DS-099%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 16 d'octubre de 2013.
Comença la sessió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer.
Sessió plenària número 58.
Primera reunió.

El senyor president:

Molt bon dia.

Senyores i senyors diputats, s'obri la sessió.

Dictamen de la Comissió d'Estatut dels Diputats i les Diputades sobre compatibilitats dels diputats i de les diputades (BOC número 183)

El senyor president:

El primer punt de l'ordre del dia: dictamen de la Comissió de l'Estatut dels Diputats i de les Diputades sobre la compatibilitat dels diputats i de les diputades.

Té la paraula el secretari primer, que donarà lectura a la resolució de la comissió.

El senyor secretari primer:

Muchas gracias, señor presidente.

«La Comisión del Estatuto de los Diputados, en su reunión del 6 de septiembre de 2013, bajo la presidencia de l'excel·lent senyor don Alejandro Font de Mora Turón, vicepresidente primero, de acuerdo con lo establecido en los artículos 22 y 47 del Reglamento de las Cortes Valencianas y en la Resolución de la Presidencia de las Cortes del 7 de febrero de 2010, ha acordado elevar al pleno el presente dictamen sobre compatibilidades de los ilustres señores diputados y las ilustres señoras diputadas, que a continuación se relacionan, en el sentido de no considerar, atendiendo a sus propias declaraciones, a ninguno de los siguientes miembros de las Cortes Valencianas en situación de incompatibilidad parlamentaria, de acuerdo con el ordenamiento jurídico vigente: María Sagrario Sánchez Cortés, Miguel Ángel Guillén Galindo, Jordi Valentí Martínez Juan, Elisa Díaz González, Manuel Miguel Bustamante Bautista, Miguel Zaragozá Fernández, María Rosa Roca Castelló.
»

El senyor president:

Si no hi ha inconvenient, se dóna per aprovat.
Ho donem per aprovat?
Molt bé.

Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre l'acord per a un nou sistema de finançament autonòmic, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 65.
522, BOC número 189)

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre l'acord a un nou sistema de finançament autonòmic, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la presentació i defensa, té la paraula el representant del Grup Parlamentari Popular, el diputat senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Molt excel·lent president de Les Corts.

Senyores i senyors diputats.

Senyories, conta una llegenda hel·lena que per a indicar que el temps desaprofitat no torna, els grecs tenien una deïtat, i esta tenia una estàtua.
Un viatger que mirava l'estàtua amb curiositat, perquè li pareixia que aquells ulls de marbre el miraven a d'ell, va preguntar: «Com te diuen?
» I l'estàtua va contestar: «Em diuen Oportunitat?
» Diu: «Per què tens ales en els peus?
» I va dir: «Per avisar que passe ràpidament?
» Diu: «Però per què tens el monyo tan llarg al front?
» Diu: «Perquè els hòmens em puguen agarrar quan em vegen.
» «Però, no obstant, no tens gens de monyo al bescoll.
» Diu: «Efectivament, perquè una vegada ha passat ja no em poden agarrar.
» I diuen, diu la llegenda, que aquell viatger, després de parlar amb l'estàtua de la deessa Oportunitat va tindre motius per a reflexionar la resta de la seua vida.
I, lògicament, no és la meua intenció fer-los reflexionar a vostés sobre finançament autonòmic la resta de la seua vida.
Home!
, tampoc volguera que hagueren de penedir-se la resta de la seua vida de no haver recolzat una proposta com esta, fonamental per a la Comunitat Valenciana.

Però sí que voldria, sí que m'agradaria que escoltaren amb atenció el que vull dir-los.
Perquè, efectivament, les oportunitats quan passen ja no es poden agarrar.

I, senyories, estem parlant que esta no és l'oportunitat del Grup Parlamentari Popular, tampoc és l'oportunitat del Grup Parlamentari Socialista, ni tan sols és l'oportunitat d'estes Corts; tampoc, senyor Morera, és l'oportunitat de ficar contra les cordes a ningú, tampoc.

Estem parlant de l'oportunitat de la Comunitat Valenciana, d'això tracta esta PNL.
Això és el que volem.
Estem parlant de l'oportunitat.
Perquè esta iniciativa que hui presenta el Grup Parlamentari Popular és una oportunitat per al consens, certament, però també és una oportunitat per al progrés.

Miren, perquè de la nostra capacitat per aconseguir un acord majoritari, en una reivindicació d'un acord per un finançament just, depén en certa mesura el progrés i el benestar de la comunitat, depén en certa mesura el present i el futur dels valencians.

Miren, el que volem és tindre un finançament igual al de les altres comunitats.
Perquè hui els valencians es mereixen partits seriosos i polítics responsables.
La seua ambició de protagonisme, senyories, no pot bloquejar, no pot bloquejar les oportunitats de tot un poble.
Encara que només siga per una hora, senyories, guarden l'uniforme del tripartit, afluixen el corsé, i per una vegada, per una vegada, facen el favor de mirar pels interessos dels valencians.
I ho tenim fàcil.
Els instruments ja els ha posat el comité d'experts que vostés van triar, i la partitura està escrita, negre sobre blanc, l'informe sobre finançament autonòmic que ha redactat este grup d'il·lustres, informe sobre finançament autonòmic que vostés com jo coneixen perfectament, de memòria m'atreviria a dir-los.

Ara tots junts hauríem d'interpretar la simfonia que tots els valencians volen sentir.
Ara tots junts hauríem d'interpretar la simfonia que la comunitat necessita per a sobreviure.
I tres són les notes fonamentals d'este informe:

Un.
Que la comunitat no té un problema de gastos, sinó que té un problema d'ingressos.
I ho expressen molt bé els experts quan diuen que estem com estem no per gastar més, sinó a pesar de gastar menys.
Açò és importantíssim.

Segon.
Prestem els servicis públics fonamentals amb més qualitat i amb un menor cost que la mitjana de les comunitats autònomes, la qual cosa vol dir que som capaços de gestionar els nostres recursos amb molta eficiència.

I tercer.
La falta d'acord sobre finançament, l'absència d'un front comú valencià, podria perjudicar greument la nostra comunitat.

Per això hui torne a demanar-los que no destruïsquen les nostres aspiracions.
Hui torne a demanar-los que no boicotegen el nostre present i hipotequen el nostre futur.
Perquè molts anys, senyories, portem molt anys reclamant un finançament just.
Alguns ho hem fet davant d'este govern i davant dels anteriors.
Tots no poden dir-ho.
Però portem molts anys reclamant un finançament just, un finançament que no discrimine els valencians enfront dels habitants d'altres comunitats autònomes.

Però mai fins ara, mai fins ara esta reivindicació havia sigut tan oportuna, en el sentit de la seua conveniència, però també en el sentit de la seua congruència, per la forma, pel fons i pel temps en què s'ha plantejat.
I mai fins ara havíem comptat amb un informe elaborat pels experts en finançament de distintes corrents ideològiques i econòmiques que s'hagueren posat d'acord, no només en fer un diagnòstic de la situació, sinó que han sigut capaços de ficar-se d'acord per a traure un model per a proposar una solució al nostre problema fonamental que, com dic, és el de carència d'ingressos.

I el més important.
Mai fins ara la societat valenciana s'havia bolcat en el gran acord de comunitat que inclou la reivindicació d'un finançament just que ha impulsat el president Fabra i que demà vorà la llum en el Veles i Vents.

Senyories, senyores i senyors diputats, estem d'acord en el fonamental, i tenim una base molt ferma, com és el document del comité d'experts per a reclamar un finançament solidari, equànime, equitatiu i reivindicatiu.
Perquè no demanem res més del que en justícia ens correspon.
Tenim en les nostres mans una autèntica proposta d'estat, el document dels experts per afrontar un nou model de finançament autonòmic que faça justícia a una població que aporta més del que rep, que finance la prestació d'uns servicis públics fonamentals, eficients i de la màxima qualitat, i que reconega que durant molt de temps hem estat infrafinançats.
És el nostre moment, senyories, és l'oportunitat de donar-li una veu única al clamor (aplaudiments) del poble valencià.

Si hui, senyories, si hui no recolzen esta iniciativa que assumix l'informe dels experts en la seua totalitat, en la seua literalitat m'atreviria a dir, que reivindica el reconeixement de la població de la comunitat, que garantix la suficiència financera per a la prestació de servicis públics fonamentals i que exigix el reconeixement del deute històric i l'establiment dels mecanismes per a la seua liquidació, senyories, en eixe cas vostés no estarien només traint els seus experts, estarien traint els seus votants, estarien traint la Comunitat Valenciana.
I si ho fan, senyories, tornaran a deixar els valencians en l'estacada.
I ja ho han fet en altres ocasions.

I és que, senyories, no poden vostés plantejar la consecució d'un nou model de finançament des de l'enfrontament.
Tot el món sap que açò no és possible, ho reconeixen els mateixos experts en el seu informe, llevat que el seu egoisme els porte a, per no enfrontar-se entre vostés, plantejar que la Comunitat Valenciana faça esta negociació des de l'enfrontament en altres comunitats autònomes.

I tot el món sap que un nou model de finançament no va a eixir d'una imposició unilateral.
Tant de bo fóra tan fàcil com arribar allí i dir, açò és el que vull, i aconseguir-ho.
Ni tan sols va a ser el resultat d'una negociació bilateral.
No va a donar-se una negociació entre la Comunitat Valenciana i el Govern d'Espanya.
No, si tot el món sap que un nou model de finançament autonòmic va a nàixer d'una negociació multilateral, en la qual totes les comunitats autònomes van a plantejar damunt la taula quines són les seues reivindicacions.
I al final mosatros, els valencians, el que hauríem de fer són dos coses: per una banda, intentar acudir a eixa negociació units; i, per altra, portar una proposta que siga assumible per tots a nivell de l'estat.
I perquè això siga aixina res millor que el model proposat per la comissió d'experts, pel seu rigor, pel seu realisme, pel seu pragmatisme i per la seua virtuositat.

Si no recolzen, senyories, esta proposició no de llei estan deixant els valencians en l'estacada.
La Comunitat Valenciana necessita una mobilització, necessita un corrent que no siga ni blau ni roig, sinó un corrent que siga del color dels diners que en justícia ens corresponen.
Ahí, en eixa mobilització, hauríem d'estar tots.
Deixen d'un costat els seus egoismes, deixen per una vegada d'enredar i estiguen per una vegada a l'altura de les circumstàncies.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a defendre l'esmena presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Senyories.

El tema del finançament autonòmic és tan cabdal per al País Valencià que Esquerra Unida ha estat sempre amb absoluta disposició d'arribar a acords.
Ara, també ha estat compromesa a complir eixos acords.

I en el cas del Grup Popular, en el cas del Partit Popular, hem vist que no busca l'acord, sinó l'adhesió; que no vol socis, sinó palmeros; que no ha negociat res.

Estem llegint estos dies en premsa que està negociant-se alguna cosa!
A nosaltres simplement ens van explicar que havien presentat la seua proposta.
Nosaltres diguérem que presentaríem una esmena, i encara estem esperant a tornar a parlar-ne.

Segurament açò és fruit natural de la tradició autoritària de la qual prové la dreta valenciana i la dreta espanyola.
Segurament és el resultat també dels vicis que la majoria absoluta durant tant de temps ha deixat en eixa bancada.

Però no sols este Grup Popular no busca l'acord, sinó que l'incomplix quan s'aconseguix un acord unànime d'estes Corts.
Són nombroses les ocasions que el Partit Popular ha votat ací i al Congrés dels Diputats en contra del que s'havia aprovat per unanimitat, per exemple el 9 de maig de 2012.
Ja dic, al Congrés des del primer moment, se va presentar el mateix text exactament que s'havia acordat en esta cambra, i el Partit Popular d'Espanya i també els diputats, valencians i valencianes del Partit Popular de la Comunitat Valenciana votaren en contra.

Però és que fins i tot en esta cambra, pocs mesos després d'aquell acord, el Grup d'Esquerra Unida presentà una proposta de resolució en el debat de política general de 2012, amb la mateixa literalitat, paraula a paraula, lletra a lletra, i el Grup Popular el va votar en contra.

Nosaltres, des d'Esquerra Unida, en este tema especialment, hem treballat de manera exigent i de manera responsable.
De manera exigent, reivindicant al Consell que faça el seu paper, que defense els interessos valencians, que no es plegue als interessos partidistes, que no es plegue a Moncloa i a Génova, a Mariano Rajoy y a Cristóbal Montoro.

De manera exigent, per exemple, reivindicant que el treball de la comissió d'experts fóra posat en valor.
Ací, durant els mesos del primer i segon trimestre de 2013, va ser este grup el que va portar preguntes i interpel·lacions per a exigir que es fera llum sobre l'informe de la comissió d'experts.
Va ser el Grup Popular, va ser el Consell, va ser el president Fabra qui va intentar confondre introduint una variable, la dels Premis Jaume I, un altre informe, una altra comissió que no tenia la legitimitat del consens, del pluralisme democràtic que sí que tenia la comissió d'experts de Les Corts, no sabem bé si per a retardar l'exigència del nou model de finançament i del deute històric.
Va ser el Consell el que va intentar tapar eixe informe i va ser este grup, i moltes vegades este diputat, qui va insistir que eixe compromís que havíem assolit d'aportar un expert per a la busca d'un consens tècnic havia de donar pas després a un consens polític i social.
I per això hem actuat de manera responsable.
Hem sabut arribar a acords i, sobretot, hem sabut complir-los.

Nosaltres votàrem aquella resolució del 9 de maig de 2012 i després hem votat cadascuna de les propostes idèntiques o semblants que s'han presentat en qualsevol de les instàncies.
A Esquerra Unida ningú l'ha pillat en falta, mentre que al Grup Popular i al Consell han sigut moltíssimes les ocasions en què se li ha vist la seua incoherència.

De tota manera, nosaltres mantenim estesa la mà, però per a construir junts un consens, no per a aplaudir.
No som palmeros.
Si el que busca el senyor Fabra convocant ara un acte de la societat civil, que convoca Presidència de La Generalitat, és molt curiós, un acte de la societat convocat des de Presidència de La Generalitat… Vostés no entenen què és la societat civil, vostés segurament no entenen ni què és la democràcia.
(Veus) Si el que busquen són palmeros, a Esquerra Unida no la van a trobar.
Si busquen construir junts, escriure junts, firmar junts un gran acord social i polític pel finançament del País Valencià, mantenim la mà estesa.

Ara, el que no anem a oferir, una vegada més, és el pèl pel que ens el prenguen.
Ja ens l'han pres massa vegada.
I per això presentem una esmena que entenem que millora moltíssim el text de la proposició no de llei del Partit Popular, i amb la qual manifestem també la nostra voluntat de si és necessari negociar un consens.
¿Per què?
Perquè entenem que no es poden dir falsedats com la que el punt quart de la proposta de resolució del PP proclama, quan diu que Les Corts insten el Consell a continuar reivindicant davant el Govern d'Espanya el reconeixement del deute històric.

No, senyories, hem de reivindicar que el Consell exigisca el deute històric, per primera vegada, perquè no ho ha fet mai de la vida.
¿Com que continue reivindicant el deute històric?
¿Quan ho ha fet?
Però si el 25 d'abril, en la sessió de control al president, el senyor Fabra va dir literalment: «El Gobierno de España no puede atender ninguna deuda histórica porque no tiene capacidad.
» El titular era: «Fabra renuncia a la deuda histórica sin ninguna contrapartida de Rajoy».
Si vostés mai han reivindicat davant el Govern d'Espanya el deute històric!
Potser ací alguna vegada han dit alguna cosa, però ¿davant el Govern d'Espanya, el deute històric el Consell?
De veres, és una broma, ¿no?
De vegades, els verbs signifiquen molt.
I una cosa és que reivindique i una altra cosa és que continue reivindicant.
Això és una mentida que nosaltres no podem recolzar.

Tampoc entenem que siga raonable donar passos enrere.
I és curiós, llegint la proposta de resolució que va presentar el Grup Popular, i que va ser aprovada -perquè tenen la majoria absoluta- en el debat de política general que es va produir fa dos setmanes, en el punt tercer es deia clarament que el nou model de finançament devia deixar sense efecte l'statu quo actual, que és el principal problema de la discriminació que patim els valencians i les valencianes en el model de finançament.
Així ho diu l'informe de la comissió d'experts.
Així ho va dir clarament el seu portaveu quan va comparéixer en estes Corts.
El noranta i escaig per cent del finançament s'atorga en funció d'un statu quo que margina el País Valencià.
I vostés ho deien en la proposta de resolució.
¿I ha desaparegut en la que votem hui?
¿En dos setmanes, ha pegat un passet enrere?
Nosaltres no estem disposats a acceptar-ho.

Tampoc estem disposats a rebaixar la nostra reivindicació.
Si volem un nou model de finançament a partir de l'1 de gener de 2014, volem…, perquè necessitem també que la compensació d'eixe deute històric també surta efectes en l'exercici 2014.
I crec que la nostra proposta és ben raonable, eh?
No estem dient ni l'1 de gener de 2014, ni estem dient de quina manera i en quines quantitats.
Estem dient que qualsevol que siguen la forma i els terminis acordats, perquè, evidentment, això haurà de ser acordat, eixa compensació haurà de començar a tindre efectes en l'exercici 2014, perquè ho diuen també els experts.
Perquè encara que tingam un nou model de finançament que siga just i igualitari, tenim un llast de 30.
000 milions de deute, provocats per la seua mala gestió i també pel model de finançament que ens ha discriminat, que fa impossible tirar endavant l'economia del País Valencià.

I, per tant, nosaltres no entenem que les Corts Valencianes hagen de rebaixar la seua plataforma reivindicativa.
Després, en la negociació, ja vorem què són vostés capaços d'aconseguir, perquè si mirem els precedents, la veritat és que poc.
Però les Corts Valencianes, que han de plantejar quina és la reivindicació del poble valencià, ja estiguen rebaixant-la perquè li ve mal al senyor Fabra importunar al senyor Montoro o al senyor Rajoy, no ens sembla gens raonable.
I per això exigim que el 2014 també compute a efectes de la compensació del deute històric.

Tampoc ens sembla raonable tapar-nos els ulls sobre les pròpies responsabilitats del Consell i sobre les pròpies competències del Consell.
La terrible situació financera de La Generalitat no és solament causa del dèficit estructural de finançament, també hi han hagut despeses no justificades socialment, també hi ha hagut una molt roïna gestió de recursos públics i també hi ha hagut una política fiscal que ha suposat una pèrdua d'ingressos públics per a beneficiar els més rics i més riques de la nostra comunitat.

I, per últim, no anem a tornar a donar un xec blanc a qui ha balafiat no la nostra confiança, sinó la confiança d'estes Corts.
Si hem aprovat en el passat propostes de resolució pactades i votades per unanimitat que després, en setmanes, han sigut incomplides i votades en contra pel Partit Popular, volem garanties que això no tornarà a passar.

I per això, tant en referència a la reivindicació d'un nou model de finançament com pel que respecta al deute històric, volem incloure, i així ho contempla la nostra esmena, que l'exigència del Consell al Govern d'Espanya es faça en totes les instàncies institucionals, governamentals o parlamentàries.
És a dir, que no sols es proclame ací a les Corts Valencianes, al País Valencià, sinó també a Madrid, on calga, al Consell de Política Fiscal i Financera, al Congres dels Diputats, a les conferències de presidents.
Cada vegada que es plantege el tema, el País Valencià ha de tindre una sola veu, i ha de ser reivindicar eixe model de finançament just, perquè és una qüestió de justícia.

I, per últim,…

El senyor president:

Vaja concloent.

El senyor Blanco Giner:

…estem farts d'aprovar resolucions de les que mai se torna a saber res.
Volem que el president de La Generalitat comparega davant estes Corts en un ple específic en el termini de tres mesos.
A principis de 2014, com a molt tard, el senyor Fabra hauria de vindre ací a vore…

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

…què ha fet amb la confiança que Les Corts li hagen pogut donar.
I si el Grup Popular no vol aprovar eixa part de la nostra esmena, és que no té voluntat de retre comptes,…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

…a soles d'eixir hui amb una resolució i amb uns aplaudiments que, malauradament, soles seran els seus…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Blanco Giner:

…els d'eixa bancada…

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

…que se quedarà a soles una vegada més.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Per a la defensa de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Molt bon dia.

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo, en primer lloc, vullc felicitar el Partit Popular per portar un tema neuràlgic, fonamental, substantiu.
Ja el va dur al debat de política general, però allí n'hi havien moltes esmenes i ara el parlem amb la solemnitat d'un ple de les Corts Valencianes.

Perquè en el model de finançament de la nostra terra, darrere de tot això està el benestar de la nostra gent, està la sanitat, està l'educació, està els serveis socials, està l'agricultura, està la indústria… Sense autonomia financera, sense recursos, és impossible poder tindre autonomia política.
I el mandat que mos dóna l'estat és de complir i de donar cobertura a tot eixe benestar del nostre poble.

¿En quina situació se troba el nostre poble?
En una situació catastròfica, catastròfica, nosaltres diem per uns mals governs, pels seus mals governs, que des de l'any 1995 hem anat perdent renda.
Estem en el 86% de la mitjana espanyola.
Per tant, hem tingut uns mals governs.
No és el tema ara de debat, però és evident que els números estan ahí, i per una gravíssima discriminació que patim en matèria de finançament autonòmic.

Si revisem els llibres d'actes de les Corts Valencianes, voran com el nostre grup ha demanat sempre que se fera una comissió d'experts.
I esta comissió d'experts va fer un treball, un treball important, un treball substantiu, un treball que va ser presentat l'altre dia -ja n'hi hagué un-, presentat l'altre dia.
I des del nostre punt de vist, el més substantiu d'esta comissió d'experts és que radiografia, fa un peritatge clar -en el qual tots estem d'acord, en el peritatge, en el forat-, que l'estat ha deixat de pagar-nos, ha deixat de donar-nos el finançament per a atendre el nostre benestar -sanitat, educació-, per valor de més de tretze mil milions d'euros.

¿Estem d'acord amb això?
Si estem d'acord amb això, anem a vore com reclamem eixos diners de l'estat.
I per això la nostra esmena va en eixa direcció, va en la direcció de…, en allò que estem d'acord, perquè eixos diners són fonamentals per a recuperar-nos com a poble, eixos diners són bàsics per a poder eixir del forat on les seues males polítiques i la secular marginació que hem patit mos han portat a una situació d'un atur estratosfèric, d'un deute.
.
.
el major de l'estat, d'una devaluació social extraordinària i d'una misèria a la qual han portat vostés a la Generalitat valenciana.

Per tant, com que la seua proposta de resolució ja ha caducat perquè hui hem tingut per part dels que manen de vostés, del ministre Cristóbal Montoro, la resposta a la pregunta que li ha fet el diputat Joan Baldoví, que el senyor Montoro el que ha dit és que no ens reconeix el que nosaltres ací reconeguem.
El seu ministre, el ministre del Gobierno de España del seu partit ha dit que nada de nada.
Ha dit que, efectivament, que el president Fabra li va portar el dossier, no sabem si va a continuar reivindicant o el que feren, però li va portar el dossier.
Però el ministre Montoro ha dit que res.
I ha dit una altra cosa, que el nou model de finançament que tenia d'estar en vigor al 2014, se vorà al segon semestre del 2014.

Per tant, els que manen del Partit Popular acaben d'informar que no van a reconéixer el deute històric, que no ens reconeixen eixa minva en el nostre finançament, que no reconeixen el que diuen la comissió d'experts.
Per tant, el que estem fent ací i que hauríem de fer ací és acreditar eixe deute, donar per vàlid eixe deute i vore els mecanismes per a aconseguir…, per a vore com se'ns paga eixe deute, perquè sense eixos diners no ens anem a recuperar com a poble, no ens podem recuperar.
La fórmula exacta li la diguem en la nostra esmena, la fórmula exacta que es determine.
¿És una quitança, és una rebaixa del préstec que tenim amb l'estat a través del FLA?
Ja decidirà l'estat.

Però, senyories, si l'estat, que és el que no ha finançat les nostres competències, d'acord amb el principi d'igualtat i d'equitat consagrat en la Constitució i en la LOFCA, en l'article 2, ha fet una minva a les nostres competències, ens ha marginat, ha incomplit la Constitució i està acreditat.
Tan acreditat que tenim ací esta gràfica que és demolidora.
Si en això estem d'acord -perquè estem d'acord amb això, estem d'acord amb això-, mirem els mecanismes legals perquè el govern de La Generalitat encomane l'informe legal per a procedir contra l'estat espanyol, perquè en boca hui del ministre mos ha dit que no van a tindre en compte res.

I, senyories, no ens podem, no ens podem deixar i delegar en un president i en un partit que mos ha portat a esta situació.
Vostés no són de fiar i vostés no poden demanar adhesions per a portar-mos a més misèria.
I li diré per què.
Perquè, mire, ¿consens en matèria de finançament autonòmic?
Sí, el vam tindre el 26 de maig de 2010.
Vam delegar en el president de La Generalitat, aleshores Francisco Camps, no va fer res.
Consens en la resolució del Ple de les Corts Valencianes de 9 de maig de 2012.
Consens, i ja el president Fabra tampoc va fer res.

Nosaltres presentàrem una proposta el 13 de juny per a demanar el deute històric i vostés van votar en contra.
I és curiós que vosté, senyor Bellver, no haja dit res sobre el deute històric, sobre el forat, pràcticament no ha dit res.
Si estem d'acord amb això, reivindiquem-lo.
I van votar en contra.

Però és que, senyories, després de vore el ridícul que ha fet el president Fabra en els pressupostos generals de l'estat de 2013, que ens van tornar a marginar.
És un tema d'inversió pública territorialitzada.
Però després de retirar l'Estatut d'autonomia, que blindava d'alguna manera les inversions de l'estat a la nostra terra i que ho van reiterar unilateralment, vostés no són de fiar.

Però és que després del que han dit vostés sobre els pressupostos generals de l'estat del seu partit, que tornen a deixar-nos a la cua d'inversions, ens falten 500 milions d'euros.
Si hi ha poc, mos ho repartim d'acord amb el que hi ha.
Però diu que «nos proyectan hacia el futuro», diu el president Fabra.
Però com mos podem fiar d'un president que a la humiliació d'una inversió, tan ridícula en la nostra terra, hem de delegar en ell que «continue reivindicando un modelo modelo de financiación».
És de fer riure, no és de fiar, no té capacitat.
És incapaç d'exercir la seua presidència com a president de La Generalitat.

Des de Compromís li diem en la nostra esmena que activem els mecanismes legals per a recuperar el que és just, per a exigir que es complisca amb el poble valencià la Constitució.
Perquè darrere d'eixos diners està el nostre benestar.
I les seues retallades ja són insuportables.

Si tenim eixos recursos, que tots hem vist que són diners que els diferents sistemes de finançament autonòmic des de fa molts anys, d'uns i d'altres, ens han marginat, anem a per eixos diners.
I exercim vigorosament, legalment, eficaçment, com mana, com seria d'un president de La Generalitat i no d'un delegat territorial del PP, eixos diners, perquè són bàsics per a recuperar-nos com a poble.
Jo encara haguera demanat més.

Pel que fa al nou model de finançament, escolte, nosaltres no estem d'acord amb el que diu l'informe, no estem d'acord, entre altres coses perquè parla del pla d'estabilització.
I nosaltres creiem que l'austericidi ens està costant molt car i creiem més en polítiques públiques, expansives.
Això ho diu l'informe.
Nosaltres no estem d'acord amb això.

De fet, nosaltres tenim el nostre model de finançament autonòmic, que és el concert econòmic responsable vàlid per a totes les comunitats autònomes, per cert, i vàlid perquè ja s'està aplicant en territoris d'Espanya una cosa pareguda.
Perquè vostés s'obliden que el PP ha arribat a acords amb el Partit Nacionalista Basc i amb el PSOE en el País Basc, sobre una cosa en la qual tots estan calladets, però tots estan d'acord: el modelo de concierto económico y del cupo.
I, clar, el nivell de renda dels bascos, del País Basc, és del 135; nosaltres el 86.
Alguna cosa tindrà bona eixe model.
Espanya és asimètrica, hi ha diferències.

Per tant, senyories, si ells se posen d'acord amb això, el PP, el PSOE, el Partit Nacionalista Basc, ¿per què ací no ens podem posar d'acord que es complisca la Constitució per al poble valencià, per a reivindicar això que és just, per a exigir ja legalment, per a exigir ja legalment?
Perquè si ens hem d'esperar a un nou model de finançament, ¿tenim la força i la garantia que eixe model no continue perjudicant-nos, no continue marginant-nos?
No tenim cap garantia, amb vostés, cap ni una.

Per tant, allò lògic i allò sensat en estos moments, i li ho dic de veritat, si el president Fabra vol deixar d'estar contra les cordes, li ho dic claret, i vol posar-se una medalla, que nosaltres li aplaudirem, l'únic consens que pot haver ací és que agarre la maleta, anirem tots darrere d'ell a reclamar eixos diners.
Que demane un informe jurídic a l'advocacia de La Generalitat i que reclame que es complisca la Constitució, que es complisca la LOFCA i que s'aplique el principi d'igualtat i equitat per al poble valencià consagrat en la Constitució.
Fa molts anys que ho vinc dient.

No és una qüestió de partidisme, no és una qüestió d'electoralisme, és una qüestió de benestar del nostre poble.
Que s'apunte la medalla, que vaja a Madrid -dirigents del seu partit li ho han dit- que mos porte el taló.
És l'única possibilitat que té, perquè si no les seues polítiques insolvents, de malbaratament dels nostres recursos, mos porten a la misèria.
Han quebrat la Generalitat valenciana, però ara mos porten al poble valencià a la misèria.

L'única possibilitat que té el senyor Fabra per a liderar la Generalitat valenciana és…

El senyor president:

Vaja concloent.

El senyor Morera Català:

.
.
.
reclamar jurídicament, legalment, amb l'advocacia de La Generalitat, que l'estat, el gobierno del señor Mariano Rajoy, ens pague el que ens deu als valencians, més de tretze mil milions d'euros.
Si no fa això, no aprofita per a president de La Generalitat, com ja ho està demostrant de forma reiterada.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a la defensa de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Julián López.

El senyor López Milla:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Se ha citado ya aquí antes, el 28 de septiembre de 2010, el Pleno de les Corts aprobó por unanimidad, ya en la pasada legislatura, un acuerdo en materia de financiación autonómica en el que se exigía que nuestra comunidad alcanzase, como mínimo, la media de las autonomías de régimen común, la media por habitante.

Ya en esta legislatura, el 9 de mayo de 2010, alcanzamos de nuevo un acuerdo unánime de la cámara en el que se volvía a demandar la revisión del modelo de financiación autonómica para situar a la Comunidad Valenciana como mínimo en la media por habitante y se instaba al gobierno valenciano a reclamar una compensación por los desequilibrios derivados de los anteriores déficit de financiación.

Los elementos esenciales de este acuerdo, el de esta legislatura, el de mayo de 2010, fueron trasladados al Congreso de los Diputados al menos en dos ocasiones por nuestro secretario general en la Comunidad Valenciana, Ximo Puig.

La primera vez que se planteó, una diputada del Grupo Popular de Canarias, no debía haber nadie de la Comunidad Valenciana para fijar posición, negó el déficit de financiación que padece la Comunidad Valenciana para justificar el voto en contra del grupo mayoritario.
Y, en la segunda ocasión, el Grupo Popular propuso una enmienda modificación en la que se limitaba simplemente a enunciar el marco legal para el proceso de reforma del modelo, sin hacer ninguna referencia ni a plazos, ni a compensaciones.
Es más, en la enmienda del Grupo Popular, ni siquiera se hacía referencia a la Comunidad Valenciana.

En esta ocasión, sí fue un diputado del Grupo Popular, el señor Camps, don Gerardo, quien habló en nombre del grupo mayoritario.
Pero el desenlace fue el mismo, la propuesta que recogía el acuerdo alcanzado en estas Cortes en mayo de 2012 fue rechazada.

Señoras y señores diputados, señor Bellver, en esta cámara ya ha habido consenso en materia de financiación autonómica, en la legislatura anterior y en esta.
El Consell y el propio presidente Fabra han tenido el apoyo unánime de Les Corts para reivindicar una mejora del sistema de financiación y una compensación de la llamada deuda histórica.

Ya han tenido ustedes el consenso que necesitaban y además lo han tenido para lo que lo necesitaban.
Me temo yo que esa oportunidad histórica que usted ha mencionado al principio de su intervención ya ha pasado y han sido ustedes los que la han desaprovechado.
(Aplaudiments)

Si el Grupo Popular viene a reclamar hoy nuevamente consenso es, porque, como digo, el que alcanzamos hace año y medio ha sido desaprovechado, ha sido desaprovechado y rechazado al menos en dos ocasiones por la mayoría popular en el Congreso de los Diputados.

Por eso, el Grupo Socialista no va a dar su apoyo a ninguna propuesta de resolución que no incluya un compromiso firme de trasladar cualquier acuerdo que se adopte aquí a las Cortes Generales, el compromiso de trasladarlo y el compromiso de apoyarlo.
Señor Bellver, se han acabado los balones de oxígeno que se desinflan en cuanto llegan a Madrid.

Han desperdiciado ustedes todo el consenso que han sido capaces de generar hasta ahora y no solo en materia de financiación autonómica.
Me refería antes al 28 de septiembre de 2010, debate de política general, cuando se alcanzó un acuerdo unánime sobre financiación autonómica.
Ese día también se aprobó por unanimidad una propuesta de resolución en la que se instaba al Gobierno de España a definir, a establecer para la Comunidad Valenciana un volumen de inversiones estatales acorde a nuestro peso en población.
Y se decía más, se decía también que había que exigir recursos adicionales para compensar los déficits de inversión de años anteriores.
Septiembre de 2010.

En mayo de 2011, lo saben ustedes muy bien, se aprobó una reforma del Estatuto de autonomía, que exige unas inversiones estatales proporcionales al porcentaje que representa nuestra población en el conjunto de España.
Reforma del Estatuto que, como se ha citado antes, ha sido aplazada para su debate en el Congreso hasta en tres ocasiones.

La última hace tan solo unas semanas, cuando ustedes, después de haber intentado cosechar el apoyo del Gobierno de España durante la celebración de la escuela de verano de Gandía del Partido Popular -los medios de comunicación dieron buena cuenta de sus intentos para cosechar ese apoyo del Gobierno de España- vieron que no lo conseguían y decidieron sacarse de la manga la idea de unir una reforma del Estatuto con otra.

Y para solicitar el aplazamiento, además, del debate en el Congreso de los Diputados, a ustedes no les importó, no tuvieron ningún problema en pasar por encima del acuerdo que se había alcanzado en una sesión plenaria sobre la reforma del Estatuto, recurriendo a la junta de portavoces para imponer una solución de emergencia, que a nosotros nos parece un auténtico atropello parlamentario, que evitase el ridículo de que fuera la mayoría del Grupo Popular en el Congreso la que rechazase la reforma del Estatuto.
(Aplaudiments)

Señor Bellver, si es este el consenso al que ustedes nos ofrecen, si es este el tipo de acuerdo al que ustedes nos convocan, le puedo decir en nombre de mi grupo que no lo van a tener.
Nosotros a esto no nos vamos a sumar, para hacer el ridículo entendemos que se bastan ustedes solos.

Es cierto que la revisión del modelo de financiación se ha convertido en una condición necesaria para que La Generalitat sea viable.
Sin una financiación que se sitúe al menos en la media por habitante, será imposible disponer de una administración autonómica capaz de ofrecer unos servicios públicos adecuados, de promover la reactivación económica y de favorecer la generación de empleo.
Pero esta condición necesaria no es ni mucho menos suficiente.

La situación de la Comunidad Valenciana, la situación económico financiera de La Generalitat ha llegado a ser tan grave que conseguir ahora el reconocimiento y la compensación de los déficits originados por los antiguos modelos de financiación también es imprescindible.
Porque la deuda histórica no es ni un número, ni un problema heredado de una magnitud estática.

Los miembros de la comisión de expertos sitúan la deuda histórica en 10.
918 millones de euros a finales de 2012.
Dentro de unas semanas, a finales de 2013, la deuda histórica alcanzará ya los 12.
000 millones de euros, porque va creciendo a un ritmo de más de mil millones de euros al año.

Por eso, señor Bellver, señorías, la cuestión no está en si se compensa o no se compensa la deuda histórica, el dilema no está entre compensar o no compensar.
El dilema está entre compensar o seguir permitiendo que aumente.
Porque, si no hay un mecanismo de compensación, la deuda histórica seguirá aumentando.

Por eso mi grupo ha planteado ya en varias ocasiones, y lo vuelve a hacer hoy en la enmienda, que resulta absurdo el hecho de que el Gobierno de España haya inventado un mecanismo de préstamos a las comunidades autónomas que no tiene en cuenta de ninguna manera los déficits de financiación que esas comunidades padecen.

Porque el resultado de ese mecanismo de préstamo es que las comunidades peor financiadas, como la valenciana, son las que tienen que pedir más préstamos, son las que tienen que asumir más costes financieros, son las que tienen que afrontar más amortizaciones de capital.
Y las comunidades autónomas mejor financiadas, algunas ni siquiera se han adherido a esos mecanismos, no soportan costes financieros y no tienen que devolver nada, porque reciben, a través del modelo de financiación, lo que a nosotros el actual Gobierno de España simplemente nos presta sin tener en cuenta de ninguna manera el déficit de financiación que padecemos.

Por eso, nosotros consideramos que es necesario compensar nuestro déficit de financiación desde ya.
Es posible y es viable en este escenario de mecanismos de préstamo del estado a las comunidades autónomas.
No sé si sabe que a finales de año el estado va a ser el acreedor de más de la mitad de la deuda financiera de la Comunidad Valenciana, fíjese si hay margen para establecer un mecanismo de compensación de la deuda histórica.

Y no busquen ustedes excusas disparatadas, como la que el otro día ponía encima de la mesa el vicepresidente del Consell cuando decía que la Unión Europea no nos va a permitir compensar la deuda histórica.
Oiga, ustedes, lo que hoy dicen que no es posible, han llegado a decir en otros tiempos que sí lo era.
Es verdad que cuando lo decían en la Moncloa no estaba el señor Rajoy y cuando lo decían el señor Montoro todavía no había puesto por escrito, en una respuesta parlamentaria, que la Comunidad Valenciana no tiene déficit de financiación.

Así que, señoras y señores diputados, señor Bellver, yo creo que, y mi grupo piensa, que han manoseado ustedes tanto el tema de la financiación, que han jugado tanto con los consensos manipulándolos a su antojo, reclamándolos para cubrir sus errores y rompiéndolos para ocultar su incapacidad, que han descargado el consenso de valor.

Por eso, lo que el Grupo Socialista plantea hoy en su enmienda es un consenso activo, es un consenso que se haga valer aquí y en cualquier sitio, también, por supuesto, en el Congreso de los Diputados.

Nosotros no vamos a aceptar un consenso pasivo e indolente que, probablemente, permitiría hacer declaraciones muy bonitas en los pasillos de estas Cortes, pero que, como los anteriores, acabaría no sirviendo para nada.

A ustedes, señor Bellver, al Partido Popular de la Comunidad Valenciana y al gobierno valenciano nunca les ha faltado apoyo para reclamar lo que nos corresponde, ni en esta cámara ni donde es más importante, en la sociedad valenciana.

De hecho, el consenso que hoy reclaman, como le decía antes, ya lo han tenido; y quienes lo han desaprovechado han sido ustedes.

Por eso, a mi grupo ya no le valen ni los llamamientos a las adhesiones incondicionales ni los brindis al sol.
Lo que nosotros le decimos, señor Bellver, es que si vamos, vamos en serio; y si no, no vamos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor López.

Per a acceptació o no de les esmenes presentades pels tres grups, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Molt excel·lent president.

Senyores i senyors diputats.

Estan vostés d'acord en l'informe fet per la comissió d'experts?
Sí o no?
Si és l'única pregunta que se'ls està fent.

Miren, és que no poden plantejar, no poden plantejar este debat, no poden plantejar este debat d'esta fórmula, d'esta manera.

Miren, l'únic que vostés.
.
.
I el que s'està demostrant clarament.
.
.
, alguns ho han demostrat obertament ja fa temps, altres ho han estat dissimulant, intentant dissimular.

Miren, ¿vostés saben quin és el problema real pel qual vostés no volen recolzar este informe dels experts?
Doncs, miren, perquè l'únic que a vostés els interessava de l'informe dels experts és que diguera que la Comunitat Valenciana ha fet fallida per culpa de la gestió del govern popular.
I, desgraciadament per a vostés, això no ho diu l'informe dels experts.
El que diu l'informe dels experts és el que diu.
I vostés l'únic que volien és que l'informe dels experts, que van nomenar vostés, diguera que la Comunitat Valenciana ha fet fallida per culpa del Partit Popular.
I vostés no han aconseguit que l'informe dels experts diga allò que vostés.
.
.

Miren, les causes del major endeutament valencià: «Fuerte crecimiento demográfico, fuerte caída de ingresos fiscales y el cambio de modelo de financiación en 2009, que apenas reduce el diferencial negativo de ingresos por habitante respecto a la media.
Eso dispara el déficit y hace que la deuda suba con fuerza.
» Açò és el que diu.
Açò, este informe, és el que diuen els experts, els experts que vostés han nomenat, experts dels quals vostés estan hui en dia renunciant, estan absolutament penedits, estan absolutament penedits d'haver nomenat els experts.
Perquè, els ho torne a dir, els fa mal sentir-ho, no els agrada sentir-ho, vostés l'únic que volien d'este informe és que eixe informe diguera que la Comunitat Valenciana havia fet fallida per culpa del govern valencià.
I això no ho han aconseguit.

I, per tant, la societat valenciana ha comés un error.
Ha comés l'error d'intentar fonamentar un acord de totes les forces polítiques representades en esta cambra en este informe.
Clar.
La societat valenciana veu l'informe dels experts, el llig -igual que l'ha llegit el Grup Parlamentari Popular- i està d'acord des del primer full fins s l'últim.
I la societat valenciana està d'acord amb el que diu este informe.
La societat valenciana vol que els grups parlamentaris recolzen este informe.

Quin és el problema?
Doncs, el que li estic diguent.
El problema és que han comés un error.
I l'error ha sigut voler fonamentar un acord amb els grups parlamentaris de l'oposició, quan els grups parlamentaris de l'oposició rebutgen el que diu este informe.
Si ho ha dit obertament el senyor Morera, si ja els ho va imposar la setmana passada a vostés, ja els va dir als seus socis del tripartit: «No anem a arribar a un acord amb el Grup Parlamentari Popular respecte a este informe.
»

Però és que els ho he dit en la meua primera intervenció, senyor López i senyor Blanco.
Jo no estic demanant.
.
.
El Grup Parlamentari Popular no està demanant una adhesió a un document del govern valencià, senyor Blanco.
Vosté diu: «No, no.
Vostés no volen l'acord.
Vostés el que volen és l'adhesió.
Bé, clar, en sus tradiciones franquistas.
.
.
».
No, no, no desvie el tir.
El que volem és saber si vostés estan d'acord amb l'informe que han elaborat els seus tècnics; si vosté se va a adherir o no se va a adherir al que els seus tècnics han ficat negre sobre blanc.
Això és l'única cosa que els interessa en estos moments als valencians, és l'única cosa que li interessa a la Comunitat Valenciana, vol saber si vostés van a tindre en compte els interessos de la Comunitat Valenciana o només van a tindre en compte els interessos del tripartit.
(Aplaudiments) Si és que ho han escenificat tan clarament que no ho poden amagar, senyories!

Miren, no me parlen, no me parlen d'oportunitats perdudes, de que vostés han estat acompanyant el Partit Popular en totes les seus reivindicacions.
Mire, efectivament, vosté diu, «ja hi va haver un acord en 2010», senyor López.
Hi va haver un acord en 2010 perquè era absolutament necessari.
És que, si vostés no haveren arribat a aquell acord, no havérem pogut anar per la Comunitat Valenciana.
Li recorde, li recorde que un any abans, en 2009, el seu govern, el govern socialista, va aprovar un sistema de finançament que molts de vostés digueren que era «la solución para la Comunidad Valenciana»; i un any després de que vostés digueren que era «la solución para los problemes de la Comunidad Valenciana», vostés no tingueren més remei que arribar a un acord en esta cambra, per a què?
(Aplaudiments) Per a guardar i salvar la vergonya que sentien d'eixe model de finançament que es va aprovar en 2009.
Però, ¿què me ve contant ací de que vostés han estat al costat del govern valencià?
Vostés mai han estat ni al costat del govern valencià ni al costat del poble valencià.
Vostés estan a la seua.
I, en este moment, molt complicat tot, perquè han de respondre a uns interessos.
.
.
, han de respondre a uns interessos tripartits.

Mire, senyor Blanco, amb interpel·lacions i amb preguntes no s'arriba a acords.
Als acords s'arriba amb documents independents com este.
Li torne a dir, no estem demanant, des del Grup Parlamentari Popular, des del Partit Popular, la Comunitat Valenciana, la societat valenciana no està demanant que vostés s'adherisquen a ningun acord del Partit Popular.
Està demanant que s'adherisquen a un document que ha sigut redactat per persones que han nomenat vostés, per tècnics que han nomenat vostés.
¿Què me ve contant a mi vosté ara del Partit Popular o del govern valencià?
¿Se van a adherir vostés, van vostés a dir «sí» al document que presenta la comissió d'experts?
Sí o no?
Això és l'únic que interessa en estos moment.

I no desvien, no desvien l'atenció de si en el Congrés hi ha hagut o no hi ha hagut acords.
Mire, del Congrés no s'ha retirat ninguna iniciativa.
I, al final, el que importa en este moment, el que la societat valenciana els està demandant és que vostés diguen si estan d'acord o no estan d'acord amb l'informe dels experts.

I el que farem amb eixe informe és el que cal fer, per al que està previst, perquè el govern valencià, com ja s'ha compromés -li parlaré després del senyor Baldoví, senyor Morera-.
.
.
, per al que el govern valencià el necessita, per a anar al (inintel·ligible) .
.
.
del Consell de Política Fiscal i Financera i reclamar el que ací diu.
Ho he dit també en la meua primera intervenció, no ho vaig a repetir, s'ho coneixen de memòria, ho saben perfectament, ho saben perfectament.

Mire, en el debat de política general, senyor López, el meu company Ricardo Costa li va dir: «Menudo papelón, menudo papelón tiene usted.
» Doncs, jo li torne a dir, menudo papelón tiene usted, la veritat.
És que, que el secretari general del seu partit l'haja portat per a salvaguardar un futur tripartit -per cert, que morirà d'èxit a mitat camí-, però per a salvaguardar un futur tripartit vosté haja d'estar fent el que està fent ací, és un papelón.
Va a tindre el Partit Socialista del País Valencià molt difícil, molt difícil explicar per què no recolza una iniciativa com la presentada.

Mire, senyor Morera, és que vosté presenta una esmena en què només li preocupa el deute històric.
Està bé, però és que.
.
.
(Veus) No, no, no, no, no.
.
.
Sí, sí.
No faça rialles, no faça rialles.
Només li preocupa el deute històric.
Vosté va nomenar un expert perquè arribara a una conclusió i perquè se nomenara i s'aconseguira un model, un nou model de finançament.
Vosté sols parla, sols parla de deute històric.

Però, mire, està clar, ho ha dit vosté, si ho va dir la setmana passada.
Vosté ja va ficar la condició als seus socis del tripartit de que no n'hi havia possibilitat d'acord i, a més, els va amenaçar, m'imagine que és una amenaça que el senyor Puig va entendre perfectament.

I continuen diguent: «No, es que la Constitución hay que cumplirla.
» La Constitución hay que cumplirla, pero toda, señor Morera; la Constitución hay que cumplirla.
També l'article 135 de la Constitució que vosté es nega.
.
.
(Protestes) Clar, clar.
Però és que vostés què diuen?
Però és que la Constitució només.
.
.
(Veus) Clar, si és que al final.
.
.
Si és que al final se'ls veu el plumero, se'ls veu el plumero.
Vostés l'únic que volen és complir de la Constitució el que els interessa.
(Aplaudiments) Però això com és possible?
De què estan parlant?

Miren, no.
Miren, no, senyories, en absolut, en absolut.
No, no podem caure.
.
.
; els valencians no van a caure en eixa trampa.
Els valencians volen que es respecte la llei, volen que es respecte la Constitució, volen que es respecte l'Estatut, volen que se porten endavant en esta cambra acords fonamentals per a la Comunitat Valenciana.
I no van a entendre, per molt que vostés ho intenten, no van a entendre per què un informe en què tots estem diguent que estem d'acord, que ha sigut redactat per les persones que vostés han triat, per què, per què no estan d'acord en una iniciativa que parla exclusivament d'este document.

Si estem d'acord amb este document, hui hem d'eixir d'esta cambra amb una resolució conjunta perquè és el que este document també diu, que si és important l'haver arribat a un nou model de finançament, tant important com això és arribar a un consens, arribar a eixa negociació amb un acord de totes les forces polítiques.

Res més i moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a ús de rèplica, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Senyor Bellver, exegeta de la societat valenciana, només vosté sap el que volen els valencians i les valencianes, el que vol la societat valenciana.
Profeta de l'apocalipsi del tripartit.
Dos consells:

No done per fet que ja han perdut vostés el govern a partir de 2015, perquè això sí que és trair el subconscient i és un missatge jo supose que prou descoratjador per als seus companys de grup.

I, en segon lloc, si vosté volia escenificar voluntat de diàleg i de consens, si això que han estat contant-li a la premsa de que volien arribar a un acord era cert -que no ho és-, hauria d'haver escenificat un altre discurs i un altre to.
Perquè eixe to xulesc, insultant, de vegades de barri, ningú s'ho va a creure.
De fet nosaltres, des del dia que vingué a parlar al grup a dir que presentaven una PNL, no hem rebut cap altres tipus de comunicació.
Quan s'ha volgut arribar a un acord, han vingut a parlar amb Esquerra Unida i amb els altres grups, han intentat negociar.
I hui no negocien res.
Hui no hi ha hagut cap moviment en eixa bancada.
Hui vosté no ha dit quin és l'obstacle de la nostra esmena per a ser acceptada, què és el que no els agrada.
No ha parlat.
Era un torn de resposta sobre l'acceptació o no de les esmenes i no ha parlat de l'esmena d'Esquerra Unida.

Vosté ha vingut ací a fer el discurs de qui busca l'adhesió, de qui busca palmeros, de qui busca confondre i manipular.
Perquè no votem ací l'informe de la comissió d'experts.
Nosaltres hem contribuït amb una persona molt qualificada, que ha treballant de valent, junt a altres, a traure endavant eixe informe tècnic que no es vota ací.
¿Com anem a votar nosaltres el treball de catedràtics d'economia?
Però, qui som?

El que votem hui ací és una proposta de resolució política, que vostés han presentat i que nosaltres esmenem, i que insta el Consell a fer determinades coses.
¿Vosté ha llegit la seua proposta de resolució?
Estan instant el Consell, vostés, a que continue reivindicant coses que mai ha reivindicat.
Però és una exigència al Consell, és una resolució política.

Per suposat que nosaltres, i ho hem dit públicament, entenem que la proposta de la comissió d'experts és una bona proposta, és una proposta sobre la qual s'hauria de sustentar un gran acord polític i social.
I també sabem quines són les seues limitacions.
És una proposta tècnica que està constreta pels límits legals, que nosaltres discutim i combatrem.
Perquè nosaltres no acceptem l'actual marc constitucional i legal que anteposa el pagament del deute del capital i dels interessos per damunt de les necessitats socials bàsiques de la població.
No ho acceptem.
Anem a canviar-ho.
I, això, també li puc dir, perquè estan les enquestes i no me les invente, que la societat tampoc va entendre eixa reforma constitucional pactada a dos sense referèndum.
No ho va entendre la societat.
I això no m'ho invente, aquí estan els estudis demoscòpics.

Però, dit això, que nosaltres entenem que és un instrument útil, que nosaltres recolzem esta proposta a nivell tècnic, políticament el que estem veient és que no n'hi ha ni capacitat ni voluntat per part del Grup Popular ni del Consell de portar-la endavant.

Fa un any, va vindre ací el conseller Vela a presentar els pressupostos de 2013 i va dir que no podíem sostindre la situació un any més, que si no se canviava el model de finançament no podíem tirar endavant.
Ha passat un any, i ¿sap vosté el que va dir Mariano Rajoy l'altre dia i ha rebut l'aplaudiment, ha rebut el beneplàcit del senyor Alberto Fabra?
, que no començarà ni a parlar sobre el nou model del finançament fins al segon semestre de 2014.
No podíem aguantar un any i haurem d'aguantar dos, o tres o quatre o no se sap quants anys haurem d'aguantar.
¿Per què?
Perquè no n'hi ha ni capacitat ni voluntat política de defensar els interessos valencians.

Diu vosté, «no s'ha retirat cap iniciativa del congrés».
Bé, a banda que vostés, en un altre tema que han intentat confondre amb el finançament, que són les inversions territorialitzades de l'estat, que són importants però que no és exactament el mateix i que vostés sempre han confós, ¿val?
, no han retirat la iniciativa sinó que l'han ajornat tres vegades, doncs en el tema del finançament el problema no és que hagen retirat iniciatives, ¡és que les han votades en contra!
¡Fins a huit vegades!
¡Clar que no les retiren, perquè són iniciatives d'altres grups!
En el debat de política general, el debat sobre l'estat de la nació del 2013, una iniciativa del Grup de Izquierda Unida va ser votada en contra per tot el Partit Popular.
Eixe és realment el problema, que vostés no tenen ni voluntat ni capacitat política.

Mire, el deute històric.
He estat repassant la resolució que aprovàrem per unanimitat el 9 de maig del 2012, i aquí s'instava el Consell a iniciar les accions immediates i oportunes per a reivindicar el deute històric.
Estava ben formulat el tema, no s'estava diguent en aquell moment que continuara reivindicant el deute històric perquè mai ho havia fet, sinó que instava el ple de Les Corts al Consell que iniciara eixa reivindicació.

¿Em pot dir vosté, davant el Govern d'Espanya quan s'ha reivindicat el deute històric per part del Consell de La Generalitat?
Diga'm data,…

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

…diga'm lloc, diga'm on està l'acta del Consell de Política Fiscal i Financera, on està la intervenció del Partit Popular al Congrés dels Diputats, on està la reivindicació del Consell davant del Govern d'Espanya del deute històric.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

¡No existix!
I la voluntat d'acordar, de negociar i de consensuar tampoc, pel que s'ha vist clarament, hui, a estes Corts.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Senyor Bellver, se'l veu nerviós.
¿Què li havia promés al president Fabra?
¿Que li portaria ací un consens per al gran acto de demà de la sociedad civil?
Però… (remors) a la broma esta.

L'única possibilitat, ara, que té el president Fabra -i li done un consell, ja que me diu vosté que done consells, els done un consell-, és que o Fabra defensa els interessos dels ciutadans i les ciutadanes d'esta terra o ¡està acabat!
Perquè, hui, ho ha dit Montoro molt clarament.
O el president Fabra es posa al costat de les persones que patixen les seus polítiques de devaluació social, de dreta pura i dura, de portar-mos a la fallida tècnica de La Generalitat, o es posa a eixe costat, o es posa subordinat a Montoro.
No tenim president de La Generalitat.
¡És l'única possibilitat que té el president Fabra!
¡L'única!

L'única possibilitat és encarregar un informe i, després del peritatge que mos ha fet la comissió d'experts, en el qual estem tots d'acord, el peritatge que dels models del finançament del PP i del PSOE mos han marginat sempre, l'única possibilitat és reclamar eixos diners perquè és deute públic de l'estat.
¿Vol dir vosté que n'hi ha 230.
000 milions d'euros per als bancs i no n'hi ha diners per als pobles valencians?
¿Que no n'hi ha igualtat per al poble valencià?
¿Que no n'hi ha equitat per al poble valencià?
¡Si en compatibilitat nacional va a ser el mateix perquè este assistix a través del FLA!
Doncs, que el FLA l'agarren i que descompten més de tretze mil milions d'euros, i aixina mos podrem recuperar.

I mire, sobre el nou model del finançament, li dic una cosa: és impossible eixir de la crisi amb el que vostés mos plantegen perquè per a recuperar-mos necessitem, com a mínim, 16.
000 milions d'euros anuals, necessitem 16.
000 milions d'euros per a fer polítiques actives d'ocupació, per atendre el nostre benestar.
¡Si ara mos envien el 85%!
, ho ha dit el president Fabra.
Açò, ¿quina broma és?
Mentres, el Gobierno de España, que és el responsable del 80% del deute públic espanyol en les seues insolvències, el Gobierno de España, deixa les comunitats autònomes -principalment la nostra- sense sanitat, sense educació, sense polítiques actives d'ocupació, sense polítiques a favor del tercer sector de les persones que patixen.
Així és impossible eixir de la crisi amb eixe model que vostés mos plantegen i amb el quadre macroeconòmic.
Necessitem 16.
000 milions, els nostres diners, que ara tenim una grandíssima situació de fallida per la falta d'ingressos, entre altres coses, per l'acompliment de l'article 135 que vosté ve a dir-mos ací, «el austericidio», primer els bancs i no les persones.

I ja li dic que el Grup Compromís no respectarà este article, o, millor dit, farem igual que vostés fan en el dret a l'habitatge i a la vivenda digna de tots els ciutadans, que vostés estan danyant la Constitució.
I, afortunadament, hui, tenim una sentència del tribunal d'Estrasburg, de ¡drets humans!
, dels drets humans, anunciant que la política en matèria de vivenda i les lleis que s'han fet contra les persones i a favor dels bancs estan expulsant les persones de sa casa i vostés no estan complit l'article 47 de la Constitució.
Li ho ha dit el tribunal de Luxemburg de la Unió Europea, hui li ho ha dit el Tribunal de Drets Humans d'Estrasburg.
¿Què ve a contar-mos ací?
¡Si vostés són incapaços de defendre la Constitució i els principis fonamentals!
Principi fonamental: principi d'igualtat; principi fonamental: respectar la LOFCA.
I els seus models de finançament no han respectat el poble valencià i ¿ve a dir-mos ací que mos hem de callar?
, ¿que no hem de reivindicar?
, ¿que no hem d'exigir?

La nostra proposta és molt clara: tenim un peritatge que tots els que estem ací acceptem, un peritatge que es marca sobre la marginació que hem patit empobrint-nos amb els diferents models de finançament seus i del PSOE.
I el que li estem diguent és que anem a recuperar estos diners.
I és l'única possibilitat que tenen vostés perquè està clar en les enquestes que vostés no defensen el poble valencià, no defensen les persones, les dones i els homes que patixen, no defensen les persones que no els arriba la dependència, no defensen els joves que han d'anar-se'n fora a buscar-se la vida que vostés els han segrestat, no defensen la nostra escola amb xiquets en trenta-cinc… (veus), no defensen la nostra escola, no defensen els dependents, no defensen els emprenedors, no paguen a ningú, són insolvents.
I quan ací estem parlant de coses substantives, que és que es complisca la Constitució per a defensar estes persones víctimes de les polítiques de l'austericidi, per una banda, i de la submissió i subordinació a les polítiques centralistes del Partido Popular, que mos ho ha dit a la cara hui el ministre, i quan ací havia d'haver un president de La Generalitat que diga, «¿això ha dit el ministre Montoro, Cristóbal Montoro del PP?
, ¿que no n'hi ha diners per al poble valencià?
»

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Hauria d'estar en estos moments assistint ací i veient quins mecanismes tenim per a reivindicar allò que és just i que és nostre i, mentrestant, no tenim president de La Generalitat, tenim una persona que vol…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Morera.

El senyor Morera Català:

…aplaudiments en els actes que li munten perquè és incapaç…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Morera Català:

…de defendre els nostres interessos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Señor López.

El senyor López Milla:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Bellver, ha hecho usted muchas referencias al informe de la comisión de expertos.
No es el primer informe que elabora esa comisión de expertos, ha habido un informe anterior que se presentó en 2010 y que sirvió como paraguas de esa propuesta de resolución -a la que me ha referido antes- de 2010 y del acuerdo que se alcanzó por unanimidad en mayo de 2012 en estas Cortes.
Ese informe fue el paraguas de aquellos dos acuerdos unánimes, dos acuerdos unánimes que -como le decía antes- no han permitido avanzar nada.

Y, particularmente, en lo que se refiere al acuerdo unánime que se alcanzó en esta cámara en mayo de 2012, ese acuerdo fue trasladado por el Grupo Socialista al Congreso de los Diputados y enmendado por el Grupo Parlamentario Popular, a través de esta enmienda, una enmienda en la que se hace una mera enunciación del marco legal al que se refiere la reforma del modelo de financiación, en el que no se dice nada sobre la Comunidad Valenciana y en el que se justifica esta enmienda con dos palabras: mejora técnica.
Esta mejora técnica era la alternativa que presentaba el Grupo Popular en el Congreso de los Diputados a la propuesta socialista para reformar el modelo de financiación, alcanzar la media por habitante y establecer mecanismos de compensación de la deuda histórica, que es lo que se acordó aquí por unanimidad en mayo de 2012.

Habla usted -como digo- del informe de los expertos, ha hecho muchas referencias a él -y lo decía antes del portavoz de Izquierda Unida-, el informe es un informe técnico con el que, en general, estamos bastante de acuerdo.
Pero ese informe, señor Bellver, establece algunos supuestos como, por ejemplo, que el gasto que hubiera realizado La Generalitat, en caso de haber recibido más financiación, habría sido el mismo.
Y yo le puedo decir que, desde el punto de vista político, discrepo, discrepo de ese supuesto pero no porque lo diga yo, discrepo de ese supuesto porque en aquellos años algún conseller de hacienda decía en 2006, «a mí la deuda me ocupa pero no me preocupa»; o, en el año 2009, el conseller de hacienda de La Generalitat decía, «la hipoteca de gasto de La Generalitat es motivo de orgullo».
Debemos estar de orgullo que nos salimos porque si era motivo de orgullo la hipoteca de gasto de 2009, la de hora (aplaudiments) multiplica por dos la que teníamos en 2009.

Mire, incluso en el año 2011, con la crisis ya muy avanzada, le preguntaba un periodista al señor Vela en una entrevista: «Los valencianos tenemos el mayor porcentaje de deuda con relación al PIB», y el señor Vela contestaba: «Eso a mí me da igual, lo que me interesa es renovar lo que tengo y emitir lo que tengo autorizado.
»

Yo, de verdad, cuestiono, cuestiono el supuesto de que, en caso de haberse recibido más recursos, se hubiesen dedicado a amortizar deuda y no se hubieran gastado o malgastado porque recordemos aquí, por ejemplo, antes usted decía, «es que hemos gastado menos en la Comunidad Valenciana», pero, ¡oiga!
, gastar menos no es sinónimo de gastar bien, ¿eh?
, porque hace unos días -le podría poner muchos ejemplos, le pongo éste que es reciente- una sentencia del aeropuerto de Castellón nos obliga a abonar 120 millones de euros, que parece que van a tener que ir con cargo al FLA, y que no se podrán destinar ni a pagar a proveedores, ni a pagar a farmacias, ni a pagar a nadie.
Gastar poco, señor Bellver, no es sinónimo de gastar bien.

Y le digo, también, es que la cuenta general de La Generalitat que han analizado los expertos no recoge los miles de millones de euros en facturas que han sido afloradas para remitirlas al plan de pago a proveedores y registradas en la cuenta 409.
(Veus) Sí, y eso no lo digo yo, eso se lo ha dicho el señor Montoro al señor Ángel de la Fuente y tiene los datos publicados en un informe sobre financiación autonómica.

Le digo, por último, mire, habla usted de consenso, habla mucho de llegar a consenso, ¿usted se puede comprometer a que cualquier acuerdo de reivindicación de la deuda histórica, cualquier acuerdo de subsanar inmediatamente los problemas del modelo de financiación autonómica se vote y se apoye por el Grupo Popular en el Congreso de los Diputados?
Es que es así de sencillo.
Si no se puede comprometer a eso, no podemos llegar a ningún consenso y no podemos llegar (aplaudiments) a ningún acuerdo.

Porque, además, mire, es que la situación es cada vez peor, la situación hoy es mucho peor de lo que era en 2011, en 2011, cuando ustedes no tenían ningún problema en decir que si no se pagaba la deuda histórica a la Comunidad Valenciana, ustedes no votaban en el Congreso de los Diputados el techo de gasto.
Eso lo plantearon ustedes en 2011, el secretario general entonces del Partido Popular en la Comunidad Valenciana.
¿Por qué entonces sí y por qué no ahora?
Es lo que yo le pregunto.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor López.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Morera, jo, en la meua primera intervenció, he dit i li he preguntat a vosté si està d'acord en una iniciativa presentada pel Grup Parlamentari Popular que reivindica el reconeixement de la població real de la comunitat, que garantix la suficiència financera per a mantindre els servicis públics fonamentals i que exigixen el reconeixement del deute històric i la liquidació d'este.
Això és el que jo li he preguntat en la meua primera intervenció.

Mire, vosté ha fet menció a la pregunta que li ha fet hui al senyor Montoro el senyor Baldoví.
I vosté diu el que diu.
Però jo tinc la transcripció del que ha dit.
I el que ha dit el ministre Montoro és que ha reconegut expressament que els informes dels comitès d'experts que s'aporten per a la revisió del model de finançament autonòmic seran benvinguts i tinguts en compte a l'hora d'elaborar el nou model de finançament.
Això és el que ha dit.
.
.
això és el que ha dit el senyor Montoro; (aplaudiments) no les mentires.
.
.
no les mentires que vostés volen dur a esta taula.
Això és el que ha dit el senyor.
.
.
(veus) això és el que ha dit el senyor Montoro, no el que vostés s'inventen.
(Veus)

Mire, senyor Blanco, crec sincerament, crec sincerament que no és este el moment de dir qui ha ficat més voluntat o menys voluntat per a arribar a un consens.
Però el que vosté no me podrà negar és que jo, personalment, he estat en dos ocasions almenys en el seu despatx i vosté, en el meu, no ha estat ninguna.
Això no ho podrà negar i estem parlant.
.
.
(aplaudiments) i estem parlant d'una.
.
.
d'una esmena que vosté presenta, d'una esmena que vosté presenta a una PNL meua.
Vosté, en el meu despatx, ni una; jo, en el seu, dos vegades, intentant arribar a un consens, com vaig a intentar fins al final, ho vaig dir, ja ho vaig anunciar en el debat de política general quan varen preguntar, vaig a intentar fins al final arribar a un consens.
No tinguen por, ho vaig a intentar.

Mire, però el que hem de fer és d'alguna forma que les Corts Valencianes reconeguen el document dels experts.
És que.
.
.
, per una iniciativa de vostés, per una iniciativa de vostés, que va ser mal vista inclús per algun membre de vostés en la mesa.
El més normal és que este informe dels tècnics, que va ser un encàrrec de les Corts Valencianes.
.
.
, doncs, d'este informe s'havera donat compte en algun òrgan de les Corts Valencianes.
No volgueren vostés que es vera en comissió, no volgueren vostés que es vera en comissió.
.
.
Bé, doncs el que està fent el Partit Popular és dur-ho al ple perquè reconegam el document i el que diu este informe.

Mire, jo no sé, senyor Blanco, si jo sóc capaç de saber el que pensen tots els valencians.
Home, seria pretensiós per la meua part.
Però del que ningú podrà dubtar és que el que sí represente és el sentit majoritari de tots els valencians, cosa que vosté no pot dir.
Però dit açò, continuaré fins al final intentant arribar a un acord.

Mire, senyor Morera, jo no vull la caritat.
.
.
jo no vull la caritat de ningú.
Jo vull el progrés i la unitat, i que en eixe progrés i unitat tragam endavant les iniciatives que a la Comunitat Valenciana li interessen, perquè això és el que vol en definitiva el poble valencià.

I, senyor López, ha fet vosté.
.
.
, és que ho fiquen fins i tot per escrit en la seua proposta de resolució en el debat de política general, diuen: «No, es que los acuerdos a los que hemos llegados han sido desaprovechados.
Es que al PP todos los acuerdos que le hemos puesto encima de la mesa al final no han servido para nada.
» Doncs vosté me dirà en què se basa.
Acord de l'1 de…, anem a vore, acord de maig 2012: «Les Corts insten el Consell a posar en marxa els mecanismes per a l'estudi d'un nou model de finançament autonòmic que garantisca aconseguir els objectius abans descrits.
En aquest objectiu el Consell ha de continuar treballant a costa de la comissió d'experts.
» Això és el que hem fet i això és el que han presentat ací.
I vostés ara ja diuen que «están bastante de acuerdo; hombre, que no…, pero en cualquier caso».

Mire, yo, en aras a esa voluntad… en aras a esa voluntad de acuerdo, señor López y señores síndics de los grupos parlamentarios de la oposición, en aras a esa voluntad de acuerdo, yo les presento una propuesta alternativa, una propuesta alternativa, transaccional en la que yo, si me permiten, la voy a leer y si entienden que es posible llegar a un acuerdo, pediría un receso para poder firmarla.

La propuesta de resolución dice… (remors) la propuesta de resolución dice -punto único-: «Primer, les Corts Valencianes avalen l'informe elaborat per la comissió d'experts nomenada per esta institució que dóna complida resposta a l'objectiu del seu estudi, que no és altre que el d'establir els criteris i propostes per a un nou sistema de finançament autonòmic.
» Esta és la proposta que el Grup Parlamentari Popular els fa per a intentar fins al final arribar a un acord.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.
(Veus)

El portavoz.
.
.
(Remors) Un momento, por favor.

Se suspende cinco minutos el pleno para que hablen los distintos portavoces.
(Veus) Está suspendido… (Veus) Vamos a ver… (Veus)

Si los señores portavoces son tan amables, de la propuesta que ha hecho el portavoz del Grupo Popular…, ha solicitado el que se suspendiera el pleno un momento y esta presidencia ha optado por cinco minutos con el fin de que ustedes si llegan a una posibilidad de acuerdo, han llegado; si no, se votará el punto que se está debatiendo y ya está.

(Inoïble) … no havent arribat a la mesa ninguna proposta a la presentada, per tant.
.
.
¡Ah, perdó!
Si estan parlant, esperem, eh?
No hi ha problema.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Havent-hi transcorregut el temps i havent-hi tingut les reunions pertinents i no haver arribat a ningun acord respecte a l'esmena presentada últimament, anem a passar a votar el segon punt de l'ordre del dia.
Comença la votació.
46 vots sí, 6 vots no, 36 abstencions.

Tercer punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la proposició no de llei…» (Veus) Sí.
Explicació de vot.
Anem a vore.
Esta presidència entén que té la possibilitat d'explicar el vot.

El senyor Blanco Giner:

Nosaltres, des del Grup d'Esquerra Unida, hem votat abstenció a una proposta que no podem objectar, perquè el seu contingut és correcte, però que és absolutament insuficient perquè no hi ha hagut voluntat negociadora per a incorporar part de les esmenes dels grups de l'oposició, perquè no hi ha voluntat de reivindicar realment davant el Govern d'Espanya el canvi immediat del model de finançament i la compensació del deute històric.

Eixa falta de voluntat ha quedat de manifest hui ací.
No hi ha hagut cap oferiment de diàleg fins l'últim moment, en l'última intervenció, una maniobra, una estratagema que simplement plantejava que avalàrem l'informe de la comissió d'experts, que tots i totes, tots els grups parlamentaris ja hem dit que és molt positiu i que hem posat en valor i que hem contribuït perquè siga possible.
I això no era un acord, perquè no hi havia cap exigència.

Em sembla lamentable que el Grupo Popular proposara una resolució que obviara el tema de fons, que no diguera res sobre el model de finançament, que no diguera res sobre el deute històric, que no fera cap exigència al Consell.
Això, evidentment, era inassumible.

Com a proposta transaccional, des dels grups de l'oposició hem plantejat afegir, com a mínim, dos punts: un que reivindicara eixe canvi immediat del model de finançament i la compensació del deute històric i, un altre, que diguera que ens comprometem a defensar en totes les instàncies el que votem ací i el que acordem ací, no sols a València sinó també a Madrid.

Ràpidament, el portaveu del Grup Popular, que s'havia tret de la mànega eixa oferta, eixe paper, ha dit que no hi havia acord, perquè no hi ha hagut voluntat d'acord en cap moment.
I l'absència en este ple del conseller Moragues és testimoni clar d'eixa falta de voluntat d'acord.

Si volien vostés, senyors del Grup Popular, simplement ofrenar-li al senyor Fabra per a l'acte del divendres un acord unànime de Les Corts, no s'ho han treballat, no han demostrat voluntat real.

Des d'Esquerra Unida tornem a dir: mà estesa, però no ens prendran el pèl.
Nosaltres ens abstenim davant una proposta clarament insuficient.
I lamentem l'oportunitat perduda, eixa oportunitat de què parlava el senyor Bellver.

El senyor president:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari ha votat en contra, perquè no és el moment de les declaracions estèrils, és el moment dels fets.

Des que es va presentar el document dels experts fins ara, hi ha hagut novetats, novetats en drama de les persones que no arriben a final de mes, de persones espoliades de la seua casa (veus), d'un nivell de desocupació estratosfèric i d'un ministre que hui ha dit en sessió parlamentària que no va a tindre en compte el deute històric dels valencians per a compensar-nos per tot el mal que ens han fet els models de finançament des de fa tants i tants anys.

I ací s'ha parlat de traïció, ha parlat el senyor Bellver.
Els únics traïdors al benestar del poble valencià és el Partit Popular.
I vostés estan condemnant a la misèria els nostres conciutadans, les nostres dones i hòmens que pateixen per culpa de les seues polítiques de dretes i per culpa de la seua incapacitat per a defendre els interessos del poble valencià.

Esta jugadeta d'última hora és una broma de mal gust, que s'explica només en les urgències electorals que té el PP.
I ací -li ho torne a dir- l'única possibilitat que tenia un president que està contra les cordes i que envia a la misèria al nostre poble…

El senyor president:

Senyor Morera, cenyisca's vosté a l'explicació de vot.

El senyor Morera Català:

…és posar-se al costat del nostre poble per a defensar els nostres interessos.
Els nostres interessos estan emparats en una Constitució que vostés no fan respectar, que és el principi d'igualtat.
S'ha quebrat el principi d'igualtat i d'equitat per al poble valencià i vostés continuen impassible l'ademán.

No és el moment de declaracions estèrils que no aporten res.
És el moment de plantar-se i defensar els nostres interessos.
Per això, una vegada que tenim acreditat, d'acord amb l'informe dels experts, que han fet un peritatge de tot el món que ens ha fet l'estat en el seu no finançament de les nostres competències bàsiques, era el moment de dir prou i encetar el procés per a reclamar eixos diners de la forma legal convenient.
I un president de La Generalitat tenia d'estar ací hui demanant a l'advocacia de La Generalitat vore quins són els mecanismes per a reclamar eixos diners, perquè sense eixos diners…

El senyor president:

Senyor Morera…

El senyor Morera Català:

…se'ns condemna a la misèria, se'ns condemna a la misèria.
El Partit Popular condemna a la misèria el nostre poble (veus) i tot el que fem per a recuperar la dignitat del nostre poble, el benestar de la nostra gent, (aplaudiments) està justificat!
¡Vostés han traït el nostre poble!
¡Són uns traïdors al poble valencià!
¡El poble valencià els ho farà pagar en les urnes!
, perquè vostés i els seus estratagemes…

El senyor president:

Senyor Morera…

El senyor Morera Català:

…deixen el nostre poble en la misèria.
Persones que estan passant-ho molt mal.
Eixos diners són nostres.
I si vostés estan unflant-los les butxaques als bancs amb les seues ajudes directes, el poble valencià es mereix un tracte millor.

I tot açò, ¿sap què li dic?
(Soroll d'un paper trencat) Que no aprofita per a res.
El Partit Popular mos porta a la misèria.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.
(Aplaudiments)

Senyor López.

El senyor López Milla:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Miren, nosotros no hemos votado en contra de la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Popular, porque, efectivamente, entendemos que algunas de las cuestiones que se plantean en esa propuesta no se pueden votar en contra.
Son absolutamente inapelables.

Pero sí nos ha parecido que era una propuesta insuficiente, que era una propuesta insuficiente, similar a otras que ya se han aprobado en esta cámara y que no han servido para avanzar.
Una propuesta que no ofrecía ninguna garantía de que lo que hoy se acordase aquí iba a ser igualmente tramitado y apoyado en el Congreso de los Diputados.

Y sinceramente debo decirle, señor Bellver, que usted aquí hoy no ha sumado a la causa, usted ha restado.
Que un tema tan importante como es el de la financiación autonómica, en el minuto casi tiempo de descuento, haya sido objeto del mero tacticismo parlamentario, planteando en el último segundo -no le ha dado tiempo ni a leerla- un texto alternativo, que es un mero aval a una informe de expertos, pero no contiene ninguna reivindicación, ninguna exigencia…

El senyor president:

Señores diputados…

El senyor López Milla:

…ningún compromiso de seguir avanzando en esta cuestión en el Congreso de los Diputados en Madrid, no supone sumar, supone, como le digo, restar.

Y en ese sentido, debo decirle que aunque -insisto- no hemos votado en contra de su propuesta de resolución, la táctica que usted ha utilizado hoy será reglamentaria, pero no contribuye al consenso, no contribuye a sumar.
Ustedes siguen pensando en aquellos tiempos de las adhesiones inquebrantables, en aquella época en la que alguien se subía a esa tribuna y dividía esta cámara en dos partes, los buenos y los malos, se acordará usted de ello, y esa época, señor Bellver, ha pasado.
(Aplaudiments) Usted… No he acabado, no he acabado.

Le agradecería, por tanto, que en el futuro cualquier búsqueda de acuerdo sea sincera, sea como debe ser, no la búsqueda de una adhesión inquebrantable a un manifiesto, sino que sea la búsqueda de acuerdo en un tema que es absolutamente crucial y decisivo no para ustedes, no para nosotros, sino para los valencianos y las valencianas.

Si se quiere sumar de verdad, no se pueden recurrir a estrategias, que serán válidas, de acuerdo con lo que establece el reglamento, pero que para nosotros no suman sino que restan.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Muchas gracias.

Yo le agradezco al señor López que me reconozca (inintel·ligible) …, que es procedente reglamentariamente hablando, pero lo dice bien claro el artículo 162.
3, que durante la tramitación de toda la iniciativa, hasta antes de la votación, se podrá presentar una propuesta alternativa, que es lo que yo he hecho.
(Veus)

Y al final, señor López, lo que yo he hecho, lo que yo he hecho usted lo conoce, sabe perfectamente lo que he hecho.
Y lo que he hecho, y lo que he hecho ha sido retirar de mi propuesta original todas aquellas cuestiones que generaban algún tipo de rechazo por parte suya durante su intervención.
Si ustedes se fijan, lo que he hecho es exactamente eso, retirar todo aquello que ustedes han criticado respecto a mi intervención inicial.

Por tanto, lo que he hecho no es ninguna artimaña, lo que he hecho es venir aquí a defender los intereses de los valencianos, lo que he hecho es aquí venir a hablar de hecho, porque en el parlamento, efectivamente, señor López, hechos.
Y los hechos ustedes los que han dejado muy claros.

Senyor Morera, cada u ha votat el que ha entés que tenia de votar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre la reversió de la gestió de les exploracions de ressonàncies magnètiques nuclears per a ser gestionades pel sistema sanitari públic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 64.
495, BOC número 189)

El senyor president:

Presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la reversió de la gestió de les exploracions de ressonàncies magnètiques nuclears per a ser gestionades pel sistema sanitari públic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista amb el registre d'entrada número 64.
495.

Per a la presentació i defensa, té la paraula el representant del Grup Parlamentari Socialista senyor Subías.

(Veus) Señores diputados, tienen ustedes la posibilidad de salir fuera a hablar.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Vamos a tocar un tema que ya lo advertimos cuando se presentó una comisión de investigación y dijimos: no termina el tema hoy aquí, porque presentaremos una propuesta.

Estamos ante uno de los temas más bochornosos y posiblemente con diversos tipos de responsabilidades.
Hoy mismo, si se fijan ustedes en los medios de comunicación, sale una información donde se habla sobre este tema y dice que «es la madre de todos los pelotazos sanitarios».

Y no solamente eso sino que se dice que el director general del consorcio Hospital General de Valencia era socio del gran adjudicatario de las resonancias durante un tiempo, con lo cual, hubo, por otra parte, diversos tipos de contratos.
Y ya se dijo aquí la supuesta connivencia entre intereses públicos y privados.

En fin, desde hace años venimos denunciando los efectos que tendría sobre el sistema sanitario público su modelo de gestión, tanto a nivel de lo que suponen las concesiones administrativas como de la alta tecnología y, en este caso, de las resonancias magnéticas.

Estamos hablando de tres temas fundamentalmente, del modelo sanitario, y aquí se nota la diferencia entre ustedes y nosotros… Ustedes tienen un modelo privatizador, han mercantilizado el sistema, favorecen intereses particulares de algunos en contra de los intereses generales.
Y nuestro modelo se basa en la defensa de lo público, en la salvaguarda de los intereses generales, defendiendo los principios básicos de eficacia, eficiencia, universalidad, equidad, solidaridad, calidad y cohesión social.

Pero además hablamos de la carrera profesional, hablamos de la defensa de la formación de los profesionales en los servicios de radiología, que ustedes con este modelo se han cargado, puesto que los profesionales de la pública no pueden ejercer su profesión con dignidad y con todas las características, porque, por ejemplo, no pueden hacer resonancias magnéticas porque las hacen los profesionales de la privada.

Y, en tercer lugar, estamos hablando de un tema de sostenibilidad económica, de eficiencia, de despilfarro y de mala gestión.
Hablar, en este caso, aquí con ustedes de despilfarro y mala gestión, cuando vemos que hasta la Agencia Tributaria está hablando de la financiación que están teniendo ustedes…, que han tenido irregular, pues ¿qué quieren que les diga?

Si hacemos historia, veríamos cómo en los años noventa hubo un conseller, el señor Farnós, que ya estuvo a punto de introducir este modelo, pero no lo hizo porque vio la respuesta de los profesionales.

En el año 2000 adjudicaron ustedes por concierto la gestión de las exploraciones de resonancia magnética a empresas privadas, en concreto, Eresa, Inscanner y Beanaca.
Creo que algún exparlamentario del Partido Popular algo tenía que ver con alguna de estas empresas.

Este primer concurso iba del 1 de enero de 2001 al 30 de septiembre del 2008.
Lo adjudicaron en contra de la opinión de los profesionales, de las sociedades científicas y del Partido Socialista.
Se les avisó de que las resonancias magnéticas es una técnica más del diagnóstico por imagen que no puede separarse del resto, que supondría una rotura de los servicios de radiología, que desmotivaría a los profesionales, que limitaría la formación de los profesionales, que habría un incremento de los estudios y que habría un incremento y desviación del gasto.

Quisiera hacer mención rápidamente, ya lo hice en otra intervención, a la carta que les mandó el presidente de la Sociedad Valenciana de Radiología al entonces presidente de La Generalitat.
Decía que tenía dos alternativas: ceder a las presiones económicas a costa de la destrucción de la especialidad, sólo justificada por un formidable negocio, o paralizar el concurso, abrir el período de diálogo con los profesionales y trazar las líneas de futuro de la alta tecnología valenciana.
Esto lo decía el presidente de la Sociedad Valenciana de Radiología.

Asimismo, le recomendaré un artículo por si no lo han leído, de la época, que se denominaba «Cuatro falacias y un dineral», un artículo que demostraba punto por punto que iba, que sus argumentos eran falaces, que no tenían nada que ver y que perjudicaban al sistema público.
Decía al final de esta carta, de este artículo, les decía: «Ustedes proponen una formación pasiva, equivalente a la del futuro cirujano que sólo se le permite ver la intervención desde el mirador del quirófano y, por lo tanto, no puede estar en el quirófano.
»

Se cumplieron los peores pronósticos, los servicios se fragmentaron y tuvieron problemas.
Hoy, les vuelvo a recordar, se trabaja por órganos y no por técnicas.
Se incrementó la frecuencia de las resonancias magnéticas más del doble que la media de las comunidades autónomas.
Se hacen unas treinta por mil, mientras que nosotros hacemos más de setenta por mil habitantes.
Sobrecostes importantes, con desviaciones que llegaron al 70% en el primer concurso.
En definitiva, un negocio para algunos y una nula defensa de la sanidad pública.

Pero llegó el 2008 y no escucharon ustedes a nadie, volvieron a sacar el concurso público por diez años y cerca de quinientos millones de euros, en contra, nuevamente, de los profesionales, de las sociedades científicas y del Partido Socialista.
De hecho, los jefes de radiología tuvieron una reunión con ustedes y les mostraron su disconformidad con este modelo.

Desde el Partido Socialista les presentamos en aquel momento una proposición no de ley, en el año 2008, que ustedes rechazaron.
Quisiera recordar que en ese momento, y dadas las condiciones del concurso, se hubiera podido realizar la reversión a coste prácticamente cero.
Pero no solamente eso, sino que hasta nos hubiéramos podido quedar con los equipos, porque así estaba en el concurso, es decir, reversión prácticamente cero y quedarse con los equipos de resonancia magnética.
¡Qué barbaridad hicieron!
Pero no, siguieron haciendo predominar intereses particulares.

Les hice entonces diversas preguntas que nunca contestaron.
Ustedes han seguido, a pesar de todo, defendiendo su modelo con argumentos inconsistentes.
Han persistido en la ineficiencia, en el despilfarro y en el descontrol.

Ahora, cuando ha llegado una auditoría de la Sindicatura de Cuentas, un informe contundente, un informe que, en definitiva, viene a avalar todo lo que hemos estado denunciando durante estos años, esta auditoría solicita un cambio de rumbo y que se rectifique.

Dicen previamente que la Agencia Valenciana de Salud no dispone de indicadores, que serían necesarios para evaluar los objetivos que se pretenden con el concierto y que, por lo tanto, permitieran valorar y comparar la eficacia, la eficiencia y la economía del servicio prestado.
Todo ello lo venimos denunciando desde hace tiempo.

Entre las conclusiones de la auditoría, que ya hemos tratado más veces, dice que si los estudios los realizaran los servicios públicos nos podríamos ahorrar hasta casi diecisiete millones de euros.
Dice que si las pruebas las realizara el proveedor, pero las informaran los profesionales de la pública, nos podríamos ahorrar hasta dos millones de euros.
Dice que si el contraste lo asumieran los hospitales públicos, el ahorro sería de unos novecientos mil euros.
Dice que falta control, dice que carecen ustedes de información, dicen que los criterios de facturación no están bien detallados y que el plazo de contrato es excesivo.
Un informe contundente.

Pero, mire, hay más.
Hay un informe del departamento de salud del Clínico-Malvarrosa, que me imagino que ustedes conocerán, donde se ha realizado también un análisis.
En este informe, y por resumir, entre las conclusiones que sacan son: primera, que el número de resonancias magnéticas en ese departamento es muy elevado y muy superior a la media del resto de las comunidades.
También dice que la facturación que se está realizando no es la adecuada.

Entre otras cosas les habla de que las resonancias magnéticas simples solamente son el 28% y esto es porque se consideran doble todas las que se administra contraste o cuando se realiza una secuencia durante la exploración, que son facturadas aparte, incidiendo que este sistema debe de ser modificado.
Hagan ustedes caso a sus propios servicios.
Este informe está realizado por la dirección del departamento más el servicio de radiología del departamento.

Ustedes saben que este modelo ha fracasado en otros países, que en el XXI Congreso de Radiología a nivel estatal se habló del fracaso de este modelo.
Ustedes saben que no hay modelo semejante en ninguna otra comunidad, pero les da igual.
A nosotros nos da vergüenza.

Ustedes debieran saber que los centros públicos son más rentables como demuestra, por ejemplo, el Hospital Doctor Peset.
Ustedes debieran saber que están haciendo un daño científico técnico irreparable, brutal, a los profesionales de la radiología.
Y ustedes debieran rectificar y reflexionar.

Por todo ello, presentamos esta proposición no de ley donde lo que pedimos es que se revierta la tecnología de las resonancias magnéticas para que sean gestionadas por el sistema público.
Que se realice el estudio para hacer posible la reversión de la gestión de las exploraciones para que sean gestionadas por el sistema público y que formen un grupo de trabajo con los profesionales para llevar adelante un plan tecnológico adecuado.

Les pido que voten a favor de esta proposición por el bien del sistema sanitario público, por el bien de los pacientes, por el buen funcionamiento de los servicios, porque tengamos una rentabilidad racional de los servicios que estamos dando, para que no haya despilfarro y, sobre todo y además, en defensa de la gestión pública y de calidad.
Si no lo hacen tendrán que asumir ustedes sus responsabilidades.

Y, en cualquier caso, anunciarles nuevamente y una vez más nuestro compromiso de que cuando gobernemos revertiremos también la alta tecnología, también las resonancias magnéticas para que sean gestionadas públicamente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

Per a defender l'esmena presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula la il·lustre diputada Marina Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bon dia.

Estem absolutament d'acord amb l'esperit de la proposició no de llei, que seria la reversió de la privatització del servei de ressonàncies magnètiques.
Però pensem que és important, des d'Esquerra Unida volem que Les Corts es pronuncien, es posicionen directament sobre la gestió pública de les ressonàncies.
Volem que es vote exigir al Consell que acabe amb la privatització.
I pensem que això és fonamental.

Que després se pot dur a terme un estudi per a poder optar eixa reversió a terme, però el primer és decidir què volem i en base a això fer tot el que calga.
Pensem que primer cal decidir que volem la gestió pública de les ressonàncies magnètiques.

Pensem que la decisió política és entre la gestió privada i la gestió pública, no pot ser entre fer un informe o no fer-lo sinó que primer s'ha de prendre eixa decisió de que les volem públiques i després, evidentment, fer l'informe.
I en eixe és en el sentit en el que va l'esmena d'Esquerra Unida.
I més quan la Sindicatura de Comptes ja ha elaborat un estudi, que ens serveix de base, un estudi que demostra que l'argumentari del Partit Popular és una fal·làcia.

L'informe publicat per la Sindicatura de Comptes desmunta l'argument de la dreta de que els serveis privatitzats són més econòmics que els gestionats directament per l'administració pública.
Fins ara, el Partit Popular sempre havia sostingut l'argument que els serveis privatitzats eren més econòmics.
Nosaltres sempre ho hem negat.
Però és que ara, a més tenim la confirmació de la Sindicatura de Comptes que, per cert, no són una banda de rojos comunistes que estan en contra del Partit Popular, la Sindicatura de Comptes no és això.
Per tant, entenc que el Partit Popular hauria, també, de reconéixer eixe informe de la Sindicatura de Comptes.

El Partit Popular ha estat justificant la privatització amb una gran mentida.
Ara la mentida ha quedat al descobert.
Ara es desmostra que han estat mentint per amagar la realitat.
La realitat és que les ressonàncies magnètiques privatitzades no són més econòmiques, més bé a l'inrevés, és un saqueig de les arques públiques, un saqueig practicat en forma de consens i privatitzacions, un saqueig que practiquen les empreses amigues del Partit Popular, un saqueig no solament consentit sinó que promogut, propiciat, planificat pel govern del Partit Popular, que és el qui pren la decisió de privatitzar el servei de ressonàncies magnètiques.

L'informe de la Sindicatura de Comptes trau a la llum com s'ha perpetrat eixe saqueig, contractes amb una durada molt superior a la de la resta de territoris de l'estat espanyol, contractes molt més cars.
Dels 33 contractes que hi ha a l'estat espanyol per a gestionar ressonàncies, el nostre, el del País Valencià, és el cinqué més car.

Fem un 72% més de ressonàncies que la mitjana estatal, perquè, clar, a més ressonàncies, més negoci.
En el País Valencià es fan 37 ressonàncies magnètiques per cada mil habitants.
La mitjana estatal és de 21 ressonàncies per mil habitants, ací 37.
Fem al País Valencià quatre vegades més ressonàncies que al País Basc o que a Múrcia i tres vegades més ressonàncies que a Canàries, que a Catalunya o a Andalusia.

I una prova amb el servei privatitzat ens consta 257 euros.
La mateixa prova feta a l'Hospital Peset o al Sant Joan d'Alacant, que són els que tenen el servei públic, ens consta 108 euros, és a dir de 108 a 257.
Per tant, estem pagant una mitjana de 149 euros més per cada ressonància, per cada informe.
Estem parlant d'un sobrecost del 137%.
Per tant, com dic, és un robatori dels diners públics amb tota regla.

Ja en 1989 es van privatitzar les ressonàncies en l'Hospital General de València i a més sembla que en una relació empresarial entre el gerent, Sergio Blasco, amb l'empresa adjudicatària, amb Eresa.
Però va ser en l'any 2000 quan es van privatitzar les ressonàncies a nivell de tot el País Valencià.
Aleshores era Zaplana el president.
Des d'Esquerra Unida, ja en el 2000 ens vam oposar amb força a eixa privatització i amb força també es van oposar els professionals.

En l'any 2000, el que van fer és repartir-se el patís.
Les ressonàncies de Castelló i València per a Eresa, de la família Saus.
Vicente Saus, amic personal de Zaplana.
I les ressonàncies d'Alacant per a José Carlos Paz Figueroa, també amic de Zaplana, mitjançant dues empreses Inscanner i Beanaca i accionista d'Inscanner ni més ni menys que Luis Concepción, que va ser diputat del Partit Popular en aquesta cambra i que va ser president de la Comissió de Sanitat.

I en 2008, perquè això va ser en l'any 2000, al 2008, uns mesos abans que s'acabara el contracte i quan ja estava més que demostrat que resultava molt més car que el servei públic, van tornar a adjudicar.
I aquesta vegada estava el senyor Cervera com a conseller i Camps com a president.
I ahí, en eixe moment, en 2008, s'amplia el negoci, s'amplia el repartiment del pastís amb Ribera Salud, que és evidentment una de les grans beneficiades de la privatització de la sanitat al País Valencià.

L'informe de la Sindicatura de Comptes deixa clar que la privatització de les ressonàncies ens suposa un sobrecost de 16,8 milions d'euros a l'any.
I porten privatitzades des de l'any 2000.
I si no ho evitem nosaltres ho estaran fins al 2018.
Estem parlant de 16,8 milions per díhuit anys, estem parlant de 300 milions de sobrecostos.
Eixos diners es podrien haver destinat a menjadors socials, a beques de llibres, a l'atenció a persones dependents, a acabar l'Hospital de Llíria, a acabar l'Hospital de Gandia, a posar en funcionament eixos dos hospitals.
Però no.
Eixos són els diners que s'estan quedant els seus amics, eixe és el problema.

El Partit Popular es va oposar fa quinze dies a una comissió d'investigació per a depurar responsabilitat, ho van votar en aquesta cambra.
El Partit Popular es va oposar a eixa comissió d'investigació.
Volíem una comissió d'investigació per a depurar responsabilitats; una comissió per a vore quines relacions personals hi havien entre els qui decideixen privatitzar i els qui decideixen adjudicar a una determinada empresa; una comissió per a investigar si això, tal i com sembla, va ser un favor de govern entre amics.
I es van negar, es van negar eixa comissió d'investigació perquè tenen molt que amagar, per això es van negar, per això van votar «no» a la comissió, perquè van votar «no» a que se sàpiga la veritat, no a depurar responsabilitats.

Esperem que avui almenys, ja que els han pillat, ja que la Sindicatura de Comptes ja ha destapat la seua mentida, almenys no es neguen a acabar amb l'espoli de diners públics que suposa la privatització de les ressonàncies magnètiques.
Esperem que voten, evidentment, a favor, també, d'aquesta proposició no de llei del Grup Socialista.

I des d'Esquerra Unida, després de sentir la intervenció del senyor Subías, com estem d'acord amb la intervenció que ha fet el senyor Subías, com estem d'acord també amb l'esperit de la proposició no de llei, el que anem a proposar-li és que l'esmena siga d'addició, en compte de substitució.
Li propose que afegim a la seua proposició no de llei un punt que siga: «revertir la privatització de la gestió dels serveis de ressonàncies magnètiques».
Simplement una addició a la proposició no de llei, perquè pensem que això és el que fa falta votar avui.

Evidentment, després també fer eixe informe i també, evidentment, formar eixe grup de treball amb els professionals.

Però pensem que cal votar el punt de revertir la privatització de les ressonàncies magnètiques.
I per això, com dic, proposem que l'esmena siga d'addició; proposem una transaccional.
I estic convençuda que, a efectes de tramitació, com així ja està clar, ens la signaran els síndics.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Sí, señor presidente.

Quiero entender que, por lo tanto, se retira la enmienda de sustitución.
(Veus)

El senyor president:

Sí, claro.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Si se retira la enmienda de sustitución y, por lo tanto, lo que presenta el Grupo de Izquierda Unida es una enmienda de adición donde lo que se pide es la reversión de la gestión de las resonancias magnéticas, pues, evidentemente, me parece bien.
Porque, por otra parte, es no solamente lo que yo he defendido durante mi intervención, sino lo que igualmente en nuestro primer punto se decía que tenía que suceder, que es la reversión de las resonancias magnéticas.

Lo que pasa es que pensamos que para la reversión -que debe de suceder- hay que hacer lógicamente un estudio, un estudio porque hay muchos temas, como los que he comentado yo anteriormente, que hay que tratar, como es, por ejemplo, no solamente que se provoque la reversión, sino que en la reversión, tal y como ya pasaba en el anterior concurso, los centros públicos pudieran hacerse cargo, pudieran quedarse con los equipos de resonancia magnética que ahora están en funcionamiento, puesto que eso sería un coste muchísimo más bajo y sería tremendamente importante.
Porque, si no, los costes que supondrían la reposición de equipos de resonancia magnética serían muy elevados, serían muy elevados y no está el sistema, lógicamente, para ese tipo…

Por lo tanto, entendemos perfectamente la enmienda que nos hacen de adición.
Aceptamos, puesto que va en el mismo espíritu de lo que nosotros hemos defendido durante este tiempo.
Y, desde luego, sobre la absoluta necesidad de hacer un estudio en el sentido que hemos comentado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

En representació del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la il·lustre diputada senyora Mónica Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Des del Grup Compromís anem a votar a favor de la proposta.

Sense dubte, entenem que ha millorat amb la incorporació de l'esmena.
Però també és cert que crec que s'han de ficar tots els matisos en la paraula «reversió», perquè nosaltres sostenim que n'hi han condicions i raons sobrades per a rescindir el contracte per incompliment, que és una cosa distinta.
Vull dir, nosaltres no tenim per què pagar un rescat d'una reversió d'una privatització, quan l'empresa no ha complit amb els plecs de condicions.

I en este sentit també va la nostra defensa de que s'ha d'acabar ja amb este saqueig; saqueig que hui el diari El País du una pàgina completa, inclosa la foto de les afiliacions al Partit Popular d'alts directius que han sigut beneficiats en el tema de l'adjudicació de les ressonàncies magnètiques.

L'alarma social que s'ha creat en fer-se públic l'informe d'hisenda, i que revela que el Partit Popular de la Comunitat Valenciana ha estat pagat amb diners negres -que, definitivament, venien al final de diners públics- les seues campanyes electorals, no és res comparable amb el saqueig que en la sanitat, dia a dia, seguix tenint lloc.
I un dels majors saquejos que seguix tenint lloc a dia de hui és precisament este de les ressonàncies magnètiques, incomparable en quantia al que puga ser Gürtel, fins i tot Brugal i tots els casos de corrupció del Partit Popular junts.

El problema és que este no és l'únic robatori de les arques públiques, però.
.
.
Estos robatoris s'executen dia a dia, i un d'ells és el de les ressonàncies, l'elevat cost del qual sabem que va a parar a les butxaques insaciables de socis, amics, familiars i, quan no, tornarà probablement en sobres i en diners negres a l'arca de la família comú.
¿O no són els amics i afiliats, per cert, els membres de l'empresa Eresa, part de l'UTE adjudicatària?
I Beanaca?

Sergio Blasco era, a data 18 d'abril de 2002, soci de Centre Computeritzat de Llevant, SL, que va ser absorbit per Iberdiagnosi, que és la principal accionista d'Eresa i amb què, casualitats de la vida, Centre Computeritzat de Llevant compartia fins i tot seu social.

Els principals responsables d'Eresa s'afilien al Partit Popular en esta foto que els acabe de mostrar, en un acte públic molt emotiu, Francisco Trilles i Vicente Cervera.

Eresa és l'empresa a la qual Sergio Blasco li encarrega en exclusiva, per a l'hospital provincial, els serveis de diagnòstic per imatge, sense haver passat mai, mai, per un concurs públic.
I estem parlant d'un contracte de cinc-cents milions d'euros.

Després de huit anys sense actualitzar els equips, després de signar un contracte en 2008 que preveu expressament l'obligació d'actualitzar els equips i forma part del preu que paga la conselleria, és a dir, tots els valencians, en 2012 l'avui ex conseller Luis Rosado pacta expressament que no és necessari que s'actualitzen els equips.
És a dir, després d'anys d'incompliment, el conseller els exonera de l'actualització dels equips.
Açò no és una estafa als valencians i valencianes?

L'UTE Erescanner va oferir com a millora, en 2008, per a resultar adjudicatària que qualsevol actualització seria instal·lada.
I d'això, al final, res.
I encara estem esperant.
No ho ha fet ningú ni li ho ha demanat ningú.
Per què?
No hauríem de saber-ho?

L'informe de la sindicatura confirma tot açò que venim anys denunciant.
I nosaltres entenem que açò és un motiu suficient per a rescindir el contracte sense cap contraprestació a l'empresa, al contrari, demanant-li danys i perjuís a l'empresa que podria ser, fins i tot, eixos equips de què parlava vosté, senyor Subías.

I, damunt, el cap de serveis de concerts diu que no totes les actualitzacions dels equips comporten millores, fent, òbviament, el caldo gros a les empreses, en compte d'estar defensant els interessos dels valencians i valencianes, que és el que hauria de fer este senyor.

Senyories, l'actualització dels equips significaria que una ressonància magnètica de quaranta minuts es podria fer en vint minuts.
I, per tant, amb el mateix personal, fer el doble de ressonàncies magnètiques al dia i reduir a la mitat la llista d'espera.
I tot pel mateix preu que ja hem pagat.
¿Me poden dir, per favor, per què això no és una millora objectiva per als valencians i valencianes?
Seria millor explotació, millor servei.

Hem pagat de més.
Hem pagat trenta milions de més en el que s'han estalviat en personal i radiòlegs que han de, per plec, posar-los.

Estem pagant de més en la facturació.
Se calcula que més de cent milions d'euros, cent milions d'euros en l'adjudicació.

No han ficat en marxa el model C, que suposa que els informes els puguen fer radiòlegs, amb la qual cosa s'estalviarien diners en les adjudicacions.

Se cobra el líquid de contrast, per part de les empreses, quan el podria subministrar -i acabe, senyor president- directament la sanitat pública.

Miren, estem parlant de milions i milions d'euros que són dels valencians i que han de recuperar-se i, a més, han de recuperar-se en una sanitat pública, de qualitat, que no siga una manera de saquejar les arques públiques per part d'empreses molt interessades i molt ben connectades amb el Partit Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat Luis Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Buenos días.

Presidente.

Señorías.

Comenzaba la semana pasada con este tema que, por lo que he podido comprobar, pues, ya viene años atrás.
Digo que consideraba razonable que se plantearan preguntas a raíz del informe del síndic.

Esta semana volvemos a hablar del mismo tema.
Y, aunque tengo que reconocer que me parece razonable, lo que estoy viendo es que ustedes están tratando de estirar un tema en el cual están mezclando distintas cosas: por una parte, hablamos de gestión por parte de la conselleria; y, por otra parte, hablamos de unos temas…, que ya lo dije la semana, si tienen alguna duda, los jueces y tribunales están para resolver asuntos y que hagan ustedes lo que tengan que hacer.

Y nosotros nos vamos al tema de la gestión.
Y cuando vamos al tema de la gestión, también tengo ahora que ponerme en la piel de un diputado del Partido Socialista Obrero Español.
Reconozco que es una función difícil haber sido los inventores de la externalización de las resonancias, ver como en otras comunidades -y tengo que poner…, hay pocas- en las que gobierna el Partido Socialista hay muchos elementos privatizados y aquí el discurso es completamente al revés, completamente al revés, completamente al revés… Entonces, encuentro que es difícil para el señor Subías decir lo que tiene que decir, atendiendo a lo que es el pasado y el presente en el campo, en este caso, de las resonancias.

Concretamente, cuando estamos hablando del tema de resonancias, estamos hablando de externalización -cuando lo hacen ustedes le llaman externalización, cuando lo hacemos nosotros ustedes dicen que es privatización; pero, bueno, externalización-.
Hay un capítulo, como ya expliqué la semana pasada, en el cual hay externalizados distintos departamentos.
Y en esta externalización, a través del capítulo correspondiente, tienen que saber sus señorías que la Comunidad Valenciana no es de las comunidades de España que tiene más servicios externalizados, no está en un lugar destacado en lo que sería el gasto privado.

Por lo tanto, aquí de lo que estamos hablando ahora es de analizar un tema concreto, como son las resonancias.

Aquí se ha hablado de las resonancias de una manera.
Yo, lógicamente, tengo que hacerlo de otra: en primer lugar, respetando el trabajo; en primer lugar, respetando las decisiones de la conselleria.
Y hay que recordar a sus señorías que, en estos momentos, tenemos un contrato vigente que acabará en el año 2018.
Y las personas que saben de contratos, saben lo complicado que es plantear lo que ustedes han estado diciendo aquí.

Entonces, dicho lo dicho y una vez analizado y visto el informe del síndic, que es un informe serio y riguroso, también hay que decir, y lo dije el otro día, que hay unas discrepancias y unos puntos de vista completamente distintos, por parte de la conselleria.

Señoras y señores, el capítulo I, capítulo de personal que va a cargo de los fondos públicos, ustedes lo hacen como si esto fuese un pozo sin fondo.
Y, en estos momentos que se está haciendo un trabajo importantísimo sobre equilibrar lo que es el capítulo I que tenemos que tener en la conselleria, aquí hablamos de la reversión a lo público.
Pero bien… -perdón, se había apagado el reloj, creía que se me había acabado el tiempo.

Bien, dicho lo dicho, ustedes tienen que saber qué es lo que ha cambiado y en qué hemos mejorado a lo largo de estos años.

Miren, cuando empezó todo el tema de las resonancias, que en su momento ya el Partido Socialista puso en marcha a través de la externalización, en la época en la que yo tuve la oportunidad de ejercer, pues, pedir una resonancia era algo prácticamente inaccesible.

En estos momentos, después de mi incorporación, yo simplemente quiero que sepan, para que ustedes analicen cuál es la realidad del día a día.
Ustedes cuentan lo que les cuentan, yo les cuento lo que hago todos los días.
Pues, lo que hago todos los días en una consulta…, tengo un ordenador que tiene el nombre del programa Abucasis y, a través de ese programa, cuando una persona lo requiere, simplemente tecleando el ratón, después del diagnóstico, pides una prueba de imagen.
Y, cuando pides una prueba de imagen, te salen resonancias, tal, radiografías, (inintel·ligible) …, mamografías…, todas.
Y es tan sencillo como dar a ese botón.
Pero, cuando das a ese botón, queda completamente grabado y todo ese informe que se solicita va a parar al servicio de radiología correspondiente.

¿Cuál es el resultado final -que es lo que yo busco-, para la tranquilidad de sus señorías y de los ciudadanos?
Que es un sistema que funciona, y aquí no se ha cuestionado, y funciona bien.
La calidad de los informes, la calidad de los aparatos, las demoras…, funciona bien.
Y, como funciona bien, lo que tiene que hacer la conselleria es lo que está haciendo, poner todas las medidas para sacar la máxima eficiencia.
Es decir, en estos momentos, la comisión paritaria está haciendo un estudio exhaustivo que es el responsable de que este contrato salga de la mejor forma posible, desde el punto de vista económico.
Desde el punto de vista de la atención…

El senyor president:

Vaya concluyendo.

El senyor Ibáñez Gadea:

…transmito esa tranquilidad.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ibáñez.

Señor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Ibáñez, entiendo que para usted es tremendamente complejo salir aquí como profesional a defender lo que ha defendido, complejísimo.

Mire, aquí no estiramos nada, aquí estamos ante un tema bochornoso, y, si no, váyase usted a lo que dice la información de un periódico hoy, ¿eh?
, sobre este tema.
Esto no es estirar, este es un tema bochornoso y que tiene otras muchas connotaciones.

Señora Oltra, mire, cuando nosotros hablamos de estudiar, ¿eh?
, va mucho más allá de un simplemente informe profesional.
Parte de los estudios, evidentemente, son estudios jurídicos, que tienen que estudiar la posibilidad de la reversión por incumplimiento, entre otras cosas, por todo lo que se está haciendo, no simplemente es un estudio profesional, que también, sino que son diversos tipos de estudios y que, por otra parte, nosotros estamos ya con profesionales, estamos llevando adelante para ver qué es lo que pasa para el momento en que gobernemos, dentro de dos años.

Su modelo no tienen nada que ver, señor Ibáñez -el que tienen aquí-, con lo que se está haciendo en otras comunidades, ¡absolutamente nada!
Y, mire, esto es muy sencillo, cuando usted habla de lo bien que funciona, yo le pediría que hable usted con los profesionales de la radiología, hable con los profesionales de la radiología y le darán su opinión, y están absolutamente en contra de este modelo, han estado desde el año 2000, pero siguen absolutamente en contra.

Señor Ibáñez, ¿por qué no me responden a una serie de preguntas?
¿Por qué no revirtieron en el año 2008 cuando se podía hacer prácticamente sin coste?
¿Dónde estaban las facturas de los equipos instalados a las que obligaba el concurso?
¿Es verdad que habían valorado en ese concurso que sacaron equipos por casi tres millones de euros, precio que no existía en el mercado, esos equipos, en ningún momento?
¿Esto no huele todo muy raro?
¿Por qué no pusieron las consolas que tenían que haber puesto, señor Ibáñez?
¿Por qué adjudicaron ustedes a una UTE cuando…?
Y nosotros estamos en contra del propio concurso, pero resulta que hubo una UTE que se presentó casi por cien millones de euros ¡menos!
¿Por qué adjudicaron a las otras?
¡Qué raro!
, ¿no?
Una empresa que se presenta con cien millones de euros menos y le adjudican ustedes a ésta.
¿Por qué no escuchan ustedes a su departamento del Hospital Clínico…?
Mire, le voy a pone un ejemplo de lo que dice el informe del Clínico, no ya el de la Sindicatura de Cuentas, dice, «ante un tumor cerebral -y pone un ejemplo concreto- se realizan: resonancia magnética cerebral con contraste; secuencia de difusión cerebral; perfusión cerebral; espectroscopia cerebral; sedación en la prueba…» Y ¿saben lo qué hacen con todo esto?
Facturar como seis pruebas diferentes, facturar como seis pruebas diferentes.
Despilfarro que lo pagamos todos, y de eso no dice usted nada.
Como comprenderá, un desatino, ¡un robo total y absoluto!

Pero su mala conciencia llega a que aquí, cuando se habló -y ya lo dije en otra intervención-, la representante del Partido Popular que en el año 2008, curiosamente, tuvo que salir a defender este tema, dijo que es que este concurso no lo ha hecho este gobierno.
¿Qué quieren decir, que lo hicieron otros gobiernos?
, se lo vuelvo a repetir.
¿Qué quiere decir, que no están ustedes de acuerdo?
Mire, si no nos quieren escuchar a nosotros, escuchen a las sociedades científicas y a los profesionales.

¿Se han preguntado ustedes por qué se hacen el doble de resonancias magnéticas que en otras comunidades?
Es una falacia decir que se hace lo que se pide, esto es una ¡falacia!
En esto -y lo dicen los servicios profesionales- hay que trabajar con protocolos profesionales y que hay que controlar a la empresa, cosa que ustedes no hacen.
Por eso, como en el ejemplo que le he puesto y que dicen en el departamento del Clínico, ante una resonancia no hacen una, cobran ¡seis!
Y es un estudio exclusivamente, señor Ibáñez.
Y eso es inadmisible.

Le recuerdo, por otra parte, que cuando se está haciendo una prueba -que no es necesaria- se está impidiendo que se le haga a otra persona que la necesita, y, por lo tanto, eso es una barbaridad.

Y, finalmente, mire, es que ni usted se puede creer los argumentos que utiliza, yo estoy convencido de que no se los cree, usted tiene que jugar un papel aquí, usted es un profesional y sabe que este modelo no puede seguir adelante, sabe que este modelo no lo aplican en ninguna otra comunidad, sabe que este modelo lo han declarado las sociedades científicas de radiología como «no válido», sabe que no se utiliza en ningún sitio.

Pero, mire, como suelen hablar del pasado, en 1995, cuando todavía ustedes no habían ganado las elecciones, la conselleria diseñó un plan avalado por los asesores de las sociedades científicas de radiología para la implantación progresiva de las resonancias magnéticas en los hospitales públicos valencianos.
¿Sabe por qué no se hizo?
Porque poco después ganaron ustedes las elecciones y se cargaron este plan que tenía la Conselleria de Sanidad socialista, gobernada por un partido socialista, para llevarlo adelante.
Le digo más.

Yo fui gerente…

El senyor president:

Vaya concluyendo, señor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

…de un hospital, cuando llegué al hospital, los TAC, ¿eh?
, estaban concertados.
Seis meses más partes implantamos el TAC y no se volvió a mandar a la concertada porque lo hicimos desde la pública.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Eso es lo que nosotros defendemos y lo que ustedes no hacen.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

Señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Bien.

Señor Subías, antes le decía que era difícil ser diputado socialista y, también, tengo que reconocer que es fácil hablar, difícil gobernar.

Fíjese qué complicado para el Partido Socialista en estos momentos -noticia de ayer- tener que cerrar en Asturias el hospital referente de la minería.
¡Menuda decisión tan compleja ha tenido que tomar el gobierno socialista de Asturias!
Servicio público.

Y si miramos las noticias de ayer, en estos momentos parecen declaraciones del señor Subías: «Los médicos radiografían las carencias de la sanidad pública.
» «La incertidumbre y la desesperanza planean sobre la sociedad pública malagueña.
» ¿Qué está pasando en Andalucía?
Es decir, allí donde ustedes gobiernan -usted aquí habla-, pero donde gobiernan hacen cosas completamente distintas; aquí dicen unas cosas, y, cuando tienen que gobernar, hacen otras.

Y el partido que les acompaña hoy, el Partido Esquerra Unida, pues el informe que en estos momentos tenemos de Comisiones Obreras diciendo todo lo que dice sobre la sanidad de la Junta de Andalucía, pues aquí es silencio, como si eso no existiera, pero aquí tenemos que oír más de lo mismo.
Así que, yo lo que pido es coherencia, coherencia.

Entiendo, me parece razonable, y, en estos momentos, está la conselleria trabajando en racionalizar todo lo relacionado con las resonancias, y yo eso entiendo que es un tema preocupante, pero la forma de abordarlo que ustedes tienen no me parece oportuna.
Si es un tema que tanto les preocupa, y, además, en dos semanas podrían haber pedido perfectamente una petición oral para que el conseller hablase, no lo han hecho, ni esta semana ni la pasada, me imagino que ya está previsto y lo harán, ¿eh?
, pero hablo de pregunta oral directamente aquí, que eso se salta a otros trámites.
Entonces, dicho lo dicho, yo quisiera referirme a lo que antes he tratado de decir.

Aquí estamos hablando de un tema muy complejo, señorías, estamos hablando de alta tecnología.
¿Ustedes saben lo que cuesta llegar a ser radiólogo, el período de formación?
Una persona, para ser radiólogo tiene primero que entrar en la Facultad de Medicina, con las complicaciones que tiene de media; posteriormente, tiene que aprobar un examen MIR; luego, cuatro años de especialización, y esa persona, cuando acaba todo ese proceso pues tiene una especialidad que es importantísima dentro de la medicina.
Y estas personas, que trabajan en el sistema público y, también, en los sistemas concertados, son los responsables que tenemos con una muy altísima cualificación.
Y esta es la realidad que tenemos en la Comunidad Valenciana: grandes profesionales preparados, grandes instalaciones preparadas para albergar la gran demanda que tenemos en la Comunidad Valenciana.
Entonces, el ciudadano lo que tiene que ver es la calidad y la rapidez, y eso lo estamos dando en estos momentos, señor Subías, eso lo estamos dando y usted lo sabe perfectamente.

En cuanto a los profesionales, en estos momentos la radiología se ha organizado -como bien ha dicho el señor Subías- por lo que se diría «órganos y sistemas.
» En estos momentos hay radiólogos, especialistas en tema torácico, musculoesquelético, abdominal, neuroradiológico, pediátrico, intervencionistas y mamas.
Son -dijéramos- los órganos y sistemas.

Y, en estos momentos, que tenemos distintas modalidades en el sistema público, se ha hablado del sistema A, del sistema B y del sistema C.
En estos momentos, en algunos hospitales se está utilizando el sistema C.
¿Qué es el sistema C?
Un aparato que corresponde a la empresa concesionaria y el personal que informa es personal público, ese es el sistema C, que lo ha puesto como referente el síndic.
Me parece perfecto, eso es una medida muy lógica a tener en cuenta.

Pero lo que yo quiero que sepan, igual que en Andalucía han tomado decisiones de cerrar hospitales, en Asturias y en Andalucía, muchísimos temas que no voy a tratar ahora aquí de desarrollar, tienen que saber que aquellas personas que hacen lo que pueden, aquí, los que están también hacen lo que pueden.
Y, en estos momentos, yo lo que les doy es ese margen de confianza que ustedes nunca dan.

En estos momentos, la comisión paritaria está trabajando para que a lo largo de este año, previsiblemente, se pueda contar con un nuevo catálogo completo y ampliado en los centros concertados, lo que hará que desaparezcan las interpretaciones subjetivas.
Y está trabajando la conselleria, y, como está trabajando la conselleria, se lo digo con rotundidad y tranquilidad: como profesional del sistema sanitario no me preocupa en estos momentos el resultado de este tema, me preocupa la calidad que perciben los ciudadanos y eso lo tenemos.

Y, en el tema económico, el que tenga que responder del tema económico lo hará.
Y le aseguro que cuando lo haga y lo explique siempre habrá una razón convincente que, usted, lógicamente, tratará de utilizar políticamente pero nosotros lo haremos entendiendo que lo que hacemos está bien hecho, y, afortunadamente, con la confianza de los ciudadanos desde hace muchos años por este tema y por muchos otros.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Acabat el debat, anem a passar a la votació incorporant l'esmena transaccional que ha sigut presentada.
Comença la votació.
40 vots, sí; 47 vots, no.

Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre l'aprovació d'un pla d'acció enfront dels abusos de les entitats bancàries que compten amb oficines en el territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 64.
591, BOC número 189)

El senyor president:

Quart punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència presentada pel Grup Parlamentari Compromís, amb el registre d'entrada número 64.
591.

Per a la presentació i defensa, té la paraula la representant del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Mònica Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Presentem ací una proposició no de llei que té molt a vore amb els problemes que tenim ara, sobretot en la situació econòmica que tenim ara, i com aquells que ens han dut a esta situació econòmica, els responsables d'aquesta estafa, els responsables d'aquesta crisi econòmica, damunt continuen esquilmant impunement els ciutadans.

En tota relació amb els bancs, la pràctica abusiva a la qual recorren amb major freqüència -per no dir sempre- té com a base la diferència en la posició de les parts, òbviament la posició forta i poderosa del banc enfront de la posició dèbil de l'usuari de la banca.
Per necessitats de préstec alguns o per necessitats de tindre els estalvis perquè els donen algun rèdit els altres, la banca actua com a posseïdora del futur de les persones i intenta manejar la situació a favor seu, amb pràctiques i productes totalment incomprensibles, algunes voltes, per a la majoria de persones i conscientment manipulades perquè la gent no sàpiga el que està contractant.
La informació és escassa, complexa i difusa amb un agreujant important, i és que el capital que estan arriscant no és el dels seus accionistes, el capital que arrisquen és aquell capital dels estalviadors que ells tenen en dipòsit, i només en dipòsit, amb el qual han especulat, l'han perdut, s'han enriquit i, després, han demanat grans rescats als estats.

L'Estatut d'autonomia obliga La Generalitat en l'article 9.
5 a garantir polítiques de protecció i defensa de consumidors i usuaris, així com els seus drets a l'associacionisme d'acord amb la legislació de l'estat.
És més, fins i tot, l'Estatut inclou una competència: ordenació del crèdit, banca i assegurances.

No obstant això, la Direcció General de Comerç i Consum, que forma part de la Conselleria d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació, ha renunciat, any rere any, a complir amb les seues obligacions d'inspecció de les entitats bancàries.
Les conseqüències més greus del desemparament dels consumidors en aquest àmbit són conegudes: l'estafa, per exemple, de les accions preferents o del deute subordinat.
Però, aquest engany no és l'únic, n'hi ha un altres que es produïxen dia a dia i que tenen als consumidors indefensos enfrontant-se a uns poderosos bancs que vulneren els drets de la gent amb total impunitat, per exemple, en els préstecs i les clàusules sòl, declarades il·legals, per cert, per tribunals de la Unió Europea.

Els grans bancs, senyories, han cobrat en comissions de gener a març, de gener a març, 4.
500 milions d'euros, de gener a març.
I respecte a la banca rescatada, aquella que hem rescatat amb diners públics, la comissió per manteniment de compte ha sigut incrementada en un 142% del 2007 al 2012, l'estudi per préstec hipotecari s'ha incrementat un 157% en el mateix període, la quota per targeta de dèbit ha pujat un 57% i la targeta de crèdit ha pujat un 95,95%.

Precisament els que més han incrementat les comissions són els de la banca rescatada.
Eixa que ha rebut ajudes públiques és la que està saquejant els consumidors perquè aquests paguen els seus errors de gestió.
Cobren comissions sense previ avís, modifiquen unilateralment els contractes signats, enganyen la gent, i els poders públics no fan res per a evitar aquest tema.

Ara com ara, els bancs no tenen obligació d'informar el Banc d'Espanya de les seues comissions.
Se suposa que han d'informar l'usuari víctima, però en molts casos no ho fan i aquest incompliment no té conseqüència alguna per a ells, i a vegades ho fan en una lletra tan xicoteta que és pràcticament il·legible.

Tenim constància, per exemple, que Adicae ha sol·licitat l'actuació de la Direcció General de Consum.
Els ha demanat que complisquen amb la seua responsabilitat i cada volta els governs dirigits pel Partit Popular reneguen de la competència atribuïda per l'Estatut d'autonomia i per les lleis.
De fet, els bancs complixen amb l'obligació de tenir fulls de reclamacions a la disposició del consumidor, però quan la gent els demana, li solen donar un full intern que no té res a vore amb el formulari de La Generalitat.
Els enganyen.

El Banc d'Espanya emet una memòria de reclamacions, en l'edició de les quals, del 2012 s'observa que els bancs majoritàriament no rectifiquen les seues conductes abusives.
El percentatge de rectificació és mínim, a penes un 18%.
La llei no obliga a complir amb el resultat de la reclamació, evidenciant de nou que es protegix al fort enfront del dèbil.
L'ordenament jurídic està protegint en este moment al fort d'esta relació jurídica desigual.

Quan un banc decidix complir la sentència dels tribunals sobre les clàusules sòl, per exemple, dels préstecs, es convertix en notícia, quan hauria de ser una obligació.
Però, ¿tenim garanties que els bancs que actuen al nostre territori estan complint amb la famosa sentència?
¿Ha realitzat la Direcció General de Consum alguna inspecció sobre aquest tema?
¿Sabem si ja s'han eliminat de totes les entitats bancàries que operen al nostre territori les abusives i il·legals clàusules sòl en el préstec?
No ho sabem, ¿veritat que no?
Vostés, tampoc.
Perquè el govern del Partit Popular ha decidit que els bancs no siguen objecte d'inspecció ni control, permetent que els abusos sobre els ciutadans es perpetuen.

El Partit Popular permet que els bancs imposen les persones usuàries despeses de gestoria relatives a qüestions ben senzilles de registre i notaria que qualsevol podria fer, i ho fan sense preguntar, obligant a pagar preus abusius per gestions mínimes i preus molt per damunt de preus de mercat.
D'igual manera, enganyen la gent obligant-los a contractar assegurances de llar amb companyies d'ells vinculats a la hipoteca, companyies asseguradores d'ells que òbviament tenen preus més elevats, o a tenir un compte bancari sobre el qual cobren comissions, sent açò il·legal si només és per a tindre una hipoteca.

I sobre l'índex de referència de préstecs hipotecaris estem parlant d'un altre abús.
En 2011 es va prendre la decisió que l'índex de referència de préstecs hipotecaris no fóra objecte de publicació mensual en el BOE a partir del 24 d'abril de 2013, fixant-se el termini d'un any perquè desapareguera completament i amb tots els seus efectes.
Però se seguix utilitzant i no s'està inspeccionant per part dels poders públics este abús, que en abril havia d'haver-se acabat i hui se seguix aplicant.

Perquè vegen a quin grau d'abús estem parlant, un exemple.
Per a una hipoteca de 100.
000 euros a 30 anys, la quota mensual de l'hipoteca referenciada a euríbor +1, o índex de referència a préstecs hipotecaris dels bancs +1, o índexs de referència a préstecs hipotecaris de caixes +1, la diferència seria: amb l'euríbor, la quota mensual seria de 346 euros; amb l'índex de bancs seria de 483 euros, i amb l'índex de caixes seria de 530 euros.
Fixen-se vostés en la diferència i en l'abús de més de cent euros en cada cas i en un, pràcticament dos-cents euros de diferència en una quota mensual d'una cosa que és il·legal, que els bancs seguixen aplicant i que els usuaris ignoren.

Este és un altre instrument financer altament especulatiu que s'està venent a la gent per a les hipoteques, l'IRS.
La conseqüència: euríbor de juny 2013, 0,49%; IRS de maig de 2013, 0,82% a cinc anys, i es revisa al venciment, és a dir, pràcticament el doble.
Abusos i més abusos que comenten els bancs sense que ningú protegisca el consumidor.

Les víctimes de l'estafa de preferents orquestrada, i de deute subordinat, pels amics que jugaven a la banca amb diners aliens, i han arruïnat aquest país, van formular una queixa davant de la sindicatura, de la sindicatura de greuges en este cas, dirigida a l'Institut Valencià de Finances, que va ser mer espectador d'aquesta estafa.
La resposta a la queixa que va fer l'Institut Valencià de Finances va ser reconéixer que no tenia un sistema o procediment per a l'atenció de queixes i reclamacions enfront de les entitats financeres.
La recomanació del Síndic de Greuges ha sigut recomanar a l'Institut Valencià de Finances que no s'eximisca de la seua obligació i de la resolució del problema i, per tant, que busque solucions per aquells que han estat estafats per preferents abans d'haver d'utilitzar la via judicial.

Ara com ara, comptem amb una pobra legislació que permet els abusos bancaris i una adreça de consum que no actua, un Banc d'Espanya amb un servei de reclamacions de compliment voluntari, un marc normatiu que no requerix la seua reforma perquè les lleis protegisquen al consumidor i obliguen al compliment de les exigències que garantixen els drets dels consumidors i, en cas d'incompliment, sancionen a aquells que estan abusant i que estan estafant.

Per tant, nosaltres entenem que és necessari que s'actue des de consum, però que també se canvie este marc normatiu.
I per això el que estem proposant en la nostra proposició no de llei precisament és això, un marc normatiu que acabe amb els abusos, un marc normatiu que regule a una banca desregularitzada que ha ens ha dut a esta crisi econòmica i a esta estafa global i per tot això, una protecció dels consumidors, junt amb les associacions que defensen els interessos dels consumidors i usuaris, i també els interessos de consumidors i usuaris de la banca i d'entitats financeres.

Miren, ací n'hi han dos camins, o governar per a la banca, o governar per a la gent.
Vostés, amb el seu vot hui, tornaran a demostrar per a qui governen.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Oltra.

A esta proposició hi ha una esmena presenta pel Grup Parlamentari Popular.
Per a la seua defensa té la paraula l'il·lustre diputat Ricardo Costa.

El senyor Costa Climent:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Oltra.

Vaya por delante que el Grupo Parlamentario Popular comparte el fondo de la iniciativa y mostramos, desde luego, nuestra solidaridad con todas aquellas personas que se han visto afectadas en algún momento por alguna cláusula abusiva y que ha sido declarada así por algún tribunal.
Y, desde luego, mostramos el apoyo a que los organismos del estado, el ministerio de hacienda, de economía, los responsables del consumo, el Banco de España, continúen tomando todas aquellas iniciativas que vengan a equiparar la posición entre el cliente y entidad financiera.

También creemos que esto no es una práctica generalizada en estos momentos y que tenemos también que no meter a todas las entidades financieras, como usted ha planteado en su defensa, dentro de una especie de agujero negro donde son todas malas.
Yo creo que hay que hablar en los justos términos del sistema financiero español y, en este caso, además, de aquellas entidades que, como usted plantea en su iniciativa, tienen representación territorial en la Comunidad Valenciana.

Su iniciativa básicamente se fundamenta en intensificar las inspecciones del Banco de España, en potenciar el apoyo de los organismos supervisores del consumo en España y en la Comunidad Valenciana con las organizaciones de consumidores y enlazar una serie de iniciativas legislativas que vayan encaminadas a mejorar la protección de los clientes y a eliminar las cláusulas abusivas, ¿no?
, de la forma en que usted las ha redactado, pero esas son los tres grandes ejes.

Yo, que tengo que decir que no soy un experto en la evolución de la legislación en esta materia, he intentado documentarme con el poco tiempo que he tenido para plantear la posición de mi grupo sobre esto.

Los últimos años ha habido, quizás por las situaciones, algunas de las que usted ha puesto de manifiesto en su intervención, una intensificación en la regulación y en la legislación en esta materia.
A mí me gustaría destacar alguna, que creo que es importante y que creo que merece la pena reconocer en este debate.

En primer lugar, la labor que han hecho los notarios con la creación del órgano de control de cláusulas abusivas, concretamente este año fue creado.
Al final, el papel de los notarios es muy importante porque intermedian entre las dos partes, la entidad financiera y el cliente o la empresa.
Y, por lo tanto, es muy importante la capacidad que tienen, primero, para ofertar la información a ambas partes y, segundo, para avisar sobre posibles cláusulas que puedan, en primer lugar, estar recogidas como cláusulas abusivas en un registro informático, donde ellos tienen toda las sentencias firmes que han declarado cláusulas abusivas y, en segundo lugar, para paralizar una determinada actuación por parte de una entidad financiera, véase una ejecución extrajudicial.

Por lo tanto, yo creo que eso es muy importante ponerlo de manifiesto aquí y, además, plasmarlo en la propuesta que usted lleva o a la que yo voy a intentar llegar a un acuerdo con usted a través de nuestra transaccional.

También se ha legislado en esa materia, concretamente a través de una ley, la Ley 1/2013, que es la ley que protege al deudor hipotecario, y en esa ley lo que se establece fundamentalmente es que se les dan nuevas atribuciones a los notarios como papel fundamental en la intermediación al elevar a escritura pública aquellos acuerdos entre las entidades financieras y los clientes de las entidades financieras en muchos aspectos, le he citado algunos.

También se mejora claramente la información de los servicios bancarios a los usuarios, por ejemplo, en aquellos aspectos que tienen que ver con los tipos de interés, especialmente en aquellas operaciones donde se establecen límites al alza o a la baja en operaciones con especial complejidad, es decir, se intenta mejorar la información para el consumidor.

También se ha intentado homogeneizar y unificar toda la legislación tendente a explicar la transparencia y la protección del cliente.
Concretamente se ha hecho a través de una orden donde se concentra toda la regulación en estos momentos que existe en España en materia de protección al cliente bancario, concretamente y especialmente cuando hablamos de clientes, personas físicas, es decir, aquellas personas que se acercan a una entidad financiera y quieren formalizar o contratar un producto financiero o realizar un préstamo hipotecario.
¿Por qué?
Porque creemos que es muy importante que toda la información financiera referente a ese tipo de operaciones, algunas de las cuales marcan el futuro de tu patrimonio personal, sean ofertadas claramente a los consumidores.

Con respecto a los créditos y a los préstamos hipotecarios, decirle que se ha cambiado toda la normativa fundamentalmente, se ha creado una especie de guía de acceso al préstamo hipotecario donde la administración lo que hace es, a una persona física, a un cliente, a un usuario de una entidad financiera, explicarle prácticamente todos los compromisos que asume al firmar y al formalizar un préstamo hipotecario, cuáles son los límites a los cuales pueden tener consecuencias muy importantes en su patrimonio y, fundamentalmente, como le he indicado antes, en aquellos aspectos que afecten a la variabilidad que usted ha indicado aquí sobre los distintos métodos de cálculo del tipo de interés hipotecario, a la variabilidad de los tipos de interés.

Y una quinta cuestión, que creo que es importante y en la cual se ha avanzado mucho, se ha prorrogado…, bueno, en primer lugar, decir que es básico en todo, ¿no?
, pero en cuanto a la información del usuario es muy importante la educación financiera.

Ya había un plan sobre educación financiera, que ha tenido sus resultados y que se pueden evaluar, pero en estos momentos se ha puesto a disposición, y a través de la Comisión Nacional del Mercado de Valores y del Banco de España, una prórroga de dicho plan, concretamente entre los años 2013 al 2017, en el cual, además, se está colaborando activamente con las organizaciones de defensa de los consumidores a nivel estatal y a nivel autonómico, y que lo que hace es fundamentalmente trasladar a los usuarios, a los consumidores, toda la información necesaria para conocer cómo funcionan los productos financieros.

Habría una vía, que es la mejora en los mecanismos y en las actuaciones de presentar quejas y reclamaciones ante los órganos, tanto estatales o públicos como los privados.
Usted sabe que la primera vía es presentar una reclamación por una cláusula que se considera abusiva o por un mal servicio o una mala praxis en un servicio bancario de la propia entidad financiera.
Eso a los dos meses tiene que ser resuelto y, si no se está satisfecho con esa resolución, se puede acudir tanto al Banco de España como a la Comisión Nacional del Mercado de Valores.

En definitiva, creemos que en los últimos años ha habido un avance importante en la información, en la transparencia, en la defensa de los derechos de los usuarios y de los consumidores; y también ha habido un avance importante en la colaboración con las organizaciones de defensa del consumidor.

Concretamente aquí, en la Comunidad Valenciana, ha habido varias iniciativas.
Este mismo año, en abril, se estableció una campaña informativa sobre derechos de los consumidores y usuarios en productos financieros y bancarios.
También se estableció un curso de formación planteado por la Dirección General de Consumo de esta comunidad, precisamente para el personal de esas organizaciones, para conocer como están funcionando los servicios bancarios y ofrecer una mejor información al consumidor.
Y también se ha aprobado un decreto fundamental, que es el que regula el consejo de consumidores y usuarios, que es en la práctica donde se puede interceder, o apoyar o intensificar las acciones de protección al consumidor por parte de estos organismos.
Obviamente dejo aparte el apoyo presupuestario que los presupuestos de La Generalitat dan a las organizaciones de consumidores de esta comunidad.

Por lo tanto, compartiendo el fondo de su planteamiento y abierto, por supuesto, a cualquier vía de negociación en la presentación de nuestra enmienda para conseguir un acuerdo de los grupos en esta materia, hemos planteado una serie de aportaciones que creemos que mejoran el texto de su proposición no de ley.

En primer lugar, la de apoyar claramente las asociaciones o continuar con el apoyo a las asociaciones de consumidores de la Comunidad Valenciana.

Después también apoyar y colaborar, en la medida de lo posible, con el consejo notarial, concretamente en el órgano de control de cláusulas abusivas.

Y luego, solicitar al Gobierno de España que continúe con esa labor legislativa de mejora de los derechos y la información a los consumidores, y solicitar al Banco de España que continúe con las labores de inspección para que no se puedan aplicar cláusulas abusivas en los contratos con los clientes bancarios.

Por lo tanto, mi grupo parlamentario está abierto a…, o bien si no acepta el texto íntegro de esta enmienda, a llegar a cualquier acuerdo transaccional con usted que refleje un poco la voluntad del gobierno valenciano de seguir apoyando esta labor.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor Costa.

Per acceptació o no de l'esmena, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Gràcies també a vosté, senyor Costa, per l'esforç que ha fet d'acord, que òbviament estem oberts.
Però tal com està, en l'explicació que vosté ha donat, jo li diré.
Vosté diu: estem d'acord en l'esperit de fons.
Vostés estan d'acord que no volen tindre els resultats nefastos d'estafats per preferents, estafats per deutes subordinats, clàusules abusives, etcètera.
El problema és que en el que no estem d'acord, senyor Costa, és que per a evitar això s'ha d'aprovar una legislació que vostés no compartixen.
Eixe és el problema.

Vostés no volen les conseqüències inevitables d'una legislació que permet a la banca cometre abusos.
Aleshores, si vosté està disposat que ens posem d'acord en els canvis legislatius que calen per a aplegar que eixe resultat no se puga donar.
.
.
Perquè és que si no el que estem és fent un exercici d'hipocresia.
Perquè si vosté no vol un determinat resultat ha de posar les bases abans perquè eixe resultat no se produïsca.
No val lamentar que alguna cosa passa si no hem posat les bases perquè això no passe.
Eixa és la diferència, senyor Costa, que jo molt gustosament debatré amb vosté, si la presidència després té a bé fer un xicotet descans en este sentit.

Perquè les víctimes d'estafes o de clàusules abusives no volen la solidaritat i la comprensió, volen mesures perquè això no passe, senyor Costa, volen mesures perquè això no passe.

I jo, mire, jo no dividisc el món entre bons i roïns, eh!
Això de la maldat és una cosa per a les pel·lícules i per a la literatura.
Ací el que passa és que hi ha interessos, i hi ha interessos contraposats.
I hi ha interessos que defensen des de la banca, des d'una posició de poder econòmica i fàctica, que òbviament no té un usuari o un ciutadà singular.

I és una contraposició d'interessos.
I la dialèctica política està que un està en el gran o està per a protegir el xicotet.
I jo no dic que el gran siga roín, però defensa uns interessos, i en la defensa d'eixos interessos, quan abusa d'això, sí que està provocant en el xicotet unes conseqüències d'estafat, de víctima, etcètera.
Val?
Este és el tema.

I vostés posen l'accent en el «post».
Que la gent quan ha patit una clàusula abusiva puga anar i puga protestar i tinga mecanismes de no sé què.
I jo, en la meua proposta, fique l'accent en el «pre».
Si podem acostar el «pre» amb «post» igual podem aplegar a un text comú, i òbviament també comptar amb els altres grups d'aquesta cambra.

A mi, per exemple, me pareixeria bé afegir a la nostra proposta el tema dels notaris que vosté ha posat.
Però jo no ho refie tot als notaris.
Òbviament són un element col·laborador important, i en eixe sentit a mi això me pareix bé que vostés ho afegisquen, val?
Són un element col·laborador indispensable, però no poden suplir allò que han de fer els poders públics.
Posem-nos d'acord amb això.

Què és el que han de fer els poders públics?
Que no és continuar impulsant campanyes.
Perquè en este moment, senyor Costa, no hi ha campanyes.
I vosté me pot dir, és que l'educació financera, és que les reclamacions.
.
.
Però, anem a vore, si molta gent no s'ha assabentat que està sotmesa a unes clàusules abusives.
Molta gent no ho sap, senyor Costa, perquè no tenen la formació suficient.
Vosté pensa.
.
.
, ha vist vosté la cara dels preferentistes?
Ha llegit alguna vegada algun document escrit de puny i lletra d'un preferentista?
Com li pot vosté demanar educació financera a aquells que han estat estafats i que no tenen ni educació bàsica?

Molta gent té contractes, està pagant préstecs, i no sap que està sotmès a clàusules abusives, amb la qual cosa el sistema de reclamació no li servix, perquè el primer que hauria és de ser conscient que està sent víctima d'un abús bancari.
I molta gent no ho sap, senyor Costa.

Per això nosaltres parlem de les inspeccions, que vosté obvia.
És que la banca ha d'estar inspeccionada!
Perquè en acabant també estem parlant d'un servei públic, també estem parlant d'un servei públic que és el flux del crèdit, que ha d'estar sotmés a les regles democràtiques.

I tampoc parla vosté res en la seua esmena i elimina tota la part de regulació.
Senyor Costa, i ahí probablement està la major diferència entre vostés i nosaltres.
Esta situació en què estem ara d'estafa global és conseqüència directa d'ordenaments jurídics que han desregulat la banca.
Eixa desregulació és la mare del corder!
Per què abans la banca d'inversió i la banca de dipòsits estava separada?
Perquè ningú poguera caure en la temptació de, a un pensionista, clavar-li preferents i fondre-li els estalvis.
M'entén?
Perquè a un pensionista no se li ha perdut res d'una banca d'inversió, per exemple.

Tenia el seu sentit la regulació bancària, i la desregulació també el tenia, que era el lucre ràpid i la possibilitat de donar rienda suelta absoluta a l'avarícia d'alguns.

Per tant, si vosté està disposat a parlar d'estes coses, jo també, senyor Costa.

Amb la vènia, senyor vicepresident.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Oltra.

Entiendo que hay voluntad por ambas partes de entablar un proceso de transacción.

Por tanto, suspendemos el pleno por cinco minutos, en principio.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor vicepresident primer:

Continua la sessió.

Ha arribat a esta mesa una esmena transaccional firmada pels portaveus dels grups parlamentaris, a la qual donarà lectura el senyor secretari primer.

El senyor secretari primer:

«A la Mesa de Les Corts.

»Los portavoces abajo firmantes presentan la siguiente enmienda transaccional a la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Compromís, registro de entrada 64.
591, y la enmienda presentada por el Grupo Parlamentario Popular, registro de entrada 66.
669.

»Propuesta de resolución:

Primero.
Les Corts instan al Consell a que con la colaboración de las asociaciones de consumidores y usuarios de la Comunidad Valenciana, intensifique las campañas informativas dirigidas a la ciudadanía sobre sus derechos y posibilidad de reclamación frente a los abusos de que sean objeto.

»Segundo.

El senyor vicepresident primer:

Señorías…

El senyor secretari primer:

»Les Corts instan al Consell a que se dirija al Gobierno de España para que solicite al Banco de España que adopte las medidas necesarias para dar respuesta a las demandas de aquellas personas que se hayan visto afectadas en sus relaciones con entidades financieras por prácticas abusivas.

»Tercera.
Les Corts instan al Consell a solicitar al Gobierno de España que elabore una normativa reguladora que evite las prácticas abusivas, así como los cambios contractuales unilaterales por parte de las entidades financieras.

»Cuarta.
Les Corts instan al Consell a que se dirija al Gobierno de España para que solicite al Banco de España intensificar las labores de inspección, control y supervisión de las entidades financieras y de crédito, garantizando y mejorando los derechos de los consumidores y usuarios.

»Quinta.
Les Corts instan al Consell a que en la medida de sus posibilidades preste todo tipo de colaboración al órgano de control de cláusulas abusivas recientemente creado por el Consejo General del Notariado para impedir que se introduzcan cláusulas abusivas en los contratos de consumidores, incrementando así la seguridad jurídica en la contratación y evitar cualquier tipo de abuso.

»Sexto.
El Consell dará cuenta a Les Corts, en el plazo de tres meses, del grado de cumplimiento de esta resolución.

»Firmado por los portavoces de los cuatro grupos parlamentarios.
»

El senyor vicepresident primer:

Muchas gracias, señor secretario.

Los grupos que no han tenido oportunidad de intervenir en el debate, para fijar posición.

Per Esquerra Unida, té la paraula l'il·lustre diputat Lluís Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé.
La nostra intenció era recolzar la proposició.
Segurament acabarem votant a favor també de l'esmena transaccional, encara que si la proposició ja ens semblava una miqueta curta, no per ella mateixa o per les competències de Les Corts, sinó per la problemàtica a què s'enfronta, açò simplement es queda en una mera declaració d'intencions que pràcticament entenem que no anirà a cap lloc.
Però, bé, més val una petita declaració d'intencions que no res.

La ciutadania ja sospitava des de fa molt de temps que els governs afavorien les grans empreses, sobretot les empreses energètiques i les financeres.
En el cas de les financeres, que és del que estem parlant ací, els abusos de les entitats de crèdit eren absolutament incomprensibles i àmpliament coneguts.

És increïble com tot el món sap perfectament que els bancs roben als seus clients en comissions i tota una sèrie de pràctiques que no tenen ningun sentit.
I el més increïble de tot és que ningú mai haja fet res sobre això o molt poca cosa, perquè, a més, la major part d'eixes pràctiques abusives ratllen la legalitat, quan no la passen de forma descarada.

Bé.
Allò que era una sospita, ara ja no és una sospita.
Vull dir, ara ja la ciutadania té claríssima, està segura de l'estreta relació entre el poder econòmic i el poder polític, perquè és evident, cada vegada més, que els que governen estan al servei d'estes empreses i no a l'inrevés.
Ja se sap que qui paga, mana.
Només estem veent-ho amb el que està passant, amb tot el que té a vore amb el finançament del Partit Popular.

Dos fets puntuals demostren aquesta qüestió tan evident.
Pràcticament el mateix dia -crec que no va ser el mateix dia, un el 24 i l'altre el 25 de novembre de 2011-, quan el govern de Zapatero estava en funcions, l'última mesura que va prendre va ser indultar un banquer, Alfredo Sánchez, que, per cert, era el cinqué banquer en l'ordre dels seus emoluments en tot el món, ¿eh?
, 10,2 milions d'euros.

I al mateix temps, Rajoy, que ja era president in pectore, estava començant a fer els seus primers contactes per a iniciar el govern.
I amb qui es va reunir?
Doncs no es va reunir amb sindicats, ni amb les organitzacions empresarials, ni amb les organitzacions de consumidors, sinó amb els banquers, concretament, amb els dirigents de Bankia, BBVA i La Caixa.
¿Qui mana?
Ja ho sabem qui mana.

I, mentrestant, els clients de la banca es troben en una situació completa d'indefensió.
L'exemple de les preferents, que ja s'ha citat ací abans, és escandalós.
Ara hem conegut, a través d'una investigació de la Comissió Nacional del Mercat de Valors com la CAM i Bankia, i no eren les úniques, feien absolutament barbaritats amb el tema de la venda de les preferents, alterant el preu de les coses.
Ja no era a soles que estafen a la gent dient-los que les preferents eren el que no eren, sinó que arribaven a fer trampes en el preu perquè ningú descobrira realment el que estava passant.

I mentrestant, això ho hem pogut comprovar ací.
Ha vingut a la comissió de la CAM el director general de la Comissió Nacional del Mercat de Valors a dir-nos que no podien fer res perquè no tenien suficients mitjans per a inspeccionar.
I ¿ací on estava l'Institut Valencià de Finances quan estava passant això?
¿On estava la conselleria d'indústria, que teòricament deu protegir els consumidors?
Quan, a més, CAM o Bancaixa en aquell moment eren instruments que estaven al servei de l'especulació urbanística i estaven supeditats al funcionament per part de La Generalitat.

Hem vist el que ha passat amb els desnonaments.
Sols en 2012 hi han hagut més de tretze mil desnonaments.
I ara resulta que les caixes són bancs nacionalitzats o participats.
I no entenem com tenim de regular.
Si simplement és molt senzill, si som, teòricament, els ciutadans els que manem sobre les caixes.
S'han posat 219.
397 milions d'euros damunt la taula per a ajudar els bancs.
127 milions en ajudes directes, en despesa efectivament, en injeccions de capital en la Sareb i en actius comprats.
127 milions, dels qual no recuperarem…, els càlculs diuen que si 36 milions, que si 43… Els donen com a perduts ja.
Això són càlculs que són difícilment assumibles.
És molt senzill.
¿Com és possible que bancs nacionalitzats, com Bankia, en estos moments estiguen fent pràctiques abusives amb la seua clientela?
És a dir, no fa…, no caldria regular res.
Simplement, l'estat, que participa en tots eixos bancs, podria imposar la normativa perquè això no passara.

Per tant, senyors del Partit Popular, m'alegre molt que voten açò, però açò és paper banyat.
En les seues mans, en les mans de vostés, com a partit que ostenta el govern a Madrid i ací, tenen la capacitat de fer-ho.
Si no ho han fet fins ara, és perquè no els ha donat la gana.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies.

El senyor Torró Gil:

I el més probable és que els seguisca sense donar la gana fer absolutament res sobre això.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Torró.
(Aplaudiments)

En representació del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Delia Valero té la paraula.

La senyora Valero Ferri:

Gràcies, president.

Vaya por delante nuestro apoyo a esta PNL consensuada.
¡Ojalá!
pasara en más ocasiones por el bien de la sociedad valenciana.
(Aplaudiments)

Las prácticas abusivas de las entidades financieras se extienden a los distintos ámbitos del negocio bancario y están proliferando aún más durante la crisis.
Estamos asistiendo a una cascada de sentencias contra los bancos por las participaciones preferentes, obligaciones subordinadas, etcétera.

Estas sentencias constatan lo que sufren multitud de clientes.
El abuso de la confianza por parte de las entidades financieras para colocar productos complejos que presentaban como seguros, con rentabilidad garantizada y que podían venderse en cualquier momento.

Ahora, los clientes que han visto atrapados o desaparecidos sus ahorros en estos productos, saben que ni eran seguros, ni tenían rentabilidad garantizada ni han podido venderlos.

A ningún ahorrador le volverán a colocar sus ahorros en preferentes o subordinadas, pero la capacidad de inventiva de nuevos productos con similares riesgos no tiene límite y, por tanto, hay que extremar la vigilancia para que no se repitan estos abusos.

Desde asociaciones como Adicae o Ausbanc, tienen tipificados multitud de abusos que pueden ser objeto de reclamación y que, lamentablemente, son desconocidos por multitud de usuarios.

Miren, son abusos las comisiones aplicadas por algunos bancos por servicios no solicitados por los clientes, el apunte incorrecto de las fechas de operaciones bancarias en abono y cargo que va en contra del cliente, la excesiva demora en la tramitación de solicitudes que perjudica al cliente y beneficia al banco, la aplicación en la vida del préstamo de intereses superiores a los pactados y la aplicación de penalizaciones por amortizaciones anticipadas no acordadas expresamente, la aplicación de fórmulas incorrectas de cálculo en la amortización de los créditos.
Todas estas irregularidades pueden ser reclamadas, pero los consumidores han de saberlo.

Pero además, hay multitud de cláusulas abusivas que son firmadas por los clientes y es necesario que se conozca que las cláusulas abusivas para el consumidor no son válidas a pesar de estas firmadas.
Cláusulas abusivas como las siguientes son nulas, aunque se hayan firmado, y lo que es inadmisible es que continúan existiendo.

Miren, la obligación de que el comprador se subrogue a la hipoteca contratada por el promotor y, en caso de negarse, tenga que pagar la comisión de cancelación del crédito del promotor, la obligatoriedad de contratar una serie de productos con la entidad financiera además del préstamos hipotecarios, o domiciliación de las nóminas, tarjetas de débito y de crédito, contratación de seguros de vida y seguros de incendio, etcétera.
La incorporación de cláusula suelo en las hipotecas, que ya han sido anuladas en diversas sentencias y que algunos bancos aún mantienen.
El redondeo al alza que implica que el consumidor abone cantidades muy superiores a las que le correspondería en el transcurso del préstamo hipotecario.

Hay muchos otros abusos en comisiones aplicadas por los bancos, comisiones que se han disparado con la disminución del negocio de intermediación.
Como ejemplos son estos: las comisiones de mantenimiento de cuentas que han subido desmesuradamente -alguna entidad ha pasado de 12 euros anuales a 150-; las comisiones aplicadas por emitir certificados para los que únicamente hay que seleccionar la correspondiente opción del ordenador y que en muchas entidades han pasado de ser gratuitos a costar en torno a 100 euros o más; las comisiones desmesuradas por descubiertos en cuentas corrientes o por el uso de tarjetas de crédito; las comisiones por uso de banca electrónica, que eren inexistentes al contratar el servicio y se han disparado en algún banco.

Un caso singular que merece ser resaltado es el de Bankia, que no aplicaba comisiones de servicio a los clientes que tenían menos de 100.
000 acciones.
Al aplicar el contrasplit, que agrupó 100 acciones en una, los clientes que tenían 100.
000 acciones pasaron a pagar comisiones de mantenimiento sin enterarse.
Se da el agravante de que muchos de ellos tenían las acciones por el canje de preferentes y subordinadas por acciones, con lo que además de haber visto cómo se evaporaban sus ahorros, la decisión de Bankia del contrasplit les volvió a perjudicar.

Si bien la diferencia de comisiones entra dentro de la libre competencia entre entidades, el incremento desmesurado de esta se está produciendo, y del que en muchos casos el usuario se entera cuando ve el cargo en su cuenta.
Es una práctica claramente abusiva.

Por tanto, urge el control de estos abusos a las entidades financieros, urge el catalogarlos y darlos a conocer, urge legislar contra los abusos para defender a los consumidores, urge educar al consumidor para que no caiga en ellos y para que si es víctima, sepa cómo reclamar.

En definitiva, urge que tanto el gobierno de La Generalitat como el de España se tomen como una prioridad la lucha contra los abusos bancarios.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Valero.

Acabado el debate del cuarto punto del orden del día, vamos a pasar a su votación, con la incorporación de la enmienda.
Comienza la votación.
Por unanimidad es aprobado el cuarto punto del orden del día.
(Aplaudiments)

Se suspén la sessió fins a esta vesprada a les quatre i mitja.

(Se suspén la sessió a les 14 hores i 13 minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 32 minuts)

El senyor president:

Molt bona vesprada, senyores i senyors diputats.

Se reprén la sessió.

Preguntes

El senyor president:

Pregunta número 1.
423, formulada per l'il·lustre diputat Alfredo Castelló, del Grup Parlamentari Popular, al conseller de Governació i Justícia sobre el conveni en matèria de desnonaments.

Senyor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Moltes gràcies, president.

Honorable conseller, per al Partit Popular trobar solucions al greu problema social dels desnonaments ha sigut i és una absoluta prioritat.

Començant pel Govern d'Espanya, cal recordar que ha sigut el govern de Mariano Rajoy el primer que s'ha posat mans a l'obra en mesures com el Reial decret llei 6/2012, de 9 de març, de mesures urgents de protecció de deutors hipotecaris, i el Reial decret llei 27/2012, de 15 de novembre, de mesures urgents per a reforçar la protecció dels deutors hipotecaris, que va establir la suspensió immediata i per termini de dos anys dels desnonaments dels deutors que s'encontren en una situació d'especial vulnerabilitat en els termes previstos en la mateixa norma.

En l'àmbit de la Comunitat Valenciana, també el Consell del president Fabra ha sigut molt sensible davant una problemàtica que afecta nombroses famílies valencianes i les situa en situació d'exclusió social.

Són diversos els departaments del Consell que han adoptat mesures per a pal·liar este drama en l'àmbit de la vivenda o dels serveis socials.
Ha passat de ser una política simple i específica a ser una política transversal del seu govern.

Però volguera preguntar al conseller per una d'estes iniciatives que ha impulsat el president Fabra, la firma d'un conveni de col·laboració entre La Generalitat, el Consell General del Poder Judicial i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, un conveni que té com a objectiu detectar supòsits de vulnerabilitat en ocasió de l'alçament de la vivenda familiar i, així, poder adoptar mesures de caràcter social.

Queden molt enrere en el temps aquelles propostes que mos feia un altre govern de la nació en 2008, quan se creaven els nous jutjats per a agilitzar els desnonaments; en 2009, quan s'inventaren un nou procediment judicial per als desnonaments exprés; quan rebutjaren en 2010 la dació en pagament, com un mètode vàlid; o també, en este mateix any, quan van recórrer la llei de desnonaments.

Des del Grup Parlamentari Popular valorem molt positivament este conveni, perquè entenem que es centra en l'atenció a les persones que més ho necessiten i perquè pot contribuir a pal·liar situacions greus, des del punt de vista social, i, a més, establix una coordinació institucional que mos pareix fonamental.

Per tot això, li preguntem al conseller de Governació i Justícia: ¿com valora el conveni de col·laboració entre La Generalitat, el Consell General del Poder Judicial i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies en matèria de desnonaments?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, evidentment compartim que els desnonaments s'han convertit en els últims anys en un problema social que ha generat una preocupació molt important en la població per la cruesa que la situació de tantes famílies espanyoles.
.
.
, doncs, s'han vist immerses en procediments d'execució hipotecària sobre la seua vivenda habitual o pel procediment de desnonament de vivenda habitual per falta de pagament de la renda.

En este sentit, per fortuna, segons les dades del Consell General del Poder Judicial, durant el primer trimestre de l'any en curs s'observa una tendència descendent d'execucions hipotecàries a nivell nacional, concretament un 13,9% menys que l'any anterior.

Vosté ha fet referència als reials decrets aprovats, d'una manera positiva, pel govern.
Però preguntava concretament per la firma d'un conveni a tres bandes: amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, La Generalitat i el Consell General del Poder Judicial; conveni que se firmà el passat 8 de juliol, en un clar exemple de col·laboració entre totes les administracions públiques, a l'objecte d'abordar conjunta i coordinadament les mesures que donen resposta a les situacions de vulnerabilitat que pogueren detectar-se en els procediments judicials per desnonament.

També vull ficar un exemple del treball que ha fet La Generalitat en el marc del programa extraordinari de lloguer d'interés social de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, que fins al mes de setembre han entregat ja 225 vivendes de promoció pública, de les quals 66 han sigut per a famílies que s'han vist dins d'un procés de desnonament.

Però, entrant en la matèria del conveni, dir-li que este conveni l'objectiu és que tots junts, els jutges, l'administració local, l'administració autonòmica.
.
.
El que pretén és que este tipus de situacions se detecten millor i se puga actuar amb una major promptitud en el conjunt de les administracions públiques que resulten competents, per a mitigar la dolenta situació que genera a les famílies i genera als ciutadans mancats de recursos econòmics suficients per a poder remuntar la situació; buscar una solució alternativa perquè no se queden sense sostre.
En este sentit, cada una de les parts se compromet a eixa col·laboració.

Concretament, el Consell General del Poder Judicial elaborarà i ha de proposar i ficar a disposició dels jutjats els fullets informatius i formularis normalitzats, aixina com la informació existent sobre l'organització, funcionament i competències de servicis socials.
Proporcionarà a La Generalitat els formularis i impresos normalitzats per a la seua inserció en les aplicacions informàtiques de gestió processal.

La Generalitat, a la seua vegada, també se compromet a facilitar al Consell General del Poder Judicial i als jutjats de la comunitat, a través de la Conselleria de Benestar Social, tota la informació disponible sobre l'estructura, xarxes, organització, funcionament i recursos dels servicis socials i programes d'assistència social.
I també se compromet, a través de les conselleries de benestar social i infraestructures, a donar una resposta immediata i una tramitació urgent a les sol·licituds remeses pels jutjats i a comunicar la resolució que done final a l'expedient.

I, per part de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, se promourà entre els seus associats el coneixement d'este conveni, buscant la seua col·laboració per a l'execució dels compromisos que en ell estan replegats.
Facilitarà també al Consell General del Poder Judicial i als jutjats de la comunitat tota la informació de què se dispose sobre l'estructura, les xarxes, l'organització, el funcionament i els recursos de servicis socials i els programes d'assistència social que tenen els ajuntaments.

En una paraula, el que volem és, d'una manera coordinada, anant tots en el mateix barco, doncs, actuar amb una major promptitud i prendre les mesures el més ràpidament possible per a protegir estos ciutadans que se veuen en una situació en què no poden mantindre la casa, que és la seua residència habitual, i no ho poden fer d'una manera digna, donant una resposta a una necessitat que entenem que és una demanda justa de la societat.

Per això, fiquem al servici dels ciutadans este conveni que és altament positiu perquè coordina les administracions, però, sobretot, perquè vol donar una resposta ràpida i eficaç a un problema que hui té el carrer.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Pregunta número 1.
424, formulada pel diputat senyor Luis Ibáñez, del Grup Parlamentari Popular, al conseller de Governació i Justícia sobre les actuacions.
.
.
, grups de seguretat en l'àmbit rural.

Senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Buenas tardes, presidente.

Honorable conseller.

La inseguridad rural es una de las cuestiones que más afectan y preocupan a nuestro sector agrario y ganadero, un sector tradicional y estratégico en la Comunitat Valenciana; y, por tanto, es un tema que constituye una prioridad para el Consell.

Es indudable que en los últimos años se ha venido observando el constante incremento de robos y hurtos en el ámbito rural, afectando de manera especial a los productos hortofrutícolas y a las instalaciones.

Como bien sabe usted, en la legislatura pasada comenzamos una serie de reuniones, trabajando juntos con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, con ayuntamientos, con distintos municipios, con todas las asociaciones agrarias, y era un tema candente e importante.
Recuerdo perfectamente las reuniones que teníamos en la Delegación de Gobierno, en la legislatura pasada, en el consejo autonómico de seguridad ciudadana.
Recuerdo nuestras propuestas de actuación.
Recuerdo los silencios, por parte del Ministerio del Interior de la anterior legislatura.
Y, a pesar de ello, el Consell estuvimos trabajando y ya tuvimos una primera iniciativa en el año 2010, creando el dispositivo preventivo de seguridad rural, con la participación de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, las consellerias de gobernación y agricultura, como muestra de colaboración entre administraciones y cuerpos de seguridad.

Pero ahora, más recientemente, la conselleria ha seguido trabajando y me consta que se ha creado y está funcionando desde el mes de abril un grupo de seguridad en el ámbito rural.

Por eso, me gustaría saber de usted, formularle la siguiente pregunta, conseller: ¿cómo valora las actuaciones que lleva a cabo el grupo de seguridad en el ámbito rural de la policía de La Generalitat?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, president.

Gracias, señoría.

Evidentemente, desde el año 2010, desde la conselleria de gobernación se puso en marcha un dispositivo preventivo de seguridad rural, en colaboración y en coordinación con los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado y también con la coordinación de las policías locales -que no hay que olvidar que hay más de diez mil cuatrocientos policías locales repartidos en 283 cuerpos de policía local-, destinado a una de las prioridades que teníamos que era la inseguridad en el campo, los robos no solamente de productos hortofrutícolas, sino también de casetas, maquinaria y de cobre, que daba una serie de daños en instalaciones, como pozos de riego, etcétera.

Hasta la fecha, desde el año 2010 se ha actuado en 326 municipios de la Comunidad Valenciana, se han identificado a 13.
692 personas, se han inspeccionado 34.
521 vehículos, se han intervenido 191.
008 kilos de productos hortofrutícolas y se han inmovilizado más de 1.
530.
000 kilos de productos hortofrutícolas.

Como usted bien decía y formulaba en su pregunta, a partir del 22 de abril del año 2013, después de una reunión con el secretario de estado de seguridad, formamos el grupo específico de seguridad en el ámbito rural, denominado grupo SAR, de la policía de La Generalitat.
Concretamente este grupo SAR estaba destinado inicialmente con sesenta efectivos repartidos en las tres provincias.
Dichos agentes patrullan las zonas rurales en turnos de mañana y tarde en las tres provincias, también a veces (inintel·ligible) .
.
.
nocturno, según el tipo de producto, con apoyo del helicóptero Jaume I para la realización de patrullas aéreas y del grupo Gava de la policía, en cuanto a la coordinación con todas las policías locales.

Mediante la coordinación de un inspector, el grupo SAR destina un subinspector en cada provincia y un oficial en cada una de las comisarías para coordinar todas las actuaciones que realizan.

Las actuaciones concretas se destinan al control de la trazabilidad de los productos hortofrutícolas, a la prevención de robos de productos hortofrutícolas y también a prevenir robos de maquinaria, cobre o daños de instalaciones de riesgo; dentro de esa trazabilidad, lo que son también inspecciones de almacenes, cooperativas, etcétera, tan importantes para poder detectar los problemas de los agricultores.

Concretamente, desde que se formó el grupo SAR se ha patrullado en 285 municipios, con la realización de quince dispositivos correspondientes a las campañas de distintos productos hortofrutícolas: naranja, cereza, melocotón, brócoli, alcachofa, pimiento, níspero, cebolla, patata, ciruela, melón, sandía, algarroba, almendra, etcétera, hasta quince dispositivos.
Este grupo ya ha identificado a 4.
327 personas, a 10.
193 vehículos controlados, se ha detenido a veintiocho personas, se han inspeccionado once almacenes, se han controlado ochenta y ocho almacenes, se han intervenido 43.
671 kilos de fruta y se han inmovilizado 173.
433 kilos de fruta en un período de tiempo muy pequeño, como su señoría puede observar.
Con lo cual, la eficacia… Yo creo que hay que felicitar, y a provecho en estas Corts para felicitar al grupo SAR por el trabajo que han realizado, en colaboración con el resto de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado.

También contamos con una herramienta tecnológica muy importante, desde el punto de vista para combatir lo que es la inseguridad en el campo, que es el mapa de cultivos, que es un sistema de información geográfica -del GIS-, desarrollado por el Institut Cartogràfic Valencià, que da información sobre los tipos de cultivo y fechas de cosechas en la comunidad, comarca a comarca, y es servida vía web a todos los centros de la policía de La Generalitat, de la Guardia Civil y de la policía nacional.

Este geoportal web contiene información detallada y precisa sobre cultivos, cosechas, vías de comunicación, pozos, granjas de animales, invernaderos y almacenes de frutas y verduras de toda la Comunidad Valenciana, aparte de los períodos de maduración, porque cuando hay un período de maduración es cuando más inseguridad se produce y cuando más robos se producen.

Y, aparte de esto, también entró en vigor la Orden 11/2013, de 13 de agosto, de la Conselleria de Presidencia y Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua, sobre el documento de acompañamiento y trazabilidad agrícola, denominado documento DATA, que establece la obligatoriedad de mantener la trazabilidad de los productos agrícolas en la comunidad y su primera comercialización.

Yo creo que eso son medidas muy concretas, que dan unos resultados que yo le he podido concretar de una manera exhaustiva, en cuanto a resultados, que indican que vamos por el buen camino y que eso está haciendo, pues, que se vaya rebajando esa criminalidad, esas tasas de criminalidad en el campo y que se hayan profundizado a través de herramientas, como el mapa de cultivos, y a través de instrumentos también, como la orden de DATA, pues, que ganemos en eficiencia, en coordinación y en colaboración entre todos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Pregunta 1.
425, formulada por la ilustre diputada doña Elisa Díaz, del Grupo Parlamentario Popular, al conseller de Governació i Justícia, sobre la planificación de las emergencias en la Comunidad Valenciana.

Señora diputada.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Buenas tardes.

Señor conseller, usted mismo, siendo conseller de gobernación en la pasada legislatura, impulsó la Ley 13/2010, de 23 de noviembre, de La Generalitat, de protección civil y gestión de emergencias, ley que define los planes de protección civil y gestión de emergencias como instrumento organizativo general de respuesta a situaciones de grave riesgo colectivo, catástrofe o calamidad pública.

De acuerdo con la precitada ley, en estos planes se establecen los mecanismos para la movilización de los recursos, tanto humanos como materiales, necesarios para la protección de las personas, de los bienes y del medio ambiente.
Esta norma recoge la tipología de los planes de protección civil, se trata de seis categorías de planes: planes territoriales, planes especiales, procedimientos de actuación, protocolos operativos y se introdujeron dos planes con esta ley, que son los de autoprotección y los planes de eventos especiales.
Esta ley, además, también introdujo la obligación legal de actualización y revisión de toda la planificación cada seis años.

Se trata, sin duda, de una materia sensible, una materia sensible y de enorme importancia, se trata y hablamos de que la Comunidad Valenciana esté preparada ante cualquier situación de emergencia.
Conscientes de esta realidad, sabemos que el gobierno valenciano ha venido realizando numerosas actuaciones en este ámbito que contribuyen a garantizar la seguridad, la integridad y la vida de nuestros conciudadanos.

Por todo ello, queremos formularle, señor conseller, la siguiente pregunta: ¿en qué situación se encuentra la planificación frente a emergencias en la Comunidad Valenciana?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Señoría, puedo decirle con satisfacción que la Comunitat Valenciana cuenta con todos los planes frente a emergencias elaborados y perfectamente actualizados.
Hemos modernizado y hemos actualizado todos los planes previstos en la ley y, además, quiero destacar la reciente actualización del Plan territorial de emergencias de la Comunitat Valenciana, aprobado y publicado en el diario oficial el pasado mes que incluye, asimismo, la actualización de cuatro de los planes sectoriales, concretamente: el de carreteras, el de transportes, el de seguridad y el de albergue y asistencia y que hemos presentado en esa actualización, también, el Plan territorial de emergencias de la Comunidad Valenciana.

También hemos actualizado el Plan especial de inundaciones de mercancías peligrosas y de incendios forestales que se habían realizado en los últimos años y que han tenido una actualización en los tres que le acabo de citar.
El mejor ejemplo, también, es el último que aprobamos en el 2010, del Plan especial frente a inundaciones, que hemos actualizado este mismo año cuando presentamos la campaña de inundaciones para este año 2013, en el que se incorporaron dieciséis planes de presa aprobados y que afectan a diecinueve presas de la Comunidad Valenciana.

Igualmente, actualizamos en el año 2011 el Plan especial frente al riesgo de accidentes en transporte de mercancías peligrosas por transporte y ferrocarril, también importante y que tuvo su actualización en el año 2011.

Quiero destacar, también, el más recientemente aprobado, que ha sido el Plan especial frente a riesgo radiológico, destacándole a su señoría que la comunitat es la primera comunidad autónoma en España que cuenta con un plan especial de este tipo, somos la primera que hemos contado con el Plan especial frente a riesgo radiológico.

Igualmente, quiero resaltar que en el año 2011 fue la aprobación del Plan especial frente al riesgo sísmico de la Comunidad Valenciana, en el que ya, incluso, realizamos un simulacro en el municipio de Torrevieja hace unos meses en la aplicación y concreción del mismo.

El Plan de emergencias exterior de empresas afectadas por riesgo de accidentes graves, hemos hecho un esfuerzo planificador que se traduce en que 31 empresas afectadas cuentan, también, con su correspondiente Plan de emergencias exterior yendo al día, en estos momentos, en cuanto a las peticiones que tiene La Generalitat de planes de exteriores de emergencia de empresas.

Quiero también destacar que estamos realizando los planes de prevención de incendios forestales, están elaborados y en período de aprobación lo de las once demarcaciones forestales de la Comunidad Valenciana; de hecho, ya hay aprobados y presentados tres: el de Altea, Polinyà del Xúquer y el de Chelva, y los demás están en elaboración y tramitación para su inmediata aprobación.

Pero, quiero también destacarle otras figuras de planificación frente a emergencias.
Concretamente, destacarle los procedimientos de actuación frente a nevadas que actualizamos, también, todos los años, y procedimientos de actuación frente a contaminación marina y planes de eventos especiales.

En este sentido, decirle que también estamos apoyando a los ayuntamientos, especialmente a los ayuntamientos pequeños de menos de cinco mil habitantes, para la elaboración de sus planes territoriales municipales; de hecho, desde que La Generalitat puso en marcha estos convenios hemos redactado y hemos ayudado a 160 municipios en su redacción del plan territorial municipal.

Hemos elaborado, también, una guía para la elaboración del plan municipal frente a estos riesgos y también hemos remitido a todos y cada uno de los ayuntamientos… y se ha elaborado una guía para felicitar y asesorar a los municipios en la elaboración y aprobación de sus correspondientes planes de aprobación.

También, se ha hecho una guía para la elaboración de planes de autoprotección para zonas urbanizadas colindantes con terreno forestal, por aquello de combatir esa peligrosidad que siempre tienen los incendios en el interfaz urbano forestal.
Y, por tanto, también se ha elaborado y remitido esa guía para esos planes de autoprotección que tienen que tener esos diseminados en zonas urbanizadas colindantes con terreno forestal.

Y decirle, también, a su señoría, que estamos trabajando en la elaboración de una guía didáctica sobre prevención de incendios forestales dirigida a docentes con el objetivo de facilitar una herramienta para formar y difundir, entre los alumnos de la Comunitat Valenciana, la cultura de la prevención también en incendios forestales.

Por tanto, no solamente nos tomamos muy en serio la planificación, sino de manera prioritaria porque en tema de emergencias…

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

…no podemos dejar nada a la improvisación.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Pregunta número 1.
248 formulada por el diputado don Francisco Toledo, del Grupo Parlamentario Socialista, al conseller de Economía, Industria, Turismo y Empleo sobre las energías renovables.

Señor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

Señor conseller, usted ya conoce la voracidad legislativa del gobierno del señor Rajoy contra las energías renovables: nueve días después de tomar posesión se promulgó la Orden ministerial IET/3586 contra las renovables; veintiocho días después, el Real decreto ley 1/2012; once meses después, el Real decreto ley 29/2012, que iba de una cuestión de empleadas de hogar y, en el último capítulo, iba contra las renovables, que no tenía nada que ver pero lo aprovechaban; en el Real decreto ley 2/2013, un mes después, otra vuelta de tuerca; cinco meses después, el Real decreto ley 9/2013, la definitiva, la destrucción masiva de una parte de las renovables.
Todo sin debates parlamentarios, con reales decretos leyes, y, ahora, el proyecto de ley del sector eléctrico está actualmente en el Congreso.

Por tanto, le pregunto cómo valora todas estas decisiones del gobierno del señor Rajoy -según todas las renovables- y cómo las valora en esta comunidad en términos de pérdida de empleo, de pérdida de tejido industrial, de pérdida de I+D+I, de pérdida de inversiones, etcétera.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Toledo.

Señor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Toledo, el Consell cree que las energías renovables son una opción fundamental para el incremento de la capacidad de generación de energía en la comunitat y se configuran como una parte esencial del mix energético, prueba de ello es que, además de haber establecido un marco normativo favorable a las energías renovables, el Consell ha destinado en los últimos cuatros años más de 21 millones de euros en incentivos a las inversiones en distintas tecnologías: solar térmica, solar fotovoltaica, eólica, minihidráulica, geotérmica y biomasa, bajo todas sus variantes.
Además, desde el 2007 ha aumentado en 14 puntos la potencia eléctrica instalada de origen renovable situándose actualmente en el 39%.
Y el objetivo de esta legislatura es lograr que alrededor del 45% de la potencia de generación eléctrica en servicio esté basada en renovables y que en el horizonte de 2020 sea del 50%.

Efectivamente, el Gobierno de España está acometiendo un amplio proceso de reforma del sector eléctrico cuyo principal objetivo es reducir el fuerte déficit económico existente en el mismo.
En ese marco, las medidas adoptadas deben considerarse como necesarias.
Son decisiones con rigor y responsabilidad que debieron tomarse con anterioridad y que en energía se echaban especialmente en falta.

En relación con el impacto de las medidas en la Comunidad Valenciana -como usted ya sabrá- hemos presentado diversas alegaciones para minimizar el impacto en la industria de nuestra comunitat, muy concretamente para evitar que se vea afectada la cogeneración de alto rendimiento que, por ejemplo, es muy importante para industrias como la cerámica pero, también, la producción agrícola.
También hemos presentado alegaciones para que la tasa que agrava el autoconsumo se vea reducida o eliminada y en ese proceso estamos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Señor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

No me ha contestado las repercusiones que han tenido las decisiones del señor Rajoy sobre las energías renovables en esta comunidad.

Mire, el sector de renovables más perjudicado es el del sector fotovoltaico.
Y le voy a decir por qué, por dos factores, porque ha crecido espectacularmente en España, somos el tercer país en potencia instalada, con 4,5 gigavatios, más de 60.
000 instalaciones, solo superados por Italia y por Alemania con 7,6, que tiene mucho menos sol, radia menos y tiene mucho más que nosotros.
Ya es más del 4% de la potencia instalada, todo eso sin contar las de autoconsumo.
Por tanto, es una parte importante.

Y la inmensa mayoría de estas instalaciones se escapan a las grandes eléctricas, 55.
000 pequeños inversores tienen ahí su capital.
Y ese es el problema, que se escapa.
Y, por tanto, ha despertado la codicia, por su importancia y porque se escapa totalmente.
Y el señor Rajoy y el señor Soria se han entregado en armas y bagajes a las eléctricas para desmantelarlo.

Mire, la Comunidad Valenciana es la tercera productora en fotovoltaica, la primera potencia instalada en cubiertas, producía el 30% de la producción española de módulos fotovoltaicos, tenía 350 empresas instaladoras de mantenimiento y de ingeniería que trabajaban fuera de esta comunidad y traían riqueza aquí.
Por tanto, es donde mayor impacto destructor tiene las decisiones del señor Rajoy, en esta comunidad.

Las pérdidas de empleo se las voy a decir, mire, en un año 5.
500 empleos se han perdido por las decisiones del señor Rajoy, en esta comunidad más de 1.
000; tejido industrial, el 90% de las empresas han cerrado o están en concurso de acreedores, no queda nada de las cinco empresas que producían paneles eléctricos en esta comunidad; en I+D+I, arrasado, ya no se invierte; en inversiones, ni pequeños inversores ni fondos de inversión extranjera en el último año han puesto ni un euro en esta comunidad, mientras tanto, en 2012, le puedo decir que en el resto del mundo se han invertido 140.
000 millones de dólares, 140.
000 millones de dólares, aquí, ¡cero!
Fíjese el impacto de destrucción.
Van en contra del resto del mundo; mientras otros países tienen crecimientos espectaculares -hay países que este año van a instalar más de lo que tiene España instalado- aquí han logrado paralizarlo.

Ante esta situación, siendo la Comunidad Valenciana la más perjudicada, usted, el señor Fabra, el Consell, callan.
Han visto cómo otras comunidades autónomas han recurrido el Real decreto ley 9/2013 por inconstitucionalidad.
El PP en Murcia y en Extremadura lo ha hecho.
Fondos de inversiones internacionales lo han denunciado a la Unión Europea.
Es un proceso absolutamente impresentable, que no tiene precedentes en todo el mundo y que es como Evo Morales ha hecho, expropiar los huertos solares.
Eso es lo que pretenden.

Mire, aquí lo hemos reclamado los socialistas, en el debate de política general presentamos dos mociones.
¡No dijeron nada!
¡No dijeron absolutamente nada!
Las votaron en contra, eso sí, pero no hablaron.
Cuando les hemos pedido explicaciones no han dicho nada, esperaban que pasara la fecha para presentar el recurso de inconstitucionalidad.
Han dado un paso más en contra de los valencianos, un paso más.

Miren, han pasado de no defender en Madrid lo que nos toca en inversiones, en financiación, en fondos para políticas de empleo, han pasado de no defender eso a ni siquiera recurrir lo que desde Madrid nos perjudica.
¡Ni siquiera lo recurren cuando en otras comunidades autónomas, incluso gobernadas por el PP, lo hacen!
Ha sido Ximo Puig y el PSOE quien en el Congreso ha tenido que presentar el recurso de inconstitucionalidad a estas energías renovables.
¡Fíjese hasta qué extremos hemos llegado!

Ustedes se han comportado como si en esta comunidad no hubiera ni un panel solar instalado, y somos lo más perjudicada.
¿Por qué hacen esto?

Miren, la próxima semana no se van a poder poner de perfil, aquí van a tener una PNL donde van a tener que descararse y van a tener que explicar el porqué y van a tener que votar, porque este pueblo valenciano, esos 55.
000 pequeños inversores se merecen una explicación, merecen saber…

El senyor vicepresident primer:

Gracias.

El senyor Toledo Lobo:

…si ustedes están del lado de Rajoy o del lado del pueblo valenciano.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Señor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Toledo.

Pues mire, le vamos a empezar a dar una explicación ahora mismo.
Los problemas que hay con las renovables en España…, es por la política irresponsable del señor Zapatero.
(Aplaudiments) ¡Sí señor!
¡Sí señor!

Tenemos la renovable más cara del mundo porque se primó en una etapa inicial y donde se pensaba instalar 400 megavatios, se instalaron 4.
000, con lo cual ahora no tenemos una energía competitiva, tenemos una de las energías más caras del mundo.

Otros países siguen porque han esperado… (remors)

El senyor vicepresident primer:

Señorías.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

.
.
.
a la curva de aprendizaje y la han instalado cuando han bajado los precios de las placas.
Y nosotros tenemos una herencia del señor Zapatero que cuesta 6.
000 millones de euros, que tienen que pagar los españoles, todos los españoles, de su bolsillo (veus) por su pésima gestión.
(Aplaudiments) O sea, que los problemas…, es su pésima gestión.

¿Si va a seguir habiendo renovables?
Por supuesto que habrá renovables, porque ahora mismo están volviendo a bajar los costes y habrá un momento en que las renovables sean incluso más eficientes que las fósiles y, a partir de ese momento, se volverán a instalar renovables, que es nuestra apuesta, como le he dicho, llegar al 50% de generación de renovables.

Nosotros no callamos.
Nosotros somos eficientes.
Nosotros, cuando vino la tasa del gas, aquí se negoció y la tasa del gas se ha conseguido mitigar muchísimo…, el impacto especialmente sobre industria cerámica.

Y ahora tampoco estamos callados.
Usted seguramente la primera parte no la ha escuchado, pero hemos presentado alegaciones para evitar que el nuevo decreto afecte a las…, o se reduzca el impacto, todavía no conocemos el resultado final, pero pretendemos que se reduzca el impacto, especialmente en el autoconsumo y en la cogeneración, que es altamente sensible, y especialmente de la cogeneración de alto rendimiento, que es aquella cogeneración que no se destina especialmente a producir electricidad, sino al consumo energético de las propias industrias.

Y en ese sentido estamos trabajando dentro de la responsabilidad para deshacer el entuerto y deshacer el gran desastre irresponsable que dejó su gobierno en la etapa en que ustedes gobernaban en España, muy mal, por cierto.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Pregunta número 1.
273, formulada por el diputado José Manuel Sánchez, del Grupo Parlamentario Socialista, a la consellera de Bienestar Social sobre la deuda con las residencias de discapacitados.

Tiene la palabra el señor Sánchez.

El senyor Sánchez Asencio:

Gracias, señor presidente.

Señora consellera, la política de continuos recortes por parte de La Generalitat al sector de la discapacidad es un hecho.

A principio de año, diferentes colectivos representantes de los discapacitados ya anunciaban que los recortes que ustedes aplicaron en los presupuestos se suplirían con un copago de los usuarios y sus familias.
El tiempo, lamentablemente, les ha vuelto a dar la razón.

Señora consellera, a día de hoy, ¿cuál es la deuda que mantiene la Generalitat valenciana con las residencias de discapacitados y cuándo se va a efectuar el pago de esta deuda?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor Sánchez.

Honorable consellera, tiene la palabra.

La senyora consellera de Benestar Social:

Muchas gracias.

Señor presidente.

Señores diputados.

Señor Sánchez, a su pregunta le debo decir que de los 24,83 millones de euros que se destinan para el mantenimiento de las residencias para personas con discapacidad se han pagado en este momento 14,2 millones de euros, es decir, prácticamente el 60%.
El resto que queda pendiente, aproximadamente el 43%, son 10,3 millones de euros.

Como usted sabe bien, porque ya lo he dicho varias veces y además en estas Cortes, la línea de trabajo que mantenemos desde que entré a dirigir la Conselleria de Bienestar Social es muy clara: ordenar y racionalizar los pagos.
Por tanto, desde esa premisa y según lo que hemos acordado en mesa técnica con el sector, se procederá al pago de los compromisos pendientes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Asencio:

Señora consellera, acabamos de escucharle de su propia voz, una vez más, cómo y de qué manera el Partido Popular pone en constante peligro a los más débiles.

Acaba usted de relatarnos la deuda que su departamento mantiene con las residencias de discapacitados, la deuda que mantiene su departamento con los discapacitados, pero no la deuda total que mantiene la Generalitat valenciana, cuestión esta que es la que se ciñe la pregunta.

Una deuda que pone en evidencia nuevamente la asfixia y la situación caótica a la que usted y sus compañeros de gobierno someten día tras día a las personas con discapacidad en esta comunidad.

Una deuda que se suma a toda una serie de recortes, impagos y normas con un claro carácter excluyente y restrictivo para los discapacitados que no han dejado de poner en marcha desde las distintas consellerias, tanto la Conselleria de Sanidad, la de Empleo, como la de Bienestar Social.

Señora consellera, desde el inicio de la crisis económica, una crisis agravada especialmente en esta comunidad por sus políticas de despilfarro continuo, ustedes, que nunca han creído en un estado de bienestar que se ocupe de aquellos que peor lo pasan, se han dedicado a recortar y recortar de donde sea, menos de donde era necesario recortar.

Ustedes se ven mes tras mes en la necesidad de querer recaudar más porque, como consecuencia de su nefasta gestión y de su despilfarro, los números no les salen y, en lugar de recortar de aquellas cuestiones que no son necesarias, en lugar de intentar recaudar de aquellos que más tienen, se dedican a recortar y recortar de las personas más débiles, de aquellas que no han elegido su situación.

Mientras tratan de justificar lo injustificable, mientras mienten diciendo que no les llega el dinero para pagar sus obligaciones con los más desfavorecidos, ustedes sí que encuentran dinero, y esto es su verdadera voluntad, ustedes sí que encuentran dinero para partidos de baloncesto o para ponerle una secretaria a un tránsfuga, señora consellera.

¿Es usted consciente de que ha habido centros que se han visto obligados a cerrar?
¿Centros que se han visto en la obligación de tener que tramitar expedientes de regulación de empleo y que la mayoría, la inmensa mayoría, por no decir todos, a pesar de sus impagos, funcionan gracias a la profesionalidad de sus trabajadores y a la comprensión y colaboración de los usuarios y sus familiares?

¿Piensa usted, señora consellera, que con tal descontrol en el calendario de pagos es posible que cualquier empresa pueda sobrevivir?

¿Sabe usted lo que ocurre en centros como los de Paterna, Quart de Poblet o Manises, por ejemplo?

¿Piensa usted que los trabajadores y usuarios de estos centros tienen la estabilidad que necesitan?

Mire, le voy a poner otro ejemplo de uno de esos tantos centros que usted conoce bien.
¿Sabía usted que los trabajadores y trabajadoras del centro de San Pascual de Ibi estuvieron encerrados este mismo año más de cuatro días porque estuvieron cinco meses sin cobrar, tuvieron que encerrarse con los familiares y con los usuarios para que ustedes pagasen?

Ustedes, que les han recortado más de un 10% la subvención que recibían y a día de hoy, y eso es lo que usted no ha dicho en su respuesta, vuelven a estar sin cobrar el 40% que usted se comprometió a pagarles en septiembre.
Usted se comprometió con todos los centros a que en el mes de septiembre cobrarían el 40% que a día de hoy no han cobrado.

Y sabe usted o conoce usted bien que los trabajadores y trabajadoras están nuevamente a punto de no volver a cobrar y que tienen que destinar los pocos recursos que tienen al pago de impuestos, a la luz, a la calefacción y al mantenimiento de estos centros, porque los usuarios no pueden dejar de asistir.
¿Es usted consciente de ello, señora consellera?
Ya le contesto yo.
Sí que es usted consciente.

Son ustedes conscientes, pero lo peor de todo es que a ustedes les da igual, porque ustedes actúan con desprecio hacia la discapacidad y hacia los discapacitados.
Y si no, respóndame a esto.

Mire, en el Ayuntamiento de Novelda se aprobó una moción, por unanimidad de los cuatro grupos del ayuntamiento, incluido el Partido Popular, en la que le solicitaban a ustedes, a usted en concreto, que subvencionase el centro Capaz en igualdad de condiciones que el resto de centros.
Ni siquiera…, esta moción se aprobó antes del verano y le fue remitida a usted, a día de hoy ni siquiera han tenido la delicadeza de contestar…

El senyor vicepresident primer:

Gracias.

El senyor Sánchez Asencio:

…ni siquiera para decir que no.
Eso es…

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor Sánchez.

El senyor Sánchez Asencio:

.
.
.
el interés que ustedes tienen.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Senyora consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Muchísimas gracias.

Ya veo que no le ha gustado la respuesta.
Bueno, empiezo como quiero.

El senyor vicepresident primer:

Señorías.

La senyora consellera de Benestar Social:

Usted me ha preguntado por el pago de las.
.
.
, no me van a decir cómo tengo que empezar mi intervención parlamentaria, espero.
O quizás, sí.

Usted me ha preguntado por el pago de las residencias de personas con discapacidad.
Estamos en el mes de octubre y yo le he respondido que está pagado prácticamente el 60%.

Pero usted me podía haber preguntado, por ejemplo, cuál es la subvención para el mantenimiento de todos los centros de atención a personas con discapacidad y enfermedad mental, que son casi 74 millones de euros, que también están pagados prácticamente 40 millones de euros.
Estamos en el mes de octubre.
Estamos, como le he dicho ya varias veces, trabajando con seriedad.

Yo no desprecio a las personas con discapacidad.
Cualquier persona que me conozca y que conozca mi trabajo sabe que eso yo lo vivo como un insulto, porque no es verdad.
No despreciamos ni a las personas ni a los profesionales.

Usted habla de recortes y yo le hablo de trabajo.
Usted habla de impagos y yo le hablo de realidades.

Mire, claro que sé lo que pasó en el Ayuntamiento de Ibi.
Sé lo que pasa en todos los ayuntamientos porque, además, muchas de las personas que están aquí que son diputados también son alcaldes y llaman puntualmente para informarse y para trabajar por las personas de sus pueblos.
(Aplaudiments)

Cuando nosotros llegamos, cuando llegué en el mes de diciembre, efectivamente, cuando nos incorporamos había una situación muy complicada, una situación muy difícil.
Y a día de hoy, desde el mes de diciembre… -¿puedo hablar?

El senyor vicepresident primer:

Señorías, por favor.

La senyora consellera de Benestar Social:

…desde el mes de diciembre del año pasado se han pagado 580 millones de euros de atención al sector de servicios sociales.

¿Que tenemos que seguir trabajando?
Nunca he dicho que no tengamos que seguir trabajando.
¿Que tenemos que conseguir que todas las personas tengan acceso a los servicios públicos y a los servicios sociales?
Por supuesto.

Pero si usted me pregunta si hemos hecho frente al pago del 60% o de la cantidad que está pendiente, yo le tengo que responder la verdad, y es que se ha pagado a las residencias de las personas con discapacidad en dos pagos, en lo que se acordó con el sector, con la mesa técnica, el 30% y el 30%.
Y estamos trabajando con la conselleria de hacienda para hacer frente al resto de los pagos y somos muy conscientes de la realidad.

Y estamos trabajando con las personas con discapacidad, estamos trabajando con los enfermos mentales y respeto absolutamente el trabajo de los municipios, de los alcaldes, de los concejales y de todos y cada uno de los profesionales y voluntarios de los centros.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Pregunta 1.
276, que formula la diputada Clara Tirado, del Grupo Parlamentario Socialista, al Consell sobre las recomendaciones del síndic de Comptes respecto a las ayudas de cooperación.
Corresponde la respuesta a la consellera de Bienestar Social.

Señora Tirado, tiene la palabra.

La senyora Tirado Museros:

¿Cuál ha sido en nivel de cumplimiento de las recomendaciones del síndic de Comptes respecto a las ayudas a cooperación?

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora Tirado.

Señora consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Muchas gracias.

La Sindicatura de Cuentas, como ustedes saben, tiene como misión proporcionar a Les Corts los informes de control externo de la gestión económica y presupuestaria del sector público valenciano para coadyuvar a la mejora del funcionamiento de La Generalitat a través de la emisión de informes, memorias o dictámenes.

El informe especial al que usted alude en la pregunta fue solicitado a las Cortes en sesión celebrada el 10 de noviembre de 2010, adoptado tras, debo decir, debatirse en el pleno una proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Esta resolución acordaba que por la sindicatura se revisarían los expedientes G001/2008 y G002/2008 de ayudas a la cooperación al desarrollo de la conselleria entonces de solidaridad y de ciudadanía.

El propio texto del informe, en el apartado «Objeto y alcance», especifica claramente que su finalidad es la de proporcionar a Les Corts información de utilidad sobre los expedientes objeto de análisis.

Del examen de dicho informe se desprende que toda la documentación obrante en los expedientes examinados, así como otra adicional, fue puesta a disposición de la sindicatura para el ejercicio de la tarea que se le encomendó por las Cortes.

La sindicatura, en su informe, no formula recomendaciones, pero sí conclusiones, puesto que su función era exclusivamente la de informar a Les Corts.

No obstante, la Conselleria de Bienestar Social ha adoptado desde el año 2012 un conjunto de medidas que han contribuido a la transparencia y claridad de los procedimientos para la concesión de subvenciones públicas en materia de cooperación al desarrollo.

Por una parte, en la página web de la conselleria está disponible la herramienta para la evaluación previa de los proyectos de cooperación, así como también su manual de justificación.

Asimismo, se han introducido cambios en todas las convocatorias de ayudas que clarifican los criterios de valoración de todos y cada uno de los proyectos, e inciden en la acreditación de la experiencia previa de las entidades que concurren.

Además, y como novedad, se publican todas las valoraciones otorgadas por la empresa evaluadora externa a todas las entidades que han concurrido a la convocatoria.

Y debo decirle que confiamos en que estas mejoras en la gestión del programa nos permitan centrarnos en seguir trabajando por la cooperación.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señora consellera, no me ha contestado usted a la pregunta.

Mire, voy a leerle un extracto del auto dictado por la magistrada del TSJ.
«Podría ser constitutivo de uno o varios delitos de prevaricación del artículo 404 del Código penal, pues pese a la apariencia de irregularidad con que se dotó a los expedientes administrativos resulta indiciariamente arbitrario e injusto, tanto las resoluciones de concesión de subvenciones a Cyes, como el cierre de todas ellas.
Y atentamente la inactividad posterior ante las recomendaciones efectuadas por la Sindicatura de Cuentas respecto a los grandes proyectos G001-2008 y G002-2008.
»

Señores del Partido Popular, esto que les acabo de leer es la realidad, es la realidad, contrastada primero por esta diputada cuando les advertí en marzo de 2012 que no harían nada por justificar ni por recuperar el dinero que se saqueó de las arcas públicas; que no harían nada por cumplir las recomendaciones de la sindicatura.

Ésta es la realidad, contrastada después por la investigación de la fiscalía, de la policía y de la Udef.

Ésta es la realidad, contrastada por la Sindicatura de Cuentas cuando dice -y leo textualmente- «respecto de gastos por importe de 1.
168.
281 euros, estos expedientes deberían completarse para que consten acreditados los medios o formas de pago utilizadas», contrastada cuando solicita el reintegro de esas cantidades por no resultar acreditadas.

Señoría, ésta es la realidad, contrastada por estas Corts cuando conocimos el contenido y las conclusiones de este informe.

Ésta es la realidad, contrastada finalmente por la justicia y este auto.

Señorías del Partido Popular, ésta es, en definitiva, la realidad conocida por todos ustedes, la misma que constaba en aquel informe secreto de revisión de la legalidad de los expedientes, encargado por ustedes y que lo costó el puesto al señor Cabré.

En cambio, usted, señora consellera, se ha preocupado más por mantenerse en el puesto que por saber la verdad.

Ésta es la misma realidad contra la que luchaba la que hoy es su directora general de Cooperación, entonces diputada, mientras defendía con ímpetu la inocencia del señor Blasco.

¿Y cuál ha sido su respuesta?
Ninguna.
Ninguna acción, ninguna condena, ninguna acción, porque ustedes votaron a favor de la remisión de estos expedientes a la Sindicatura de Cuentas a sabiendas de que, tras conocer su dictamen, no actuarían.
Porque aquel era el voto de la complicidad con el presunto corrupto, el voto de la complicidad de quienes quieren hacerse pasar por víctimas de sus propios delitos.
Ninguna condena política de los hechos.
Ni cuando los presuntos delincuentes hablaban de violar o tirotear a una diputada de esta cámara, ni cuando salió a la luz que esas ayudas no llegaron a las niñas contagiadas de VIH por sus violadores.

Ninguna expulsión del Grupo Popular de sus responsables políticos.
Porque fue Blasco quien se marchó, quien abandonó este barco al que no hay encuesta que no dé por hundido.
Fue Blasco el que cambió de escaño, después de dejar escaldado al president Fabra con un gato al agua.

Señores del Partido Popular, son ustedes el paradigma del cinismo.
Fabra es el paradigma del cinismo.
Gestos aparentes ante hechos innegables.
Mentiras para encubrir a aquellos que saquearon el dinero de la cooperación.

Miren, señorías del Partido Popular, quisieron ustedes, con la remisión de estos expedientes a la Sindicatura, de los expedientes adulterados, buscar la exculpación, buscar la ratificación de una aparente legalidad en su tramitación, ocultando, ocultando información importante y sustancial a la Sindicatura de Cuentas, tal y como se indica a lo largo del auto dictado por la magistrada.
Pero sólo encontraron la verdad y las pruebas que inculpan a los presuntos delincuentes.

Así que aquellos que piensan que el señor Alberto Fabra es diferente a Camps o a Zaplana se equivocan.
Son los mismos fanáticos de la opacidad que han ocultado y tapado sus vergüenzas durante décadas, que han escondido sus sobres y sus sobresueldos.
Todos son Partido Popular y todos forman parte de la misma estructura que diseñaron para financiarse presuntamente de manera irregular.

Señorías, la remisión de los expedientes a la Sindicatura de Cuentas fue una burda operación de maquillaje que resultó ser una soga política para ustedes, porque nunca un informe de parte había resultado ser tan mortífero para el que lo solicita.
Pero, señorías del Partido Popular, esta operación de maquillaje del señor Fabra nos está resultando carísima porque ustedes pretenden hacer pasar por vivo a quien hoy ya es un cadáver político, que pesa como una losa sobre las espaldas de los ciudadanos.
El cadáver político que…

El senyor vicepresident primer:

Gracias.

La senyora Tirado Museros:

.
.
.
ya en su grupo, ese con el que el señor Fabra…

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

.
.
.
ha dicho hoy que ya no cuenta para sus próximos cuatro años en la oposición.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Señora consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Sí, muchas gracias.

Usted me ha preguntado por las recomendaciones realizadas por la Sindicatura de Cuentas…

El senyor vicepresident primer:

¡Señorías, por favor!
Ha habido mucho silencio en la formulación de la pregunta; ruego que en la respuesta haya el mismo, por lo menos.

Señoría.
Señoría, por favor.

La senyora consellera de Benestar Social:

Como le he dicho.
.
.

El senyor vicepresident primer:

Señora Tirado, por favor.

La senyora consellera de Benestar Social:

Como le he dicho anteriormente, ya sabe que esa resolución es consecuencia precisamente de un proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Popular.
Las Cortes se dirigieron al síndico, la conselleria tenía que remitir la documentación, como así ha sido, y la sindicatura realizar el informe.

Decirle que el informe especial que se dirige a las Cortes no tiene o no obliga directamente a la conselleria para adoptar medida alguna.
Pero aun así, aun así…

El senyor vicepresident primer:

¡Señora Tirado, guarde silencio!

La senyora consellera de Benestar Social:

.
.
aun así se han adoptado una serie de medidas en las convocatorias correspondientes, como le he dicho antes.
.
.

El senyor vicepresident primer:

Señora Tirado, la llamo al orden por primera vez.

Continúe, señora consellera.
(Veus)

Continúe.
(Veus)

Señora Moreno, la llamo al orden.

La senyora consellera de Benestar Social:

Las medidas adoptadas en aplicación del principio de transparencia en las convocatorias correspondientes a los años 2012 y 2013 son las siguientes:

En la convocatoria correspondiente al año 2012 figuraban veinte puntos para la valoración de los proyectos a conceder por la evaluadora externa cuya motivación podía no quedar clara.
Por tanto, con el objeto de concretar la forma de la obtención de la puntuación se dictó por la directora general, el 15 de octubre de 2012, una instrucción en la que se detallaban los criterios de la adjudicación.
12 puntos debían otorgarse teniendo en cuenta la adecuación de la intervención al plan director de la cooperación valenciana, a los planes de los países receptores de las ayudas y a la implantación de la entidad en la Comunidad Valenciana.
Los otros 8 puntos se deberían conceder por el personal técnico de la dirección general, en base a la calidad del seguimiento del desempeño técnico administrativo en las entidades en las subvenciones otorgadas entre los años 2009 y 2011.

En la convocatoria para el año 2013, publicada en el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana, el 10 de junio de 2013, además se exige como requisito que la entidad acredite la realización de cuatro proyectos, al menos de los que deberá presentar una relación indicando importe subvencionado y organismo financiado.
A esta relación se deberá acompañar la documentación expedida por una administración pública u organismo oficial que acredite fehacientemente la realización de los proyectos.
Es más, como novedad, en el caso de que concurran varias entidades en agrupación todas, todas ellas deben probar de forma individual, y no conjunta, la experiencia previa, acreditando la ejecución de cuatro proyectos en la forma indicada, eliminándose la acreditación conjunta de la experiencia.

Asimismo, se han eliminado los veinte puntos adicionales que se concedían en las convocatorias anteriores y se han ajustado los criterios de valoración de los proyectos.

Por tanto, se han tomado todas las medidas que podíamos para las convocatorias subsiguientes y el máximo respeto para las actuaciones judiciales.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.
(Aplaudiments)

Pregunta número 1.
364, que formula el diputado Josep María Pañella, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller de Hacienda y Administración Pública sobre medidas para revertir los recortes provocados por el Decreto ley 1/2012.

Señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, per part de la conselleria es tenen previstes mesures per a la reversió de les retallades provocades pel Decret llei 1/2012, per tal que aquestes no es prorroguen més enllà del 31 de desembre de 2013?

Eixa pregunta la faig fer jo el 30 d'agost de 2013.
Posteriorment els sindicats havien expressat o han expressat, després d'una reunió que va tindre vosté mateixa, que els havia promés de no prorrogar el decret, el decret Vela.

Des de la conselleria pròpia se va negar de seguida, però sí que es va admetre que hi havia voluntat de millorar esta situació.
Després també hi han hagut declaracions tant seues com del vicepresident Ciscar manifestant la voluntat de no prorrogar aquest decret i de substituir les retallades que conté per algunes altres de més suaus.

La pregunta és molt clara: pot afirmar ací davant Les Corts que no va a prorrogar-se el decret que s'anomena el decret Vela?
I si s'ha de substituir per altres retallades, pot explicar quines van a ser aquestes retallades?

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Pañella.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Sí, gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Pañella, com vosté sap, el Decret llei 1/2012, de 5 de gener, del Consell, de mesures urgents per a la reducció del dèficit a la Comunitat Valenciana, publicat en el diari oficial número 6.
688, conté mesures de caràcter excepcional i temporal, tal com específica la disposició final octava del mateix decret llei, destinada a regular el règim de temporalitat de les mesures incloses en el capítol 1, on estén explícitament la vigència d'estes mesures fins al 31 de desembre de 2013.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor conseller.

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé, però la pregunta és si s'anava a prorrogar o no, la primera pregunta, i eixa no l'ha contestat.
Ja tots sabem llegir, afortunadament.
En este país sabem llegir pràcticament tota la gent, no només els diputats i les diputades que estan ací.
Però dóna la impressió que algú vol escapolir-se de fer una resposta clara.

La primera pregunta era si va a prorrogar-lo, perquè havien dit que no, i davant dels mateixos sindicats van dir que no, però no quedà clar, perquè després es desmentí des de la mateixa conselleria.

I li he dit: davant Les Corts, port afirmar si es va a prorrogar o no?
Li la torne a fer, senyor conseller.
Li la torne a fer ben clara.

I també, si diu que no va a prorrogar, com en algunes declaracions s'ha dit, però que van a ser substituïts per altres mesures, quines mesures són?
Això és el que està esperant tot el món saber.
Per què?
Bé, senyor conseller, molt claríssimament, perquè nosaltres ja li demanem ben clarament que no més retallades en el sector públic, no només que no faça retallades, sinó que el restituïsca als valors que teníem abans d'haver-nos portat vostés a la situació econòmica i social en la qual estem.

Els estem demanant que els professors no hagen de renunciar als sexennis perquè també és renunciar a la formació permanent del professorat.
I, per tant, és renunciar a tindre una educació pública de qualitat.

Els demanem el mateix per a totes aquelles persones a les quals se'ls va llevar el 50% del que és la carrera docent, com és el personal sanitari i altre també de la funció pública.

Els demanem que restituïsquen el professorat interí en tots els seus drets.
Vostés han demanat des del ministeri que se perseguisquen aquelles empreses que feien un contracte que aparentment és fix discontinu; en realitat el que estan fent és saltar-se el contracte durant les vacances.
I vostés ho fan amb el personal interí.
L'acaben el 30 de juny i el tornen a fer l'1 de setembre.
Això està qualificat com a delicte.

Els diem que no hi hagen més retallades per al personal interí, que no hi hagen més acomiadaments en els serveis públics.

I la pregunta molt clara és: i com diuen sempre, per quedar bé, perquè avui, ara vorem la segona contestació, però no ha volgut ser clar ací davant en la primera, i ens temem que no ho serà en la segona, ens ho temem, tant de bo m'enganye, senyor conseller, tant de bo m'enganye.
Com ho pagaran?
Perquè, clar, aquest matí vostés ja han renunciat a reclamar els 13.
000 milions de deute que té l'estat amb nosaltres.
No ho volen reclamar.
Ho han dit ben clarament que no.

Sabem que el pressupost de l'any passat se tanca en un dèficit de 3.
700 milions d'euros, aproximadament.
Com van a pagar vostés si realment no van a aplicar i van a fer unes mesures més suaus, d'on trauran els diners?
Perquè amb la seua capacitat de gestió, demostrada durant molts anys, no podem confiar.
Ni podem confiar amb la seua capacitat de gestió ni amb el control d'algunes preguntes que se veuen, perquè sabem que ací hi ha exconsellers que estan en els tribunals per robatori directe de diners ja.

Per tant, si no reclamem el que ens deuen, si no estem fent res per millorar el finançament, si no som capaços de gestionar, ¿com van a pagar eixes mesures més suaus?
Jo voldria que ho explicara.

Mire, nosaltres ho diem ben clar.
Vostés no van a fer res, perquè vostés estan desprestigiant voluntàriament tot el sector públic.
Vostés estan desmantellant tot el sector públic, tant en educació com en sanitat.
Han començat per desprestigiar els professionals, i estes mesures van ser un pas més en el desprestigi dels professionals, dient-los que no se mereixien el sou que cobraven.

Però no només això.
Estan retirant dels hospitals, estan retirant de les escoles, cada vegada més, tota la capacitat de millora i d'atenció pública.

Per tant, jo li ho torne a demanar: què va a fer, senyor conseller, a partir de l'1 de gener?
I com ho van a pagar?

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Pañella.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, jo sé que vostés voldrien que prorrogàrem el decret Vela o el Decret 1/2012, aconseguirien rèdit polític.
Els dóna igual, els dóna igual el que són la funció pública i els funcionaris.

I vostés també voldrien, com els seus socis del tripartit, que llevàrem la paga extra, perquè, de fet, de fet, les comunitats autònomes governades per partits…, per exemple, Andalusia, que governa el Partit Socialista i Esquerra Unida, els seus socis del tripartit, han llevat la paga extra de 2013 i l'han anunciada per al 2014.
Per exemple, a Catalunya, on es soci Esquerra Republicana de Catalunya, han llevat la paga extra en 2013 i han anunciat…

El senyor vicepresident primer:

Senyora Mollà…

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…llevar la paga extra en 2014.

El senyor vicepresident primer:

Senyora Mollà, guarde silenci, per favor.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

No obstant, nosaltres estem pitjor per culpa de l'infrafinançament, com ha quedat demostrat per la comissió d'experts, hem promés i anem a pagar l'extra en desembre de 2013, a diferència…

El senyor vicepresident primer:

Senyora Mollà, la cride a l'ordre per primera vegada.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…d'altres comunitats autònomes.

Mire, la diferència…

El senyor vicepresident primer:

Senyor Pañella, guarde silenci, per favor.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…entre vostés i nosaltres és que nosaltres creguem en la funció pública, creguem en els funcionaris, en el treball que fan els funcionaris, en el treball que fan els metges, els professors, en el treball que fan els administratius, en el treball que fa el personal de justícia.
Estem orgullosos dels nostres funcionaris, del servei que presten.
I els hem demanat un esforç considerable, perquè no ens quedava una altra cosa.
Per a nosaltres són prioritaris els nostres treballadors, la nostra gent, que dóna cara a la nostra administració pública i presta un servei públic de qualitat als nostres ciutadans.

Jo vaig tindre reunió amb els sindicats, vaig tindre una taula farà poquet, i el que van comentar i vaig expressar, i així s'ha reflectit en els mitjans de comunicació, és el següent: la nostra voluntat és que els funcionaris estiguen millor en el 2014 que en el 2013.
Inclús que estiguen millor en el 2015 que en el 2011, abans del Decret Llei 1/2012.

Creguem en el diàleg social, un diàleg constructiu, positiu, aportant idees, posant en comú totes les qüestions per millorar el que són els nostres empleats.
He fet una ronda de reunions amb els sindicats, hem tingut una primera taula, hem acordat amb ells qüestions relatives al procediment de mobilitat, relativa el pla de redistribució de càrregues de treball.
També estem plantejant el que és la jubilació, estem plantejant també la recuperació de les vacances en cas que hi haja una situació d'incapacitat temporal.

A pesar de les dificultats en este any 2013, hem reconegut i farem un esforç, a diferència d'altres comunitats autònomes veïnes i governades per partits del tripartit, farem front i pagarem la paga extra.

Per a nosaltres són una prioritat, són una prioritat els nostres empleats.
Vosté parla que no demanem el finançament adequat.
En la comissió d'experts es va posar de manifest l'infrafinançament en una sèrie històrica d'11.
000 milions d'euros, més 2.
000, 13.
000.
Nosaltres demanem eixe deute històric, el reivindiquem.
I el reivindiquem tant ací com a Madrid, (veus) entre altres coses, (aplaudiments), per a, través dels fons…, a través dels fons, fer front i millorar les condicions dels nostres treballadors.
Treballem pels nostres treballadors, tenim sensibilitat respecte a la seua situació, perquè els nostres treballadors són motiu d'orgull per a nosaltres i, en definitiva, per a la ciutadania valenciana a la qual representem.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies.

Pregunta número 1.
339, que formula el diputat Fran Ferri, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'Hisenda i Administració Pública sobre els deutes de pagament a l'R+D+I.

Il·lustre diputat, senyor Ferri, té vosté la paraula.

El senyor Ferri Fayos:

Senyor conseller -bona vesprada-, espere que en la seua resposta no se'n vaja per altres terres i altres territoris, perquè estem ací al País Valencià, i espere que vosté se centre en allò que li toca, que és centrar-se en este territori i no anar-se'n a vore què fan altres territoris, altres partits, que no són el nostre.

Moltes vegades en comissions, i ací mateix en el ple, moltes conselleries, quan es parla del deute que mantenen vostés amb diferents col·lectius, sempre acaben d'alguna manera tirant-li la culpa a la seua conselleria.
I d'alguna manera, vosté és el que ordena els pagaments.

I per això, la pregunta que li faig és la següent: ¿quins criteris seguix la conselleria d'hisenda per tal de prioritzar els pagaments de les quantitats endeutades i per què estan prioritzant els pagaments als bancs per damunt de l'R+D+I?

Res més.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Gràcies, senyor president.

Senyor Ferri.
Senyories.

Bona vesprada.

El primer que tinc de dir és que La Generalitat…, quan es diu que La Generalitat no paga, jo sempre m'agrada ressaltar, subratllar una qüestió.
La Generalitat durant l'any 2012 va efectuar pagaments per més de dèsset mil milions d'euros, en 2012.
Si això no és pagar, que vinga Déu i ho veja.
17.
000 milions d'euros vam pagar en 2012.
I en el que portem d'any, en el que portem d'any, fins a setembre d'este any 2013, hem pagat 8.
507 milions d'euros.

Evidentment, ¿on van eixos pagaments?
Evidentment, i clarament, al gasto social.

També vullc assenyalar una qüestió, que és la fase inicial del pla de pagament a proveïdors de l'any 2013, que està regulada, com vosté sabrà, pel Reial decret llei 8/2013, de mesures urgents contra la morositat de les administracions públiques i de suport a les entitats locals.

Doncs bé, en este Reial decret llei 8/2013, en el seu article 3, que regula l'àmbit objectiu, n'hi ha una lletra, que és la k, que diu que s'inclourà en la primera fase del pagament a proveïdors les obligacions pendents de pagament amb els proveïdors, sempre que siguen vençudes, líquides i exigibles amb anterioritat al 31 de març de 2013, que deriven de determinades relacions jurídiques, entre les quals es troba, i això volia emfatitzar-ho, les subvencions per a la realització d'activitats d'investigació, desenvolupament i innovació de les entitats inscrites en el registre de centres tecnològics i centres de suport a la innovació del Ministeri d'Economia i Competitivitat atorgades per les comunitats autònomes.
I entre elles estan els instituts tecnològics.

Això, tinc de dir-ho, a demanda de, entre altres comunitats, de la Comunitat Valenciana, que va sol·licitar, a diferència del pagament a proveïdors de l'any anterior, la inclusió dels instituts tecnològics i de la investigació, desenvolupament i la innovació en l'àmbit objectiu d'este pla de pagament de proveïdors de 2013, a diferència del de 2012.

En definitiva, senyor Ferri, senyories, nosaltres atenem els nostres compromisos.
És a dir, els nostres pagaments, com dia abans, són prioritàriament a cobrir el gasto social, és a dir, educació, sanitat i benestar social, però també activitats i subvencions com les relatives, com dia, a investigació, desenrotllament i innovació dels instituts tecnològics.

Però també fem front als nostres pagaments.
Per exemple, al pagament de la nostra càrrega financera.
I amb això contribuïm a millorar la nostra credibilitat i, per tant, a reduir la prima de risc.
I com a conseqüència d'això, a reduir la càrrega financera i la despesa financera, la qual cosa incidix que el tipus d'interés que suporten les nostres emissions i préstecs de deute cada vegada siguen menor, cosa que redunda en una major disponibilitat per a atendre la nostra prioritat, que és la despesa social.

I, en definitiva, amb eixa credibilitat, guanyem en solvència, en liquiditat i donem resposta a la societat a la qual representem.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Senyor conseller, està molt bé que hagen pagat 17.
000 milions d'euros, però m'agradaria saber eixos 17.
000 milions d'euros quants d'ells van al servei del deute i quants van a pagar realment als col·lectius que més ho necessiten.
Vullc que m'ho diga.

Vostés mantenen un deute amb molts col·lectius, no només amb els bancs i amb els seus deutes financers, que són als que més dediquen part del que paguen, el deute que es manté amb els bancs.
Els deutes, sí, però també són deute 50 milions que mantenen amb els instituts tecnològics, que vosté va clavar en el FLA del 2013, però que per culpa del govern valencià no estan clavats en el FLA del 2012.

Per tant, ¿què passarà amb eixe deute que mantenen del 2012 amb els instituts?
Per cert, encara els deuen diners de 2010 i 2011 també.

També es deute els 900 milions d'euros que es deuen a les universitats.
Això també és deute, senyor conseller.
O ¿no és deute això?
També són deute els més de dos-cents cinquanta milions d'euros que no paguen als 50.
000 afectats pel xec habitatge.
O ¿no és deute això, senyor conseller?
I, per cert, ja m'explicarà per què es va concedir eixes subvencions sense comptar amb el crèdit necessari.
O per què encara no s'han comptabilitzat dins la comptabilitat de la Generalitat valenciana.

També és deute que no paguen a tot el sector de la dependència, que tracta les persones vulnerables.
O ¿no és deute això també?

També és deute que no paguen als emprenedors, que tenen ajudes concedides.
O ¿no és deute això també?

Per tant, pagar a uns i no pagar a uns altres no és una qüestió tècnica, no és una qüestió tècnica, és una decisió política.
I com va ser una decisió política, com vosté em responia en una pregunta escrita, aprovar l'article 135 de la Constitució, que diu que s'ha de pagar abans el deute als bancs i el deute financer que ha dit vosté, que el deute a les empreses i a la ciutadania.

No tinguen la sensació de dir que esta reforma no va amb vostés, perquè la reforma va ser impulsada pel govern socialista, sí, però va ser aprovada i aplaudida pel Partit Popular.
I ahí en eixa foto que apareixia Zapatero, el senyor Rubalcaba i la senyora Elena Salgado, també apareixia el senyor Montoro i la senyora Fátima Báñez.

La qüestió és que si vostés compartixen l'article 135 no han d'excusar-se.
No paguen al sector de l'R+D+I, perquè han decidit pagar als bancs, no paguen als dependents, advocats d'ofici, emprenedors i un llarg etcètera, perquè han decidit que el seu deute no és tan prioritari com altres.
I mentrestant, estes decisions polítiques afecten la vida de la gent.

Per esta decisió política hem perdut més de mil investigadors i investigadores, i no ho sabrà vosté, però per cada any perdut en una investigació, se'n necessiten cinc per a recuperar-la.
Per la seua decisió política condemnen la nostra economia a la depressió ofegant els sectors productius.
¿Sap què ens indigna?

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Ferri Fayos:

Que la banca sempre guanya.
La banca sempre guanya perquè cobra abans que ningú i perquè ningú va a renegociar amb ella, i la banca guanya perquè els que no cobren han d'acudir als bancs per a tindre liquiditat.
Només en 2012 els impagaments del Consell van suposar un negoci potencial de 250 milions d'euros en interessos de les pòlisses que s'havien de demanar.
¿A vosté li sembla això normal?
¿Ho veu positiu per a l'economia valenciana?
¿Està còmode com a conseller d'hisenda amb estos criteris polítics?

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Senyor president.

Senyories.

Senyor Ferri, tinc de dir-li que en la fase inicial de pagament a proveïdors d'este any 2013, en la primera fase s'han inclòs 590 factures d'R'+D+I, que suposen un total de 27 milions d'euros, que es pagaran en la primera quinzena de novembre, principalment als instituts tecnològics.

Hui mateix, este matí, a primera hora del matí estava presentant el pla de llançament dels fons europeus per al programa operatiu 2014-2020, on n'hi ha un import total de 2.
156 milions d'euros de fons europeus, que es materialitzaran a través de quatre vies.
Una d'eixes vies precisament és el foment de la investigació, del desenvolupament i de la innovació tecnològica.
Estem parlant d'una taxa de cofinançament del 50%, uns fons europeus que arribaran a la Comunitat Valenciana en eixos set anys de 21.
56 milions i que la inversió total serà de 4.
300 milions d'euros.

Nosaltres vam rebre un país en fallida, un país amb un dèficit per damunt del 10%, amb una despesa de 100.
000 milions d'euros per damunt dels ingressos, amb uns mercats financers tancats, amb impossibilitat d'accés al mercat de capitals, sense tindre opció a la liquiditat.
I després d'un any, després d'a soles un any, de dotze mesos, de 365 dies, la situació ha canviat ostensiblement, considerablement.
I d'això està adonant-se la ciutadania.

Doncs clar que paguem a universitats!
I este any pagarem més de dotze mesos a les universitats, de forma religiosa i de forma mensual.
Clar que paguem a la dependència.
Vam (veus) arribar a un acord de pagar la dependència i a cada acord a què hem arribat…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…l'estem complint.
En definitiva, estem donant respostes…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…als nostres creditors…

El senyor president:

Gràcies, senyor conseller.
(El president desconnecta el micròfon del conseller.
Aplaudiments)

Pregunta número 1.
369, formulada per la il·lustre diputada senyora Mireia Mollà, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'Hisenda i Administració Pública sobre el dèficit de la Generalitat valenciana.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor Moragues, jo abans de formular-li la pregunta, voldria recordar-li una frase molt socorreguda per vosté.
«Nuestro problema no es de gasto, es un problema de ingresos.
»

La pregunta és: ¿quina repercussió tindrà sobre les arques públiques valencianes i la nostra situació econòmica l'ajornament de la reforma de l'Estatut al Congrés dels Diputats que garantia una millor inversió de l'estat en la nostra comunitat?

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Mollà, ninguna repercussió.
Ja li conteste en un segon, però vullc matisar, o més que matisar, completar la meua resposta.

He de puntualitzar que en esta matèria, l'ajornament de la proposició de llei a què vosté fa referència, no suposa cap perjuí als valencians, perquè, com sap, segons doctrina del Tribunal Constitucional, com establix la sentència 31/2010, de 28 de juny de 2010, en el cas de l'estatut de Catalunya, i la sentència del Constitucional del 23 d'abril d'enguany, de 2013, sobre l'estatut de Canàries, preveu que la disposició en els estatuts sobre la garantia d'inversions no pot tindre de cap manera efectes directament vinculants per a l'estat.

I és que no es pot admetre que la disposició addicional vincule les Corts Generals en l'exercici de les seues funcions d'examen, esmena i aprovació dels pressupostos generals de l'estat.

Perquè els compromisos pressupostaris formalitzats en un estatut d'autonomia no constituïxen un recurs que l'estat haja de consignar obligatòriament en els pressupostos generals de cada exercici econòmic -això no ho dic jo, ho diu el Tribunal Constitucional, estic reproduint esta doctrina del Constitucional- ja que l'estat és a qui correspon en exclusiva, atenent la totalitat dels instruments per al finançament de les comunitats autònomes, les necessitats de cadascuna d'estes i les possibilitats reals del sistema financer de l'estat.

Decidix l'estat si procedix dotar, en el seu cas, i en quina quantia aquestes assignacions en virtut de la competència exclusiva que té l'estat en matèria d'hisenda general i li atribuïx l'article 149.
1.
14 de la nostra Constitució Espanyola.

Així mateix, com vosté sap, el Grup Parlamentari Popular ha presentat una proposta de reforma estatutària per reduir en vint el número de diputats en Les Corts, que vostés s'hauran de pronunciar al respecte.
La societat ho té clar i així ho demanda.

Això comporta, a l'igual que en el cas anterior, són dos reformes estatutàries, com vosté sap, que, conforme establix la disposició transitòria quinta del nostre Estatut d'autonomia, cal fer un referèndum per cadascuna de les modificacions estatutàries.
Un referèndum que la quantia de cost estimat és de 8 milions d'euros.
I per qüestions d'estalvi i d'eficàcia convindran amb mi, senyora Mollà, que s'ha cregut millor que ambdós projectes es tramiten conjuntament.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora diputada.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, president.

Mire, senyor Moragues, em sap greu, però jo sóc una persona que normalment el que pense ho dic.
I sap què pense jo?
Que vostés són uns estafadors, uns estafadors políticament parlant, no s'escandalitzen.
I li ho dic com ho sent.
Perquè apel·le a la dignitat d'esta cambra d'un acord de reforma de l'Estatut d'autonomia que el govern valencià no té cap tipus de legitimitat per a decidir si ha d'ajornar-se o no a la major conveniència del PPCV pels seus problemes en les enquestes electorals.

Apel·le a la dignificació dels acords que se prenen per unanimitat en estes Corts i que no han de quedar subjectes a l'agenda del senyor Fabra o de vosté mateix.
Apel·le a una reforma que se va prendre ací, a instàncies del Partit Popular, encapçalat pel president Francisco Camps, on vostés van dir a la ciutadania que era donar passes endavant per aconseguir pal·liar la discriminació que any darrere d'any estem patint en les inversions territorialitzades.

Per tant, vostés estafaren políticament els ciutadans dient-los que en esta reforma anàvem a anar més enllà, anàvem a aconseguir donar passes endavant.
I ara vosté diu que esta reforma no serveix per absolutament res?
No l'ajornen, demanem que la reiteren.
Per a què servix?
Com que no ha dit això?
«No és vinculant.
» Aleshores, quin riure estem fent.
No és vinculant?
No és vinculant?
Sí que ho és, ho és i molt.

Perquè hauran d'estar allí els disputats a ratificar eixa reforma.
I jo vull vore el que voten políticament els diputats del Partit Popular.
Si pensen o no que és just vincular les inversions territorialitzades al criteri poblacional.
I vull vore els membres del Partit Popular, membres que també formen part del govern, inclús Mariano Rajoy, votant sí o no a que se vincule.

Perquè si políticament ratifiquen eixa reforma, vol dir després que en el projecte de pressupostos han de, eixa actitud política, plasmar-la en el projecte de llei de pressupostos.
Perquè si no l'estafa s'estarà cometent en el Congrés dels Diputats per part del govern de torn, en este cas del senyor Mariano Rajoy.
Perquè si no és vinculant per a què l'ajornem?

Vosté no estava en aquell moment, en 2011, en març, quan s'aprovà això?
Jo li pregunte directament ¿vosté creu que servix d'alguna cosa esta reforma?
Explíque'm de què servix?
Una declaració purament política en l'estatut?
O una vinculació real i un compromís real dels governs que la promouen i del Congrés que la ratifiquen.
I del referèndum, efectivament, que els ciutadans han de fer per a donar-li viabilitat a aquesta reforma d'estatut.

És el marc legal més important que tenim els valencians i les valencianes, però estem sofrint d'una discriminació constant.
I vosté, sap el que passa?
Que vénen ací a dir que estan defenent els interessos dels valencians, però quan passen les fronteres invisibles del nostre territori, allò del PPCV se'ls cau el CV pel camí i se convertixen en els súbdits servils del Partit Popular d'Espanya.
I el que no li convinga a Mariano Rajoy i companyia, vostés es mosseguen la llengua i deixen de defensar els interessos dels valencians i valencianes.

I què hem tingut ara?
Una rebaixa d'un 8% encara més dels pressupostos.
En tres anys hem passat de 1.
500 milions d'euros d'inversions a 600.
Això ha sigut el govern de Mariano Rajoy.
I no tenim finançament autonòmic hasta no sabe cuándo.

Pensen que se pot suportar esta situació?
Pensen que les esquenes dels valencians i valencianes i les butxaques dels valencians i valencianes i els serveis bàsics dels valencians i valencianes i la quantitat de xifres d'atur que tenim i els nostres joves passant penúries, pensen que poden suportar esta situació, perquè vostés se dediquen a ser uns covards políticament parlant, uns covards davant el govern de Madrid.
Això és una vergonya i tenim un govern que tot ell fa vergonya.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Senyor president.

Senyora Mollà.

Estafadores, covardes.
Veig que l'elegància parlamentària i el decor parlamentari vosté no sap d'això.
(Aplaudiments) I sap una cosa, sap una cosa?
Ací representem a tots els ciutadans.
I vosté creu que un ciutadà del carrer la sent a vosté parlar d'estafadores, de sinvergüenza, de covardes i se sentiria orgullós dels seus representants?
… (La senyora Mollà para amb el micròfon desconnectat) Per això n'hi ha eixe desapego en la classe política…

El senyor president:

Senyora Mollà, per favor, ha tingut el seu ús de la paraula i ningú l'ha molestat.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…per eixe tipus d'actuacions.

Responent-li al que diu.
Com pot dir que no servix de res un acord de les Corts Valencianes de reforma de l'Estatut, despesa aprovada per Corts Generals?
Com pot dir que no servix de res?
Clar que servix i de molt.
I nosaltres defensem això.

L'únic que li he intentat dir és que a efectes pressupostaris, subratlle «a efectes pressupostaris», no vincula les Corts Generals de l'estat espanyol a l'hora d'aprovar els pressupostos.
Això sols li he dit.

Però clar que és important i clar que nosaltres defensem eixa reforma estatutària, en València i en Madrid!
Simplement hem volgut ajornar-lo amb dues modificacions estatutàries per a fer-les coincidir.
I defensarem això en València i en Madrid.
La reforma del nostre Estatut i la defensa de les inversions de l'estat en el nostre territori.

Vosté parla dels pressupostos generals de l'estat per a l'any 2014.
Nosaltres demanàvem el corredor mediterrani i en els pressupostos generals de l'estat s'ha reflectit el corredor mediterrani amb 230 milions d'euros.
Nosaltres defensàvem també inversions en les nostres carreteres i es preveuen 125 milions d'euros.

Li done una tercera dada.
Nosaltres som la tercera comunitat autònoma amb fons de compensació interterritorials de les dèsset comunitats autònomes.
En definitiva, les qüestions importants d'infraestructures i, en especial, el corredor mediterrani s'han reflectit.
I el descens d'inversió ha sigut generalitzat en tot l'estat i en la Comunitat Valenciana ha tingut una reducció inferior a la mitjana.

Per últim, finançament autonòmic.
Ho estem demanant.
Li hem presentat al ministre, al president Rajoy.
Defensem… L'altre dia es va establir, el dilluns, un calendari de reforma del sistema de finançament per a març de 2013, la reforma fiscal…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

…i després la reforma de finançament autonòmic… (El president desconnectat el micròfon del conseller) (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Pregunta número 1.
446, formulada per la il·lustre diputada Marina Albiol del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, al Consell, sobre els sismes derivats del projecte Castor.

La senyora Albiol Guzmán:

Bona vesprada.

El 2 de febrer de 2010, la Direcció General per al Canvi Climàtic va emetre una resolució per la qual s'atorgava a l'empresa Escal UGS l'autorització ambiental integrada per a la instal·lació de la planta per al servei de magatzem de gas natural Castor a Vinaròs.

La Plataforma en Defensa de les Terres del Sènia va presentar un recurs d'alçada.
Demanaven la nul·litat del procediment, perquè s'incomplia la directiva europea sobre el control de riscos inherents als accidents greus amb substàncies perilloses, perquè no incloïa estudi sismològic, perquè no aportava pla d'emergència, perquè no presentava estudi geotècnic ni estudi hidrogeològic, perquè podia causar greus danys a una zona d'interés pesquer, perquè no s'havia avaluat correctament els possibles incidents per fugues de gas, per les emissions a l'atmosfera amb gran quantitat de gasos amb efecte nociu pel medi i per a la salut de les persones.
I podria seguir llegint més de cent motius pels quals no s'hauria d'haver concedit eixa autorització.

Si vostés hagueren atés estes al·legacions ara mateix la planta terrestre i el magatzem submarí no serien una realitat.
Hi havien motius per a no instal·lar el magatzem de gas, però el govern central i el Consell van preferir acontentar els amics amb un bon pelotazo energètic, un bon negoci.

Ara estem patint les conseqüències de la seua decisió, de la decisió del Consell de passar per alt el risc, de fer la vista grossa, de facilitar les coses a l'empresa, de no posar ni un però.
Ara estem tots i totes literalment tremolant per eixes decisions.

Per això li pregunte: conseller, quines actuacions ha portat a terme el Consell respecte als sismes que han esdevingut les darreres setmanes al Baix Maestrat com a conseqüència de la injecció de gas a la planta Castor.

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Albiol.

Honorable conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, el Consell ha pres totes i cadascuna de les mesures per a donar seguretat i tranquil·litat a la població que podria estar afectada per estos sismes.

I li vull dir molt clarament quina és la posició d'este Consell, que és meridianament clara.
La nostra prioritat absoluta és la seguretat de tots els ciutadans de les zones afectades pels sismes.

L'activitat del magatzem subterrani de gas natural del projecte Castor està paralitzada.
I el president s'ha reunit en diverses ocasions amb el ministre, s'ha reunit amb el secretari d'estat des del primer moment, per a garantir que el govern no va a reprendre en ningun cas fins que no estiguen finalitzats tots els informes tècnics que asseguren i garantisquen que no hi ha risc per a les persones i que la instal·lació és absolutament segura.

Hi hagué una ordre per part del secretari d'estat d'Indústria i Energia, concretament de 26 de setembre, una resolució del secretari d'estat, paralitzant l'activitat de la plataforma Castor.
S'ha fet un seguiment totalment exhaustiu de totes i cadascuna de les situacions que s'han donat per part d'esta plataforma i s'ha garantit el que no se reprenga la seua activitat mentre no hi haja una activitat.

A més, des del Consell, s'han pres les mesures que s'havien de prendre.
En primer lloc, s'ha fet des del primer moment un seguiment i un estudi d'estos fenòmens, així com es va traslladar la corresponent informació a tots els òrgans i autoritats competents en matèria de protecció civil i a la població en general.

El dia 1 d'octubre, concretament, La Generalitat activà el Pla especial enfront del risc sísmic de la Comunitat Valenciana, situació zero, que és la fase d'intensificació de seguiment i la informació en els municipis de Vinaròs, Benicarló i Peníscola.

El dia 5 d'octubre s'obrí també un formulari de consulta en la pàgina web del 112 Comunitat Valenciana per a que tots els ciutadans que tingueren qualsevol dubte o necessitat d'informació pogueren dirigir-se d'una manera ràpida i accedir d'eixa forma ràpida i senzilla a qualsevol tipus d'informació.
S'han fet reunions amb els alcaldes, amb el president de la diputació i diverses reunions amb els ministeris.

I he de recordar-li, també, a la seua senyoria que no ha sigut este govern, perquè no governava el Partit Popular a nivell d'Espanya quan se donaren les autoritzacions i se feren tots els informes, ni governava tampoc el Partit Popular en l'Ajuntament de Vinaròs, perquè governava el Partit Socialista tant en el govern com en l'ajuntament quan se donaren les autoritzacions.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor conseller.

Senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Per a defensar la seguretat de les persones, el Consell no ha fet el més important, conseller.
I el més important, i és a més el que estan reclamant els veïns i veïnes de Vinaròs, de Peníscola, de Benicarló, d'Alcanar, és exigir al ministeri el tancament total i definitiu del magatzem de gas Castor.
(Aplaudiments) Això és el que cal fer, exigir el tancament definitiu.
El tancament sense costos, a més, per a les arques públiques.
Ni un euro de les arques públiques han d'anar per a eixa empresa.

Esquerra Unida en 2008 ja vam presentar en aquestes Corts que no es fera aquest projecte, vam presentar una proposició no de llei perquè no es fera aquest projecte.
Vam presentar una proposició no de llei perquè no es fera aquest projecte, una proposició no de lli perquè s'exigira la renúncia al govern central del projecte Castor.

El Partit Socialista es va abstindre davant la nostra petició, el Partit Popular va votar en contra, mostrant així, uns i els altres, el suport a la instal·lació en Vinaròs de la planta terrestre i del magatzem submarí.

Per tant, no diga que no era responsabilitat del Partit Popular.
El Partit Popular ho podria haver evitat, perquè estaven governant ací, al País Valencià, i es podria haver evitat.

A Esquerra Unida ens va passar com al mite de Cassandra, que no ens van creure, que no ens van escoltar a temps.
Esperem que on passe el mateix amb el fracking, amb les prospeccions petrolíferes a Columbretes, amb la línia de molt alta tensió, amb les incineradores.
.
.
Esperem que no passe el mateix.
Esperem que escolten a temps Esquerra Unida; i, si no escolten Esquerra Unida, almenys escolten totes les plataformes ciutadanes que els estan exigint que no es porten a terme tots aquestos projectes, com se'ls va exigir que no es portara a terme el projecte Castor.

Per cert, conseller, quines mesures ha pres el Consell contra l'empresa?
¿Quines mesures han pres vostés contra eixa empresa, contra una empresa que ens ha posat a tots i a totes en risc i, a més, ho sabien, i sabien que es produirien terratrèmols perquè, de fet, en el fullet de col·locació de l'emissió de bons que es va llançar en Luxemburg per a finançar el projecte ja assenyalaven que podien haver sismes i, encara així, l'empresa va tirar endavant i, encara així, el Consell va tirar endavant i, encara així, el govern central va tirar endavant, sabent-ho?

Conseller, defense la seguretat de les persones, defense el nostre territori, defense el nostre medi ambient, el fons marí, defense el sector pesquer i defense el sector hostaler i no Florentino Pérez.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Albiol.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Albiol, mosatros defensem esta terra i els seus ciutadans per damunt de tot, no defensem absolutament ningú més, perquè és la nostra obligació, (aplaudiments) és el que fem i és el que anem a seguir fent.

I per més que xillen, i per més que xillen, i per més que vullguen dir mentires sabent-ho, no van a convéncer ningú.
Perquè vosté sap que este Consell no té ninguna competència en la plataforma submarina.
Dir això és mentir a posta, com mos tenen acostumats en esta cambra, mentir a posta.
(Aplaudiments) Perquè és una competència de l'administració de l'estat.
I ja li he dit que ni governava este partit, ni en l'ajuntament ni en el govern central quan se feia.

No obstant això, li he de dir que mosatros, des del primer moment, hem fet un seguiment de la informació.
El mateix president de La Generalitat, personalment, s'ha intervingut.
.
.
perquè eixa és la responsabilitat que hem de tindre tots per a garantir que si hi haguera el primer.
.
.
, el cessament de l'activitat de la plataforma, com aixina se féu per resolució del secretari d'estat de 26 de setembre, i per a garantir que en ningun moment i en cap cas que hi haja algun dubte sobre el que és la seguretat del funcionament d'eixa plataforma que, evidentment, no se reòbriga.

I, per a això, estan el comité d'experts, que són els qui han d'estar diguent estes qüestions, els qui estan treballant.
I està la garantia absoluta, en una reunió que, a més hi hagué una visita de dos ministres i el president a la mateixa plataforma per a anar personalment per a revisar i vore i garantir estes qüestions.
I n'hi ha un compromís i una garantia, com li he dit, del Govern d'Espanya, de que no se va a reprendre en ningun cas, en ningun cas, fins que no estiguen finalitzats tots i cada un dels informes tècnics, que no deixen cap mena de dubte de que puga haver-hi algun tipus de perill per a la població perquè no se reprenga el projecte Castor.

I eixa és la posició meridiana del Consell, que no va a canviar absolutament per ningú perquè per a mosatros la comunitat i els ciutadans estan per damunt de tot.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor conseller.

Pregunta número 1.
287, que formula la diputada Esther López, del Grup Parlamentari Esquerra Unida, a la consellera de Benestar Social sobre el centre d'atenció precoç d'Almoradí.

Senyora López.

La senyora López Barceló:

Sí, señor presidente.

Gracias.

Señora consellera, el centro de atención temprana de Almoradí, de la localidad, continúa dos años después de que la Conselleria de Bienestar Social invirtiera más de ciento cuarenta y dos mil euros en adaptar sus instalaciones para su puesta en marcha.

A pesar de que la obra está acabada, el centro todavía no funciona debido a que no se han destinado fondos para contratar al personal necesario.
Y los usuarios se ven obligados a desplazarse hasta Callosa de Segura para poder utilizar este servicio.

Por lo cual, le pregunto: ¿cuándo tiene previsto el Consell destinar los fondos que son necesarios para contratar al personal necesario y ponerlo en funcionamiento?

Y me adelanto un poco a la respuesta, porque esta respuesta ya me la ha hecho usted por escrito, y lo que quiero es que me la desarrolle.
Porque usted me dice que es que la autorización administrativa del funcionamiento de estos centros no es obligación para la conselleria, porque la obligación de subvención para el mantenimiento de los mismos es de la entidad que lo gestiona, que es quien ha de realizar las acciones oportunas para su apertura y puesta en funcionamiento.

Querría, señora consellera, que usted explicara a los miembros de la entidad de ADA, que es quien debería de gestionar este centro, por qué son ellos los responsables directos, según su conselleria, de que no esté abierto este centro que es responsabilidad, inversión y, por supuesto, una obligación que el Estatuto de autonomía reconoce a la Conselleria de Bienestar Social, dotar de los recursos suficientes a las personas que necesitan atención a la discapacidad y a la diversidad funcional.

Gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora López.

Honorable consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Sí, muchas gracias.

Señora López, creo que, como usted sabe bien, para el Consell es del máximo interés apoyar los servicios que tienen como finalidad la prevención de la discapacidad.
Y, efectivamente, intervenir lo antes posible permite minimizar el impacto de las discapacidades.

Como usted conoce bien, actualmente existen treinta y siete centros de atención temprana autorizados, de los que veintiséis han sido subvencionados en este año 2013 con casi seis millones de euros.
Es decir, tres de cada cuatro menores que recibe atención temprana están financiados con fondos públicos.

Efectivamente, la respuesta a una pregunta que usted hizo por escrito, le respondimos desde la Conselleria de Bienestar Social que el centro de atención temprana de Almoradí cuenta con autorización de funcionamiento para cuarenta plazas desde diciembre de 2010.
Y, efectivamente, se financió la remodelación de ese centro con dinero de la conselleria, con dinero La Generalitat.
Y, efectivamente, tal y como consta, la autorización administrativa no implica que la administración esté obligada a subvencionar el mantenimiento.

Pero en los dos últimos años la conselleria ha hecho realmente un gran esfuerzo para poder cumplir todas las obligaciones económicas que se han contraído con los centros y programas de servicios sociales en general que están en funcionamiento.

Se ha priorizado en las convocatorias el mantenimiento de la subvención a los centros que están financiados en años anteriores.

Mire, señora López, comprometer previamente el funcionamiento de este nuevo centro, sin contar con el crédito suficiente para el mantenimiento ni la garantía mínima de sostenibilidad en los siguientes ejercicios, hubiera sido un ejercicio de ninguna o nula responsabilidad.

La línea de trabajo que estamos llevando en la conselleria es ordenar y regular los pagos.
Y yo creo -y vamos a demostrar, estoy segura de ello- que esto va a permitir la subvención de nuevas plazas, no solamente de atención temprana, sino en diferentes sectores de actuación, por supuesto incluida, como no podía ser de otra forma, la atención temprana, porque los niños son una de nuestras prioridades.

Usted lo ha dicho, los niños y niñas que precisan atención temprana en Almoradí están siendo atendidos, y los están siendo en los centros de atención temprana de Orihuela y de Callosa de Segura y están, además, debo decir, adecuadamente atendidos, porque tanto Callosa como Almoradí los he visitado personalmente y he hablado con sus alcaldes.

Pero no voy a eludir la responsabilidad.
Ello no es óbice para que la conselleria sea sensible a esta necesidad expuesta para subvencionar la atención temprana en Almoradí, ya que uno de nuestros principios de actuación básica es acercar los recursos a los ciudadanos.
Y en eso estamos trabajando.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias.

Señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Señora consellera, las obras finalizaron en 2010.
La señora Angélica Such, entonces la consellera, se comprometió a ponerlo en marcha en 2010.
Se autorizó en 2011.
En 2011 fue inaugurado a bombo y platillo, pero lo único que hay en ese centro es una placa, no hay absolutamente nada más y usted lo sabe porque ha ido a Almoradí.

Ha ido a Almoradí y el que fuera diputado, el señor Hurtado, que es alcalde de Almoradí, le pidió que necesitaban con urgencia que se abriera el centro.
Se lo pidió el alcalde, a pesar de que, por supuesto, allí quien está poniendo la carne en el asador son las plataformas y las asociaciones y entidades sin ánimo de lucro.

Porque, señora consellera, usted no puede eludir tampoco que, si me dice que no es responsabilidad de la conselleria dotar de los fondos suficientes a los centros para que se abran, está incurriendo también en una falsedad.
Y es que usted sabe que las entidades sin ánimo de lucro funcionan a través de las subvenciones de la conselleria.
Por tanto, por supuesto que es obligación de la conselleria el poner todos los recursos suficientes para que el centro se abra.

Si están siendo atendidos en Callosa, también quiero que tenga en cuenta que están siendo atendidos en Callosa suponiendo para ello una merma de las economías domésticas de esas familias, familias que son las que peor lo están pasando.
Porque las familias que se lo pueden permitir tienen a sus hijos en centros de atención temprana privados, a esos no está recayendo sobre sus espaldas todos esos copagos que ustedes están aplicando en atención a la discapacidad y a la dependencia; están recayendo sobre ellos, están viendo mermadas sus subvenciones y, encima, están teniendo que desplazarse, cuando han perdido muchas de esas familias los empleos, durante dos horas.
Porque usted sabe que el transporte comarcal en esa zona es así de deficiente.
Tardan dos horas en llegar desde Almoradí hasta Callosa si cogen el transporte urbano del autobús, dos horas, señora consellera, y si no se lo pregunta a las familias que tienen que tardar dos horas en coger unos autobuses que no pasan directamente desde Almoradí hasta Callosa, es totalmente cierto.

Por otra parte, esto no es una excepción, señora consellera… (Veus) Señor presidente…, gracias.
No es una excepción, señora consellera.
Hay muchísimos centros que están terminados, que han sido subvencionados por las arcas públicas para atención a la discapacidad y que todavía no han abierto sus puertas, por ejemplo Ontinyent, por ejemplo Betxí, por ejemplo Paterna, por ejemplo Elx.

Estamos hablando no solamente de atención a la discapacidad o centros de atención temprana o centros de día o centros ocupacionales, sino que hablamos también de centros para personas con enfermedad mental.
Hablamos de múltiples recursos de atención a la discapacidad y a la dependencia, a lo que obliga la convención de la discapacidad de la ONU, a lo que obliga el Estatuto de autonomía, a que la administración pueda dotar y dar esos servicios.
Y son las entidades sin ánimo de lucro y las familias las que están teniendo que abonar de sus economías domésticas todo lo necesario para pagar el transporte y para poder acudir a centros que no les corresponden.

Señora consellera, por favor, no eludan sus responsabilidades.
El centro de atención temprana de Almoradí está terminado.
Son muy pocos recursos los que necesitan para ser abierto.
No lo eludan y criminalicen con ello a las entidades sin ánimo de lucro, diciendo que no es su responsabilidad, sino la de ellas; ellas, sin su dinero, no pueden trabajar porque son eso, entidades sin ánimo de lucro.

Gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora López.

Señora consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Sí, muchas gracias.

Le repito, es prioritaria la atención temprana.
Y, por eso, los niños están atendidos.

Mire, Almoradí, según el padrón municipal de 2012, cuenta con una población de 19.
601 habitantes, de los que 1.
578 son menores de seis años.
Por tanto, podrían ser el público potencial de tener algún tipo de atención temprana.

Estamos hablando, según las ratios de atención en este momento, porque se estima que un 10% de los recién nacidos presentan problemas en su desarrollo o riesgo de padecerlos, aproximadamente de quince menores susceptibles de ser usuarios de servicios del centro de atención temprana.
Si añadimos ocho o diez menores, por el entorno metropolitano -Dolores, Algorfa, Benejúzar y otros municipios que, además, conozco bien- estaríamos hablando de veintidós, veinticinco niños o niñas.

Usted dice que tardan dos horas.
Yo no voy a entrar en esa controversia con usted, si están Callosa de Segura y Orihuela -si no me corrige alguna de las personas que están aquí presentes- a diez o dieciocho kilómetros ambos municipios.
(Veus)

El senyor vicepresident primer:

Señoría.

La senyora consellera de Benestar Social:

Las sesiones son de una hora de duración en horario concertado.
Y el desplazamiento se realiza, como mucho, dos veces a la semana.

Pero, mire, no… Además de los datos que le he dado, no me voy a esconder, porque no me he escondido nunca.
Es verdad que en septiembre de 2006 la consellera de Bienestar Social firmó convenio con el Ayuntamiento de Almoradí y construyó un nuevo centro ocupacional y un centro de día para personas con discapacidad psíquica, que usted sabe, que también ha visitado, y yo he visitado previamente.
Y La Generalitat destinó en esos años un millón de euros para la construcción, de dinero público, no es dinero de la conselleria ni de La Generalitat, es dinero público, de todos los valencianos y valencianas.
También se destinaron esos 142.
000 euros.
Y estamos trabajando para rentabilizar esas inversiones.

Claro que hay más centros pendientes de abrir.
Porque los centros, la mayoría de ellos, los que usted ha citado y muchos más, se construyeron en otra época.
Se hicieron en una época en la que realmente la gente de los municipios pensaba que se podían poner en marcha, y también La Generalitat.
Y los vamos a poner en marcha, de manera pausada y de manera periódica.
Vamos a estar trabajando para poner esos centros en marcha.
Y cuando el centro de atención temprana de Almoradí esté en marcha yo espero que usted, señora López, venga a esta cámara y reconozca que el trabajo se ha hecho y se ha hecho bien.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Pregunta 1.
428, formulada por la diputada Esther López, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, al conseller de Economía, Industria, Turismo y Empleo sobre impagos al colectivo de autónomos.

Tiene la palabra la ilustre diputada señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, ¿cómo piensa el Consell afrontar la situación de impagos que afecta al colectivo de autónomos?
Y me refiero, por supuesto, a una calendarización y a un abono de los pagos que se deben de una forma constante y de una forma planificada.

Espero que el señor conseller no me hable de lo que ha pagado hasta ahora solamente, sino que me hable, realmente, de cuándo van a ver todas estas personas abonadas las subvenciones prometidas por la conselleria.

Gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora López.

Señor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Gracias, presidente.

Señorías.

Señora López.

Éste que abordamos y el que fundamenta su pregunta no es un tema menor para el Consell ni para mí mismo, evidentemente, porque creemos que es muy importante apostar por los emprendedores como pilar fundamental para la recuperación económica y la generación de empleo, como ya se está viendo por el número de creación de nuevas empresas y nuevos emprendedores durante este año.

Desde que he accedido a la responsabilidad de esta conselleria soy perfectamente consciente de la importancia en mejorar el entorno de las empresas, facilitar el acceso a la financiación y fomentar la capacidad emprendedora.

Y, en ese sentido, todo el Consell es conocedor de las dificultades que generan los retrasos en los pagos, y lo somos con el compromiso de que en la actual coyuntura económica las ayudas al empleo y a los emprendedores son esenciales para la creación de empleo sostenible pero, al mismo tiempo, estamos trabajando para ajustar el calendario de pagos, en el plazo más breve posible, en función de las disponibilidades de tesorería a medida que las vayamos conociendo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Mire, la realidad es que ustedes utilizan el emprendedurismo simplemente como eslogan electoral, lo utilizan para venir aquí y hablar de muchísimos planes y para engañar a la gente, desgraciadamente para engañar a la gente, porque ustedes prometieron un plan de emprendedores y prometieron una serie de subvenciones que lo que tenían que promover era que personas que estuvieran en el paro pudieran autoemplearse, crear un pequeño negocio y, entonces, tener una esperanza de salir de esta crisis de una forma digna para ellos y para sus familias.

Se fiaron de este Consell, y, desgraciadamente, una de las afectadas, por ejemplo, lo relata muy bien en el diario La Verdad, y decía: «Están engañando a la gente y abusando de su buena fe, diciéndoles que les van a entregar unas subvenciones que nunca van a ver.
A toda la gente que está pensando establecerse por su cuenta -como yo lo hice- les aconsejo que ni se les ocurra, que van a perder dinero y a ganar disgustos.
»

Señor conseller, es usted totalmente consciente, porque así lo asumió en una comparecencia que le hicimos a petición de Esquerra Unida acerca de estos impagos, es usted consciente de lo mal que se está llevando desde la conselleria de hacienda los pagos a este sector.
Han pagado hasta septiembre de 2011, señor conseller.
Usted sabe perfectamente que las familias han tenido que endeudarse, han tenido que pedir pólizas de crédito para poder mantener esos negocios que abrieron creyendo que contaban con su ayuda.
Muchas han tenido ya que verse totalmente desahuciadas de sus negocios y muchos han tenido que avalar con su propia vivienda esos créditos que han tenido que pedir a los bancos, créditos que, por cierto, los bancos ya no avalan a sus ayudas porque saben que ustedes son los mayores morosos del País Valenciano, el Consell.

Señor conseller, en octubre -según ustedes-, pagarán 200.
000 euros que dará para 30 ó 35 autónomos de los 5.
000 pendientes todavía por cobrar de 2011 y de 2012 y no sabemos cuántos de 2013.

Señor conseller, además, nos enteramos por la prensa de que el Servef ha cortado de golpe el pago a los autónomos por estrés de su tesorería.

Mire, señor conseller, yo no sé aquí quién está legitimado para tener estrés, pero creo que la conselleria de hacienda es la que menos porque, señor conseller, es su conselleria la que hace que el Consell sea lo más moroso de todo el País Valenciano.

Desgraciadamente, por ese estrés de tesorería va a haber muchísimos miles de afectados más que van a ver totalmente comprometido su futuro por culpa de que ustedes van a seguir sin abonar todo lo que les deben, a costa de esos lemas de apoyo al emprendedurismo que no sirven más que para llenar eslóganes y para llenar titulares de prensa.

Mire, señor conseller, además, le voy a volver a preguntar que, a lo mejor, a lo mejor, si esos 240 millones de euros de fondos destinados a programas de formación y ocupación que -según el informe de la Sindicatura de Cuentas- revela que el Servef en 2011 no ingresó donde tenía que ingresar desde fondos europeos -y a lo que usted no me contestó en esa comparecencia-, a lo mejor con esos 240 millones de euros invertidos donde los fondos finalistas europeos decían que debían de ser invertidos, habrían tenido ustedes dinero para pagar a los autónomos, pero es que todavía no sabemos dónde ha ido a parar ese dinero.

Señor conseller, ¿me va a contestar hoy, aquí, o va -como hizo en aquella comparecencia- a decirme que desde que usted es conseller todo lo que ha entrado de fondos europeos directo desde el Ministerio de Economía y de Empleo ha ido a parar donde debía de parar?
Porque con eso está eludiendo la responsabilidad de sus predecesores.

Señor conseller, hay miles y miles de autónomos esperando para saber si su casa va a permanecer en pie o se van a tener que ir por culpa de unas ayudas que ustedes prometieron para que salieran del paro, y les han llevado todavía a una mayor desesperación.
No hablamos de un tema baladí, hablamos de una gran estafa que han acometido ustedes contra parados que creyeron en ustedes para poder salir de la crisis.

Por favor, señor conseller, contésteme: ¿que calendarización de pagos?
, ¿que planificación de esos pagos?
, y, por supuesto, ¿adónde fueron a parar esos 240 millones que, si bien no han sido responsabilidad suya, lo fue de sus predecesores y usted tiene que dar parte y explicaciones porque forma parte del mismo Consell del Partido Popular?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora López.

Señor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Muchas gracias, presidente.

Señora López, los autónomos que protestan por los retrasos en el pago tienen toda la razón del mundo porque, efectivamente, el retraso es muy grande y no tenía por qué haberse producido.

Pero, respecto a su crítica al conseller de hacienda, yo tengo que decir que estamos recuperando terreno gracias al esfuerzo que está haciendo este año hacienda.
Yo entiendo que en años anteriores ha habido retrasos por una situación dramática de tesorería que se produjo -y que usted conoce perfectamente-, pero este año llevamos pagados 17.
148.
000 euros cuando, por ejemplo, en el ejercicio de 2012 la deuda es de 13 millones de euros, es decir, prácticamente el cien por cien de lo liquidado; y, del 2011 -como usted ha dicho- queda el 35% por liquidar.
Es decir, llevamos pagado en este año casi año y medio de ayudas, por tanto se está recuperando el terreno perdido y, si seguimos a este ritmo, sin que yo le pueda decir con precisión cuándo porque eso dependerá de las disponibilidades de tesorería que ahora son, afortunadamente, mejores que hace un año, pues nos pondremos al día, no en un mes ni dos, pero yo espero que, si vamos a este ritmo, seguramente a lo largo del año que viene llegaremos a un punto de razonable ritmo de pago.

En cualquier caso, la señora ésta que decía que ¡hombre!
, que nunca vamos a pagar, pues, no, sí que vamos a pagar, pagaremos con retraso, pero pagaremos.
Se va a pagar a todo el mundo, y, de hecho, los hechos lo demuestran; este año -como digo- ya se ha pagado el equivalente a año y medio de ayudas.

Por tanto, teniendo razón todos los que manifiestan su disconformidad por los retrasos, con toda la razón del mundo, pues no es un hecho que lo que lleve implícito es que no se va a pagar.
Se pagará, aunque sea tarde, y el esfuerzo que está haciendo el conseller de hacienda, en ese sentido, creo que merece un reconocimiento porque, realmente, de la situación que había a principios de año a la que tenemos ahora, pues la situación ha mejorado bastante.

En otro orden de cosas, además, tenemos otras políticas de apoyo a emprendedores que también son relevantes para generar un entorno más favorable a la creación de empresas: la simplificación administrativa con diversos incentivos económicos a exenciones fiscales y facilidad para abrir nuevas empresas; las medidas de apoyo técnico y asesoramiento como los que hacen los CEIS que, desde 2007, han elaborado más de mil trescientos planes de empresa; y, también, la facilitación de captación de fondos y financiación de las empresas, que nosotros apoyamos a esas empresas para que consigan financiación tanto europea como de las propias líneas del IVF.

Por tanto, nosotros, señoría, vamos a seguir apoyando a los emprendedores como máximo valor para la creación de empleo, para la recuperación económica, estamos viendo buenos resultados; de hecho, en la Comunidad Valenciana lidera el número de autónomos nuevos que se han inscrito como autónomos este año respecto a las demás regiones de España, lo cual es una noticia satisfactoria, y, evidentemente, lamentamos este retraso que está causando, efectivamente, problemas a los emprendedores, y nuestro empeño es ponernos al día lo antes posible.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Interpel·lació al conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació, senyor Máximo Buch Torralva, sobre la política general de la conselleria en matèria de polítiques actives d'ocupació, en especial aquelles adreçades a la inserció laboral dels joves, que formula el diputat senyor Jordi Serra Ferrer (GP Socialista) (RE número 62.
213, BOC número 186)

El senyor vicepresident primer:

Passem al debat del sèptim punt de l'ordre del dia: interpel·lació al conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació sobre la política general de la conselleria en matèria de polítiques actives d'ocupació, en especial aquelles adreçades a la inserció laboral dels joves, que formula el diputat Jordi Serra Ferrer del Grup Parlamentari Socialista, que té la paraula.

El senyor Serra Ferrer:

Moltes gràcies, senyor president.

Aquesta vesprada, esperem que el senyor conseller no estiga estressat com la seua tresoreria, eixe estrés que sembla que ha fet que eixos pagaments d'ajudes no siguen efectius, ja que l'estrés no serà bo per a este debat ja que tractem un tema que, almenys, el Grup Parlamentari Socialista considerem important.

A aquesta cambra ja va tindre lloc, fa uns mesos, un debat sobre ocupació jove on els representants del Partit Popular, bé fóra el mateix conseller o bé foren diputats del Partit Popular, s'escudaven sempre en parlar de bones xifres conjunturals de les dades oficials o suposats esforços de La Generalitat en millorar l'ocupació dels joves.
¿Què ha passat, realment, després de sis mesos, més o menys, des que es va produir eixe debat?
¿Què ha passat fins al dia d'avui?
Les dades de desocupació jove no han millorat, continuem tenint un percentatge de desocupats joves en aquesta comunitat elevat, superem el 55%.

El Consell continua sent immòbil, sense respondre d'una manera efectiva, i, a pesar d'això, el Partit Popular continua veient un canvi de tendència, tal vegada perquè la simplificació del problema a unes meres xifres siga la forma per la qual La Generalitat no vol admetre la poca eficàcia de les seues accions.
Però, mentre, les famílies valencianes continuen vivint el drama pel qual milers de joves es veuen abocats a marxar fora per buscar una oportunitat laboral, açò que tota la vida s'ha anomenat «emigrar» però que, ara, sembla que, amb tot este canvi de paraules també, el mateix govern del Partit Popular qualifica com «esperit aventurer» o, tal vegada, «mobilitat exterior».

La realitat és que alguna cosa passa quan un reportatge, un article que apareix en la premsa parlant sobre la joventut a la Comunitat Valenciana, es titula «Una generació trencada», o quan un treball de final de carrera, un treball de final de grau -com es diu actualment- du per nom «Èxode 21», que analitza tant la causa com les conseqüències de la fugida de joves i que planteja com inici, com punt de partida, quin futur li espera a un país on els seus ciutadans i ciutadanes millor formats no tenen més remei que emigrar.

Convindrà amb mi, senyor conseller, que no hem de plantejar aquest com un debat de xifres, que ens done o ens lleve la raó a uns o als altres, sinó com un debat d'accions polítiques.
I permeta'm que li diga, crec que no seré l'única persona, ni serem l'únic grup parlamentari, no serem el Grup Parlamentari Socialista els únics que tinguen la impressió que els anuncis del president Fabra i de la resta del Consell es queden en una mera cortina de fum.

Una de les proves més evidents de la seua incapacitat d'acció és el fet de no tindre, a data d'avui, cap tipus de notícia sobre la ficada en marxa o el desenvolupament d'una iniciativa europea anomenada «garantía juvenil».
Vaig a explicar-los breument de què es tracta.
És un compromís de La Unió Europea per a oferir experiències laborals, de formació o cursos de reciclatge a joves aturats o que hagen conclòs la seua formació acadèmica, programes de recolzament a joves que vénen finançats, en gran mesura, per Europa, accions que es podrien ficar en marxa ben prompte si existira voluntat.
I la meua pregunta és: ¿alguna persona en aquesta cambra ha escoltat el pronunciament del Consell, d'algun membre del Consell sobre aquest programa de garantia juvenil?
Jo no.

I, mire, seria convenient saber quina és la postura d'aquest Consell respecte a un programa que ve ja una part finançada i que, realment, és el que necessita la societat valenciana en aquestos moments.

Mire, senyor conseller, no tinga por perquè ací no podrà passar com en una pel·lícula de Tim Burton, anomenada Beetlejuice.
Passava una cosa en aquella pel·lícula; quan la gent repetia tres vegades seguides la paraula «beetlejuice» apareixia un ésser d'ultratomba que els feia la vida impossible, però és que ací el que passarà, si com a mínim aconseguim que tres vegades seguides vosté repetisca la paraula garantía juvenil, és que, tal vegada, siga que el ficaran en marxa i que podran haver-hi accions que, realment, milloren la formació d'estos joves.
(Aplaudiments)

Vosté sap perfectament que el govern central ha inclòs el concepte de garantía juvenil dins de l'Estrategia de emprendimiento y emplejo joven, esas cien medidas con 3.
500 millones de euros.
Eso sí, cien medidas: 15 a corto plazo y 85 a medio o largo plazo.
O siga, que ja vorem quan es pot implementar.

I la meua pregunta és: ¿per què altres comunitats autònomes ja han desenvolupat les accions que escometran amb aquest programa de garantia juvenil i ací encara no sabem ni la seua postura ni quan pensen desenvolupar-la en el cas que realment puga ser efectiva?

El mateix podria ocórrer si fem un resum del que vostés van anomenar baix del manto, baix del nom de «Plan de empleo joven», que pareixia que era una cosa nova, però que realment era promocionar com a nou totes aquelles accions que ja existien anteriorment.

I, a més, es tracta d'una partida que es veu sotmesa anualment a eixes modificacions que al llarg de l'any es realitzen i, per això, al final, la quantitat que es destina és distinta a la qual vostés diuen en un principi.
I no és que siga distinta, és que realment és molt inferior.

I, ¿què passa?
Que a més de ser inferior, després, quan finalitza l'any, resulta que no han executat la totalitat d'eixe pressupost.
I quin crim ha de ser no executar partides destinades a foment d'ocupació i, en aquest cas, a foment d'ocupació jove.

¿Vosté considera correctes aquestes mesures?
¿Per què no?
Caldria donar altres orientacions, donar més bonificacions fiscals, més estabilitat a aquestes accions, propostes que queden damunt d'aquesta taula, que recollirem en la nostra moció subsegüent i que esperem que siguen del seu agrado, que pogueren ser incloses perquè realment si només ens cenyírem a les dades, voríem com el que s'ha fet fins ara no ha sigut eficaç perquè continuem tenint unes taxes d'atur jove per damunt del 50%.
Perquè per molt que vosté en el debat d'abril i del mes de maig estava content que havia baixat, han passat els mesos i hem tornat a tindre la mateixa situació.
Era un fet conjuntural la baixada, però senzillament, amb la migració, amb la gent que no ho troba i amb la gent descontenta, continua existint una gran borsa de joves que no saben on anar.

I també vostés, la seua conselleria sembla que dóna una gran prioritat als itineraris personalitzats, al poder tindre una foto fixa de com són eixos joves i què se'ls pot oferir.
Però, ¿quants joves desocupats a data de hui tenen realitzat eixe itinerari.
.
.
eixe itinerari personalitzat?
Perquè això seria una de les prioritats, que només tingueren en les seues xifres dins de cadascuna de les oficines un jove aturat, fer-los de la manera més ràpida i immediata eixe itinerari, igual que tota la resta de persones desocupades.

Però és que, a més, ens trobem amb una altra situació, que n'hi ha una figura encarregada de realitzar este tipus de tasques com són els orientadors laborals.
Eixos orientadors laborals que vosté no fica la mà en el foc per ells.
Esta modificació del Servef que vosté ja ha dit que no, no, no, no passa res, se podrà modificar, es podrà privatitzar el Servef, es podrà fer el que a vostés els done la gana, deixar-ho en les mans privades, però els funcionaris no patiran perquè continuaran realitzant algun tipus de tasques.

Això sí, estos 120 orientadors laborals que va assumir en l'any 2013, ¿continuaran treballant en l'any 2014?
¿No serà prioritari mantindre una figura necessària per tal que les accions que es desenvolupen per part de la Generalitat valenciana estiguen encaminades a la recerca efectiva d'aconseguir.
.
.
, de finalment introduir-los en el mercat laboral?

També ens trobem amb eixa dicotomia de tindre els joves amb una sobrequalificació, els joves realment formats, els quals per les distintes branques, no només de les polítiques actives d'ocupació, no només en matèria d'ocupació, han realitzat una retallada globalitzada que el que ha fet és que no tinguen cap tipus de futur.
Les retallades en indústria, en investigació, en formació, en la universitat.
.
.
totes eixes retallades progressives han tallat les ales dels joves.

Però després tenim eixos joves amb escassa qualificació que fins ara tenien una ferramenta, una de les quals existia, que eren les escoles taller, escoles taller que vosté també va donar per liquidades, a pesar que és una de les accions que també es troba recollida en eixe manual de govern central del Plan del emprendimiento y empleo joven 2013-2016.
¿Per què es troba recollida dins de la ruta, la guia que dóna el govern central de cara als tres pròxims anys però, en canvi, en esta comunitat sembla almenys que no va a realitzar-se?

Vosté realment dóna com una de les eixides als joves, també, eixe mantra que és els emprenedors, que ho estem escoltant unes quantes vegades.

Però mire, ara, després d'escoltar-lo a vosté, realment se'm planteja una cosa, ¿per què existix tanta duplicitat en aquest fet?
Perquè vosté parla dels CEI però, després, a més dels CEI, les mateixes oficines donen assessorament per a emprenedors.
En matèria jove existix l'Emprenjove.
Després, els ajuntaments creen oficines per a emprenedors.
Els joves empresaris, per exemple, de la província d'Alacant donen assessorament també per a emprenedors.

I ací, al final, acaba siguent una amalgama en la qual sembla que es faça molt, però els resultats i, en definitiva, la realitat és que mentres que vostés i els membres del Partit Popular veuen un canvi de tendència a l'economia i a l'ocupació dins de la Comunitat Valenciana, el que la societat valenciana continua veient són les llàgrimes dels familiars quan l'exili es veu sotmés als joves familiars o a les seues amistats.
Eixe és el drama de l'actualitat.

I si vosté ho reduïx a meres xifres, estarà fent un flac favor a aquesta societat.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Serra.

Té la paraula l'honorable conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació, Máximo Buch.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Gracias, presidente.

Señorías.

Señor Serra.

En primer lugar, le quiero agradecer la oportunidad que me ofrece mediante esta interpelación para volver a debatir en esta cámara sobre un tema de tanta relevancia para el futuro y que es parte importante de las preocupaciones de los ciudadanos como es la integración en el empleo de los trabajadores y especialmente de los más jóvenes.

Es un tema en el que el gobierno valenciano viene trabajando permanentemente y en el que cada día intentamos mejorar las oportunidades que se ofrecen a los ciudadanos que se encuentran en situación de desempleo, por lo que creo que es positivo que sea objeto de numerosas y frecuentes iniciativas por parte de los grupos políticos.

Todos somos conscientes de que la crisis económica ha tenido un fuerte impacto sobre el empleo, aunque es cierto que los últimos datos empiezan a mostrar una notable mejoría que esperamos pueda consolidarse en los próximos meses.

Así, al cierre del segundo trimestre, el número de trabajadores en paro en la Comunidad Valenciana se había reducido en 3.
600 desempleados respecto al primer trimestre, un descenso del 0,49%.

No obstante, de acuerdo con los últimos datos de la EPA, a lo largo de los doce meses anteriores, el paro había experimentado un crecimiento del 7% y la tasa del paro, como conoce, alcanzaba el 29% de la población activa, datos que indican que lucha contra el desempleo debe seguir siendo nuestra principal prioridad.

La información relativa al paro registrado muestra del mismo modo las dificultades por las que continúa atravesando nuestro mercado de trabajo, aunque también aquí encontramos signos de esperanza.

El paro registrado alcanza en septiembre de 2013 a 273.
715 personas.
Un año antes, en septiembre de 2012, eran 578.
907.
De esta forma, el paro registrado se ha reducido en 5.
192 personas en el último año, lo que supone en valores relativos un descenso de cerca del 1%, el primero en términos interanuales que se produce desde el principio de la crisis, desde hace seis años.

El número de parados de menos de veinticinco años en junio de 2013 era de 50.
264, lo cual en relación con el mismo mes de 2012 supone un descenso de 4.
611 jóvenes parados, una reducción del 8,4%, superior a la correspondiente al conjunto de España, que es del 6,8%.

No obstante, si bien las variaciones anuales vienen suponiendo mejoras continuas en las cifras del paro juvenil, en los últimos veinte meses este colectivo ha sufrido una notable destrucción de empleo desde que se inició la crisis.

Plenamente consciente de ello, el Consell desarrolla políticas activas dirigidas a hacer frente al desempleo y paliar las consecuencias sociales de la crisis mediante una estrategia orientada a mejorar la capacidad de inserción profesional de los trabajadores; en particular, de los más jóvenes.

Estas políticas activas de empleo se integran plenamente además en la estrategia económica del Consell, que tiene como objetivo favorecer un nuevo proceso de crecimiento económico y de creación de empleo a través de la mejora de la competitividad, de la economía en su conjunto.

De hecho, cabe señalar que la nueva estrategia de política industrial 2020, consensuada con los agentes económicos y sociales, contempla entre sus objetivos estratégicos los siguientes: mejorar el capital humano de la comunitat y su incorporación a las empresas hasta lograr que los ocupados con alta cualificación supongan un 40% del empleo, fomentar el espíritu emprendedor y acercar la formación para el empleo a las necesidades de las empresas.

Se trata, por tanto, de promover la adecuada sinergia entre las políticas económicas y las políticas sociales y de empleo, pues creemos firmemente que ambas se refuerzan mutuamente y en modo alguno son incompatibles, sino al contrario.

En este marco, el Consell se ha fijado como objetivos prioritarios: reducir la tasa de desempleo juvenil, mejorar la empleabilidad de los colectivos más afectados por el paro, apoyar a los emprendedores a través de medidas que contribuyan a crear empleo y posibilitar el mantenimiento de los mismos en el mercado laboral, mejorar la formación profesional ajustándola a las necesidades de las empresas, reforzar los procesos de búsqueda de empleo para los desempleados y desarrollar medidas de fomento del empleo para colectivos específicos, con especial atención a las personas con discapacidad.

Cabe destacar que las actuales tasas de desempleo sitúan a los jóvenes como el principal objetivo de las políticas de empleo tanto a nivel europeo, como nacional y autonómico.
Por ello, la Generalitat valenciana está trabajando junto con el Gobierno de España y las instituciones europeas para desarrollar políticas necesarias que potencien el empleo juvenil.

Estas políticas, para tener éxito, exigen la participación coordinada de las administraciones educativas, formativas, laborales y económicas, junto con los interlocutores sociales, pero sobre todo del protagonismo de la sociedad civil y especialmente de las empresas.

Porque nuestra visión es que los puestos de trabajo no están limitados a lo que ya se ofrece en el mercado, sino que debemos desarrollar nuevas salidas laborales.
Debemos ayudar a la iniciativa individual y crear las condiciones para que en cualquier sector, tanto los de alta tecnología, como el sector servicios, sea posible innovar y encontrar nuevas formas de mejorar las cosas.

En el marco general, las principales actuaciones específicas en materia del fomento de empleo son: apoyo a los jóvenes emprendedores incentivando a los desempleados que inicien una actividad empresarial, con especial apoyo a aquellos que apuesten por sectores de futuro orientados al cambio de modelo productivo.
A ellos destinamos 6,7 millones de euros en 2013.

No obstante, los apoyos al emprendimiento se materializan sobre todo generando un entorno favorable a la empresa y facilitando la obtención de recursos necesarios, por lo que estamos trabajando también en la generación de líneas de financiación adaptadas a las necesidades específicas de los proyectos.

En segundo lugar, hemos apostado por la puesta en marcha de programas de incentivos a las empresas para la contratación o mejora de la estabilidad laboral de los jóvenes menores de treinta años, con la dotación total de 4,3 millones de euros.

Cabe destacar los incentivos a la contratación indefinida inicial, que pueden alcanzar hasta 3.
000 euros; los incentivos a la contratación y el aprendizaje de hasta 2.
000 euros; el apoyo a la realización de prácticas no laborales en empresas para ayudar a romper el binomio inexperiencia-desempleo; el fomento de la estabilidad laboral de los jóvenes mediante incentivos a las empresas para la conversión en indefinidos de contratos temporales, con montantes también de hasta 3.
000 euros.

Adicionalmente cabe mencionar también los planes integrales de empleo para jóvenes en los que se realizan itinerarios personalizados de inserción laboral, a los que usted se ha referido, siendo las entidades promotoras quienes deben preparar a los jóvenes y propiciar su acceso al empleo en contratos de al menos seis meses de duración.
El presupuesto de esta partida asciende a 1,2 millones de euros.

La segunda gran línea de actuación en materia de políticas activas de empleo, y especialmente dirigidas a jóvenes, se refiere a la mejora de la formación profesional para el empleo.

La formación ofrece a los trabajadores más oportunidades de empleo y una mejor adaptación a los cambios en el mercado de trabajo favoreciendo su carrera profesional.

En ese sentido, no podemos olvidar: las menores tasas de desempleo que presentan las personas con mayores niveles de estudios, menos de la mitad de las personas que poseen únicamente formación básica; así como que, según previsiones del Cedefop, Centro Europeo para el Desarrollo de la Formación Profesional, en 2025, el 44% de los empleos existentes en la Unión Europea exigirán una alta cualificación frente al 36% actual, siendo la categoría de técnicos y profesionales de nivel medio la que ofrece mayores oportunidades de crecimiento.

Por ello, este año 2013 vamos a destinar cerca de 50 millones de euros a mejorar la formación de los trabajadores de la comunitat, principalmente la formación dirigida a trabajadores desempleados con 38 millones de euros, así como a planes de formación dirigidos a trabajadores ocupados con 11 millones de euros para darles mayor estabilidad en su empleo.

Señorías, mejorar la situación del mercado de trabajo de los jóvenes es un objetivo fundamental.
Y, como les he señalado, se han logrado algunos avances.
Pero es evidente que debemos continuar esforzándonos, y por ello el Consell está trabajando en un nuevo modelo de programación y evaluación de las políticas activas de empleo, orientado hacia la consecución de los objetivos de la sociedad valenciana.
Este modelo se plasmará en el plan estratégico del Servef, ahora en proceso de elaboración, y que estará dirigido a reestructurar los procedimientos para hacerlos más eficientes y eficaces al servicio de las empresas y de los ciudadanos, especialmente los jóvenes valencianos que desean acceder al mercado de trabajo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Señor Serra.

El senyor Serra Ferrer:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor conseller, vosté ha destinat tres minuts per a intentar justificar la bona marxa de l'economia valenciana amb xifres.

Jo només vaig a donar-li dos dades, les més actuals.
La dada de desocupació jove a la Comunitat Valenciana, el percentatge de desocupats, 55,98 els joves que estan desocupats, els que estan registrats i els que volen treballar.
Però vosté sap quina és la taxa de desocupació jove femenina?
60%.
I vosté sobre això no ha dit res.
Eixes són les dades reals.
Vosté, després de tres minuts, ha intentat fer veure que aquesta comunitat va millor quan sis de cada deu joves encara no saben què poden fer dins del mercat laboral.

Vosté ha utilitzat el seu temps en parlar de mesures que ja escoltàrem a aquesta cambra, tant a la seua compareixença del mes de febrer, quan vosté va vindre aquí a explicar.
.
.
, posteriorment de ser nomenat, després de tardar dos mesos senzillament en escoltar la seua veu, però és que posteriorment estes mateixes mesures que vosté ha dit hui ací són les que va parlar en el debat del mes d'abril, quan ja es va fer una interpel·lació.

Jo el que li demanava era la valoració política de les accions que estan desenvolupant fins al dia de hui i d'accions noves que pogueren desenvolupar-se.

Les preguntes són senzilles.
Distintes accions, una millora de les accions del pla d'ocupació jove, sí o no?
Garantia juvenil, sí o no?
Escoles tallers, sí o no?
De res ens val que vosté faça un llistat de tot el que va fent-se.
Perquè, a més, si té vosté la barra de continuar fent els números tal i com vosté ens ha dit hui ací, quan sap perfectament que la retallada al Servef ha sigut enorme, que el pressupost del Servef s'havia retallat més d'un 60% en a penes dos anys, que de 253 milions que tenia el Servef, a data de hui, en l'any 2013, es destinen 105 milions en ajudes, 105 milions menys que a la política que es destinava de grans esdeveniments.

Però és que vosté ha començat a enumerar.
I, com sempre, quan vosté fa referència als emprenedors i diu eixe volum de 6,7 milions, doncs a qualsevol persona que porte temps en aquesta cambra o a qualsevol persona que estiga afectada per eixos impagaments se li ocorre sempre el mateix.
Per favor, pague primer i després diga-mos el que vosté va a publicitar.
Però perquè quan hi ha més de cinc mil persones que encara els deuen eixa ajuda, a pesar del bon ritme que vostés diuen que hi ha.
.
.
Home!
Bon ritme tardar més de dos anys en pagar, i encara tindre el valor de traure pit dient que això és la forma d'ajudar l'economia valenciana i els joves valencians, em sembla que no anem per bon camí.

Però és que vosté a més parlava dels incentius a la contractació.
Distintes actuacions per valor de 4,3 milions.
Que és molt menor a allò que es destinava a aquests tipus d'accions a l'any 2011.
Igual que aquelles partides que vosté ha desgranat en matèria de formació.
Molt menor a allò que es destinava l'any 2011.
O siga, que en aquesta legislatura hem patit una retallada en totes i cadascuna.
Perquè vostés diuen que ara prioritzen.
I ja veiem com es prioritza.
120 milions, «grandes eventos»; 105, el Servef.
Eixe és l'ordre de prioritat.

I al final la reflexió que un ha de fer és que vostés actuen ací perquè mai actuen amb consens, mai vostés demanen el consens per a poder debatre aquestes qüestions.

Perquè la pregunta és: estes actuacions en matèria d'ocupació jove, amb qui les consensuen?
Perquè el paper de les organitzacions juvenils ha de ser important, i sembla que ni vostés no tenen en compte ni el Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana, que quan es parla es garantia juvenil la persona responsable de tindre eixa reunió amb ells es queda amb una cara de pasmat dient eso qué es y cómo se hace.

Doncs és molt senzill, això són propostes que vénen dels mateixos joves, propostes que vénen inclús del govern central i que els responsables d'esta comunitat no saben ni tan sols què és el que és.

Perquè el paper d'aquestes organitzacions juvenils ha de ser prioritari, que per això existixen, per això tenen veu, per això, bé.
.
.
, a pesar que en moltes ocasions han intentat inclús que desapareguen, com estan intentant fer amb el Consell de la Joventut d'Espanya.
Volen que desaparega perquè aixina no existirà veu dels joves.

Però no, senyor conseller, els joves són importants, perquè no és només el present i no és només el futur, és senzillament l'arrel d'una societat.
Aleshores és molt important prestar-los atenció i sobretot escoltar la seua veu.
Perquè pujar ací senzillament a enumerar les partides pressupostàries és un mer exercici de cinisme, i això és el que ha fet vosté.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Muchas gracias, presidente.

Señorías.

Señor Serra, bueno, yo cuando enumero las cosas que se están haciendo es porque considero que eso es lo que le interesa a usted y a la ciudadanía en general, tener una información de cuáles son las iniciativas que se están tomando y cuáles son los resultados a los que me referiré al final de esta breve intervención de cinco minutos.

Concretamente, y no voy a reiterar, usted sabe que estamos apoyando el emprendimiento, estamos apoyando la contratación laboral de jóvenes en aprendizaje y en prácticas, a las que ya me he referido anteriormente; y existe el Plan integral de empleo para jóvenes.
Y no le repito las cifras que destinamos a esta partida porque ya las he enumerado con anterioridad.

También estamos impulsando la formación para mejorar la empleabilidad.
Y, como le he dicho, en este sentido hemos destinado durante este año 48,8 millones de euros en órdenes de formación que se publicaron el pasado 31 de mayo.
Eso se dirige a desempleados, con un importe de 37,6 millones de euros, por tanto, un 77% de los presupuestos que tenemos para formación los tenemos destinados a esta materia.

Respecto al año próximo, y aunque todavía está en proceso de elaboración presupuestaria, como usted me ha preguntado por la garantía juvenil, si no le he dicho nunca antes nada es porque usted no ha preguntado, porque la garantía juvenil yo empecé a trabajar sobre ella en el mes de mayo, en que me desplacé a entrevistarme con el comisario de Empleo europeo, László Andor, con el que estuve hablando sobre la garantía juvenil y cómo implementarla aquí, en la Comunidad Valenciana.
Y en ese sentido se nos informó después, en un viaje posterior que hizo el presidente Fabra a Bruselas y trasladó al presidente del Consejo Europeo la importancia de aplicar estas políticas lo antes posible y, si pudiese ser, incluso antes de principio de 2014, que es cuando entra en vigor la garantía juvenil, la posibilidad de adelantarlo, cosa que no ha sido posible porque la Comisión Europea también lleva sus tiempos.

Pero esté usted tranquilo que el 1 de enero de 2014 estarán en marcha los programas de garantía juvenil que ponga a nuestra disposición la Unión Europea, como no puede ser de otra forma.

A usted no le gusta escucharme y por eso habla mientras hablo yo, pero me da igual, yo sigo hablando también y es un diálogo de sordos.

Otro tema.
El tema de la privatización del Servef y de los orientadores, etcétera.
Claro, nosotros no podemos hacer nada si ustedes toman informaciones que no se corresponden con la realidad.
Usted sabe que el Servef está siendo reestructurado en el sentido de mayor eficiencia, no de reducción de personal.
Lo he dicho y lo vuelvo a decir.
No va a haber bajas en el Servef, tampoco de los orientadores.
Nosotros nunca hemos dicho que vayamos a despedir a los orientadores, y ya le digo desde aquí que no los vamos a despedir, también van a seguir.

Como expliqué el otro día en una pregunta que se me hizo en otro entorno, no tiene nada que ver que se vaya a trabajar también con empresas de trabajo temporal y agencias de empleo, con que el Servef siga trabajando y con mayor eficiencia.
Como comprenderá usted, con las cifras de paro que usted mismo ha mencionado, por encima del 50%, no hay ayuda suficiente ni esfuerzo suficiente para destinar a solucionarlo.

Por tanto, lo que ya le digo es que, aparte de los fondos que ya teníamos para el Servef, que nos transfería el ministerio, y que el Servef va a seguir funcionando con esos fondos que se mantienen, incluso crecen respecto al año pasado, pero con mayor eficiencia, porque para eso estamos trabajando, y además estamos trabajando con los agentes sociales, para definir la mayor eficiencia del Servef.
En paralelo el ministerio nos da diez millones más para el tema de las agencias de colocación privadas.
Es decir, no se va a destinar ni un euro de lo que había para el sector público al sector privado, sino que son más fondos, son más fondos y más esfuerzo.
Pero el Servef va a seguir funcionando con total normalidad.
Y no les metan ustedes miedo a los empleados del Servef porque no se va a despedir a nadie.
Lo repito aquí para que conste que va a seguir operando con total normalidad y, si es posible, con mayor eficiencia.

Y como vamos ya llegando al final, y yo le he dicho que al final me gusta hablar de resultados, le quiero decir que evidentemente la situación del paro es todavía muy mala y muy dramática en todos los sentidos; pero, por lo menos, podemos decir que durante los primeros meses de 2013 el paro juvenil, según el Sepe, ha bajado en 4.
600 jóvenes en la Comunidad Valenciana, que somos la tercera comunidad de España con reducción del paro juvenil.
Y, según la encuesta de población activa, somos la primera región española donde más ha bajado…

El senyor president:

Vaya concluyendo.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

…el paro juvenil en doce meses, con un total de 8.
100 jóvenes valencianos menos que están parados.

Muchas gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

Interpel·lació al Consell, que fa el conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació, senyor Máximo Buch Torralva, relativa al servei d'inspecció tècniques de vehicles, que formula el diputat senyor Francesc Xavier Ferri Fayos (GP Compromís) (RE número 64.
163, BOC número 188)

El senyor president:

Interpel·lació al Consell sobre la política general del Consell relativa al Servei d'inspeccions tècniques de vehicles, que formula el diputat Fran Ferri, del Grup Parlamentari Compromís.

Té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, fa uns dies vosté va afirmar que «la corrupción es incompatible con la libre competencia», va dir vosté, veritat?

Hui anem a parlar ací del servei de les ITV al País Valencià.
I crec que arribarem a una conclusió: la libre competencia es incompatible con el Partido Popular.
Eixa serà la conclusió a què arribarem.
I els explicaré per què.

Des de l'any 1998 els valencianes i les valencianes patim un oligopoli privat de les estacions d'ITV.
Un oligopoli controlat per empreses properes al Partit Popular i que compta amb grans beneficis, a costa dels valencians que paguem les ITV més cares de tot l'estat.
Un oligopoli que té garantit el seu negoci, perquè si no passes una prova que només es fa al territori valencià, en les ITV valencianes, poden rebre una multa de la policia.

Quan vostés prometen liberalització, realment del que estan parlant és només de privatització.
Perquè els valencians i les valencianes no tenim la llibertat de triar si volem passar la ITV ací o en altre territori on siguen més barates.

Els valencians i les valencianes no tenim la llibertat de poder triar si volem passar-les en una estació pública, més barata, o privada, com passa a altres territoris.

I els valencians i les valencianes no tenim la llibertat de tot açò perquè eixa llibertat que vostés tant pregonen i tan poc promouen aniria en contra d'un negoci molt suculent.

Però anem per parts.
Comencem pel preu.
Gràcies a les organitzacions de consumidors, com Facua, podem comparar les tarifes dels diferents serveis d'ITV a tot l'estat.
I sap quina és la conclusió?
Ja li ho he dit abans, que els valencians paguem la ITV més cara de tot l'estat.
I ací té una grafiqueta de totes les tarifes en tot l'estat.
Ací està el nostre territori i ací la resta.
Extremadura és la més barata.

63 euros costa la inspecció d'un vehicle dièsel al nostre territori.
Tant que els agrada comparar, comparen-nos amb altres territoris.
A Madrid, en paguen 51, 12 euros més barata.
A Catalunya, en paguen 41, 22 euros més barata.
A Andalusia, que tant els agrada a vostés últimament anomenar-la, menys de quaranta euros, molt més barata.

Això és inacceptable, senyor conseller.
Pagar la ITV més cara de l'estat suposa una pèrdua de competitivitat per a les nostres empreses, suposa una pèrdua de poder adquisitiu per als nostres ciutadans i, finalment, suposa un enriquiment d'algunes empreses a costa del nostre benestar.

Però no només la primera inspecció més cara de tot l'estat, també paguem la segona inspecció, a diferència del que fan altres territoris, a excepció de Múrcia i nosaltres.
És a dir, Andalusia, Aragó, Astúries, Balears, Canàries, Cantàbria, etcètera, etcètera, fins a totes les autonomies que trobem a l'estat espanyol, es contempla d'alguna manera la gratuïtat de les segones inspeccions.

Ací paguem un preu més reduït en la segona inspecció respecte a la primera, però les paguem de tota manera i, en cap cas, poden ser gratuïtes.
Novament ens veiem discriminats i perdent competitivitat i perdent poder adquisitiu.
Més diners que se'n van de les butxaques dels ciutadans a l'oligopoli de les empreses d'ITV.

Em dirà que és impossible fer-les gratuïtes, però l'any 2006 en estes Corts es va aprovar per unanimitat instar el Consell a aconseguir la gratuïtat de les inspeccions, de les segones inspeccions.
En 2009, en comissió, el seu company, el senyor Betoret va dir: «En lo que respecta a la gratuidad de las segundas inspecciones, es un compromiso de esta cámara y que figura en el programa electoral del partido en nombre del cual intervengo y, por extensión, en la planificación que lleva a cabo esta conselleria, por lo que ya le anuncio que se está trabajando en este sentido.
»

Però no queda ahí, senyor conseller.
En 2011, el conseller Verdeguer ens va contestar per escrit que ja s'han mantingut reunions amb els concessionaris a fi d'estudiar la modificació de les tarifes de les segones inspeccions.

I, bé, estem en 2013 i en març es van prorrogar les mateixes tarifes, és a dir, les més cares de l'estat, i també es van prorrogar les tarifes de les segons inspeccions.

Senyor Buch, ¿vosté continue mantenint eixes reunions?
Em dirà que caldria indemnitzar les empreses si s'eliminen.
I ¿si es posa un preu simbòlic?
¿Han estudiat eixa possibilitat o ni tan sols s'ho han plantejat?
Dirà també, i ja vorà com ho dirà, que paguem les ITV més cares perquè rebem més serveis, com la prova de sonometria.
La prova de sonometria és una invenció valenciana.
Ahí està l'esperit innovador.
En cap altre territori es realitza i només és obligatòria per als cotxes matriculats en municipis valencians.
I es justifica parlant de reduir la contaminació acústica, etcètera, etcètera.

¿Què passa, que la resta de territoris volen tindre eixa contaminació i per això no la fan?
No, senyor conseller.
El que passa és que la resta de territoris entenen que la contaminació acústica ja es revisa amb la revisió mecànica, quan revisen el tub d'escapament i el silenciador, que són els encarregats d'amortir el soroll que fa el motor quan es produïx l'explosió.

En cas d'estar en mal estat, suposa un defecte greu i, per tant, la sonometria és una prova inútil.
¿Sap quants vehicles no han superat esta prova.
.
.
inútil?
Només un 0,5% dels vehicles que s'han revisat, que segurament tampoc haurien passat la prova mecànica.
El 99,5% restant la passen sense cap problema.
¿És necessària, és útil?
No.
La prova de sonometria no estava feta per a baixar la contaminació acústica.
És un invent del senyor Blasco quan era conseller per a garantir el negoci per a les empreses d'ací.
Fiquem un preu alt, però, a més, obliguem els ciutadans del territori valencià que es queden ací a fer les proves de l'ITV.

Com he dit abans, si els cotxes passen l'ITV en Múrcia, Castella o Catalunya, perquè són més barates, poden ser multats per faltar-li la prova de sonometria ací en el nostre territori.
Això és un negoci redó i un oligopoli en tota regla.

¿Quina lliure competència és eixa, senyor conseller?
No és casualitat que fóra el conseller senyor Blasco qui aprovara este decret.
Segons la premsa, amics molt propers a Blasco estaven implicats en el negoci de les ITV i s'han fet d'or gràcies al decret de sonometria impulsat pel senyor Blasco.
¿Lliure competència, senyor conseller?
Barra lliure als amics del conseller, als amics del poder i barreres a l'usuari, diria jo.

Com hem vist, les empreses que tenen les ITV tenen un gran negoci, i quan mirem qui ha passat per estes empreses, trobem molts coneguts.
Con he dit, tal i com ha publicat la premsa, han guanyat molts diners amb estes ITV l'amic personal del senyor Blasco, Juan Ramón Ferris Tortajada.
L'empresa on participava Atecsa va fer-se amb el control de les ITV sense tindre cap tipus d'experiència en el sector i amb una maraña de societats opaques recomprades en vivers.

¿Qui més estava en el negoci de les ITV?
Un vell conegut d'estes Corts, Sedesa, l'empori de la família Cotino.
Alguns van vendre les seues participacions a fons d'inversió aconseguint unes plusvàlues del 65%.
I tot amb el suport i la participació de les caixes valencianes, el Banc de València, controlades pel Partit Popular i que han acabat com han acabat.

I quan li preguntem a la seua conselleria sobre estes empreses, ens contesten que l'administració només manté relació amb les concessionàries i no amb les empreses que puguen tindre participacions.

Senyor Buch, ¿que no coneix l'article 3 dels diferents reials decrets que ha promogut l'estat sobre les ITV, que no coneix l'article 5 del Decret 30/1985, modificat pel Decret 166/1997, de la mateixa Generalitat, que es el que estava vigent en el moment de la privatització?
¿No els coneix?
Si els coneix, torne a repetir vosté ací en esta trona el que em deia en la resposta escrita que no importava qui participava en eixes empreses.
Diga-ho.
Si no, el que deuria estar fent ja mateix és anant a la fiscalia a denunciar que estes empreses trenquen la norma d'incompatibilitat.

Per tant, senyor conseller, gràcies a l'oligopoli que van muntar vostés, paguem les ITV més cares de l'estat; paguem la segona revisió a diferència de la gran majoria de comunitats autònomes; paguem una prova inútil i inventada, com la de sonometria, i per això els valencians no podem passat la ITV en territoris veïns on és més barata i beneficien unes poques empreses pròximes al Partit Popular.

Per això, li pregunte de forma molt directa: ¿creu just que paguem les ITV més cares de tot l'estat?
¿Pensen fer alguna cosa per a reduir el preu de la primera inspecció i fer simbòlic el de la segona?
¿Com justifiquen la prova de sonometria?
¿Tenen algun estudi independent, tenen algun estudi que avale que la prova de sonometria ha fet que hi haja menys contaminació acústica en el nostre territori?
¿Com controlen qui participa en les adjudicatàries de les ITV?

Espere que em conteste a estes preguntes, senyor conseller.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Señor presidente.

Señorías.

Señor Ferri, como bien formula usted en su interpelación, se trata con esta iniciativa de conocer la política general del Consell sobre un tema tan apasionante como el servicio de las inspecciones técnicas de vehículos.

Un servicio que parte de la base de una competencia de la comunidad autónoma con respecto a determinadas cuestiones básicas que enmarcan el modelo con que se presta el servicio: en primer lugar, la definición del modelo de gestión; en segundo lugar, la red de estaciones de ITV en nuestra comunidad y, en tercer lugar, las tarifas aplicables y condiciones de prestación del servicio.

Se trata de una materia cuya definición corresponde a la participación del estado y las comunidades autónomas en la gestión del servicio.
El estado definiendo sus líneas básicas y las comunidades autónomas escogiendo un modelo concreto.

En lo que se refiere al modelo de gestión entre los posibles definidos en la normativa estatal sobre ITV, Real decreto 2.
042/1994, modificado por el Real decreto 224/2008, en la Comunidad Valenciana se viene aplicando desde 1998 la concesión administrativa.

Los contratos concesionales se definieron con una duración inicial de veinticinco años prorrogables por períodos de diez años adicionales.
El Decreto 157/2002 establece el paso al régimen de autorización administrativa al final de la concesión en 2022.

En cuanto al segundo aspecto que define la política del Consell, la red de estaciones de ITV se definió en 1998, incluyéndose en dicho estudio los pliegos de prescripciones técnicas del concurso.
De dicho estudio surgieron necesidades de nuevas estaciones, siendo obligación de los propios concesionarios la construcción de las estaciones de Xàtiva, Benidorm, Ondara, Campanar, Vara de Quart, Villena, Torrevieja y Llíria.
Además, y como complemento a la red originaria, se han construido estaciones en San Antonio de Benagéber y Sagunto, y además ha habido ampliaciones de capacidad en Gandía, Vara de Quart, Campanar y Alcira.

Una red de estaciones de vehículos con un índice de satisfacción muy aceptable, ya que las reclamaciones, si tomamos el número de las presentadas en relación con las inspecciones, nunca ha llegado a superar el 0,03%.

Y en tercer lugar, respecto a las tarifas aplicables al servicio, vienen reguladas por acuerdos del Consell y, desde el 2009, como usted sabe, están congeladas hasta el próximo abril de 2014, en que vuelve a tener que revisarse.

El último acuerdo del Consell en materia…, explicita la necesidad de estudiar anualmente las posibles modificaciones de tarifas.
Como sabe perfectamente su señoría, dichas tarifas no son homologables en todo el territorio nacional, varían en función de la prestación de la naturaleza de la inspección practicada.
Y, en nuestro caso, ello explica una diferencia tarifaria que obedece a varias razones, como ya he tenido ocasión de exponerle en respuestas a sus preguntas escritas.

Unas diferencias cuya causa radica en los requisitos diferenciados derivados del reglamento de prestación de la ITV en la comunitat en cuanto a las instalaciones, personal, formación, cualificación y contenido de la inspección, con una inspección de emisión sonora prevista en el Decreto 19/2004, del Consell, por el que se establecen normas para el control de ruido producido por los vehículos a motor, y con una red de estaciones de proximidad con la misma tarifa, sin discriminar respecto a las fijas, y con un ajustado control al vehículo concreto al que se realiza.

Creo, por tanto, que el control que se realiza en nuestro caso…, yo quisiera en este caso no que fuera elogiado, pero cuanto menos tomado en su justa medida por un grupo que tan a gala enarbola la bandera medioambiental.

Y esto con unas tarifas que si tomamos la tarifa media ponderada, y teniendo en cuenta las diferencias en cuanto a la inspección, se encuentran por encima de la media -la media española 33,25, media valenciana 37,26-, pero existiendo comunidades con tarifas medias ponderadas superiores, como son Cantabria, Ceuta o Castilla-León.

Una vez delimitadas las características básicas del modelo, voy a entrar a detallar algunas cuestiones de relevancia técnica.

Sabe perfectamente que en los vehículos podemos distinguir tres fases de la intervención de la administración: antes de la circulación, durante la circulación y después de la vida útil del vehículo.

En la primera fase, que comprende el proceso de homologación por parte del fabricante hasta la matriculación, tan solo está transferida a las comunidades autónomas la emisión de tarjetas ITV de los vehículos recogidos en el artículo 5 del Real decreto 750/2010.

El Consell introdujo en los pliegos de condiciones que rigen la concesión hasta 2022, la obligación por parte de los concesionarios del servicio de ITV en la Comunidad Valenciana de prestación de este servicio en todas las estaciones de ITV.
Esta obligación va a ser mantenida.

En el momento de la matriculación del vehículo en la jefatura de tráfico correspondiente, se incorpora el número de matrícula a la tarjeta ITV.
Una copia de este documento, según establece el Real decreto 750/2010, debe incorporarse al archivo de vehículos que gestiona cada comunidad autónoma.
Cualquier vehículo matriculado durante la vida útil está obligado a realizar las inspecciones de acuerdo con la normativa y el real decreto de 2008 que regula la caducidad de las inspecciones.

En segunda fase, respecto al período de vida útil del vehículo y las distintas inspecciones a que está sujeto, nuestra política es simple: aplicar y hacer aplicar a los concesionarios de todas las estaciones de ITV la actual normativa nacional y autonómica al respecto, respetando los contratos de concesión.
Una vez el vehículo causa baja en alguna de las jefaturas provinciales de tráfico, se emite una comunicación que debe incorporarse al registro de vehículos que gestiona la comunidad.

Señoría, no hay otra política del Consell que la de aplicación de la normativa nacional y autonómica y de respeto a los contratos que rigen la concesión.
Creo sinceramente que se ha revelado un modelo útil para la seguridad vial, para el control del parque de vehículos y para la mejora del medio ambiente.

Un modelo con unas normas generales de instalación y funcionamiento, con unos requisitos a cumplir por las estaciones, que ha garantizado una alta calidad y una alta homogeneidad de las ITV de todo el territorio nacional.

Es cierto que se encuentra en trámite de información pública un proyecto de real decreto por el que se modifica el Real decreto 224/2008, de 15 de febrero, sobre las normas generales de instalación y funcionamiento de las ITV.

Es un borrador que puede ser consultado y que ha sido trasladado a los sectores afectados y a las comunidades autónomas, por el que se suprimen incompatibilidades.
Ya se suprimió una en 2008 que eliminaba la incompatibilidad de la actividad como socio directivo de las estaciones de ITV y para el personal que presta servicio en ellas o en la actividad en talleres de reparación de vehículos.
Y se hizo por las razones de liberalización que ahora se amplían.

En esencia, el artículo primero de este borrador anula el artículo 4 del real decreto de 2008 suprimiendo el régimen de incompatibilidades que impedía a los socios y directivos de empresa y personal que presten sus servicios, tener participación directa o indirecta en cinco sectores concretos, actividades de transporte por carretera, el comercio de vehículos automóviles, las gestorías administrativas relacionadas con el campo de la automoción y entidades aseguradores que operen en el ramo del seguro del automóvil.
Por último, peritos de seguros y mediadores de seguros privados que ejerzan su actividad en los ramos del seguro del automóvil.

Estamos evaluando la incidencia de esta cuestión en el régimen de prestación de servicio, de tal manera que pueda hacerse compatible dicha liberalización con el actual modelo concesional.
Además, a esta medida se ha incorporado una acreditación obligatoria para las entidades que actúen en este ámbito mediante la norma UNE-EN, ISO/ICE 17324.
Una acreditación que deberá ser realizada por la Entidad Nacional de Acreditación, ENAC, en plazo de un año desde la publicación de la norma, aunque en el caso de la Comunidad Valenciana el 50% de las estaciones ya están acreditadas de acuerdo con la norma ISO.

En definitiva, señoría, estamos ante un servicio que se ha revelado útil, eficaz y eficiente con garantía de calidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Para réplica, señor Ferri, tiene la palabra.

El senyor Ferri Fayos:

La veritat, conseller, és que m'ha fet vosté una intervenció molt tècnica, li la agraïsc, però espere que en la pròxima intervenció que isca ací vosté me la faça més política.
Perquè per a parlar de coses tècniques, si vol podem pendre's un café i parlar d'enginyer a enginyer i de normatives i tal.
Però ací hem vingut a parlar de política.
I moltes de les preguntes que jo li he fet tenien més a vore amb la política que amb la tècnica.
Perquè la tècnica se pot aplicar de moltes maneres diferents, sobretot quan és tècnica legal, segons les visions que tinga cadascú, perquè les normes són interpretables.

Mire, vosté ha admés ací en estes Corts que hi ha incompatibilitats ara mateixa.
Per això li diré que el que havia de fer és anar a la fiscalia.
Vosté ha admés que un esborrany que hi ha ara a nivell estatal s'estan eliminant incompatibilitats.
De moment només s'ha eliminat, no recorde quan ha dit vosté, la dels tallers.
Però i la resta?
La de les assegurances?
Que els bancs no tenen assegurances?
Quants bancs tenen accions i són socis de les ITV actualment al nostre territori?
Quants?
Quasi tots, quasi tots són socis i tots són socis també al mateix temps d'asseguradores.

Per tant, ahí n'hi han incompatibilitats que vosté acaba d'admetre que s'estan incomplint.
I el que no entenc és què fa el govern valencià que encara no ha anat a la fiscalia a denunciar eixes incompatibilitats.
Què fa el govern valencià?

Mire, vosté parla també de l'aplicació de la normativa.
Qui va fer els plecs ací?
La normativa estatal està clar que l'han fet en l'estat.
Però la normativa autonòmica, que és la que fa referència a la prova de sonometria, la que feia referència al preu de la segona inspecció, totes eixes normatives les han fet vostés.
I el que deuria fer vosté ací d'alt és almenys admetre que les han fet vostés i si està d'acord o no està d'acord i què va a fer per a canviar-ho.

Perquè continuem tenint l'ITV més cara, any darrere d'any, perquè este tema ja és un tema recurrent, des del 2006 que es va parlant en este parlament.
I vostés com a govern, perquè vostés porten ací molts anys, encara no han fet res per evitar que siga l'ITV més cara de tot l'estat, perquè, clar, ahí hi ha un negociet que han de mantindre.

És curiós que no haja parlat vosté de la sonometria o que l'haja passat així per damunt.
Clar, la sonometria és la pedra de roseta, és el que fa que les ITV ací es puguen mantindre amb un preu tan elevat que no hi haja una real liberalització del mercat de les ITV i que a més obliguen els ciutadans, valencians i valencianes, que tenen matriculats els seus vehicles al nostre territori, que hagen de fer les ITV ací, sense poder-se escapar, perquè si ho fan corren el risc que vostés mateixa els posen una multa.

Mire, senyor conseller, vosté també ha intentat dit que ací les ITV oferixen un millor servei i per això són més cares.
Què passa, que quan vas a l'ITV et xapen el cotxe en or?
Què passa que quan vas a l'ITV te netegen el cotxe?
Ah, no, que te fan una fotocòpia de no sé quin document i te'l donen.
Ah, per això és més cara, per això val una mitjana de 20 euros més que la resta de l'estat, ¿no?
Per això, per fer-te una fotocòpia.

Segons les estadístiques, moltes comunitats autònomes amb tarifes molt més barates que les nostres tenen una millor ràtio de línies d'ITV per cada 100.
000 vehicles.
Vosté ací parla d'instal·lacions i tal, però la resta de comunitats autònomes que tenen l'ITV més barata que nosaltres tenen més línies per cada 5.
000 vehicles.
Per tant, oferixen un millor servei, més ràpid, més eficaç.
Per exemple, Astúries, Aragó, Castellà-Lleó, Castella-la Manxa, la Rioja, Galícia o Andalusia paguen menys i tenen més línies i, per tant, un servei més ràpid.

Vosté també m'ha parlat que han congelat l'IPC, que no poden baixar els preus perquè estan en els plecs.
Els plecs, com ja li he dit, els posa l'administració i és la que fixa les tarifes.
De fet, les tarifes no han parat de pujat en els darrers anys.
En 1997, les concessionàries van pagar una quantitat per eixes ITV, assumint que les tarifes no s'actualitzaven amb l'IPC.
Vostés en 2011 van renovar eixe plec i van fer que s'actualitzara amb l'IPC, fent-los el negoci més rodonet encara.
És a dir, les tarifes poden pujar, però no poden baixar per a igualar-se amb la resta de l'estat?
Això quina estafa és?
Quina estafa és eixa?

El negoci de les ITV fa mala olor, fa olor a amiguisme que paguem els valencians i les valencianes amb les nostres butxaques.
El mateix que amb les ressonàncies, que en la mateixa Sindicatura de Comptes, i que avui mateixa s'ha parlat ací, ja va demostrar que la gestió pública estalviaria diners.
I perquè, com hem desvelat des de Compromís, darrere hi ha moltes empreses pròximes al Partit Popular.

Per tant, li propose que si està convençut que tot està ben gestionat es comprometa ací, de forma solemne, a que el Grup Parlamentari Popular votarà a favor de la nostra moció subsegüent en la qual demanarem o proposarem encomanar una auditoria a la sindicatura que ens diga per què paguem les ITV més cares de tot l'estat i que ens diga també si amb una xarxa pública podien ser més barates.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Ferri.

Honorable conseller.

El senyor conseller d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació:

Muchas gracias.

Gracias, presidente.

Gracias, señor Ferri.

Señorías, vamos a ver, el tema de las tarifas, ya se lo he dicho en el tema de la intervención anterior.
Hay que comparar precios ponderados y en precios ponderados estamos ligeramente por encima de la media, pero hay otras comunidades que están por encima de nosotros.

¿Por qué la tarifa es más cara?
Ustedes mismos lo han dicho, por la sonometría.
¿Es buena o mala la sonometría?
Me sorprende que una persona sensible con el medio ambiente, como usted, le quite hierro a la sonometría, es decir los vehículos ruidosos no son precisamente muy amigables con el medio ambiente.

Usted en la primera intervención ha dicho: «Hombre, esto ya se soluciona con la revisión mecánica.
» Hombre, si se solucionase con la revisión mecánica no haría falta ninguna ITV, ya todos los coches pasan revisiones mecánicas en su taller.
La ITV está para verificar que realmente hacen esas revisiones.

Por lo tanto, yo no entiendo de verdad cómo usted puede estar en contra de que en la Comunidad Valenciana intentemos que los coches no sean ruidosos.
Y quizá sea demasiado joven y no recuerde las motos de cuando yo era que metían un ruido que le despertaban a usted por las noches, cosa que ahora, gracias a nuestras pruebas de sonometría, ya no puede ocurrir, porque no pasaría la ITV.

La segunda inspección, efectivamente, hay una moción en que si es posible nos gustaría, también al Grupo Parlamentario Popular, que se eliminase el coste de la segunda inspección.
Así se planteó.
Y yo le puedo decir, porque usted me ha preguntado en la primera intervención si yo me he reunido con los señores de la ITV, sí he estado reunido en bastantes ocasiones.
De hecho, no sé si usted lo sabe, supongo que sí, ellos tienen una demanda de un recurso ante los tribunales contra la congelación de tarifas que tenemos y eso estamos en período de ver qué resolución toma el juez.
Esperemos que nos dé la razón y que podamos al menos congelarlas.

Bajarlas, si no es por negociación bilateral por un acuerdo de algún tipo que podamos llegar, me temo que no pueda ser posible, porque estamos atados por un contrato legal y por mucho que a nosotros nos gustase que fuese gratis la ITV cuando hay una concesión, por seguridad jurídica alguien que tiene una concesión de prestar un servicio durante unos años no se le puede quitar a mitad y si se le quita tendríamos unas indemnizaciones terribles.
O sea, que el coste de la ITV se acabaría pagando sí o sí, porque si un juez por ponerla gratis nos obliga a indemnizar a los concesionarios, acabaríamos pagando, mediante los impuestos de todos los valencianos y valencianas, el coste de la ITV de forma indirecta.

O sea, lo único que podemos hacer es seguir negociando, esperar que haya una sentencia que nos sea favorable, en cuanto a la congelación de tarifas, y ver si conseguimos algún acuerdo que permita, si no eliminar, sí reducir el precio de la segunda inspección.
Estoy de acuerdo con usted que sería ideal.

También quiero decirle, y me lo han manifestado así en las conversaciones y en las negociaciones que hemos llevado a cabo, que las comunidades autónomas en las que la segunda inspección tiene algún coste tiene un efecto positivo en que la gente revisa los coches antes de llevarlos, porque sabe que si no pasa la inspección a la primera le va a costar más dinero.
Es decir, le da más trabajo a los talleres, porque uno de los efectos que tenemos debido a ese coste de la segunda inspección es que el índice de coches que pasan la inspección a la primera es mucho más alto que en muchas comunidades autónomas, donde la segunda inspección y la tercera y la cuarta y sucesivas es gratis.
O sea, que algún efecto positivo tiene.

Pero estoy de acuerdo con usted en que si no es gratis al menos tendría que bajar más, porque ahora es un coste que en relación a la primera todavía consideramos también demasiado alto.

Ya le digo que es un proceso que habría que negociar, porque cuando hay una concesión establecida y esto se estableció mediante un concurso público mediante un pliego, que además asesoró Price Waterhouse Coopers en su momento, y se hizo -ellos también habían asesorado al País Vasco- quiero decir que se hizo en su momento con transparencia y mediante un concurso público, pues, ahora no se puede romper unilateralmente las condiciones que están así hasta 2022.
Ya le digo que lo único que hemos podido hacer hasta ahora es congelar y aun así eso está recurrido ante los tribunales.

Por tanto, decirle que seguiremos hablando con los operadores de ITV, que si podemos intentar abaratarlo lo abarataremos.
Pero no comparemos peras con manzanas.
La diferencia de coste respecto a la media no es tan alta.
Lo que pasa es que tenemos una prueba adicional que, ya le digo, a mí me sorprende que a usted no le guste que comprobemos el ruido que hacen los vehículos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor conseller.

Interpel·lació al Consell, que fa la consellera de Benestar Social, senyora Asunción Sánchez Zaplana, sobre la política general del Consell en relació amb la integració de les persones immigrants, que formula la diputada senyora Marina Albiol Guzmán (GP Esquerra Unida) (RE número 62.
238, BOC número 186)

El senyor vicepresident primer:

Nové punt de l'ordre del dia: interpel·lació al Consell sobre política general del Consell amb relació a la integració de persones immigrants, formulada per la diputada Marina Albiol, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Correspon la resposta a la consellera de Benestar Social.

Té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bona vesprada.

Vivim en un món terriblement injust, sota un sistema, el capitalista, que acumula les riqueses en unes poques mans a costa de l'empobriment i l'explotació de la immensa majoria.
Més del 80% de la riquesa està en mans del 10% de la població.
A nivell territorial són Europa i Nord-amèrica els que acumulen la major part de la riquesa del món.

Els països del sud d'Àfrica, d'Amèrica Llatina són països molt rics, que han sigut empobrits per l'avarícia i la rapinya, empobrits per les polítiques del Fons Monetari Internacional, saquejats per les multinacionals que espolien, que arrasen els seus recursos naturals i humans.

El colonialisme i l'imperialisme són els responsables de la situació de pobresa de milions i milions de persones al món.
I quan estes persones pugen dels seus països busquen, igual que buscaven abans els nostres avis i que ara busquen els nostres joves quan se'n van, el que busquen és una vida més digna, un futur.

Quan eixes persones se'n van de països assolats per la fam, per la misèria i per les guerres, arriben ací per a topar-se de front amb el mur de la insolidaritat i la injustícia dels nostres governs.
Això els qui arriben, perquè altres perden la vida pel camí, s'ofeguen en la mar.

Europa es blinda contra la immigració com si d'una plaga es tractara.
A l'estat espanyol tenim una llei d'estrangeria xenòfoba i racista, des de la primera a l'any 1985 i totes les seues modificacions, les fetes per uns i per altres, totes, absolutament dolentes.
Una llei d'estrangeria que il·legalitza persones.
Una llei que posa mil i una traves, quan no impossibilita directament la regularització de la situació administrativa.

Partint d'ahí i tenint en compte que el govern autonòmic del Partit Popular al País Valencià, davant d'aquesta llei, el que fa és assumir-la i aplaudir-la, evidentment complicat és parlar de polítiques destinades a propiciar la igualtat de les persones migrants.
O, més ben dit, és eixa ideologia que impedix fer al País Valencià realment polítiques d'integració de les persones migrants; un terme, el de la integració, que seria discutible.
Si cal podem parlar de si cal integrar o de si cal incloure.
Jo preferiria parlar d'igualtat real de drets.
Però, bé, utilitzem el terme.

I anem a les xifres que demostren que no es fan polítiques, entre altres coses perquè no hi ha recursos econòmics.

Els pressupostos van en caiguda lliure des de l'any 2010.
En 2010 es van destinar vuit milions d'euros.
En 2011, tretze.
En 2012, deu.
En 2013, 5,8 milions d'euros per a les polítiques d'integració.
Els pressupostos, com dic, en caiguda lliure.

Però, en realitat, la situació és encara pitjor.
Perquè el pressupost de 2011 i 2012 es va quedar en el paper.
Les entitats han estat dos anys sense un duro.
Es va pagar el 31 de juliol de 2013 el que corresponia a l'any 2011.
I encara estan pendents de pagament els anys 2012 i 2013.

Açò ha suposat, aquest deute, aquesta morositat ha suposat que moltes entitats directament s'han dissolt, han tancat, han baixat la persiana.
I la majoria de les que han sobreviscut a la morositat del Consell han paralitzat els seus programes i, per tant, s'ha paralitzat la capacitat d'ajuda a les persones migrants en situació de vulnerabilitat.
Les que han pogut, han mantingut alguns programes amb fons propis i amb voluntàries, i continuen pràcticament igual.

En un moment on la crisi colpeja els grups més vulnerables i que està sent especialment devastadora i terrible per a les persones que han vingut a treballar ací, vostés, el Partit Popular, el Consell ha fet que el teixit associatiu es debilite i que pràcticament ja no quede xarxa de protecció.

S'han reduït les places d'acollida.
S'han tancat pisos.
L'orientació i el suport jurídic a persones migrants s'ha quedat en mínims.
La inacció de la conselleria ha deixat sense resposta les necessitats de la població migrant en el pitjor moment, en el pitjor, consellera, en el pitjor.

Ni tan sols els seus instruments, que va impulsar Blasco amb la seua concepció, aquella de confondre fer polítiques en fer clientelisme, ni tan sols aquelles polítiques, allò que s'emmarca dins d'eixa llei d'integració de les persones immigrants, que ja era absolutament insuficient, però ni tan sols això s'està fent.

Tot s'està esvaint per falta de fons, tot: els pactes socials per la convivència, el pacte valencià per la immigració, el pacte local per la integració de les persones immigrants i el pacte agrari valencià per la immigració.
Tots morts per inanició.
Tots.

El programa d'escola d'acollida, que evidentment no era l'ideal; però és que ja ni això.
Està totalment paralitzat.

Els fons per a les organitzacions sindicals, perquè les organitzacions sindicals desenvolupen actuacions de formació, de gestió de la diversitat, d'inserció sociolaboral, són inexistents.

L'Observatori Valencià d'Immigració, les diferents plataformes virtuals, fa més d'un any que no actualitzen, que no s'actualitzen; suposem que també per falta de mitjans, per falta de recursos.

Consellera, ¿sap vosté que fa dos anys que estem sense pla director de les polítiques d'integració per a les persones migrants?
El pla que teníem era 2008-2011.
Estem a 2013.
El pla ha caducat i no se n'ha fet un nou.
I, si s'està fent -que no ho sé-, si s'està fent, s'està fent al marge de les entitats, al marge de la mesa d'entitats de solidaritat amb les persones migrants.
Qui està fent eixe nou pla director, consellera?
Qui l'està fent?
¿Per què no donen veu i participació a les entitats?

¿I què passa amb l'avaluació de l'anterior pla, del pla 2008-2011?
Quan pensen fer pública eixa avaluació?
, perquè ni tan sols li l'han passat a les associacions.
Una avaluació, per cert, per a la qual van contractar una empresa externa per a una feina que, perfectament, podien haver fet els treballadors i treballadores de la conselleria i, segurament, molt millor feta la feina.
Una avaluació feta sobre paper, no sobre la realitat, no està feta sobre la realitat dels impagaments, dels programes que s'han paralitzat.
Han convertit l'avaluació del pla director en un acte de propaganda, perquè l'avaluació no té dades reals d'execució, només contempla un pressupost, però contempla un pressupost que ni tan sols s'havien pagat ni les ajudes.

Però és més, consellera, no podem parlar d'integració i menys encara d'igualtat quan se nega a persones que viuen ací, que són els nostres veïns i veïnes, un dret tan bàsic com és l'assistència sanitària.

El reial decret aprovat pel govern central va ser una mesura criminal, absolutament criminal.
I portem més d'un any on a persones, que de manera xenòfoba vostés qualifiquen d'il·legals, a eixes persones se'ls està negant l'assistència sanitària.
I igualment greu és que se'ls està fent pagar el cent per cent de la medicació i, per tant, se'ls està negant en la pràctica també l'accés a la medicació.

Aquest estiu anunciava el conseller de Sanitat el que semblava la fi d'eixe apartheid sanitari, la fi d'eixe racisme institucional.
Però, de moment, sols va ser un miratge -un espejismo, que diuen en castellà-.
Perquè la realitat és que a dia d'avui continuen sense assistència sanitària.
Moltes entitats han fet els tràmits, però ninguna ha aconseguit que es faça efectiu el dret.
No tenim constància que a alguna persona en el País Valencià en situació administrativa irregular se li haja tornat l'accés al sistema valencià de salut.
Què passa?
Que era sols propaganda?
O pensen complir-ho?
¿Van a informar les persones que es poden acollir a eixe programa de protecció a la salut?
Van a informar els professionals?
I volem també saber si el programa arribarà a totes les persones sense recursos o si n'hi haurà encara gent que se quedarà al marge.

I una qüestió, consellera, un altre tema, ¿van a continuar permetent que es repatrie persones sense la possibilitat d'accés al procediment d'asil?
¿O van a exigir al govern central que es complisca la legislació internacional?
Ahir mateix van arribar quatre persones que viatjaven de polissons en un vaixell, van arribar al port de València.
Dos persones van dir que volien sol·licitar asil.
Però no es va començar el procediment que pertoca, van ser repatriats sense començar el procediment.
I això, senyora consellera, està passant al País Valencià.
¿Van a exigir al govern que complisca i que respecte la llei de dret a l'asil en el País Valencià?
Li ho van a exigir?

I acabe amb una qüestió.
Al País Valencià, a la ciutat de València, tenim una presó per a persones que no han comés cap delicte, el centre d'internament per a estrangers de Zapadores.
Empresonats per no tindre papers.
Un centre que atempta contra la dignitat i les llibertats fonamentals dels qui intenten aconseguir una vida millor.
La presència d'aquest CIE ens fa un país encara més insolidari, si cap.
Per això, li demane, senyora consellera, que se sume a la campanya «CIE no» i que reclame al govern central el seu tancament.

I no vull acabar sense saludar els companys i companyes de la mesa d'entitats de solidaritat amb els immigrants que, senyora consellera, per cert, fa sis mesos que esperen reunir-se amb vosté.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Albiol.

Honorable consellera, té la paraula.

La senyora consellera de Benestar Social:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señora Albiol.

En esta interpelación usted me pregunta cuál es la política general de la conselleria en materia de integración de personas inmigrantes.

Primero, decirle que, para mí, ninguna persona es ilegal.
Las personas se pueden encontrar en situaciones diferentes y de irregularidad administrativa, pero ninguna persona es ilegal.

Y, luego, no sé si le he entendido que usted me decía que aplaudíamos algunas leyes estatales o europeas y me animaba a no cumplirlas por ideología.
Luego me lo explicará.

Le respondo a su interpelación, a su pregunta.
La organización internacional de migraciones, en su informe ya de 2011, ponía de manifiesto un panorama de migración mundial que, probablemente, indicaba ya aumentaría en magnitud y complejidad.
Ese aumento, decía este informe, es debido a las crecientes desigualdades demográficas, a la nueva dinámica mundial y política, a la revolución tecnológica y a las redes sociales.
Y, tal y como se recoge en los datos del Observatorio Permanente de la Inmigración, el número de extranjeros con certificado de registro o tarjeta de residencia en vigor, a 30 de junio de 2013, en España es de 5.
503.
977 personas, de las cuales 707.
666 tienen residencia en la Comunidad Valenciana.

Estas corrientes migratorias se traducen, lógicamente, en nuevos retos políticos, principalmente relacionados con la integración de la población inmigrada.

La Generalitat lleva a cabo políticas que favorecen la integración, respetando siempre la normativa internacional, comunitaria, estatal y autonómica, y teniendo en cuenta siempre las directrices que al respecto marca y fija la Unión Europea.

Los principios en los que nosotros asentamos la política de integración son: la igualdad y nunca la discriminación, la no-discriminación, la vinculación de los poderes públicos con los derechos recogidos en nuestra Constitución y en todos los instrumentos internacionales en materia de inmigración, la participación ciudadana, la solidaridad, la interculturalidad y la transversalidad.

Por tanto, además de la vertiente que usted ha citado, económica y social, nosotros tenemos que tener en cuenta todo lo que afecta a la diversidad cultural y religiosa.
Porque, para lograr que las personas que han venido estén cómodas, para lograr esa integración real, debe existir voluntad de ajuste mutuo por parte de inmigrantes y de residentes.
Y eso implica, así, reconocer el conjunto de derechos al colectivo de las personas que han llegado con un proyecto de futuro.
Y tenemos que acompañar nuestras políticas públicas y lograr la cohesión social y exigir un compromiso, también por parte de la población inmigrada, de asumir determinados deberes.

Ha hablado de la fase de acogida.
Pues, esa fase de acogida, en su objetivo principal, es integrar progresivamente a las personas que llegan a la comunidad para comenzar su proyecto de futuro.
Y, para eso, ciertamente hemos contado con el servicio de muchas entidades y de muchas administraciones.

Hemos tenido y hemos podido ofrecer actividades de información, de orientación y de acompañamiento en muchas materias: en educación, en sanidad, en vivienda, en inserción sociolaboral.

Hemos tenido una red de centros de acogida y de escuelas de acogida que siguen puestas en marcha, en colaboración -sí, hay que decirlo- con el tercer sector y con los municipios.

La cooperación con administraciones públicas, sobre todo, porque es muy importante para nosotros y así debe de ser, porque es en los territorios, en los municipios donde se produce esa llegada de las nuevas o de los nuevos vecinos, al nivel local.
Por eso se creó y se mantiene la red de agencias AMICS, que es de gran importancia para nosotros.

Le recuerdo que todo el conjunto de medidas en su momento fueron innovadoras, porque fueron pioneras en España muchas de ellas.
Pero, efectivamente, dejan paso a una segunda fase mucho más compleja, que es la adaptación de las personas inmigrantes a un nuevo entorno y la integración, que no asimilación, a la sociedad.

Nuestro objetivo es lograr la cohesión social y la convivencia pacífica entre todos los residentes de la comunidad, antiguos y nuevos vecinos, de la que forman parte ya segundas y terceras generaciones.

Y, además, pese a los esfuerzos que estamos realizando, usted es conocedora de que esta segunda fase se ha visto influida por una crisis económica internacional y afecta, efectivamente, a los colectivos más vulnerables de manera más directa, y precisamente entre ellos están las personas inmigrantes.

Además, como le he dicho, debemos conciliar la gran diversidad cultural y religiosa entre la población inmigrada, porque, como hemos visto en algunos casos, hay amenazas de aumentos de intolerancia y xenofobia, como se ha observado en algunos casos y fuera de nuestras fronteras.

Le voy a decir alguna palabra o alguna frase que dice nuestro plan valenciano para la prevención de la discriminación interétnica, el racismo y la xenofobia, que dice que la integración real es sólo posible si la solidaridad, el respeto y la igualdad de derechos se consolidan como valores absolutos de convivencia.
El ejercicio de estos valores tiene que ser un compromiso que ha de asumir toda la ciudadanía.

La situación económica.
Decía usted que han ido disminuyendo las líneas políticas o las líneas de trabajo.
Yo le estoy hablando de líneas de trabajo, de acogida, en este caso ya de integración.
Pues, la situación económica ha tenido como consecuencia un descenso en la llegada de las personas inmigrantes.
Pero no existe ruptura entre ambas fases, entre acogida e integración.
Para nosotros, la acogida sigue siendo un hecho fundamental en nuestra política porque, mientras sigan llegando personas a nuestra comunidad, en busca de un futuro, debemos atenderlas y ayudarlas a que consigan hacer ese proyecto de futuro viable.
Y tenemos que seguir prestando, en menor medida porque llegan menos personas, como le he dicho, pero seguimos prestando esos servicios de acogida.

La acogida, como usted sabe, son todas las actuaciones encaminadas o dedicadas a atender a las personas que han llegado de otros países, con independencia de su situación administrativa, porque ya sé que a usted le preocupa, igual que a mí, esa situación.
A modo de ejemplo, puedo decirle que todas las mujeres que han sido víctimas de violencia o que están en riesgo de exclusión social tienen asegurada la atención a través de todos los recursos de que dispone la red de la Conselleria de Bienestar Social para este colectivo.

Y, además, sabe bien que la atención integral que se recibe en esta fase, de esta atención depende la incorporación a la sociedad.
Y para eso tenemos que seguir trabajando, tenemos que seguir trabajando en cuestiones como el idioma, la educación, la formación en el ejercicio de derechos o deberes o la prevención de la futura exclusión social.

Sabe que tenemos varios recursos en marcha y -como le he citado- la red de agencias AMICS para nosotros es fundamental, la red de agencias AMICS, la red de centros de acogida y la red de escuelas de acogida.
Le podría describir todas y cada una de ellas, pero creo que conoce cuáles son los servicios que se están prestando.
El modelo de acogida que queremos consolidar es ese.

Los centros de acogida atendidos por organizaciones que tienen todo nuestro respeto, organizaciones sociales que reciben subvención de la conselleria sin ánimo de lucro -como le decía- y de manera personalizada, que conocen y nos trasladan los problemas y necesidades que afectan a todas y cada una de las personas que llegan y que quieren ser atendidas, y las escuelas de acogida, que han sigo -yo creo- también muy importantes para todas las personas que han llegado.

El programa de acogida -como le digo- es un eje fundamental que permite a todas las personas… -es de carácter voluntario, como también sabe, que eso no se lo había dicho-, que permite a toda persona inmigrante que desee asumir los principios en los que se asienta la sociedad española poder hacerlo y, en concreto, también, en la sociedad valenciana.

Pero, nuestra segunda línea de trabajo es ya el eje de la integración.
Queremos conseguir -como le he dicho- la cohesión social y una convivencia pacífica de todos y todas, de antiguos y de nuevos vecinos.
Nuestra prioridad: lograr la plena integración de las personas que, una vez que han superado esa fase de acogida, ya forman parte de nuestra sociedad, y así la sentimos y la vivimos porque han dado lugar -como sabe- a segundas y a terceras generaciones, y vamos a poner -ya que me lo pregunta- todo el esfuerzo para conseguir una sociedad cohesionada en que todos podamos tener objetivos comunes.
En esta tarea, la solidaridad, el respeto, la tolerancia, la igualdad y la prevención de la exclusión desempeñan un papel para nosotros de vital importancia.

Por eso, el diseño y la aplicación de políticas preventivas son fundamentales, porque ello nos va a permitir evitar la desigualdad y la conflictividad social.
Queremos atender a los jóvenes, a los jóvenes que fueron y que son hijos de familias inmigrantes, y, al igual que hicimos con la acogida, vamos a apostar por la mediación intercultural porque nos parece un instrumento básico y fundamental para favorecer la cohesión social porque queremos dar a la integración una respuesta integral, coordinada y transversal.
Hemos optado, como ve, por un modelo bidireccional de convivencia que explica o que indica un esfuerzo por ambas partes, por los que estamos aquí y por los que han venido.

Por eso, vamos a poner en marcha un conjunto de servicios específicos como las escuelas de integración, y -ya que me lo pregunta- sí que tenemos un borrador del Plan director de integración y convivencia, sí que los servicios técnicos han trabajado sobre este plan director, y sí que vamos a dar participación, como no podía ser de otra forma, a todos y cada uno, lo vamos a enviar a todos y cada uno de los colectivos y de las entidades, a todo el que pueda participar, enriquecer, alegar o aportar a este futuro plan de trabajo, y le invito, también, a que, si usted quiere, podrá formar parte del mismo.
La integración requiere el compromiso de todos los valencianos y valencianas, del conjunto de toda la sociedad.

Y por eso -como le digo- vamos a apostar por esa mediación, por ese plan que vamos a poner a disposición de la sociedad valenciana porque lo consideramos el medio idóneo para facilitar la convivencia en la diversidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Para réplica, senyora Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Consellera, comence per on ha començat vosté.

¡Clar que demane insubmissió a determinades lleis!
¡Clar que sí!
A la Llei d'estrangeria o al reial decret de l'apartheid sanitari.
Demane insubmissió perquè són lleis que legalitzen la desigualtat, i així és impossible parlar d'igualtat i és impossible parlar d'integració amb eixes lleis.

Mire, li he parlat del pressupost, li he dit que el pressupost ha caigut de 18 milions a 5 milions d'euros, però vosté diu que és per culpa de la crisi.
La crisi és sempre l'excusa per a les seues retallades, per a altres coses sí en tenen, de diners, per a donar diners a la banca en tenen, però, evidentment, per a les persones més vulnerables no en tenen.

Les seues paraules, consellera, sense recursos no servixen absolutament per a res.
I ens agradaria saber què passarà amb els pressupostos de 2014.
¿Va a continuar la caiguda del pressupost per a les polítiques d'integració?
¿Va a continuar així?

Mire, i ha parlat vosté de la…, per exemple, per posar-li un exemple, de la xarxa AMICS.
Consellera, sense recursos no es poden sostindre, i els municipis en estos moments no tenen recursos per a sostindre la xarxa AMICS.

Mire, consellera, açò és una interpel·lació i vosté no ha contestat absolutament res, absolutament res del que jo li he preguntat, ¡a res!
Li he preguntat que quan pensen pagar a les entitats el que se'ls deu de 2012 i 2013, ¿quan van a pagar?
Una data, per favor, una data.
Li he preguntat quan van a donar participació en eixe nou pla director de les polítiques d'immigració, ¿quan van a donar la participació?
, perquè la participació no és possible que siga quan ja està acabat el pla, se vol participar des del principi, les entitats han de participar des del principi.
Per tant, no entenc com no tenen ja les entitats eixe esborrany que diuen que ja han realitzat.

Volem, per cert, que eixe pla responga a les necessitats reals d'integració de les persones migrants, deixen de confondre immigració en persones amb exclusió.
Les persones migrants no estaven vivint en el carrer als seus països, majoritàriament.
Per tant, els recursos per a persones sense sostre no són els mateixos recursos que necessiten les persones migrants, i a vore si amb el nou pla director ho tenen en compte.

No m'ha contestat sobre el que li he preguntat de l'atenció sanitària.
¿Van a complir eixe programa que va enunciar el conseller de Sanitat aquest estiu?
¿Van a complir-lo o no?
¿Van a tindre assistència sanitària les persones migrants en situació irregular?
¿Sí o no?
, consellera, perquè fins ara no coneixem ni una sola persona que tinga dret a l'assistència sanitària.
¿Quan van a complir-lo?

I jo sé que vosté no és la consellera de Sanitat, però és que jo la interpel·lació no li la faig a la conselleria, li la faig al Consell, i pregunte al Consell.
Per tant, supose que li hauran passat la informació i, si no, mal fet.

Li he preguntat també si van a exigir al govern central que complisca amb la llei de dret a l'asil, i no m'ha contestat.
S'està incomplint la legislació internacional al País Valencià.
¿Va a exigir-li al govern central que complisca amb el dret de l'asil i que quan una persona demane que vol acollir-se al procediment per a demanar el dret a asil no siga repatriada immediatament?

Consellera, el Fòrum de la Immigració havia de reunir-se dos voltes a l'any i no ho ha fet en tres anys, no s'ha reunit en tres anys; de fet, crec que es va fer la primera reunió de constitució, per a la premsa i per a quedar bonic, i ¡no s'ha tornat a reunir!
¿Va a reunir el Fòrum d'Immigració?
¿Quan?
Volem una data.

I, mire -vaig acabant, també- també li he acabat dient que la mesa d'entitats de solidaritat amb les persones migrants fa sis mesos que estan esperant a reunir-se amb vosté.
¿Va a donar-los ja data per a la reunió?
Aprofite, els té aquí dalt, aprofite aquesta interpel·lació i done'ns una data per a la reunió perquè fa sis mesos que estan esperant.
No és intel·ligible que la consellera de Benestar Social es passe sis mesos sense atendre la mesa d'entitats de solidaritat amb les persones migrants, no és acceptable.

I, mire -acabe-, sols espere, i acabe amb un desig, el desig que els nostres joves, que estan exiliant-se per culpa de les seues polítiques injustes, allà on vagen siguen millor rebuts del que s'està rebent ací a les persones immigrants.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Albiol.

Honorable consellera, té la paraula.

La senyora consellera de Benestar Social:

Muchas gracias.

Necesitaría mucho tiempo para responderle a todas las cuestiones, pero voy a intentar en estos cinco minutos responderle a alguna de las cuestiones que usted ha planteado.

Por supuesto que las políticas de integración del Consell respetan absolutamente todos los criterios establecidos por las normativas internacionales, estatales y autonómicas.

Mire, yo no sé si usted conoce la Directiva de la Unión Europea 2020, una estrategia para el crecimiento inteligente, sostenible e integrador.
No he creído entenderle que piensa usted que no hay que cumplir esta normativa, que hay que incumplir la normativa estatal, que la normativa autonómica discrimina totalmente a las personas.
Nosotros vamos a cumplir las leyes, vamos a cumplir todas las leyes porque es nuestra obligación como Consell y es mi obligación como consellera hacer que se cumplan las leyes.

Con respecto al Plan director de integración y convivencia que recogerá las políticas que les he expuesto, señorías, tiene su base, como no podría ser de otra forma, en tres líneas fundamentales: en las escuelas de integración; en el respeto a las generaciones, a la segunda y tercera generación que ya están viviendo con nosotros, que son nuestros vecinos; y en la mediación intercultural, porque consideramos que la mediación es una herramienta fundamental, y, si no, hable usted con los municipios y con los mediadores que hace ya muchos años que están trabajando en los municipios.
Nuestro reto es que la sociedad valenciana comparta una cultura y unos intereses comunes, que sea una sociedad que trabaje junta para un fin común, y yo voy a centrar mis esfuerzos en ello.

Mire, yo me he reunido con mucha gente, usted dice que no me he reunido con la mesa, o con el Foro de Inmigración o con algunos colectivos, pues yo tengo mis dudas.
Desde luego, si eso ha pasado, ya le garantizo, a día de hoy, que la semana que viene el colectivo que usted dice tendrá una reunión conmigo.
Yo no he dejado de reunirme ni con inmigración ni con ningún sector de servicios sociales, no me consta pero, posiblemente, si usted lo dice -y es verdad- yo me reuniré con ellos, pero me he reunido con mucha gente que está trabajando y he participado, por ejemplo, en el foro o en el trabajo que se está haciendo en contra del racismo y de la xenofobia, que usted no ha hablado en ningún momento de ese tema, que estamos trabajando, también, con muchos colectivos, y le puedo citar hasta los colectivos con los que… No, si yo se los puedo decir, todos los colectivos con los que estamos trabajando: el Centro Cultural Islámico de Valencia, la Comunidad Palestina en Valencia, la Comunidad Israelita en valencia, Amnistía Internacional, la Agencia de Naciones Unidas para los Refugiados de Palestina, el Movimiento Contra la Intolerancia… En fin, podría seguir.

¡Claro que vamos a escuchar a todo el mundo!
¡Y claro que ese borrador es un borrador!
Yo no le he dicho que vamos a aprobar en estas Cortes ni que vamos a traer la aprobación definitiva del plan director, le he dicho que la fase de borrador… La próxima semana, en esta quincena de octubre, tendrán y podrán tener participación en este borrador todos aquellos que quieran enriquecerlo y que quieran participar.

Y dice usted que si no he preguntado a mi compañero, que usted me ha hecho una pregunta genérica relacionada con toda la inmigración y con todas nuestras políticas.
Yo creo que le he respondido, creo que le he dado los datos de todo el trabajo que se ha hecho hasta ahora.
Estamos esforzándonos también en la línea de atender todas las reivindicaciones.

Con respecto a la atención sanitaria de inmigrantes, en la Comunidad Valenciana se han visto afectadas muchas personas por la medida a que usted hacía referencia, y el 1 de julio de 2013 entró en vigor una instrucción de la Conselleria de Sanidad por la que los inmigrantes que se encontraban en situación irregular y sin recursos, empadronados desde hacía un año o más en la Comunidad Valenciana, podían disfrutar de atención sanitaria y del abono de los medicamentos.
En esa instrucción -creo- hay una serie de requisitos que, bueno, si quiere, se los puedo citar o se los puedo dar después, pero conoce usted esa instrucción.

Pero, mire, le puedo garantizar el trabajo que estamos haciendo, en el que estamos contando con los municipios, en el que estamos contando con los colectivos, con, por ejemplo, la red de asociaciones que trabajan por la pobreza y por la exclusión social.
¡Claro que tenemos una situación complicada!
No obstante, nuestra comunidad es la cuarta comunidad autónoma española con mayor número de población inmigrante, casi el 13% de nuestros ciudadanos provienen de otros países.
Y eso nos obliga a más, y nos obliga a esforzarnos más.
Y no tenga ninguna duda de que lo vamos a hacer, en una situación muy complicada.

Si usted estuviera aquí, estoy segura, estoy segura de que haría el máximo esfuerzo -como estoy haciendo yo- por conseguir que las personas inmigrantes tengan todos su derechos reconocidos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora consellera.

Senyories, se suspén la sessió que es reprendrà demà a les deu del matí.

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 2 minuts)