Sector%20Citr%C3%ADcola%2020220516HTML.html





Comissió especial d'estudi sobre la situació actual del sector citrícola a la Comunitat Valenciana i la seua viabilitat futura realitzada el 16 de maig de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el diputat senyor Paco Gil García.
Reunió número 13.

El senyor vicepresident:

Bon dia, senyories.

Abans de començar la sessió d'avui, secretària, per favor, comprove si hi ha quòrum.

Moltes gràcies.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltíssimes gràcies, senyora secretària.

Anem al punt número 1 de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories han disposat d'ella, i, si no hi ha cap inconvenient, l'aprovem per assentiment.

Compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió

El senyor vicepresident:

Bé, doncs, dit açò, anem a passar al segon punt de l'ordre del dia, que són compareixences que estaven en el pla de treball.
I, en primer lloc, intervindrà el senyor Carles Sanchis Ibor, professor de la Universitat Politècnica de València, que li donem ja la benvinguda.
(Pausa)

Doncs, bé, sense res més i fetes les aclaracions oportunes que ens faran arribar o ens han fet arribar la documentació corresponent, li donem la paraula al senyor Carles Sanchis Ibor, professor de la Universitat Politècnica de València, que disposarà de quinze minuts per a una primera intervenció; després, serà el moment dels grups polítics; i, per últim, disposarà de huit minuts per a respondre a les qüestions que li hagen plantejat.

Sense res més, quan vosté vullga, li dona al micro.

Compareixença del senyor Carles Sanchis Ibor, investigador de la Universitat Politècnica de València i professor de la Universitat de València

El senyor Sanchis Ibor:

Abans que res voldria fer una xicoteta correcció.
No soc professor de la universitat politècnica, soc investigador de la universitat politècnica i professor de la Universitat de València.
D'acord?

El senyor vicepresident:

Molt bé.

Feta l'aclaració…

El senyor Sanchis Ibor:

I feta aclaració, voldria començar felicitant-vos, felicitant-los a tots, ens costarà parlar-los de vosté, ja he perdut el costum, felicitar-los a tots per la comissió i per la qualitat dels ponents que m'han precedit en esta comissió.
Jo crec que és un problema polièdric, és un problema que té molts vessants, i crec que les persones que han desfilat per ací són, probablement, les millors persones o les més adreçades per a poder donar resposta a esta problemàtica, i són als que jo he acudit quan he hagut de llegir o de saber més sobre esta qüestió.

Jo vaig estar ací fa cinc anys en una comissió sobre l'aigua parlant de la modernització de regadius, una qüestió que està molt lligada, precisament, a esta qüestió de la citricultura, perquè la modernització de regadius s'ha desenvolupat precisament en el nostre territori, fonamentalment en citricultura, i allà ja vaig exposar algunes qüestions que crec que són fonamentals però que hui no abordaré per qüestió de temps, al respecte de si tota esta tasca de modernització ha servit per a estalviar recursos hídrics o no, una cosa que està en qüestió a escala mundial, pràcticament, però que tant en aquella compareixença com en els estudis que han fet posteriorment durant els últims cinc anys continuem corroborant que ací, a la Comunitat Valenciana, afortunadament, no s'ha donat l'efecte rebot negatiu que incrementa els recursos, l'ús dels recursos després de la transformació, sinó que tenim una situació més o menys equilibrada.

Els estalvis han sigut molt pocs, els estalvis que captem ha sigut molt pocs, és a dir, n'hi ha uns guanys quant a producció i altres variables de confort per als agricultors, però els estalvis han sigut escassos, però no s'ha donat, almenys, la circumstància que s'està donant en altres territoris que hi ha un consum i un ús més intens de l'aigua després de la modernització que abans.

Així i tot, jo volia centrar-me en este cas en una qüestió molt concreta, que és el seguiment que hem fet del conflicte, per així denominar-lo, entre la citricultura i la fertirrigació centralitzada.
Jo crec que vostés tindran ja una idea prou feta, després de tantes intervencions, de quina és la problemàtica de la citricultura, i a mi un dels treballs que més m'agrada és el que ha elaborat Compés i altres companys de la universitat politècnica.

Al respecte…, que està publicat en un treball de Cajamar, que crec que estarà a la seua disposició, al respecte que no n'hi ha una citricultura valenciana, doncs, sí que n'hi ha, pràcticament tres models de citricultura valenciana, i que cada model requerix d'una estratègia diferent.

Estos tres models són, en primer lloc, l'existència de SAT i de fórmules empresarials no cooperatives, és el model més dinàmic, és el model que funciona millor, i és el model que resisteix millor a esta crisi estructural del sector i que, probablement, el que té més futur.

En segon lloc, tenim el model cooperatiu.
Totes estes vora noranta cooperatives al voltant de la citricultura a la Comunitat Valenciana, algunes de les quals estan en dificultats; altres estan responent millor, però segons Compés i els seus coautors parlen que és un sector dèbil i que necessitaria una major integració i suport per a poder equiparar-se la seua resposta a la que estan donant els altres tipus d'empreses.

I, finalment, tenim el sector més feble, el que probablement és el que alça més la veu en esta crisi, que és la citricultura en una societat independent, és a dir, tots aquells xicotets propietaris de tota la vida, tots aquells llauradors, com diguem normalment, inclús tots aquells que han heretat la terra dels llauradors però que ara ja no es dediquen professionalment a l'agricultura, sinó que tenen un hortet i que estan fora del món competitiu però incrementen molt la producció que n'hi ha a escala de la Comunitat Valenciana i són víctimes i generadores de problemes, en certa manera, no?

De manera transversal, tenim la citricultura ecològica, la citricultura ecològica que s'ha trobat com una resposta d'alguns agricultors per a assegurar-se uns ingressos, ja que el preu que es paga per la taronja ecològica, pel cítric ecològic és molt més alt.
Este model es troba molt escassament entre les SAT i les fórmules empresarials en la nostra comunitat autònoma, en uns i en altres, en les cooperatives, i, fonamentalment, el seu nínxol en la citricultura no associada, en xicotets propietaris que treballen de forma molt dinàmica esta producció ecològica.

Tanmateix, quan analitzem les dades de l'agricultura ecològica en citricultura respecte a Espanya observem que, l'agricultura ecològica espanyola suposa un 9,7 % de la SAU i a la Comunitat Valenciana el 18,2 %.
Ací podríem dir que tenim un sector fort, tenim un sector que té més pes que en la resta del territori espanyol; però, si traslladem estes xifres a la citricultura ens adonem que estes xifres són una mica enganyoses, és a dir, n'hi ha molta terra de secà i molta terra de pastura en esta que està xifrada o acreditada com agricultura ecològica i n'hi ha poc de regadiu, i singularment hi ha poca citricultura.

Si comparem el pes que té la citricultura ecològica en altres comunitats autònomes respecte de la Comunitat Valenciana, n'hi ha un retard molt evidentment.
L'agricultura ecològica a Andalusia és el 10 % del sector; a Múrcia, el 6 %; a Itàlia arriba a ser més d'una quarta part del sector, van molt per davant en esta qüestió; i, en canvi, a la Comunitat Valenciana és el 2 %.
I què passa ací, no?
En la regió puntera en la producció de cítrics som els que tenim més retard en esta qüestió.

En un dels articles que els he ajuntat als serveis jurídics al respecte d'esta qüestió, fem una reflexió dient que, probablement, este problema no està suficientment analitzat, que és aventurat, probablement, llançar una conclusió de quins són els factors que fan que tinguem este retard en la citricultura respecte d'altres regions, perquè no només hauríem d'analitzar què passa en la nostra regió sinó també vore què està passant en les altres i com han dinamitzat el sector, però una de les qüestions diferencials que observem és la qüestió de la fertirrigació centralitzada.
Per què?
Perquè la fertirrigació centralitzada és quasi exclusiva de la nostra comunitat autònoma, pràcticament no es dona en altres regions i no es dona fora del sector citrícola.
Amb la qual cosa, pensem que pot ser un dels fets claus que expliquen per què, o almenys un, no vull dir que siga l'únic, però un dels factors claus que expliquen per què no ha avançat la producció ecològica en este sector.

Quina diferència n'hi ha entre la fertirrigació individual i la fertirrigació col·lectiva o centralitzada?
En una xarxa que tracta de simular ací de reg per degoteig en la qual la fertirrigació és individual, l'aigua va per la canonada principal, arriba a un embassament, o no, si no n'hi ha embassament, se distribuïx per la xarxa secundària i arriba als hidrants, en els hidrants és on cada parcel·la es connecta; n'hi ha hidrants individuals, que cada parcel·la té el seu hidrant, on passa de la canonada a les gomes del goteig, i n'hi ha hidrants col·lectius que són compartits per dos, tres, explotacions.
I ahí, en l'hidrant, és on l'agricultor, en circumstàncies normals, té la capacitat d'injectar el fertilitzant i d'aportar els circuits fertilitzants perquè es distribuïsca a través de xarxes per degoteig.

En canvi, en la nostra comunitat, el model que ha funcionat, i pràcticament la immensa majoria de la citricultura és el model centralitzat, en el qual li afegim una peça a este esquema que són els capçals, és a dir, l'aigua pot anar directament a un capçal o pot anar de la xarxa principal, o de la canonada principal, a una estació de bombeig que l'eleva a l'embassament, o directament a l'embassament, això té igual, eh!
, estes peces són mòbils, per ací dir-ho, però arriba a un capçal.
I què passa amb este capçal?
El capçal és una xicoteta estació on la comunitat de regants filtra l'aigua que ha passat per l'embassament i fa la injecció de la fórmula NPK generalment, de nitrogen, fòsfor i potassi, que són els nutrients bàsics per a la citricultura, i esta injecció és igual per a tots.
A partir d'ahí, la mateixa dosi de fertilitzant l'apliquen tots els usuaris de la comunitat de regants i arriba a tots els hidrants i d'ahí es distribuïx a través de les gomes de goteig.
Amb la qual cosa, és una fórmula única, amb independència de la varietat que s'estiga cultivant, de cítrics ecològics.
Bé.

Per què s'instal·là o s'optà per esta opció?
S'optà perquè és molt més còmoda quan les explotacions són més xicotetes, i així se centralitza la injecció, és molt adequada quan tenim un monocultiu perquè se li posa la mateixa dosi a tot, però, clar, no és adequada quan volem canviar el cultiu; si alguns des de la taronja volgueren passar a plantar advocats, o simplement si hi ha una varietat molt gran de tipus de cítrics en una mateixa comunitat de regants la cosa es complica, perquè no és el mateix una mandarina que la tenim a l'octubre que una lane late que l'estem collint ara esta setmana encara, i això té unes necessitats nutricionals diferents, lògicament.

Per la qual cosa, funciona molt bé en monocultiu, però fora del monocultiu genera problemes esta opció, genera molts avantatges econòmics perquè permet que siga la comunitat de regants la que adquirisca el fertilitzants, centralitza la compra, i centralitzant la compra, lògicament, s'aconseguix una disminució dels costos, i permet també que n'hi haja un enginyer responsable de l'ajust de la dosi de fertilitzant, i això fa que moltes vegades se puga ajustar tant en termes de preu com en termes de la quantitat de dosi que s'aplica, la qual cosa té un impacte positiu sobre l'aigua; no s'afegixen nitrats innecessaris, no s'afegixen fertilitzants innecessaris, per la qual cosa n'hi ha un benefici òbviament per al medi natural que rep després eixe excedent de nutrients.

És centralitzada del tot?
Ahí tenim un problema addicional, i és que moltes vegades per molt centralitzada que siga, hi ha agricultors que segueixen males pràctiques, que fertilitzen en excés, i que damunt afegixen més sucre, diguem-ne, al pastís, bé mitjançant adobs foliars, descarregant els sacs ells mateixos… De manera que no ens garantix tampoc eixos avantatges ambientals si no n'hi ha darrere unes bones pràctiques i un seguiment d'eixes bones pràctiques, perquè en estes coses no sols és important la tecnologia sinó també les bones pràctiques.

Al mateix temps, també he de dir que alguns llauradors no són…, pareix que estiga només denunciant les males pràctiques, n'hi ha alguns llauradors que fan això per bones pràctiques, perquè lògicament monocultiu no significa que en la comunitat de regants tingam el mateix tipus de textura de sòl o de qualitat de sòl, i alguns necessiten realment modificar eixa quantitat perquè en un territori d'una comunitat de regants pot tindre sòls molt variats o condicions locals, o microclimàtiques, que fan necessari este canvi.

Este conflicte es va visibilitzar a partir de 2017 quan uns llauradors de Castelló, d'agricultura ecològica, varen vore el problema que la seua comunitat anava a passar de reg tradicional a reg per degoteig i, per tant, anaven a perdre la possibilitat de mantindre la producció ecològica.
Arribà a fer-se un debat parlamentari sobre la qüestió, i, com a conseqüència d'això, es modifica el decret d'ajudes que anualment s'aproven per a la modernització de regadius, afegint esta cueta que he posat ací, «que la fertirrigació col·lectiva no comprometa a la pràctica de la producció ecològica d'aquells agricultors que l'apliquen».
Això, a la normativa de l'ajuda s'afegia això per a garantir d'alguna manera que se compliria un respecte per la situació.

La realitat és que després això és molt difícil de seguir i és un llenguatge molt ambigu, no ens dona garanties que realment, després, una volta rebut per la comunitat de regants i posat en marxa el sistema, hi haja hagut una bona gestió o, inclús, no ens garantix que posteriorment no hi haja agricultors que vullguen sumar-se a l'agricultura ecològica i ja tenen eixa transformació velada.

Quines alternatives n'hi ha?
N'hi ha tres alternatives que han funcionat espontàniament en les comunitats de regants.
La primera és alterar els torns de reg, és a dir, donar sis dies de tanda de reg de fertilitzant convencional i un dia d'aigua neta.
Això té dos problemes: per un costat, que quan es dona l'aigua neta, als teòrics ecològics es produïx un rentant de la canonada i arrossega els fertilitzants, si no n'hi ha un espai suficient; i, segon, que es comprimixen la resta de torns de reg, i alguns que volen regar, per exemple, en diumenge, no poden perquè és el dia dels ecològics.
De manera que és una solució conflictiva.

Les condicions alternatives?
S'han posat en marxa també en algun lloc, i és que s'obliga al llaurador a connectar-se a la xarxa d'aigua abans que l'aigua entre en el capçal, és a dir, a fer una tubería paral·lela des de la seua finca fins a la tubería prèvia al capçal, però que generalment se fa al cost del propi agricultor, no ho financia la comunitat de regants, de manera que és el propi agricultor qui ha de costejar eixa tubería; si està prop del capçal no és problema, però si està lluny el cost és important o és inassumible.

I l'altra proposta que fan algunes comunitats és sectoritzar, dins de la comunitat regants deixar un sector per a l'agricultura ecològica.
Per això és tan difícil de coordinar com una concentració parcel·lària.
Vull dir, allò, posar a un grup de persones d'acord perquè tots facen el mateix és molt difícil i, generalment, quan s'ha d'anar, s'ha d'anar per l'efecte casual que en eixe sector no havia arribat encara la modernització, és molt rar.

Altres estratègies.
Alguns s'han plantejat obrir un poc pel seu compte i aixina tindre una independència hídrica del sistema.
Algunes comunitats estan estudiant la possibilitat d'injectar adobs orgànics per a tots, té un cost addicional, però pot ser una bona solució global a escala ambiental.
El més comú és l'abandonament, l'abandonament de l'agricultura ecològica quan veus que tens estes dificultats o inclús el no adoptar l'agricultura ecològica perquè veus que ho tens molt difícil en la teua comunitat.

Hi ha una guia publicada pel Servei de Regadius de la Generalitat i elaborada per Qualitat Soci que recull més o menys estes idees.
És a dir, el que nosaltres vam recollir durant les nostres investigacions sobre el terreny més o menys és el mateix que van recollir ells i que després se va plasmar en una guia i se donaren més o menys les mateixes solucions que jo he plantejat.
És a dir, no, no hi ha una solució màgica que solucione el problema.

I ja, concloent, se'ns plantegen diversos dilemes, inclús dilemes legislatius.
Per exemple, com interpretar la Llei d'aigües i el Reglament de domini públic hidràulic?
La Llei d'aigües diu que les comunitats de regants han de distribuir aigua, però no diu que tinguen que distribuir fertilitzant.
Però el reglament de domini públic hidràulic diu que els acords presos en l'assemblea general per una comunitat de regants són d'obligat compliment per a tots els usuaris.
De manera que tenim, diguem-ne, dos qüestions legals que s'enfronten, i hi ha alguns regants que s'han plantejat dur-ho als tribunals.
Però dur-ho als tribunals per a obtindre un dictamen els obliga a enfrontar-se a la major part de la seua comunitat, i això socialment per a un regant individual és molt costós, perquè és enfrontar-se amb els seus veïns, amb els seus amics, etcètera, i a nivell personal té un cost, un cost molt, molt, molt fort que ningú no ha volgut donar eixe pas.

S'està duent a terme investigacions en modernització de xarxes hidràuliques, és a dir, tractar de vore, comprovar, quantes hores has de deixar la tubería en aigua fluent perquè qui té el torn de l'aigua neta realment tinga un torn d'aigua neta.
I això s'està treballant en investigació en la Universitat Politècnica en estos moments.
I existix la possibilitat que, a través del Pla valencià d'agricultura ecològica, es vinculen maneres de finançar a estes persones que necessiten una conducció alternativa.

En definitiva, i com a conclusió final, tenim un model que és exitós quan estàs en el monocultiu, però falla fora del monocultiu citrícola, i que segurament és un dels elements claus que ens està frenant que una de les citricultures més dinàmiques i que encara garantix més ingressos tinga una barrera que no puga saltar en estos moments.

I crec que m'he ajustat relativament bé.
Gràcies.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, senyor Sanchis, per la seua exposició.

I com déiem abans, ara seria el torn dels diferents grups polítics per a plantejar-li les qüestions que creguen convenients.

En primer lloc, té la paraula, en nom del grup Unides Podem, la diputada Beatriu Gascó, per dos minuts.
Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Bon dia, senyor Sanchis, i moltes gràcies per la presentació.
Era difícil, era un repte, després de totes les presentacions que hem tingut, però ha aconseguit abordar un altre tema que no hem tocat fins ara, bé, sí que l'hem tocat, però no en profunditat, i efectivament és fonamental.
Perquè si el que hem vist en esta comissió, i crec que ha quedat molt clar, és que l'agricultura valenciana necessita diferenciar-se, l'agricultura ecològica és una possibilitat.
Amb la qual cosa el que m'agradaria és saber si els seus estudis permeten fer un balanç i dir que ens hem equivocat en l'estratègia de modernització dels regadius, si tal volta caldria haver pensat un model que no fóra tan uniforme per a tot el territori citrícola, sinó que hagués deixat moltes més possibilitats i alternatives, com les que explicava vosté ara al final.

I també m'agradaria saber si han fet un balanç del cost que ha suposat a nivell de l'administració pública la inversió en la modernització dels regadius i el que ens hem perdut pel camí en altres possibles inversions d'eixos diners públics que haurien pogut servir per a precisament treballar en promoció europea, etcètera.
Encara que ahí hi ha un altre tema, que és el de la interprofessional, que hem tocat també moltíssimes vegades.

És evident que eixe conflicte en les comunitats de regants al seu intern existeix, que hi ha molta gent que no té a la fi un dret democràtic de poder utilitzar una aigua que no estiga contaminada per fertilitzants no orgànics, i amb la qual cosa volia saber quantes experiències coneixen de comunitats que estiguen ja treballant amb l'adob orgànic i que estiguen pensant de manera ferma donar accés a eixe tipus de…, o siga, no excloure als qui volen fer agricultura ecològica o altres varietats.
Com vosté deia bé, no és una qüestió sols de monocultius, sinó varietats dins dels cítrics i altres espècies cultivades també.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora le damos paso, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, al señor diputado José Luis Aguirre.
Por dos minutos, cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Y muchas gracias, señor Sanchis, por su intervención, me ha parecido muy adecuada, efectivamente.
Hemos profundizado en un tema que sí que se había tocado, como ha dicho mi compañera, pero que creo que es importante.

Y yo creo que ha dado en el clavo.
Creo que ha quedado claro los problemas de por qué o los probables problemas de por qué no se implanta más la agricultura ecológica en la citricultura valenciana.
Hemos sido uno de los eternos problemas, la dimensión de las fincas, en fin.
Lo que yo veo es que a este problema, que usted nos ha aportado además una serie de soluciones técnicas que seguramente son, vamos, desde nuestro punto de vista, parece que son viables y que efectivamente pueden ser positivas, el problema que hay es el legislativo, cómo llevamos a cabo, o el jurídico, cómo llevamos a cabo esa implantación.

Y yo creo que al final vamos a una de las soluciones, quizá, de las que llevamos hablando aquí desde el principio de la comisión, y es la falta de aplicación de la Ley de estructuras agrarias.
Quizás, a través de la Ley de estructuras agrarias podríamos definir de alguna manera, con esos mapas de cultivos, etcétera, donde se puede regar de una manera, donde de otra, donde podría ser viable unas conducciones alternativas o agrupar, de acuerdo con los criterios de los agricultores, sin necesidad de enfrentarlos, que es lo que creo que tampoco debemos hacer, unos con otros, poder hacer esas instalaciones y poder orientar de alguna manera las posibles inversiones que desde la administración se pueden facilitar a esas comunidades de regantes para que lo hagan más viable en este sentido.

Muchas gracias y enhorabuena por su intervención.
Y, bueno, quería preguntarle eso: si le parece adecuada, quizá, la Ley de estructuras agrarias como un elemento para tratar de buscar soluciones para estos problemas.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

Y ahora damos paso al señor Eduardo del Pozo, en nombre de Ciudadanos.
Dispone -si acierto-de dos minutos.
Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Sanchis, por su comparecencia, por su exposición, enhorabuena, muy ilustrativa.
Y además, después de todas las exposiciones que hemos tenido, muy peculiar, muy característica, única, la verdad.
Enhorabuena.

Porque encima, además ha puesto dos problemas encima de la mesa muy importantes.
Ha mencionado el tema de la organización de nuestros agricultores, en donde ha mencionado esa debilidad organizativa en cuanto al agricultor independiente y en cuanto a las cooperativas.
Me gustaría preguntarle qué podemos hacer en ese sentido o en qué puede ayudar, cómo puede dirigir la administración, en este caso, a ayudar a estos agricultores en su forma de organización para tener una mayor tranquilidad y un mayor éxito en el desempeño de su empleo.

Y luego, pues ha puesto encima de la mesa el problema que existe de la agricultura ecológica, en este caso en la citricultura valenciana, el problema que tenemos.
Ha dado un dato muy irrelevante, en donde estamos hablando en la Comunidad Valenciana un 2 %; Italia, un 27 %.
La diferencia es abismal, cuando somos un territorio rico en citricultura y tenemos solamente un 2 % en agricultura ecológica.
Y nos ha puesto encima de la mesa pues el problema de la fertilización centralizada.

Me llama la atención que se haya mencionado dos soluciones, que haya mencionado las tres soluciones, y que todas sean conflictivas.
Es decir, ahora mismo no tenemos un problema, tenemos un problema; las soluciones no solucionan el problema.
Entonces, nos gustaría preguntarle: ¿qué podemos hacer?
¿La administración tiene que intervenir?
Porque hemos hablado también de la sectorización.
Volvemos a hablar de esa necesidad de que la administración, o no, necesidad o no, organice, organice la agricultura en la Comunidad Valenciana.
¿Usted cree que la administración tiene que intervenir y organizar la agricultura en la Comunidad Valenciana?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Del Pozo.

I ara li done pas al senyor Josep Nadal, en nom del grup Compromís.
Per dos minuts, quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Sanchis, per la seua exposició.

És un tema que havíem tocat ací bastant, però ha sigut molt interessant que mos fera una explicació tan detallada, que, evidentment, haurem de tocar àmpliament quan arribem a les conclusions, sobretot perquè una cosa que pràcticament tots els experts que vénen per ací acaben dient que l'agricultura ecològica en els cítrics segurament és el futur i és el millor que es pot fer de cara a la generació de joves i de cara a que n'hi haja una resiliència en els mercats i tal.
Però, clar, mos trobem amb el problema que diu vosté, i ho ha explicat molt bé, el tema de la fertilització centralitzada.
Fa uns anys, fa dos o tres anys mos vam vore en este problema amb uns agricultors ecològics de la zona de Vila-real i Castelló, i tal.
El meu partit precisament va ser el que ho va portar ací, a debat parlamentari, per a fer uns canvis.
Vegem que el problema va més enllà i és un dels temes que hem d'abordar si realment volem que hi haja agricultura ecològica i que hi haja futur de la citricultura del País Valencià.

Jo simplement, perquè vosté ho ha explicat molt bé, simplement volia preguntar-li: dels models que hi ha de xarxes de reg per al cultiu ecològic i per a convencional, quin seria el que seria més eficient, creu vosté, en el tema de l'ús d'aigua?

I també preguntar-li, doncs, per dos parts del país importants en el tema de regants i tal, encara que se'n va un poc del que vosté ha explicat ara, que és la zona del Baix Segura.
Com veu la situació dels regants tradicionals en la zona del Baix Segura?
Com veu la situació del transvasament en la situació de canvi climàtic?
I sobretot, com continua augmentant l'urbanisme i, per tant, les demandes urbanes d'aigua.
Com veu la situació quan es partix l'aigua del transvasament que va a zones urbanes i que tenen preferència, com veu la situació tant de regals tradicionals com les del transvasament en la zona del Baix Segura.

I també preguntar-li sobre la zona del Xúquer.
Com veu la situació de l'aigua pel que fa als afluents que van arribant a l'Albufera.
I, per l'última notícia que ha eixit, de 50 hectòmetres cúbics que anirien a Almería per la sèquia Reial del Xúquer durant els pròxims cinc anys.
Quin creu que poden ser els efectes, tant per a l'Albufera com per als cultius de tota la zona de regadiu del Xúquer.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y ahora es el turno del grupo Popular.
En su nombre, tiene la palabra señor Miguel Barrachina.
Cuando usted quiera.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Sanchis, por su clarificadora intervención.

Yo he tenido, como los compañeros, la ocasión de visitar algunas instalaciones de fertiirrigación, y la verdad es que, en apariencia, el salto tecnológico, para aquellos que hemos regalado a manta, es espectacular.
Por tanto, dos consideraciones:

Una.
Si es verdad, vamos, y es cierto, que es un límite a la entrada o a la ampliación del cultivo ecológico en cítrico.
Hay efecto positivo en términos de rentabilidad, que es una de las grandes carencias en la comunidad y que nos lleva a liderar, como sabe, el abandono de campos.
Es decir, ¿tiene alguna ventaja?

Algunos comparecientes incluso han hablado de recuperar el riego, el riego tradicional y, claro, a aquellos que no somos especialistas la simple observación del riego por goteo, como tradicionalmente hemos venido regando con las pérdidas incalculables de agua que se producían, da la sensación de que el ahorro debiera ser sustancial y, sin embargo, por el principio de su intervención, el ahorro es escaso y además hay un efecto rebote que yo desconocía y que imagino lo que supondrá.
Y le quería preguntar sobre eso, es que, dado que es más sencillo localizar el riego y realizarlo, pues, se produce un efecto llamada, ¿no?
, porque, si no… Claro, es decir, da la sensación de que es todo un viaje de costes y de cambio de mentalidad para, al final, volver a la casilla de partida.
Y, simplemente, sobre la competitividad, sobre la rentabilidad de esa inversión y sobre el retorno o no al riego tradicional, eran las dos preguntas que le quería hacer.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Barrachina.

I ara, per a finalitzar esta primera ronda o este primer torn de participació dels grups polítics, té la paraula la diputada Sabina Escrig, en nom del grup Socialista.

Quan vosté vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Moltíssimes gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyor Sanchis.
La veritat és que ha sigut un plaer escoltar-lo.
Són quinze minuts, no podria explicar tot el que vosté ha fet durant este temps, tots els seus treballs i estudis.

I a mi sí que m'agradaria centrar-me en eixe estudi que va fer amb Noemí Poblador.
Vostés diuen que moltes comunitats de regants han posat en marxa solucions per a compatibilitzar fertirrigació centralitzada i agricultura ecològica.
M'agradaria saber quin tant per cent d'eixes comunitats de regants -si ho sap, per suposat- ho han posat en marxa.
I, després, quins han sigut els resultats i el balanç sobre aquesta qüestió.

També diuen que les diferents opcions de compatibilització tenen costos diferents per a usuaris convencionals i ecològics.
Jo supose que serà més pels productes que pel que és el sistema, no ho sé.
Però, si no és això, perquè ens ho expliquen.

I, per últim, ja ho ha dit vosté al principi, el tema que un dels factors principals que frena que cresca l'agricultura ecològica és esta fertirrigació.
Però m'agradaria saber quins altres factors, si vostés saben quins altres factors fan que no cresca l'agricultura ecològica.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Escrig.

I ara, com havíem comentat al principi, el senyor Sanchis tindrà huit minuts per a intentar contestar a les qüestions plantejades.
També li dic que, en el cas que no fora possible, doncs, ens ho pot enviar també perfectament al correu de jurídics.

Bé, quan vosté vullga.

El senyor Sanchis Ibor:

Sí, ací hi ha material per a molt més dels quinze minuts.
És a dir, costa menys la presentació que contestar a tot el que he fet.
Tractaré d'anar a les qüestions fonamentals.

Ens hem equivocat en el model de modernització de regadius?
No ens hem equivocat nosaltres.
És a dir, fa vint anys o vint-i-cinc anys, la FAO estava recomanant…, la FAO i tots els organismes internacionals i la investigació científica estaven recomanant que tot el món es posara reg per degoteig i només alguns deien: aneu amb compte, esta qüestió potser tinga efectes negatius.
I ara, la FAO està dient el contrari.
I ara la FAO publicà fa dos anys un informe en què recomanava tenir molt en compte o no fer, en segons els casos, està modernització de regadius i este pas el reg per degoteig.

La nostra conclusió és que no és una qüestió de degoteig sí, degoteig no; és que cal estudiar, zona per zona, quines són les necessitats, els avantatges i els requeriments, de manera que hi haurà zones en què serà molt òptim, tindrà uns resultats excel·lents posar el reg per degoteig, però hi ha zones, com la Vega Baja del Segura, com l'Horta de València, on és una barbaritat posar el reg per degoteig per moltes qüestions, des de patrimonials, des d'increment de la salinitat en la Vega Baixa del Segura, des que els estalvis van a ser zero, amb la qual cosa no cal invertir.

Per què van a ser zero els estalvis?
, i m'avance en el torn un poc a les preguntes.
Perquè l'aigua que estalvia el reg per degoteig és l'aigua que deixa de passar a una altra parcel·la o que deixa de recarregar l'aqüífer.
De manera que l'agricultor sí que l'estalvia, però el conjunt de la conca no, perquè eixa aigua ja no està després en l'aqüífer.
És a dir, l'agricultura tradicional no està malbaratant l'aigua.
L'aigua, que en teoria malbarata, li està passant després a un altre llaurador que està en la parcel·la de baix o està caient a l'aqüífer i està servint per a alimentar l'aqüífer o està passant en un aiguamoll, com puga ser el de l'Albufera de València.
De manera que, quan modernitzem, simplement el que suprimim és eixa part que passa als altres i, si als altres els l'hem de donar per un altre camí, l'estalvi al final és zero.
I eixe és un poc… Hem de fer una comptabilitat de l'aigua no local, sinó una comptabilitat de l'aigua a escala de conca.
I eixa és la percepció que canvia.

Però, com dic, no podem fer una reflexió massa crítica de què ha passat perquè la comunitat científica i els organismes internacionals estaven promovent este model.
I, com deia al principi, afortunadament, en la nostra comunitat els impactes negatius no s'han observat.
Perquè en altres comunitats el que s'ha fet és que els hipotètics estalvis ja els havien repartit i els han utilitzat per a canviar la producció a cultius més intensius o per a ampliar zones regades.
Això ha passat a Andalusia, per exemple, a Castella i Lleó també.
I s'han ampliat els regadius.
I, al final, què passava?
Que un no estava rebent el que abans rebia i se li havia de donar eixa línia que donar i que, damunt, eixa aigua, eixe estalvi, ja s'havia posat en un altre territori, amb la qual cosa estaven al final, en el conjunt de la conca, consumint més aigua i usant més aigua.

I per ahí ve tota la qüestió.
Perquè la tecnificació ha tingut efectes positius en la producció i ha tingut efectes positius, per exemple, en els nitrats.
Passant a reg per degoteig, la dotació de nitrats que s'aplica ha descendit i globalment estem observant una millora en molts aqüífers.
I els models…, no sols descendix el que s'aplica, sinó que els models de recàrrega dels aqüífers mostren que, quan s'aplica a través del degoteig, l'impacte també en l'aqüífer és menor.

O siga, que tenim un còctel d'avantatges i desavantatges.
I el que sí que demanem és que no es faça d'això un dogma, degoteig enfront de regadiu tradicional a manta.
No.
Cal analitzar bé, cas per cas, què és el que necessita, que és el que es feu al principi.
Al principi es feu un café per a tots i tots a modernitzar-se i això és el que no és, té molts inconvenients.

M'ha alegrat molt la pregunta del senyor Aguirre perquè hi havia una cosa que tenia pensada contar i que, per qüestió de temps, no he contat i és la qüestió no sols de la Llei d'estructures agràries, sinó de, per exemple, la legislació d'agricultura ecològica, etcètera.
El problema que tenim en estos moments, o el que jo interprete com a un problema, és que la legislació pot estar molt ben feta, però la nostra administració no té en estos moments la capacitat per a respondre o desenvolupar eixa llei.
Tenim uns quadres tècnics excel·lents en la Generalitat Valenciana per al finançament o subvenció d'obres hidràuliques i el seu control i la seua auditoria, però no tenim persones dedicades al treball directe en les comunitats de regants, al treball d'acompanyament de les estructures agràries per a parlar, per a dialogar.
Ahí hi ha una tasca que no és de gestionar subvencions i comprovar si s'han complit una sèrie d'estàndards tècnics o no; és una tasca de seure amb les comunitats de regants, de seure amb els llauradors d'un municipi i de dialogar, d'explicar, i un treball que necessita d'uns perfils tècnics en l'administració que probablement no existixen o que no tenen estos moments la formació i la capacitat, perquè l'administració està acostumada des de fa quaranta anys a ser una maquinària d'atorgar subvencions en agricultura i de controlar que estes subvencions estan ben atorgades i per ahí és per on hauria d'anar una reforma de l'administració, quant a la qüestió més tècnica, de perfils tècnics.

Respecte de les cooperatives, no puc entrar en profunditat.
Lògicament, seria desitjable una major integració.
La qüestió administrativa va per eixos tirs, que també li he contestat en la pregunta anterior.

Respecte del model de cultiu ecològic i convencional, ja dic que no hem de fer una contraposició d'eixos models.
És a dir, hi ha zones on funcionarà un i zones on funcionarà altre, i les estratègies són vàlides.
Tota la Comunitat Valenciana no pot ser de cultiu ecològic ni tota la Comunitat Valenciana pot ser de cultiu tradicional.
És a dir, hi haurà una compatibilitat i hi ha una sèrie de fórmules que ho diran, perquè clients, al final, hi ha de tot tipus.

Respecte de la qüestió del transvasament del Tajo o de l'enviament d'aigües a Almería, ara sí que en dos minuts, òbviament, no hi ha temps per a pronunciar-se, perquè són qüestions molt molt complexes de gestió de l'aigua que sobrepassen esta qüestió de la citricultura.

I sobre si existixen efectes positius sobre la fertirrigació centralitzada o no.
Lògicament, hi ha efectes positius de la fertirrigació centralitzada i, quan se pensà, se pensava en estos efectes positius, en la reducció de costos.
I això ha sigut significatiu.
El problema és de quan un aplica una mesura de café per a tots, que sempre hi ha alguns que perden.
I, òbviament, sí que té rendibilitats.

Respecte al percentatge de comunitats de regants que han adoptat una o altra solució, no podem saber-ho.
No ho sabem perquè la nostra recerca no va a ser sistemàtica d'agafar totes les comunitats de regants de la Comunitat Valenciana i llançar-los una enquesta, no?
, sinó, allà on sabíem que existia el conflicte, vam anar i vam fer entrevistes a llauradors, a tècnics, etcètera, de manera que sabem allà on hem punxat, no?
, però no podem tindre una valoració global d'això o no la tenim.

I, respecte a la pregunta del que citem en l'article dels costos que són diferents per a usuaris convencionals i ecològics, a què ens referim és que, per exemple, en un sistema en què se fa, per exemple, el canvi de torns, els costos acaben sent assumits pels usuaris convencionals també, perquè veuen restringit el seu temps de distribució.
En canvi, en altres sistemes on s'aplica la connexió paral·lela, els qui assumixen el cent per cent dels costos econòmics i els inconvenients són els usuaris ecològics que han de fer (inintel·ligible) … En eixe sentit estava expressat.

I, respecte dels altres factors, una última qüestió que apuntava, que no estan relacionats amb la fertirrigació centralitzada, jo crec que els altres factors són fonamentalment comercials en molts casos.
És a dir, hi ha altres territoris que sí que s'han llançat comercialment a estes qüestions, que tenen empreses orientades a la producció ecològica en massa i que tenen acords establits d'exportació i que funcionen molt bé.
I, probablement, ahí els italians han estat més espavilats i per això tenim això.
I a Andalusia també és cert que hi ha grans empreses que venen directament tota la seua producció a Alemanya, que és el gran mercat del producte ecològic.

I ja veig la llumeneta roja des de fa vint segons.
Espere haver contestat, dins de la mida del possible.

El senyor vicepresident:

Bé, ha sigut un plaer, senyor Carles Sanchis Ibor, investigador i professor de la Universitat de València.

I torne a repetir els agraïments per la seua exposició.
Moltíssimes gràcies.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Senyories, reprenem la sessió d'avui.

En aquest cas, amb compareixença del senyor Alfonso Rojas Arenas, gerent de Socomo Carrefour.

Disposarà de quinze minuts en un primer torn.
Després, li presentaran les seues senyories les qüestions que creguen convenients.
I després tindrà huit minuts per a acabar de contestar.

Ahí té aigua, que m'ho havia demanat.

La presentació ja vos l'he deixada per a repartir-la, perquè teniu accés.
(Veus)

Cuando usted quiera, le da al micro.

Compareixença del gerent de compres de Socomo, Carrefour, senyor Alfonso Rojas Arenas

El senyor gerent de compres de Socomo, Carrefour:

Buenos días a todos.

Soy Alfonso Rojas, gerente de compras de Socomo, que es la central de compras de fruta y verdura del Grupo Carrefour.

La exposición la he estructurado en tres bloques: lo primero, compartir con todos ustedes las cifras de Socomo, a qué nos dedicamos; después, un segundo bloque donde les transmito cuál es nuestra visión de la situación actual, y el tercer bloque, nuestra visión de futuro del sector citrícola.

Es importante conocer que Socomo nace hace 33 años con el objetivo de exportar los cítricos valencianos a los países del Grupo Carrefour y es la semilla de la central de compras.

Actualmente, la central de compras realiza la compra de fruta y verdura de todas las tiendas de las enseñas Carrefour de España y los productos de importación de los países del grupo.
Es importante tener esto en cuenta porque es uno de los ejes estratégicos de la compañía, que es potenciar el producto local.

Con eso quiero decir que, por ejemplo, nosotros ahora estamos haciendo la campaña de fruta de hueso española para Francia, pero cuando empiece la campaña de fruta de hueso francesa ellos comercializarán la fruta de hueso francesa.
Es un eje estratégico de Carrefour potenciar el producto local de cada uno de sus países.
Es importante.

Lo primero que hay que decir es que actualmente, en el año 2021, Socomo ha cerrado una facturación de 879 millones de euros y hemos puesto en el mercado 629 millones de kilos de fruta y verdura.
Y con eso ostentamos ser el primer comercializador nacional de fruta y verdura.

El cuadro que les presento son los números globales de la central de compras estructurado por países -es la primera columna- y, como pueden ver, el volumen que se hace en España es de casi doscientos noventa y tres millones de kilos.
Y a la derecha les he puesto el volumen de los kilos que hace cada país a través de Socomo.
Es decir, que en España estamos comercializando más de cuarenta y ocho millones de kilos de cítricos, todos juntos, que eso supone un 17 % del volumen que comercializamos en España.
A nivel global, los cítricos suponen el 27 % de nuestro volumen.

También, de forma general, indicar el origen de las compras de fruta y verdura de Socomo: dos tercios son origen España y un tercio son de otros países.

Si entramos en detalle sobre los cítricos en Socomo, llama la atención que llegamos a tener hasta 13 países de origen de compra.
Pero si entramos a ver los datos, vemos que el 78 % es de origen España.
¿Por qué sucede eso?
Bueno, nos vemos en la obligación, como todos los distribuidores, de hacer una contraestación y por eso tenemos los orígenes de Sudáfrica y Argentina.

En cambio, si se fijan en el resto de orígenes, son también de hemisferio norte.
¿A qué se debe eso?
Nosotros tenemos países, como son Polonia y Rumanía, que se encuentran muy próximos a Turquía, a Egipto, a Italia, incluso Grecia, y son países productores exportadores.

Entonces, es importante tener en mente que estamos en un mercado común donde son todo vasos comunicantes, y que haya un exceso de producción en Grecia se llega a notar en mercados de destino como puede ser Francia.
Y, entonces, ese concepto hay que tenerlo muy en mente.

Luego aparecen otros orígenes muy exóticos, como es China, que es por el pomelo chino, que lo traemos directamente, o México, que tiene un pomelo mexicano que también es una campaña muy específica que solicita Francia.

Si analizamos por género de producto, veremos que con la naranja, la mandarina y el limón realizamos casi el 90 % de nuestro volumen, que está muy concentrado en esos productos, siendo la reina la naranja, con el 55 % del volumen de los cítricos.

Si analizamos el origen de nuestros cítricos, prácticamente el 80 % de esos 131 millones de kilos son origen España.
Y de esos 131 millones, casi noventa y tres son de la Comunidad Valenciana.
Nuestras compras están muy concentradas y muy focalizadas en la Comunidad Valenciana.
Los otros orígenes son Andalucía, Murcia y Cataluña.

Si analizamos nuestros datos mirando la estructura de proveedores, Socomo actualmente trabaja con 470 proveedores.
Uno de nuestros requisitos…, o ¿cuál es nuestro proveedor ideal?
Nuestro proveedor ideal es aquel productor que comercializa su producción y la de sus asociados.
Entonces, de esta forma, tenemos contabilizado que el 87 % del volumen que comercializamos lo estamos comprando directamente o a productores o a agricultores asociados a estos productores.

Ese 13 % que aparece ahí son como mayoristas y son figuras que en algunos países necesitamos por logística, como puede ser Rumanía o Polonia, donde llegar desde España con una logística eficiente es difícil.

Si analizamos la estructura de nuestros proveedores de cítricos, tenemos un gran número de proveedores, 156.
Pero si entramos en detalle, podemos ver que tan solo 42 proveedores, que suponen el 27 % de los proveedores, son de origen de la Comunidad Valenciana y realizan el 56 % de nuestro volumen.
Lo cual vuelve a reafirmar la importancia que tiene para nosotros el producto de la Comunidad Valenciana.

Esta diapositiva es fundamental para entender cuáles son las estrategias del grupo Carrefour.
Dentro del grupo Carrefour, un eje estratégico es hacer accesible la alimentación más sana al mayor número de personas posibles.
Por ello, apostamos por el valor añadido que suponen los productos biológicos y de agroecología.

La agroecología es un modo de producción respetuosa que está en un paso intermedio entre la agricultura convencional y la biológica.
Esos compromisos suponen dejar de hacer tratamientos de pesticidas y otros fitosanitarios desde momentos claves del producto, como son la floración.
En los cítricos concretamente es desde la floración.
De esta forma, garantizamos que las trazas o los restos de esos pesticidas que pueda haber en el producto son prácticamente inexistentes.
Es un concepto similar al residuo cero que hacen otros distribuidores, pero en este caso es más exigente, porque nuestro compromiso es desde estadios fenológicos muy anteriores a los que se pueden comprometer con el residuo cero.

Respecto al volumen total que comercializa Socomo de productos bío, estamos cerca de las setenta y cinco mil toneladas.
Eso supone respecto a 2020 un incremento del 163 %.
Y a nivel de facturación en 2021 ha llegado a pesar un 8,3 % del volumen de negocio, que empieza a ser una facturación muy representativa.

Si analizamos en la tabla grande los productos convencionales y los biológicos, podemos ver que el consumo en España de producto biológico aún es bastante escaso.
Son 462.
000 toneladas frente a los 8 millones que comercializamos para el resto de países.

El mayor consumidor de bío del Grupo Carrefour es Francia y de cerca le sigue también Bélgica.
Son países de mayor poder adquisitivo y con una sensibilidad respecto a los modos de producción mayor.

Si miramos la distribución de las ventas, lo que pesa cada tipo de producto, el rey en producto bío es el limón, que es gracias a que es un producto muy rústico y… una facilidad de producir de forma bío, y el segundo producto es la naranja, que también hay que tener en cuenta.

Abajo les he añadido la participación del producto bío diferenciando España y el resto de países.
En España alcanza el 1,04 % y en el resto de países está por encima del 9 %.

Dentro de esta diapositiva les he incluido dos cuadros, que son, por un lado, la marca de distribución Carrefour, que he abreviado como MDC, y la agroecología.
Es importante por lo que vamos a ver un poquito más adelante sobre la confianza del consumidor y las marcas.

Entonces, como ven, el crecimiento de los productos de marca de distribución, marca Carrefour, es de un 26 %; los productos en agroecología crecen casi a un ritmo del 3 %, y el producto bío está por encima del 26 %.

Otro eje estratégico es la reducción de plásticos.
Nos hemos marcado como objetivo reducir cada año 500 toneladas de plástico.
Y es importante destacar que para 2025 nuestro compromiso es que el cien por cien de los embalajes sean reciclables, reutilizables o compostables -acelero porque me queda muy poco tiempo.

Es importante también el soporte que usamos para comunicar, que es el embalaje.
Por eso, el motivo de esa diapositiva.

¿Cuál es nuestra visión actual del sector citrícola?
Parte del consumidor es un consumidor cada vez más exigente con la calidad gustativa.
El consumidor repite el acto de compra porque confía, porque sabe que lo que compra le va a repetir la calidad que ha tenido en la anterior compra.
Eso está muy ligado a las marcas.
Por parte de Carrefour apostamos por las marcas de los proveedores y nuestra marca propia.

El consumidor actual tiene una tendencia a demandar más seguridad alimentaria y social.
Esto es sinónimo de inversiones, inversiones a nivel de auditorías e inversiones en las nuevas formas de producción, que sean más respetuosas con el medio ambiente, inversiones en embalajes plastic free, que, bueno, era una tendencia muy marcada antes de la pandemia, aunque ahora se ha reducido un poco, y el consumidor pide cada vez más origen del producto, producto local.
Este driver o esta exigencia la hemos detectado hace tiempo y desde Carrefour, pues, ya hemos conseguido vascular toda la producción de tomate y limón que sean doce meses de origen España.

El mercado, pues el mercado tiene una oferta desajustada con la demanda a nivel de variedades y de volúmenes.
Quizás, esto es debido a una falta de información por parte de los productores.
Hay que tener en cuenta que es un mercado abierto a otros orígenes, que no estamos solos en el mercado, que Europa es muy grande y hay muchos productores, como los que están ahí indicados.

Se ha hecho bien la renovación varietal de mandarinas que aportan valor añadido, como son orri, tango, nadorcott, y actualmente los mercados no reflejan los costes que se están observando en producción; cuando tenemos una inflación que no llega al 5 %, en producción sabemos que los costes pues están más cercanos al 10 %, 15 %, y no termina de reflejarse.
¿Y qué es lo que pide el distribuidor?
Seguridad del producto, seguridad alimentaria, y a nivel social, evidentemente, pues una garantía de suministro.

¿Y cuál sería la visión de futuro del sector citrícola?
El consumidor claramente va en un aumento del producto sostenible, por lo menos en nuestras enseñas, nos lo exige cada cada vez más, y se fija más en el origen del producto.
Francia es un gran exponente y en España cada vez sucede más, que se mira el origen del producto, y nuestro consumidor confía en las marcas, bien sea la marca de Carrefour o la de los propios proveedores porque es un sinónimo de garantía de sabor.

El mercado, ¿qué debería hacer?
Ajustar la producción a la demanda del mercado, pero no solo pensar en el mercado español sino en el mercado europeo y extracomunitario, el 50 % de nuestro volumen lo exportamos, tenemos que saber ajustar nuestra producción a esas ventanas de negocio.
Hay que hacer una renovación varietal como se ha hecho en la mandarina, buscando sabor y aumentar el calendario, como pueden ser variedades, la M7 o la midnight.
Luego, desde las entidades de las geográficas protegidas, pues, potenciar el consumo, como está haciendo actualmente el plátano de Canarias, campañas que tienen mucha repercusión en medios y están dando esa cobertura a sus productores.

A nivel de productor, pues, en el productor tiene que haber una transformación del minifundismo.
Actualmente, son muy pequeñitos los productores que ponen en el mercado su fruta, entonces tiene que haber un cambio en ese tamaño para poder ser rentable y una transformación de las variedades, como he indicado antes, y necesitamos una modernización de las técnicas de cultivo para poder aportar ese valor añadido, como es el bio y la agroecología, y eso requiere una formación y un cambio cultural importante en los productores.

Y a nivel de legislación, pues, me imagino que son conocedores de las diferencias que hay entre un producto de la Unión Europea y extracomunitario.
Bueno, aquí no hay que pedir más que las mismas reglas para todos: tratamiento de frío, sustancias o fitosanitarios que aquí están prohibidos y se permiten fuera, pues, evidentemente, hay que apostar por las mismas reglas para todos.
Por parte de Carrefour cogimos el compromiso que nos propuso la Unió de Llauradors, y en 2021 toda nuestra naranja de importación ha venido libre de propiconazol, ¿vale?
, esta es una sustancia prohibida en la Unión Europea, permitida en países como Sudáfrica, bueno, pues, toda nuestra nuestra naranja de importación ha venido sin esa sustancia.

Y perdón porque me ha excedido muchísimo tiempo.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Bueno, creo que merecía la pena y, por tanto, pues así se le ha permitido.

Ara, doncs, és el torn de…, gracias, señor Rojas, ara és el torn dels diferents grups polítics, i començarà en nom d'Unides Podem la diputada Beatriu Gascó, per dos minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Rojas, gracias por su explicación y gracias por venir, sobre todo.
Efectivamente, representa la mayor empresa comercializadora de fruta y verdura y reconocimos nuestro error inicial al no incluirles en el plan de trabajo desde el principio y por eso les solicitamos su comparecencia ahora, al final, pero no por ello menos importante.

Hay una tendencia general en el mercado a reducir el número de variedades y da la sensación de que es por comodidad de la gran distribución.
Me gustaría saber si es la intención también de Carrefour jugar en ese sentido, lo hemos visto con peras y manzanas, y al final es lo que está pasando, se están distribuyendo muy pocas variedades a lo largo del año, unas cuantas del norte y, luego, unas cuantas del sur para suplir y al final vender esa producción durante todo el año, independientemente del origen.
Quería saber si es la tendencia de Carrefour.

Luego, hay otra cuestión y es que vemos cómo…, perdón, es que me he desconcentrado, sí, estamos viendo cómo muchas veces se utiliza la fruta y verdura para hacer promociones por debajo de coste, por lo menos así denuncian las organizaciones profesionales agrarias por parte de la gran distribución, no digo que sea el caso de Carrefour pero es un hecho generalizado, y la cuestión es cómo conseguimos mantener a los productores si se sigue abusando de los precios y se ha acusado siempre de la injusticia en el reparto en la cadena alimentaria, y por eso me gustaría saber que de qué manera juega Carrefour.

La cuestión del principio de preferencia, como usted ha explicado ahora, el problema es que se aplica solamente a la producción y no a la comercialización; entonces, de qué manera ustedes están comprometidos con ese principio de preferencia comunitaria del que hablaba ahora.
Y cómo cree que nos podrían ayudar a que la ciudadanía europea conociera mejor el origen de la naranja, si el hecho de que sea valenciana es un plus, si saben si en sus establecimientos se distingue de alguna manera, o cree que es una iniciativa que debería partir del sector, y, como hemos dicho siempre, de esa interprofesional que está muy ausente, qué papel cree que debería jugar la interprofesional.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Y, ahora, es el turno de Vox Comunidad Valenciana por medio del señor diputado José Luis Aguirre, por dos minutos.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias, señor Rojas, por su intervención.

Y en función de su cargo como gerente de compra, responsable de compras de una entidad como Carrefour, quería preguntarle…, nos ha estado hablando mucho del origen y tal, quería que nos hablara un poco de los precios también.
Si para fijar los precios, qué criterio siguen, si aplican, o siguen, o cómo lo hacen, la Ley de cadena alimentaria; en caso de que así lo hagan, cómo establecen los costes de producción, y eso, y si comprueban con sus proveedores que sus proveedores aplican esta ley o no.

Quería también preguntarle si el consumidor valenciano, concretamente, si le importa realmente el origen de la fruta o se fija más en el precio, según su experiencia, por la demanda que ven en los supermercados, cuál de los criterios es el que siguen más.

Y, luego, si nos podía indicar la tendencia de consumo de cítricos, de venta en los últimos años, si marcan una tendencia creciente o decreciente con esta ampliación de la campaña a todo el año.

Y una pregunta: al no tener estacionalizado el consumo, es decir que tenemos fruta todo el año, ¿considera que eso ayuda a que la gente se habitúe a tomar cítricos continuamente o, quizá, sería mejor, si se consumiera solo la fruta de temporada, se compraría con más ganas al llegar las frutas a los estantes de los supermercados?

Nada.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Aguirre.

Y, ahora, le paso la palabra al señor Eduardo del Pozo, en nombre de Ciudadanos.

Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Rojas, por su comparecencia hoy aquí.

Yo le quería preguntar porque la verdad es que con tantos cuadros, tantas tablas que nos ha aportado, qué porcentaje de cítricos valencianos compra Carrefour, porque la verdad es que con tantos cuadros al final no lo he llegado a ver claramente y por eso le quiero volver a preguntar.

Después, me gustaría preguntarle por el tema de la agroecología, que ha mencionado.
¿Usted cree que, como ha mencionado, es un paso intermedio entre la tradicional y la agricultura biológica, pues, me gustaría si cree que es conveniente o perjudica a la agricultura, al consumo biológico, si es beneficioso o no ese paso intermedio en este caso para ir hacia lo biológico.

Después, ha mencionado ese desajuste en el mercado en donde los agricultores están sufriendo unos elevadísimos costes y que eso no se refleja en el mercado del destino.
La verdad es que no tiene mucho sentido, ¿no?
, porque en este caso si en el origen se suben los precios, pues, al final toda esa cadena, hasta el final, hasta el consumidor, deberían de subir esos precios.
¿Qué pasa ahí?
Porque la lógica tendría que llevarnos a que los precios subieran, y, en este caso, a que los agricultores tuvieran un precio adecuado y que se viera recompensado su trabajo.
¿Qué pasa ahí?

Por otro lado, ha mencionado el tema del origen del producto.
Como distribuidores, a mí me gustaría preguntarle si usted cree que a lo mejor a la naranja valenciana le iría mejor ir como en su denominación de origen de Comunidad Valenciana, o ir de la mano de a lo mejor de España, o ir de la mano de una denominación europea.
¿Qué le parece, en este caso como expertos en distribución, que le parece ello?

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Del Pozo.

És el torn del sector del grup Compromís.

Té la paraula el senyor diputat, Josep Nadal.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president

Moltes gràcies, senyor Rojas, per la seua exposició.

La veritat és que ha sigut bastant interessant moltes de les informacions que ens ha donat, sobretot, tenint en compte que es tracta d'una empresa privada.
Ha sigut molt interessant pel que fa a la producció d'on venen els productes i el grau de compra que fan vostés de producció valenciana, de producció espanyola, molt interessant també pel que fa a l'agricultura ecològica, i la que ens ha explicat ara al final d'alguns acords que han arribat vostés, com en el tema de la Unió, per a la reciprocitat, pel que fa a les condicions i per a la no entrada d'alguns productes que vostés porten.
M'ha semblat això com a política d'empresa realment interessant.

Ara, jo volia fer-li algunes preguntes una miqueta més compromeses.

El senyor gerent de compres de Socomo, Carrefour:

¿Le puedo pedir que sea en castellano, por favor?

El senyor Nadal Sendra:

Sí, se lo puedo leer en castellano, perfectamente.

El senyor gerent de compres de Socomo, Carrefour:

Gracias.

Es que…

El senyor Nadal Sendra:

Aparecen algunas noticias, algunas empresas, sobre todo de la gran distribución, que han estado denunciadas por la AICA por vender una naranja procedente de países terceros o por vender por bajo del costo de producción, en algunos casos contaminada, cuando hay producción propia aquí, o por ofrecer el producto a precios que no cubren los costes de producción.
Nos gustaría saber si una de las empresas denunciadas es la suya.

También, nos gustaría saber si tienen conocimiento en su empresa de incumplimientos por lo referente a la materia laboral de las personas que trabajan recogiendo la fruta o trabajando en almacenes, en algunas empresas agrícolas, si tienen en cuenta esas prácticas a la hora de contratar con los diferentes proveedores que han dicho ustedes que tienen, y si tienen algún sistema para conocer estas prácticas.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Continuando con los turnos de intervenciones, es el turno del grupo Popular, señor Miguel Barrachina, tiene usted la palabra.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Rojas, por su exhaustiva explicación.

Y le quiero felicitar por comprar productos valencianos, porque ustedes, que representan que compran para la primera distribuidora de Europa, sabe que se lleva la mejor calidad y probablemente al mejor precio.

En su última gráfica hacía referencia a que el aumento en los costes no se está traduciendo en ese incremento en los precios que pagamos cuando compramos naranjas en Carrefour, en Mercadona o en Consum.
Y, por tanto, hay alguien que está asumiendo ese crecimiento en los costes que, o bien son ustedes o bien son los agricultores.

Conoce que no habrá precio justo ni por tanto ingresos suficientes mientras haya costes, políticos incluso, que se multiplican diariamente.
La última es la prohibición de quemar en los bancales, supone 3.
000 euros por hectárea adicionales a los agricultores, que además se pueden multiplicar las plagas si no es capaz de deshacerse de esas sobras de poda.
Hay prohibiciones de utilizar el agua en Alicante y además hay limitaciones a uso de fitosanitarios sin que se haya arbitrado una alternativa biológica.
Eso multiplica los costes que sufren los agricultores y la Comunidad Valenciana es récord europeo en abandono de tierras, no por sorteo, sino porque hay una multiplicación en costes, también eléctricos, del gasóleo agrícola, donde a veces lo cómodo es buscar un culpable en la distribución y no asumir como propia una competencia, que lo es exclusiva, y donde exclusivamente hay errores de marcadísimo carácter político que hacen que nuestros agricultores prefieran abandonar sus campos a seguir esforzándose en ellos.

Y, por tanto, mi referencia es ese incremento, esa inflación de costes ¿a quién está perjudicando si no tiene su reflejo felizmente en el producto que se llevan los consumidores a casa?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Barrachina.

Y ahora, para finalizar la ronda de intervenciones de los diferentes grupos, tiene la palabra, en nombre del grupo Socialista, diputado David Calvo.
Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Rojas.

Gracias por los datos que nos ha facilitado, muchos son muy interesantes y además desconocíamos en un distribuidor de la escala del que usted representa.
Han venido algunos homólogos, no ha venido Asucova, ha venido Consum, ha venido también Mercadona, y todos han coincidido en que revitalizar, reforzar el sector citrícola es fundamental, no sólo para el sector, sino también para la propia economía de la Comunidad Valenciana, por lo que significa.

Por lo que nos gustaría conocer si uno de los objetivos para mejorar la salud del sector debería pasar por impulsar la publicidad, tanto ustedes como las propias administraciones, en concreto la figura de calidad diferenciada que disponemos, la IGP cítricos valencianos.
Y como bien ha mencionado o ha puesto el ejemplo del plátano de Canarias, que es como el homólogo más cercano, ¿no?
, de esa publicidad que, siendo un producto, si me lo permiten, pues no es del todo atractivo visualmente, incluso el tamaño no es de los más atractivos también, y en cambio hay un rechazo más absoluto a un tipo producto que no sea la IGP de plátano de Canarias.

Otro asunto es que nuestro consumidor está mirando, como bien ha comentado, más el producto de proximidad, el producto local, y en esas circunstancias somos imbatibles.
En alguna comisión hemos mencionado que tan solo hace falta pues alargar nuestro brazo y pillar una naranja por el balcón de casa.

Y ha mencionado una gráfica que creo que se le debería o se podría dar la vuelta, que es ese quesito que ha mencionado, que más de un 60 % de cítricos, exacto ese, de cítricos nacionales van al extranjero y cerca del 40 % queda en nuestras fronteras.
¿Sería estratégico mimar un poquito más nuestro mercado interior, el que está dentro de nuestras fronteras, empujando, impulsando la publicidad para que ese porcentaje que se queda dentro de nuestras fronteras aumente?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

Y como ya le habíamos comentado al inicio, es el turno de las contestaciones, señor Rojas, dispondrá de ocho minutos para contestar.
Si se quedara alguna cuestión pendiente también podría enviarla.

El senyor gerent de compres de Socomo, Carrefour:

Son muchas cuestiones, todas muy interesantes.
Y, bueno, pues vamos con ello.

Por ejemplo, he hecho mucho énfasis en la seguridad alimentaria y también en el aspecto social.
Aquí me habéis preguntado sobre las auditorías sociales y las condiciones de los trabajadores.
Bueno, por parte de Socomo se realizan auditorías sociales en todas las zonas de producción que denominamos calientes, como son Almería, Murcia, Huelva y todos los productos bio, porque son productos muy sensibles a, bueno, pues que se puedan dar o unas zonas muy sensibles donde se pueden dar esas condiciones no adecuadas de producción.
Esa me parecía muy importante responderla.

Hay una cuestión muy importante que es sobre la decisión en la compra del consumidor, si lo primero es la calidad y el origen o el precio.
Nosotros hacemos todas las semanas mesas con los clientes donde participan los compradores, el agente de calidad, y siempre sale como criterio de compra que sea un producto local y de calidad.
El cliente está dispuesto a pagar más por algo que no falla en sabor y es próximo.
Hay sensibilización a la huella de carbono, hay sensibilización a que esa compra de producto local se quede en el territorio, y por eso nosotros apostamos por el producto local.

Respecto a reducción de variedades norte-sur, por nuestra parte no hay ninguna reducción de variedades.
De hecho, propongo dos variedades nuevas para ampliar el calendario, ¿vale?
, como son la M7 y la midnight.
Nosotros creemos que hay que ofrecer siempre el mejor producto en cada estación, y por eso estamos organizados en un comprador por producto.
Tenemos a un señor que compra naranjas, hemisferio norte, hemisferio sur, y es un verdadero especialista del producto.
Entonces, estamos muy abiertos a nuevas variedades.

Una pregunta fundamental que me habéis lanzado.
¿Cómo se fijan los precios?
Bueno, por nuestra parte lo primero que hacemos es observar los mercados.
Afortunadamente las webs de los Mercas publican los precios, es transparente, está accesible a todo el mundo, en el mercado de Rungis, en el mercado de Perpiñán, en el mercado de Varsovia, están disponibles, Mercamadrid, bueno, Mercabarna, el Observatorio de Precios de Andalucía.
Y esa es una información transparente a la que tenemos acceso todos, y con esa información pues se transmite a los productores y se negocian los precios, siempre respetando la ley de cadena alimentaria y el valor añadido que aporta cada eslabón en la cadena.

Enlazando con esto, ¿cómo es posible que los mercados tengan una inflación que no llega al 5 % y el aumento de costes aparentemente es superior?
Bueno, pues se está haciendo un esfuerzo por parte de todos los operadores.
Nosotros concretamente hemos hecho un plan de optimización logística para reducir los costes.
Las cargas, estando más optimizadas posibles, concentradas según el pedido en un solo proveedor, de forma que tengamos ahorros en los camiones y estamos haciendo un esfuerzo muy grande, muy grande.

El mercado.
El mercado es un mercado maduro, muy maduro.
De hecho yo creo que, junto con el de manzanas y peras, es el que menos crecimiento o crecimiento orgánico puede tener.
Y el consumo está más o menos estancado, no es fácil revitalizarlo.
Igual que hemos observado en mandarinas con estas nuevas variedades que crecen, aquí, por ejemplo, si se fijan en el cuadro, las mandarinas de marca Carrefour pues son las que más crecen.
Y aquí nos hemos focalizado en meter variedades de éstas con royalty y mayor valor gustativo, como son las orri, la tang gold y nadorcott, y el cliente lo refleja.
Entonces, esa es una forma de conseguir que suba el consumo de los cítricos.

Sobre la publicidad y la IGP.
Pues, evidentemente, lo que está haciendo ahora mismo el plátano de Canarias es ejemplar.
Un producto que es de categoría segunda, pues lo está poniendo en primera plana y todo el mundo lo demanda.
Pues hay que intentar trabajar, tiene que haber un ente, no sé como llamarlo, que sea capaz de potenciar el producto y el origen.
Y no quiero ponerle nombre, pero tiene que haber un alguien que sea capaz, que sea capaz de potenciar y publicitar correctamente el origen, el origen.
Porque además los clientes no lo demandan.

Bueno, respecto al producto local y de proximidad, pues indudablemente ya lo había contestado antes.

Ah, la estacionalidad, la estacionalidad.
Pues no sabría qué decirte.
El español no renuncia a su zumo de naranja en verano.
Igual que, si cae la demanda de cítricos en los otros países, España se mantiene, está más influenciado por el precio del producto.
En la contrastación el precio kilo se pone por encima del euro o los costes que lleva añadidos y cae un poco el consumo, pero sigue siendo un consumo fuerte, fuerte.
Actualmente estamos totalmente desvinculados de la estacionalidad de los productos.
Nosotros vamos a comer una manzana y da lo mismo que sea agosto que sea diciembre, la manzana golden ahí la vas a tener.
Es muy difícil, muy difícil, no sé, no sabría decirte exactamente si hace una ruptura para no traer importación, luego potenciaría el consumo.

¿Cómo nos puede ayudar a conocer el origen del producto?
Pues publicidad.
Antes yo hablaba de los envases, el envase, la marca es lo único que tenemos para transmitir al cliente las características del producto.
Desgraciadamente se ha transformado en un commodity, es una naranja redondita, una naranja muy bonita, y el cliente, salvo que tenga el sticker de Bollo o de Carrefour o un sticker de bio, no es capaz de percibir ese valor añadido.
Entonces, bueno, pues ahí también está incluido el origen.
Por ejemplo, del melocotón de Calanda, de la vega de Calanda, tiene un sticker perfectamente distinguible, y no se confunde con ninguno y es super conocido, y de hecho son capaces de exportarlo a Alemania, que es una cosa muy exótica y es un mercado que crece.

Y bueno, pues me queda alguna, pero me he pasado ya un minuto.
Os daré respuesta por escrito.

El senyor vicepresident:

Muy bien.

És que estarà esperant-se el següent.
Pero, bueno, como está dispuesto a hacernos llegar alguna cuestión, que usted crea que, o bien no la ha contestado o no bien no la ha contestado lo suficiente, pues sí que le agradecemos que nos lo pudiera hacer llegar.

Dicho lo cual, pues volver a reiterarle las gracias por su presentación y por su intervención en esta comisión que, a buen seguro, en nuestras conclusiones lo tendremos en cuenta.

Por lo tanto, despedimos al señor Alfonso Rojas Arena, como gerente de compras de Socomo, Carrefour.

Muchísimas gracias.

El senyor gerent de compres de Socomo, Carrefour:

Muchísimas gracias a vosotros.
Ha sido un placer.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Molt bé, senyories, reprenem la comissió d'avui amb el tercer i últim compareixent, en este cas és el senyor Jordi Morales, gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya.

Ja sap la dinàmica.
Són quinze minuts d'exposició inicial que, per cert, ens la farà arribar per correu a jurídics i així hi tindrem accés.
Tindrà, torne a dir, quinze minuts inicials.
Després, els diferents grups faran una intervenció, presentant-li les qüestions que creguen convenients.
I, per últim, un segon torn de huit minuts per a contestar de manera col·lectiva a tots els grups.

Per tant, disposa de quinze minuts inicials.
Quan vosté vullga.

Compareixença del gerent de compres i relacions institucionals de Lidl España, senyor Jordi Morales Lozano

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Molt bé.

Primer de tot, donar-vos les gràcies per aquesta comissió.
Nosaltres estem tremendament encantats d'estudiar i intentar ajudar amb el que siga al sector cítric valencià, del qual som clients, consumidors i, sobretot, el més important, que supose que és pel que ens han trucat a nosaltres, és la nostra capacitat exportadora del producte.

Llavors, el que vaig a fer és, amb aquest quart d'hora, vaig a sintetitzar el que és Lidl, perquè molta gent coneix una part i jo represente a un grup, que és una mica més gran que aquesta petita part.
Dos o tres minuts de què és Lidl, grans números, per saber com englobem aquesta empresa.
Després de Lidl, explicaré -crec que és el que a vosaltres vos pot interessar, donat el cas-, que és com compra Lidl, com compra un producte.
Un distribuïdor està entre el producte i el client.
Llavors, les interaccions que tenim nosaltres amb el sector cítric estan abans, que és el que comprem, com ho comprem, i el que hi ha després, que és el que tenim al client i com li ho venem.
Llavors, tota la presentació anirà amb aquest focus, que és el client i la nostra contribució.

Petita introducció a l'empresa.
No és un speech sobre Lidl, és un speech sobre els cítric, però és necessari saber què és Lidl breument.
Presents a 33 països, més de mig milió de persones empleades directament pel grup, aproximadament uns cent vint-i-cinc miliards d'euros de facturació anual i unes tretze mil botigues, el que entenem com a botigues.
Però el grup no només són botigues, el Grup Schwarz produeix productes, distribueix productes, que és el que probablement més es coneix, i també els reciclem a l'empresa PreZero, que està present a Espanya, que es dedica a la recollida i reciclatge d'escombraries.
Llavors, és una empresa dedicada a l'economia circular.
Normalment, la gent es pensa que és una empresa de distribució, però nosaltres ens dediquem a tancar el cercle i això és molt important que ho comprengueu.

Dins d'aquest triangle, per dir-ho d'alguna manera, la part de Lidl és un dels vèrtex.
Són dotze mil botigues, com us he dit, 33 països, tota Europa, bàsicament tota Europa i Estats Units, on tenim un conjunt de botigues que se van duplicant any a any i tenim un molt bon succés, aproximadament uns cent miliards de facturació.
És a dir, la part més important del Grup Schwarz, evidentment, és Lidl, d'acord?

Què és Lidl a Espanya?
Bé, crec que ho coneixeu.
Som el tercer operador, facturem prop de sis miliards i unes sis-centes cinquanta botigues, d'acord?

A la Comunitat Valenciana, què fem?
Què comprem?
Comprem uns huit-cents milions d'euros, més o menys, a l'any.
Però el més important és que exportem el 90 % del que comprem.
D'aquest huit-cents milions d'euros, ens hem de centrar que, aproximadament, uns tres-cents seixanta són fruita i verdura i, dels tres-cents seixanta, també exportem un 90 %.
Llavors, jo crec que el més important és saber què fem per a exportar el vostre cítric a tota Europa, el nostre cítric a tota Europa, no?
Som part del sector cítric, som part intrínseca del sector cítric.
Llavors, aproximadament, l'any passat vàrem comprar, va ser un any una mica atípic, però vàrem comprar uns cent vint-i-cinc, cent trenta milions d'euros de cítric valencià, de la Comunitat Valenciana, del qual també, un altre cop, anem a exportar el 90 %, d'acord?
Es complixen, més o menys.

Dit què és Lidl -he aprofitat tres minuts, és a dir, ho he quadrat bastant-, dins de què és Lidl, ara anem a vore la part de compres.
Què fem en específic de comprar, que crec que és el que probablement vos pot interessar més?
Si vos he dit que són 33 països, amb una milionada de clients setmanals, és una empresa que té volums enormes i, com a volums enormes, te fa una manera diferent de comprar d'altres superfícies que, amb tots els respectes, doncs, potser, són més petites.
Llavors, nosaltres, què fem?
Us diré el que no fem, no ho podem comprar a spot, no és una empresa que pugui comprar a curt termini una operació aquí perquè és molt barat o perquè és molt car o perquè m'interessa o perquè hi ha un excedent; nosaltres no podem fer aquest tipus d'operacions, és impracticable.
Nosaltres som una empresa que el que hem de fer és planificar, perquè el nostre principal inconvenient és el gran volum i, com a gran volum, hem de planificar i ens hem de seure amb agricultors i amb plataformes d'agricultors, evidentment, per planificar la demanda.

Llavors, jo vaig fer recomanacions… Al final de tot, vos faré conclusions que tenim nosaltres, dins del nostre punt de vista, i ara us vaig donant algunes pistes de cap on anem, no?
Per la part de la demanda, para satisfacer la demanda de 33 países no podemos acceder al mercado spot, tenemos que planificar y planificar es adaptar la producción a la demanda, ni más ni menos.
Si tu adaptes la producció a la demanda, tens excedents, però en tens menys; si és al revés, comencem amb les discrepàncies.
I nosaltres, com us hem dit, del revés no podem operar.
Nosaltres hem de planificar-ho i, per planificar-ho, hem de fer contractes i, per fer contractes, s'ha de signar un contracte a inici de campanya o a inici de plantació, que és com nosaltres més aviat treballem.
Llavors, amb això, què li donem?
Una estabilitat a un agricultor.
Tu li dius: deu tones fas, deu tones planifico, deu tones compro.
Vull dir, nosaltres no podem anar, com us he dit, a aquest tipus de mercat de subhastes.

I la gestió de la campanya.
Nosaltres sabem quan comencem i quan acabem la campanya.
La campanya del cítric, ja ho sabreu, probablement fins i tot millor que jo, està a punt d'acabar, més o menys, i en juliol se t'acaben i, després, al novembre, molt aviat, pot començar-hi.
Has d'acabar amb la millor qualitat que tu vols donar-li al client i has de començar amb la millor qualitat que li pugues donar al client.
No és una carrera.
És a dir, no vull: soy el primero, soy el más listo.
No, escolta'm eres el primer amb una qualitat deguda, amb això s'ha de ser molt molt estricte.
El que no farem serà ficar un cítric valencià o un cítric d'on siga que la qualitat del client no siga l'esperada.
Per això, continuarem portant-ne de Sud-àfrica i en portem de Sud-àfrica, i ho dic obertament, perquè és el període intercampanya que hem de fer.
Un cop ho has planificat, saps el mínim que pots utilitzar de Sud-àfrica i això és el que utilitzem.

Gestió, planificació i contractació, aquests són els tres termes que tenim per la part de compres.

Hi ha una part de compres també molt important que és la qualitat.
Tothom diu: oye, la calidad, la qualitat, la qualitat…, tothom parla de la qualitat.
Anem a ficar-li números a la qualitat.
I jo vos dic, molt obertament, perquè són quinze minuts el que tinc, no entraré amb un discurs de biologia, ni molt menys, però nosaltres, per contractar cítric, siga de València o siga d'on siga, els hi exigim uns mínims i uns mínims que estan bastant per sobre, lamentablement, del que ens agradaria, a dia de hui, a la Unió Europea.
Perquè vos ho feu, 5 cèntims és un terç del residu màxim permés, és el que nosaltres deixem entrar a les nostres botigues.
És a dir, que si d'un residu hi ha 100, nosaltres el que estiga per sobre de 33 ho descartarem.
Això és dolent per al cítric valencià o per al cítric generalment espanyol?
Considerem que no, fins i tot el contrari.

Hi ha dos acreditacions, que també són sine qua non -hi ha moltes més, eh?
, però les he sintetitzades perquè, si no, això seria una classe de biologia que no hi volem entrar-: li demanem el Global Gap i el Global Grasp, que són els criteris de bones pràctiques i d'auditories.
És a dir, primer, tant de contractació als empleats, evidentment, per a evitar situacions que lamentablement s'han produït al nostre país i que treballarem perquè no es produeixen mai més.
Global Gap i Global Grasp; tant codi de bones pràctiques de la terra com codi de bones pràctiques de la contractació.

Nosaltres creiem que, amb aquestes limitacions -i aquí vos done un altre tip que ficaré en les conclusions després-, el que estem fent i ho hem contrastat amb els nostres socis, que tenim molt bones relacions amb AVA i amb Asaja, que facilitem el treball, el bon treball, el bon saber fer del camp, en aquest cas el camp valencià, que és de què estem parlant, de la Comunitat Valenciana.
Però sabem que, amb limitació d'un terç, en plena campanya, eliminem competència…, no vull dir deslleial, perquè no ho és, perquè és dintre de les regles, però eliminem competències de tercers països que no estan ni molt menys amb aquests terç de qualitat que tenim aquí, a Espanya, al nostres país, i amb altres mesures com, evidentment, la del Global Grasp, que és contractació laboral i unes condicions mínimes de seguretat social i d'atenció als empleats.

Hem parlat de què és el que comprem, com ho comprem.
Ara parlem d'una altra part, que és la venda.
Nosaltres ens dediquem a vendre.
Com ho venem?
És una cosa molt senzilla, tampoc no ens l'hem inventada nosaltres i està a qualsevol llibre de màrqueting, tens good-better-best; tens una bona qualitat, una bona qualitat-preu, partint d'aquests paràmetres que dic, que són uns paràmetre d'un terç dels residus marcats per la Unió Europea i les dos certificacions -hi ha moltes més, però són les més importants que complim- i amb això oferim la millor qualitat-preu.
Estem al mercat i allà està el mercat i allà et posiciones, no hi ha més; és un posicionament de mercat.

Però què fas?
Una cosa més.
Hi ha clients que et demanen alguna cosa plus.
Nosaltres, per exemple, amb el cítric valencià, tenim un mòdul a les botigues -és un exemple, jo crec que de bones pràctiques o, almenys, els senyors d'Asaja així ens ho han fet saber-, que tenim un mòdul IGP de cítrics valencians.
Tu tens un cítric, que pot ser valencià o no pot ser valencià, però no ho dius, i tens un mòdul de cítric valencià perquè apostes perquè la gent puga comprar quilòmetre zero quan, realment, està certificat.
I també tens productes ecològics.

El mòdul de cítric valencià el tens a València només?
No, perquè és un producte i és una marca que jo crec que s'hauria de potenciar més perquè a mi m'interessa, jo li trobe més rendiment, l'agricultor li troba més rendiment i el client, si ho compra, també.
M'interessa i ho faig i de tant en tant, a tota Espanya.

Ara, vos dic una cosa, nosaltres exportar cítrics IGP Valencia encara no ho estem fent, perquè aquest reconeixement…, i no és perquè no volguérem, perquè nosaltres potser li traiem més cuartos, sinó perquè aquest reconeixement lamentablement per a tots els que estem aquí en esta taula no hi és fora de les nostres fronteres.
Jo done un altre tip, del qual nosaltres també en som culpables.
Tampoc aquí es tracta de repartir culpes, sinó de més aviat trobar solucions perquè això vaja a millors.

Llavors hem iniciat aquest programa de ficar productes de més bona qualitat dintre dels cítrics i la veritat és que ens està funcionant.
Ens està funcionant molt bé i estem molt contents.

Ja em queden quatre minuts.
Anem a les conclusions.
Les conclusions són: de tota aquesta visió general que vos he donat de què és el grup, com de gran és, les dificultats que de vegades dona un grup molt gran o els avantatges que pot arribar a donar, la primera conclusió és bastant clara.
Ja vos l'he dita: planificar es adaptar la producción a la demanda.
Así evitaremos excedentes que repercutan en la cadena de valor.
Tots saben del que estem parlant.

Si el client me demana 100 i por h o por b es produïxen 120, hi ha 20 d'excedents.
Llavors, aquest 20 quan estan al mercat, què fan?
Els compren a spot, els venen a qualsevol preu?
Te'ls traus de sobre?

Nosaltres també ens hauríem de traure de sobre els excedents donat el cas, perquè és el que hem contractat.
Però som amb 33 països.
Per a mi un excedent d'ics tones o ics milers de quilos ens ix una acció a la Baja Bavaria o al sud d'Espanya, per dir-ho d'alguna manera.
Nosaltres som molt grans i els donem molta flexibilitat a aquesta hora d'assumir l'excedent planificat, no l'excedent no planificat.
M'explique?

I per això també és important la gestió eficient de les campanyes.
Per això és molt important parlar amb els agents socials, parlar amb els agricultors, com tens la campanya, quan pots començar i quan pots acabar.

Ara vaig a dir-vos una tonteria, però el plátano canario o la vuelta al cole són campanyes que tothom té al cap.
Però la campanya de la taronja sempre (inintel·ligible) … si és al novembre, si és a primers de desembre o si és a primers… Vull dir, hi han (inintel·ligible) … i no hauria d'haver-hi, perquè és una cosa molt clara.
Quan la qualitat és la ideal per al client -i jo crec que amb això la gran majoria de la distribució està d'acord de quina és la qualitat que li vol donar al client- s'hauria de fer una -i ho dic- campanya, i dic entre tots.
Una campanya de dir «el teu cítric ja està aquí un altre cop».
Jo crec que és important com a recomanació.

Com a recomanació també vos he dit: aumentar los estándares de calidad.
Significa que no tengamos competencia más económica de terceros países si no hay igualdad de condiciones.
Jo no estic dient que no puga entrar cítrics d'altres llocs.
Un altre no comprenc, que no siga Sud-àfrica, però pot entrar lliurement.
Ara, que competisca amb les mateixes condicions que se'ls està exigint a un cítric d'aquí, amb una qualitat lamentablement molt per sobre del que es fa o del que es diu que s'hauria de fer a la Unió Europea.
I jo crec que amb aquest tip podríem desenrotllar-ho i nosaltres estarem encantats a contribuir-hi.

I el quart punt és una apuesta por el valor añadido.
Ja dic, de cítrics, en venem, però no és el mateix una taronja que una taronja de València.
I no és el mateix una taronja de València que una taronja de València ecològica.
I jo crec que tothom entenem de què és el que estem parlant.
Al client se li ha de donar l'opció.
Si no li dones l'opció, qualsevol taronja és taronja.
I qualsevol taronja és taronja, el preu que és el del mercat, és (inintel·ligible) … No té escut good-better-best.

Llavors, si tu tens tota aquesta cadena d'oferir productes de major qualitat percebuda, li pots rendir més.
I si li rendixes més, destenses la cadena de valor.
Amb això, jo vos dic recomanacions d'altres sectors a… Nosaltres, per exemple, a la llet…, també és un sector amb moltes dificultats a dia d'avui, vàrem fer la llet de pastoreo.
És més bona la llet de pastoreo?
Ningun biòleg ni veterinari te diu que siga més bona.
Però el client me l'accepta i me la paga, i està més feliç i està més content.
I això destensa el mercat, perquè a la llet de pastoreo se li paga un extra perquè tu tens un extra.
M'explique?

A vore, si el client percep un valor afegit i està content, li pague.
Hem de lluitar per tindre, a més de l'estàndard, que això no cal lluitar gaire perquè és la competència del mercat, hem de lluitar per tindre un plus, un plus establert.
I aquests plusos són els que moltes vegades destensen una cadena de valor que lamentablement en moltes ocasions va molt justeta per tots els costats.
Llavors, clar, si tu tens un portafoli de productes amb el teu client o amb la teua associació d'agricultors, on tens ecològic, on tens IGP i on tens estàndard, evidentment el portafoli del client augmenta…, -del client, perdó- en aquest cas, del proveïdor augmenta i augmenta de valor afegit.
Llavors, aquest escalafó és on voldríem arribar.

Me queden 30 segons, però simplement tornar a donar-vos les gràcies i obert a qualsevol tipus de pregunta.
Espere haver estat concís.
Espere que s'haja entés sense fer una presentació, perquè no volia que estigueren mirant els numerets, i que si és 120, o 130, o 140 milions.
Això crec que és bastant relatiu.
Allò important són les conclusions que nosaltres, dintre de ser un actor bastant important al sector, vos podem aportar a contribuir.

Quede obert a les preguntes.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Morales, per la seua esplèndida explicació del que representa Lidl i a què es dedica francament.

Com li havia dit abans, ara és el torn dels diferents grups polítics i comencem per la representant d'Unides Podem Beatriu Gascó per dos minuts.
Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyor Morales.

Realment, una molt bona presentació del treball que fan i que ens ajuda a completar el treball d'esta comissió, que finalitza amb la seua compareixença el nostre treball.

Aleshores, vostés estan ací representant precisament el Grup Lidl, que és un dels grups més importants de la gran distribució en Europa, i han estat convidats per esta comissió, perquè, com sempre, el gran problema del sector citrícola i del sector primari en general és quants diners estan arribant als productors i la crisi que això suposa perquè no estan podent viure del seu treball.

En esta distribució desigual al llarg de la cadena, la gran distribució sempre ha estat mirada amb un ull molt sever per part de la societat en general i esta era l'oportunitat per a defensar un poc el treball que fan vostés.
I nosaltres, sobretot, entendre com a regidors polítics on està la clau de les possibles solucions a un problema tan greu i tan complex.
És evident que no hi ha una solució, sinó en són moltes, però sí que volíem entendre com es forma el preu, per exemple; de quina manera vostés contribueixen que el preu siga el que és en les seues tendes.

Una altra de les acusacions que arriben a la gran distribució és… No sé si vol prendre nota a la millor, perquè…

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Si em feu més de dos o tres preguntes…

La senyora Gascó Verdier:

Sí, sí, som tots, tots, i vosté ha de respondre a tot el món…

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Doncs hauré d'agafar un boli, si me'l deixeu, perquè és electrònic i no… Disculpeu.

La senyora Gascó Verdier:

També entendre…, una de les acusacions que es fa a la gran distribució és el fet de vendre baix del preu de producció, que és cert que és un preu que no s'ha entés molt bé perquè per a cada productor serà un preu diferent.
Però la qüestió és com vostés contribuïxen a no enfonsar encara més el sector.

Una altra pregunta és si vostés venen les taronges que venen d'altres hemisferis a un preu superior al preu de les taronges espanyoles o no, o si és el mateix, o quina és la diferència de preu.

I una altra qüestió és que hem vist reduir el nombre de varietats que es venen per a altres espècies, com la poma o la pera, per exemple, s'han anat reduint les varietats que es posen a disposició del públic.
I si tenen com a estratègia fer el mateix amb les taronges i les mandarines, els cítrics en general, donat que baix del criteri de la qualitat organolèptica, aciditat i dolçor, a la fi, anem reduint… -disculpe- anem reduint la quantitat de varietats i un dels problemes del sector citrícola és precisament…, un dels reptes és que té una quantitat de varietats molt ampla.

Gràcies.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

En segundo lugar… (Veus)

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Jo he agafat una mica del seu temps, perquè he estat una mica torpe… Perdó.

El senyor vicepresident:

De tota manera, se n'ha passat.
(Veus) Se n'ha passat.

Ahora es el turno del señor Aguirre, en nombre de Vox Comunidad Valenciana.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Y gracias, señor Morales, por su interesantísima exposición.

Yo quería insistir en un tema que hemos sacado en alguna ocasión ya con otros distribuidores, y es concretamente en cómo se fijan los precios de compra de ustedes.

En general nos dicen sus colegas que son acordes al mercado.
Normalmente se basa en el mercado.
Y cuando hablan de la ley de cadena…, bueno, que se considera y tal, pero no sé si es un poco más por decir, porque en el caso de que se considere la ley de cadena me gustaría saber de dónde sacan ustedes el coste de producción para poder pagar a los eslabones anteriores al suyo.

Y profundizando en eso, quería preguntarle qué acuerdos entre los diferentes agentes de la cadena podrían ayudar al sector citrícola valenciano, qué acuerdos entre los diferentes agentes de toda la cadena.

También ha habido -son conscientes y también lo sufrirán ustedes- unos grandes incrementos de costes de producción, en fertilizantes, fitosanitarios, combustibles, etcétera, desde la primavera del 2021.
Entonces, quería saber si ese incremento de costes de producción lo ven reflejado en los costes finales, en los de compra y en los de venta de ustedes; si notan que ha habido un incremento, y si la gente lo asume -los clientes suyos.

Y nada más.
Básicamente si creen que ese incremento de costes puede ser absorbido por la comercialización o no.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

Y ahora paso la palabra al señor Eduardo del Pozo, en nombre de Ciudadanos, por dos minutos.
Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señor Morales, por su comparecencia hoy aquí y por su excelente exposición.

Yo me sumo a la pregunta que han realizado mis compañeros: ¿qué pasa con el mercado?
Ese desajuste de mercado.
Porque estamos viendo que los agricultores están sufriendo unos costes elevadísimos en la producción, pero parece ser que cuando llega el producto al consumidor y, también, cuando, en este caso, los distribuidores tienen que abonar el precio a los agricultores no reciben los agricultores lo que deberían de recibir.
O sea, no se ve el mercado incrementado en ese caso.
¿Qué pasa ahí?
¿Qué pasa ahí?

Después, usted vuelve a poner encima de la mesa lo mismo que han puesto sus compañeros a la distribución: la necesidad de planificar, planificar esa producción a la demanda.
Todos los distribuidores en esta comisión vuelven a mencionar esa necesidad para dar estabilidad tanto al consumidor, estabilidad a la distribución y estabilidad también para el agricultor.
¿Cómo podemos llegar a conseguir eso?
¿Tiene que intervenir la Administración para poner en este caso en contacto a todos los agentes?
¿Cómo lo podemos hacer?
Porque la distribución…, lo habéis puesto encima de la mesa y me parece algo totalmente sensato, esa planificación, esa organización.
Porque también estamos hablando de esa organización de producción.
¿Cómo organizamos la producción?
Y ¿quién tiene en este caso que asumir ese principal rol para que ello se lleve a cabo?

Después, agradecerle, en este caso, el hecho de que ustedes pongan en España ese módulo de cítrico valenciano, que la verdad es que nos parece totalmente una acción excelente.

Y, luego, cuando ha mencionado el hecho de que el cítrico valenciano no se reconoce fuera, a mí me gustaría preguntarle si cree que a lo mejor debería hacerse una denominación española o incluso europea.
Si eso beneficiaría, en este caso, a todos.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Del Pozo.

I ara li done pas, en nom del grup Compromís, al senyor diputat Josep Nadal.
Per dos minuts, quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt agraït, senyor Morales, per la seua exposició, per explicar-nos algunes de les interioritats d'una empresa tan important com la que ve a representar ací, però, sobretot, per parlar clar.
En quinze minuts, més o menys, ha respost moltes de les coses que estem preguntant ací durant fa moltes setmanes.
Hi ha molta gent que ha vingut i moltes voltes, molts que no han contestat.

Sobretot m'ha semblat molt interessant alguna de les coses que ha dit sobre la seua empresa, perquè sempre que hem fet una crítica a la gran distribució i al comerç internacional, una de les coses que critiquem dels productes que venen d'altres països, sobretot de fora d'Europa, és que no es tenen en compte els temes laborals, com afecten a les contractacions i com afecten al preu final del producte, ni els temes de gestió de la terra, com puguen ser els pesticides, etcètera, etcètera.

Vosté ha explicat un poc que vostés sí que ho tenen açò.
La qual cosa és prou interessant i, realment, de cara a fer l'informe, doncs, li tirarem bastant per ahí.

Ha explicat també, fins i tot, el tema de la IGP, que també és prou interessant.
Estes coses no sé jo si és que realment li les demana el client o és una qüestió de política d'empresa.

Bé, ha explicat coses… i jo voldria arribar a un text que vosté no ho ha explicat tant i m'agradaria que ho explicara un poc més, que és el tema de la producció, de la compra ecològica o biològica, si una empresa, com la seua, que crec que és alemanya, no sé si és de…, que és on més s'exporta la producció ecològica a Alemanya i on sembla que hi ha més interés en este tema, com ho tracta la seua empresa açò des del tema de cítrics valencians, si n'hi ha molta exportació de cítrics ecològics a Alemanya, o altres llocs d'Europa, etcètera.
Això ens interessa bastant.

Sobre el tema de Sud-àfrica, vosté ha dit que intentarien, en el tema de residus, per exemple, que no passaren d'un terç del que demanava la Unió Europea, de requisits que demanaven els productes que venen de fora, però sí que ha dit que vostés porten productes de Sud-àfrica.
M'agradaria saber si això ho fan només en els temps contraestacionals, o ho fan durant tot l'any.
També m'agradaria saber si eixos productes s'apliquen al tractament en fred.

I, per últim, i he preguntat a totes les grans distribucions que han passat per ací, que ens vam enterar en algunes notícies que l'agència d'inspecció agrària, les AICA, van denunciar alguns supermercats de la gran distribució, en hem enterat per la premsa però no posava exactament quins eren els supermercats.

Per tant, ja sé que la pregunta és difícil de contestar, però li pregunte directament si el seu supermercat, en este cas, el Lidl, va estar denunciat per l'AICA per alguns casos d'oferir productes a preus que no cobrixen els costos de producció o, en alguns casos, contaminats per productes que venen de fora i tal.

Moltes gràcies per la seua (inintel·ligible) …

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y, ahora, es el turno del grupo Popular.

Tiene la palabra la señora Elisa Díaz, por dos minutos.

Cuando usted quiera.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Morales.

Bueno, llegados a este punto, ya sabe, le han hecho prácticamente todas las preguntas, pero reiteraré o incidiré en el tema de los productos que vienen de fuera.

Usted ha comentado que, o he entendido que, aunque vengan productos de fuera en determinadas…, porque además apuestan por la calidad y que tienen que ofrecer mayor calidad del producto a sus consumidores, tienen un módulo de producto de la Comunidad Valenciana, que además así lo anuncian, pero eso es siempre…, porque, claro, vamos a ver, si traen producto de fuera en determinadas ocasiones justificando la mayor calidad de esos productos porque aquí estamos fuera de temporada, cuando estamos fuera de temporada entiendo que ese módulo está vacío, o, aun así, sí que lo tienen porque… apostando también por ese «kilómetro cero», ¿no?
, de que al final es producto cercano y se evita producir huella de carbono, etcétera, etcétera, claro, o hay temporadas en las que ese módulo está vacío y se trae de fuera porque no cabe más remedio.

Respecto de la reivindicación que tienen ustedes y el control que tienen ustedes, que incide en que son incluso más exigentes que la Unión Europea en la parte fitosanitaria, ¿es reciprocidad o simplemente; simplemente, no es simplemente, va más allá de lo que exige la Unión Europea, pero es de reciprocidad, o sea, lo que se exige aquí para los productos de aquí lo exigen ustedes para los productos de fuera, tal cual, o hay algunas cosas que…?
Vale.

Y por mi parte, pues, nada más.

Darle las gracias y… gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, senyora Díaz.

Y ya, para finalizar esta ronda y las que ha habido, tiene la palabra, en nombre del Partido Socialista, el señor David Calvo.

Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente,

Buenos días, señor Morales.

Agradecerle su intervención, ha sido merecedora de las tres c, ha sido clara, concisa y concreta, creo.

Y nos gustaría centrarnos, al margen de que el compañero de Vox haya incidido en un aspecto importante que es el precio de compra, pues, a nosotros nos gustaría incidir en el precio de venta que hace su su cadena.
Y según los datos de diciembre del año pasado, los precios de los alimentos se han encarecido, aproximadamente, un 16,5%, es decir, por aumento de precios energéticos, de fertilizantes, tratamientos, etcétera, etcétera.
Y pongo en concreto el caso de las naranjas que multiplicaron por dieciséis su coste desde la cotización del campo al lineal del supermercado, es decir, de 0,1 euro el kilo en el campo a 1,65 en el lineal, aproximadamente.

Y, también, al hilo de lo que ha comentado el compañero Nadal, sí que nos interesaría saber cómo fijan los precios de venta en el lineal, porque sabe que consta como una especie de denuncia en la que ha aparecido el kilo de navelina a 0,80 céntimos en un lineal de supermercado.

Pues, bien, consideramos que controlar ese descontrol de encarecimientos debería ser nuestra diana de acción y nos consta también que han iniciado acertadas campañas, como las que ha mencionado, de promover, de promocionar los cítricos españoles y, concretamente, los valencianos.

También me gustaría que hiciese una buena valoración sobre el cumplimiento del Código de buenas prácticas mercantiles en la contratación alimentaria, que, como saben, no es de obligado cumplimiento pero que muchas de las cadenas que han comparecido en esta cámara han fijado su posición frente a ese código.

Y también, y ya termino, pues sabrá que la conselleria ha creado recientemente una especie de AICA autonómica para evitar especialmente la venta a pérdidas, pero también para fiscalizar y controlar ese tipo de encarecimientos y de prácticas abusivas.
Creemos que merman la capacidad de reacción de los agricultores con la intención de mejorar los procesos de comercialización, en general.
Nos gustaría que hiciese una valoración y si va a incurrir en una especie de perjuicio a su cadena o, sencillamente, como ya lo están cumpliendo, no hay que adaptarse apenas.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

I, ara, per a finalitzar la intervenció, la compareixença del senyor Morales, per un temps de huit minuts.

Quan vosté vullga, doncs, respon a les qüestions que li han plantejat, i, en algun cas, si no fora possible, doncs, ens ho envia per correu junt a la presentació.

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Intentaré ser concís.

El senyor vicepresident:

Quan vosté vullga.

El senyor gerent de compres i relacions institucionals de Lidl Espanya:

Moltes gràcies, gràcies.

Com es formen el preus, vull dir, els preus es formen per l'oferta i demanda, i això és evident.
Jo torne a dir i a reincidir en el mateix, quan tu tens un contracte anual, que crec que és una de les claus per les quals la cadena de valor es destensaria, tens un acord de retirada de quantitats; llavors, aquestes fluctuacions de preus no les tens, i no les tens ni per amunt ni per avall.
A veure, a vegades ens diuen: «Hosti!
, és que esteu venent a sota cost»; nosaltres el que pensem és una gran distribució, que, probablement, els meus companys que han vingut aquí són tots de la gran distribució, no són petits distribuïdors, la gran distribució té una línia de preus molt marcada, no té aquests balls.
Nosaltres no anem amb balls, no anem amb spot; a veure, si no vas spot, a vegades et pot sorprendre i, a vegades, et pot decebre, donat el cas.

Llavors, una empresa que compra a 33 països és una empresa que ha de construir el cost i el cost que superi, evidentment el cost d'un agricultor perquè demà li pugues tornar a comprar.
És que, si no, no planificarien amb nosaltres, i no ens dirien: «Escolta'm!
, no vull vendre't a tu, vendrem a un altre».
Llavors, el volum i grans volums fan que no puguem variar amunt i avall els nostres costos, són bastant, bastant estables al llarg de l'any i bastant planificats perquè, si no, ja no ens plantaríem.

Jo crec que amb això responc i contribuïsc, espere, a respondre les grans preguntes que hem feu de com es forma el cost, vull dir, és bastant…, amb una gran corporació és bastant senzill, moltes vegades comprem més car que a la fruiteria del costat, però moltes altres vegades comprem més barat.
El que intentem és tindre una línia que puga garantir i traçar tots aquests controls extra que els hi demanarem, que són empleabilitat, bones pràctiques amb el conreu, això és el que realment moltes vegades ens és difícil de trobar i amb la qual cosa ens esforcem més treballar-hi.
Val?

Vendre sota cost està literalment prohibit, i nosaltres internament dins de la nostra empresa…, és que ni que jo vullga un dia, no puc, tenim tants controls interns que és literalment impossible, no ens aportaria un excés amb una empresa com nosaltres.
Nosaltres el que de vegades hem de fer és liquidar un excedent planificant i no ho fem a sota cost; si no féssim això, el que poguera passar és que els excedents d'una multinacional tan gran es fan una bola enorme i dius: escolta'm!
, saps?
, el que t'he planificat, que no t'ho vaig a comprar.
Això no es pot fer, no pots deixar als agricultors endarrere; llavors, has d'aguantar aquests productes, vendre aquests productes, i complir amb la llei de la cadena de valor.
No és fàcil, si fos fàcil ho faria una màquina, no és fàcil, però es pot fer.

Allò de reduir les varietats, a vore, jo diria més aviat al contrari; intentem donar més informació al client perquè puga trobar la varietat que més li agrade.
Vos done exemples, que no és pas de la Comunitat Valenciana, va ser amb el govern de la Generalitat de Catalunya, que vàrem fer cítrics IGP Delta de l'Ebre.
Tenen una aparença bastant trista, són verdets, i suposo que a Castelló també, perquè bàsicament estan al costat, no són tan bonics, ara, estan molt més bons.
Els productes funcionen com un tir; ara, evidentment, no n'hi ha necessitat perquè ja no n'hi ha.

Llavors, jo crec que el tema de limitar i fer una o dos varietats no és, precisament, el que vos he explicat avui, és tot el contrari; donem-li més informació al client, donem-li més informació perquè sabrà comprar millor, i és del que es tracta.

Nosaltres, increment de costos de la producció.
Clar, nosaltres arribem a acords amb agricultors, i un any, i un altre any, i un altre any; si no els hi és rentable, l'any que ve no hi són, i a Suècia no podrem vendre taronges.
Llavors, nosaltres no podem esprémer a poc a poc a l'agricultor perquè demà no hi és, a vore, hem de ser conscients, i per això has de tindre una persona que se sega, una empresa que se sega, i que xarren, xarren amb AVA, que xarren amb ASAJA, que xarren amb UPA, que sàpigui quin és el problema que té la gent al camp i com es pot contribuir, perquè estem al mig, a donar-li al client aquell producte.
Llavors, va lligat també amb els temes de costos de producció, el que vos deia, si només tens un únic producte, allà te la jugues tota; si vas intentant donar-li diferents productes al client, li dones opcions per a escollir, i no totes al mateix preu.
Nosaltres venem a preus de mercat i som tremendament defensors de la competència, però el preu de mercat ficant-li les coses al seu nom; no val el mateix un IGP, i podeu vore en la botiga, un IGP no val el mateix que un ecològic ni val el mateix que un que no té nom.
«No, és que, potser, sap igual»; escolta!
, potser, sap igual, però no és el mateix producte, i com que no és el mateix producte, ni li rento el mateix, ni pago el mateix.

Llavors, nosaltres creem que és això una de les claus que contribuiria, com vos he dit, a destensar la cadena, que no totes les taronges són taronges, i si poguérem sortir d'Espanya i fer alguna campanya -i aquí, potser, vos demano una ajuda-, fer una campanya fora d'Espanya per dir «el cítric valencià», o el cítric espanyol, m'és igual, com s'ha fet amb altres productes, doncs, jo crec que ens defensaríem molt, i molt millor.

Amb el tema de Sud-àfrica, que m'heu fet també la pregunta, nosaltres només tenim Sud-àfrica quan no n'hi ha possibilitat en qualitat desitjada pel client a Espanya/València.
Quan ja s'acabe, que està a punt d'acabar-se la taronja, la mandarina es va acabar fa unes setmanes, tu no pots oferir una qualitat que no és la que espera el client perquè li estàs fent un favor molt dolent a l'agricultor.
Llavors, allà quan s'acabe, però tots els distribuïdors, tots els grans distribuïdors fem igual, quan s'acabe, s'acabó, te portes de Sud-àfrica.
I, evidentment, tot el que li demanes a un agricultor d'aquí, li ho demanaràs al d'allà.
Per això vos he dit que només comprem a Sud-àfrica, només comprem a Sud-àfrica, per a 33 països.
Durant aquests tres mesos, tres mesos y mig com a molt, només comprem allà.

I amb allò dels fitosanitaris, unint-ho amb allò de fitosanitaris i pràctiques socials, clar, si ho fessin més restrictiu a nivell legal, estaríem fent un favor a l'agricultura espanyola, enfront a tercers països.
Nosaltres no portem de tercers països, no vaig a dir els noms dels països, però crec que els teniu en ment, vos fan competències, no és deslleial, perquè no ho és, perquè està complint la llei, però no és tan justa perquè nosaltres, aquí, a Espanya, ho estem fent un poquet millor i ho hem de dir als clients.
Això té Global GAP, això té Global GRASP, i això està a un terç del que diu la Unió Europea.
Hala!
, mira que bo és el cítric d'aquí!

Clar, si li traus tots els cognoms, et queda el nom pelat, i el nom pelat és taronja, i el que es tracta és de vendre taronja espanyola, taronja valenciana, la valenciana no cal perquè tens IGP, però, bé, és igual, taronja espanyola com a marca, i fer la vuelta al cole amb la taronja, i promocionar aquest producte, i que no sigui taronja a Espanya sinó taronja d'Espanya.
Jo crec que al client li donarà un valor afegit que quan fiqui «taronja» d'un país x que estiga al nord d'Àfrica o estiga on sigui.
Nosaltres no ho venem, tampoc fem campanyes dient que no portem taronges de Tunísia, seria bastant mesquí fer-ho, però simplement no ho fem.
Això és competir amb igualtat de condicions.

Jo crec que quasi, quasi, vos ho he dit tot.

A una pregunta que em fèieu, allò de fiscalitzar.
Nosaltres estem d'acord en fiscalitzar, però estaríem més d'acord amb el tema de promoure, som fans de promoure.
Vull dir, estaríem encantats de formar part d'alguna comissió, o també com la pregunta que m'ha fet el company de Vox, estaríem d'acord a fer una comissió de bones practiques del cítric de València o del cítric espanyol, m'és absolutament igual.
Per què no tenim un codi de bones pràctiques de llet o del sector lleter i no el tenim al sector cítric?
Nosaltres estaríem encantats de formar part.
I amb aquest codi de bones pràctiques, voluntari d'adscripció, anem a ficar un terç de la Unió Europea.
Ja vories com s'acabarien molts espots i moltes coses.
Nosaltres creiem que aquest és el camí, però creiem que és el camí perquè el nostre client ben informat és el que ens està dient, que és la nostra feina, detectar el comportament del nostre client.
Si el nostre client no vol productes de la zona, el mòdul IGP de València no mos funcionaria, i ens està funcionant tant a València com a Santander.
M'enteneu?

Llavors, fiscalitzar està bé, evidentment has de complir la llei, però més important encara és per nosaltres promoure, promoure el valor afegit, que destensaria la cadena de valor.

Espere haver respost a tot.
I donar-vos les gràcies, jo crec que sempre estem encantats de contribuir amb això.
Espere haver estat també amb les tres c, vull dir, de vagades dins de la casa peque de massa transparent i de dir les coses massa clares moltes vegades, però jo crec que això és un tema crucial.

El senyor vicepresident:

Doncs molt bé.
Moltíssimes gràcies.
Li reiterem l'agraïment i el reconeixement a la seua exposició, crec que ha estat molt valuosa.
I novament moltes gràcies per la seua participació .

A les seues senyories els diria -un segon- una proposta que vaig a fer, i és que ocupe la presidència la presidenta de la comissió.
(Veus)

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Beatriu Gascó Verdier)

La senyora presidenta:

Senyories, amb aquesta compareixença acaba el pla de treball que ens havíem proposat, acaben les compareixences del pla de treball, ara queda la part més important del nostre treball, que és la realització del dictamen.

Si ho recorden, ens havíem donat com a data el 27 de juny per al seu debat, amb la qual cosa els diferents grups parlamentaris haurem de presentar els nostres diferents plans el dia 20 de juny a més tardar, era la proposta inicial.
Després veurem si és possible realitzar-la o no, però jo espere que sí, perquè si no la idea era que després s'aprovara en este període de sessions el dictamen, i per això seria interessant.

A mi m'agradaria fer un balanç final.
Per a mi ha sigut realment un dels treballs més interessants que he fet en este temps de set anys i pico en les Corts Valencianes a nivell personal, en tot cas.
Crec que hem tingut oportunitat per a aprendre moltíssim.
Hem tingut a grandíssims experts que ens han donat l'oportunitat de tindre una visió de conjunt, de quins són els problemes que patix aquest sector central per a l'economia agrària valenciana.
Hem tingut 53 compareixents en 11 sessions, des dels representants de les universitats de moltes disciplines diferents, catedràtics i gent molt coneguda del sector, gent de la investigació, des de la UPV, la Universitat de València, el CSIC y el IVIA, evidentment.
Hem tingut a gent de l'administració, secretaris generals, diversos directors generals, secretaris autonòmics -perdó-, directors generals i directrius generals, representació de la gran distribució, representació de les cooperatives, de les SAT, de les empreses.
I ací he de dir que és una llàstima que, de les grans empreses, haja vingut sols Cañamás, crec que ha sigut una llàstima que Greenmed, a qui també vàrem convidar, no haja volgut comparèixer.
Però hem tingut també xicotetes empreses, com Frutas Tono o Naranjas Ché.
Hem tingut gent de la interprofessional, de les dos, d'Intercitrus i d'Ailimpo, el comité de gestió, que era la mateixa persona, Inmaculada Sanfeliu, a la que hem de donar les gràcies per haver vingut també.
De la IGP, José Enrique.
De sanitat vegetal.

En fi, hem tingut a gent de totes les disciplines que havíem decidit.
Han sigut moltes, no anem a anomenar-les totes, però personalment sí que m'agradaria donar les gràcies especialment als representants de les treballadores agrícoles que ens varen deixar uns testimonis realment preocupants, jo crec, per al sector que hauria de prendre nota de les coses que queden per fer i per millorar.

I també vull donar les gràcies molt sentides a Paco Borràs que ens ha estat seguint en estos treballs, en el dia a dia, que està ja treballant en els possibles resultats, que a mi personalment em va ajudar moltíssim a reflexionar sobre com es podia pensar esta comissió i que, bé, és una persona que ha dedicat la seua vida professional al sector i que crec que mereix un reconeixement.

I res, ens queda molt de treball, com sempre.
I aleshores encomane a les seues senyories que anem treballant en el dictamen i anar acomplint els terminis.

Moltes gràcies.
Crec que hem treballat de manera distendida -com es diu?
, destesa?
Nadal, tu que eres el lingüista, com es diu distendida?
Distesa, i en un bon ambient.

Així que moltíssimes gràcies a totes i a tots.

Algú vol dir alguna cosa?
Sí, havíem dit el 20 de juny per a l'entrega de, (veus) exacte, últim dia per a registrar les propostes de dictamen el 20 de juny, la idea és debatre i aprovar el dictamen el 27 de juny en comissió i…, (veus) exacte, els vots particulars, en el cas que n'hi hagen, seria per al 29 de juny.
Estes són les dates.

Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 27 minuts)