Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para4 {
}
.para2 {
text-indent:35,4px;
text-align:justify;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 18 de
desembre de 2006.
Comença la sessió a les 10 hores i 55
minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España
Moya.
Sessió plenària número 99.

Dictamen de la Comissió de Reglament sobre la
proposta de nou reglament de les Corts (BOCV número 247).

El senyor president:

Bien, señores, antes de comenzar el pleno y sin
que conste en acta, quiero hacerles llegar a todos ustedes el
agradecimiento, tanto a nivel personal como a nivel de mi familia, por
todas las muestras de apoyo y de condolencia que hemos recibido durante
estos días.
Lo hago extensivo no solo a la cámara, sino a
todo el personal de la casa y a todas las instituciones.

Muchísimas gracias.

(El senyor president colpeja amb la maceta)

Comienza la sesión.

Punt únic: debat i votació del dictamen
de la comissió del reglament sobre la proposta del nou reglament de
les Corts.

Para la presentación del dictamen de la
comisión, tiene la palabra la ilustre señora vicepresidenta
de la Mesa de Les Corts, la ilustre diputada doña María
Barrieras.

La senyora vicepresidenta primera:

Molt excel·lent senyor president.

Il·lustres senyores diputades, senyors
diputats.

Honorables consellers.

La comissió del reglament, en la qual ocupe la
vicepresidència com a vicepresidenta de les Corts, va acordar per
decisió unànime conferir-me l'honor de presentar el
dictamen que havia elaborat entorn de la proposta del nou reglament de les
Corts.

La proposta de nou reglament va ser presentada pel
Grup Popular en el registre de la cambra el passat dia 28 de setembre amb
el registre d'entrada 53.
031.
La Mesa de la cambra la tramità
el dia 2 d'octubre de l'any en curs, sent publicada la proposta
de nou reglament en el Butlletí Oficial
de les Corts Valencianes 229, de 16
d'octubre.

El Ple de les Corts, en la seua reunió
celebrada el dia 18 d'octubre, aprovà la presa en
consideració de la proposta formulada.
El mateix dia 18
d'octubre la Mesa va a acordar remetre-la a la comissió
competent, que és la de reglament, i procedir a l'obertura del
termini per a la presentació d'esmenes.
El termini per a la
presentació d'esmenes hauria d'haver acabat inicialment
el dia 14 de novembre, però després de les successives
sol·licituds de pròrroga formulades per tots els grups
parlamentaris, este va concloure definitivament el dia 21 de novembre.
A la
proposta de nou reglament es va formular pel Grup Socialista una esmena a
la totalitat amb text alternatiu, que va ser publicada en el Butlletí Oficial de les Corts Valencianes número 240, del dia 27 de novembre.
L'esmena a la totalitat fou debatuda i rebutjada en el ple celebrat
el dia 29 de novembre de l'any en curs.

Les esmenes parcials presentades han sigut nombroses,
un total de 506.
Per grups parlamentaris, el que major nombre
d'esmenes va presentar fou el Grup Parlamentari Socialista amb 268
esmenes, seguit del Grup Parlamentari Popular amb 138 esmenes i del Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa amb 138
esmenes.

La recepció de les esmenes per la
comissió del reglament i el nomenament de la ponència que
n'havia d'elaborar l'informe es va realitzar el dia 30 de
novembre.
El mateix dia del seu nomenament la ponència es va reunir
i va procedir a elaborar l'informe, sent este publicat en el Butlletí Oficial de les Corts Valencianes 252, de 5 de desembre.

La comissió de reglament es va reunir per a
debatre les esmenes parcials presentades el passat dimecres, dia 13 de
desembre.
En el debat es van aprovar un total de 189 esmenes parcials i 22
esmenes transaccionals subscrites pels tres grups parlamentaris.
En el
debat que hui celebrarem queden encara vives un total de 235 esmenes.

La reforma del reglament de les Corts Valencianes que
hui debatem és la tercera des que la nostra comunitat va recuperar
les seus pròpies institucions amb l'aprovació de
l'estatut d'autonomia al 1982.
L'última de les
reformes fou la de 1994.
Després de transcorreguts dotze anys, tots
els grups havien apreciat la necessitat de reformar el reglament per a
adequar-se al requeriment d'una societat dinàmica com la
valenciana.
A això s'afegix que este any hem reformat
l'estatut d'autonomia, en el qual s'incorporen noves
potestats per a les Corts i institucions mancades d'este
reconeiximent fins a la data, el que es veu reflectit en el text
reglamentari.
El debat sobre la modificació del reglament ha sigut
un debat intens, no tan sols en la fase final, des que es va formalitzar la
presentació d'una proposta de nou reglament el dia 28 de
setembre, sinó des de l'inici d'esta legislatura.
S'ha constituït una ponència en el si de la
comissió del reglament que ha vingut debatent al voltant de com
abordar aquelles qüestions que dins del reglament requerien ser
modificades.

El reglament de les Corts Valencianes és
l'instrument que ha d'establir els mitjans perquè totes
les opcions presents en el parlament puguen expressar lliurement les seues
posicions polítiques i les vies perquè els diputats i
diputades puguen exercir les funcions que en un sistema democràtic
li corresponen a la institució parlamentària.

La funció més important d'esta
norma, amb força de llei, és que li correspon determinar el
procediment per a crear les normes de major rang en la nostra comunitat,
les lleis.
Però al reglament li correspon també establir
quins són els drets, deures i prerrogatives dels diputats i
diputades.
És la norma que estructura com s'organitzen les
Corts, distingint entre òrgans de treball (el ple, la
diputació permanent, les comissions i les ponències) i els
òrgans de direcció (la presidència i la mesa).

Les funcions d'impuls polític, de
control, financera i legislativa són les funcions tradicionalment
atribuïdes als parlaments.
Les dites funcions troben els instruments
per al seu exercici en el reglament parlamentari.
Per això es fa
necessari que la definició de les regles del joc parlamentari es
faça amb el consens més ampli possible,  perquè
les regles que seran vàlides per a tots els diputats i diputades
siguen també tant dels que donen el seu suport al govern com dels
que formen l'oposició a aquest.

Espere que el debat que tindrem a continuació
siga no sols tan intens com ho ha sigut fins a la data, sinó que
siga suficientment fructífer com a per permetre un ampli acord del
text i, a la vegada, com per a transmetre a través dels mitjans de
comunicació que ens atenen la seua transcendència a la
societat valenciana.

Moltes gràcies, senyories.

El senyor president:

Muchas gracias, señora vicepresidenta.

A continuación, vamos a entrar en debate de los
bloques de enmiendas que han presentado los grupos.
El primer bloque
corresponde a las enmiendas que van desde la 2 a la 245, que ha presentado
el Grupo Socialista y que están vivas.

Tiene la palabra para defender las enmiendas el
ilustre señor diputado y vicesíndic del Grupo Parlamentario Socialista Toni Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, vaig a retirar determinades esmenes
que estan incloses en este primer bloc de defensa d'esmenes,
perquè considerem que ja estan imbuïdes dins del que és
el mateix dictamen de la comissió.

Les esmenes que retirem són la 19, la 26, 162,
164, 165 i 243.
Després farem, en el segon bloc, una retirada
d'una única esmena, però que ja la direm
després.

Bé, estem davant d'un reglament que
escoltant en estos moments a la vicepresidenta en qualitat de ponent i de
defensa del dictamen de la mateixa comissió, podíem entendre
que ha segut un reglament que és una maravella.
Mire, jo crec que hi
han coses que no es poden ocultar i és que este és un
reglament presentat de forma unilateral per un partit polític, el
Partit Popular, que té majoria en estes Corts, que manca del consens
ampli i necessari i, sobretot, dels treballs adequats perquè
açò havera segut realment un document consensuat entre tots,
i que és un reglament que el consens s'ha limitat a presentar
una iniciativa el mateix Partit Popular, que els grups de
l'oposició presentaren les seues esmenes corresponents i que
la majoria d'este Grup Parlamentari Popular, esta majoria que ostenta
en les Corts, acceptara el que estimara convenient.
Eixe és tot el
consens que hi ha havut en este reglament: l'acceptació per
part de la majoria del que ha considerat oportú i, per tant, tota la
resta s'ha quedat fora.

En este sentit, creguem que el que estem fent
és un acte que és irrepetible en qualsevol altre parlament,
en el parlament espanyol o en els parlaments autonòmics, i és
que les regles del joc d'estes Corts siguen preses de forma
unilateral per part del grup majoritari sense haver tingut el consens
necessari i sense haver tingut el debat adequat.

S'ha parlat també que hi ha havut un
debat intens en el dictamen des de l'inici d'esta legislatura.
Això no és cert.
Debat intens l'haurà tingut el
Partit Popular entre ell mateixa, però no amb la resta.
Nosaltres
creguem que este no és un reglament de consens, és el
reglament del Partit Popular, que, efectivament, és un reglament que
s'ha presentat en unes dates les quals impedixen que pugam estar
treballant de valent per a aconseguir que les regles del joc siguen les
regles de tots, i que, en definitiva, apareix minvat en moltes de les
qüestions que per al Grup Socialista són fonamentals.

Miren, si hi ha havut un canvi absolut al
Congrés dels Diputats ha segut des que ha entrat el president
Zapatero, que es va comprometre que el parlament fóra el centre de
la vida política.
En els anys del govern Aznar el parlament era un
element residual del que era la vida política, les decisions no es
prenien al parlament.
El compromís del govern socialista en Madrid
va ser que el parlament fóra centre de la vida política, on
se discutira tot i a on s'acordara tot.
En este sentit, nosaltres
creíem i apostàvem per esta forma de treballar.

Per desgràcia, el Partit Popular no està
d'acord amb això.
El Partit Popular vol un parlament residual
que no siga l'eix de la vida pública, que no siga l'eix
de la vida política, i a l'experiència d'esta
legislatura ens hem de referir.

Nosaltres creguem, per tant, que és necessari
que el parlament fóra el centre de la vida política, que els
ciutadans conegueren el parlament i, sobretot, que vegeren que en este
parlament es discutien les coses que els interessen d'una forma clara
i evident.

Nosaltres creguem que és un reglament que no
té credibilitat de les institucions i dels seus actors.
No té
credibilitat de les institucions i dels seus actors, perquè
nosaltres entenem la confiança que els ciutadans depositen en estos
diputats com una confiança que cal guanyar-la tots els dies i no
sols una confiança que es deposita cada quatre anys en les urnes.
Jo
sé que el grup majoritari creu que perquè els ciutadans li
van donar la majoria fa exactament tres anys i set mesos ja la tenen per a
sempre i poden fer el que consideren.
Nosaltres creguem que això no
és una forma d'actuar correcta en democràcia,
sinó que cal guanyar-se la credibilitat tots els dies.

En eixe sentit, apostàvem per un element
fonamental com era el tema de la transparència.
Nosaltres no podem
tindre credibilitat si els ciutadans no ens donen credibilitat.
I nosaltres
hem de fer tot el possible perquè els ciutadans tinguen credibilitat
respecte a mosatros, que mos l'exigixquen, i per això
nosaltres hem apostat en un ample apartat d'estes esmenes pel que era
la transparència de la vida pública, la transparència
dels actors, dels polítics, que foren completament transparents, de
forma que els ciutadans pugueren confiar en ells coneguent el que
són les seues activitats, les seues rendes i, sobretot, el que
són la seua tasca tant en l'àmbit públic com en
l'àmbit privat.
Repetixc, la confiança no és
votar cada quatre anys; la confiança cal guanyar-se-la tots els
dies.

Exactament el mateix apareix en este reglament
respecte al que és el control del govern.
Miren, nosaltres creguem
que el control del govern és la tasca que se'ls encomana als
que estan a l'oposició.
Creguem que és fonamental i, en
este sentit, este reglament queda molt minvat en el que és la tasca
de l'oposició per a controlar el govern, per a controlar i
fiscalitzar el propi govern.

Nosaltres creguem que això és un element
fonamental i partim de la següent idea, i és que un govern
podrà equivocar-se en els seus objectius o en els seus
plantejaments, però mai podrà equivocar-se en la legalitat i,
per tant, si mai s'ha d'equivocar en la legalitat, el que
té de fer és posar a disposició de tots el que
són els seus actes i les seues actuacions.
Ara bé, quan un
govern pren decisions i no vol que se coneguen, comencem a dubtar tots,
tots comencem a dubtar, i és legítim que pugam dubtar els
diputats, però, a la vegada, també és legítim
que puguen dubtar els ciutadans respecte a l'acció
d'eixe govern.
Quina por té el Partit Popular que els diputats
puguen tindre accés a tots els documents, tant de la Generalitat com
de les empreses públiques, dels instituts i dels organismes,
inclús de les fundacions i aquelles empreses que estiguen
finançades per la Generalitat Valenciana de forma
majoritària?
Quina por té?

Si hem de partir del principi de legalitat, no
té de tindre cap por.
Però, a més a més, es
minva la capacitat de fiscalització dels mateixos diputats.
Nosaltres creguem que este apartat és fonamental en el que és
la defensa dels interessos generals.
Tan fonamental que hem intentat en el
cas Terra Mítica que haveren comissions d'investigació
en estes Corts.
Hem intentat esbrinar què estava passat; hem
preguntat on estaven els 17.
000 milions de pessetes que un jutjat diu que
falten en Terra Mítica i se'ns ha negat tota la possibilitat.
I al final hem hagut d'optar, perquè els diputats es posaren a
treballar per a intentar esbrinar i hem complit el nostre deure.

Miren, nosaltres creguem que això ha de ser
transparència i en este sentit ens dol molt a este grup les
paraules, inclús del president de les Corts, quan preferia que
condemnaren dos diputats d'estes Corts abans de saber i
conéixer la realitat del tema Terra Mítica.
En este sentit
tenim un auto que
diu.
.
.

El senyor president:

Señor Such,
señor Such.
.
.

El senyor Such Botella:

.
.
.
tenim un auto que diu, senyor
president, que hem actuat de forma correcta i no incriminar estos diputats
de la forma com s'ha fet en estes Corts.
.
.

El senyor president:

Señor Such,
señor Such, ¿se puede ceñir al tema?

El senyor Such Botella:

Li podem donar al senyor
president inclús el mateix document, que és l'auto que diu que hem actuat
correctament, perquè ho reconega.

El senyor president:

Señor Such, se puede
ceñir al tema y dejar de hacer.
.
.

El senyor Such Botella:

Es el tema,
señoría.

El senyor president:

No señor,
¡está usted haciendo teatro!

El senyor Such Botella:

No, no, teatro no.
Aquí tiene el auto que dice que hemos actuado correctamente.

El senyor president:

Cíñase usted
al tema.

El senyor Such Botella:

Tiene el auto que dice que
hemos actuado correctamente, que hemos actuado correctamente (protestes) y no de esta forma que
se ha intentado criminalizar a lo que son los diputados del Grupo
Socialista.
(Aplaudiments)

Cal exigir el principi de
legalitat en les actuacions.
I els diputats han d'estar protegits
davant del que són els seus drets i no estar criminalitzats
permanentment ací per aquell que ostenta el poder i sobretot per
aquell que ostenta la majoria en este parlament.

Creguem que això sí que és
treballar en la tasca parlamentària de forma que els diputats es
vegen emparats en les seues demandes de fiscalització i de control
al govern.
Per què?
Perquè cal intentar esbrinar allò
que no es pot esbrinar ací, en esta cambra.
I nosaltres hem fet eixe
esforç, un esforç que ha sigut reconegut pels distints
elements judicials d'esta comunitat.

Mire, però hi han elements que també
són molt importants per a nosaltres, molt importants.
Nosaltres en
eixe intent perquè es conega la realitat i es conega la veritat,
també plantegem la creació d'una oficina
pressupostària a estes Corts.
Oficina pressupostària que
és negada reiteradament per part del grup majoritari d'esta
cambra, negada reiteradament.
No té cap interés en què
es coneguen els comptes públics dia a dia, ni que s'emeten els
informes adequats perquè es puga fer el seguiment adequat del que
és la tasca del govern.

Nosaltres creguem que això és intentar
amagar transparència, creguem que això no és fomentar
la transparència que els diputats i diputades estan obligats a
exigir i a demanar en la seua tasca de fiscalització, igual que el
tema de les comissions d'investigacions.
No modifiquen res el tema de
les comissions d'investigació.
Nosaltres creguem, com hi ha en
altres  parlaments, que quan es recullen una sèrie de firmes de
diputats, encara que siga una vegada a l'any, estaríem
obligats a constituir una comissió d'investigació per a
esbrinar allò que està passant.

I dic, reitere, sempre creguem que el principi de
legalitat ha d'estar per davant de tot.
I si el principi de legalitat
està per davant de tot, no haurien de tindre vostés cap pudor
ni cap problema en entregar i sobretot en sotmetre's a les
discussions perquè això es poguera esbrinar.
Però per
desgràcia.
.
.

El senyor president:

Senyor Such.
.
.

El senyor Such Botella:

este reglament que
plantegen -i acabe president-, este reglament que plantegen no
afavorix això.
Al contrari, incorre en els vicis que ja venien
treballant-se en este parlament i són els vicis de
l'ocultació, de l'obscurantisme i de la
prepotència.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Such.

Tiene la palabra el señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent
senyor president.

Senyories.

Mire, senyor Such, hi ha coses que no poden estar
ocultes.
Sí, sí.
Perquè jo he observat al llarg
d'estos últims dies que vosté o el seu grup tenia una
estratègia, que pot ser legítima, però que a mi no em
pareix bé i amb la mateixa legitimitat he de dir-ho.
Vostés
han intentat desmarcar-se en la forma de parlar i en la forma
d'expressar-se davant els mitjans de comunicació i davant la
cambra del que és la reforma del reglament, reforma del reglament a
què em referiré, com no!
, en la qual vostés han tingut
una gran participació, una gran participació que he
d'agrair, igual que agraïsc també la del Grup
Parlamentari d'Esquerra Unida.

Però vosté hui ha fet ací en la
trona una cosa que s'ha passat dos pobles, com a mínim dos
pobles, perquè vosté ha fet el que eixe reglament que entre
tots hem fet i una esmena que vam votar d'Esquerra Unida,
favorablement els tres grups i que està incorporada en el text, el
que prohibix que es faça.
I és utilitzar la trona per a
interés personal propi.
Vosté ha utilitzat la trona per
interés personal propi i ha parlat d'una qüestió
personal que mai hauria vosté d'haver-ho comentat des de la
trona.
Vosté ja ha vulnerat l'acord que en comissió vam
prendre els tres grups respecte a eixa situació, que no se pot
participar en debats en què se mencionen temes
d'interés personal propi.
Es va aprovar per unanimitat.
Doncs
mire quin interés tenen vostés pel reglament!

Després parla de Terra Mítica, parla
d'una sèrie de qüestions que res han de vore aquí.
Què és el que estan fent vostés amb eixa
estratègia que jo detecte?
Vostés tenen decidit per criteri
polític que no van a aprovar el reglament, a pesar que en molts
llocs és un desenrotllament del mateix estatut d'autonomia,
que vostés no van aprovar-lo.
I per a justificar que com no van a
aprovar-lo amb la gran quantitat d'aportacions que han fet
vostés, amb la quantitat d'esmenes que han retirat, 15 en
comissió, i hui crec que van a retirar-ne unes quantes més,
que ja estan inclosos els seus textos en les esmenes del Grup Popular o en
les esmenes d'Esquerra Unida, que hi ha una quantitat enorme de
transaccions que afecten totes les propostes que vosté ha fet,
¿com poden no votar a favor un reglament que ha sigut fet entre
tots?
Ho tenim clar: «Anem a fer un desmarcatge per qüestions
que res tenen a vore amb el reglament i així ens justifiquem davant
nosaltres mateixa».
Mire, jo crec que això és un flac
favor que se fa vosté a vosté mateixa i al seu grup, a
vosté mateixa i al seu grup.

Ningú pot negar que este reglament és
fruit del consens.
«Sí, però és que en 1994 se
va fer per unanimitat».
Clar que sí, haurà
d'acceptar vosté, que el seu grup tenia la majoria absoluta en
aquell moment, el comportament exemplar que va tindre el Grup
d'Esquerra Unida i el Grup Popular.
Clar que sí, va ser per
consens, va ser per unanimitat, que és distint al consens.
I per
què va ser per unanimitat?
Mire, va ser per unanimitat,
perquè allí el que se va acordar és «anem a
reformar el reglament, però anem a reformar només aquelles
qüestions en les que hi haja unanimitat; on no hi haja unanimitat
s'aparca».
Per exemple, Esquerra Unida, en aquell moment ja
demanava l'ampliació de la Mesa.
Com el Grup Parlamentari
Socialista no volia l'ampliació de la Mesa eixe article
s'aparcava.

Ací vam iniciar les reunions de la
ponència amb els mateixos compromisos: anem a reformar el que siga
per unanimitat.
Però, clar, quan aplega un moment que la
ponència se desfà perquè abandonen la ponència,
el Grup Parlamentari Popular, com a grup majoritari de la cambra, té
l'obligació de portar a la cambra una proposta i a partir
d'eixa proposta ens posem a treballar.
Vostés tenen eixa
proposta en un CD que els vam entregar en el mes de setembre, tenen eixa
proposta.
I sobre eixa proposta s'ha treballat molt.
I vostés
van coincidir en moltíssimes qüestiones del que este reglament
comporta.

I jo he de dir-li que s'han presentat 506
esmenes al reglament; 136 són del Grup Popular, però
n'hi ha 270 de vostés, que ja en comissió en vam
acceptar directament 43 i vam fer 26 transaccions, però 26
transaccions que moltes d'elles afecten dos i tres esmenes seues.
Per
tant, ahí hi ha una mitjana de, com a mínim, 40 esmenes
més que s'han assumit per la via de transacció.
Hui en
el ple tenim previst acceptar-ne 9 més, 9 més que este
matí en la ponència li ho hem comunicat al senyor Torres.
I
vostés en van retirar 15 en comissió i hui ja han anunciat
que van a retirar-ne unes quantes més.
Estan reconeixent de forma
clara que la majoria de les qüestions que vostés plantejaven
estan recollides en este dictamen del reglament que hui estem discutint i
que anem a votar finalment.

És veritat que queda alguna
qüestió, queda alguna qüestió que entrarem en el
següent bloc, que per a vostés són essencials i que no
estan recollides en el reglament.
Però nosaltres discrepem que
algunes siguen inclús pròpies d'estar, si
poguérem estar d'acord en el text, inclús dubte que
siguen pròpies de formar part del reglament, sinó
d'altres parts del cos legislatiu valencià.

A mi em dóna la sensació, senyor Such,
que vosté no ha llegit el dictamen.
Vosté, en este moment, no
sap quines esmenes s'han acceptat en comissió i quines esmenes
s'han rebutjat.
Perquè quan està parlant de la
transparència, està parlant que el Grup Parlamentari Popular
es nega que en el dret a la informació que tenen els grups, les
comissions i els mateixos diputats, vosté resulta que està
dient que ens neguem a què això siga extensible a les
empreses i entitats públiques dependents de la Generalitat.
No
és veritat, senyor Such, no és veritat.
Això
està acceptat en comissió i vosté ho ha defensat
aquí a la trona.
Per això li dic que em dóna la
sensació que vosté el que ha volgut és, amb
l'excusa del reglament, parlar d'altres qüestions i quan
ha hagut de referir-se un poc al reglament resulta que no sabia per on
anava el reglament.

Jo dic que mai, mai s'ha aprovat ací una
iniciativa legislativa -perquè esta ho és-, que
haja gaudit de tal grau de consens com la present.
Perquè
inclús, referint-nos a eixa reforma de 1994, he de dir que no va ser
una reforma substancial, tan important com esta, no va ser una reforma
substancial tan important com esta i és veritat que les coses que
van vindre al dictamen hi havia unanimitat.
Però no parlem de les
coses que no van vindre al dictamen.
Hui sí que parlem aquí
de les coses que no van vindre al dictamen.
Quina és la
diferència?
Que aleshores tenia majoria el Partit Socialista, i
calia silenciar-ho, i ara té majoria el Partit Popular i cal fer
ressò d'eixes qüestions.

Jo podria contestar-li totes les seues esmenes.
Per
exemple, la de la declaració de la renda.
Jo li ho he dit ja en
comissió, li ho he dit en diversos debats.
Mire, jo crec que el que
vosté planteja és innecessari, perquè en la
declaració de rendes, inclús ja està la
d'activitats i béns que ve a ser el mateix.
Allò
important perquè la cambra es pronuncie sobre la incompatibilitat
és saber quina situació d'interessos té cada
diputat, quina situació d'interessos té i quin
és el patrimoni que té.
I aquí, en esta cambra,
és pública la declaració d'interessos i no
és pública la declaració de patrimoni.
Per tant, eixa
esmena.
.
.

Ara, quant a la publicació.
Mire, vostés
són molt lliures, li ho he dit moltes voltes, de repartir la seua
declaració on vulguen i de penjar-la en la pàgina web del seu partit.
Però el que no poden és que siga la institució qui
s'ocupe d'eixa qüestió.

Després hi ha esmenes, que no ho entenc.
Jo no
sé per què volen suprimir en l'article quint el text
literal de jurament o promesa que figura en l'article tercer de
l'annex del reglament que ara tenim en vigor.
Creem que està
millor així, però si vostés volen, si per a
vostés és condició sine qua
non que en compte de dir-ho en eixe article
continue dient-ho en l'article tercer del reglament de protocol i
blasons no tenim cap d'inconvenient.
Diga-ho vosté i ho
canviarem si això és per a vosté un obstacle.

Mire, en l'esmena 18, afegir «utilitzant
l'annex previst en este reglament.
.
.
».
No tindríem
inconvenient tampoc en fer una transaccional que diguera «utilitzant
en idioma valencià i el formulari previst l'annex d'este
reglament».
Si això els preocupa?
L'esmena 19
l'han retirada.
L'article sext, 22 i 24, demana la
supressió del jurament del president o presidents de les Corts.
Anem
a vore, vostés que estan demanant transparència, anem a
practicar-la.
Jo pense que té més obligació de
transparència qui jura el seu càrrec, jura o promet el seu
càrrec d'acord amb la Constitució i amb l'Estatut
d'autonomia, que els diputats han de fer-ho per a prendre
possessió abans d'elegir la Mesa, perquè hem canviat el
sistema de l'elecció de la Mesa que abans era, abans es feia
abans que accediren al ple exercici de la condició de diputats i ara
es fa quan ja s'accedix al ple exercici.
I hem jurat tots els
diputats i diputades o hem promés.
Però que després
del president de les Corts haja de jurar el seu càrrec o prometre el
seu càrrec, per què s'oposen?
Això és el
que fa el president de la Generalitat.

Jo pense que les competències i les
responsabilitats que té el president o presidenta de les Corts
són molt superiors a les que se tenen en el càrrec de
diputat.
Per tant, pensem que deu jurar, una volta elegit, en les
responsabilitats d'eixe càrrec.

Després, tenen moltes esmenes, és
veritat.
En van presentar 270 en principi.
Però és que
aquí hi ha una cosa curiosa.
Vostés fan esmenes a un article
que té quatre línies, i fan tres esmenes a eixes
línies.
Una, la primera línia, «on
diu.
.
.
­-tal-, ha de dir: deberá», on diu.
.
.
Quan el més fàcil era fer una esmena a eixe article de quatre
línies amb un text atlernatiu, i no tres esmenes.
Per això el
gran nombre de 270 esmenes que vostés han presentat.
Dóna la
sensació que per a donar-li cobertura a eixa estratègia que
des del primer moment tenen pensada, i que vosté l'ha
desvetllada quan ha pujat a la trona a parlar de qüestions que no
tenien res a vore amb el tema del reglament, és més, a
qüestions personals, d'interés personal propi de la seua
senyoria.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera,
senyora Rosa María Barrieras Mombrú)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

acabe, senyora presidenta- que me pareix que
és inadequat fer-ho, per això, en eixa estratègia,
vostés han anat multiplicant, multiplicant, les esmenes presentades.
I, ja dic, a un article de quatre línies, fan tres modificacions
puntuals, però mitjançant tres esmenes, quan s'haguera
pogut fer en una.
I això se repetix al llarg de l'articular
que vostés han presentat esmenes.

I què és el que pretenien?
Donar a
entendre que tenen una enorme discrepància en este reglament per a
justificar votar no.
Mire, una cosa és el que volen donar a
entendre, però altra és la realitat.
Ja vorem el Diari de Sessions de comissions i
vorem el Diari de Sessions del ple.
Vostés han aportat importants novetats a este
reglament.
Hem assumit gran part d'eixes novetats que vostés
plantegen, i tan sols hi ha tres o quatre qüestions que per a
vostés poden ser fonamentals, però que no troben que siguen
obstacle perquè vostés recolzen un reglament que naix del
consens, un reglament que convertix este parlament en un parlament
àgil i modern, un reglament que va a fer que se miren en mosatros,
en l'espill de les Corts Valencianes, altres parlaments espanyols,
que mai havien avançat de la forma que mosatros avancem.

I he de dir-li alguna cosa.
Hi ha qüestions que
mosatros plantegem en el reglament, moltíssimes, que van en benefici
dels grups de l'oposició.
La seua senyoria ha hagut de retirar
esmenes que fea als nostres articles perquè eren més
restrictives les seues esmenes que el que mosatros posaven en el text del
reglament.

Bé, eixe és el seu plantejament, senyor
Such.
Eixe és el seu plantejament i és el seu problema.
Jo li
dic que este és un reglament consensuat, que és el millor
reglament possible.
I també li dic una cosa, que encara que
haguérem estat un any reunint-nos, vosté haguera aplegat un
moment que haguera pres la mateixa decisió que pren ara: rebentar
l'aprovació d'este reglament.
Vosté
políticament no podia acceptar-ho, perquè han dit tantes
coses.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Maluenda, vaja finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

acabe, senyora presidenta- han dit tantes coses,
senyor Such, que ara ho tenien molt difícil canviar
d'opinió.
Pense que això no és seriós.
Pense que la responsabilitat del principal grup de l'oposició
ha de ser de mires més elevades.
Pense que deuen contemplar en
qualsevol moment el que és l'interés institucional
d'esta casa, la primera institució de la Generalitat.
Aquí no se pot fer política en un tema com este, aquí
no se pot vindre a la trona a fer ús partidista i particular de
qüestions personals de vosté.
(Remors)

Per tant, senyor Such, lamente enormement el to que
vosté ha empleat.
Jo creïa que este debat hauria d'anar
per altres estils, amb més moderació, amb més
sensatesa, amb més ponderació.
M'ha sorprés
vosté de forma poc grata.
A la millor per això no venia a
reunions de la ponència, perquè vosté tenia una
estratègia marcada i havia de portar-la fins al final.

Ho lamente enormement, però eixe no és
el nostre comportament, no és el nostre pensament.
I mosatros
sí que volem el millor reglament per a esta institució, i va
a ser el millor, però va a ser gràcies a
l'aportació dels tres grups parlamentaris, vullga vosté
o no vullga.
Aquí està la seua aportació i aquí
vosté ha millorat este reglament.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

i mosatros estem orgullosos d'això.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.
Moltíssimes
gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula, per a rèplica,
l'il·lustre diputat senyor Such.
(Aplaudiments)

El senyor Such Botella:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Maluenda, jo no vinc ací per a
sorprendre'l a vosté gratament o no.
Jo vinc per a exposar
principis polítics que considerem els socialistes valencians que hem
de posar damunt la taula en estos moments en el tema del reglament.

Per tant, no és la meua funció vindre
ací a donar-li a vosté la raó o llevar-li-la, en tot
cas, sinó a defensar el que considerem oportú.

Mire, senyor Maluenda, jo crec que vosté
té pocs arguments respecte a temes tan essencials com els que estem
parlant hui ací.
Vosté reitera el tema del consens i jo li
dic: com pot dir vosté el tema del consens si nosaltres no estem
d'acord?
Anem a vore.
Açò com és possible?
No
és possible.
Ja li he dit que el consens és el seu amb
vosté mateixa, que nosaltres hem fet la nostra tasca, que és
esmenar el reglament, que vosté ha triat les esmenes que ha
considerat oportunes i les que no, les ha rebutjat.
Punt.
Eixe és el
consens que vosté ha practicat.

I treballs en la ponència.
.
.
¡per favor!
Si la primera reunió que tinguérem acordàrem coses i a
vosté el desautoritzaren públicament i li varen dir
«que de lo acordado, nada».
Ja no podíem parlar
més en això.
Això no és així.
Una
única reunió de treball hores abans de poder treballar en el
tema de comissió, i això és el gran consens de la
ponència.
Mire, això queda completament desautoritzat,
però no vaig a continuar per ahí perquè no és
el tema que realment m'interessa.

Mire, vosté ha afirmat ací alguna cosa
dient que si desconeixíem les nostres esmenes o si.
.
.
en el tema de
les empreses.
Mire, jo li llig la nostra esmena, i me dirà
vosté si té alguna cosa a vore realment amb el que s'ha
aprovat.
Perquè diu: «Añadir, después de la
Generalitat, instituciones, organismos, entidades públicas
empresariales dependientes de la misma».
Val.
Fins ahí,
vosté és el que ha triat.
«Cualquiera que sea su
régimen jurídico, tengan una participación de capital
público significativa en su capital social, o desarrollen una
actividad en la que concurran las siguientes circunstancias: prestar
servicios públicos de titularidad económica a través
del departamento del Consell, desarrollar actividades sujetas a
régimen de concesión administrativa o.
.
.
» Què ha
de vore açò amb el que vosté ha aprovat?
Absolutament
res, senyor Maluenda.
Vosté diu.
.
.
i ací es despatxa dient
que no coneixem ni les nostres esmenes, i li dic que el que vosté
ací ha fet ha sigut falsejar, contar una mitja veritat o contar una
mitja mentira.

Mire, el problema que tenim ací en este
parlament és que si vostés almenys, si vostés almenys
atengueren el que fan altres companys seus en altres parlaments, igual
podríem avançar un poquet més.
Mire, proposta del Grup
Parlamentari Popular en Andalusia, ara que està tant de moda, que el
senyor Camps va tant a Andalusia a recolzar el senyor Arenas en compte del
senyor Zaplana.
.
.
Ara que està tant de moda, mire el que diu el Grup
Popular: «Establecer mecanismos de control que permitan analizar
previamente al parlamento la adecuación de las campañas de
publicidad emprendidas por la Junta».
Això diu el Partit
Popular.
Vostés ací d'això no volen saber-ne
res.
O siga, del tema dels contractes portats ací, vostés
d'això no volen saber absolutament res.

Mire, i li llig, i li llig, el que diu el seu partit
en el Congrés dels Diputats respecte a l'oficina
pressupostària, si vol.
Mire: «Queremos una oficina
presupuestaria independiente, transparente en su actuar y que pueda contar
con la confianza total e indiscutible de los miembros de la cámara;
que la oficina elabore periódicamente informes que permitan el
análisis presupuestario.
La oficina presupuestaria de las Cortes,
tal como la entiende el Partido Popular, no viene a sustituir ni a solapar
a ningún organismo.
.
.
».
Escolte, si açò
és el que estem demanant mosatros!
I açò és
d'enguany, eh?
, del 28 de febrer del 2006!
I vostés no fan cas
a ningú dels seus, ni en Andalusia ni en Madrid.
No volen oficina
pressupostària, no volen que fiscalitzem els contractes, no volen
portar les campanyes de publicitat perquè es puguen vore, no volen,
en definitiva, que es puga complir la tasca de control i
fiscalització que els grups de l'oposició estan
obligats a fer.
I vostés no volen!

Ara bé, sap el que fan vostés molt
bé?
De traductors.
Això sí que ho fan bé.
Han
presentat 60 esmenes per a rectificar el servei de traducció de la
cambra.
Jo els recomane a vostés que lleven els senyors que estan
treballant i que es posen vostés i facen de traductors oficials de
les Corts!
Perquè al final, per molt que legislen que la terra
és plana, la Terra no és plana, és redona.
I per molt
que vostés vullguen corregir els traductors, realment això
suposa que la ignorància és la mare de l'atreviment!
I
un s'atrevix a tot quan no sap res, i això és el que
fan vostés permanentment: corregir el tema de l'idioma, de la
llengua i del no sé què, fent correccions que per a
això tenim uns serveis de la cambra, perquè facen eixa tasca!
Però vostés no, vostés estan encabotats en presentar
60 esmenes per a fer tot això.

Mire, nosaltres creguem que en esta part, en esta part
hi han mancances substancials.
I li ho reitere: mancances substancials que
fan que no puga ser possible que nosaltres recolzem, primer, perquè
no hi ha consens, no volen transparència, no volen que els ciutadans
confien i coneguen al detall el que són les rendes.
I vosté
diu que «actividades y bienes.
.
.
», que això ja és
tot.
No, no.
Llisca vosté la nostra proposta que estem dient-li que
any darrere d'any, al mes següent d'haver-se presentat la
declaració de la renda, es donen les dades de la declaració
de la renda quant al que és la seua part de la quota líquida,
perquè tots sàpien que si hi ha hagut un increment del que
és l'aportació dels diputats a la hisenda
pública, sàpien a què es deu.
Això és
transparència, senyor Maluenda!
Vostés no, vostés ho
engloben tot dient que això és el que ja n'hi ha.
Això no és el que hi ha, senyor Maluenda.
Li ho reitere:
això no és el que hi ha.

I, bé, i el tema de les comissions
d'investigació, efectivament, reitere que si aplicàrem
en el llibre, en l'anuari parlamentari.
.
.
Llisca vosté el que
és la proposta del senyor Zaplana respecte a la creació de
comissions d'investigació.
Lligga-s'ho, senyor Maluenda!
I nosaltres ens comprometem que ara acordem ací, immediatament, el
que el senyor Zaplana diu en el anuari de dret parlamentari per a posar en
el tema de les comissions d'investigació.
Ara, vostés
no seran capaços, amb total seguretat.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Such.

Té la paraula, l'il·lustre diputat
senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, jo li torne a dir, senyor Such:
vosté ve ací a la trona a parlar de tot menys del reglament.
Encara no m'ha justificat vosté les esmenes.
.
.
Fixe's el
bloc que està defensant.
No s'ha referit a ninguna
d'elles, i quan se referix s'equivoca.
Perquè mire, per
què eixa redacció tan farragosa per a referir-se a les
empreses públiques?
¿No és més fàcil, no
és més entenedor, no genera  menys dubte el que hem
incorporat en comissió en l'esmena 44 del Grup Parlamentari
Popular?
Que segur que la seua senyoria va votar a favor.
Doncs mire, diu:
«Para el mejor cumplimiento de sus funciones parlamentarias, los
diputados, previo conocimiento del respectivo grupo parlamentario,
tendrán la facultad de recabar de las administracions
públicas de la Generalitat, los datos, informes y documentos que
obren en poder de estas».
Això és el que diu el
reglament actual.
I afegim: «i de les institucions, organismes i
entitats públiques empresarials dependents d'esta».
Per
què fer eixa redacció tan farragosa?
Ahí estan totes,
ahí no hi ha dubtes.
Totes, totes les que siguen de la Generalitat,
totes tenen l'obligació de facilitar la informació!

Després utilitza dades de la llei de publicitat
institucional i de l'audiovisual que no té res a vore.
I me
posa l'exemple d'Andalusia.
Però és que
vosté se dóna per satisfet del que diu Andalusia?
Que
s'impulsen accions!
Dons mire, això a què obliga, que
s'impulsen accions?
Què és impulsar accions?
Com se
mesura l'impuls i quines són eixes accions?
Això li
pareix a vosté suficient!
Doncs mire, sí que se conforma
vosté amb poc.

Després, s'esforça vosté a
justificar allò de la presentació de les declaracions.
Diu
que és condició sine qua non -no ho diu amb eixes paraules, però ho diu el
seu text- per a accedir al ple exercici de la condició de
diputat, haver presentat les declaracions.
Prèviament!
I
després diu: «Terminis en què se deuen presentar
declaracions: 30 dies després.
.
.
» (veus) Això ho diu.
«30 dies després de
constituïdes les Corts».
Aleshores, si ja hem accedit a la
condició.
.
.
, que és primer, l'ou o la gallina?
Presentar la declaració per a mi és el primer.
Per
això forma part de la condició del diputat per a accedir a
eixa condició.

L'esmena 33 no l'han retirada però
recomane que la retiren perquè ja no tindria cap sentit, ja que
estan reformant una cosa que ja no existix en el text del projecte.

Després, l'esmena 36 diu: «Suprimir
l'article 8».
No es pot suprimir este article ja que regula la
suspensió dels drets i deures parlamentaris per a
l'aplicació de disciplina als diputats.
O siga, això
volen llevar-ho?
Ja no hi ha aplicació de disciplina.

Després, l'esmena 38 també vol
suprimir l'article 9.
I tampoc se pot suprimir perquè este
article regula la pèrdua de la condició de diputat per
diverses causes, les que posa el reglament.

L'article 10, l'esmena 40, diu:
«Suprimir el punto 1 de este artículo: que los diputados no
podrán asistir a una comisión cuando este reglamento lo
impida».
Claro.
Això s'ha de mantindre, senyor Such!
Perquè si no, vosté diu que tots els diputats poden assistir
a totes les comissions i no fa la matisació «excepte aquelles
que el reglament ho prohibisca», doncs tindríem que a la
millor a la comissió de govern interior que ni tan sols podem anar
els portaveus adjunts, qualsevol diputat podria anar.
I la comissió
de l'estatut del diputat, i altres qüestions.
I qüestions
que se puguen debatre en una comissió i que puguen afectar
directament l'interés propi del diputat.
Per tant, eixes
són les limitacions.

L'esmena 42, mire, no tenim ningun inconvenient
a acceptar-li-la.
Esta esmena anem a votar-la a favor.

La 43, no deurien mantindre-la ja que esta esmena no
aporta res.
Si lligen el text que estem debatent, de la forma que ve de la
comissió, s'adonaran que amb menys paraules diu el mateix que
vosté demana.
Això ha segut gràcies a l'esmena
44 d'Esquerra Unida, que tots vam votar a favor.
Vostés
també.

És més, el Grup Popular, va renunciar a
la pròpia 42, que era coincident amb la d'Esquerra Unida,
però que mos agradava més com estava la d'Esquerra
Unida.
I la vam retirar.

L'esmena 48, diu: «.
.
.
en el termini de 3
dies per a la tramitació de les peticions
d'informació».
Mire, açò mos pareix una
broma.
¿Vosté creu que en el termini de 3 dies se pot
tramitar un escrit que passa per registre públic, que passa per
registre públic, que ha de tramitar-lo la mesa, que ha de
remetre's a Relacions amb les Corts, i Relacions amb les Corts
enviar-lo al departament corresponent?
S'haurà de posar una
altra fórmula, però jo crec que en tres dies és
impensable que puga fer-se aixina.

L'esmena 49, tampoc tenim inconvenient a
acceptar-la.
Esta és una reducció que mos pareix molt
bé.
Aquí sí que es possible reduir terminis.
Diu el
reglament: «La conselleria contestarà o remetrà la
documentació en el termini de 30 dies».
I vostés diuen:
«No, de 20».
Me pareix molt bé.
Per tant, esta se
l'acceptarem.

La 54.
Clar que el Consell està obligat a
facilitar la informació demanada.
Això és evident; no
cal dir-lo d'eixa forma expressa.
Si diem: «El Consell
remetrà la informació.
.
.
» està clar que
té l'obligació; la seua esmena no aporta res nou.

La 71.
Esta esmena és la que proposa un nou
sistema per a complimentar les declaracions dels diputats.
Ja ho hem dit
abans: el que diu l'ordenament jurídic espanyol.
Ho hem dit
abans; ho hem dit tantes voltes ja, que per sacietat ja crec que
està comprés.

A un nou article: el 75.
Esta esmena proposa un nou
article dedicat a les infraccions i tipifica com a infracció lleu,
greu i molt greu el retardar, segons els terminis, la presentació de
les declaracions.
Això és una contradicció a la
transparència eixa que vostés demanen.
Si el que no presente
la declaració, no pot accedir al ple exercici de la condició
de diputat.
Si això ho han votat vostés a favor.
Qui no
presente les declaracions no pot accedir al ple exercici de la
condició de diputat, senyories, per tant.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

acabe, senyora presidenta- que vostés
encara vulguen tipificar-ho com a infracció lleu, greu o molt greu,
en funció de quin temps retarden en presentar-la, me pareix que
és anar en contra dels principis que estan pregonant i que
després, sobre la pràctica, no els duen a afecte.

Acabe, senyora presidenta.

A l'article 22, l'esmena 78 i 80, els
oferim una transaccional perquè pense que podem aplegar a un acord
quant al nombre de portaveus adjunts de cada grup parlamentari.

I després, vull dir-li també que quant a
la 137 i 138, no tenim cap inconvenient i els les votarem a favor; milloren
la redacció de la nostra proposta.

Després hi ha ací moltes que retiren,
encara que vosté no ho ha dit, però crec que, com no tinc
temps ja amb esta intervenció, dir-li que la 222 a l'article
92 també anem a acceptar-li-la; la 222 a l'article 92.

Per tant, quan arribe el moment demanem la
votació separada de totes elles.

Però acabe, senyor Such, dient-li que és
una pena que vosté se limite a fer condició sine qua non en
l'aprovació d'un reglament.
.
.
en el recolzament del seu
grup a un reglament que és la llei per la qual hem de regir-nos i
que ha de respectar els drets de tots els grups parlamentaris i regir-nos
per les iniciatives parlamentàries, que per quatre qüestions
que per a vosté poden ser molt importants -que jo no dic que
no siguen legítimes- pense que condemnar tot un reglament que
té 77 articles, que el 90% d'eixos articles han sigut
consensuats, pense que és un flac favor que vostés li fan a
esta institució.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, senyor Maluenda.

Finalitzat este bloc, anem a passar al següent
bloc, bloc número 2 que comprèn les esmenes 3, 15, 23, 28,
31, 39, 50, 55, 72, 73, 74, 77, 98, 111, 141, 152 i 156.
Corresponen al
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana:
l'Entesa.
Per a la seua defensa, té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a presentar el primer bloc d'esmenes
nostres.
Ja ho vam dir quan el debat a la totalitat al text alternatiu que
presentà el Partit Socialista; nosaltres creem que el reglament
d'aquestes Corts és una de les grans assignatures pendents que
hi havia.
El que hem de dir és que ara, després de tot el
treball fet, jo crec que esta assignatura tampoc s'ha aprovat.

És cert, i nosaltres ho reconeguem així,
que ha pujat la nota, però no ha arribat al cinc.
Per tant, continua
suspès com un instrument vàlid, modern necessari per a
aquestes Corts.

Jo crec que teníem l'oportunitat
d'intentar reformar un reglament desfasat en el temps, desfasat en
relació amb altres parlaments i desfasat en la necessitat i en
l'actualitat del moment.
Jo crec que eixa oportunitat estava.
Hauria
d'haver-se mostrat més generós el grup majoritari,
però el grup majoritari ha fet el que solen fer els grups
majoritaris: si en el seu moment critiquen el reglament, quan estan en el
poder troben que és un instrument molt útil per a
facilitar-los la seua tasca de governar.
I a pesar de les declaracions, a
pesar d'alguns avanços, continua sent un instrument, el
reglament que anem a aprovar, un instrument pel qual qui tinga la majoria
en aquestes Corts, podrà treballar amb molta comoditat i
l'oposició estarà un poc a vore el que cau.
Però
els drets de l'oposició no acaben d'estar reconeguts en
este reglament.

Per tant, nosaltres, tal com hem vingut fent en tota
la seua tramitació, no podem recolzar esta proposta final, a pesar
que hem participat d'aquella manera també, perquè jo
crec que se podria haver fet prou millor.
S'ha fet amb presses i
carreres, d'última hora, coincidint amb el debat de
pressupostos, en el pitjor moment possible per a un document que -jo
crec- deuria d'haver-se fet en altres condicions.
És
cert que amb eixes condicions començàrem a treballar, va
sorgir la famosa polèmica de l'idioma, i a partir
d'ahí tot se va estropejar i el resultat final és el
que és.
Resultat de l'idioma que, per cert, continua
ficant-se.
.
.

Jo crec que el Partit Popular ací intenta
presentar un escenari absolutament irreal; és a dir, el
valencià no estarà millor ni estarà més
protegit perquè s'anomene moltes voltes o se li posen tots els
títols que vullga en el reglament, en l'Estatut
d'autonomia o on siga.
Amb això només, el
valencià no es potenciarà, el valencià no
millorarà.
El valencià, podran dir vostés, que
és un idioma, com ho han dit en l'Estatut d'autonomia
-ja li vaig dir que això no és una dada suficient per a
nosaltres- i els vaig dir en la comissió: vostés
podrien haver pactat que la Terra és plana i això no vol dir
que ho siga.

Per tant, en este tema, jo crec que més
utilitzar el valencià, més defensar el valencià, menys
oposar-se a la utilització del valencià en el Congrés
dels Diputats i en Europa -que és el que està
passant-, i això sí que seria defendre de veritat la
nostra llengua.

És un dels temes importants que han quedat
-jo crec- mal en aquest reglament.
Però, evidentment, no
és l'únic: el tema de la necessitat d'una major
transparència en aquestes Corts.
Una major transparència de
cara a les diputades i els diputats que conformen les Corts.
Jo crec que,
amb tot el que està caient en estos dies, i especialment ací,
al País Valencià, jo crec que és una ofensa que
vostés s'hagen negat a permetre que el text del reglament siga
molt més rigorós a l'hora d'exigir
transparència als diputats i diputades.
Jo crec que, en eixe aspecte
-i ho vaig dir en la comissió- no cal ser timorato; cal ser valent i cal ser
exigent.
A les persones que voluntàriament volen presentar-se a
diputats o a diputades, no s'ha de tindre qualsevol
consideració a l'hora d'exigir-los transparència
en la seua gestió i en el seu patrimoni.
Això no vol dir que
s'està atacant ni la intimitat de ningú, ni coses
d'este tipus, que a voltes, se diuen.

És a dir, la persona que vulga dedicar-se a
estos menesters, deu de saber que se li pot i se li deu exigir
transparència; i això no vol dir que tothom siga igual i que
tothom estiga sota sospita.
Quan menys elements de confusió o
d'opacitat se presente, millor per a tots.
I el que no estiga
d'acord, que no vinga; que no se presente a estes coses, que a
més, és voluntari.
A ningú se l'obliga a estar
ací.

Per tant, nosaltres sí que trobem ahí
que un dels elements fonamentals i que hauria servit per a eixa
declaració de modernitat i d'abans, en este reglament no se
té.
I no se té perquè hi ha hagut por per part del
Grup Parlamentari Popular a exigir eixa transparència i eixe bon fer
a l'activitat de les persones que estiguen en estes Corts.

Després altre tema pendent, i que ha sigut una
reivindicació clàssica nostra i d'altres grups
també, és el tema de la composició de la Mesa; una
mesa amb cinc membres que el reglament que estem aprovant passarà en
la pròxima legislatura a augmentar el nombre de diputats i diputades
i que pensem que, lògicament, també hauria d'augmentar
el nombre de persones que deuen estar en eixa mesa.
La nostra proposta de
passar de cinc a set persones és una proposta -jo crec-
raonable, igual que està en altres parlaments autonòmics, que
permetria -i hi ha esmenes fetes en eixe sentit- la
presència almenys de tres grups, que és el més
tradicional; fa molt anys que no hi ha més de tres grups en aquestes
Corts i la previsió, amb la barrera del cinc per cent, probablement
consolide eixe model com a màxim.
Per tant, jo crec que seria molt
més plural mantindre en la Mesa eixa representació, igual que
està en altres parlaments.

El tema de les comissions
d'investigació.
.
.
Nosaltres hem patit en estes Corts molt
recentment allò que significa demanar una comissió
d'investigació.
Normalment, és una petició que
cau en un sac trencat -com se sol dir-; passen mesos,
inclús anys, perquè no és que es constituïsca,
sinó que es puga debatre si es constituïx o no.
En eixe sentit,
també el Partit Popular s'ha mostrat poregós de donar
eixa capacitat a aquestes Corts que quan se demana per part de determinats
grups parlamentaris, eixa comissió haja de vindre al seu debat a
aquestes Corts i se puga constituir, i a partir d'ahí se
vorà si ix o no ix, o és correcta o no és correcta la
sospita que la va generar en el seu moment.

El tema de les convocatòries de ple; el tema de
la informació a subministrar, a pesar d'alguns avanços,
més sobre el paper que altra cosa, la veritat és que trobem
que no s'acaba de concretar i que tot queda d'una manera
excessivament discrecional per part de la Mesa, per part de la majoria, que
en un moment donat, té el control d'aquestes Corts.

Nosaltres volem reivindicar el paper de control i de
fiscalització que esta cambra deuria de tindre; deixar de ser ja
eixe organisme sempre supeditat al poder executiu.
És a dir,
més pareix que és el poder executiu el que ens controla a
nosaltres que nosaltres, complint la nostra funció, de controlar a
eixe poder executiu.

Són qüestions, totes elles, juntament amb
altres que estaran en un altre bloc, qüestions importants que
d'alguna manera determinen el nostre vot definitiu a aquesta
proposta.
És cert que s'han aprovat moltes esmenes, que se
n'han transaccionat altres, que inclús avui mateix podrem vore
eixa possibilitat.
I estem contents de moltes de les decisions que per
unanimitat hem aprovat, perquè estem convençuts que van a
millorar el funcionament d'aquestes Corts i millorar, encara que no
d'una manera suficient, el contacte també amb els nostres
conciutadans.

El tema, per exemple, de garantir una
compareixença urgent en cada ple, jo crec que és un tema
important.
El tema de garantir una comissió informativa com a
mínim d'una volta al mes, quan hem tingut i tenim comissions
informatives legislatives permanents que passen inclús anys sense
reunir-se.
Tindre esta possibilitat jo crec que és una possibilitat
molt importat.
El dret de petició davant del Parlament Europeu.
Regular -jo crec que inclús millor- el debat de
política general.
Són qüestions totes elles, que
Esquerra Unida havia presentat esmenes, on -jo crec- s'ha
fet un esforç de consens important i que en estos moments ja
passaran a formar part del nou reglament i en eixe sentit jo crec que
és important.

Però ja dic, ha sigut absolutament insuficient.
No sé si tenint més temps per a debatre, hauríem pogut
aconseguir un major nivell de consens, almenys en eixos temes tan
importants.
Tan importants com -igual que els he dit abans- que
el mateix Partit Popular, en altres comunitats autònomes
-és cert que està en l'oposició- no
solament defén, sinó que ha votat a favor.
I per tant, no
comprenem com el que el Partit Popular  defensa i exigix en altres
comunitats autònomes on està en l'oposició,
ací és nega que figuren en el reglament.
Això demostra
la doble vara de mesurar i fonamentalment, el que demostra és la
hipocresia en el seu comportament.
Quan se té por o no se té
la suficient voluntat política d'incorporar coses que de
veritat garantixquen la transparència i evitar situacions que ja
s'han donat en aquestes corts, jo crec que el que fa no és
dissipar sospites, sinó precisament el contrari, el plantejar-les,
perquè jo crec que en este tipus de qüestions, insistixc, com
més transparència, com més proximitat hi haja entre la
ciutadania i els que estem ací, jo crec que millor per a tots.

Per tant, han segut temes importants que no han estat
aprovats i, per tant, considerem que suposen un handicap molt important que
determina el sentit de la nostra votació.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor Oltra.

Té la paraula en representació del Grup
Parlamentari Popular l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories, en primer lloc vull agrair el to del senyor
Oltra, i algunes de les paraules que ha dit les compartixc, altres no,
perquè, mire, parla de consens, diu, «no han arribat a
nota».
Bé, vosté sap que s'ha fet un avanç
molt important, que vosté ha tingut una participació
enormement activa, i tinc d'agrair les aportacions que ha fet, tinc
d'agrair-les, i vull deixar constància que vostés van
presentar 100 esmenes a esta proposta, 100 esmenes a esta proposta que no
és de reforma de reglament, és de nou reglament,
perquè és una proposta que modifica en quasi tot
l'articulat.
.
.
Concretament, només queden 57 articles que no
han rebut esmenes.
Però vostés han presentat, com dia, 100
esmenes.
D'elles, en vam acceptar en comissió directament 20,
en vam transaccionar 25, però que afectaven a més de 25
esmenes, a més de 25 esmenes del seu grup, i en vam retirar 15.
Hui
anem a transaccionar-li'n set o huit més, ja demanarem
després un descans abans de la votació per a aplegar a
acords, que veem que hi ha possibilitat d'aplegar a acords en altres
qüestions i no volem, a pesar que el seu grup serà molt lliure
de decidir en la votació el que crega convenient, però
mosatros no per això anem a dir, «bé, doncs, com no van
a votar-me a favor».
.
.
No, no.
Si mosatros, com creguem en la
institució, volem allò millor per a la institució, i
totes les aportacions que considerem que són positives, estem
dispostos a incorporar-les, encara que després vostés mos
deixen a soles en la votació.

A més, vull dir que a més
d'això i de les que han retirat, sap vosté que hi ha
una gran quantitat d'esmenes de la resta de grups, dels altres dos
grups parlamentaris, que són coincidents amb les que vosté
plantejava.
Per tant, a la millor la redacció no era literal,
però pot considerar-les subsumides.
Per tant, el grau
d'acceptació de les seues propostes és molt més
elevat del que el nombre d'esmenes votades a favor puga determinar.

I el grau de consens queda demostrat pel fet que si
descomptem els preceptes que no han rebut esmenes, que són 57, com
he dit, queden 120 articles, 120 articles a esmenar, i a tots ells
s'han acceptat esmenes, directes o transaccionals, en comissió
només 111 esmenes acceptades distribuïdes en eixos 120
articles, sense comptar que de les 36 del Grup Popular directes i
transaccionades la majoria han segut votades pels grups de
l'oposició.
¿Com se pot dir que no s'ha arribat
al consens.
.
.
?
Bé, no s'haurà arribat a cent per cent
de consens, però és que consens no és fer al cent per
cent el que vol un grup.
.
.
Consens és deixar en el camí, en
la negociació, qüestions, cada grup parlamentari, per a aplegar
a un acord en moltes més altres, i jo pense que eixes moltes
més altres és tan summament important en este projecte que
mos té de fer sentir-mos a tots satisfets.

De les declaracions de l'Irpf, que vosté
manté l'esmena 15 i 7, doncs, mire, i de patrimoni, no vaig a
cansar a les seues senyories repetint el que ja he dit en la
intervenció del senyor Such, però està
claríssim que mosatros respectem l'ordenament jurídic,
i si se vol que això canvie, el que cal fer és presentar
l'oportuna iniciativa en el Congrés dels Diputats, a on el
Grup Parlamentari Popular no té majoria, perquè se canvie
eixa part de l'ordenament jurídic, que mosatros acceptarem i
acatarem i complirem de la mateixa manera que estem fent-ho ara.

També insistixen vostés en
l'esmena 23 i 28 que no existixca el jurament del president o
presidenta una volta siga elegit.
Jo continue pensant que és
important, amb independència de la solemnitat que se li pot donar a
l'acta en bé d'esta institució, pense que el que
tinga unes competències molt més àmplies, molt
més elevades de més responsabilitat que qualsevol de la resta
de senyories, pense que això és motiu suficient perquè
tinga de jurar el càrrec o prometre, de la mateixa manera que ho fa
el president de la Generalitat, que és condició sine qua non per a ser
president de la Generalitat ser diputat.
Què vol dir això?
Que sempre, abans de ser president de la Generalitat, haurà jurat o
promés com a diputat, però després ho fa per a
l'exercici del càrrec que té de d'exercir.
Jo, de
veritat ho dic, amb tota sinceritat, no puc comprendre la postura de
vostés ni tampoc del Grup Parlamentari Socialista en este
plantejament, és que no puc entendre perquè s'oposen a
això, és que no m'han donat ningun raonament.

L'esmena 39.
Mire, que la renúncia del
diputat tinga de fer-se personalment o per.
.
.
Fer-la personalment dia la
seua senyoria.
Bé, aquí li oferixc la transaccional, que ja
vam comentar en comissió, i pense que podem aplegar a un acord que
fóra personalment o a través de persona que tinga un poder a
l'efecte, un poder notarial a l'efecte, un poder expressament
per a això, per a presentar-li la dimissió.
Aixina que
ahí podríem arribar a l'acord en eixa transaccional.
Perquè si ho limitem només que siga personalment,
imagine's vosté una persona que està impedida, una
persona que està hospitalitzada, que està en una llarga
malaltia i decidixca renunciar: personalment no podria presentar-la pel
registre.
Si apodera algú de la seua confiança, però
apoderar-lo notarialment i només per a això.

L'esmena 50 jo pensava que anava a retirar-la,
creïa que ho havíem comentat abans i veig que no, perquè
se va acceptar l'esmena 49 del Grup Parlamentari Socialista en
comissió, que pràcticament és la mateixa.

Després, l'esmena 55, en comissió
li vaig oferir una transaccional a la 55 i a la 56.
Recordarà la
seua senyoria que finalment no va acceptar, vaig deixar exclosa la 55 i la
vam fer només a la 56.
Però, no obstant, continue oferint-li
la possibilitat d'arribar a un acord en la 55, si vosté la
considera important.

A l'article 19, les tres esmenes presentades
estan referides a la declaració de l'Irpf i la seua
publicació, al que m'he referit abans, el que diu
l'ordenament jurídic de l'estat, i, si no, que ho
canvien.
Mosatros complirem l'ordenament jurídic actual i del
futur, el que faça falta.

A l'article 21 està l'esmena 77.
El
seu grup sempre s'ha manifestat en contra del transfuguisme, sempre,
i, per tant, no puc entendre per què mantenen esta esmena que
és tot el contrari, ja que el que diu l'esmena és que
se permeta el pas d'un grup a altre.
Si se permet el pas d'un
grup parlamentari a altre, això és transfuguisme.
Si jo,
Déu no ho vullga, que em torne boig, un dia abandone el meu grup
parlamentari, no puc anar a un altre grup parlamentari.
.
.
Però
és que això ja era aixina en el reglament antic, ja era
aixina.
Ara el que afegim és que tampoc pot anar al Grup Mixt,
tindria de quedar-se com a diputat no adscrit.
Jo pense que eixes
són les teories que vostés sempre han defensat.
Per tant, no
sé si és que hi ha havut una confusió en
l'esmena en el seu manteniment.

A l'article 28 i 35, l'esmena 98 i 111 que
presenta a esta article és la clàssica de
l'ampliació de la mesa, que jo reconec que és un dret
legítim que vostés sempre han defensat, faltaria més!
Altres no, però vosté sempre!
Però jo vull dir que
continua sent un engany.
(Veus) Sí, sí, vostés podrien ser
presoners dels propis actes, a pesar que vostés sí, el Psoe
no, el Grup Socialista no, però vostés sí, plantegen
també la modificació de la forma d'elecció.
Però aixina i tot podrien ser presoners de tots els actes.

Jo els ho vaig dir en comissió,
l'única fórmula perquè en un parlament de tres
grups el tercer grup puga tindre representació en la mesa és,
en compte de passar de dos a tres vicepresidents i de dos secretaris a tres
secretaris, seria passar de dos vicepresidents a quatre vicepresidents i de
dos secretaris a quatre secretaris.
Però, clar, jo no estic
d'acord amb això, perquè, anem a vore, si en compte de
tripartit resulta que és quadripartit, que ja ho vaig dir en
comissió, que veig moltes possibilitats, perquè hi ha un
diputat en el Grup Mixt actual que vota sistemàticament amb
vostés i amb el Grup Socialista en comissió.
Si fóra
quadripartit, què tindríem, de tornar a reformar el reglament
per a.
.
.
A mi me pareix que la mesa no deu ser una composició a la
carta de la configuració de grups que hi haja en cada moment en el
parlament, és una cosa més seriosa en què tots mos
tenim de sentir representats.
I jo ho he dit, jo he conegut en esta cambra,
no he estat en altra, en esta cambra jo he conegut tres grups en la mesa.
Per què?
Fruit dels desacords, que són legítims, entre
els distints grups parlamentaris.
Això pot continuar sent igual.
.
.

Les comissions d'investigació.
Mire,
plantegen dos articles nous, però no suprimixen l'actual 51.
Si jo acceptara les seues esmenes, l'article 51 de les comissions
d'investigació continuaria dient el mateix i vosté
tindria dos articles nous.
En el primer presenta set punts, set punts
té eixe article, que són exactament iguals que
l'article 51, literal.
Només fa una aportació.
Quina
és eixa aportació?
Eixa aportació diu que
després de dir en el primer punt que les comissions
d'investigació se crearan per acord del ple, després
diu, en eixe punt 3, que resulta que és l'únic diferent
al que diu el 151, li dóna la mateixa potestat que té el ple
a un nombre determinat de membres del ple, a una tercera part.
O siga, en
estos moments 33 diputats tindrien les mateixes competències que
té el Ple de les Corts.
El Ple de les Corts té de reunir-se i
votar de forma expressa la creació d'una comissió
d'investigació, per majoria.
Per contra, vosté diu que
si ho demanen 33 diputats, se té de considerar creada.
Pense que
això és llevar-li competència al ple, que és
sobirà, i, per això, no podem acceptar-la.

El següent article que proposa en esta
matèria està referit al procediment de convocatòria i
presència de les persones que han de comparéixer.
Donat que
els compareixents poden tindre responsabilitats judicials, és
l'ordenament jurídic de l'Estat qui regula els
procediments de compareixença en les comissions
d'investigació, és el que regula en quin termini cal
convocar-los i quins són els seus drets.
Per tant, esta esmena
-acabe, senyora presidenta- no podem acceptar-li-la tampoc.

A l'article 53 i 54 presenten les esmenes 152 i
155.
Estes esmenes no canvien res per dir que el president.
.
.
Clar, a on
diu: «el president podrà convocar»; diu:
«convocarà».
El president té la potestat de
convocar.
El que passa és que quan en la junta de síndics
s'acorda que se convoque un ple, vosté ho sap, el president el
convoca.
Altra cosa és a l'hora de determinar l'ordre
del dia, és la mateixa junta de síndics qui ho determina, i
ara, amb les modificacions que hem fet en este reglament, amb les
pròpies presentades pel meu grup parlamentari i amb les presentades
per vosté i pel Grup Socialista, que hem assumit en comissió,
hi ha llibertat perquè cada grup parlamentari puga presentar la seua
prioritat en el moment de confeccionar l'ordre del dia.

Per tant, que diga que el president
«convocarà» o «podrà convocar» el ple
no modifica res, sempre serà potestat i competència del
president de les Corts la convocatòria d'eixe ple.
Això
sí, a l'hora de confeccionar l'ordre del dia, són
els grups parlamentaris qui tenen reconegut en este reglament el dret a
marcar les prioritats, el dret a incloure les preguntes orals al Consell,
que ans díem de «tramitació especial
d'urgència» i ara són les úniques que
poden anar al ple; el dret a incloure les compareixences per procediment
d'urgència; el dret a incloure proposicions no de llei de
tramitació immediata;.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja acabant.

El senyor Maluenda Verdú:

el dret també -acabe, senyora
presidenta- a incloure les proposicions de llei de tramitació
especial d'urgència.

O siga, que se reconeix als grups parlamentaris a
l'hora de confeccionar l'ordre del dia una potestat, un poder
de decisió que mai, des de 1983 fins a hui, no ha tingut mai esta
cambra, a pesar que hui ho demanen també grups parlamentaris que
durant totes aquelles primeres legislatures fins a 1995 van gaudir de
majories suficients per a haver-ho introduït.
Tanmateix, no ho han
fet.
Doncs, ara sí, el Grup Parlamentari Popular, gràcies a
eixe consens, gràcies a l'aportació positiva que els
grups parlamentaris han fet a esta proposta, això serà una
realitat des de l'entrada en vigor d'este reglament.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, il·lustre
diputat.

Té la paraula per a rèplica, en
representació el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, l'il·lustre diputat senyor
Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Abans de res, el tema de l'esmena 77 que havia
interpretat el senyor Maluenda com de transfuguisme, no.
O siga, és
una cosa que existix en altres parlaments, en concret, en el reglament del
Congrés dels Diputats, i consistix simplement en allò que es
diu el préstec de diputats per a poder constituir grups
parlamentaris.
O siga que això és molt habitual, tant el Psoe
com el Partit Popular han fet préstecs de diputats a altres forces
polítiques, Coalició Canària, etcètera, per a
poder constituir el grup i després eixe diputat torna.
O siga,
és una cosa que se fa molt a menut.

Dit això, nosaltres, el primer que
deuríem destacar és que la voluntat nostra a l'hora de
presentar eixes més de cent esmenes ha estat en intentar aconseguir
un reglament modern, un reglament actualitzat, un reglament que servira de
veritat per al funcionament intern bo, correcte, però fonamentalment
també perquè la ciutadania es vera millor reflectida en el
funcionament d'aquestes Corts.
Eixe ha sigut l'objectiu i per a
eixe objectiu, doncs, hem treballat, hem copiat coses d'altres
parlaments, com tots han fet ací perquè ja estan en vigor, i
mos han paregut interessants.

Clar, després es diu: «És que
n'hi ha molts articles que no han estat esmenats».
Bé,
és que vostés han fet igual, han copiat literalment articles
del reglament actual, igual que també han copiat.
.
.
, que me pareix
una cosa absolutament normal.
I és cert -i ho havia dit en la
primera intervenció- que hi ha hagut un paquet important
d'esmenes que s'han acceptat per una via o per altra, i que jo
crec, sense falsa modèstia, que milloren substancialment el
reglament per al futur.
Jo crec que amb eixa idea hem treballat tots.

Però, evidentment, com tots els grups
polítics, doncs, tenim una sèrie d'esmenes o de
principis molt importants que sí que d'alguna manera
són els que decanten en un moment donat la votació,
perquè són els que de veritat signifiquen un canvi
d'orientació, un altre model de reglament.
Ahí
sí que mos hem trobat en un mur per part del Grup Parlamentari
Popular de dir, bé, açò no se pot saltar, podem
arribar fins ahí, però més no.
I no val dir que la
solució seria que canviara la legislació a nivell estatal,
parlant del tema de l'obligatorietat, de la declaració i
publicitat, declaracions de renda, de patrimoni, etcètera,
etcètera, perquè això en altres parlaments
autonòmics, inclús amb el vot del Partit Popular, ja
està en vigor sense necessitat d'haver-se canviat eixa llei
estatal, la qual cosa prova que no feia falta.
En tot cas, pot ser un
intent d'eixa per part del Partit Popular d'ací de
justificar el que és injustificable.

Però, a mi m'agradaria que ens contestara
per què de veritat no se pot obligar que totes aquelles persones que
volen ser diputats i diputades de forma voluntària, que no
se'ls puga obligar a un nivell d'exigència, de
transparència, en estos temes major que a la resta de la
població.
És una cosa que està ja en vigor en altres
llocs, que jo crec que poc a poc s'imposarà, però que
és trist que en el cas nostre, que a la millor és una de les
comunitats on més urgent haguera sigut açò, tenint en
compte tota una sèrie de casos que s'han produït, que
inclús han afectat a persones que han estat diputades
autonòmiques en el seu moment i que ja no van declarar tot el que
havien de declarar, jo crec que això hauria d'haver motivat
eixe major nivell d'exigències, i que legalment se pot fer en
estos moments, però en estos moments.
Plantejar excuses o negar-se
com s'han negat, jo crec que el que vol dir és que hi ha por,
hi ha por a eixa transparència.
I si hi ha por a la
transparència, la veritat és que és un tema que ens
preocupa.

S'ha plantejat el tema també del jurament
del president.
El senyor Maluenda dia: «És que ha de jurar
perquè és una exigència major».
Jo ja no
sé si la proposta nova que ha fet el PP que el president de les
Corts jure o prometa, si és per a revaloritzar-lo o és per a
devaluar-lo, perquè, clar, se pot interpretar de les dos maneres;
és tan important que necessita confirmar la seua promesa, o
és tan poc de fiar que necessita una doble promesa no siga cosa que
passe alguna rara.
Això no està pràcticament en cap
parlament autonòmic.
I no val la comparació amb el president
de la Generalitat, és una altra institució fora
d'aquestes Corts.
Però, dins de l'àmbit
parlamentari.
.
.
me pareix que ni tan sols el president del Congrés
dels Diputats.
No estava en el reglament actual, ni ha estat mai i mai se
li ha notat eixa falta.
Per tant, jo crec que és un element de
distorsió o de distracció.

I en el tema de la Mesa.
Jo ja li vaig dir que si
vosté creu que el millor és que tinga nou membres, per
nosaltres, encantats.
No tenim cap problema en eixe sentit.
Però,
creiem que una xifra raonable és la de set, per a permetre, doncs,
això, major pluralitat.
Que el dia de demà hi ha no sé
quin partit i tal.
.
.
Això, la mecànica ho dirà,
però en eixa representació, a banda ja de la voluntat
política, que se suposa hauria d'existir, també
plantegem mecanismes per a garantir eixa mecànica
-diguem- parlamentària.

Jo crec que és injust que un grup parlamentari
que ha estat sempre en aquestes Corts, que mai ha pogut estar en la Mesa i
ha tingut sempre una actitud d'indefensió -i
vosté sap de què estic parlant-,
d'indefensió davant d'assumptes, tràmits,
informació, etcètera, etcètera, que han passat en
aquestes Corts.
Jo crec que eixa situació és una
situació injusta hui, i més injusta el dia de demà
quan aquestes Corts augmenten el seu nombre de diputats i diputades, i, per
tant, hauria de proporcionalment augmentar.

No li trobe justificació tampoc a eixa negativa
per part de vostés en un altre tema, en un altre,.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

.
.
.
dels que per a nosaltres han sigut importants i
que, ja dic, justifiquen, juntament amb els altres exemples que he posat,
el nostre vot negatiu a aquest reglament.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'il·lustre diputat,
senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra, jo crec que l'esforç ha
sigut per part de tots, l'esforç ha sigut per part de tots els
grups parlamentaris.
I això és positiu.
Perquè, jo
crec que el que és important per a fer un treball, el que és
important per aconseguir l'objectiu és creure en allò
que s'està fent.
Pense que les seues senyories, com jo, creiem
en la institució i per això volem dotar-la del millor
reglament per a fer possible les relacions entre els grups parlamentaris i
per a fer possible que ningú puga retallar, ni tan sols perjudicar
els drets que els grups tenen, especialment els minoritaris.

I això és el que ens ha dut a fer un
reglament nou, perquè és un reglament nou, i la nostra
intenció ha sigut que es poguera fer per unanimitat sabent que
això és impossible, per unanimitat sap que és
impossible.
Vosté sap el que va passar en l'Estatut
d'autonomia també, que n'hi havia coses que n'hi
havia unanimitat i altres no, i va arribar un moment que vostés en
una decisió legítima van creure convenient abandonar la
ponència de l'Estatut.
Igual haguera passat en este reglament,
perquè jo recorde en altres ocasions -que ho he dit en la
primera intervenció-, jo he sigut ponent de la reforma del
reglament, i vostés han plantejat qüestions legítimes,
 moltes d'elles coincidents, perquè a vostés
sempre els reconec una cosa: la coherència.
Vostés improvisen
poc.
I ho dic, i ho dic lloant-lo, lloant-lo, perquè és la
veritat.
Vostés tenen una idea, tenen un criteri de les
qüestions i són constants, si no aconseguixen una volta,
continuen repetint-ho.
I això és una postura que els honra.

I en altres ocasions han plantejat allò de la
mesa i altres coses que hui demana, i com la majoria en aquell moment no ho
va creure convenient, doncs, eixes qüestions no se van modificar, no
se van modificar.
Tanmateix, es parlava de l'alt grau de consens que
n'hi havia.
Jo crec que aquell grau de consens no era tan elevat com
l'actual.
Puc dir-ho jo que vaig ser part aleshores i part ara.
Crec
que només queda en la cambra, d'aquella ponència de
reglament, possiblement jo, possiblement jo, i com a diputat també,
ja no solament en la ponència, i com a diputat.

Jo comprenc que vostés mantinguen ara el tema
de la mesa, però no agarre només una part del que jo he dit.
Jo li he donat un exemple, que perquè un tercer grup en una cambra,
composta per tres, tinga garantia que pot accedir a la mesa, caldria
passar, en compte de dos a tres vicepresidents, de dos a tres secretaries,
és de dos a quatre.
 Aixina sí que el tercer grup sempre
tindria garantia que en tindria un.
De la forma que està ara, en la
proposta del Grup Parlamentari Socialista i en la proposta, inclús,
de vostés, doncs, la de vostés permet que dos grups es posen
d'acord, els dos majoritaris, i es queden sense cap; i en la del Grup
Socialista no fa falta posar-se d'acord, sinó fer un
càlcul matemàtic i presentar la sorpresa.
Vosté ho
sap, ho va reconéixer en el debat de totalitat que era aixina.

Però, vosté no pot dir: «Si
està disposat, seiem i fem una transaccional».
No, jo he dit
això com a garantia per a vostés, però a
continuació he dit: «Jo no estic d'acord perquè
jo crec que no és seriós que la composició de la mesa
siga a la carta, en funció dels grups que n'hi hagen en la
cambra, perquè, si no, cada volta que s'amplie o se
disminuïsca el nombre de grups parlamentaris en la cambra
hauríem de reformar el reglament per augmentar o disminuir la
mesa».

I li he fet la broma del quadripartit, perquè
jo sé que en la postura -o pense, puc estar equivocat,
però tot dóna a entendre que és aixina-, la
postura que el Grup Parlamentari Socialista, que és legítima,
faltaria més!
, té en estos moments respecte de la mesa,
és que està fent-los l'ullet, un ullet al tripartit.
Per això que ha estat la broma de dir: i si fóra
quadripartit.
.
.
Perquè el diputat del Grup Mixt ha estat votant
amb vostés i amb ells les esmenes al reglament i a pressupostos en
la fase de comissió.
Que és legítim que ho faça
una persona del Grup Mixt, clar, ja no és tan legítim que ho
faça una persona que és trànsfuga.

I per això, també m'estranya que
vosté no retire l'esmena 77, perquè l'esmena 77
potencia el transfuguisme.
Però, sí, sí, el potencia
però amb anterioritat al que és el reglament de 1994, amb
anterioritat, perquè si ja en aquell reglament d'un grup
parlamentari no es pot passar a altre, necessàriament s'havia
d'anar al Grup Mixt, i ara el Grup Mixt se queda reservat
només per aquell Grup Mixt que configura l'electorat votant a
una formació política que no aconseguix assolir tres diputats
per a fer grup propi, doncs, és un Grup Mixt que, atenent les seues
esmenes que hem acceptat en comissió, tindrà els mateixos
drets que qualsevol grup parlamentari.
Faltaria més!
Mos pareix molt
bé.
Però si vosté lleva el que diu l'esmena 77,
la supressió que vol fer l'esmena 77, resulta que potenciem el
transfuguisme, perquè demà des del seu grup al Grup
Socialista se'n pot anar un diputat i des del Grup Socialista
se'n pot anar al seu grup també, per exemple, per exemple.
Hem
posat l'exemple perquè són les afinitats més
proximitats, o el diputat que està hui en el Grup Mixt podria anar
perfectament al Grup Socialista o podria anar al Grup d'Esquerra
Unida.
Amb eixa modificació podria ser possible.
I això
és potenciar el transfuguisme.

Per tant, jo pregaria que la seua senyoria i que el
seu grup, que sempre és coherent, sempre és coherent, en este
moment, a la millor per error o perquè no s'han adonat de
l'abast de l'esmena, poden trencar eixa coherència que
sempre els he reconegut i que és  -diguem- bandera
del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida des que es van constituir les
Corts en 1983.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Anem a passar al següent grup, bloc tres, que
comprén les esmenes 167, 168, 170, 176, 179, 202, 246, 247, 249,
375, 398, 407, 408, 417, 203, 205, 253, 283, 302, 321, 322, 317, 343, 351,
368, 370, 416, 380 i la 423, 211, 244, 232 i 235.

Té la paraula per a la seua defensa, en
representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa, l'il·lustre diputat
senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyora presidenta.

Ans de res, dir en este bloc que hi ha cinc esmenes,
que són la 211, 232, 235, 244 i 423, que anem a anunciar la seua
retirada a tots els efectes.
Després, n'hi una sèrie
d'esmenes també que hem estat xarrant abans de començar
el ple que, si se confirma la possibilitat de fer transaccionals, el que
és lògic seria parar el ple un poquet, intentar negociar
eixes transaccionals i continuar després.

Bé, dit això, en este bloc, que
és un bloc important quant al nombre d'esmenes,
començaríem destacant aquelles que fan referència a
una cosa que constantment apareix en el reglament -alguna cosa
d'això hem discutit abans-, i és, en concret, en
referència a la Diputació Permanent.
Nosaltres creiem que
caldria ahí diferenciar el que són les sol·licituds
d'aquesta diputació, igual que les sol·licituds de
convocatòria de ple, de manera que no quede sempre a criteri
discrecional de la mesa.

Però, bé, el tema de les comissions.
Nosaltres demanem -crec que hi ha possibilitat d'arribar a
algun acord- que siguen públiques.
Ja sabem que la premsa pot
assistir, que es pot vore per Internet, etcètera, etcètera.
Però pensem que en estos moments els plens són públics
i que, bé, pot haver interés en un tema determinat per a
poder assistir a eixa comissió.
També sabem les limitacions
d'espai que tenim en els actuals locals de comissió,
però crec que caldria oficialitzar eixa possibilitat que avui en dia
no està i que jo crec que seria important també de cara a
acostar més la institució a una ciutadania.
Pareix que a la
millor hi ha possibilitat d'arribar a algun tipus d'acord en
eixe tema.

L'esmena número 170 planteja una cosa que
abans també havíem fet alguna referència.
I és
que quan la proposta del PP planteja que l'activitat principal de les
Corts és una activitat legislativa i, és cert, jo crec que
és incompleta, o siga, és legislativa i de control i
fiscalització del govern.
Eixes són les dos grans potes de la
institució parlamentària: el legislar, per una banda, i
controlar i fiscalitzar el govern.

Jo entenc que el partit que sustenta el govern vulga
tallar eixa pota, però no hi ha dret a amputar qualsevol de les dos
extremitats.
Les dos són importants, les dos són
necessàries i les dos cal fer-les constar textualment en el
reglament.
Perquè del contrari ens trobarem en la situació
que ja està passant.
I és, en este cas, el Grup Parlamentari
Popular, és una màquina d'inventar lleis per a
qualsevol cosa, encara que moltes d'elles no valen absolutament per a
res ni ells mateixa se'n recorden de moltes de les que hi ha
aprovades, perquè no tenen cap utilitat, però fan una
qüestió important, que és consumir temps, consumir
debats plenaris.

Jo crec que això no és correcte.
Està bé legislar, de coses importants millor, de les coses
necessàries millor, però també controlar i fiscalitzar
el govern.
Pobra democràcia seria aquella que poc a poc anem deixant
eixa facultat com una qüestió marginal.
Per tant, amb eixa
esmena volem reivindicar el caràcter principal, també,
d'eixe tema.

Després, també nosaltres, igual que
altres grups i igual que està en altres parlaments, reivindiquem la
necessitat d'una oficina pressupostària al si de les Corts.
Jo
crec que de tots és coneguda la posició que tenim en el tema
de la fiabilitat de pressupostos que s'aprova, la quantitat de
modificacions secretes que se fan i que se fan públiques mesos,
inclús anys després i cada volta en quantitats més
importants, que no passa per aquestes Corts ni l'origen ni
fonamentalment el destí d'eixos milions i milions
d'euros que se generen, de nova generació de crèdits,
modificacions pressupostàries, algunes d'elles inclús
estem arribant a vore-les abans que s'aprove el pressupost, com per
exemple la modificació pressupostària del capítol
dedicat a cooperació al desenvolupament, que es modifica d'una
forma substancial, en este mes mateixa, abans que s'aprove.
O siga,
que l'expectativa pot ser de por en eixe sentit.
Demanem eixa oficina
per a poder controlar i fer un seguiment d'un dels instruments
més importants que fan les Corts, que és
l'aprovació del pressupost anual.
Per tant això, que ja
està en altres parlaments, considerem que hauria d'estar.

Íntimament lligat amb això està
tota una sèrie d'esmenes nostres que fan referència
també al tema de la gestió dels diners públics per
part de la pròpia institució, per part de les pròpies
Corts.
Ja diguérem en comissió el que va costar a la
Generalitat Valenciana l'adaptar la seua normativa comptable al Pla
general de comptabilitat.
Jo crec que va ser un error el tardar
tantíssim en adaptar eixa comptabilitat a eixe mecanisme
públic de gestió.
Nosaltres creem que les Corts com a
institució com més prompte també haurien
d'acollir-se a eixa fórmula, perquè jo crec que per a
tots garantix millor la transparència i l'eficàcia en
la disponibilitat de recursos públics importants que se posen al seu
abast.

Després està el tema que per a nosaltres
sempre ha segut important i l'hem reivindicat en diferents ocasions,
que la iniciativa legislativa també incloga els ajuntaments.
Pareix
que en un moment donat havia voluntat per part de conselleria en intentar
incloure açò en la nova llei de règim local, en la
nova i en l'única, perquè a nivell valencià no
s'ha fet mai.
Al final això va decaure, però nosaltres
considerem que els ajuntaments valencians haurien de tindre, de la forma
que després se regule, eixa capacitat d'iniciativa
legislativa.

Després està el tema del que nosaltres
diem l'examen previ dels alts càrrecs.
Açò
és una figura que ja està en altres parlaments
autonòmics, en altres institucions i que considerem que és un
tema important.
Aquestes Corts han de nomenar tota una sèrie de gent
en representació seua en diferents organismes.

Jo crec que aquesta fórmula el que tracta.
.
.
,
després cada força política amb els vots que té
determinarà el que vullga lògicament, encara que sempre es
procurarà o s'ha de procurar el consens.
Però
més que tot del que es tracta en les esmenes d'Esquerra Unida
és de garantir el coneixement que les persones proposades per les
diferents forces polítiques reunixen el nivell de coneixement i de
capacitat suficient per estar en l'organisme o en la
institució que toque.
Jo crec que això augmenta les
possibilitats de coneixement per part de tots i probablement evita
sorpreses, com jo crec que ja s'han donat en més d'una
ocasió en altres institucions.
També, lògicament,
lligat amb això, plantegem esmenes sobre la possibilitat de
revocació d'eixes persones perquè o la seua actitud o
el seu comportament no siga, diguem, correcte.

Plantegem també, en una esmena, la possibilitat
d'intervindre en el Ple per part de personalitats i representants
d'entitats socials, culturals, etcètera, amb motiu de
procediments legislatius determinats.
Se'ns va contestar en
comissió que això està per a les comissions i que no
hi ha cap problema.
Home!
, dir això després del que va passar
amb la comissió d'investigació del metro, on se van
vetar una quantitat important de persones que l'oposició
demanava que comparegueren pel seu nivell de coneixement o perquè
estaven directament afectades pel tema, jo crec que això no
està clar.

Per tant, nosaltres, i més també tenint
en compte altres antecedents, com per exemple va ser la proposta
d'iniciativa legislativa popular, que presentava el col·lectiu
Salvem l'Horta i que va estar rebutjada la participació
d'estes persones en aquell ple, jo crec que és motiu
suficient, igual que passa en altres institucions, que estes persones que
han fet un esforç tan important, tan difícil, a més,
puguen vindre ací i defensar els motius que els han dut a fer eixe
esforç, a fer eixa manifestació de voluntat política
que jo crec que és important que també en un moment donat
tots puguem conéixer.

Jo crec que són qüestions totes elles molt
importants, igual que hi ha una possibilitat que pense que també
caldrà negociar, encara que pel que abans es dia, o siga que amb les
transaccionals, la referència que es feia al consens, clar, quan es
fa una transaccional tots cedim i, normalment, en este cas, els partits
minoritaris que necessitem l'aprovació de la majoria
normalment són els que més hem de cedir.
Però en eixe
aspecte ningú ens ha de donar classe, perquè sabem
perfectament el que passa.

Però també hi havia una proposta de
regular millor un tema tant important, com és el de la
comissió que fa referència a Radiotelevisió
Valenciana, que hi ha una esmena nostra copiada en concret de Catalunya,
però que jo crec que planteja solucions viables i participatives en
un tema tan sensible com és el de la televisió
pública.
Ahí ens hem trobat amb certes limitacions que per
part del Grup Parlamentari Popular intentarem negociar-les ara
després a vore si és possible, encara que pensem que
és important.
Perquè este tipus de qüestions, i
és una cosa que es repetix en esta i en altres, per exemple en el
tema del debat de la moció de censura, que plantegem una
sèrie d'esmenes que garantixen que no torne a passar
l'espectacle que va passar quan es presentà, quan eixa
possibilitat que una volta presentada en el registre no se sabia quin dia
hauria de substanciar-se.
I el partit que governa, en un moment donat, pot
inclús jugar amb eixa possibilitat.

Jo crec que en eixe tipus de qüestions, igual que
altres, que el que està en el reglament actualment simplement deia
resolucions de presidència, quantes més resolucions
d'este tipus incorporem al text reglat del reglament millor per a
tots, perquè evitarem situacions com s'han donat ací,
que per via de resolució de presidència es va regular el
funcionament del Grup Mixt, quan la creació del Grup Mixt afectava
els grups parlamentaris d'esquerra.
Però que quan va afectar
el grup parlamentari del PP es va fer una nova resolució de
presidència buidant de contingut la que havia.
O siga, això
és fer reglament a la carta.

Jo crec que en este tipus de qüestions tot el que
puga estar regulat.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Oltra.
.
.

El senyor Oltra i Soler:

en el reglament millor per
a tots.
I eixa és la voluntat nostra i amb eixa voluntat ens
reafirmen en el nostre desig de poder intentar consensuar o arribar a
acords amb alguna de les esmenes que encara continuen vives.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies
il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent
senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra, jo pense que l'esmena 167 a
l'article 58 hauria de retirar-la, ja que si vosté repassa
l'article 58.
3, paràgraf segon, vorà que el que demana
és el mateix que diu, gràcies a l'esmena 166 del Grup
Popular que vam aprovar en comissió; la 167, em referisc.

Quant a la 168 jo, fixe's, jo considere que
deuria d'acceptar-li-la, perquè realment té raó
la seua senyoria.
Les comissions són públiques i no podem
consentir que en el reglament diga que no són públiques, quan
realment ja ho són, ja ho són perquè estan assistides
pels representants dels mitjans de comunicació, perquè se fan
retransmissions televisives, perquè se penja en la pàgina web, o siga, que ja ho són.
Però, clar, vosté està referint-se a la possibilitat
que entre gent, que entre públic, igual que entra en el ple, ho ha
dit molt clar.
I a mi no em pareix mal, senyor Oltra.
Però el cor me
demana dir-li que anem a votar-li que sí, però el cap me fa
reflexionar i pense que no hi ha capacitat física perquè
això puga ser, per la configuració que tenen, per la falta de
lloc de les comissions.
Hi ha dies que els representants dels mitjans de
comunicació només ja ocupen tota la tribuna, i me pareix molt
bé, a més estic molt satisfet que estiguen, perquè
són els qui traslladen als ciutadans el que allí discutim i
el que allí acordem.
Però a la millor hem de fer una
transaccional aquí també, fer la salvetat de la possibilitat
dels .
.
.
(inintel·ligible) sí o no.

Fixe's, jo inclús pensava reflexionant
que està la sala Vinatea, que és la sala de
l'audiovisual, que és una sala magnífica, que no se li
treu ús institucional,  només que poques voltes al llarg
de l'any.
A la millor podríem fer una transaccional en
què diguérem que foren públiques i quan
l'afluència de ciutadans i ciutadanes a la comissió no
permeta el que puguen entrar, que se retransmetera la comissió en la
pantalla gegant que hi ha a la sala Vinatea.
I estaríem donant-li
una utilitat.
O siga, després en el descans que vosté ha
demanat, que jo estic d'acord i el Grup Parlamentari Socialista
també m'ha dit que està d'acord, a la millor
podem intentar arribar a un acord en eixa matèria.

Quant a l'esmena 179, a l'article 66, jo
també pense que ha de retirar-la.
Mire, consulte vosté
l'article 66 i vorà que l'esmena 180 del Grup
Socialista, aprovada en comissió, ja resol el que vosté
planteja en l'esmena 179.

Les esmenes 202, 203 i 205 estan referides a la
delegació de vot.
Anem a vore, el dret de vot és una cosa
inherent a la condició de diputat i diputada, per tant és
personal i intransferible i indelegable, com vosté vulga,
perquè estem parlant de delegació, intransferible i
indelegable.
El que es faça la delegació de vot, jo crec que
trenca d'alguna forma el dret o podria en alguns casos vulnerar el
dret que té el diputat a exercir amb llibertat i amb
consciència, en moltes ocasions, eixe vot, el vot del diputat i de
la diputada.
Per tant, el que un diputat o una diputada estiga amb
permís parental o estiga en procés de llarga malaltia i
delegue el vot, ¿qui garantix a eixe diputat quan delega el vot que
va a fer-se l'ús que ell faria de la seua condició per
a votar una llei o per a votar una altra proposta de resolució?
Pense que això seria perillós.
O acabaríem al final
que eixes delegacions serien constants per a què els grups
parlamentaris feren ús del dret de.
.
.
?
Això seria el que
fem en la Junta de Síndics, acabaria també amb la
utilització del vot ponderat.

Jo crec, i a més en el text, en la proposta ho
hem consignat, que cal donar-li una solució per tal que els diputats
i diputades que estiguen amb permís parental o amb processos de
llarga malaltia puguen exercir el vot.
Però puguen exercir-lo
directament no a través de ningú -a voltes falla el
missatger-, no a través de ningú.
I que en qualsevol
moment que tinguen informació constant del que està ocorrent
en la cambra.
Perquè quantes iniciatives venen a la cambra que un
té la idea de votar-la en un sentit o en altre i després
és modificada o són acceptades i es canvia el sentit del vot?
Què passaria amb eixes delegacions del vot?
O la delegació
del vot l'entenen com un xec en blanc?
«Tu delega que nosaltres
ja votarem el que hàgem de votar».
Jo pense que això va
en contra del que és el dret dels diputats i diputades, del dret
constitucional.
El vot és una cosa inherent al càrrec.
Per
tant, solució?
, mire, és el sistema de
videoconferència, un sistema de videoconferència o altres
sistemes que hi puguen haver.
Jo no sóc entés en eixes
qüestions.

Altres sistemes que garantixquen que el diputat o
diputada que està en llarga malaltia o en permís parental
puguen seguir el que aquí està fent-se, puguen seguir les
discussions, i en el moment del la votació, tots vegem en la
pantalla que aquell diputat està dient-li al senyor president
«senyor president, vote sí, vote no o m'abstinc».
Jo pense que eixa seria la
solució.
I és la solució que mosatros plategem en el
nostre text que presentem a la cambra.
Això sí que seria una
garantia de la llibertat, del dret al vot.
A més, garantiria fins a
la llibertat al dret de consciència, al vot en consciència,
perquè existix el vot en consciència, està reconegut
en tots els parlaments del món.
El sistema de la delegació de
vot acabaria també amb el dret al vot en consciència.

L'article 84, ha retirat l'esmena.
L'article 105, ha retirat l'esmena.
A un nou article
també la retira.
.
.
L'oficina pressupostària.
Bé,
jo crec que astò ho vam debatre ja i ho tornarem a debatre.
Jo crec
que estes competències estan clarament assumides per la
comissió d'economia, pressupostos i hisenda.
¿Que se li
vol donar més competències a eixa comissió?
Doncs,
això depén.
.
.
A més, està molt ben presidida
pel senyor Ros, és de justícia dir-ho, perquè jo he
assistit tots els anys a eixa comissió i veig que és un
president equànime i que en ningun moment fa color polític de
la seua missió institucional.
I dia que si se volen donar més
competències a eixa comissió, se li tenen de donar a
través de les iniciatives parlamentàries.
Vostés, si
volen que s'aclarixquen eixes qüestions, tenen la via
reglamentària de demanar compareixences en eixa comissió
perquè se done completa informació del que volen donar-li a
la comissió eixa pressupostària.

Quant a un nou títol, règim
econòmic de les Corts, és l'esmena 247.
Este
títol jo considere, el meu criteri, és impropi o no és
el més adequat que figure en el reglament de les Corts, ja que este
s'ocupa de les iniciatives parlamentàries i de
l'organització institucional política de la cambra, i
que vostés plantegen que ahí s'incloga un títol
del règim econòmic de les Corts.
.
.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)

El règim econòmic de les Corts ve
determinat per la llei de pressupostos i per la llei de la hisenda
pública.
I si volen que siga un cos legislatiu propi el que
s'ocupe d'eixa qüestió, el que deurien fer
és presentar una proposició de llei amb eixes premisses,
però no incloure-ho en alguna cosa que no té res a vore.
El
règim econòmic és el funcionament parlamentari i
organitzatiu d'estes corts.

A l'article 110, l'esmena 253, mire,
també compartixc el seu criteri, que la mesa de la comissió
deu reunir-se com més prompte possible per a qualificar les esmenes.
A més, (la senyora vicepresidenta primera
colpeja amb la maceta) després del que
hem aprovat en comissió, la mesa de la comissió pot erigir-se
també en ponència per a ordenar les esmenes, estem agilitzant
el procediment i evitant que mos reunim en comissió diverses voltes
per al mateix.

Per tant, estant d'acord amb el que vosté
planteja, jo li oferixc una transaccional que, per respecte al fi final
-valga la redundància- que tinguen les possibles esmenes
de totalitat que demanen la devolució o texts alternatius, el que
puga ocórrer en el debat i votació d'eixes iniciatives
legítimes que sol presentar l'oposició, en compte dir
que se reunixca la mesa de la comissió, només acabat el
termini d'esmenes, dirà «només acabats els debats
de totalitat».
És més, debat de totalitat va ben .
.
.
(ininte­l·ligible)
sempre amb el que hem aprovat en comissió, tant quan hi ha hagen
esmenes de totalitat, de devolució i esmenes de totalitat de .
.
.
(ininte­l·ligible), o
quan no n'hi hagen.
Començarà la tramitació de
qualsevol llei per la presentació davant el ple per part dels
membres del Consell de la iniciativa.
I, a continuació, si hi ha
esmenes de totalitat o de devolució, serien les primeres en
debatre-les; si no n'hi ha i són de text alternatiu, les de
text alternatiu; i si no n'hi ha ni una ni altra, es ficarà
posició i continuarem amb el procediment en comissió.
Per
tant, eixe és el moment, per respecte que en el supòsit que
hi hagen esmenes de totalitat que demanen la devolució o texts
alternatius, almenys que donem el benefici del dubte.
¿I si
prosperen?
No val el que hem fet.
Per tant, eixe seria el moment, i podem
arreglar-ho mitjançant una transaccional.

A l'article 117, crec que seria un error
acceptar l'esmena conforme està, ja que el text diu, se
referix a les esmenes transaccionals, diu d'anar firmades pels
portaveus dels grups parlamentaris, i vosté me fa una esmena que diu:
«Deu anar firmada pels síndics».
.
.
Doncs, mire, sense
ànim.
.
.
, vaja, amb el màxim respecte que me mereixen els
síndics, però això seria poc funcional, perquè
els síndics tenen altres menesters a atendre i no sempre estan
presents en el ple.
Jo, per això, quan parle de portaveus, estic
referint-me als dos, però si vosté creu que cal matisar-ho i
dir «dels síndics o els portaveus adjunts», no tinc
ningun inconvenient que ara després, quan mos reunim, apleguem a un
acord i fem una altra transaccional.

A l'article 140, esmenes 321 i 322, estan
referides als terminis de la moció de censura i vosté se
referix a una qüestió que jo pense que té raó: la
moció de censura, doncs, igual que en els ajuntaments sí que
té una data límit, jo pense que aquí caldria buscar el
consens entorn que no se retalle el dret que té el president i la
junta de síndics per a estes qüestions.
Però sí
limitar en el temps la substanciació de la moció.

En eixe supòsit, podríem també
analitzar si és convenient mantindre que per a presentar la
moció se pot estar durant noranta minuts parlant conforme va
ocórrer l'última volta o això caldria reduir-ho
a un terme més adequat.
Ara, això sí, que el candidat
tinga els noranta minuts me pareix molt bé, perquè té
d'exposar el seu programa.
Per tant, també podem fer una
transaccional.

I acabe.
A l'esmena 343, que és a
l'article 148, creem que és més adequada en la forma
que està en el text.
A l'article 150, l'esmena 351, diu,
«l'esmena vol reduir a cinc els dies dels terminis que
assenyala el reglament de huit per a presentar les preguntes orals al
ple».
Estem referint-mos a eixes preguntes que fins ara
cridàvem com especials d'urgència i que ara van a ser
les úniques esmenes que van al ple.

Doncs, bé, jo pense que reduir-ho a cinc seria
un problema.
Fixe's, reduir-ho a huit.
.
.
, per què diem el
termini de huit?
Perquè quan ser reunix la junta de síndics
coneguem quines són eixes preguntes i les conega també el
Consell.
Si ho reduïm a cinc, resulta que mos n'aniríem
al divendres anterior a la celebració del ple, i pense que mos
enteraríem de les incidències que hi pogueren haver ja quan
el ple ha segut convocat i ja no podríem modificar-les,
perdríem l'oportunitat de tindre quatre preguntes de cada grup
parlamentari com.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

acabe, senyora presidenta- en els meus
càlculs està previst.
Per tant, jo crec que deuria de
reconsiderar-ho i deixar-ho en huit, que és el termini adequat.

Per últim, l'esmena 380, esta esmena diu
el mateix que l'article, demana que la mesa, abans d'acordar
l'admissió a tràmit de preguntes que continguen insults
o desqualificacions personals, escolte la junta de síndics.
Diu el
mateix en el punt 2, per tant, pregue que ho reconsidere i que la retire,
en el seu cas.

Al títol IX, per què volen canviar el
nom de «proposició no de llei»?
, per què en
Catalunya diuen «propostes de resolució»?
Doncs,
aquí entenem per propostes de resolució, i ho diu el
reglament, el que se presenta amb motiu del debat de política
general i quan hi ha una comunicació o un pla de Consell.
Per tant,
podria generar confusió.

L'esmena 398 a l'article 164, demana la
supressió del punt 4 d'este article.
Són les
compareixences dels secretaris autonòmics en comissió
-en comissió!
-, que vostés no hi estan
d'acord, però mosatros sí.

L'esmena 407 i 408, i acabe, referides a
l'article 174, estan referides a l'entrevista prèvia
d'aquelles persones propostes per a exercir càrrecs,
però, mire vosté, quan tinga d'elegir-los les Corts per
mandat legal.
Al president de la Generalitat l'elegixen per mandat
legal i ¿caldria entrevistar-lo primer?
Al president de les Corts i
a tota la mesa els elegixen les Corts per mandat legal, ¿caldria
entrevistar-los primer?
Als senadors territorials també,
¿caldria entrevistar-los primer?
Pense que no.

I, per últim, està la 416 que és
eixa esmena transaccional, que jo li he posat molt il·lusió i
que pregue a la seua senyoria reconsidere.
És la de la
Radiotelevisió Valenciana.
Fixe's en l'avanç tan
important que significa que eixa comissió, a més de tot el
que vosté ha dit puga debatre proposicions no de llei i altre tipus
d'iniciatives.

Per tant, pregue reconsidere la seua postura i
finalment me l'accepte, perquè donarem un pas endavant molt
important per al control de l'ens.

I quant a l'esmena 417, mos pareix una proposta
típica, que demanen que puguen intervindre en el ple
personalitats.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, per favor.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

­ja he acabat, senyora presidenta- per a
temes de lleis.

Mire vosté, en el ple jo entenc que en plens
ordinaris o extraordinaris tan sols poden intervindre els diputats o
diputades de qualsevol grup i els membres del Consell.
En comissió,
sí, però no en el ple.
Ara, quan siguen sessions solemnes, de
celebracions que no tinguen res a vore.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, li queda la rèplica, eh?

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
(inoïble) seria el moment.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

I moltíssimes gràcies, senyor Maluenda.

Per a rèplica, té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyora presidenta.

Anem  a vore, efectivament, l'esmena 167,
anunciem ací la seua retirada i reiterem.
.
.
La 167, la retirem.
I
anunciem la nostra predisposició, tal i conforme parlàrem
abans del ple, a reunir-mos per a intentar arribar a algun acord.

Jo també li demane que en eixe intent, doncs,
siga més obert, perquè, per nomenar algun exemple concret, el
tema de la delegació de vot, no?
(La
senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) Jo sé que vosté planteja el tema de la
videoconferència, este tipus de qüestions, no?
Jo crec que
això pot ser operatiu a la millor en algun cas, però en altre
cas és absolutament impossible de complir.
O siga, perquè,
vaja, si una persona que està malalta de veritat cal començar
que xarre davant d'una videoconferència i en eixe moment no
té ni possibilitat de xarrar ni de dir «hola», doncs, me
pareix una tortura absolutament innecessària.

Jo crec que el supòsit de delegació de
vot en estos casos tan concrets que estem parlant, que ja existixen en
altres parlaments, doncs, home, eixa delegació de vot,
lògicament, se faria, doncs, vaja, normalment a companys del mateix
grup parlamentari.
.
.
O siga, no és que passa u pel carrer i este
tipus de qüestions.
Se pot fer per a un vot determinat, per a un
assumpte concret.
O siga, se poden fer mil maneres que eviten la
situació actual que una persona, doncs, una dona quan el tema de
parts, o una persona en una situació de llarga malaltia,
etcètera, doncs, en estos moments té impedit l'exercici
del seu vot, no?
O siga, jo crec que això deuríem de buscar
fórmules que garantiren que això no torne a passar, de manera
que eixa persona puga manifestar, a la millor de la manera que
vostés diuen o de la que jo dic, que a la millor les dos podrien ser
vàlides, perquè per a establir controls i garanties a eixa
delegació tan excepcional de vot, mosatros no tenim ningun problema (la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) i, per tant, se resol una qüestió que per a
nosaltres és important.

En el tema de l'oficina pressupostària,
vosté ja va posar l'exemple en la comissió del senyor
Ros, però, vaja, ahí està ell per a dir si és
aixina, però les possibilitats d'actuació del senyor
Ros són molt limitades, i de fiscalització són
pràcticament nul·les.
Per tant, no és.
.
.
Jo ho lamente
molt, perquè és una persona i és una comissió
en què tinc especial estima, però la realitat és eixa,
això no és, ni de llunt, una oficina pressupostària a
on el Consell tinga obligatòriament de facilitar tota la
informació del dia a dia sobre el nivell de compliment del
pressupost que en aquestes corts s'aproven.

Home, jo què sé!
, el tema de
l'examen previ d'alts càrrecs, home, no val frivolitzar
que eixe examen també seria al president del Consell.
.
.
Home, mire,
en tot cas, és el que més examen té.
Per continuar,
digam, la broma entre cometes, no?
, eixe és l'únic que
precisament s'examina ací, perquè té ahí
un debat d'investidura, etcètera.
Però, vaja,
vosté sap perfectament que l'esmena no va per ahí.
L'esmena va referida a altre tipus de persones que no tenen res a
vore amb estes corts o amb el poder executiu, és a dir,
càrrecs en el Consell, sinó que són càrrecs de
representació d'estes Corts en determinats organismes.

Jo crec que és una proposta que garanteix la
major informació, la major transparència també per
part d'estes persones, i que no passen determinades qüestions
que fins ara, doncs, han passat.

En el tema del règim de comptabilitat
pública de les mateixes Corts, nosaltres hem presentat també
una esmena al text articulat de la llei, de manera de suprimir
l'excepció que avui en dia encara està fent-se de la
justificació dels diners -pareix una cosa insòlita,
però és la trista realitat- tant de la secció de
Corts Valencianes, sindicatura de Greuges, Sindicatura de Comptes,
etcètera, etcètera, no?
Ahí ho hem presentat,
però creem també important que en el reglament figurara que
aquestes corts es sotmeten al pla general de comptabilitat pública
com qualsevol institució pública a nivell nacional, eh?
, a
nivell estatal.

La situació actual jo crec que deixa molt de
ser la més satisfactòria.
Per tant, mantenim eixes propostes
perquè considerem que són importants.

I la possibilitat, tant d'obrir més en el
tema de la iniciativa legislativa popular com en el tema de la
participació dels representants d'estos col·lectius,
nosaltres ho considerem molt important.
Està així
també en altres parlaments i jo crec que nosaltres hem tingut una
experiència en eixe aspecte frustrant i enganyosa, perquè se
va frustrar la possibilitat que els representants de la campanya
«Salvem l'horta», d'eixa iniciativa legislativa
popular que va recollir 118.
000 signatures legals -i dic això
perquè tots sabem la dificultat extrema que suposa legalitzar eixes
signatures-, això a la fi, no va valdre per a res.
Perdó, sí que va valdre per a molt, a banda de la campanya,
per a mostrar la hipocresia del Partit Popular quan per una banda dia que
volia defensar allò i per altra, a la primera oportunitat, se va
carregar la possibilitat real que sí que hi havia d'intentar
salvar la part d'horta que encara estava sense edificar.
I encara
està pendent de solució, anys després d'aquella
proposta i d'haver-se ocupat i reclassificat milers i milers.
.
.
milions inclús de metres quadrats en aquesta zona.
I això no
tindrà ja solució.
No sé quina serà la
solució que vostés donaran però això que ha
passat ja, eixos terrenys reclassificats ja no tenen solució; ja
estaran edificats.
I d'ací que prenguen una solució
satisfactòria vorem el que queda.

Per tant, nosaltres mantenim aquesta proposta
perquè considerem que és també una manera que la
ciutadania no solament es veja representat en aquestes Corts cada quatre
anys, que és molt important, sinó també en determinats
temes molt importants, molt significatius, que se li done eixa possibilitat
a participar i a poder donar l'opinió i a poder ser escoltats.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyora presidenta, senyories.

Senyora presidenta, vull recordar-li que el senyor
Oltra havia manifestat anteriorment que, quan acabara este bloc, que
demanàrem un descans, que els tres grups estem d'acord, per a
intentar aplegar a redaccions conjuntes en algunes de les transaccionals
que estem parlant i altres que puguen haver també en l'altre
bloc que queda.

Mire, senyor Oltra, jo torne.
.
.
perquè eixa
és una qüestió molt important: la del dret dels diputats
i diputades a votar en el ple.
Perquè en comissió no tenim
problema, perquè en comissió, com se pot substituir un membre
per altre, no passa res i la responsabilitat del vot és de qui
l'exercix en cada moment.
Però en el ple, sí.

I jo crec que el sistema de delegació de vot
podria vulnerar.
.
.
-sí, sí- en qualsevol cas,
quan el vot en consciència pot ser vulnerat, perquè a la
millor no coincidix el mateix sentit del vot en consciència de qui
delega i del delegat.
L'única forma que se mantinga de forma
fidedigna allò que és l'opinió del diputat o
diputada és la videoconferència i que tinguem tots ahí
una pantalla i que estiguem veient que el senyor tal o la senyora diputada
tal diu que vota sí o que vota no.
Perquè si no al final, sap
el que passaria?
Que la delegació de vot se convertiria en un xec en
blanc als grups parlamentaris perquè feren en qualsevol moment del
vot dels absents el que cregueren convenient.
I això no me pareix
correcte.
Jo crec en la disciplina de grup i crec que en la majoria de
casos se vota per disciplina inclús qüestions que en algun
moment, se puga estar recelós sobre elles, excepte quan afecta la
consciència.
Però clar, sempre cap la possibilitat que un
diputat diga: «Jo no puc votar això per esta
qüestió».
Podria ser d'indisciplina, però si
és qüestió de consciència, ja no és
d'indisciplina.
I per tant, crec que devem de vore tots en la
pantalla que el diputat o diputada que no pot vindre diu que votarà
en un sentit o en altre.

I sobretot, crec que al llarg de les deliberacions
-sap això, senyoria- se pot canviar el sentit del vot, i
més, si és d'una persona absent que el que coneixia era
només el que se li transmetia per la persona que li delegava el vot.

Al final, crec que això podria aplegar a la
situació que este hemicicle estiguera desert i s'alçara
el síndic o el portaveu adjunt d'un grup o d'altre i
diguera: «Vote, en aplicació del vot ponderat, perquè
en tal està malalt i en tal altre.
.
.
».
No.
El parlament
és alguna cosa molt més seriosa i els drets de diputats i
diputades que estiguen en permís per maternitat o en situació
de llarga malaltia també és una cosa molt seriosa, més
seriós que res, el més seriós per a mi.
I el
més seriós per a mi, me duu a dir que cal respectar que siga
eixe diputat o diputada qui decidisca; i només ho decidiria ell si
se va a través del sistema de videoconferència o a
l'aplicació d'alguna altra nova tecnologia que jo no
puga conéixer en este moment.
Per això en el text pose:
«.
.
.
videoconferència o alguna altra tecnologia
avançada.
»

Quant als portaveus, hem quedat d'acord.
.
.
Sí.
Ha retirat vosté l'esmena 167.
Jo pensava que anava
a retirar també la 302 i no ha dit res; jo almenys no ho he
escoltat.
La 302, insistisc que deu retirar-la, igual que la 179,
perquè la 179 ja equival en el seu text a l'esmena 180 del
Grup Socialista que vam aprovar en comissió.
I la 302 a
l'esmena 301 del Grup Popular.
Llisca vosté l'article
126, punt 1, en el segon paràgraf, i vorà com ja diu el que
vosté planteja.

I quant al termini per a presentar les preguntes orals
al ple, no m'ha dit res.
No sé si és que finalment
accepta que siga huit dies o que discrepa i no ha tingut lloc a referir-se
a això.
Jo pense que huit dies és el termini adequat
perquè en la Junta de Portaveus, com a màxim, tinguem
coneixement de les incidències que puguen haver i encara estiguem a
temps de substituir-les per altres.
No obstant això, si són
cinc dies, que és el divendres, doncs a la millor té
coneixement.
.
.
quan tindria coneixement el Consell?
El dilluns.
A
més, hem acordat que els dissabtes eren inhàbils ara.
Per
tant, el termini serà molt escàs perquè puguem
reaccionar i substituir eixes preguntes per altres.
Jo pense que
això, en el meu criteri, beneficia les seues senyories.

I tampoc m'ha dit res de retirar l'esmena
380, que continue dient que diu el mateix que el punt 2 de l'article
154.

Respecte de les proposicions no de llei, continue
dient el mateix.
Mire, que en Catalunya diguen «proposta de
resolució», allí que ho diguen segons creguen
convenient.
Allí diuen «mitges» i aquí diguem
«calces»; allí està ben dit «mitges» i està
ben dit «calces»; allí que diguen «propostes de
resolució» i aquí continuarem dient «proposicions
no de llei», per a no confondre amb altres iniciatives
parlamentàries que contempla el reglament.

Quant a l'entrevista.
.
.
-no; no he volgut
fer un acudit.
Ho dic amb el màxim respecte a eixes persones-.
El que dic és: «Què se pot aconseguir de
l'entrevista?
Si jo he d'entrevistar a una persona que proposa
el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida per a vore quin és el
compromís que pot tindre ell respecte del càrrec que va a
exercir, doncs jo tindré un criteri subjectiu.
Jo no podré
assumir eixe plantejament.
Com vosté tindrà un criteri
subjectiu quan haja d'entrevistar a una persona proposta pel Grup
Parlamentari Popular.
Imagine's el cas dels senadors; no parle ja del
president de la Generalitat o de la Mesa de les Corts, que també
estaria afectada per eixa norma.

Fixe's vosté, els senadors territorials:
¿jo he de preguntar-li al senyor Lerma què és el que
va a fer allí quan discutim que l'AVE se retarda, que no
vénen diners en els pressupostos de l'Estat per a la Comunitat
Valenciana, si el va a considerar-lo com jo?
¿Vaig a dir-li al
senyor Lerma si el va a defensar que mos donen aigua d'on sobra a la
nostra comunitat?
No tinc dret jo a exigir-li al senyor Lerma.
Té
dret a exigir-li l'electorat, però jo al senyor Lerma?
I dic
el senyor Lerma amb tot el respecte que me mereix.
El senyor Lerma hauria
de ser fidel als plantejaments del seu grup, però no al que jo li
puga dir en l'entrevista.
Per tant, pense que això no
aportaria res positiu.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

I bé, acabe.
Per tant, senyories, pense que el
tema està suficientment debatut i el que sí demane, senyora
presidenta, recordar-li el descans que hem demanat els tres grups per a
poder aplegar a uns acords puntuals respecte d'algunes altres
esmenes.

Res més i gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, senyor Maluenda.

Doncs bé, vista la petició per part dels
tres grups, anem a suspendre el ple, esperem que per no més de deu
minuts.
No obstant, tocarem el timbre perquè els il·lustres
diputats i diputades puguen estar pendents del començament.

Se suspén el ple.

(Se suspén la sessió a les 13 hores i 4
minuts)

(Es reprén la sessió a les 13 hores i 54
minuts)

La senyora vicepresidenta primera:

(Per raons tècniques
no ha quedat enregistrada part de la intervenció) .
.
.
amb les esmenes 248, 250, 251, 252, de la 254 a la 273,
276, 277, 279, 282, 284, 286, de la 288 a la 297, 299, 300, de la 303 a la
312, 314, 315, 319, 323, 325, 326, 328, 329, 340, 341, 342, 347, 350, 353,
de la 355 a la 359, 361, 367, 373, 376, 382, 383, de la 385 a la 389, 392,
394, 395, 399, 400, 404, 405, 406 i 422.
Per a la seua defensa, té
la paraula l'il·lustre diputat senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Bé, este segon torn de defensa de les esmenes,
en primer lloc, he de manifestar que hem de retirar l'esmena 312, que
és l'última que ens faltava dins del bloc, de retirar
de les esmenes, ja que està inclòs dins del que és el
mateix text.
Este segon bloc és el que fa referència
bàsicament, a allò que és l'activitat
legislativa.

I el tercer bloc que queda realment, que a nosaltres
ens importava, ens interessava molt deixar constància, primer era el
tema de la transparència, després era el tema de la
fiscalització del que és la gestió del Govern.
I el
tercer bloc que fa referència a les iniciatives legislatives,
és el que fa referència a la participació.
Nosaltres
entenem que un parlament viu, un parlament modern és aquell que els
ciutadans han de tindre possibilitat d'expressar i de parlar respecte
als problemes que els afecten i, sobretot, a l'hora que els
legisladors prenguen mesures, elaboren textos i elaboren lleis, almenys que
se'ls puga escoltar als que són els col·lectius
afectats.

Nosaltres, en este sentit, creguem que el text que
presenta el Partit Popular pateix de carències importants respecte a
allò que és la participació dels ciutadans en la presa
de decisions o almenys en ajudar a prendre decisions mínimament
correctes i encertades, de cara a fer que els ciutadans se puguen sentir
més o menys satisfets.

Nosaltres creguem que és important que
això fóra un dels elements claus com a principi inspirador de
la política d'este parlament i, sobretot, de
l'actuació d'este parlament.
Però, per
desgràcia, trobem de nou la negativa del Partit Popular a fer front
a esta demanda, que és una demanda social que entenem és
necessària.

En este sentit, tenim diverses esmenes per a
incorporar el que és la iniciativa legislativa dels mateixos
ajuntaments; tenim també esmenes per a incorporar la
presència dels ciutadans a través de les seues organitzacions
més representatives a l'hora d'establir els criteris de
les proposicions de llei; i també d'allò que és
l'activitat legislativa del Govern abans que es puga produir la seua
aprovació definitiva.

Creiem, en eixe sentit, que era important que
això se recollira i una vegada més, el Partit Popular no
està per la labor que estes iniciatives i esta presència
ciutadana al si de les Corts i a la presa de decisions es puga portar
endavant.

Nosaltres creguem que hi ha un element que és
important també: és el tema de la regulació de la
moció de censura.
Nosaltres creguem que l'actitud d'un
determinant govern que el censurat no òbriga la boca durant un debat
de moció de censura, creem que no és el més adequat.
Jo crec que, democràticament, és una falta imperdonable que
el censurat, en este cas, siga incapaç de defensar-se i siga
incapaç de plantejar i de tindre amb el grup parlamentari que
censura el debat i la discussió respecte a la seua gestió.

En eixe sentit, nosaltres incorporàrem
l'obligatorietat del censurat d'intervindre en tot el que
és el requisit de la moció de censura.
A la vegada,
també, en nom d'una major i millor fiscalització
d'allò que és l'acció del Govern, exigim
que s'incorporara al mateix reglament la resposta concreta del Govern
a les sol·licituds, o almenys, a les preguntes parlamentàries
que per escrit se'ls posa.
Nosaltres veiem vulnerats, d'una
forma radical, els drets dels diputats i del Grup Parlamentari Socialista i
dels altres grups de l'oposició, quan amb la concisa
línia, contesta el Govern respecte a un tema que creguem que es
mereix, almenys, alguna motivació, algun fonament polític o
jurídic que done un poc de llum i claredat, respecte a la proposta,
a la iniciativa, a la pregunta, a la interpel·lació que un
grup parlamentari faça.

Nosaltres creguem que això abunda clarament en
allò que és la capacitat de fiscalització i el control
del mateix govern, basant-nos en el criteri del principi de legalitat que
en la meua primera intervenció feia jo aquest matí.

Nosaltres creguem en eixe sentit que el govern ha
d'estar obligat a contestar el que se li pregunta i no a evadir-se en
les respostes, perquè el que està fent no és ningunejar o no és
obviar un grup parlamentari, sinó el que està fent realment
és eludir una obligació que té el govern a
l'hora de transmetre allò que està fent.

Per tant, quan s'eludix l'obligació
de transmetre allò que està fent i amb la curta línia
s'acaba la contestació, queda el dubte permanent de si el que
són els actes administratius, els actes polítics de la
Generalitat o del Govern, estan sotmesos al principi de legalitat.

I mire, nosaltres en tot el text hem dit per activa i
per passiva que a l'hora de fer el control del govern, el grup del
govern que el sustenta no tindria per què preguntar, no tindria per
què preguntar perquè això no es control al govern,
això és lloa i lloança.
I no ho dic jo, ho diu al
mateix manual de dret parlamentari el senyor Zaplana, que diu que
això no és control, sinó que és apartat de lloa
i lloança al govern cada vegada que pregunta el grup del govern.

Nosaltres creiem que si vostés no volen
llevar-ho, no ho lleven, però almenys que reflexionen i pensen que
deurien de cedir eixa possibilitat als grups de l'oposició no
interferint en la utilització dels temps ni en les possibilitats de
control i fiscalització del govern.
Això mateix, això
mateix és el que vostés demanen en la proposta que s'ha
pactat en Andalusia, és el que s'està aplicant
 també a Andalusia i al Congrés del Diputats, i
és que el grup del govern no pregunta perquè això no
és control i fiscalització, sinó que això
és una altra cosa que no té res a vore amb el control i la
fiscalització del Consell.

Nosaltres creguem, en definitiva -i vaig acabant
ja per no utilitzar tot el temps-, que este és un reglament
que s'ha presentat de forma unilateral, que no hi ha hagut consens,
que el Partit Popular el consens l'ha utilitzat per a acceptar el que
ha considerat convenient, de l'esforç immens que han fet els
altres grups parlamentaris, que és un reglament que no té
transparència, és un reglament que no advoca pel control i la
fiscalització del govern i és un reglament que, si bé
pot dir una cosa, nosaltres apel·lem que n'hi haja una
variació, almenys de la consciència democràtica o en
el comportament democràtic, del grup majoritari per a fer que per
molt que se pose negre sobre blanc en este document no ens trobem dia a dia
amb què l'alteració, la interpretació o la
vulneració del reglament fa que este reglament no servisca per a
res.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Julio
de España Moya)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra el señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Muchas gracias, señor presidente.

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

Bé, en este últim bloc d'esmenes
al reglament, que ha defensat el senyor Such, hem de dir el següent.

Quant a la primera de les esmenes defensades, que
és l'esmena 248, a l'article 107, la iniciativa
legislativa dels ajuntaments.
Mire vosté, vosté va ser
coredactor amb la resta de ponents, tant del Grup Socialista com del Grup
Popular, del nou Estatut d'autonomia, i en ell vam deixar clar que la
iniciativa legislativa era per al cos electoral, no per als ajuntaments.

Per tant, per què vosté ara vol
ací en el reglament reformar l'article 26.
2 de l'Estatut
d'autonomia?
Me pareix que és un sense sentit i vosté
deuria retirar-la perquè està modificant de forma encoberta
l'article 26.
2 de l'Estatut d'autonomia.
Jo entenc que
Esquerra Unida no va votar l'Estatut d'autonomia, però
vosté va ser coredactor i, a més, el va votar a favor.

Quant al procediment legislatiu, article 109 a 113,
des de l'esmena 250 a 273, quan parlem d'agilitar els
tràmits parlamentaris estem pensant en el millor funcionament de la
cambra.
I per al millor funcionament de la cambra cal evitar el que
està ocorrent sempre, que quan no n'hi ha iniciatives de
caràcter legislatiu, aquí en el ple repetim els debats que
hem fet en comissió.
I això no té massa sentit.

Per tant, el que regulem ací en el procediment
legislatiu és que tots els projectes de llei o proposicions de llei
legislatives seran presentades davant la cambra; en el cas dels projectes
de llei per un membre del Consell, i, a continuació, si n'hi
ha esmenes de totalitat se substanciaran i se passaran a votació.
En
el supòsit que no n'hi hagen, se farà una
fixació de posició per part de tots els grups parlamentaris.
A continuació s'enviarà a comissió perquè
la mesa de la comissió, que s'haurà de reunir
d'acord amb una transaccional -que hem acordat fa un moment els
grups i que anem a votar a continuació-, haurà de
reunir-se la mesa de la comissió a continuació del debat de
totalitat.

O siga, el mateix dia se reunirà la mesa de la
comissió per a ordenar les esmenes, per a elaborar, també en
el seu cas, l'informe per al debat en comissió, el que feia
fins ara la ponència perquè pot erigir-se en ponència.
Després, es farà el debat en comissió com ara, se
poden fer els debats esmena per esmena, però quan torne al ple, quan
torne al ple eixe projecte o proposició de llei,
l'única cosa que queda fer és només la
fixació de posició per part dels grups parlamentaris,
respecte del dictamen que ve de comissió i les esmenes que tinguen,
en una sola intervenció per deu minuts, i el torn en contra, en el
seu cas, també per un temps de deu minuts, i, a continuació,
se passarà a votar.

Això és agilitar les iniciatives
legislatives que permetran donar cabuda a altre tipus d'iniciatives
no legislatives però que són molt importants que presenten
els grups de l'oposició.
Les proposicions de llei, article 120
a 122, el mateix, però partint des de la presa en
consideració.

Del projecte de pressupostos.
Mire, el projecte de
pressupostos també s'agilita enormement, perquè
fixe's vostés el que fem ara quan ve el projecte des de
comissió.
Quins debats més llargs que duren 3 i 4 dies!
Per a
dir què, senyories?
Si no mos escolta ningú!
Per a dir el que
ja hem dit en comissió tantes voltes.

Per tant, el que està previst és que se
faça una intervenció per a defensar les esmenes de
l'articulat i fixar la posició, un torn a favor i un torn en
contra, només un torn a favor de cada grup i un torn en contra de
qui el demane, i la votació consegüent; mentre que de les
seccions també se farà només un debat, una
intervenció per cada secció i per cada grup, per a fixar la
posició o per a defensar, en el seu cas, les esmenes que vinguen
vives des de la comissió, i un torn en contra, però que
serà per a la secció i per a totes les empreses
públiques dependents d'eixa secció.

Quant al control de la legislació delegada, els
decrets legislatius, que és novetat després del nostre
Estatut d'autonomia recent, l'article 131 i 132, si mosatros
acceptàrem l'esmena 314 i 315, que el Grup Parlamentari
Socialista té presentades i no ha retirat, estaríem
modificant el que diu la Constitució, perquè ahí el
que hem recollit és literalment el que establix la
Constitució i el reglament del Congrés dels Diputats per al
seguiment dels decrets legislatius.

Quant a la moció de censura, a les esmenes 323
i 324.
Podríem transaccionar, si estan disposats, però ja hem
dit que hem estat estudiant transaccionals fa un moment i anem a prendre
una decisió que va a agilitar totalment el procediment quant als
temps, una decisió que és referida que la intervenció
del  diputat o diputada que en representació dels que hagen
presentat una moció de censura fa la presentació davant el
ple, que no siga de 90 minuts com té el candidat, que siga com a
màxim de 30 minuts.

A l'article 142, l'esmena 326.
Si el punt
2 d'este article, 142, diu -i vostés estaven
d'acord amb ell perquè no l'han esmenat-:
«que si els signataris d'una moció de censura no podran
signar-ne altra en el mateix període de sessions, resulta
imprescindible que especifiquem que aquells que es presenten en
l'interregne de dos períodes, la qual cosa és possible,
caldrà determinar a quin dels dos s'imputa».
O siga, una
moció de censura no se pot repetir en el mateix període de
sessions pels mateixos firmants.
Si se presenta en les vacances
parlamentàries, a quin període de sessions la considerem, al
que ha finalitzat o al que ha de començar?
Caldrà decidir si
en un o en altre.
A mosatros mos dóna el mateix, però el que
sí que té clar és que, segons el que s'acumule,
deixarà la porta oberta, si és en l'anterior, doncs,
que en el següent se puga presentar.
I si és al següent,
que fins a l'immediat després no se puga presentar una altra.
Per tant, no entenem esta esmena.
I mosatros en el temps hem cregut
convenient dir que s'aplicarà a la quota del proper
període de sessions.
Crec que vostés això no ho han
analitzat bé.

A l'article 143, les interpel·lacions.
Haurien de retirar les esmenes 328 i 329, donat que hem acceptat el
procediment parlamentari per a les interpel·lacions que
vostés han plantejat mitjançant esmenes.
L'hem acceptat
i el que hem fet ha sigut desenrotllar-lo a través d'una
esmena transaccional, esmena transaccional que hem signat els tres grups i
que han votat vostés a favor.
Aixina que, què fan encara
estes esmenes, la 328 i 329 vives?
Jo pense que no, que haurien de
retirar-les perquè la seua proposta ha sigut assumida,
únicament que hem desenvolupat uns terminis més adequats al
procediment parlamentari i que vostés han signat i han votat a
favor.

A l'article 147, 148, 150 i 151, les esmenes
340, 342 i 347, 350, 355 i 361.
Estan referides a les preguntes i no podem
acceptar-les perquè no encaixen en el procediment àgil que
hem proposat.

L'esmena 361 és una autèntica
perla, diu: «Els diputats podran presentar preguntes reserva
-preguntes reserva, conforme sona, senyories- en cas de
produir-se l'eventualitat del punt 4».
Com se tramiten, a
l'instant?
O siga, què espera, substituir?
Doncs, mire
vosté, vostés me rebutgen un text que quan les preguntes de
tramitació especial, les que van a ple, traslladem el termini de
cinc dies que demana el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida dient que
ha de ser de huit, doncs, precisament per això, perquè quan
hi haja una incidència  que anuncie que un conseller no pot
vindre al ple següent que hi haja temps suficient per a
col·locar una altra pregunta per eixe procediment especial
d'urgència.
Però, vostés no, vostés diuen
que se presentaran preguntes reserva.
I quan es tramiten?
I quin les
contesta, perquè caldrà comunicar-les?
Si són reserva,
què és, que ha d'estar tot el Consell assegut a la
porta de la comissió esperant per si falla algun titular i ha
d'entrar una reserva?
Me pareix que no és molt correcte.

Article 156, esmena 376.
No arribem a comprendre per
què s'oposen a les proposicions no de llei de
tramitació immediata.
S'estan oposant a les proposicions no de
llei de tramitació immediata, que són aquelles que se poden
presentar fins a mitja hora abans de començar el ple, però
que requerix la firma dels tres grups parlamentaris.
Per què
s'oposen, si el que volem és que hui es puga discutir en el
ple el que hui està passant en la Comunitat Valenciana?
I la
fórmula de poder-ho discutir és eixa.
No puc comprendre com
vostés que se queixen del retard que sofrixen les iniciatives
parlamentàries, com ara s'oposen a una mesura tan adequada com
esta per a agilitar el parlament.

Proposició no de llei de tramitació
ordinària en comissió.
Estes iniciatives, una volta
publicades estaran en disposició de ser incloses en l'ordre
del dia de la comissió, i el termini per a presentar esmenes
serà fins a sis hores abans del començament de la
comissió.
El que hi havia abans per a les proposicions no de llei
ordinàries en el ple.

Proposicions no de llei de tramitació especial
d'urgència.
S'han de presentar nou dies abans de la
celebració del ple.
Per què nou dies abans?
Perquè se
tinga coneixement en la junta de portaveus del ple de la setmana anterior
que és quan se convoca el ple següent i que s'incloguen
en l'ordre del dia.
I el termini per a presentar esmenes finalitze un
hora abans del començament del ple.

Article 9, diu: «En les declaracions
institucionals».
Volen incloure en el reglament de tramitació
parlamentària les declaracions institucionals, la qual cosa me
pareix un desgavell.
Les proposicions no de llei són
l'expressió de la voluntat política de la cambra,
mentre que les declaracions institucionals són el manifest o
pronunciament de la cambra sobre qüestions no parlamentàries, i
que no se posen a debat ni se poden modificar mitjançant la
presentació d'esmenes.

L'article 164, esmenes 394 i 391.
Anem a
acceptar estes dos esmenes que milloren la redacció del punt 1 de
l'article 164.
Acceptem també l'esmena 399,
capítol V.

L'article 165, de les compareixences del
president del Consell, és la question
time.

L'esmena 400 no podem acceptar-la perquè
convertiríem les Corts en un parlament amb diputats de primera i de
segona, perquè el que diu eixa esmena és que tan sols podran
presentar preguntes al president els diputats dels grups de
l'oposició, o el que és el mateix, no podran presentar
els diputats del grup parlamentari que sustente el Consell.

L'esmena 404 -i acabe, senyor
president- sí que l'acceptem, però aclarim que
és a l'article 165.
7.
Senyor Torres, l'esmena 404
l'acceptem però aclarim que és a l'article 165.
7,
apartat segon.
Article 165 de l'antiga numeració,
perquè prenguen nota els lletrats.

No podem acceptar la 405.
Però, sí que
acceptem la 406 a l'article 172 antic.
També li
l'acceptem.

Senyories, jo crec que hui hem donat un pas endavant
per a agilitar el que són els tràmits parlamentaris
perquè els drets dels grups minoritaris queden clarament recollits,
perquè puguem debatre hui en la cambra allò que és una
qüestió que està debatent la societat.
.
.

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-sí, acabe, senyor president.

Per tant, no entenc com poden haver crítiques a
un procediment que ha sigut clar, un procediment que ha sigut transparent,
un procediment que ha sigut enormement consensuat, perquè mai
-ho repetisc- ha hagut un grau de consens tan elevat com el que
hi ha en estos moments en torn a esta iniciativa legislativa.
I pregue a
les seues senyories que reconsideren el sentit del seu vot i tinguen en
compte que este és un reglament que és millorable, com totes
les coses, però és molt millor reglament que el que tenim en
estos moments, es respecten els drets i es recullen els drets dels grups
minoritaris i inclús es plantegen procediments parlamentaris que no
té ningun parlament espanyol, perquè que pensem que
així s'entén millor treball en benefici de la societat
a la qual entre tots representem.

Senyories, jo pregue que reconsideren la seu actitud i
reconeguen el grau de consens que té este reglament i, per tant,
actuen en conseqüència.

Res més i gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Maluenda.

Tiene la palabra.
.
.
(pausa)

Puesto que no hay turnos de
réplica, vamos a pasar a votar los bloques de enmiendas.

Vamos a empezar votando el primer bloque de enmiendas
que ha presentado el Grupo Parlamentario Socialista.
Yo le ruego al
señor Oltra que me ilustre de cómo podemos orientar los
bloques.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor
president.

A expenses de tot l'embolic que pot haver algun
error, però en principi demanaríem votació separada en
este primer bloc de la 17, 18 i 75.

El senyor president:

Señor Tomás.

No toque usted, por favor.
Se niega a funcionar desde
aquí.
Mire a ver si usted.
.
.
Ahora, señor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, president.

És per a demanar separades la 2, la 17, 22, 24,
30.
.
.

El senyor president:

Un momento, un momento.

17, 22.
.
.

El senyor Tomás Puchol:

.
.
.
24, 30, 36 i 38.

Gràcies.

El senyor president:

Vamos a votar.
.
.

Señor Maluenda, por favor.

El senyor Maluenda Verdú:

De tres esmenes transaccionals
també vull demanar separació.
Si vol la seua senyoria li ho
dic ja de tots els blocs o, si no, aniré dient-li-ho d'acord
com anem debatent.

El senyor president:

En principio, vamos a
aclararnos con el primer bloque que no va a ser sencillo.

¿Del primer bloque quiere variar.
.
.
?

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor president, demane un
descans perquè no han arribat a la cambra una sèrie de
transaccionals que hem signat.
Un descans de tres minuts només, un
descans de tres minuts d'unes transaccionals que hem acordat i no
estan signades i podríem caure en la temptació de votar-les
ara malament.
Tres minuts només.

El senyor president:

Bien, pues se declara un
receso de tres minutos para aclarar los temas que hay.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor president,
d'Esquerra Unida pregue que se vote.
.
.
Perdó, del Grup
Socialista pregue que se voten separadament la 42, la 49, la 137 i 138
sempre que es voten conjuntament, perquè estan relacionades, la 222,
fins a ací.
Si vol li puc dir d'altre bloc també.

El senyor president:

Perdón.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

42, 49, 137 i 138 i 222.

El senyor president:

Bien.

Entonces vamos a votar primero la 18 y la 75.
Comienza
la votación.
33 votos a favor, 45 votos en contra y 6 abstenciones.

Ahora vamos a votar la 17.
Comienza la
votación.
32 votos a favor, 46 votos en contra y 5 abstenciones.

Ahora vamos a votar la 2, la 22, la 24, la 30, la 36 y
la 38.
¿De acuerdo?
Comienza la votación.
El resultado de la
votación: votos a favor 38, votos en contra 46.

Y ahora vamos a votar la 42, 49, 137, 138 y 222.
Comienza la votación.
84 votos a favor, ningún voto en
contra.

Y ahora vamos a votar el resto de las enmiendas que no
han sido mencionadas.

Señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Hi ha una transaccional a
la 78 i 80 del Grup Socialista, que és a l'article 22 que
està en este bloc.

El senyor president:

Vamos a ver.
Yo no he
mencionado las transaccionales porque he entendido que todos ustedes las
tienen asumidas y así me ha sido informado.
Entonces, para no entrar
en el terrible debate de.
.
.
Lo que podemos hacer es votarlas de forma
conjunta o las votamos después del resto.
(Remors) (Un diputat parla sense micròfon)

Bien.
Vamos a votar las
transaccionales antes de votar el resto.

Las transaccionales que tengo encima de la mesa
corresponden al artículo 116.
.
.
(Pausa)

Las enmiendas que afectan
al artículo 116, 323, 283, 253, 416, 78 y 80, 39 y, por otro lado,
la enmienda transaccional al artículo 106 en la propuesta de
reglamento.
Votamos las transaccionales.
Comienza la votación.
84 a
favor, ninguno en contra.

Y ahora votamos el resto de las enmiendas que no han
sido diferenciadas por los grupos políticos y que están
dentro del bloque uno.
Comienza la votación.
39 votos a favor, 45
votos en contra.

Dentro del bloque segundo, que pertenece al Grupo
Parlamentario de Esquerra Unida.
Señor Such, por favor, puede darme
la diferenciación, la clave.

El senyor Such Botella:

Gràcies, senyor
president.

Per a diferenciar un bloc, que seria la 28 i la 77,
per una banda, i un altre bloc la 50.
I totes les altres, juntes.

El senyor Tomás Puchol:

Por pedir la
votación separada de la 3, 23, 28 y 31.

El senyor president:

3, 23.
.
.
perdón.

El senyor Tomás Puchol:

28 y 31.

El senyor president:

Muy bien.

Vamos a votar primero la 28.
Comienza la
votación.
6 a favor, 78 en contra.

Ahora pasamos a votar la 3, la 23, la 31 y la 50.
Comienza la votación.
.
.
(Remors) Perdón.

Señor Such.

El senyor Such Botella:

Senyor president, és
que no és possible perquè la 50 l'havíem demanat
nosaltres en un únic bloc.

El senyor president:

Tiene usted razón,
la 50 y la 77 vamos a votar ahora.
(Se sent una
veu que diu: «No, la 50 quiere que sola»)

Pues vamos a votar primero la 50.
Comienza la
votación.
6 votos a favor, 45 votos en contra y 33 abstenciones.

Ahora vamos a votar 77.
Comienza la votación.
7
votos a favor y 77 votos en contra.

Y ahora vamos a votar el resto y las enmiendas que
están metidas en ese bloque.
Comienza la votación.
39 votos a
favor; 45 votos en contra.

Vamos a votar ahora el bloque tercero, que presenta el
Grupo Esquerra Unida.
Por favor, señor Such.

El senyor Such Botella:

Sí, senyor president, per a separar la 398 per
una banda, la 170 i 370, per una altra.

El senyor president:

Perdón, señor Such, la 398,
¿qué más?
(Se sent una veu
que diu: «170 i la 370 per una altra»).
¿Señor Tomás?

El senyor Tomás Puchol:

Sí, para pedir separada la 168 y la 317.

El senyor president:

Señor Tomás, 168 y 317.
¿Señor Maluenda?

El senyor Maluenda Verdú:

Jo vull la 168 a part.

El senyor president:

Vamos a comenzar las votaciones.
La 168, vamos a
votarla.
Comienza la votación.
83 votos a favor y 1 en contra.

(So d'un telèfon mòbil) Ahora vamos a votar la 398.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 78 votos en contra.

Ahora vamos a votar la 317.
Comienza la
votación.
38 votos a favor, 46 votos en contra.

Ahora vamos a votar la 170 y la 370.
Comienza la
votación.
7 votos a favor, 45 votos en contra y 32 abstenciones.

Y ahora votamos el resto de las enmiendas que
están en ese bloque.
Comienza la votación.
40 votos a favor y
44 votos en contra.

Y ahora vamos a pasar a la votación del bloque
cuarto que presenta el Grupo Parlamentario Socialista.
Señor Oltra,
por favor.
Señor Oltra, no toque.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies.
256 i 257; 323, 340, 392 i 400; i
després 385 i 422.

El senyor president:

Son dos bloques diferentes.
¿Señor
Tomás?

El senyor Tomás Puchol:

Sí, per demanar separada la 319.

El senyor president:

Señor Maluenda, por favor.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor president, jo pregue separadament la 394 i la
395, 404 i 406; la 394 i 395 sempre han d'anar juntes, no les puc
separar.

El senyor president:

Perdó.
394 i.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

394 i 395 juntes, però en qualsevol cas, puc
votar també junt a elles, la 404 i la 406, si no hi ha problema per
a la resta.

El senyor president:

Pues vamos a pasar a votar, en principio, la 319.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 46 votos en contra.

A continuación vamos a votar la 392 y la 400.
Comienza la votación.
31 votos a favor, 45 votos en contra y 6
abstenciones.

A continuación vamos a votar la 323, la 340, la
385 y la 422.
(Se sent una veu que diu:
«No, no; la 385 y la 322 van solas»).
Perdón.
Entonces vamos a votar la 323 y la 340.
Comienza la
votación.
Resultado de la votación: 33 favor, 45 en contra y
6 abstenciones.

Y ahora la 385 y la 422.
Comienza la votación.
31 votos a favor, 51 votos en contra y 1 abstención.

Y ahora votamos la 256 y la 257.
Comienza.
.
.
33
votos a favor, 45 votos en contra y 6 abstenciones.

Y ahora vamos a votar la 394, 395, 404 y 406.
Comienza
la votación.
84 votos a favor, ningún voto en contra.

Y ahora votamos el resto.
Comienza la votación.
39 a favor, 45 en contra.

Bien.
Y ahora vamos a entrar en la votación de
los artículos de la ley uno a uno, o si ustedes lo permiten,
acumulándolos.
Yo voy leyendo y ustedes me dicen stop: 1.
.
.
Bien empezamos.
Comienza
la votación del artículo primero.
47 a favor, 37 en contra.

Bien.
El artículo segundo, tercero,
cuarto.
.
.
pues segundo, tercero y cuarto; comenzamos la
votación.
Comienza la votación.
84 votos a favor, ninguno en
contra.

El artículo quinto.
Comienza el quinto.
46
votos a favor, 37 votos en contra.

Y ahora entramos en la votación del sexto.
Comienza la votación.
52 votos a favor, 31 voto en contra.

7 y 8.
Comienza la votación.
46 votos a favor,
36 en contra.

9 y 10.
Comienza la votación del 9 y el 10.
84
votos a favor, ningún voto en contra.

Artículos 11, 12.
.
.
El 11 solamente.
Comienza la votación del 11.
51 votos a favor, 33 votos en contra.

Artículo 12.
Comienza la votación del
12.
45 votos a favor, 38 en contra.

Artículo 13 y 14.
Comienza la votación.
77 a favor, 5 en contra y 1 abstención.

Artículos 15, 16, 17, 18, 19, 20.
Comienza la
votación de los artículos 15 al 20.
84 votos a favor,
ningún voto en contra.

Artículo 21.
Comienza la votación del
artículo 21.
45 votos a favor, 39 votos en contra.

Artículo 22.
Comienza el artículo 22.
84
votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 23.
Comienza la votación del
artículo 23.
75 a favor, 7 en contra, 1 nulo.

Artículo 24, 25, 26, 27, 28, 29, hasta el 29
inclusive.
Comienza la votación.
82 votos a favor, ningún
voto en contra, 1 nulo.

Artículo 30.
Comienza la votación.
45
votos a favor, 39 votos en contra.

Artículos 31, 32, 33, 34, 35, 36.
Comienza la
votación del 31 al 36, inclusive los dos.
84 votos a favor,
ningún voto en contra.

Artículo 37.
Comienza la votación.
Votos
a favor 45, votos en contra 38.

¿Estábamos en el 37, no?
Y ahora votamos
38, 39, 40, 41, 42, 43.
Comienza la votación.
84 votos a favor,
ningún voto en contra.

Artículo 44, 45.
Comienza la votación
del 44 y 45.
52 votos a favor, 32 votos en contra.

Ahora los artículos 46, 47, 48 y 49.
¿El
50 se puede?
No.
Hasta el artículo 49.
Comienza la votación.
84 a favor, ninguno en contra.

Artículo 50.
Comienza la votación del
artículo 50.
51 votos a favor, 33 en contra.

Artículos 51 y 52.
Comienza la votación.
84 votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 53.
Comienza la votación.
45
votos a favor, 39 en contra.

Artículo 54.
Comienza la votación.
49
votos a favor, 33 en contra, 1 nulo.

Artículos 55, 56, 57, 58, 59.
.
.
¿55
y 56?
Artículo 55.
Comienza la votación.
77 votos a favor, 7
en contra.

Ahora pasamos a votar 56.
Comienza la votación.
84 votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 57.
Comienza la votación.
77
votos a favor, 7 votos en contra.

Artículos 58, 59, 60, 61, 62.
.
.
Entonces,
del 58 al 62.
¿De acuerdo?
Votamos del 58 al 64.
Comienza la
votación.
83 a favor, ninguno en contra, 1 nulo.

Ahora es 65, 66.
Comienza el 65.
47 a favor, 36 en
contra, ninguna abstención.

Artículo 66.
Comienza la votación.
49 a
favor, 29 en contra y 6 abstenciones.

Artículo 67.
Comienza la votación.
46 a
favor, 36 en contra, ninguna abstención.

Artículos 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76,
77.
Del 68 hasta el 77.
Comienza la votación.
84 a favor, ninguno en
contra.

Artículo 78.
Comienza la votación.
47 a
favor, 36 en contra.

Artículos 79, 80.
Comienza la votación.
84 a favor, ninguno en contra.

Artículo 81.
Comienza la votación.
78 a
favor, 6 en contra.

Artículos 82 y 83.
Comienza la votación.
83 votos a favor, 1 nulo.

Artículo 84.
Comienza la votación.
52,
32.

Artículos 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93,
94, 95 y 96.
Comienza la votación del 85 al 96.
84 votos a favor,
ningún voto en contra.

Artículo 97.
Comienza la votación.
51 a
favor, 33 en contra.

Artículos 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105,
106, 107.
Comienza la votación.
84 votos a favor, ningún voto
en contra.

Artículo 108.
Comienza la votación.
51,
31.

Artículos 109 y 110.
Comienza la
votación.
84 a favor, ninguno en contra.

Artículo 111.
Comienza la votación.
45 a
favor, 35 en contra.

Artículo 112.
Comienza la votación.
84
votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 113.
Comienza la votación.
52
votos a favor, 32 votos en contra.

Artículo 114.
Comienza la votación.
83 a
favor y 1 en contra.

Artículo 115, 116, 117.
.
.
Artículos
115 y 116.
Comienza la votación.
46 votos a favor, 32 en contra, 6
abstenciones.

Artículo 117.
Comienza la votación.
51,
33, votos a favor y en contra.

Artículos 118, 119, 120.
Comienza la
votación.
82 a favor, ninguno en contra.

Artículos 121 y 122.
Comienza la
votación.
51 a favor, 32 en contra, 1 nulo.

Artículos 123 y 124.
Comienza la
votación.
84 a favor, 0 en contra.

Artículo 125 y 126.
Comienza la
votación.
46, 32 y 6 abstenciones.

Artículo 127.
Comienza la votación 50 a
favor, 33 en contra.

Artículo 128, 129.
Comienza 128.
.
.
(Pausa)

Artículo 129.
Comienza la votación.
78 a
favor y 6 abstenciones.

Artículo 130.
Comienza la votación.
Resultado de la votación 83 a favor y 1 nulo.

Artículos 131 y 132.
Comienza la
votación.
44 a favor, 33 en contra, 6 abstenciones y 1 nulo.

Artículos 133, 134, 135.
Comienza la
votación.
84 votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 136.
Comienza la votación.
51 a
favor, 31 en contra, 1 abstención.

Artículo 137.
Comienza la votación.
45
votos a favor, 32 votos en contra, 6 abstenciones y 1 nulo.

Artículo 138.
Comienza la votación.
77
votos a favor, 7 votos en contra.

Artículos 139, 140, 141, 142, 143 y 144.
.
.
¿Podemos llegar hasta el 144, señor Oltra?
Solo al 141.
Pues
del 139 al 141.
Comienza la votación.
78 a favor, ninguno en contra,
6 abstenciones.

Artículos 142, 143, 144.
Comienza la
votación.
84 votos a favor, ningún voto en contra.

Artículo 145.
Comienza la votación.
77
votos a favor, 7 votos en contra.

Artículos 146, 147 y 148.
Comienza la
votación.
51 a favor, 32 en contra, 1 nulo.

Artículos 149, 150, 151.
Comienza la
votación.
84 votos a favor, ninguno en contra.

Artículos 152, 153.
.
.
(Remors) ¿El 152 lo
habíamos votado antes?
152, 153.
Artículo 152 solo.
Comienza
la votación.
51 a favor, 32 en contra y 1 abstención.

Y ahora 153 solo.
Comienza el 153.
46 votos a favor,
31 en contra y 7 abstenciones.

Artículo 154.
Comienza la votación.
 84 a favor, ninguno en contra.

Artículos 155 y 156.
Comienza la
votación.
45 votos a favor, 32 en contra, 6 abstenciones.

Artículo 157.
Comienza la votación.
78 a
favor y 6 abstenciones.

Artículo 158.
Comienza la votación.
45 a
favor, 33 en contra, 6 abstenciones.

Artículo 159.
Comienza la votación.
45 y
38.

Artículos 160, 161, 162.
Comienza la
votación.
45, 33, 6.

Artículo 163, 164, 165, 166 y 167.
Comienza la
votación.
84 a favor, ninguno en contra.

Artículo 168.
Comienza la votación.
77,
6.

Artículo 169.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 50 votos a favor, 33 votos en contra y 1
nulo.

Artículos 170, 171, 172, 173, 174, 175, 176,
177.
Comenzamos a votar del 170 al 177.
83 votos a favor, ninguno en
contra, 1 nulo.

Artículo 178.
Comienza la votación.
78 a
favor, 6 en contra.

Artículos 179, 180, 181, 182, 183.
Comienza la
votación.
(Remors) Se votan estos, hasta el 183.
Comienza la votación.
84 a
favor, ninguno en contra.

Ahora tenemos que votar el artículo
número 184, porque la transaccional de la televisión
añade un nuevo título, el título XV, y un nuevo
artículo, que será el 184.
(Remors) El artículo, una vez aprobada la transaccional,
¿no hace falta votarlo?
Ante la duda manifiesta, votémoslo y
quedará votado.
Comienza la votación.
184.
83 a favor,
ninguno en contra, ninguna abstención.

Disposiciones.
A la disposición transitoria.
¿La votamos?
Comienza la votación.
77 a favor, ninguno en
contra, 6 abstenciones.

Decía el señor Such, si no me ha
parecido entender mal, que podemos votar la derogatoria, la
disposición final primera.
.
.
(Remors) Entonces, votemos la derogatoria primera.
Votamos la
derogatoria.
Comienza la votación.
79 votos a favor, ningún
voto en contra, 5 abstenciones.

Y ahora vamos a votar la disposición final
primera.
Comienza la votación.
 51 votos a favor, 32
abstenciones y 1 voto en contra.

Ahora votamos la disposición final segunda y
tercera.
Comienza la votación.
83 votos a favor, ningún voto
en contra, ninguna abstención y 1nulo.

Y ahora votamos la totalidad de la ley.
Perdón,
perdón, que el señor Maluenda hace una aportación que
yo no tengo reseñada.
Hay una disposición final cuarta.
.
.
(Remors) Un momentito, un
momentito.
Señor Maluenda, nos dirige.
.
.
(El
senyor Maluenda parla sense micròfon) (Remors) Se me instruye, señor Maluenda, en el sentido de que la
disposición final cuarta fue eliminada en comisión.
(Remors)

Señor Maluenda, la enmienda.
.
.
¡Por
favor, esto parece un gallinero!

El senyor Maluenda Verdú:

Puc estar equivocat, però me preocupa
perquè és una esmena 424 que es va incorporar en
comissió com a derechos y deberes.
«Las funciones y competencias de los funcionarios al
servicio de las Cortes serán determinados por los estatutos de
gobierno y régimen interior de Les Corts».
Me preocuparia que
decaiguera perquè no la votem.

Ara, si és que estic equivocat i ha sigut
inclosa en una transaccional, que se me diga en quina.
Si no, jo la
votaria, perquè a mayor abundamiento, no
daña, en este cas.

El senyor president:

Señores, calma y tranquilidad, que enseguida
resolvemos la duda.
(Pausa i remors)

Señores, pasamos a votar la totalidad de la
ley.
(Remors) Señor
Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor president, vull demanar disculpes a la cambra,
perquè, efectivament, es va suprimir perquè ja estava
inclòs en altre text.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Maluenda Verdú.

Però davant del dubte, havia
d'indagar-ho.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Señores, por favor.
Señores,
tranquilidad, por favor.
(Remors)

Votamos la totalidad de la ley.
Comienza la
votación.
45 votos a favor, 38 votos en contra y 1
abstención.

Señores, señores, las explicaciones de
voto.
.
.
(Remors) Señores,
señores, el turno de explicación de voto, por favor, lo hacen
ustedes todo lo breve que quieran, pero cumplen con el procedimiento.

Javier, ¿tienes que dar alguna
explicación?
Lo elude.

Señor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor president.

Jo crec que ara es comprén, encara que siga
aixina un poc de broma, per què s'ha tardat tant en reformar
el reglament, perquè és que tot el que ha passat avui
ací és prou inexplicable, prou difícil.

Nosaltres, quant a l'explicació del vot
que reglamentàriament toca en el reglament que acabem
d'aprovar, nosaltres el que hem de dir és que ha sigut una
oportunitat perduda, una oportunitat perduda de poder disposar d'un
document que de veritat garantira un funcionament millor d'aquestes
Corts.

Jo crec que aquestes Corts s'ha demostrat des de
fa molt de temps que estan desfasades a l'hora d'una
gestió correcta, a l'hora de garantir la transparència
i l'eficàcia, a l'hora que la ciutadania mostre que
és una institució que està prop d'ella.
Això jo crec que la millor prova és el poc interés, el
poc apreci inclús que es té per la pròpia
institució, és una de les grans desconegudes de la
ciutadania.

I el fet, per si hi havia algun dubte, és la
poca actualitat, el desfasament permanent en el qual nosaltres debatem
temes que en la majoria dels casos ja no interessen absolutament a
ningú, perquè han passat, en alguns casos, dos anys.
Podem
estar debatent com es va a iniciar el curs escolar de fa dos anys.
I
això simplement és vergonyós.
Fa falta una major
agilitat, fa falta una major generositat pel grup que sustenta el govern.
I
això fins ara no ha estat, i en el reglament que hem aprovat no
estan els mecanismes perquè deixe de funcionar així.

Per tant, nosaltres no hem pogut recolzar este
document, a pesar del treball intens, intensíssim diria jo, que a
l'última hora s'ha fet.
S'han incorporat coses que
són positives, moltes han sigut a proposta nostra, però crec
que té moltes qüestions importants pendents.
No vaig a
repetir-ho, perquè, vaja, ja abans en els altres torns s'ha
estat especificant.

Crec -insistisc- que era una assignatura
que teníem pendent, crec que ha apujat la nota.
Probablement
l'anterior potser que estiguera en un 3, ara a la millor té un
4, però continua suspés.

Per tant, és un reglament que, evidentment, una
altra majoria, en cas que es puga formalitzar, una de les tasques
prioritàries que haurà de fer és actualitzar este
reglament per a garantir un millor funcionament per a tots, s'estiga
en l'oposició o s'estiga en el govern.

S'ha fet l'esforç, però mos
hem trobat amb un mur que no ha sigut fàcil de saltar, a pesar que
de paraula es dia el contrari.
Per tant, un cert sentiment de
satisfacció pel que s'ha pogut incorporar, però
també de frustració de vore que una oportunitat com aquesta,
la veritat mereixíem tots, la institució, nosaltres i el
poble valencià, un altre final.
Llàstima!
S'ha intentat
fins al final, però no ha pogut ser.
Ho intentarem en una altra
ocasió.

Gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera,
senyora Rosa María Barrieras Mombrú)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, l'il·lustre diputat
senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Jo, molt breument, sols vull fer una
apel·lació als grups parlamentaris, sobretot al grup
majoritari d'estes Corts.
I l'apel·lació que vull
fer és que després de l'experiència que hem
tingut d'esta legislatura en què teníem un reglament
que estava escrit i en què hi havia unes determinades normes, i vist
el que és l'actuació parlamentària, moltes
vegades amb una carència democràtica important, sí que
ens agradaria que ara, una vegada tenim un nou reglament, que és
nou, efectivament, encara que nosaltres no l'hem votat, sí que
necessitaríem un compromís per a fer-lo complir.
El
compromís que jo demane, igual que el compromís que nosaltres
anem a fer i anem a tindre amb eixe reglament.
.
.
Perquè al final, no
l'hem votat, és cert, i ja hem explicat abans per què
no l'hem votat.

Però sí que anem a demanar un
compromís que això es puga complir.
És a dir, que
eixes absències reiterades de consellers en el ple per a no
contestar, que no es tornen a produir; que eixes absències
reiterades del president de la Generalitat per a no vindre a les sessions
de control, que no es tornen a produir; que estes contestacions que el
Govern fa amb una línia a les preguntes escrites, que no es torne a
produir.
Per què?
Perquè si tot açò, que ja hem
posat negre sobre blanc en este nou reglament, seguix estant vigent i
seguix sent la norma d'actuar del grup majoritari, dóna igual
el reglament que tinguem, este, l'anterior, o el que vullguem, que
això atemptarà realment contra la qualitat de la nostra
democràcia.

Sols volia fer eixa apel·lació.
És a dir, ja tenim el nou document, d'acord.
Però anem
a aplicar-lo, i anem a aplicar-lo des d'una perspectiva i sentiment
democràtic, i sobretot intentant fer-lo complir.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Such.

Té la paraula, l'il·lustre diputat
senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Jo crec que hui és una dia important per a esta
cambra perquè hem aprovat un nou reglament, que a més
té diferents virtuts.
Primera, que és una llei que
desenrotlla el nostre estatut, i encara que des de l'oposició
vullga que se quede en paper banyat, jo crec que és important que
desenrotllem l'estatut, perquè és un punt de partida i
no un punt d'aplegada.

En segon lloc, perquè este reglament
modernitza, dinamitza l'activitat i intensifica el treball de les
Corts en tot el sentit, fins al punt de convertir-lo en el nou text que hem
aprovat en un dels parlaments més àgils, més
dinàmics i més transparents de tot Espanya.

En tercer lloc, perquè el debat realment va a
tindre el sentit que ha de tindre, és a dir, que estiga prop del
carrer, prop del ciutadà, de les persones, en temps i forma,
és a dir, ninguna iniciativa parlamentària en este nou
reglament, i si és, per exemple, de votacions, pot quedar més
enllà d'un mes o dos mesos, i, en tot cas, dins del seu
període de sessions se van a vore totes i cada una de les
iniciatives.

I en quart lloc, perquè s'intensifica el
treball de l'activitat parlamentària, com després
explicaré.

Però, senyories, jo crec que en el debat de hui
ha quedat demostrat que l'oposició no vol aplegar a ningun
tipus d'acord ni de negociació.
I dóna igual el
contingut que haguérem aprovat ací perquè, miren
vostés, s'han aprovat 192 esmenes, més altres tantes
que s'han retirat, s'han aprovat pràcticament el 80%
dels articles per unanimitat o amb el vot d'alguns grups de
l'oposició.
I, a pesar de tot això, de manera
sorprenent l'oposició vota en contra quan he de recordar des
d'esta trona, i és important, que s'ha intentat aplegar
al consens per tots els mitjans en el tema del reglament: primer, enviant
un text, amb més de sis mesos d'antelació al debat en
este ple, d'una proposició de llei als grups parlamentaris
sense registrar-la, sense registrar-la; s'ha intentat arribar a un
acord, i, al final, el que s'ha dit és que no se volia pactar,
no se volia negociar i no se volia aprovar el nou reglament, com no se vol
tampoc negociar, com no se vol tampoc parlar en el desenrotllament de
l'estatut.

I me pareixerà molt bé i legítim
que estiguen en eixa tessitura electoralista i demagògica per part
de l'oposició, però això no va a anar en
detriment d'este grup parlamentari que va a complir amb la
responsabilitat ciutadana i va a seguir aprovant les lleis del
desenrotllament de l'estatut, vullga o no vullga el Partit
Socialista, perquè crec que és una responsabilitat
absolutament de tots.

I ací el que s'ha demostrat, a pesar de
l'aprovació dels articles, de les esmenes, és que
fóra el contingut que fóra no s'anava a aprovar
l'estatut, i, inclús, ha hagut qüestions que m'han
paregut també de mal gust, d'intentar utilitzar esta trona per
a defendre's a nivell personal i per a intentar justificar accions en
lloc d'haver-les demanat, per a demanar perdó pel que
s'ha fet en esta cambra.

Per tant, per tant, senyories.
.
.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta
insistentment)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyories, per favor.

El senyor Castellano Gómez:

Jo els he escoltat amb tot el respecte del món.
Els pregaria a les seues senyories que ho feren també.

Per tant, estem davant un reglament participat per
tots, estem davant un reglament que va a canviar la forma de la
convocatòria dels plens, de l'ordre del dia que s'havia
fet des de l'any 1983 fins ací, que done importància a
les comissions parlamentàries i que, a més, parla de
transparència.
Perquè, senyories, la transparència
és també respectar la voluntat dels ciutadans i els electors
en la creació del grup no adscrit i evitar fraus electorals.
Això també és la transparència.
I ací se
fa amb valentia, ací se fa fent innovació, creant la figura
dels diputats no adscrits.

O també n'hi ha aspectes nous, com que
els secretaris autonòmics puguen comparéixer i contestar a
preguntes en comissió, o, com per exemple, que les comissions
d'investigació que, per més que se vullga dir,
garantitzen que en el primer o segon ple següent a la
presentació davant el registre se debaten en el ple i que totes
acaben amb un dictamen de comissió, cosa que no passava quan
governava el Partit Socialista que moltes d'elles no tenien ni
aprovació ni dictamen.
Per tant, sí que se donen passos
valents i innovadors en garantir les comissions
d'investigació.

O també s'agilita el debat de les lleis
fent-les més àgils i en debats més polítics, o
el dels pressupostos de la Generalitat  fent debats a la totalitat.

Per tant, senyories, estem davant un reglament en
què nosaltres entenem que és absolutament transparent en esta
cambra.
Perquè, miren vostés, la transparència
és complir les lleis fonamentalment, la transparència
és actuar amb ètica, amb honradesa i honestedat, i no fer
numerets de circ ni intentar buscar titulars mediàtics que no
solucionen absolutament res, com és el que s'ha proposat en
esta cambra amb eixa qüestió.

Per tant, complim la llei, deixem-mos de cortines de
fum per a tapar falta d'alternatives i d'idees i diguem les
coses clares.
No s'ha volgut aprovar este reglament per una
estratègia política i electoral, no s'ha volgut aprovar
este reglament quan s'han votat més dels 80% dels articles per
unanimitat i quan s'han aprovat més de 200 esmenes per part de
l'oposició.

Per tant, jo crec que el debat de hui demostra
això, els que estem pel diàleg i pel consens, els que estem
per la negociació.
I ací, en esta comunitat es demostra
-jo crec que els ciutadans ho voran d'una manera molt
clara- que mosatros estem potenciant i fomentant el diàleg i
la negociació i el Partit Socialista trencant-la.
(Aplaudiments)

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyories, pregue als portaveus que s'acosten un
momentet a la Mesa.
El ple s'ha acabat.

Per tant, s'alça la sessió i
moltes gràcies.

(S'alça la sessió a les 15 hores i
49 minuts)