Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 7 de maig
de 2009.
Comença la sessió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora María
Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió plenària
número 47.
Segona i darrera reunió.

Moció subsegüent a la
interpel·lació pel procediment especial
d'urgència al conseller d'Educació, senyor
Alejandro Font de Mora Turón, sobre política general de la
conselleria en matèria de concerts educatius amb els centres privats
de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 33.
151, BOC número 139)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
subsegüent a la interpel·lació pel
procediment especial d'urgència al conseller
d'Educació sobre política general de la conselleria en
matèria de concerts educatius amb els centres privats de la
Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua presentació i defensa, té
la paraula l'il·lustre diputat senyor Sanmartín.
(Pausa)

Señores diputados, si fueran ustedes tan
amables de guardar silencio o hablar bajo pues podríamos comenzar el
debate.

Cuando quiera usted.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, presidenta.
Bon dia.

Senyories.

La qüestió que ens porta hui aquí
és una moció subsegüent a la
interpel·lació que vam presentar fa diverses setmanes.

La qüestió és com i de quina manera
incorporem progressivament l'anglés com a llengua vehicular en
l'ensenyament educatiu.

El problema, paral·lelament, és la.
.
.
jo
diria que falta de credibilitat, la desconfiança de cara a
l'administració que ho ha de dur a terme: la Conselleria
d'Educació, i sobretot el seu conseller.
No té cap
confiança i no té cap credibilitat, no sols pel darrer de la
famosa Plataforma per l'ensenyament públic i les seues
reivindicacions, sinó perquè en el tema del
multilingüisme o en el tema del trilingüisme ens ha demostrat en
els darrers anys una total inoperativitat.

Jo recorde com, ara farà quatre mesos, el
proppassat mes de desembre, el conseller Font de Mora presentava als
mitjans de comunicació unes bases per a un futur pla de
multilingüisme aquí, a la Comunitat Valenciana.
Ens
miràrem el pla, que eren 10 o 12 pàgines, i, sincerament, no
concretava res.

Tanmateix, però, el mateix conseller,
després del rebolcó que significaren les tres manifestacions
i la vaga de la setmana passada, aprofitava el pont de l'1 de maig
per a presentar-mos de nou -no sé si és el
mateix?
- un altre pla de plurilingüisme amb objecte que.
.
.
o amb
l'objecte d'incorporar progressivament l'anglés
des de primer de primària, de manera que el 80% de
l'ensenyament es puga fer en anglés.

De fet, i el sorprenent és que en esta mateixa
presentació es parlava que aquests esforços per incorporar un
pla multilingüista a l'educació pública valenciana
els va començar qui actualment és president de La
Generalitat, l'any 1998 aleshores conseller d'Educació.

La realitat, però, sincerament, és que a
hores d'ara, a hores d'ara ens trobem que els nostres alumnes,
finalitzat l'ensenyament obligatori, no estan ni capacitats per a
expressar-se per escrit u oralment ni en valencià ni en
castellà, que són les dues llengües oficials de la
Comunitat Valenciana, però tampoc amb la llengua estrangera, siga
francés o siga anglés.

I, en conseqüència, les contínues
presentacions per part del conseller Font de Mora de plans
multilingüistes, trilingüistes o plurilingüistes en
l'educació pública simplement han sigut pedaços,
muntatges propagandístics que no han portat a res.

Si passem a la primera qüestió.
Les dues
-és que no se sent-.
.
.

La senyora presidenta:

Señores diputados, perdón, (so per interferència d'un mòbil) señores diputados.

Señora Moreno, rogaría que se
tranquilizara usted, ¿eh?

Señor Sanmartín, puede usted continuar.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, presidenta.

Estava dient abans d'aquesta
interrupció.
.
.
Li estava dient abans d'aquesta
interrupció, però penso que importa a tots, estem parlant del
multilingüisme en l'educació.
.
.

La senyora presidenta:

Señor.
.
.

El senyor Sanmartín Besalduch:

.
.
.
pública
valenciana.
Deia.
.
.

La senyora presidenta:

Por favor, le rogaría al interviniente que
disculpara un momento, y al señor Costa.

Señora Mónica.
.
.
Señora Oltra, le
rogaría, por favor, si fuera usted tan amable.
.
.
Creo que se ha
conseguido la foto.
.
.
, se ha con.
.
.
, ha conseguido usted la foto, (remors) ha conseguido el
impacto mediático, y yo le rogaría a usted, para evitar tener
que tomar cualquier medida, que por favor fuera respetuosa con una
institución de La Generalitat como es la propia Generalitat.

Yo creo que usted es extremadamente inteligente, (remors) extremadamente
inteligente, y no va a hacer falta que le llame al orden, y no va a hacer
falta que le llame al orden.
.
.

Señores, eh.
.
.
, le ruego, le ruego, por
favor, señora Oltra, .
.
.
(Remors i pausa)

Se suspende el pleno durante cinco minutos y llamo a
los portavoces a consulta.

(Se suspén la sessió a les 10 hores i 16
minuts)

(Es reprén la sessió a les 10 hores i 22
minuts)

La senyora presidenta:

Continua la sessió.

Continuando la sesión.
.
.
Señora Oltra,
la llamo al orden y, después de haberle.
.
.
, sí.
La llamo
al orden y le ruego que.
.
.
(Remors) Sí.
La llamo a usted al orden y le vuelvo a reiterar
la petición que le hecho de que deje usted de ofender a la primera,
a la institución que es La Generalitat, con esa expresión.
Y
le pido que se retire la camiseta.
(Veus)

Le.
.
.
(Veus) Bueno, pues.
.
.
le llamo al orden por segunda vez,
con la advertencia de que la tercera pues va a llevar aparejada la
expulsión.

Pues le llamo al orden por tercera vez y la expulso (la senyora presidenta colpeja amb la maceta) del pleno.
(Aplaudiments)

Continuamos con la sesión plenaria.

Señor Sanmartín, tiene usted la palabra
para continuar con su intervención.
(Remors
i pausa)

Señores diputados, les rogaría silencio
a todos, por favor.

Señor Sanmartín, cuando quiera, puede
usted continuar.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Exactament no sé a
on, a on m'havia quedat ni.
.
.

Jo, ho dic sincerament, recorde com la setmana passada
es va suspendre la Comissió d'Educació.
Avui se
suspén el ple.
El president de La Generalitat a Boston, el senyor
Font de Mora no sé on està, i jo parlant aquí avui de
l'anglés i el trilingüisme.
Sincerament dic ni veig
interés ni veig sentit, però bé, vaig a seguir, (aplaudiments) vaig a seguir.

Deia que difícilment podem aplicar.
.
.
No, no,
és cert, és cert.
Difícilment podem aplicar en el
sistema educatiu -penso que és més
seriós-, podem aplicar un sistema plurilingüe, és
a dir, l'anglés com a llengua vehicular mentres ni
vostés tenen voluntat política per a fer-ho, però
sobretot, ni tenen recursos econòmics ni recursos humans per a dur a
terme.

Estem, ho dic sincerament, ho dic sincerament, farts
dels muntatges propagandístics al voltant de l'anglés,
quan sempre, al final de la correguda, no s'ha aplicat res.

I ho recordava aquí.
Fa quatre mesos va
presentar el primer pla de multilingüisme en el sistema educatiu
valencià el senyor Font de Mora, sense concretar res.
S'aprofitava el passat pont de l'1 de maig per a tornar-mos a
presentar un pla multilingüista, que no sabem si és el mateix o
no.

La realitat a hores d'ara és que a la
Comunitat Valenciana l'alumnat que finalitza l'ensenyament
obligatori ni té les competències lingüístiques
adequades ni en les dues llengües oficials, tant en expressió
oral com escrita, ni tan sols en llengua estrangera, siga
l'anglés o siga el francés.

D'acord amb esta realitat plantejo les
següents qüestions:

Primera, respecte al tema del valencià, com
pretenen vostés aplicar un model trilingüe si vint-i-cinc anys
després d'aprovar-se la Llei d'ús i ensenyament
del valencià hem estat incapaços d'aplicar un programa
bilingüe?

Els nostres alumnes -vulnerant una llei encara
vigent, l'article 19 de la Llei d'ús i ensenyament del
valencià-, deia que els nostres alumnes no estan capacitats ni
oralment ni per escrit per a utilitzar el valencià tampoc en
igualtat de condicions amb el castellà.

Si passem al tema de l'anglés, la
pregunta que els faig és: com pretenen vostés incorporar
l'anglés com a llengua vehicular utilitzant els mateixos
mètodes i els mateixos programes que han utilitzat fins ara i han
resultat un rotund fracàs?

Jo recorde que aquí, a la Comunitat Valenciana,
des de l'any 1998 -era llavors conseller
d'Educació el president actual de La Generalitat, el senyor
Camps- que estem aplicant en tots els centres o en una part important
dels centres de primària l'anomenat Pebe, el pla de
bilingüisme o el Pla enriquit de bilingüisme o el Pla
d'extensió del trilingüisme, com li vullguen dir.

Consistix este pla, des de l'any 1998 -ara
ens dirà els resultats després d'onze anys-,
consistix en incorporar l'anglés com a llengua vehicular des
de primer de primària.
El dia que va presentar -fa quatre
setmanes- este pla de trilingüisme, ens deia el senyor conseller
que està implantat ja en 311 centres de primària i afecta
actualment, després d'onze anys, a 46.
000 alumnes.

La realitat, però, és una altra.
La
realitat és que, malgrat que fa onze anys que, sent el senyor Camps
conseller d'Educació, s'ha aplicat a la Comunitat
Valenciana un pla d'extensió del trilingüisme, els
resultats han estat un rotund fracàs.
I no ho dic jo!
No hi ha
mestre de secundària que no reconega que els alumnes procedents de
primària ni estan capacitats lingüísticament, ni tan
sols amb les dues llengües oficials de la comunitat, valencià i
castellà, però tampoc, i, sobretot, en el tema de
l'anglés.
El 87% dels alumnes que finalitzen primària
no estan capacitats per a expressar-se oralment o per escrit en aquesta
llengua estrangera.
No ho dic jo!
Ho diu el mateix Institut Valencià
d'Avaluació de la Qualitat Educativa.
Per tant, rotund
fracàs.
Encara més!

Com és possible que parlen vostés
d'anglés si: han utilitzat l'anglés com a excusa
per a Educació per a la Ciutadania; l'Escola Oficial
d'Idiomes, de València ciutat, té una gran quantitat
d'alumnes sense poder-se matricular en anglés, el 80%; el
primer cicle d'infantil, que és el primer any que han
incorporat l'anglés -gràcies a la LOE-,
resulta que aquí, a la Comunitat Valenciana, depén de la
voluntarietat del centre i de la disponibilitat de plantilles.

Per tant, ja que estem en la moció
subsegüent, la proposta que li fem nosaltres és molt senzilla i
molt clara.
En primer lloc, si realment volen aplicar a la Comunitat
Valenciana un pla plurilingüe, trilingüe: valencià,
castellà i anglés o francés, és molt senzill.

En primer lloc, incrementen les plantilles addicionals
dels centres.
Plantilles addicionals, no les existents.
Amb objecte de
què?
De disminuir les ràtios i desdoblar els grups.
El que no
pot ser és que el conseller ens anuncie que per al proper curs, dins
de l'oferta d'ocupació pública,
s'incrementarà en 350 places el nombre de professors
d'anglés.
D'estes 350, 250 per a primària, que si
dividim en més de tres mil escoles que hi ha a la Comunitat
Valenciana, ens surt una mitja de 0,2 mestres per a escola,
l'increment.
La qual cosa és insignificant  o
irrisòria.

En segon lloc, respecten l'autonomia dels
centres a l'hora de dissenyar i aprovar els seus programes
lingüístics.

Tercer.
Si realment el que vostés busquen
-i que és imprescindible- són mestres
trilingües, cal un pla específic de capacitació, un pla
especial per a poder ensenyar en anglés, no ensenyar
l'anglés.

I, en quart lloc, utilitzen el valencià,
utilitzen el valencià com a base per a aquest pla trilingüista.

Vostés -i amb això
finalitze-, no solament no estan d'acord amb aquesta proposta,
com ja han demostrat, sinó que han dit de forma radical que no.
Ni
consideren el valencià com a llengua base sobre la qual construir
este projecte plurilingüe.
Ni accepten la catalogació en
valencià de les places de secundària.
Ni garanteixen
l'autonomia dels centres a l'hora de decidir el model
lingüístic.
Però, sobretot, ni pretenen reduir ni
desdoblar els grups amb plantilles addicionals de mestres
d'anglés.

Insisteixo.
El que no poden fer vostés
és perdre una ocasió històrica per a consensuar un
model plurilingüe en el sistema educatiu valencià.
Ja
està bé de presentar plans i projectes que afecten molts
poquets centres, i, en el cas de projectes ja contrastats que porten
més d'onze anys de funcionament a la Comunitat Valenciana, el
pla enriquit de bilingüisme, han demostrat que és un
autèntic fracàs.
Els nostres alumnes ni estan capacitats per
a utilitzar oralment o per escrit, no solament el valencià o el
castellà, sinó també l'anglés.
Per
això, els fem la proposta que aquí els hem fet.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula, per part de
l'Agrupació de Diputats no Adscrits, la senyora Albiol.

Senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Jo vaig a intervindre sobre la moció que ha
presentat el Partit Socialista a aquest ple, que, bé, em sembla que
igual hi ha hagut alguna confusió o el que siga.
La moció era
sobre els concerts educatius.

El primer que he de dir és que aquesta
és una moció amb molt de mínims i que nosaltres anem a
recolzar-la.
Ara bé, crec que des del Partit Socialista haurien de
tindre, en el tema dels concerts educatius, un poquet més de
coherència.

A l'any 2004, després de vuit anys de
polítiques reaccionàries del govern d'Aznar,
l'arribada dels socialistes, perdó, del Partit Socialista al
poder, va generar expectatives a tots els defensors d'una
educació públic, laica i democràtica.
Molta gent
albergava l'esperança de capgirar les nefastes
polítiques de la dreta.
Per desgràcia, les esperances es van
vore frustrades degut a la feblesa del govern del Partit Socialista, el
qual, una volta més, va optar per pactar la nova llei educativa amb
la patronal de l'ensenyament, majoritàriament catòlica,
i amb Convergència i Unió.

La Llei orgànica d'educació va
reforçar els concerts, estenent-los a etapes no obligatòries,
com abans ho va fer el Partit Popular, va mantindre la religió a les
escoles i no va establir plenament el caràcter educatiu de tota
l'Educació Infantil.

Com deia, anem a recolzar la moció, però
crec que era absolutament necessari recordar que el que està passant
en l'educació al País Valencià és, entre
moltes altres coses, conseqüència d'una sèrie de
renúncies del Partit Socialista, perquè quan s'estava
debatent la LOE, mentre des de l'esquerra uns demanàvem acabar
amb el transvasament de diners públics a les escoles privades,
vostés van preferir pactar o sucumbir a les pressions de la
jerarquia catòlica.

Pel que fa al País Valencià, fa uns
mesos el conseller d'Educació, Alejandro Font de Mora, va dir
-i llisc textualment- que anaven a continuar pel camí
del concert educatiu per a garantir la llibertat.
Jo supose que el senyor
conseller es referia a la llibertat d'empresa, que és
l'única que es garantix; la llibertat de l'empresa
privada a convertir l'educació dels nostres fills i filles en
un negoci rodó, un transvasament de les arques públiques a
les butxaques privades, en detriment, com no!
, de l'educació
pública, en detriment de la igualtat d'oportunitats i en
detriment de la llibertat d'educació.

Fonamentalment, es tracta d'engreixar la
jerarquia catòlica, una institució molt lligada
ideològicament a la dreta recalcitrant que representa l'actual
govern autonòmic.
Una inversió que té la seua
contrapartida.
Ja vaig dir l'altre dia que, quan arriben les
eleccions, els bisbes demanen el vot posant com a excusa:
l'avortament, l'eutanàsia, els matrimonis homosexuals,
etcètera.
Però, en realitat, no és això el que
els preocupa, en realitat demanen el vot per a la dreta, perquè
continue el monopoli de l'educació concertada,
l'assignatura de religió, els privilegis fiscals del seu
patrimoni i una gran part del pastís de l'IRPF, que suposen
milers de milions d'euros que estan disposats a defensar siga com
siga.

Al País Valencià, la despesa fixa en
concerts educatius es menja el pressupost d'educació.
No
s'invertix en infraestructures educatives en la pública, ni en
personal de suport, ni en educadors, ni en professors de llengües
estrangeres, ni en escoles infantils.
.
.
I tots els diners, o una gran
part dels diners, es deriven a la privada.
Suposem que amb el nom de
Déu.

El resultat per a l'educació
pública és que 25.
000 alumnes enguany van començar el
curs en els barracons.
El resultat és que tenim un 30% de professors
que estan en una situació d'interinitat.
El resultat és
també l'increment de la taxa de fracàs escolar.
Tots
els indicadors confirmen que el 36% de l'alumnat del País
Valencià no finalitza l'Educació Secundària
Obligatòria.
Açò situa la nostra autonomia en
penúltim lloc estatal.
I mentre, a l'educació
privada-concertada es posen traves a l'escolarització en
igualtat de condicions de tot l'alumnat.
El 90% d'alumnes
immigrants van a l'escola pública, perquè als centres
concertats, els que també se sostenen amb diners de tots i totes els
valencians, seleccionen l'alumnat d'una manera racista,
xenòfoba i classista, a més, segreguen l'alumnat per
qüestió de sexe, i, a més, es margina la nostra llengua.

Davant d'aquesta situació, és
urgent la posada en funcionament de polítiques públiques per
revertir aquest procés en defensa d'una educació
pública, laica i de qualitat, amb condicions d'igualtat.
El
govern valencià, a l'igual que el govern central, té
l'obligació i la responsabilitat de defensar, mantindre i
consolidar l'ensenyament públic com a eix vertebrador del
sistema educatiu i com a element fonamental de la cohesió social del
país, i no pot permetre l'escola pública esdevinga
subsidiària de la xarxa privada-concertada.

Res més.
Gràcies.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra por parte del Grupo Parlamentario
Popular, el señor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gracias, señora presidenta.

Señores diputados, frente a los que no aceptan
el debate de ideas, frente a los que no tienen decoro político e
intentan boicotear comisiones y plenos, quiero manifestar (aplaudiments) el total apoyo del
Grupo Parlamentario Popular, que representa al 53% del electorado
valenciano, a la primera institución, que es la Generalitat
valenciana.
(Remors i aplaudiments)

Señor Sanmartín, llevo escuchando sus
intervenciones en esta cámara desde hace aproximadamente dos
años.
Por cierto, le he de decir que se ha confundido usted.
.
.
Sí, señor, de moción subsiguiente o no ha hablado de
conciertos.
(La senyora Moreno Fernández
diu: «Será porque le han cortado.
») No le han cortado, ha tenido tiempo suficiente.
La que está
cortando es usted, señora Moreno.
(Aplaudiments)

Y le he de decir que usted, en estos dos años,
usted probablemente tenga mucha experiencia en educación, no se lo
voy a negar, mucha más que yo, es usted docente, pero, al final,
usted resulta cansino, falto de rigor, sectario, repetitivo y, al final,
basa toda su intervención en la anécdota elevándola a
categoría.
Y aquí ya no engaña a nadie.
Todos sabemos
el modelo educativo que usted pretende implantar o pretendería
implantar en la Comunidad Valenciana, en caso de que ustedes gobernaran.

Si hacemos un ejercicio de recopilar todas sus
intervenciones, señor Sanmartín, en esta cámara, nada
tienen que ver o enmascaran el programa que presentan a los valencianos con
las políticas educativas que ustedes llevan a cabo ahí donde
gobiernan, señor Sanmartín.
Y, si no, pregúntele
usted, hablando de huelgas.
Su homólogo o el que usted
pretendería que fuera su homólogo en Cataluña.
Maragall.
Sí, Ernest.

Me gustaría saber, además, si sus
propuestas educativas serían avaladas públicamente por el
señor Alarte, o tal vez le pase lo mismo como le han pasado a las
propuestas lingüísticas que hay aquí, en su grupo, que
han sido desautorizadas por el señor Alarte.
Yo creo que por ese
camino irían.

Pero, vamos a centrarnos en los conciertos.
Vamos a
hablar de conciertos, que es a lo que hemos venido a hablar aquí, y
usted, por cierto, no ha hablado nada.
Y si vamos a hablar de conciertos,
lo primero que hemos de decir es que los que han implantado los conciertos
en la Comunidad Valenciana fueron los señores del Partido
Socialista.
Tal vez fue de lo poco bueno que hicieron, implantar los
conciertos.
Conciertos que mi partido, el Partido Popular, apoya sin
ambages ni tapujos, y los apoya y los explica claramente al electorado, y
el electorado es el que los avala con sus votos.

Y usted sabe perfectamente, señor
Sanmartín, que los conciertos se establecieron al amparo de una ley
estatal, la LODE, durante la etapa de los gobiernos de los señores
González y Lerma, 1983-1995.
¿Y qué ocurre?
Que lo que
entonces era bueno, ¿ahora les parece malo porque están en la
oposición?
¿Acaso ustedes tienen un discurso diferente
allá donde gobiernan?
¿En Cataluña son buenos?
¿Aquí son malos?

Dejen de poner ya zancadillas a ese modelo, a un
modelo que es el modelo del Partido Popular, que ha demostrado sobradamente
su eficacia y su contribución a la libertad de elección de
centros de los padres.
Lo que ocurre es que, ustedes, también en
políticas educativas son contradictorios y demuestran no tener
ningún proyecto.
Lo único que hacen con la educación
es utilizarla, pero carecen de voluntad de diálogo, absolutamente de
voluntad de diálogo.
 Ese diálogo que predica el presidente del paro, el
presidente de los cuatro millones y medio de parados, el señor
Zapatero.
.
.
(Veus) No, no, ¡el señor Zapatero.
.
.
(Veus) ¡Ese, ese.
.
.
, esa falta
de diálogo es la que ustedes practican en esta cámara!
(Aplaudiments)

¡Y sí!
, son
contradictorios, porque, donde gobiernan, mantienen los conciertos
educativos en una proporción superior a la que hay aquí en la
Comunidad Valenciana.
Hagan un esfuerzo por una vez, presenten alternativas
claras a la política del Partido Popular y, a lo mejor, alguna vez
los valencianos les reconocen algo.
(Veus) ¡Por que sí!

Mire.
.
.
(aplaudiments) nuestro partido apoya los conciertos -no tenemos
vergüenza de decirlo- y ha extendido los conciertos a la
enseñanza no obligatoria.
Pero también podemos afirmar con
orgullo que han sido los gobiernos del Partido Popular los que más
esfuerzo e inversión han hecho por la educación
pública en la Comunidad Valenciana, señor Sanmartín, y
usted conoce los datos de inversión, lo que pasa que los oculta
detrás de las pancartas.
(Veus)

Pero, al final, son los valencianos, los ciudadanos de
la Comunidad Valenciana, los que viven el día a día, los que
están viviendo el día a día, los van a reconocer y
reconocen las políticas del Partido Popular y, por eso, señor
Sanmartín, estamos gobernando o está gobernando el Partido
Popular catorce años esta comunidad.

Y mientras el Partido Popular gobierna y trabaja
día a día, entre otras cosas, para desarrollar un mapa
escolar que ustedes solo dibujaron en papel y no pusieron ni un ladrillo,
mientras -repito- usted sube cada semana aquí a ocultar,
a confundir y a tratar de enmascarar la realidad de la comunidad educativa,
usted trata de minar la política de esta conselleria con hechos puntuales.

Y, además, hablando de la moción que han
presentado hoy, le tengo que decir que una vez más, señor
Sanmartín, confirman la doble vara de medir y el doble rasero que
tienen según donde gobiernan y en donde no gobiernan.

Pero además, con la moción que usted nos
ha presentado, demuestra, aparte de que no sabía ni qué
moción tenía que presentar aquí, que no conoce la ley,
o que si la conoce, desde luego, no la intenta aplicar.
Porque voy a
intentar, en lo que me queda, hablar de los cinco puntos de los que hablaba
su moción.

Primer punto, imposibilidad de suscribir conciertos en
los tramos educativos no obligatorios.
Si se ha molestado usted en repasar
la LOE sabrá que en el artículo 116.
1 se determina que
«en los centros que ofrezcan enseñanzas declaradas gratuitas
en esta ley, que es el segundo ciclo de infantil, Enseñanza Primaria
y Enseñanza Secundaria Obligatoria, se podrán acoger al
régimen de conciertos».
Como supongo que también
conocerá que la citada ley establece que «en la
Educación Infantil serán declaradas no obligatorias».
Pero, por otro lado, el artículo 15.
2 establece que.
.
.
(Remors) Señora.
.
.
le rogaría que.
.
.

La senyora presidenta:

Señores diputados, por favor.

El senyor Soria Mora:

.
.
.
como a su vez el
artículo 15.
2 establece que «el segundo ciclo de
Educación Infantil ha de ser gratuito».
Por tanto, si
aceptásemos este punto, estaremos contraviniendo la LOE en este
punto.

Pero además, la LOE en su artículo 116.
7
establece la posibilidad de concertar la enseñanza no obligatoria y,
además de decirlo la LOE, señor Sanmartín, lo dice el
programa de nuestro partido que ha sido avalado tan solo hace dos
años.

Respecto al segundo punto, la necesidad por parte de
los centros solicitantes de ofrecer vacantes antes del inicio de curso y de
acuerdo con el baremo efectuado por una comisión de
escolarización municipal que se crea al efecto, es un punto, una
propuesta totalmente confusa.
Por una parte, usted pretende que en los
centros se oferten vacantes antes del inicio del curso escolar de acuerdo
con una comisión que se crea al efecto.
¿Acaso quiere decir
usted que la comisión de escolarización municipal
determinará previo a baremo el número de plazas que cada
centro debe reservar para la escolarización del alumnado de
necesidad específica y de apoyo educativo?

Usted debería saber -usted que habla
tanto de educación- que la legislación establece
claramente que la publicación de vacantes se realiza en mayo, la
resolución de listas en junio y la matriculación en junio, la
infantil, y en julio, la primaria y.
.
.
la secundaria.

Y, por otra parte, debería saber usted,
señor Sanmartín, que las vacantes a ofertar para cada curso
escolar las establecen la dirección de los centros públicos
de Educación Primaria y Secundaria, la titularidad de los centros
concertados en todos los niveles y la Dirección Territorial en
Educación Secundaria.

Respecto al tercer punto, la prohibición de
segregar por sexo, yo le remito a las tres sentencias que usted
conocerá, y una de ellas dice, es del Tribunal Superior de La Rioja,
25 de noviembre de 2002: «Se reconoce el derecho de que un centro
escolarice solo niñas o niños, que en absoluto permite
deducir ese hecho de que se trate de discriminación por razón
de sexo contraria a derecho.
»

O la del Tribunal Superior de Justicia de
Cataluña, el auto 8 de octubre de 2004, que dice que: «Es
notorio que durante todos estos años, diversos centros docentes
privados concertados han venido impartiendo educación diferenciada
por razón de sexo como un rasgo peculiar a su carácter
propio, sin que exista constancia de que la administración educativa
haya considerado que este tipo de enseñanza fuera discriminatoria,
y, en consecuencia, no se puede deducir, en principio, que se extraiga
ahora de sus antecedentes una interpretación diferente que le lleve
a actuaciones como la que anuncia el recurrente.
»

En definitiva, por todo lo expuesto es obvio,
señor Sanmartín, que la conselleria no puede impedir ni suprimir el concierto de los
centros que escolaricen solo alumnado de un sexo si ello no es consecuencia
del incumpliendo de la admisión de alumnos y, por extensión,
de las cláusulas del concierto educativo.

Bien, los otros puntos, uno hace referencia a la
proyección expresa de realizar actividades escolares o
extraescolares que suponen el pago por parte de los padres y madres.
Yo
diría que, en cualquier caso, tanto en la pública como en la
concertada, esto es totalmente voluntario.
Y el quinto punto habla de la
superación de ratios, que supongo que tendré ocasión
en la segunda parte de hablar de ello.

Pero yo, señor Sanmartín, le
rogaría que en la segunda parte de su intervención se
ciña a su moción y no nos venga a hablar del inglés,
del valenciano o no sé qué idioma.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Para el turno de réplica, tiene la palabra el
señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, presidenta.

Lo cortés no quita lo valiente.
És dir, demanar disculpes per l'errada en una
moció subsegüent a una interpel·lació,
però que no lleva, en absolut.
.
.
, no es pot llevar de damunt, en
absolut, quina és la realitat del sistema públic
valencià.

Jo parlaré de concerts, no es preocupe, no tinc
per què portar-ho com vosté.
.
.

El que sí que li demanaria.
.
.
havent demanat ja
disculpes per l'errada, és que l'únic que no pot
fer vosté aquí és acusar a este portaveu
d'Educació de falta de rigor, però, sobretot, de
sectari.

Mire.
.
.
(Veus) Sí, sí, sí.
No, no, vaig a dir-li,
aquí, si algú hi ha inhabilitat, aquí, si algú
hi ha desautoritzat és un conseller que ja fa temps que no el veem
aquí i que no dóna la cara per defendre el sistema educatiu
valencià.
(Aplaudiments) Esta persona sí que està inhabilitada, esta
persona sí que està desautoritzada.
Però li demanaria,
des d'aquí, que utilitzés esta energia que ha demostrat
per a combatre, vosté i el senyor Font de Mora, el 40% de
fracàs escolar que actualment existix en la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments)

Li demanaria que utilitzés esta energia, que
quasi s'ofegava llegint de pressa i corrent aquí, per a
combatre els més de 1.
300 barracons que tenen el nostre sistema
educatiu, i que sap que representen més de 30.
000 alumnes amb aules
prefabricades.
(Aplaudiments)

M'agradaria que utilitzés la mateixa
energia per a combatre les irregularitats i les anomalies de CIEGSA a
l'hora de contractació en la construcció dels centres
educatius.
Però, sobretot, m'agradaria que utilitzés la
seua energia per a combatre, per a impedir que el 85% dels alumnes
immigrants no se concentren en els centres públics de la Comunitat
Valenciana.
(Aplaudiments) Per a això ha de fer esforços i pujar
aquí, per a això.

De totes formes vaig a parlar-li de concerts, i
resumiré estos tres minuts per a dir-li, mire, a la millor,
és perquè no ho sap, no li han passat, però
vosté coincidirà amb mi que, ¿no li pareix
vergonyós que s'utilitze el 40% del capítol quart,
transferències corrents de la Conselleria d'Educació,
en concerts educatius que no responen, atenció!
, que no responen a
una planificació prèvia?
Evidentment que va ser un govern
socialista el que va introduir aquí a la Comunitat Valenciana la
política de concerts, però concertant aquells trams
obligatoris, ¡obligatoris!
, no aquells trams educatius que no
són obligatoris.

I el Partit Socialista del País
Valencià, a hores d'ara, li diré quina és la
postura concreta respecte als concerts, no vagen anomenant ahí que
si Alarte, que si allò, que si allò altre, coincidim
plenament amb el secretari general del meu partit.

¡El Partit Socialista pensa actualment que els
concerts són acceptables sempre que complementen la xarxa
pública de centres educatius!
¡Però mai en aquells
trams que hi han places suficients en l'escola pública!
Aixina
és de clar.
¿Això és tan difícil
d'entendre?
¿No té vergonya de dedicar vostés 23
milions d'euros anuals en concertar batxillerats quan hi han places
suficients a la pública?
(Aplaudiments) ¿No tenen vergonya?
¿Vosté no té
vergonya de dedicar 26 milions d'euros cada pressupost per a
privatitzar el primer cicle d'infantil, que és zero, un, dos i
tres anys?
(Remors)
¿No tenen vergonya d'això, en lloc de fer una xarxa
d'escoles públiques dependents de La Generalitat?
(Veus) ¿O que no ho
sabia vosté quan ha pujat aquí?
¿No té vergonya
de dedicar 16 milions d'euros en concertar els cicles formatius de
grau superior que no són obligatoris?
Esta és la realitat.

Però vaig a dir-li més, utilitze
l'energia per a dir-li a este conseller inhabilitat una cosa, que el
primer que ha de fer abans de tornar aquí, abans de tornar
aquí, és pagar el que deuen als mestres i professors de la
concertada de la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments)

I vosté ho sap, que aquest portaveu, que
vosté li diu que no té rigor i que és sectari i que
és dogmàtic, va presentar una esmena als pressupostos
perquè es pagaren els milions d'euros que es deuen als mestres
i als professors de concertada a través del mòdul
econòmic corresponent.
Per a això hauria d'aplicar les
seues energies i no per a pujar aquí i llegir uns papers que a saber
qui li'ls ha pogut donar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Soria.

El senyor Soria Mora:

Sí, señor
Sanmartín.

Gracias, señora presidenta.

Señor Sanmartín, tal vez tenga
aquí mucha energía porque no la malgasto como usted,
organizando manifestaciones que solo tienen luego el apoyo del 25% de la
comunidad educativa.
(Aplaudiments)

Usted sí que malgasta las energías
fuera, las que le faltan aquí.
Y si después de llevar usted
malgastando energías fuera de esta cámara, meses y meses
intentando boicotear incluso acuerdos con los sindicatos, con la conselleria, después de
dedicar toda.
.
.
después de malgastar usted energías
denigrando la política del conseller Font de Mora, después de malgastar energías
con el único objetivo de inhabilitar a un conseller al que solo lo puede
inhabilitar o el presidente de La Generalitat o el electorado.
¡Hágaselo ver, señor Sanmartín!
(Aplaudiments) Hágaselo
ver.

Y yo, si después de
las energías que usted ha malgastado, si después de las
energías que usted ha malgastado organizando una
manifestación, sólo consigue el 25%, (veus) o me dedicaría.
.
.
-sí, sí- o bien me dedicaría a la alianza
de las civilizaciones o me cambiaría de escaño.
¡Hágaselo ver!
(Aplaudiments)

Y hágaselo ver.
.
.
y hágase ver el
problema que tienen usted y el señor Alarte, porque si al final es
usted el abanderado de toda la política educativa del señor
Alarte, podemos estar tranquilos.
Podemos estar tranquilos, porque 25% de
respuesta en huelgas en centros docentes, (veus) espérese usted a que vengan los votos, que esos son
secretos, no son como las huelgas, señor Sanmartín.
(Aplaudiments)

Usted, al final, semana tras semana, y dice.
.
.
y,
además, tiene el atrevimiento de decir que el conseller no viene aquí, y yo
creo que es el conseller -si viéramos el Diario de
Sesiones- que, tal vez, más veces
ha venido a esta cámara, pero bueno, con permiso de todos los
demás consellers, (inintel·ligible) .
.
.
intervenir por interpelaciones suyas, desde
luego.

Pero, bien, usted continúa el discurso de la
falta.
.
.
, de la negación de la evidencia, de la falta de rigor,
de la descalificación permanente, pero al final eso es su problema,
porque las opiniones pueden ser subjetivas, las suyas o las mías.
Pero, mire, hay datos que no son subjetivos y esos datos no son opinables.
Porque usted sabe o parece ignorar que es el gobierno del presidente Camps,
es el líder, junto a otras dos comunidades autónomas, en
gasto en educación.
30 de cada 100 euros de lo que aquí se
gasta se va a educación.
Y eso es trabajar por la educación.
Y mientras usted se dedica con mayor o menor éxito a intentar
instrumentalizar la comunidad educativa, este gobierno se dedica a trabajar
día a día por los valencianos y por la educación.
(Veus) Por la noche no, en
fin, tal vez hay otros.

Sólo así, de esta forma, de esta forma,
con esa energía que yo uso y que el conseller también, desde luego, se ha incrementado en 17.
000
los profesores respecto al tiempo que usted.
.
.
a cuando gobernaron
ustedes.
Cuando ustedes la Comunidad Valenciana los desalojó del
gobierno había 35.
000, (se sent una veu
que diu: «Un solar.
») 51.
000.
Sí señor, un solar dejaron.
(Se
sent una veu que diu: «Un solar.
») Y
mientras ustedes, (veus) y mientras ustedes, señorías.
.
.
No se ponga
nerviosa, que ya acabamos.
(Veus) Y mientras ustedes se dedican a imprimir fotos y camisetas,
mientras se dedican a hacer eso en su tiempo libre, este conseller y este gobierno han invertido
1.
300 millones en infraestructuras educativas públicas, eso mientras
ustedes imprimen fotitos, que es a lo que se dedican últimamente, (aplaudiments) señores del
Partido Socialista.

Y, señor Sanmartín, 465 colegios frente
a los 70 que hizo el señor Lerma en 13 años.
Eso es trabajar
por la educación.
465.
Usted sigue con las pancartas.
(Remors) 12% de aumento
salarial en los últimos dos años de retribuciones salariales.
Eso es trabajar por la educación.
La inversión global ha
aumentado un 12% en los dos últimos años.

Miren, ustedes al final, señores socialistas,
aclárense con sus ideas, aclárense con sus programas,
aclárense porque tienen un discurso en cada comunidad allá
donde gobiernan.
En Cataluña la enseñanza concertada es un
60-40%, aquí es 70-30.
Pero además le voy a citar las
palabras de un presidente autónomo de comunidad socialista, el
señor Antich, de Baleares.
Que dice: «Los conciertos
educativos son un invento del PSOE muy positivo para la enseñanza y
lo que se paga con fondos públicos es público.
»
¡Aclárense, que no se aclaran en ninguna parte!

Pero a nosotros no nos hacen falta citas, no nos hace
falta citas del señor Antich.
Nosotros tenemos claro.
.
.
, nuestro
partido se presentó a las elecciones y dijo claramente que iba a
concertar los tramos no obligatorios.
Y que no tenemos vergüenza.
Usted diga claramente que si se presentan van a eliminar los conciertos.
Si
es lo que le pide el cuerpo.
Si todas sus intenciones van por ahí,
señor Sanmartín.
Dígalo claramente, atrévase.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Soria.

El senyor Soria Mora:

Bueno, muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señores diputados, vamos a proceder a la
votación.
Comienza la votación.
Votos a favor, 39; votos en
contra, 45.
Queda desestimada la moción.

Y pasamos al último punto de este orden del
día de este pleno.

Punto nueve: moció subsegüent a la
interpel·lació al Consell sobre la política general
del Consell en relació al comerç dels productes peribles,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís.

De acuerdo con el artículo 68 y no habiendo
ningún diputado ni diputada de la Agrupación de Diputados.
.
.
,
perdón, de este grupo parlamentario, de acuerdo con este
artículo pues, señores, decae la moción.

Antes de proceder a finalizar este pleno, les recuerdo
a los portavoces que inmediatamente tendremos la Junta de Síndics.

No habiendo más asuntos que tratar, se levanta
la sesión.
(La senyora presidenta colpeja
amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 11 hores i
3 minuts)