Obres%20P%C3%BAbliques%2020200520HTML.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 20 de maig de 2020.
Comença la reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix la diputada senyora Mercedes Caballero Hueso.
Reunió número 6.

La senyora presidenta:

Bueno, estamos todos.

Buenos días a todos y a todas.

Primero, mostrarles mi satisfacción por volver a vernos, aunque sea en estas circunstancias, y haya el eco que hay en este hemiciclo.

Buenos días, vicepresidente.

Si me permiten, les pediría que guardemos un minuto de silencio por todas aquellas personas que nunca más podrán estar aquí con nosotros.

(La cambra guarda un minut de silenci) (Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias a todos y a todas.
Y ahora, antes de iniciar la sesión de la Comisión de Obras Públicas, Infraestructuras y Transportes, le doy la palabra a la secretaria para que para que pase lista y vea si tenemos quórum.
Cuando quiera, señora Robles.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora presidenta:

Hay quórum, con lo cual pasamos al inicio de la comisión.

El primer punt és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Algú té alguna cosa a afegir a l'acta de la reunió anterior?
Doncs, si és aixina, la donem per aprovada per unanimitat.

El segon punt és la compareixença del vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, per a informar sobre les línies generals i estratègiques de la Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, en el període de reconstrucció, després de l'emergència sanitària, provocada per la COVID-19 i les seues conseqüències socials i econòmiques, sol·licitada a petició pròpia.

Abans de donar-li la paraula, senyor vicepresident, vaig a compartir en els companys de la comissió els temps i l'ordre d'intervenció després de la compareixença, i aixina tots ho tenim clar.

El vicepresident té una primera intervenció sense límit de temps.
Després, les intervencions van de menor a major, primer els grups de l'oposició i després els grups de govern.
És a dir, primer el Grup Vox, després Ciudadanos, després el PP, després Unidas-Podem, després Compromís, i per últim, el PSOE, en un temps de 3 minuts.

Després, el vicepresident contesta també sense límit de temps.
I el torn opcional de preguntes i aclariments, el mateix, en tres minuts, cadascun dels grups.
I tanca el vicepresident en una intervenció, ahí sí, en un límit de 3 minuts.
Estem tots de…?
Sí, ja.

Senyor Castelló, quan vullga, diga'm.
No, li has de donar tu, jo no.
A mi m'han dit que jo no he de tocar res.
Li has donat a present primer?
Doncs, a mi m'han dit que… Ara.

El senyor Castelló Sáez:

Ya está, ya está, gracias.

Una cosa, presidenta, como ha pasado en otras comisiones, dado que solo hay dos comparecencias y la duración va a ser bastante reducida, era pedirle que en el primer turno nos diera al menos un turno de 5 minutos, que tampoco es volvernos locos para la primera intervención.

La senyora presidenta:

Vamos a ver también el tiempo que utiliza…

El senyor Castelló Sáez:

No, no, ha dicho tres y tres.
Son seis, si pide el grupo político la comparecencia, pero como no la ha pedido nadie…

La senyora presidenta:

Si es a petición de un grupo político, son seis.
Si es a petición propia, son tres para cada…

El senyor Castelló Sáez:

Por eso le pido 5 minutos en primer turno, presidenta.

La senyora presidenta:

Vamos a ver el tiempo de duración de las intervenciones del vicepresidente, y ustedes saben que yo soy muy generosa con los tiempos, siempre que se hable del tema en cuestión.
Cuando empezamos a divagar con otros temas es cuando el tiempo de la intervención queda suspendido.

Compareixença del vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, senyor Rubén Martínez Dalmau, per informar sobres les línies generals i estratègiques de la Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica en el període de reconstrucció després de l'emergència sanitària provocada per la COVID-19 i les seues conseqüències socials i econòmiques, sol·licitada a petició pròpia (RE número 17.
279)

La senyora presidenta:

A partir de ahí, señor vicepresidente, si le da usted al micro y empezamos cuando usted quiera.
Tiene usted la palabra.

El senyor vicepresident segon i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Doncs, moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats, comparec de nou, a petició pròpia, davant la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports, per a informar sobre les línies generals i estratègiques de la Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, en el període de reconstrucció, després de l'emergència sanitària provocada per la COVID-19, i les seues conseqüències socials i econòmiques.

Ja vaig comentar en el Ple que havia demanat esta compareixença, justament per a poder explicar-los estes línies estratègiques i poder treballar conjuntament amb el parlament en eixe futur.

Abans d'entrar en l'explicació dels reptes als quals ens enfrontem a llarg termini i les actuacions concretes que ja estem posant en marxa per a eixir d'aquesta situació, sí que m'agradaria enviar un missatge de solidaritat a tota la gent que està patint les conseqüències del coronavirus.

I també, fer especial menció a totes les valencianes i els valencians que ens han donat un exemple de responsabilitat durant la primera fase de la desescalada, que s'ha iniciat en la totalitat del nostre territori.

I per últim, una vegada més, a tot el personal i professional que han estat treballant incansablement per a dur a bon port esta situació tan complicada.

Senyories, fa menys de dues setmanes vaig comparèixer en aquesta mateixa cambra per a explicar les mesures que hem posat en marxa per frenar l'impacte econòmic i social del coronavirus.
I aquestes accions han suposat un respir per a milers de famílies valencianes que veien com el confinament, la manca d'ingressos i la falta d'adequació dels seus habitatges afectava les seues condicions de vida.

Com conscients que ens queda molt per a fer, i la pandèmia ha situat el dret a l'habitatge com un pilar fonamental en la configuració d'un nou sistema públic de protecció.
Sense dubte, la mala gestió de la crisi de 2008 ens serveix d'exemple de com no s'ha d'actuar.

No cal pensar massa per a trobar exemples representatius de males decisions polítiques en el passat.
Retallades en salut, retallades en inversió pública en general, i en vivenda en particular, retallades en tot el que ara ens fa falta per a sostenir la vida de les famílies.

I així, els governs que van gestionar les anteriors crisis van decidir protegir interessos diferents dels interessos de la gent.
Persones que van ser expulsades de les seues llars, mantenint, en molts casos, el seu deute hipotecari.

I famílies que es van vore obligades a buscar cases de lloguer, en un mercat copat pels fons d'inversió i per la creixent demanda de vivendes turístiques.

Des del govern de la Generalitat, ens fixàrem com a full de ruta la construcció d'un model alternatiu, basat en els drets i en la sostenibilitat, un model que ara és més necessari que mai i que cal reforçar.

Tenim davant l'obligació de garantir que esta pandèmia no genere més desigualtat, sinó menys, per a orientar d'aquesta forma tots els recursos disponibles cap a les necessitats bàsiques de totes les persones, començant per l'habitatge, tal com recull el pacte del Botànic d'Alacant.

Si l'emergència sanitària del coronavirus suposa un punt i apart en la societat, la nostra intenció és construir un nou acord basat en la justícia social, la protecció de la natura i el blindatge dels serveis públics.

Senyories, en aquest marc, m'agradaria remarcar la importància de les Corts Valencianes en la reconstrucció.
És un element que sempre hem posat de manifest i que pensem que ara és més important que mai.

I en particular, la qüestió de l'habitatge necessita ara també més que mai un pla estratègic amb capacitat d'incidir en els tres principis que he assenyalat anteriorment: la justícia social, la protecció de la natura i el blindatge dels serveis públics.

Són eixos que també seran de vital importància en els futurs debats que es donen en la comissió per a la reconstrucció, que es va constituir la passada setmana.

I per això, des de la Vicepresidència Segona i Conselleria d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, proposem que el pla Hàbitat 2030, les propostes del qual els presente hui, siga l'instrument operatiu amb el qual es puga garantir la funció social de l'habitatge en la Comunitat Valenciana, i proporcionar un servei públic de qualitat en els pròxims deu anys.

Que siga una eina oberta a la participació i aportacions tant de l'esfera política com de la societat civil.
Un procés d'elaboració que està en marxa i al qual els convide a participar activament.

En paraules de l'escriptor natural de Sanet i els Negrals, Isa Tròlec, que tant va escriure sobre la Marina i la nostra terra, «als deu anys el bon barroc que l'havia bolcat va canviar per pedres gòtiques, va eixamplar el silenci, sols esquinçat per la flauta, adés d'aigua, ara d'argent».

Aconseguir el canvi requerix la voluntat política no sols d'aquest govern, sinó també dels qui vénen després.
I per això, volem que el pla Hàbitat siga aprovat amb la màxima participació i legitimitat possible.

I per això, hem optat per un procediment participatiu que ens hem encarregat de desenvolupar al llarg d'aquestos mesos, mitjançant encontres sectorials i enquestes d'anàlisi qualitatives.
Concretament ens hem reunit amb diversos ajuntaments, com Vila-real, Castelló, Onda i Gandia.

Mancomunitats, com l'Alcoià, el Comtat i la Ribera Alta.
Com també amb altres entitats que treballen pel dret a l'habitatge, com Cermi, Cocemfe, Creu Roja, les PAH o Pimesa, entre altres, per tal de recollir les seues aportacions i enriquir el text amb una visió més pròxima a la realitat.

Per primera volta en la seua història, la Comunitat Valenciana tindrà un pla estratègic amb el rigor suficient per a apuntar els grans objectius de la propera dècada.

I per a construir aquest model, senyories, hem de conéixer en profunditat les necessitats de la gent i els problemes que ara existixen.
I els donaré alguns exemples d'estes necessitats urgents.

En primer lloc, som conscients de les traves de gestió que moltes vegades han d'afrontar les persones.
L'administració ha d'estar al seu servei, i no és acceptable que sume dificultats.
Per això, volem proposar un nou model de governança que agilitze, done transparència i siga més proper.

Aquest model estarà basat en la participació dels nostres pobles, en la gestió directa de la política d'habitatge, sempre amb el nostre suport i sota la nostra coordinació i supervisió.

En segon lloc, el conjunt de vivendes de la Comunitat Valenciana ara mateix no s'ajusta a les necessitats.
La crisi del coronavirus ha corroborat que moltes de les cases no són adequades per afrontar un confinament de diversos mesos.

I tampoc és admissible que hi haja persones majors que no puguen eixir de les seues vivendes, per no tindre, per exemple, ascensor.
No es pot consentir que un terç de les llars passen fred.
Que el 16 % trobe a faltar serveis de proximitat, cosa que s'accentua molt més encara en les zones rurals del País Valencià.

Hem calculat que quasi el 10 % dels habitatges principals requerixen una intervenció urgent i mesures d'integració urbana.
I per això, durant la pròxima dècada, si volem que això canvie, s'han d'intervindre 150.
000 habitatges i els seus entorns, amb criteris de biohabilitat, que tinguen en compte la diversitat de les unitats de convivència, la diferència d'usos, l'adequació dels espais amb criteris de salut, i sempre, sempre, des de la perspectiva de gènere.

En la recerca d'un hàbitat equitatiu i saludable, volem que el cent per cent del parc públic d'habitatge siga accessible i segur.
Que tots els habitatges en edificis de tres o més altures compten amb ascensor o alguna alternativa d'accessibilitat, per tal de frenar també l'exclusió social.

En tercer lloc, els estudis del nostre Observatori de l'Hàbitat i la Segregació Urbana assenyalen que, a final de 2019, en la Comunitat Valenciana 88.
000 famílies necessitaven algun tipus de suport per a accedir a un habitatge.
I això és inacceptable.

Des de la Generalitat Valenciana hem de comprometre'ns a duplicar el nombre d'habitatges d'interés social en els pròxims deu anys.
I és important assenyalar que, quan parlem de parc públic d'habitatge, parlem de tots els habitatges que siguen titularitat d'una administració pública, siga autonòmica o local.

En quart lloc, seguint l'agenda 2030, volem aconseguir que les ciutats i els pobles siguen sostenibles.
I en esta matèria, el sector de l'edificació i la regeneració urbana té un inqüestionable protagonisme ara també, com a motor econòmic, capaç de generar treball i reactivar un dels sectors més castigats pel confinament i la paralització de les obres i les rehabilitacions.

La intenció és construir un acord de transició verda i circular en l'hàbitat, amb uns objectius clars i avaluables.
De cara al 2030, volem reduir el consum d'energia un 35 % i d'aigua, un 20 % en les nostres cases per tal de no malbaratar els recursos.

Miren vostés, aquestos grans objectius estratègics s'han de materialitzar a partir d'este mateix moment.
La COVID-19 ens ha obligat a accelerar els ritmes administratius i d'implementació de polítiques públiques.
La planificació a llarg termini és més que necessària per a saber on volem arribar.

I, paral·lelament, també hem de materialitzar les nostres accions de govern en els pròxims mesos.
Amb aquestos objectius en el punt de mira tenim clar que necessitem noves dinàmiques de gestió i noves eines per a desenvolupar-les.

Sense anar més lluny, el divendres passat vam aprovar al Consell les ajudes d'emergència per a col·lectius amb especial vulnerabilitat.
Fa dues setmanes em vaig comprometre en este mateix hemicicle a ser la primera comunitat autònoma en acabar de desenvolupar l'escut social, i així ha sigut.
Unes ajudes que arribem a col·lectius que, per la seua condició de vulnerabilitat, moltes vegades es queden fora dels sistemes de protecció.
Persones sense un contracte regular de lloguer, dones víctimes de violència masclista o persones sense llar.
I estes ajudes poden ser fins a 900 euros i fins al cent per cent de la renda o preu que tinga l'immoble.
El termini de concessió és d'un any, renovable anualment si s'acredita que encara persisteix la necessitat.

Dit açò, hem volgut també encaminar esta convocatòria cap el model de nova governança.
Tractant-se d'emergències i col·lectius que requerixen atenció immediata d'acord amb el principi de subsidiarietat, les administracions que més ràpid poden actuar són les que estan més prop del problema.
I per això els municipis seran els encarregats de gestionar estes ajudes amb els recursos que els proporciona la Generalitat: 5 milions d'euros que se sumen a les altres convocatòries d'ajudes i que contribuïxen a la xifra més alta en la història d'ajudes en matèria de vivenda que hem tingut mai les valencianes i els valencians, un total de 33 milions d'euros.

A més a més, per primera vegada s'han utilitzat criteris d'adjudicació dels recursos en relació amb l'índex de vulnerabilitat facilitat per la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.
I així s'han vist afavorides en el repartiment zones que habitualment es troben infrafinançades com les comarques del sud d'Alacant.

Quant a la gestió, esta nova etapa que s'inicia ens oferix l'oportunitat de redefinir com desenvolupem les polítiques d'habitatge.

Si hi ha una reflexió general que hem compartit al llarg de totes les trobades sectorials que hem realitzat és que cal millorar la coordinació entre les entitats locals i l'Administració autonòmica, i este aspecte és fonamental.
Tractaré de posar un exemple: l'Ajuntament de Gandia compta amb un parc públic d'habitatge municipal ben important que gestiona a través de l'oficina municipal d'habitatge.

D'altra banda, la Generalitat valenciana té un centenar de cases en Gandia destinades a lloguer social, que són gestionades des de l'Entitat Valenciana d'Habitatge i Sòl, l'Evha.

Aquesta bicefàlia pot provocar dificultats en la gestió i, per conseqüència, desigualtat en les adjudicacions, ja que s'utilitzen criteris d'assignació diferents.
I això no ens ho podem permetre.

Com bé saben, la gestió eficient dels recursos públics és sempre important.
Però en èpoques de crisis este valor s'accentua perquè tenim recursos limitats.
I per això el que estem proposant és que abandonem esquemes institucionals obsolets i treballem per a consolidar un nou model de gestió participat, tal com tenen els països més avançant en matèria d'habitatge del món, com Àustria o com Finlàndia.
Aprofitem estructures administratives consolidades, sempre respectant les seues dinàmiques prèvies i anem a crear-ne de noves.

Em permetreu que incidisca en la qüestió.
Ara els propose que abandonen la seua mirada des del punt de vista de la gestió i la situen en la pell de la ciutadania.
Una de les funcions més importants de la Generalitat és proporcionar un servei públic que siga accessible.

Actualment, les oficines més properes al ciutadà són les direccions territorials situades a les capitals de província, únicament a les capitals de província.
I cal expandir estes oficines per a emmarcar en el marc del territori les polítiques de vivenda i buscar una atenció de proximitat.
Sols així la gent reconeixerà l'habitatge com un dret al qual pot accedir amb igualtat de condicions.
I el que és més important, s'han d'unificar tots els procediments administratius en un sol punt de referència per a evitar la desinformació i la falta d'accés als recursos de les persones.

Les persones haurien de tindre l'oficina d'habitatge en el seu poble.
O, com a mínim, una oficina per comarca perquè els desplaçaments foren realment accessibles.

Dit això, vull presentar-los la xarxa d'administracions locals i comarcals d'habitatge, la xarxa Xaloc, que haurà de reunir els següents serveis per a ser operativa.

En primer lloc, un servei especial d'urgència per a atendre desnonaments.

En següent lloc, un servei immobiliari per a ajudar a trobar habitatge en el mercat privat, cosa que pot afavorir l'emancipació de la gent jove.

En tercer lloc, un servei d'informació i assessorament legal en matèria d'habitatge, amb tot el que això compren: ajudes, rehabilitacions, informació sobre el pagament d'impostos, hipoteques…

I, per últim, un servei de mediació en problemes amb el lloguer i problemes veïnals.

És una iniciativa que tenim molt avançada i que es constatarà amb la posada en funcionament de projectes pilot en municipis, mancomunitats i diputacions.
Una col·laboració que ens permetrà avaluar els resultats i desplegar les oficines en tot el territori amb la seguretat que funcionaran adequadament des del primer dia.
En definitiva, es tracta de sumar a tots els actors possibles en la consolidació d'un dret fonamental.

Quant a les polítiques concretes, hi ha una primera fonamental, que ja he reiterat moltes voltes, però que em sembla necessari tornar a comentar.
Necessitem ampliar el parc públic de la Generalitat.
I esta ampliació és ara més important que mai.
Torne a repetir, com bé hem plasmat al Pla Hàbitat 20-30, que la intenció és doblar el parc públic disponible en els pròxims deu anys.
És a dir, passar de 16.
000 a 32.
000 cases públiques.

Les raons són molts senzilles.
Segons l'enquesta de necessitats d'habitatge elaborada per l'Observatori de l'hàbitat, 118.
000 llars de la Comunitat Valenciana -és a dir, el 6 %- tenen problemes d'accés o manteniment del seu habitatge.
Estes són persones a les quals hem de donar una alternativa habitacional des de les institucions públiques on governem.

Les ajudes al lloguer són una ferramenta molt important de suport, però des de l'Administració hem de deixar de costat l'existencialisme per a tractar el problema de forma integral.
I si una persona ha sigut expulsada del seu habitatge perquè no pot fer front al pagament d'una hipoteca, la solució òptima ha de ser oferir-li un nou habitatge fins que la seua situació millore.
Per això, hem de treballar en tres direccions diferents.

La primera d'elles és l'elaboració de mecanismes àgils que ens permeten comprar habitatge en grans quantitats.

La segona, és donar l'impuls definitiu que requerix la promoció i construcció de nous habitatges.

I, per últim, fomentar acords amb entitats financeres i fons d'inversió que disposen d'habitatges buits.

En la primera línia tornarem a convocar el concurs d'adquisició d'habitatges.
Esta vegada, amb un pressupost total de 6,2 milions d'euros i ampliant els supòsits per a afavorir el fet que els propietaris presenten més ofertes que en l'anterior concurs, que recorde que va finalitzar amb l'adquisició de 40 immobles.

La xifra potser no semble significativa en nombre, però sí va suposar un abans i un després, ja que es va revertir la tendència dels últims 15 anys de pèrdua gradual de cases públiques.

No obstant això, sabem que aquest és un procediment llarg i calia buscar un altre mecanisme que ens permetera adquirir habitatge de forma urgent per a respondre a les necessitats que es deriven de la crisi sanitària del coronavirus.

En la meua compareixença de la passada diputació permanent de les Corts, vaig anunciar l'aprovació immediata del decret llei per a l'ampliació d'habitatges públics.

En els últims dies hem rebut les al·legacions de les diferents entitats de la societat civil i col·lectius afectats.
Aportacions que en la seua majoria hem inclós al text per a millorar la seua aplicabilitat i la seua legitimitat.
Val la pena recordar els aspectes més importants d'este decret llei, ja que no busca únicament ampliar el parc públic, sinó que també inclou mecanismes per a millorar la gestió i per a protegir el patrimoni públic front a l'especulació.

Recordem que una de les conclusions a les quals hem arribat a partir de la crisi provocada pel coronavirus i el confinament, és que tot el món necessita una casa.
S'ha constatat amb fets que tindre un refugi no és un bé al qual es puga comerciar lliurement, sinó que és un bé de primera necessitat.
En altres paraules, és un bé que a partir d'ara serà considerat com essencial per a la supervivència de les persones i que necessàriament ha de complir una funció social.

En este sentit, la qualificació permanent dels habitatges que adquirim mitjançant el tanteig i retracte com a protegits serà clau.
La qualificació permanent té com a objectiu que les cases en les quals la Generalitat ha invertit els diners de totes les valencianes i els valencians no acaben en un fons d'inversió.

Bona prova que estem treballant en favor de la gent és l'ampliació dels supòsits per a poder exercir este dret.
Durant la crisi del 2008, les dacions en pagament i les execucions hipotecàries estaven a l'ordre del dia.
Una quantitat desorbitada d'habitatges va passar de ser propietat de les nostres veïnes i veïns a ser propietat d'empreses i bancs.
I va ser un procés que va desposseir a la població d'este bé per tal d'acumular-lo en uns pocs propietaris, i no podem tornar a permetre això.

Per això, hem establert sota criteris objectius, àrees amb necessitat d'habitatge en les quals l'administració podrà actuar sobre les transmissions de cases que les entitats financeres o fons d'inversió hagen adquirit a causa d'una execució hipotecaria, o una dació en pagament o una venda extrajudicial.
Si estes cases passen a formar part del patrimoni de l'administració, compliran amb una funció social.

Sense cas tipus de dubte, l'exercici del dret de tanteig i retracte de forma habitual contribuirà a fer créixer significativament el nombre de cases disponibles de forma senzilla, ràpida i econòmica en els següents mesos després de la seua aprovació.
I, per tant, podem donar realitat a eixe marc d'urgència en el qual ara vivim.

Una de les altres estratègies que ens permetran fer efectiu el dret a la vivenda al País Valencià és una adequada gestió amb la Sareb.
Com acabe de dir, una gran quantitat d'habitatges han acabat en societats d'inversió immobiliàries i societats gestores d'actius, com la pròpia Sareb.

Esta entitat, que recordem que és de gestió privada, però amb finalitat i finançament públic des de la seua creació, ha acumulat un nombre important d'immobles que, com he comentat anteriorment, provenen la seua majoria de gent que no els ha pogut pagar.
Per tant, molts d'ells són de caràcter residencial i es podrien posar a disposició de la població amb xicotetes reparacions en molts del casos.

No obstant això, encara, que és una entitat pública que es va crear per l'aleshores ministre d'economia, Luis de Guindos, les dades de les quals disposem són molt difuses.
Ens fem una idea global de la quantitat d'habitatges buits que disposa la Sareb al País Valencià, però no coneixem encara la seua ubicació, ni les condicions d'habitabilitat, ni el cost d'aquestes.
I per això, des de la conselleria d'habitatge hem requerit a la Sareb la relació d'estos immobles d'ús residencial que es troben en condicions de ser adquirits de forma immediata i es troben en les àrees de necessitat d'habitatge establertes per la Generalitat.

I, en este moment, s'està analitzant la fórmula jurídica que avale la compra directa a la Sareb d'habitatges de la seua propietat, que suposaria la incorporació d'un gran nombre d'habitatges al parc públic de la Generalitat.
Si nosaltres no adquirim eixos habitatges, acabaran en societats d'inversió immobiliàries, també conegudes com Socimi.
Dit d'un altra manera, totes eixes cases que en principi tenien un ús residencial podran convertir-se en pisos turístics.

I, per suposat, com no podria ser d'altra manera, cadascuna de les polítiques d'esta conselleria està travessada per l'objectiu de fer front a la crisi climàtica i la posada en marxa de la transició ecològica.

Senyories, això és seriós.
Una crisi no pot ocultar altres crisis.
I els esforços per frenar la crisi climàtica i ecològica han de ser prioritaris en els plans de recuperació del País Valencià.
El futur no s'improvisa, cal preparar-se també per a reconstruir la nostra economia i impulsar programes de recuperació per al futur.

La Unió Europea assenyala que un dels reptes fonamentals en el marc del nou acord verd és l'adaptació de les nostres cases a les noves necessitats sorgides arran del canvi climàtic i del coronavirus.

Segons l'Eurostat, els nostres edificis són els responsables del 40 % de les emissions de diòxid de carboni a l'atmosfera, el 60% del consum en matèries primeres i el 50 % del consum d'aigua, el 35% dels residus generals.

Les exigències i el ràpid avanç del canvi climàtic necessiten polítiques que actuen no solament en els sectors productius, sinó també en aspectes relacionats directament en les nostres cases.
I hem de reorientar les nostres edificacions cap a un model més sostenible i acurat amb les persones i amb el mateix teixit productiu.

Necessitem ciutats resilients, és a dir, ciutats que se sàpiguen cuidar, ciutats capaces d'enfrontar-se a les dificultats que els sobrevinguen, perquè són complexes i saben adaptar-se.
Ciutats, en definitiva, assentades en la consciència de la seua pròpia vulnerabilitat i obertes a les cures, a cuidar-nos a tots i a totes per igual.

El coronavirus ha reforçat la idea que és necessari repensar els espais i també l'interior de les nostres llars.
No és una idea nova, ja que abans també hi havia un debat ample sobre com s'havien de configurar les nostres cases per adaptar-se a les noves formes de viure.

Però durant este període les nostres cases han assumit el paper de refugi, posant-se de manifest la necessitat de comptar amb elements tan bàsics com que l'habitatge siga totalment accessible per a les persones amb mobilitat reduïda o espais que promoguen hàbits saludables, com fer exercici dins de cada casa.

I enfront d'esta necessitat cal actualitzar les normes d'habitabilitat i disseny de la Comunitat Valenciana per tal d'harmonitzar la legislació existent i incorporar els nous criteris a partir d'una anàlisi profund de les noves necessitats dels habitatges després del període de confinament.

Per açò a curt termini hem dissenyat un programa de reactivació i impuls a la rehabilitació post-COVID-19.
I este programa es dissenya com un pla de xoc centrat en la generació de l'activitat productiva, un pla en el qual es tracta l'agilitació de procediments administratius, en el que proposa l'obra pública i la construcció d'habitatge per a reactivar de manera sòlida el sector edificatori i en el que s'assegura la creació de llocs de treball.

El primer que proposem és una modificació normativa per agilitar tràmits i ajustes les normes d'habitabilitat a les noves realitats i necessitats de les distintes unitats de convivència.

En relació a esta primera qüestió, ja tenim en marxa un projecte de decret de tramitació de les llicències d'ocupació, via declaració responsable.
Hem detectat que hi ha ajuntaments que acumulen endarreriments importants en la tramitació i concessió d'aquest tipus de llicències.
Mitjançant la declaració responsable impulsem a la Comunitat Valenciana cap a un procediment més paregut al que s'empra en altres països d'Europa.
Cal fer especial atenció en el fet que en cap cas la declaració responsable no s'eximeix d'acomplir amb els requisits que se li atribueix a l'ocupació, encara que se permeta dur-la endavant fins que finalment es realitze la inspecció i la comprovació de documents.

Hem fet este pas per tal d'adaptar-nos a les circumstàncies actuals, tractant d'eliminar barreres burocràtiques que puguen suposar un impediment al correcte desenvolupament del sector.

I així, senyories, la Generalitat també mira pels interessos dels i de les professionals que treballen en el món de l'edificació.
Per això iniciarem una campanya de realització dels informes d'avaluació dels edificis en col·laboració amb els col·legis professionals i ajuntaments.
Estem parlant de les conegudes ITV dels edificis.
Actualment més de 400.
000 edificis de la Comunitat Valenciana tenen més de cinquanta anys i existix l'obligatorietat jurídica que els immobles de més de cinquanta anys han de passar per l'informe per a detectar les deficiències.

El nivell d'edificacions que ha passat l'informe és molt baix, ja que generalment els propietaris troben dos tipus de barreres.
En primer lloc, les econòmiques, ja que el cost d'este tipus d'informes sol ser elevat.
I, en segon lloc, les tècniques, ja que el desconeixement per part de la gent sobre este informe dificulta saber què han de fer i com ho han de fer.

I per tal de posar solució a esta situació, elaborarem convenis de col·laboració perquè els ajuntaments disposen de borses de tècnics i fons de subvenció per a poder facilitar als propietaris la realització de l'informe d'avaluació de l'edifici.
I això suposarà una oportunitat perquè els ajuntaments aconseguisquen que el seu parc d'edificis s'adeque a la normativa i atorgarà més facilitat perquè els propietaris puguen accedir als tècnics, subvencionant part del cost i generarà treball per als perfils professionals que tinguen capacitat de realitzar informes i suport jurídic-administratiu a través dels col·legis professionals.

Vinculat a aquesta idea, hem de recordar que el nou model productiu ha de vindre alineat en el camí marcat per les institucions europees de reconstrucció verda, com la rehabilitació, la sostenibilitat i les energies renovables en l'edificació han de centrar el seu protagonisme.

I en este sentit, des de la conselleria d'habitatge, treballarem per a generar l'estímul al sector mitjançant les diverses convocatòries d'ajudes a la rehabilitació, actuacions urbanes, i mitjançant línies de préstecs per a reformes amb l'interés del zero per cent en col·laboració amb entitats privades.
Això ens permetrà col·laborar per a impulsar els diferents sectors productius vinculats a l'habitatge a través d'inversions en favor d'energies renovables, rehabilitacions energètiques dels edificis i una major accessibilitat.

Així, estos sectors podrien millorar la competitivitat i convertir-se en motor de la reactivació industrial i empresarial en el context de la recuperació econòmica després de la crisi de la COVID-19.
Estes inversions crearan llocs de treball, al mateix temps que contribuiran a reduir les emissions, fomentaran pobles i ciutats més habitables i milloraran la qualitat de vida de la ciutadania.

Pel que fa a les ajudes de rehabilitació, tal com vaig avançar, reforçarem les subvencions en esta matèria en el Pla estatal d'habitatge.
La setmana passada vam llançar la convocatòria, com segurament saben, la convocatòria ordinària de les subvencions, amb una dotació inicial de 25 milions d'euros.
A causa de la situació econòmica, considerem de vital importància este augment de la dotació inicialment assignada, així com una redistribució dels fons estatals entre programes per a poder fer front a la totalitat de les sol·licituds.

També el Pla de reforma interior dels habitatges, més conegut com a pla Renata, tindrà una gran importància per al sector de la ceràmica de Castelló i altres empreses que treballen amb productes específics per a estàncies humides de les cases.
En esta edició hem augmentat la dotació pressupostària total, passant de 3 milions a 5 milions d'euros.
En la convocatòria d'enguany hem incorporat canvis substancials per a fer que estes ajudes siguen més atractives per als usuaris.
Per posar alguns exemples, hem augmentat la part subvencionada, és a dir, el beneficiari haurà de pagar un percentatge menor del total de la reforma que faça per adequar la seua casa, i també hem inclòs criteris en favor de la sostenibilitat i de la domòtica per tal de contribuir a una millora de l'accessibilitat, i sobretot per a millorar les condicions de vida de les persones majors i dependents.

Respecte a les actuacions urbanes, ja existix una línia pressupostària per al desenvolupament de projectes de rehabilitació d'edificis municipals i altres projectes d'actuació per als pobles del País Valencià.
Estes actuacions poden atendre a la rehabilitació d'edificis de patrimoni municipal, tant de caràcter social, cultural o històric, i a més es pot actuar en entorn urbà, mitjançant la reforma i adequació de carrers, places i zones d'espai.

Amb la finalitat d'avançar en la redacció dels projectes, durant el mes d'abril es va enviar a tots els municipis de la Comunitat Valenciana la invitació perquè porten una xicoteta memòria sobre els projectes que volen desenvolupar.
Tenint en compte les previsions, es podrà seleccionar els projectes que es redactaran en l'exercici actual, amb l'objectiu de planificar les execucions de les obres i la seua consignació pressupostària en els pressupostos de la Generalitat per al proper any 2021.
Convé remarcar que estes actuacions són de caràcter bianual.

Com que cal maximitzar els esforços per arribar a un major nombre d'intervencions, l'import màxim que la Generalitat concedirà als municipis per cada actuació urbana serà de 250.
000 euros si es planifica l'execució de l'obra per un any o de 500.
000 euros en cas de planificar-se en dues anualitats, sense perjudici de la quantitat que cada ajuntament estiga disposat a aportar pel seu compte.
I a hores d'ara hem rebut un total de 250 propostes d'actuacions que ja estem estudiant per a tramitar la contractació dels projectes amb la màxima celeritat possible.

Per anar acabant, crec que totes i tots coincidirem que una administració pública innovadora, àgil i eficient és fonamental per aconseguir tots els objectius a curt i llarg termini que hem anat nomenant fins ara.

És necessari innovar a través de serveis, aplicant idees noves en la gestió i incrementant l'activitat en I+D que permeten generar un major valor a la societat, sobretot un sector tan important i que, com ja la Unió Europea anuncia, serà una de les activitats més importants en la recuperació després de la crisi de la COVID-19.
I en este marc d'actuació, en la Generalitat hem pres un clar lideratge i hem assumit la responsabilitat de dur a terme polítiques que donen resposta a les noves necessitats que estan sorgint, dirigides totes elles a facilitar un futur compatible amb un desenvolupament sostenible en línia amb els objectius i valors de la Unió Europea i de Nacions Unides.

L'arquitectura, els espais que habitem i que són el nostre refugi, en els quals ens desenvolupem i ens relacionem, són elements estrictament lligats a la salut i al desenvolupament humà, i cal incidir en la importància que les cases comencen a respondre front a futures pandèmies que possiblement ens obliguen a configurar espais més saludables i ens obliguen a afavorir la resiliència d'estos espais, a orientar-los cap a l'obligació de conservar la natura.

I per això hem desenvolupat plans de sensibilització i integració dels objectius de desenvolupament sostenible i establiment d'una xarxa de col·laboració amb municipis i universitats valencianes.
Prova d'açò és la posada en marxa de l'elaboració de l'Agenda Urbana Valenciana per a lluitar contra el despoblament, la dispersió territorial i la contaminació amb l'objectiu d'aconseguir ciutats més humanes, habitables i sostenibles, en coordinació amb la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

Seguint amb tot este impuls, la guia de mesures mediambientals i dels contractes de serveis i obres d'edificació de la Generalitat impulsarà una contractació pública més sostenible des de l'administració pública i en consonància amb el context d'emergència climàtica actual.
La seua aplicació suposarà la potenciació del paper exemplaritzant de l'administració pública, fomentant la construcció d'arquitectura més sostenible i respectuosa amb el planeta i amb la ciutadania.
I esta guia inclou mesures passives de disseny arquitectònic, mesures actives vinculades amb l'ús eficient de l'energia i aigua, l'ús de materials reciclats, la gestió de residus adequada i la incorporació de principis d'economia circular.

D'altra banda estem treballant també en l'impuls de la transferència tecnològica i de la innovació aplicada, mitjançant l'execució de projectes pilot, tant de nova planta com en la rehabilitació d'habitatges.

A més d'incrementar el parc públic d'habitatge, el que es pretén és explorar i avaluar tecnologies constructives en la bioconstrucció, la construcció 4.
0, i la prefabricació amb la intenció de promoure nous models que integren la perspectiva de gènere i l'equitat habitacional.

Amb el desenvolupament d'aquests projectes aconseguirem posar en el mercat exemples d'una construcció sostenible, ràpida, que reflexe els principis d'economia circular, la biohabitabilitat i la sostenibilitat.

Per últim, altre dels reptes que ens marcat a curt termini és lluitar contra el despoblament.
I per això s'està treballant en un estudi que ajude a diagnosticar la situació actual del parc d'habitatges en el món rural.
El despoblament i el repte demogràfic és una realitat derivada de molts factors, però en concret la conseqüència serà la d'un parc d'habitatges construït amb un elevat percentatge en desús, una marcada tendència a l'envelliment i a la falta de manteniment.

El fenomen de l'habitatge buit és un dels temes que més controvèrsia suscita i que especialment sofrixen els pobles en perill de quedar-se sense habitants.
L'objectiu d'este estudi és poder obtindré un diagnòstic de la situació de l'habitatge al món rural per a poder implementar les polítiques destinades a la revitalització mitjançant la reactivació i mobilització del parc construït en desús.

Senyories, els objectius de la compareixença estaven marcats per a explicar, en primer lloc, les mesures més immediates en el període de reconstrucció; i, en segon lloc, els reptes fonamentals als quals el pla Habitat 20-30 posarà solució en els pròxims deu anys.
M'agradaria convidar-los a participar, una vegada més, en el procés d'elaboració que culminarà en el pròxim mes de juny.
Em compromet, a més, a vindre a esta mateixa cambra a exposar al detall cadascuna de les línies d'este pla estratègic, una volta estiga completament enllestit, incorporant espere les seues valuoses aportacions.

«Un objectiu sense un pla és només un desig», així ho diu la màxima universal de l'escriptor i periodista francés Antoine de Saint-Exupéry, i amb el pla Habitat 20-30 volem dir alt i clar, d'una volta per sempre, que el problema de l'accés a l'habitatge en la Comunitat Valenciana té solució.
I este és full de ruta.

Per primera volta, la Comunitat Valenciana disposarà d'un pla d'habitatge de mires llargues; un pla que consolide, durant la pròxima dècada, el canvi de paradigma que permetrà garantir la funció social de l'habitatge i proporcionarà un servei públic de qualitat.

Són reptes de gran abast en matèria de gestió, habitatge, transició ecològica i equitat en l'habitat, però no són més que una resposta proporcional als desafiaments, als reptes a què hem de fer front amb severitat.

La nostra proposta és realista i exigix, això sí, redoblar els esforços.
Però està perfectament dins del nostre abast.
Si comptem amb el suport de totes les forces polítiques, si aconseguim un consens social entorn a estes qüestions, podrem garantir un futur digne a les valencianes i als valencians.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, vicepresident.

Ara és el torn de les intervencions dels grups polítics.

Té la paraula, pel Grup Vox, el senyor Pascual.

Quan vullga, senyor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidente.

Bienvenido, señor conseller Martínez Dalmau.

Bueno, usted ha venido aquí, como bien ha dicho, en menos de dos semanas, para prácticamente decirnos lo mismo, solamente también, pues, añadir algunas últimas cosas que han aprobado desde su conselleria y que perfectamente las han publicado en el diario oficial, en la web y en Twitter.
No hacía falta que hiciese uso de las Cortes y así ahorrarían ese gasto a los ciudadanos.

Pero, bueno, los datos que usted ha traído, la verdad es que son…, son, cuanto menos, para echarse las manos a la cabeza.
Porque, en primer lugar, quiere pasar de 16.
000 viviendas públicas en la Comunidad Valenciana a 32.
000 en los próximos diez años.
A mí me viene a la mente que usted lo que pretende es aplicar las mismas políticas que están aplicando los llamados fondos buitre, pero directamente tener usted colmado lo que es el sector de la vivienda.

Pero, claro, pasar de 16.
000 a 32.
000 viviendas, cuando aquí usted viene y dice que las viviendas están infrahumanas, tienen muchísimas carencias o tienen problemas de habitabilidad, cuando hay otros problemas, como bien ha mencionado, como es el de la rehabilitación, con más de cuatrocientos mil edificios de más de cincuenta años en la Comunidad Valenciana y aún siguen 1.
200 ocupadas de forma ilegal o 15.
000 familias en lista de espera.
Ha pasado un año desde que usted ha cogido la cartera de la conselleria y no hemos visto muchos avances en ese sentido, porque los números siguen ahí.

Y, aparte, usted viene diciendo que hay 80.
000 familias con necesidades de ayuda para el acceso a la vivienda, pero no ha hecho ninguna mención a que las familias puedan asumir un coste asumible de vivienda para poder acceder a ella, como ya le comenté.
Le comenté cuáles son las medidas para conseguir que la gente pueda acceder a la vivienda, que tenía que apoyarse más en el sector privado.

Sí que ha añadido lo de eliminar trabas burocráticas y trabas a la construcción.
¡Bienvenido sea!
Incentive también… Trabaje para abaratar los costes.
Establezca las rebajas fiscales.
Aplique políticas de liberalización.
Y, sobre todo, aumente el poder adquisitivo de los demandantes.

Porque, señor conseller, usted, por lo que veo aquí, lo que está haciendo es aprovechar la pandemia del coronavirus para avanzar, directamente, en su agenda política, en su agenda comunista.
Y me parece a mí que usted viene aquí a hacer eso, un borrón y cuenta nueva, como si no hubiese realizado nada en el último año y, con la excusa del coronavirus, empezar de cero.
Me parece que usted ha tirado…, vamos, un año a la basura directamente.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor diputado.

Ahora tiene…, en cuanto pueda ajustar esto.
(Se sent una veu que diu: «Pues, déjame sin tiempo.
»)

Ahora tiene la palabra la señora Peris, por el Grupo Ciudadanos.

Cuando quiera, señora Peris.

La senyora Peris Navarro:

Gracias, presidenta.

Conseller.

Claro que vamos a estar con el plan de la vivienda.
Pero sí que le quiero decir, con carácter previo, para que no se asuste, porque hoy encima estoy sentada en el escaño del señor Cantó, que la política útil no está reñida con la crítica.
Y, cuando usted hace una gestión que es objeto de crítica, pues, también se la vamos a criticar, no nos va a silenciar.
Pero también tenga usted muy claro que vamos a estar ahí, a su lado.

Pero, mire, yo hoy parece que me haya metido durante una hora en una máquina del tiempo y me haya transportado a cinco años atrás, como si el Botànic nunca hubiera llevado materia de vivienda.
Porque hoy su discurso ha sido una vuelta atrás.
Pero yo le vuelvo a bajar a la realidad.

Mire, conseller, yo quiero hablar de la nueva dinámica de gestión, claro que sí, del despilfarro quiero hablar, porque hoy es el ejemplo que en una única comisión van a venir dos consellers.
¿Por qué?
Porque uno de los dos sobra.
Porque vuelvo a insistir, y no me cansaré, que solo deberíamos de tener una conselleria y vivienda debería de ser una dirección general.
Igual que pasa en transparencia y no lo quieren ver.
Tenemos conselleria de transparencia, pero no hay ninguna comisión en les Corts de transparencia.
Aprendan de una vez que la primera medida de gestión es adelgazar la administración.
Hemos de operar con criterios de gestión eficaz y eficiente, no por cuotas de poder.

Primera pregunta, conseller, ¿qué medidas piensa proponer para reducir el gasto público, porque no se lo he oído?
Claro que la administración debe perder grasa y fortalecer el músculo y en ese músculo está la vivienda.
Pero no nos encontrará a Ciudadanos cuando creen otra vez chiringuitos, enchufados, duplicidades en empresas públicas.
Si esas oficinas se convierten para colocar a los suyos, por ahí no nos van a encontrar.
Si, efectivamente, las adjudicaciones para que sean más ágiles van a ser como la remodelación de la plaza del Ayuntamiento de Valencia, donde se adjudica a dedo y, después, resulta que una de sus miembros va directamente a un alto cargo del Consell, tampoco nos van a encontrar.
Esa no es la gestión que queremos.

Mire, adelgazar la administración no es populismo, señor Martínez, es justamente tener sentido de coherencia, de saber dar ejemplo y de arrimar el hombro.

Segunda pregunta, conseller, ¿para qué compra más mesas y sillas?
Yo voy a ser su Pepito Grillo, no lo voy a dejar.
63 mesas de despacho.
¿Por qué activa ese expediente?
¿Para colocar a 63 personas más, en un momento…?
¿Usted ha visto la cola que hay en la Casa Caridad?
Simplemente le dejo ese dato.

Y otro dato más.
¿Sabe a cuánto sale la silla que usted ha propuesto?
A 273 euros.
¿También estamos comprando mal y caro?
En otro país europeo el responsable estaría cesado.

Y, después, conseller, no nos han dejado a penas tiempo, pero se lo daré en el otro término.
Sí que quiero hacerle una pregunta, si los valencianos quieren saber si usted es un conseller fake.
Y, ¿por qué le digo si es un conseller fake?
Simplemente, porque usted hace doce días vino aquí y silencio algo muy grave.
Al día siguiente, nos enteramos por el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana que le habían dado un tijeretazo de 5 millones de euros para invertir, justamente, en vivienda.
Un acuerdo del Consell del día 30 de abril y usted lo ha silenciado.
¿Por qué no propuso que se recortara en personal, conseller?
Esto es muy importante.
Lo que no queremos es que aquí se quede todo en palabras bonitas, pero que nos oculte que no va a poder llevar la inversión que usted pretende, cuando se le ha dado un tijeretazo de 5 millones de euros.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Peris.

Ahora tiene la palabra el señor Castelló, por el Grupo Popular.

Un momento…

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Cuando quiera, señor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidenta.

No ponga cara de extrañeza.
Este es el documento del último recorte de los 5 millones de euros.
Está en intervención de la Generalitat.
Supongo que lo sabrá, que han quitado dinero de los ARRU, han quitado dinero de los Piin, han quitado dinero, de hecho, de promoción de vivienda, de la Evha, y han quitado un millón de euros de tanteo y retracto, esa política que funcionaba tan bien la han dejado al 50 %.
Buen principio, conseller, no ponga cara de que no sabe nada.

Díganos de dónde va a sacar los 7,5 millones del plan COVID.
¿De dónde van a salir?
¿Lo publicarán mañana también, conseller?
Porque esto parece, realmente, el día de la marmota.
Estamos igual.
Viene usted y dice: el problema de la vivienda tiene solución.
Díganos cuál es y diga cómo lo va a hacer.
(Veus) No, diga cómo lo va a hacer.

Es que usted solo nos cuenta ideas, muchas de ellas peregrinas.
(Veus) Hemos llegado a la conclusión de que su plan y sus ideas consisten en expropiación y en recortes.
¿Ha dicho que va a expropiar viviendas de la Sareb?
Confírmemelo, por favor.
Porque lo que sí que ha hecho ha sido, además del recorte que ha dicho la compañera, otro tipo de recortes muy importante.

Usted nos viene aquí y nos cuenta sus ideas peregrinas.
Nos acaba de contar que va a recortar 20 millones más de la partida de 26 millones de euros para la adquisición de vivienda.
Solo nos ha dicho que va a gastar 6, pero es que la partida es de 26.
¿Qué va a hacer con eso, conseller?
Díganoslo, porque usted nos cuenta ideas peregrinas, como digo, pero no nos habla de la realidad.

Y tome nota y conteste, que se lo hemos dicho muchas veces.
Se lo pregunte en el pleno pasado, ¿de dónde van a sacar los 5 millones?
Al día siguiente apareció publicado.

¿Cuántas familias hay hoy en lista de espera?
Necesitamos saberlo.

Necesitamos que nos diga si hay más de 2.
200 casas ocupadas ilegalmente del parque público.

Necesitamos que nos diga si han concedido un solo derecho subjetivo a un valenciano, desde que usted es conseller, o seguimos a cero.
Tome nota y conteste, por favor.

Necesitamos que nos diga si sigue habiendo más de quinientas viviendas desocupadas del parque público y usted pensando en a quién se las quita.

Necesitamos que nos diga qué pasa con los fondos buitre, porque usted no para de dar vueltas en el cielo, pero no hay forma de que baje a hacer algo.
Lleva contándonos historias un año y no acaba de aterrizar.
Ahora nos sale con la expropiación de los bancos.
En fin, usted verá lo que hace con sus ideas.
Dudo mucho que la Constitución, que usted conoce tan bien, al parecer, se lo permita.

Díganos… De verdad, o sea, viene aquí y nos cuenta cosas del futuro.
El plan 20-30 de principio ya tendría que llamarlo 21-30, porque este año se lo va a comer, como tantas otras cosas.

Díganos qué va a hacer con la avalancha de desahucios que va a haber con esta crisis del COVID.
Díganos qué va a hacer.
Porque es que, si usted no analiza la realidad, mal iremos.
Y hace recorte tras recorte, como le he dicho.

Mire, tiene usted una televisión que gasta 362 millones de euros.
Tiene un sector público que cuesta 700 millones de euros más que en 2015.
Tiene un sector público que tiene 700 millones de euros de pérdidas en cinco años.
Tiene usted 330 altos cargos y asesores en la Generalitat.
Haga una reestructuración del Consell, déjelo en 7 consellers y recorte en la estructura política, que ahí tienen dónde meter mano.
Hágase el harakiri político, conseller.
Usted y sus 18 insostenibles sobran, porque no hacen nada.

Gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Castelló.

Tiene ahora la palabra el Grupo Unides Podem, la señora Davó, en cuanto…

Cuando quiera.

Gracias.

La senyora Davó Bernabeu:

(Inoïble) … Ara?

Gràcies, presidenta.

Gràcies, vicepresident, per la seua compareixença, que amplia hui la informació que ens va donar fa poc.

Feia just dos setmanes parlàvem de com la vivenda està sent la trinxera ciutadana en la dura batalla contra el virus, una trinxera que ens ha permés salvar moltes vides, tot i que alguns partits estan qüestionant el confinament, inclús estan impulsant, de forma irresponsable, que la ciutadania se'l salte.

El confinament, totalment, necessari, està salvant vides i és igual per a tots, però no es viu de la mateixa manera per tots.
I, mentres no tingam una cura definitiva contra el virus, una vacuna o algun remei terapèutic, molt probablement haurem de tornar a confinar-nos, si hi ha un nou rebrot.
I és per això que tenim clar que protegir la vivenda és protegir els drets més bàsics de la ciutadania.
Sense vivenda no podem desenvolupar projectes de vida.
Sense vivenda no hi ha possibilitat de créixer com a persones ni de tindre una vida digna.

El pla que vosté ha presentat hui és un pla ambiciós, el més complet i, una vegada més, pioner en el conjunt d'Espanya per garantir eixa vida digna a totes les valencianes i els valencians, el pla Hàbitat 20-30.

Quina diferència!
Quina diferència quan hi ha governs de progrés, quan hi ha governs on està Unides Podem o quan es governa per als privilegiats.
Al 2008 es desnonaven famílies i es salvava els bancs.
Quan tenim governs com el del Botànic, quan tenim governs com el de coalició a Espanya, es prohibixen els desnonaments, es suspenen els lloguers i es protegix la vivenda per a les majories.
És evident que per això la dreta ens vol fora dels governs, perquè protegim les majories, perquè quan governem no ho fem per als privilegiats, posem en cintura els poderosos i protegim la gent amb polítiques públiques per a ells i sembla que això és el que no soporten.
Els partits de l'oposició han tornat a carregar contra vosté perquè sembla que no suporten que hi haja una conselleria que estiga al servei de la gent.
Perquè sembla que per a la dreta la vivenda és la conselleria dels pelotazos, la conselleria de Goldman Sachs o Blackstone.
Per a nosaltres la conselleria de vivenda és la conselleria dels drets, de la PAH i de protegir-nos contra els fons buitre del mercat.

Ja hem vist amb anteriors governs quan vivenda era una direcció general, quan el pressupost era mínim i quan es gastava en Fórmula 1.
Ja hem vist, quan hi ha governs de la dreta, que venen vivenda de forma il·legal, més de 3.
000 vivendes a fons com Goldman Sachs.
Tenim clar que ací vivenda mai serà la conselleria de Goldman Sachs.

Amb aquest govern i amb aquesta conselleria les institucions es posen al servei de les majories.
I crec que és el que haurien d'adonar-se'n tots ara amb el que vosté ha explicat, senyor vicepresident, que ara hi ha un govern digne que entén que la vivenda és un dret i no és una mercaderia.

El vicepresident ha mostrat una aposta valenta i ferma, amb un rumb clar, que és fer de la vivenda un dret material i efectiu, com diu la nostra Constitució.
Mesures, bona gestió i un pla clar amb actuacions concretes perquè juntes aconseguirem que el País Valencià siga la casa de totes.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Davó.

Ara té la paraula la senyora Bachero pel Grup Compromís.
Quan vullga, senyora Bachero.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, presidenta.

Bon dia, conseller.

Gràcies de nou per tornar ací a comparèixer i explicar en esta comissió les línies generals i estratègiques de la seua conselleria que han estat fent durant la COVID i, sobretot, les que vindran per a aquest període de reconstrucció, sobretot per les seues conseqüències socials i econòmiques que tindrem.

En la seua compareixença en la Diputació Permanent li deia que, en l'època de la reconstrucció que s'inicia, l'habitatge ha de tindre una importància primordial en la configuració del nou estat de benestar com a servei essencial.
I veiem que totes les seues polítiques estan anant per aquesta línia, cosa que celebrem.

Pensem que cal garantir i blindar aquest dret també a Madrid, i ens agradaria també que trasllade aquesta petició.
Nosaltres no parem de reivindicar-ho perquè és un dret protegit en la Constitució espanyola i que cal garantir.
No sols això, vosté també ha anomenat la qüestió de la funció social que ha de fer aquest dret a l'habitatge, que també replega la Constitució espanyola, en quant garanteix el dret a la propietat.
Eixe mateix dret a la propietat diu que ha der sempre amb aquest servei social, diguem.

Bé.
És indubtable tot el que està fent aquest govern si comparem amb altres governs governats per la dreta, altres governs autonòmics.
Només en qüestions de vivenda les ajudes al lloguer al territori valencià, els inquilins de vivenda pública no pagaran, alberguem ahí 14.
000 famílies que comporta beneficiar a 50.
000 persones.

Mentre que, per exemple, en Murcia els inquilins de vivenda pública que no pagaran són només 1.
800 famílies.
O en Andalusia ajudes a 8.
500 famílies.
En Madrid tenim reduccions de rendes per a 5.
500 famílies.
La veritat és que només hi ha que anar a les xifres per a vore la feina titànica que està fent aquest Botànic per a no deixar a ningú enrere.

Dit açò, també ens agradaria un poc vore si tenen algun pla de xoc dins d'este pla d'hàbitat per a frenar els desnonaments que puguen vindre.
Perquè hem estat parlant també amb la Plataforma d'Afectats per les Hipoteques i estan també molt preocupats per la qüestió de la moratòria que ha establert el govern.
Que sí podríem avançar a que si la situació no millora per a certes famílies acabe sent una exoneració.
Nosaltres d'aquesta manera sí que podríem garantir que no hi hagueren desnonaments.
Si no, al caure l'estat d'alarma podria produir-se una situació social molt crítica per a totes aquestes famílies.

Per últim, sí que m'agradaria fer un xicotet incís dins d'aquest pla Hàbitat en eixa qüestió de la mirada al món rural.
Pensem que es podria intentar introduir…, vosté ha dit que dins del pla Hàbitat està representat un poc, en plataformes, el món social i sí que m'agradaria si es poguera introduir ahí el Fòrum Nova Ruralitat, que vostés van participar en eixa taula que es va fer sobre vivenda.

I ha explicat ara al final, també, tota la qüestió de les vivendes que s'està fent ara un estudi; doncs, si es poguera introduir ahí alguna d'aquestes persones perquè li donarien eixa mirada del món rural i que no se'ns oblide.

I rés més que afegir.

Moltes gràcies.
I continuen treballant.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Bachero.

És el torn del Grup Socialista, senyora Escrig.
Quan vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, presidenta.

Vicepresident.

El que sí que no és una fake news, o algo fake, són les retallades que van haver en aquells governs de dretes que van retallar en polítiques socials, en polítiques sanitàries i en polítiques per a la gent, això sí que no és fake.
I tampoc és fake que devíem més de 300 milions d'euros en ajudes al lloguer, tampoc és fake -els governs de dretes.

I, mire, vaig a explicar també el que és un harakiri polític.
L'harakiri polític és, per exemple, un partit polític que en el 2011 tenia 55 diputats, en el 2015 en tenia 33 i en el 2019, doncs, 19 diputats.
Això sí que ha sigut un harakiri polític.

Miren, estem vivint una nova època plena d'incerteses i ens dirigim a un futur de reconstrucció on cada acció, cada mesura, cada inversió, han d'estar dirigides per a reconstruir una societat on no es quede ningú darrere.

Mentre els de la inútil verborrea es dediquen a encoratjar i boicotejar per anar cap enrere en lloc d'anar cap avant, els governs responsables -com el Botànic- es dediquen a treballar, gestionar i posar mesures en benefici del conjunt de la societat, que és el que hi ha que fer ara: treballar per a beneficiar al conjunt de la societat, a totes i tots.

I ho ha dit vosté, vicepresident: «No hem de deixar a ningú darrere».
Ni a les persones més vulnerables, sobretot, ni a les dones víctimes de violència de gènere.
Hi ha que posar en valor que som la primera comunitat autònoma que ha aprovat les ajudes per pal·liar les conseqüències de la COVID-19.

I si són importants les mesures en matèria d'habitatge -com bé ja ha explicat vosté i han explicat també les meues companyes per a que ningú es quede enrere- també és important per a la reconstrucció del nostre país la reactivació de l'economia a través de polítiques que puguen fer front a les noves necessitats amb uns nous reptes sobrevinguts per la crisi sanitària, econòmica i social que ens ha portat la COVID-19.

Una necessària reconstrucció que novament està liderant la Generalitat i la seua conselleria amb un ambiciós pla -que ja ens ha explicat- que s'ha posat en marxa des de la Secretaria Autonòmica d'Arquitectura Bioclimàtica i Sostenibilitat Energètica de reactivació i recuperació de l'activitat productiva de la construcció.
I que és un camí a enfortir i recolzar des del Govern Valencià per a enfortir a les empreses i mantenir i crear llocs de treball.

Ho ha dit vosté també, 25 milions i 5 milions, 30 milions per a subvencions destinades a la rehabilitació dels edificis, millora de l'accessibilitat i reforma de cuines i banys.

I en la reconstrucció del nostre país, la innovació i la transició ecològica han d'estar presents en un lloc preferent -en la reconstrucció- preferent.
Ahir mateixa, si no recorde mal, es va aprovar el projecte de llei de canvi climàtic que prioritzarà l'economia verda i que aquesta transició anirà acompanyada de mesures que no deixen a ningú enrere.
Eixa és la direcció, clar que sí!
Hi ha que recolzar a les empreses, hi ha que treballar en aquesta direcció per a mantindré els llocs de treball i per a crear llocs de treball.

I per a finalitzar, presidenta -3 minuts passen molt apresa, vicepresident- hem de ser la generació del respecte, de la reconstrucció i de la protecció; tenint cura, valorant, protegint a la nostra ciutadania i al nostre entorn.
Hem de ser la generació de la plena igualtat, de posar tots els recursos necessaris per a que ningú, ningú, es quede enrere i aprendre dels errors del passat, aixina caminarem segurs.

Per això la reconstrucció ha de ser amb el conjunt de la societat i per a tota la societat.
Senyories, és la nostra responsabilitat contribuir a la reconstrucció d'una terra amb esperança i futur.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Escrig.

Ara és el torn una altra volta del vicepresident.
Quan vullga…, alce el micro, exacte.

Gràcies.

El senyor vicepresident segon i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, moltes gràcies per les consideracions que han fet les diputades i els diputats.
He pres nota de totes elles i segur que ajudaran a millorar la nostra política d'habitatge.

Recorden que jo he vingut a esta comissió per explicar-los les polítiques en dos marxes.
En un mitjà termini, que són aquelles mesures que estem posant ara damunt la taula per afrontar la postcrisi i que s'han d'accelerar en un moment tan rellevant com el que vivim, on la gent ens necessita més que mai.

I un plantejament a llarg termini que és un pla estratègic a deu anys, que estem conformant, per a poder tindre per fi una política d'habitatge a llarg termini.
Perquè la política d'habitatge no es fa d'un dia cap a l'altre, això no és una política això són mirades curtes.
La política d'habitatge es fa a llarg termini i hem de posar, ara també, hem de cimentar els elements per a poder fer una política d'habitatge sostenible a deu anys vista.

Per tant, estem treballant a dos marxes.
Una primer marxa des de ja i una segona marxa estratègica.

I vaig a passar a contestar -no tinc un temps determinat, no, senyora presidenta?
-, a les preguntes que vostés m'han fet.

En primer lloc, senyor Pascual, bé, jo és que -ja li ho vaig dir l'altre dia en privat- jo trobe que en estes comissions vostés han de vindre un poquet més preparats.
És a dir, no pot ser que vinga el vicepresident de la Generalitat a parlar amb vostés d'una sèrie d'elements que tenen a veure amb les mesures, les tècniques, el que anem a produir i estem parlant de com anem a plantejar polítiques públiques i jo vullga comparèixer davant de vostés, i vosté diga literalment que esto es un gasto.

Vosté que pensa que el sou que li paga a vosté les Corts Valencianes és un gasto?
Y que tenemos que ahorrar en gasto, però això què és?
Com va a dir vosté que el fet de que vosté treballe és un gasto.
Vosté sap bé el que està dient?
Per tant, per favor, un poquet de serietat, un poquet de serietat.
Que jo tinc el meu treball i ens deixem la pell per a plantejar les nostres polítiques, per a vindre ací a dir…, que un diputat diga que el sou que cobra és un gasto para los valencianos -el cobra ell, eh?
, és el que ha dit- Imagineu-vos quines paraules això.

I estem parlant del mateix.
Vosté diu: Viene aquí a explicarnos lo mismo que ya está en el DOGV.
¿Es que usted no lee el DOGV?
 No hi ha res del que he explicat ací que estiga en el DOGV.
Ni el decret de tanteig i retracte està en el DOGV, ni el decret de llicències d'ocupació està en el DOGV, ni el decret de les mesures verdes està en el DOGV.

Però vosté no llig el DOGV?
Si potser no té res més que fer, llija el DOGV.
I almenys quan parla del DOGV sap del que parla.
Això no està bé, senyor Pascual.
Vinguen ací i treballem seriosament perquè tots tenim molta faena que fer i tenim que lluitar i treballar per les valencianes i els valencians.

Jo si vol -ja li ho he dit vàries voltes- el rep en la vicepresidència, li ensenye els mecanismes bàsics perquè facen la seua funció.
Però, caram, treballen vostés, treballen vostés, que sembla que només viuen de publicar informació fake.

Senyora Peris, bé, moltes gràcies per la seua col·laboració.
Ja sap que jo, des del principi de la legislatura, confie molt en el treball que vostés ens poden portar.
I, per suposat, que vostés han de ser tot el crític que han de ser perquè vostés fan ara funció d'oposició.
I democràticament una oposició forta és la que fa que el govern i la democràcia siguen forts.
Per tant, jo li agraïsc el to constructiu, almenys en una part important de la seua intervenció.

I estic convençut, efectivament, que les oficines no poden ser xiringuitos de no sé qui.
Les oficines han de ser llocs on la gent vaja i tinga el seu problema solucionat.
Llocs on s'entre i hi haja una persona que conega dels projectes de rehabilitació, dels projectes d'ajudes al lloguer, del mercat, i eixa persona puga donar informació correcta a les ciutadanes i ciutadanes.

El que no pot ser és que per a poder treballar o buscar un problema d'habitatge en la Marina Alta tinguem que desplaçar-nos de Dénia a Alacant, que són 120 quilòmetres.
Doncs, això no és pot fer, això no és creure en la política d'habitatge.
Per això es farà el pla amb col·laboració amb els ajuntaments.
És a dir, els ajuntaments seran els que gestionaran les oficines i nosaltres donarem suport, coordinarem i supervisarem.

Totalment d'acord en què l'administració pública ha de ser efectiva.
Ara, justament perquè siga efectiva, que vostés continuen, senyora Peris, amb la mateixa cantaleta de que tiene que desaparecer, tiene que desaparecer el consell… És que això realment és una cosa…

És que vostés no es donen compte que estan anant contra les polítiques plantejades per Nacions Unides que recomana la necessitat que hi haja polítiques d'habitatge en tots els àmbits infraestatals?
¿És que vostés no es donen compte o no han anat mai a parlar amb les persones responsables de dissenyar polítiques en Brussel·les?
Que estan dient-nos, permanentment, que bé esteu fent perquè per fi hi ha algú que està ocupant-se de la política…

És que vostés no creuen en l'habitatge?
Jo els ho pregunte a vostés: vostés no creuen en l'habitatge?
Perquè en Madrid, sí.
En Madrid, jo trobe que vostés tenen una conselleria, una consejería de vivienda.

Aleshores, no entenc com vosté, ací, en el País Valencià, diu que l'habitatge ha de ser una direcció general i en Madrid els seus propis membres de govern tenen una consejería de vivienda.
Caram, aclaren vostés…

No sé en qui parlarà, perquè allí, en Madrid estan les coses prou tenses entre vostés i el PP.
Això ja és una cosa que jo no entre, vostés voran com ho aclarixen.
Però per descomptat no pot ser que diguen a ací o b ací.
O sí que pot ser.
Que jo sempre he dit que Ciudadanos ha sigut, tant de bo ara canvie, el partido veleta.
És a dir, quan els interessa diuen una cosa, i quan els interessa diuen una altra cosa.

Mire, senyora Peris, jo confie en la seua capacitat.
Però siguem coherents.
El mínim que demane és coherència.
És a dir, si vostés tenen una conselleria a un lloc, per favor no continuen amb la mateixa cançoneta que ací ha de passar a ser una direcció general, perquè em creuré que vostés no confien realment en la política d'habitatge.

Mire, el tema dels mobles, jo sé que a vostés no els agrada que hi haja gent asseguda en cadires i en taules, i en els serveis territorials, que hi haja funcionaris que tinguen cadires on puguen treballar.

Jo sé que això no els agrada, però és que jo ja vaig contestar dos voltes en el ple de l'anterior Diputació Permanent, ací, les dos voltes vaig contestar, i no sé si és que no tenen més coses que dir i per tant tornen a traure el tema, o què és realment el que hi ha darrere d'açò.

Però, com es pot imaginar, nosaltres no hem destinat ni un euro, ni un euro, a cap tipus de mobiliari en la vicepresidència.
Ni un euro.
Ha sigut tot mobiliari que han fet els serveis administratius per als funcionaris dels serveis territorials, per a la gent que està en Alacant, que està en Castelló, que està en València, i que han de tindre llocs on treballar.

I sobre este tema ja no em referiré més, perquè realment cansa que continuen sempre amb la mateixa qüestió.

Miren, i és una resposta que vaig a fer conjuntament a la senyora Peris i al senyor Castelló, que sembla que ací sí que es parlen i estan coordinats, quan jo feia la cara de sorpresa per cinc milions d'euros, que efectivament s'han destinat a pal·liar els efectes del coronavirus, s'han destinat a pagar ajudes, s'han destinat a pagar a sanitat, a cooperació, a solidaritat, quan jo he fet la referència a…

Vosté diu… La cara de sorpresa no era perquè no sapiguera que s'han destinat uns diners a la solidaritat a causa de la crisi.
La cara de sorpresa és que vostés no sapigueren d'on provenien eixos diners.
Vostés saben d'on provenen eixos diners?
Eixos diners provenen d'ARRU, del pla estatal, que no es poden executar.

És a dir, ARRU, saben vostés… No sé, jo si volen… Ja li he dit, senyor Castelló, vosté té el meu telèfon personal, quan vinga, ve i jo li ho explique.
Perquè portem un any i encara no s'han assabentat, encara no s'han assabentat.
(Veus) Deixen que acabe, deixen que acabe que… Deixen que acabe.

La senyora presidenta:

Señor Castelló, por favor, deje que acabe el vicepresidente.

El senyor vicepresident segon i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Que jo li ho explique personalment.
Mire, els projectes ARRU, els projectes de regeneració urbana provenen d'uns fons estatals i es fan en col·laboració entre els ajuntaments, la Generalitat i l'estat espanyol.
Quan l'ajuntament, a causa de la raó que siga, ara principalment de la pandèmia, ja decideix que no vol continuar amb eixe ARRU, què fem amb eixos diners?

Els tornem, ens els guardem, què fem?
Els posem damunt la taula per a salvar vides, en un moment en què fa falta salvar vides.
Els posem damunt la taula per a pagar ajudes, en un moment que la gent s'ha quedat sense treball, per a recolzar els xicotets empresaris, els autònoms, les treballadores i els treballadors.

Aleshores, volen saber vostés d'on vénen eixos diners?
Ja els ho he dit.
Vénen de projectes que no es podien executar per raons sobrevingudes, sobretot a sol·licitud dels mateixos ajuntaments.

I volen saber vostés on van eixos diners?
També ho saben.
Van a solidaritat, a poder pal·liar els efectes d'esta terrible crisi que sembla que a vostés no els ha afectat, però a molta gent ahí fora sí.
Jo els recomanaria que es passejaren i conegueren un poc la realitat.

Perquè la realitat és que hi ha molta gent que està passant-ho molt malament, com per a guardar cinc milions d'euros o tornar-los, quan es poden destinar a la solidaritat de les persones.

Respecte a la qüestió de la Sareb, la Sareb, sempre s'ha parlat, senyor Castelló d'un acord, de trobar un acord i de compra directa.
És a dir, de parlar en la Sareb, i dir-los als senyors de la Sareb, que ja saben que tenen un cabdal important de finançament públic, de capital públic: «Miren, vostés tenen cases.
Necessitem cases nosaltres per a poder donar cases, principalment en el marc del moment de la postCOVID-19».

Per tant, hem de buscar la forma per a comprar-los directament les cases.
I el que estem ara treballant jurídicament és en l'instrument que podem posar damunt la taula, per a poder anar directament a la Sareb i dir-los que necessitem cases ací, ací i ací.

I els hem donat les àrees de necessitats d'habitatges que tenim determinades objectivament en els diferents municipis de tot el País Valencià, per a preguntar-los: «Quines cases tenen ací?
».
Perquè nosaltres necessitem cases en estos llocs.

Per tant, jo no sé molt bé a qui està referint-se, quan parla que conec la Constitució.
Per descomptat que conec la Constitució.
Però és que no entenc.
Justament, com conec la Constitució, conec l'article que diu que hi ha un dret a l'habitatge que s'ha de complir per part dels poders públics.
I això és el que estem fent ara mateix.

Per tant, jo no entenc molt bé quina és la pregunta.
Si vol, ara, en el marc del torn que té a continuació, me la pot aclarir, a vore si li puc donar més detall, perquè sempre s'ha parlat d'un acord amb la Sareb.
I un acord amb la resta d'entitats financeres.
Sempre s'ha parlat d'acords amb la resta d'entitats financeres.

Senyora Davó, efectivament, ací el que hem de fer és fugir de la curtedat de mires i ser capaços de mirar més enllà.
Però alguna gent en este parlament, lamentablement, eixa capacitat de vore més enllà, per a ells són ideas, no?
, ideas.

Escolte, seran idees, però és que al final les polítiques es fan sabent on es va.
Si no, vosté, quan ix de sa casa o quan agarra un transport públic, vosté va a algun lloc i no sap on va?

Nosaltres hem de buscar la forma de saber on anem, i saber on anem significa dissenyar com volem que siga l'habitatge en el País Valencià d'ací deu anys.
I això no s'ha fet mai des de la història d'esta Generalitat, en eixe plantejament no s'ha fet mai.
Hem de dissenyar polítiques a llarg termini.

I vosté ho ha dit clarament, és important ara mateix sembrar per a poder anar construint i que puguem recollir d'ací un temps.
Perquè la gent que no ho entén d'eixa forma realment no sembrarà mai i no recollirà mai.

I és que és veritat.
Al final, resulta que estem amb una sèrie d'hipoteques darrere, ho comentava molt bé la senyora Escrig, molt importants que ens paralitzen moltes voltes una gran capacitat financera i que podríem tindre ara mateix.

Jo no sé si el senyor Castelló sap que al voltant d'una trentena de sentències i l'impagament de les ajudes al lloguer que es van fer durant la gestió del Partit Popular sumen un valor total de 300 milions d'euros, com ha comentat la senyora Escrig.

300 milions d'euros a causa de les males polítiques fetes pel PP.
Bé, ja li ho ha dit la ciutadania, no cal que ho diga jo.
En trenta sentències i l'impagament de les ajudes al lloguer que es va deixar de pagar en l'època en què la senyora Bonig era la responsable en el seu moment.

Vosté no sé si sap que l'última condemna d'Eige, de 2,2 milions d'euros, a Enrique Ortiz, que va confessar finançar il·legalment el PP, també ho hem hagut d'assumir.
És que açò no és un dia que u comença, sinó que comença amb tot el que hi ha darrere.

I vostés han sigut en bona part responsables que el que tinguem arrere no siga exactament una facilitat.
Per tant, jo els demanaria més col·laboració en eixe sentit.

I moltes gràcies, senyora Davó, per posar-ho de manifest, perquè sé, a més a més, que el senyor grup parlamentari, senyora Blanes, és un grup que està compromés amb un habitatge digne per a les persones.

I, com saben, tenen la capacitat de mirar a llarg termini, entenen perfectament la importància que tenen les polítiques valencianes d'habitatge.

Senyora Bachero, la seua intervenció realment… He pres nota de les coses que m'ha comentat, perquè ha sigut molt interessant.
Efectivament, per a nosaltres el món rural és importantíssim.
És fins i tot important que una part de la compra dels habitatges, del concurs de la compra d'habitatges directes està fent-se en el marc del món rural.

Jo m'he passejat per l'Alto Mijares, m'he anat a l'interior de la província de Castelló, de la província d'Alacant, de la província de València, a vore quines eren les necessitats que tenia eixa gent, gent que m'ha dit: «Ací no ha vingut mai un vicepresident de la Generalitat.
Mai, en quaranta anys de democràcia».

I eixa gent ara m'ha portat als llocs.
Diu: «Mira, vicepresident, si poguérem comprar estes cases directament, jo podria donar eixes cases en lloguer als obrers o a les famílies que volen vindre a instal·lar-se ací i podríem anar lluitant contra el despoblament».

I eixa és la política efectiva, anar al peu del carrer, anar al camp, buscar quines són les solucions immediates per a eixa gent.
Els ARRU.
Els ARRU, tenim una part molt important dels ARRU que estan destinats a afrontar el despoblament.
Hi ha una partida particular d'eixos ARRU, justament per a afrontar el despoblament.

Per tant, els nostres interiors estan ara mateixa en eixe sentit molt més atesos que ho han estat mai en la seua història, en la història de la Generalitat.

I fixen-se vostés, perquè açò és molt important, el món ha canviat molt després de la COVID-19.
I moltes de les cases estaven en desús, com he comentat en la meua intervenció, i que no hi havia condicions per a la seua rehabilitació, perquè no hi havia segurament persones interessades en habitar.

Ara, que hem descobert el teletreball, que hem descobert que podem tindre reunions a distància, que hem descobert que podem fer faena a distància, hi ha moltíssima gent que està interessant-se per eixes cases.

I nosaltres hem d'estar ahí, al costat, diguent-li a la gent jove que vaja a incorporar-se, que vaja a repoblar de feina i de joventut els nostres camps i els nostres pobles, dir-los: «Ací està la Generalitat Valenciana», per a ajudar-los a rehabilitar les cases, que puguen viure en condicions.

Per a portar-los xarxes de comunicació, per a portar-los mitjans de transport, perquè puguen anar tranquil·lament on hagen d'anar.
Per a donar-los condicions de vida, conforme han de tindre.
Per tant, clar que és molt important repoblar el nostre interior i fer-ho en eixa lluita constant contra el despoblament.

I molt interessant el que ha comentat, senyora Bachero, sobre els desnonaments.
Recorden vostés que, quan vam tindre l'últim seminari, el seminari d'hivern, en la Marina Alta, en Dénia, un dels compromisos més forts que va prendre el Consell va ser aprovar un protocol antidesnonaments perquè les persones tinguen clar què han de fer en el moment que tinguen l'amenaça.

Una amenaça que, jo ho vaig dir el primer dia que vaig vindre a estes Corts i ho repetixc ara, la meua intenció és que el País Valencià siga un territori lliure de desnonaments d'ací a quatre anys.

I quan parle de desnonaments, parle del concepte de Nacions Unides de desnonament.
És a dir, no pot hi haver una eixida d'una casa, sense que hi haja una alternativa habitacional.

I en eixe marc és on hem de treballar, i el que no podem fer és plantejar un territori lliure de desnonaments, si la gent que està amenaçada perquè la volen tirar de sa casa no és capaç de tindre la informació correcta per poder saber a quin telèfon ha de cridar, a quin lloc ha d'anar, o de quina persona ha de cridar a la porta.

I nosaltres estem fent ara mateix eixe treball, i estarà preparat, conforme em vaig comprometre amb el president, estarà preparat per al proper seminari d'estiu.

Senyora Escrig, què vaig a dir-li de la sintonia que hi ha sempre entre les seues paraules i les nostres?
Perquè nosaltres estem fent una política diferent, estem fent una política per a les persones.
Jo entenc que la gent que no ha fet mai política per a les persones, sinó que ha fet política per a altres persones, eixa gent no ho entén.

Però nosaltres hem fet política per a les persones.
I ara mateix em preguntaven: «Què s'ha fet en el marc de la postcrisi, en esta pandèmia que podrà portar una allau de demandes?
».
Doncs mire, nosaltres no hem parat, no hem parat.

Jo he anat tots els dies, tots els dies, a la conselleria a treballar al peu del canó.
Tots els dies, faltaria més.
Perquè és la nostra responsabilitat.

I hem estat adjudicant cases a gent que ha hagut d'eixir de les seues cases per la raó que siga, perquè cases que no servien per al confinament, no han servit per a buscar seguretat per a eixes famílies.

I hem adjudicat cases, hem continuat fent reparacions en mitat de la pandèmia.
Vam demanar justament poder fer reparacions urgents en mitat de la pandèmia, i no hem parat.

Vosté sap, senyora Escrig, vosté sap en l'època d'Isabel Bonig quantes reparacions es van fer pel govern del PP en una legislatura?
Jo li ho diré: 541, 541.
Nosaltres, des de novembre fins ara n'hem fet 267.
I, si es manté eixe ritme que jo vull augmentar, al final de la legislatura tindrem almenys 1.
600 reparacions de cases, de les nostres cases.
Estem parlant del triple que es va fer en l'època on governava el Partit Popular.

Per tant, nosaltres som un govern que lluita per a les persones, que està al costat de les persones i no saben vostés l'orgullós que estic sempre de vindre a estes Corts Valencianes, i sabem que tenim diputades i diputats que ens recolzen permanentment i que saben que el sacrifici que estem fent és un sacrifici per a la gent.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor vicepresident.

Ara n'hi ha un torn excepcional… excepcional per a preguntes i aclariments.
Â¿Algun grup vol utilitzar eixe torn?

El Grup Popular també.
I Ciudadanos, també.

Molt bé.
Comencem pel Grup Vox.
Té la paraula el senyor Pascual.
Quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidente.

Seamos serios, señor…

La senyora presidenta:

Mire, un momento.

El senyor Pascual Pérez:

Dígame.

La senyora presidenta:

Cada volta que me diga «señora presidente» jo no me vaig a donar per al·ludida, amb la qual cosa igual… igual no me done per al·ludida si necessita més temps, etcètera.
Soc una dona, soc la presidenta de la comissió i voldria, per educació, que se dirigira a mi com a senyora presidenta.
Si té a bé.

El senyor Pascual Pérez:

Cuando hago referencia al término presidente me estoy refiriendo al cargo que usted ostenta.
No a su condición ideológica…

La senyora presidenta:

Muy bien, señor diputada.

El senyor Pascual Pérez:

No a su condición ideológica.

La senyora presidenta:

Señor diputada, tiene usted la palabra.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidente.

Mire, seamos serios, señor Martínez Dalmau, usted ha venido aquí a sacarse la foto.
No puede ser que venga con… que venga usted con menos de dos semanas simplemente pues eso, a sacarse la foto.
Y más…, y me viene a mí achacando el tema de lo del gasto, cuando usted se ha gastado más de 600.
000 en su palacete o, ahora, por ejemplo, lo de los muebles, y no hace ni referencia a las 15.
000 familias que están en lista de espera y no hace mención alguna a las más de 1.
200 viviendas ocupadas de forma ilegal que hacen que esas 15.
000 familias no puedan acceder a una vivienda de propiedad pública.

Miren, ustedes vienen aquí esgrimiendo su justicia social, su escudo social, como si se defendiesen los intereses…, como si ustedes defendiesen los intereses de los ciudadanos.
Nada más alejado de la realidad.

Es más, su escudo social para los trabajadores es lo último, y ya se están dando cuenta.
Si no, infórmese sobre las caceroladas que en las calles se están produciendo todos los días a eso de las nueve de la noche.

Mire, su estrategia es clara.
Ustedes solo miran por sus propios intereses y por el de su agenda política.
Y es por eso que les interesa una sociedad pobre, débil, desunida y que solamente…, y que no pueda defenderse para que tengan que pasar obligatoriamente por sus manos, por las manos del poder político, por las suyas, porque no tienen otra forma de llegar a final de mes.

Mire, mire, eso no es un escudo.
Eso es una cadena, con la cual tienen ustedes, tienen atada a la gente, y eso es muy triste.
Porque a ustedes, porque lo que…, es que no les interesa que la gente pueda optar a un futuro mejor.
Y eso lo denunciaremos la verdad que todas las veces que haga falta.

Usted ya me dijo la última vez que no escuchaba, no trabajaba…  Mire, lo escuché… lo escuché entonces, lo he escuchado ahora, y muy bien, y se ha dedicado todo el rato exponer ayudas, pero ninguna reflexión, ni una sola.

Pregúntese esto: ¿por qué la gente…?
, Perdone, estoy en mi turno de palabra.
Pregúntese esto: ¿por qué la gente tiene que ir a solicitarle las ayudas?
Usted se ha dedicado y se dedicó exclusivamente a comparar las ayudas con años anteriores con el Partido Popular.
Pero, ¿sabe el verdadero logro por el que usted debería venir aquí a esta comisión a sacar pecho?
¿Usted es padre?
¿Lo es?
Si lo es, entonces lo entenderá usted mMejor y también todas las personas que estén viendo esto.

Mire, usted por lo que debe trabajar en verdad es porque algún día usted pueda venir aquí con la cabeza bien alta y decirle…

La senyora presidenta:

Señor diputada, se le ha acabado su tiempo.
.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, termino enseguida, señora presidente.

La senyora presidenta:

Se le ha acabado su tiempo.

El senyor Pascual Pérez:

Mire, venir aquí y decirnos a nosotros que…

La senyora presidenta:

Señor… diputado del grupo Vox, se le ha acabado su tiempo…

El senyor Pascual Pérez:

…que no hay ningún ciudadano de la Comunidad Valenciana que ha requerido las ayudas…

La senyora presidenta:

…y no voy a dejar que prosiga en su intervención.
Está es la mejor manera de tirar el tiempo.

El senyor Pascual Pérez:

…que usted está ofreciendo.
Muchísimas gracias.
Ese día yo le aplaudiré.

La senyora presidenta:

Señor diputada, haga el favor de apagar su micro.
Gracias.

Ahora tiene la palabra, por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, la diputada Mamen Peris.
Cuando quiera.

La senyora Peris Navarro:

Gracias, presidenta.

En Ciudadanos creemos en el derecho constitucional a la vivienda.
Otros partidos lo que incitan y apoyan es a los que no respetan la Constitución española.

Conseller, no sé si es ignorancia o que es conseller fake, pero en la consejería de Madrid abarca trasporte, infraestructura y «vivienda», que es lo único que le pedían.
No una conselleria específica.
Aquí se ha llevado todo el tema el Botànic de la vivienda con una dirección general y, ahora, se lleva con 18 altos cargos.

Mire, vuelvo a ser Pepito Grillo, y es mi labor.
No me ha contestado la pregunta.
Yo le he preguntado por recortes en gasto público en su conselleria.
No me ha contestado.
Le he preguntado por esas 63 mesas de despacho que están contratando si es para nueva contratación, porque usted aumentó el presupuesto en 6,5 millones dedicado personal.

Mi pregunta es clara: ¿se van a contratar a 63 personas más, conseller?
273 euros una silla me ha parecido excesivamente caro.
Revíselo.
Y después…, bueno, me alegra y oírle que no va a ser chiringuito, ni enchufados y tal.
Lo revisaremos.

Mire, conseller fake, se lo decía otra vez.
Usted ha venido aquí durante la pandemia de.
.
.
Â¿cuaacute;ntos desahucios ha parado usted?
Se lo digo yo: cero.
Porque desde el minuto uno del estado de alarma, conseller, hemos paralizado toda la actividad de la justicia, pero, más aún, el Real dDecreto ley 7/2019, que hace año y medio que lo aprobó el gobierno central, ya preveía soluciones habitacionales para aquellas personas vulnerables, a través de los servicios sociales y se paran los lanzamientos.
Se lo dice una letrada en activo.

Y yo, ¿qué le dije?
: «CConseller, hemos de reforzar los servicios sociales municipales».
¿Se acuerda, conseller?
Y me dijo: «Lo tengo controlado».
Cuando se levante el estado de alarma y volvamos a los tribunales, veremos si lo tenemos controlado, porque ahí es donde hay que ayudar efectivamente a las personas.

Lo de la agilidad.
Estoy encantada, conseller, pero del Sareb y de contactos con la Sareb llevamos ya desde el primer día que le conocí.
Agilidad.

Después, agilidad también.
Vamos a ver, conseller,  hoy nos ha hecho aquí muy bonitas palabras, pero ¿qué me encuentro?
Que toda la parte para activar vivienda de política territorial, como a usted le han desgajado de la conselleria del señor Arcadi, resulta que política territorial lo lleva el señor Arcadi España.
Con lo cual, o se coordinan muy bien, o agilidad no vamos a tener.

Segunda cosa, ayudas.
Conseller, ¿cuándo se han pagado las ayudas del 2019?
¿Cuándo se van a pagar las ayudas del 2020?
Esto es lo que nos importa y para eso queremos esta comisión.

Conseller, usted ha dado, a bombo y platillo, el derecho de tanteo y retracto, pero es que ha recortado, dentro del paquete los cinco millones y medio, casi dos millones de euros para adquirir vivienda por ahí.
Usted exonera el pago.
Me parece un titular perfecto.
Pero, ¿sabe lo que pasa, conseller?
Que aúun estamos esperando, si están ocupando las viviendas públicas, las que pagamos todos, las personas que les corresponde.
P, porque la Sindicatura de Cuentas dijo que 800 viviendas estaban ocupadas irregularmente.

Echo de menos una cosa, ventajas fiscales.
Escuche a los sectores, de verdad.
No solo mantenga reuniones.
Escuche.
Apóyese en los sectores.
Hay que dar ahora apoyo a propietarios, a inquilinos…

Mire, hoy reivindicaban…, el sector financiero, por ejemplo, para activar la obra pública, ¿no?
, también.
Pida a Pablo Iglesias que rebajen el IVA al 10 % en el tema de la reforma.
Pidan deducciones fiscales para las familias.
Â¿Sabe cuántos contribuyentes puede ayudar.
?
 Hemos de hacer una política útil y ahí no vamos a parar.

Y tres palabras para terminar, presidenta.
Le pido tres cosas, conseller: prudencia, seguridad jurídica y confianza.
Porque si no, también vamos a perder la inversión, y se nos van a ir a otro país que también lo gobierna la izquierda, a Portugal.
No podemos perder inversión en España.
Ahora hemos de conseguir además que nuestra comunidad sea libre de precariedad, libre de desempleo.
Así eliminaremos también los desahucios.

Conseller, hemos de trabajar todos remando en la misma dirección.
Pero en esta línea, procurando levantar esta Comunidad Valenciana así.
No interpongan la ideología.
Trabajemos por el interés general.

Gracias.

La senyora presidenta:

(Inoïble; la senyora presidenta parla amb el micrograve;fon desconnectat)

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidenta.

Perdone en primer lugar que le haga una rectificación.
A usted no le pagan para reflexionar y aportar ideas, como ha dicho.
Eso es la universidad.
A ver si le ayudo a cambiar el chip.
A usted le pagan por gestionar.
Y viene aquí y contesta sacando pecho de…, n nada de lo que le he explicado aquí está en el DOGV.
Si es que lo que queremos es que eÃ©stée.
¿No se da cuenta que si no está en el DOGV no existe?
Quod non est in actis non est in  mundo ¿Se acuerda?
Pues ese es el tema.
Queremos que esté en el DOGV, que gestione, que haga cosas y que aparezcan publicadas.

Por otro lado, la prepotencia, fuera, conseller.
Las reprimendas, a sus alumnos.
Somos diputados de las Cortes Valencianas y le exigimos trabajo y resultados nosotros a usted que fiscalizamos su acción de gobierno.
Las reprimendas, en la facultad.
Usted gestione que para eso le pagan.

A ver si gestiona este año algo más del 11 % que gestionó en el presupuesto del año pasado, que de cada diez10 euros que tenía, gastoó uno.
Ese es su bagaje.

No ha contestado a nada de lo que le hemos preguntado mi compañera y yo.
Nada.
Nos cuenta usted de la Sareb qué va a hacer.
La señora Peris ha dicho que desde que lo conoce lleva diciendo lo mismo.
Yo esa historia la llevo oyendo cinco años igual que mi compañera Elisa Díaz.
Cinco5 años con la misma historia.
¿Qué hacen con la Sareb?
Lo mismo que inventó el PP y que fue pionero en todas las autonomías y que puso en funcionamiento, nada nuevo bajo el sol.

Me habla usted de los 300 millones de euros.
Mmuy rápido, aquí tiene el documento de la señora Davó.
Ffue el PP el que pagó las ayudas con un préstamo de 240 millones, c.
certificado por su secretario autonómico.
Los otros 60 millones, el interventor no dejoó pagarlos.
Así de sencillo.

¿Necesitan casas?
¿Qué le parecen las 2.
000 que tiene ocupadas ilegalmente O o sin ocupar del parque público?
Estaría bien, ¿no?
.
¿Qué le parece esa cantidad de parcelas ingente que tiene la Evha y la Generalitat si se dedican a edificarla?
¿Qué le parecería si comprÃ¡ramos compraran viviendas en vez de hacer recortes en la partida de vivienda?
Porque tenían 15 millones en el año 2018 y solo gastaron 3tres.
 Se dejaron 11,5 y medio.

 Tenían 40 el año pasado y los dejaron limpios.
Yy la de este año nos acaba de denunciar quequÃ© van a dejar 20 sin utilizar.
Ees decir, llevan 71 millones de euros sin gastar en compra de vivienda.
¿Por qué no compra viviendas si es su objetivo?
Nnos parece que vendría bastante bien a los valencianos.

Los 5 millones de euros, además de ARRU, también están en (inintelÂ·ligible)  … Piin, en promociones de vivienda y también están en ejercicio de derecho de tanteo y retracto.
Los ARRU son estos, donde pone «cero, cero;, cero, cero;, cero, cero;, cero, cero», eso son los ARRU que usted quiere poner en marcha.
Los que no ha ejecutado nada durante todo este tiempo.

¿Saben ustedes que el decreto 14 de mayo, este de las ayudas a la rehabilitación, que son tan importantes esos 30 millones de euros, ¿sabe qué cantidades plantea para el año 2020?
Cero de aportación de la Generalitat y cero del gobierno de la nación.

¿Sabe qué aportación el mismo decreto, pero respecto al tema de la sostenibilidad energética…, la eficiencia energética y la sostenibilidad?
¿Sabe qué partida plantea para el 2020?
Cero.
Y para el 2021 la aportación de la Generalitat será de 16.
000.
Y para el 2022 será de 43.
000.
Se irá el conseller y no habrá gastado 60.
000 euros en eso tan importante para darle competitividad al sector.
Esos 30 millones de rehabilitación son la mentira de los ARRU y el recortado plan Renhata -acabo, presidenta.
.

Por último, le pedimos por enésima vez, (inintelÂ·ligible) … el Decreto 52/2020, de 24 de abril, hablaba de 7,5 millones de euros.
¿De dónde los va a recortar?
Porque, claro, es que ya está bien de decirnos cosas que no son ciertas.

Y, por cierto, esos 6 millones de empadronamiento que exige a la gente que esté pagando ese alquiler o que esté pagando esa hipoteca, ¿lo va a seguir exigiendo?
¿Va a quitar de esas ayudas a miles y miles de personas?
¿Va a mantener el artículo 4.
3, que dice que, si no se está al corriente de pago de impuestos, no se va a poder obtener esta subvención?
¿Va a hacer usted semejante tropelía, conseller?
¿Cuántos miles de familias quedarán fuera de las ayudas?
10.
549 familias quedaron fuera de las ayudas de alquiler en 2019.
¿Cree que lo superará, conseller?
Me parece que lo de «vice fake» le va bastante bien.

Gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Castelló.

Ahora tiene la palabra el vicepresidente para contestar, ahora sí, con un límite de tiempo de tres3 minutos.
Cuando quiera.

El senyor vicepresident segon i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimagrave;tica:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Lluny de la meua intenció és reprendre ningú, Â¿eh?
, senyor Castelló.
Al contrari, el que vull és que hi haja una col·laboració, perquè jo soc un demòcrata i crec en la col·laboració entre el parlament i l'executiu, i crec que el parlament i l'executiu conjuntament poden fer coses molt interessants a favor de les persones.
Per tant, com a demòcrata que sóc, els demane col·laboració en la seua funció de diputats i de diputades.
I el que no pot ser és vindre ací, algunes diputades o diputats, que jo trobe que els ve molt gran, sincerament, este lloc, i dir que vindre ací i dir que ací és un gasto, això no pot ser, això és intolerable.
Com pot una persona dir que vindre ací, a treballar, és un gasto.

Senyora Peris, és que les búsquedes en Google són molt complicades i són molt cares.
Però és que vosté no es coneix les conselleries que hi ha a Madrid, és que realment la persona, que al final acabaré pensant -ja li ho vaig dir al senyor Castelló l'altre dia-, al final la persona que pensaré que també s'incorpora dins d'eixe conjunt de diputades fake és vosté.
Perquè el Decret 62/2019, de 19 d'agost, de la presidenta de la Comunitat de Madrid, que estableix el número i denominació de les conselleries de la Comunitat de Madrid diu que hi ha una conselleria d'habitatge i administració local.
I després hi ha una altra conselleria de transports, mobilitat i infraestructures.
Vosté diu que no en el cap, però no ho ha confirmat.
Per tant, jo li demane, per favor, no em diga res ací, mire-ho i demane'm disculpes la pròxima volta que ho veja.
Diga, sí, estava equivocada.
No passa res, eh, tots ens podem equivocar, però realment hi ha una conselleria d'habitatge i administració local.

Respecte a les persones que ocupen les cases, que jo trobe que és una qüestió que els preocupa molt, en primer lloc jo volia comentar-los una cosa que ja fa temps que ho comente i ho parle en estes Corts, que és la importància que entenguem que la gent no ocupa una casa perquè diu, ui, mira, vaig a ocupar una casa, no?
, una afició, eh, que és com anar-se'n, no sé, a fer esport o algo aixina.
La gent, les famílies que ocupen una casa normalment tenen un problema real darrere, que és que el govern, les administracions públiques no s'han preocupat perquè tinguen un dret a l'habitatge garantit.
Per tant, nosaltres estem fent el que sempre estem fent.
Estem mirant cas per cas, cadascun dels casos d'ocupació i mirant si cal regularitzar-los que eixes persones, efectivament, com són la majoria dels casos, estan en una situació complexa, socialment complexa, de precarietat, de vulnerabilitat, o si, per suposat, en el moment que no siga el cas nosaltres el que fem és eixa casa posar-la a disposició d'una altra família.
I ho estem fent cas per cas en cadascuna de les nostres cases ocupades.

Acabe ja el meu temps.
Jo vull de nou agrair-los enormement la possibilitat d'estar ací treballant conjuntament en les Corts, el govern.
Me'n duc una quantitat de notes important per a incorporar-les dins del pla.
Els demane, per favor, que col·laboren en eixe pla Habitat 20-30 que dissenyarà la política d'habitatge per als propers deu anys i que per fi tindrem un horitzó on podem anar, entren en la pàgina web, si volen jo mateix m'oferisc a enviar-los per correu electrònic o per la forma que vostés em diguen.
Col·laboren perquè vull tornar prompte amb eixe pla aprovat i vull parlar-los de com farem les polítiques d'habitatge en els propers anys.

Moltes gràcies i ha sigut un honor.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, vicepresident.

Ara si els pareix a tots i a totes fem 2 minuts per al que cadascú necessite.

Vicepresident, moltes gràcies.
I ara, enseguida, ens tornem a vore.

(Se suspén la reunió a durant uns minuts)

Compareixença del conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, senyor Arcadi España García, per a informar sobre les línies generals a desenvolupar per part de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat durant el període de desescalada, sol·licitada a petició pròpia (RE número 17.
280); a la qual s'acumula la sol·licitada a petició pròpia per a informar sobre les actuacions dutes a terme per la conselleria com a conseqüència de l'alarma sanitària de la COVID-19 (RE número 16.
821) i a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular per a informar sobre les mesures adoptades per la conselleria per a combatre l'actual pandèmia de la COVID-19 i, en especial, sobre els equips de protecció i test realitzats als treballadors dependents de la conselleria (RE número 17.
555)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … la sesión de la comisión con el punto 3, que es la comparecencia del conseller de Política Territorial, Obras Públicas y Movilidad para informar sobre las líneas generales a desarrollar, por parte de la conselleria, durante el período de desescalada, solicitada a petición propia, para dar cuenta de las actuaciones llevadas a término por la conselleria, como consecuencia de la alarma sanitaria, también a petición propia, y acumulada a la comparecencia solicitada por el Grupo Popular sobre las medidas adoptadas por la conselleria para combatir la actual pandemia y, en especial, sobre los equipos de protección y test realizados a los trabajadores dependientes de la conselleria.

En primer lugar, le doy la bienvenida, señor conseller, y les explico un poco a todos lo de las intervenciones, igual que en el punto anterior.

En la primera y en la segunda intervención, el señor conseller no tiene límite de tiempo, aunque, dadas las horas que son y teniendo en cuenta que tenemos que acabar la sesión a las dos, les rogaría a todos la máxima concreción posible, sin que ello suponga limitar su libertad de intervención.

A partir de ahí, el Grupo Popular, que es el que ha pedido una de las comparecencias del conseller, tiene 6 minutos que, según me han informado, se distribuirán entre el diputado Barrachina y la diputada señora Díaz.

Después, cada uno de los grupos, de menor a mayor…, perdón, primero la oposición y después el gobierno, los grupos que apoyan al gobierno.

Y, en el turno de excepcionalidad, ya todos los grupos, si quieren intervenir, tendrán el mismo tiempo.

Y la última intervención la tiene el señor conseller, ahí sí con un tiempo limitado de 3 minutos.

Si les parece, empezamos.

Señor conseller, tiene que usted mismo darle al micro para que le escuchemos.
A ver, un momento.
Ahí, ya está.

Cuando quiera.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gracias, señora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Comparec davant d'aquesta comissió per assenyalar les línies generals d'actuació de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat relacionades amb les mesures preses per l'alarma sanitària generada pel COVID-19, acumulada també a una petició de compareixença del Grup Popular, sobre els equips de protecció i test dels treballadors de la conselleria.

Patim una etapa de dolor i pèrdues humanes que no esperàvem en la gravetat que l'estem patint.
La crisi sanitària generada pel COVID ens ha exposat com a única humanitat enfrontada a un virus, sense distincions de fronteres ni de classes socials.

Hui en dia, han perdut la vida quasi mil quatre-cents valencians i valencianes, 27.
778 espanyols i espanyoles.
Vull que les meues primeres paraules siguen per a ells i per a elles, per a les seues famílies i amics, per a les persones que han mort com a conseqüència d'esta terrible pandèmia i per a aquelles que han mort per altres motius.
Tant a les famílies como als amics se suma que, si ja perdre una persona estimada és terrible, si damunt no pots afegir el dol que voldries, encara és més difícil.

Vull també que les meues primeres paraules siguen d'agraïment a totes les persones, col·lectius, treballadors i treballadores que no han parat de lluitar ni un sol moment, a vegades posant en risc la seua salut, perquè tots i totes tinguérem el que necessitem per a superar esta situació.

Hi havia professionals que tot el món considerava essencials, però esta crisi ha fet que valorem també moltes altres professions: caixers, camioners, reposadors, riders… Hem comprovat que sense ells la nostra societat es para.
Gràcies per fer que les vostres ganes de seguir avant i la vostra professionalitat siguen més fortes que la por per este virus.

També vull agrair a la ciutadania, als valencians i valencianes, el seu comportament exemplar, per no vacil·lar davant una situació d'incertesa i pèrdua de vides humanes, per baixar les persianes dels seus negocis, per exercir de professors amb els seus fills, per canviar els carrers pels balcons, per cuidar dels seus familiars malalts i que patixen, per tantes històries d'herois anònims que no coneguem.

Este és, sense dubte, un escenari que no esperàvem, però és el moment en què ens ha tocat viure i no tenim temps a perdre.
Hem d'enfrontar el present i preparar-nos per al futur perquè esta crisi no ens deixe més cicatrius, amb esperança, cooperació i confiança en les nostres capacitats, com han fet tants metges i infermers en els pitjors moments de la pandèmia.
Està a la nostra mà.
Eixirem avant.

Senyories, he sol·licitat acudir a esta comissió també, una vegada més, per escoltar totes les seues reflexions i suggeriments.
Vull agrair a tots els diputats i diputades d'esta comissió per les seues aportacions en les diferents videoconferències que hem celebrat durant l'estat d'alarma.
Gràcies per la vostra actitud positiva i constructiva.
I és que la pandèmia ens ha recordat una vegada l'important que és romandre units.
Perquè a qui beneficia la divisió en estos moments?

El virus no entén de fronteres, ideologies ni partits polítics; avança com el foc i només es preocupa de trobar combustible per a propagar-se.
Enfront del virus, nosaltres tenim un avantatge, podem cooperar, compartir informació i ajudar-nos; podem posar un tallafocs a l'avanç del virus quedant-nos a casa, llavant-nos les mans i seguint les recomanacions sanitàries.
Un metge de Xina pot compartir tractaments i cures amb una metgessa d'Itàlia o d'Espanya.

Científics i científiques de tot el món avancen a contrarellotge per a trobar una vacuna que ens pose un escut de protecció enfront del virus i ho estan fent junts.
Cap ideologia, cap partit polític, cap país tindrà per si sol les respostes ni la força suficient per a superar esta crisi.
Esta pandèmia ha posat de manifest com d'hiperconnectats estem.
Confiem els uns en els altres perquè, en cas d'un repunt del virus o l'arribada d'un altre, donem una resposta comuna als problemes comuns.

I tallem també el pas a l'extremisme.
No són acceptables les coaccions als representants públics.
Vull expressar la meua solidaritat i ànim al ministre Ábalos i a tots aquells representants públics que patixen la coacció i la intolerància.

Senyories, dividiré mi intervención en tres bloques, que son los tres desafíos más importantes que creo que tenemos por delante: la lucha contra el virus, la lucha contra el cambio climático y la creación de empleo.

La lucha contra la pandemia es el reto más urgente que tenemos que superar.
Si no controlamos el virus, no habrá forma de superar la crisis económica y la movilidad es una pieza clave.
Reducir la movilidad ha supuesto una auténtica barrera para la propagación del virus.
La caída de viajeros, desde que se decretó el estado de alarma, fue del 95 %, una clara muestra de la responsabilidad colectiva.

Una vez estamos empezando el proceso de desescalada, la recuperación se va haciendo poco a poco.
En este momento, nos situamos en cifras del 80 % de la capacidad de antes de la declaración del estado de alarma.

En este contexto, hemos dictado distintas resoluciones, orientadas a la reestructuración de los servicios de transporte ferroviario y por carretera, de competencia de la Generalitat, con un triple objetivo: adaptarlo a la caída de la demanda, proteger a los trabajadores y trabajadoras y establecer medidas de seguridad y limpieza adicionales.

En el caso de ferrocarrils, se han dictado, como saben, distintas resoluciones.
En este momento, la última, ya hace que operemos prácticamente al cien por cien de nuestra capacidad en todas las líneas.

Lo mismo ha sucedido con la autoridad de transporte metropolitano de Valencia y el transporte regular de viajeros por carretera, con medidas como la obligatoriedad de acceder a los vehículos por la parte trasera, reducir el pago en efectivo y otras medidas, en colaboración con todas las empresas concesionarias.
Lo mismo ha sucedido con las instalaciones portuarias de la Generalitat y con el aeropuerto de Castellón.

También, respecto al sector del taxi, dictamos una resolución para determinar las condiciones de prestación del servicio en las áreas de prestación conjunta de Valencia y Alicante durante la vigencia del estado de alarma.

Y quiero pedir también disculpas en todo este proceso de desescalada que se está produciendo en el sector del transporte público dependiente de la conselleria, tanto en ferrocarrils como las concesionarias de transporte por carretera, sobre todo a los pasajeros, a los usuarios que, en algunos momentos, han tenido que sufrir algún desajuste en las frecuencias de paso y en los aforos que tenían esas unidades.
Les pido a todos ellos disculpas y trabajamos para mejorar, de la mano de todas las empresas concesionarias y de los trabajadores y las trabajadoras de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, para minimizar esos errores.

Como saben, una apuesta fundamental de este Consell es el transporte público, dadas sus claras ventajas desde el punto de vista energético y de menor impacto ambiental.
En 2019 alcanzamos cifras récord tanto en Metrovalencia, en el Tram d'Alacant i en el Tram de Castelló.
Pero, como les decía, eso ha cambiado radicalmente.
Hemos pasado de 250.
000 personas al día a 18.
000 y ahora mismo estamos en torno a 40.
000 personas diarias, muy lejos de las cifras normales.

La necesidad de mantener la distancia de seguridad, el miedo a contagiarse, pueden ralentizar la vuelta a la utilización del transporte público con normalidad, incluso producir el retorno al uso del vehículo privado, como ha sucedido en otros países.
Para evitar eso, es fundamental ofrecer a los ciudadanos alternativas de desplazamiento eficientes, sostenibles y seguras.

Vamos a seguir, por ello, impulsando medidas que refuercen la seguridad y la higiene, que garanticen el control de la enfermedad en la desescalada y que devuelvan la confianza a todos los usuarios del transporte público.

Para ello, hemos establecido un refuerzo de los dispositivos de seguridad para garantizar la obligación del uso de las mascarillas y quiero agradecer aquí la colaboración de la delegación del gobierno y de todos los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado.
También hemos dispuesto dispensadores de gel hidroalcohólico en las estaciones y ya los estamos instalando también en el interior de los vehículos.
También se han señalizado los asientos, de manera alterna, se están colocando vinilos y se están señalizando los pasillos y andenes para marcar el sentido de la marcha y la distancia de seguridad que aconsejan a los ciudadanos en los trayectos que tienen que hacer a pie.

Pero estamos preparando también las fases siguientes de la desescalada.
Por eso, estamos trabajando en el desarrollo de un proyecto que permitirá establecer la limitación de acceso a los trenes, si estos superan el aforo previsto.
Trabajamos con herramientas de big data e inteligencia artificial, en un sistema que permita mapear a los trenes y determinar la ocupación en tiempo real con tres líneas para perfeccionar este sistema: primero, realizaciones de conteo manual; en segundo, las líneas de validación; como saben tenemos la dificultad de que no solo tenemos metro, sino también tenemos una parte tranviaria, donde no están esas líneas de validación y lo que estamos trabajando ahora es en un conteo por reconocimiento de imágenes en las estaciones.

Estas mediciones permitirán dar a conocer a los usuarios la capacidad de los trenes y planificar así su viaje y también serán un buen instrumento de gestión para, en el caso de que haya que limitar los accesos, la propia Ferrocarrils de la Generalitat.
Con ello, se incrementará la seguridad del sistema y reforzaremos la confianza en el transporte.

La conselleria también ha trabajado en comunicación constante con el sector del taxi para garantizar la profesionalidad…, bueno, la seguridad de sus profesionales y usuarios.
Vamos a adquirir 4.
700 mamparas de protección para el interior de los taxis, que cuentan con las garantías necesarias, por parte de la policía local, la Guardia Civil y el Instituto Valenciano de Seguridad y Salud en el Trabajo.

También tenemos que utilizar todos nuestros recursos para garantizar la seguridad y la salud de las personas.
Desde mediados de abril, el instituto cartográfico de la conselleria puso en marcha un visor de monitorización del COVID-19 en la Comunitat Valenciana.
Además, el Consell ha autorizado un convenio entre el politécnico, la Universidad Politécnica y el instituto cartográfico para la creación de la primera cátedra de Geomática de España.
Esta cátedra será un instrumento fundamental, que nos permitirá disponer de información rigurosa para adaptar nuestras políticas y gestionarlas mejor.
Dedicará su primer año de investigación al estudio de la pandemia y al cambio climático.

Todas las consellerias, de una u otra forma, hemos tenido que ayudar a la conselleria de sanidad.
Por eso, creamos, junto a ella, el grupo de movilidad y transporte sanitario.
La mayor urgencia era facilitar la disponibilidad de todo el material que fuera necesario, dadas las tensiones que había en el mercado internacional.
Por eso, junto a la conselleria y la comisionada para coordinación de suministros, hemos gestionado el transporte por carretera de 652 toneladas de material sanitario, que ha llegado a través de 24 aviones.

Quiero expresar aquí, públicamente, mi agradecimiento a todas las empresas de transporte, a los camioneros y camioneras, también a todo el personal de tierra de los aeropuertos de AENA y de handling por todo el esfuerzo que han hecho.
Muchas de estas empresas han actuado de forma altruista y desinteresadamente, sin necesidad de pasar ninguna factura a la administración.

Por otra parte, tenemos que cuidar a los que nos cuidan, tenemos que ponérselo fácil a los que están en primera línea.
Para ello, habilitamos que el personal sanitario, farmacéutico y de atención social pudiera viajar gratuitamente en los medios de transporte de la Generalitat: Metrovalencia, el Tram, Metrobus y también en la EMT.
Repartimos 10.
000 bonos a la conselleria de sanidad, que repartió entre su personal.

También hemos puesto a disposición del personal sanitario 229 taxis gratuitos, distribuidos a lo largo de los diferentes departamentos de salud de la Comunidad Valenciana para facilitar sus desplazamientos y las visitas que tengan que hacer.
Y, en colaboración con distintas empresas hoteleras, a las cuales también agradezco su colaboración, y de la mano de la conselleria de sanidad, hemos podido poner a disposición 4.
000 plazas hoteleras para el personal sanitario o el personal de emergencia.

Junto a estas medidas de apoyo, hemos adoptado otras con el objetivo de favorecer la seguridad de los trabajadores del transporte y de la obra pública.

Así, hemos publicado seis guías de medidas y recomendaciones preventivas frente al coronavirus en colaboración con la conselleria de sanidad.
Y hemos repartido más de 38.
000 mascarillas, geles y pares de guantes entre profesionales de la conselleria, transportistas, taxistas, VTC, trabajadoras y trabajadores de Ferrocarrils de la Generalitat, empresas concesionarias de autobuses y también los riders.
Y, en breve, haremos un segundo reparto.

Me extiendo en la parte de la protección del personal de la conselleria y de ferrocarrils.
En primer lugar, todas las medidas que se han adoptado en este ámbito siguen los criterios establecidos por las autoridades sanitarias, por la Conselleria de Justicia, Interior y Administración Pública y el Invassat.

Entre las medidas que hemos impulsado son favorecer el teletrabajo; repartir ordenadores con conexión remota; evitar reuniones presenciales, lo cual no ha evitado que también se pudieran hacer las comisiones territoriales de urbanismo de forma telemática; hemos aprobado un plan de contingencia para la desescalada y, además de la compra de material que les hacía referencia, se ha establecido un protocolo específico en Ferrocarrils de la Generalitat para los trabajadores especialmente sensibles frente a esta pandemia.

En cuanto a la realización de test, son los servicios de prevención -siguiendo las instrucciones del Ministerio de Sanidad y de la conselleria- los que si encuentran algún caso sospechoso los tienen que realizar, siempre dentro del ámbito establecido por la normativa vigente en esta materia por parte de las autoridades sanitarias.

El segundo gran reto al que les hacía referencia es la lucha contra el cambio climático.
Tenemos muchas incertidumbres encima de la mesa, no sabemos cómo va a evolucionar la pandemia, no sabemos si habrá algún rebrote y cuándo y con qué virulencia.
Pero sí que sabemos algunas cosas, tenemos algunas certezas.
Sabemos que hay que continuar luchando para que nuestras ciudades sean más sostenibles, estén menos congestionadas y sean más humanas.
La emergencia climática sigue siendo una amenaza en nuestro planeta.

El cambio climático está ahí.
Puede que no esté en los titulares, pero no ha desaparecido y sus efectos continúan.
Hemos visto como las medidas de confinamiento y la reducción de la movilidad han dado un respiro a nuestra atmósfera, evidenciando la asociación que existe entre la movilidad motorizada y la calidad del aire.
Si nuestras empresas y ciudadanos han reorganizado sus formas de trabajar y de desplazarse, también podemos modificar la forma en la que pisamos nuestro planeta.

En este contexto debemos pensar en una nueva movilidad en tiempos de pandemia, con tres ejes: Apostando por el transporte público eficiente, seguro y sostenible.
En segundo lugar, ayudando a los medios de transporte motorizados a transitar hacia formas más sostenibles.
Y, tercero, potenciando otros medios de transporte como la bicicleta, el patinete o desplazarse a pie, que no contaminan, ocupan menos espacio en nuestras ciudades y son formas de moverse donde es más seguro y difícil contagiarse por el COVID-19.

Los estudios realizados en materia de movilidad destacan, además, que son las mujeres quienes están liderando el cambio de movilidad hacia pautas más sostenibles, un total del 48% de sus desplazamientos de modo sostenible frente a un 35 % de los hombres.
De la misma manera que los rangos de edad más jóvenes han interiorizado esta concienciación con el medio ambiente.

Es el momento perfecto para adoptar medidas que nos permitan una planificación de movilidad con perspectiva de género, sostenible y eficiente.
Es el momento de dar un salto hacia la movilidad sostenible.
Para eso hemos encargado un estudio sobre movilidad a la Cátedra de transporte y sociedad de la Universidad Politécnica de Valencia para evaluar cómo han cambiado las pautas de movilidad estas semanas de pandemia y poder hacer un diagnóstico en el que construir una nueva movilidad del futuro.
Un estudio que tendremos listo en los próximos días y que se incorporará y será parte de la estrategia valenciana de impulso a la movilidad sostenible.

Durante las últimas semanas la conselleria ha recogido información de muchos municipios, especialmente los de más de 50.
000 habitantes pero también los pequeños, para que analizaran con nosotros cómo querían que fuera su sistema de transporte urbano.
El primer documento estará disponible a principios del mes que viene y continuaremos con las aportaciones de los distintos ayuntamientos.

Una estrategia fundamentada en la intermodalidad, perspectiva de género, el fomento del uso de medios de transporte individuales y sostenibles, el urbanismo táctico para recuperar espacios peatonales en las ciudades y otras estrategias como la posible duplicación de líneas de metro con autobuses en superficie o la creación de carriles bici entre municipios.

Señorías, la bicicleta o el patinete pueden ser unos aliados fundamentales en estos meses de desescalada.
En la comunitat y en el conjunto de nuestro país tenemos un uso de la bicicleta muy bajo, con un reparto modal inferior al 5 % en nuestras ciudades, muy diferente de las tasas de otras ciudades europeas donde puede llegar al 30 %.

El reto que tenemos por delante es conseguir que la bicicleta o el patinete no solo se vean como un medio de transporte vinculado al ocio sino que sean incorporados como un medio de transporte más en la movilidad cotidiana.
Para eso hemos lanzado un plan de impulso a la bicicleta que no solo incentivará su uso sino que también servirá, en cierta medida, para reactivar el comercio minorista.

Como saben, la primera línea de ayudas directas a la compra de bicicletas y patinetes oscila entre los 75 euros para unas bicicletas convencionales y los 250 para las eléctricas, que estarán disponibles a partir del 15 de junio en las tiendas que se adhieran a este plan.

El segundo reto es conectar nuestros municipios y recuperar el espacio para los viandantes y ciclistas.
En colaboración con los ayuntamientos, como les decía, impulsaremos el urbanismo táctico, como están haciendo en otras ciudades y áreas metropolitanas de Europa.
Y acondicionaremos itinerarios de huerta y rurales aprovechando que muchos de esos caminos ya existen pero no están bien señalizados y adecuados.
También impulsaremos la construcción de itinerarios ciclopeatonales.

No debemos de olvidar tampoco la movilidad en las zonas rurales y despobladas, que estará recogida en un apartado específico en la estrategia valenciana.
También crearemos la oficina valenciana de la bicicleta, un instrumento que nos permitirá canalizar todas las actuaciones que hacen la Unión Europea, el Gobierno de España, las diputaciones o los ayuntamientos y que contará con el Consejo Valenciano de la Bicicleta como órgano de participación de todos los agentes sociales relacionados.

Por último, hay que incrementar la intermodalidad.
Ya hemos comenzado en ferrocarrils las obras para aumentar el número de aparcabicis en varias estaciones y en esa línea seguiremos los próximos meses.

Senyories, lluitar contra la pandèmia, lluitar contra el canvi climàtic i crear ocupació.
Més de 400.
000 persones, 400.
00 treballadors, estan patint un ERTE.
Si a això sumem tots els aturats que hi ha a la Comunitat Valenciana les xifres són d'una duresa extrema.
Milers d'empresaris valencians, autònoms, aturats, viuen en la incertesa de què passarà els pròxims mesos.

La crisi sanitària ha exigit que posarem en marxa tots els nostres recursos per evitar el col·lapse del nostre sistema de salut i evitar morts.
Hem de recuperar l'activitat econòmica sense baixar la guàrdia sobre l'evolució del virus, extremant la prevenció per a evitar el contagi, garantint els drets dels nostres treballadors i treballadores i ajudant a tots el sectors econòmics en este camí de reconstrucció.

Ara, hem d'afrontar les conseqüències sanitàries, socials i econòmiques d'esta terrible malaltia i el diàleg social és la recepta ideal per a eixir d'esta crisi.

La pandèmia ha suposat un exponencial creixement del teletreball i de les oportunitats de la digitalització.
Des del punt de vista de la mobilitat vull destacar dos mesures importantíssimes de flexibilitat per evitar i laminar les hores puntes en el transport públic.
En l'àmbit privat s'està impulsant, en el marc del diàleg social, que patronal i sindicats establisquen mesures de flexibilitat horària en les entrades i eixides dels centres de treball.
Aixina com en l'àmbit de la funció pública la conselleria competent també ha marcat eixes directrius.

Senyories, el 9 de maig celebràrem el dia d'Europa.
Europa ens ha regalat el major període de pau en la història del nostre continent.
Ara, els europeus ens juguem la nostra credibilitat com a unió i el nostre futur depèn d'això.
L'eixida de la crisi serà europea o no serà.

Necessitem un acord europeu en la línia que està negociant-se tots els caps d'estat de la Unió Europea.
També necessitem un acord a nivell estatal i, per suposat, a nivell valencià, com l'acord impulsat pel president de reconstrucció -de la Generalitat- i que té en la comissió d'estes Corts un puntal fonamental.
La col·laboració institucional ha sigut clau per a plantar cara al virus i serà essencial per afrontar la recuperació econòmica que tenim per davant.

En eixa línia hem sol·licitat al govern la creació d'un fons específic per ajudar al transport públic de totes les comunitats autònomes davant la caiguda de la demanda.
Sols done una dada: en dos mesos, març i abril, la pèrdua de recaptació en Ferrocarrils de la Generalitat se situa al voltant dels 8 milions d'euros.

Per tant, necessitem eixe fons, com ja he anunciat que està treballant el propi ministre de transports amb el Ministeri d'Hisenda, i la creació també d'un fons d'infraestructures de mobilitat per a impulsar la creació d'ocupació després de la crisi de la COVID-19.
Eixos recursos han de ser de tots els àmbits: fons propis, fons de l'estat, fons europeus i també de la col·laboració públic privada.

Però, senyories, no sols fan falta recursos, hem de tindre procediments administratius que permitisquen gastar-los en temps i forma.
No es tracta de rebaixar el control públic ni la transparència, es tracta de ficar trellat, de tindre procediments àgils i racionals.
Les administracions públiques han de ser catalitzadores de la creació d'ocupació i mai un obstacle.

En eixa línia volem impulsar l'urbanisme productiu, conjugar una major agilitat administrativa garantint els controls mediambientals i l'ordenació del territori.
Per això este divendres passat es va aprovar el decret del Consell que regula les entitats col·laboradores urbanístiques com una eina de col·laboració públic privada que ajudarà a moltíssims ajuntaments a reduir els temps de tramitació de les llicències d'obra sense reduir el control per part dels funcionaris públics.

En la mateixa línia aprovarem enguany, amb els vots d'esta cambra, les modificacions de la LOTUP per agilitzar la implantació d'instal·lacions fotovoltaiques i d'activitats econòmiques en zones rurals.
Queda molt per fer -soc conscient- però en eixe procés de racionalització de procediments estes Corts seran fonamentals per a millorar eixa normativa.

Vaig acabant.
Durant la pandèmia s'ha posat també a prova les cadenes tradicionals de subministrament que proveïen els nostres mercats i també ha evidenciat la rigidesa del nostre sistema de transport i logística.
Hem comprovat que no és eficient tindre molts dels nostres principals proveïdors a milers de quilòmetres de distància.
Hem d'apostar per una globalització més pròxima, mes regionalitzada, i impulsar la indústria local.

Hem de complementar els grans hubs interoceànics amb xarxes de transport i logística d'àmbit regional que reduisquen el risc de proveïdors que estan molt allunyats de nosaltres.
Això requereix -i ho hem sentit moltes voltes- un impuls definitiu al transport ferroviari de mercaderies, garantir que el corredor mediterrani es connecte amb ampli estàndard amb la resta d'Europa, avançar en la connexió dels corredors amb ports i aeroports i, finalment, modernitzar el transport per carretera.

Hem de repensar maneres de producció, com el just in time, i valorar l'opció d'augmentar la capacitat d'emmagatzematge de stocks estratègics en alguns sectors.
Per això estem treballant per regular uns magatzems, unes reserves estratègiques, en l'àmbit de la Generalitat Valenciana per a tindre en cadascuna de les províncies eixos magatzems; en base a criteris tècnics i tenint en compte que necessitem eixes reserves de material sanitari, com també d'altres tipus de material vinculat als riscos que tenim per ser un regió mediterrània i molt afectada pel canvi climàtic, com són els incendis o les inundacions.

Señorías -acabo ya- dentro de toda tragedia está la fuerza para superarla.
Escribía Julio Llamazares que la costumbre nos ha fragilizado de tal modo que todo lo que no sea vivir como hasta ahora nos parece inaceptable y nos rebelamos contra esa realidad.

Recordaba también Julio Llamazares que hay una lección que debemos de aprender del libro El Decamerón, escrito en 1300, que -como saben- cuenta la historia de 10 personas que se refugiaron en el campo huyendo de la peste que asoló Florencia.
Los relatos que cuentan no son de miedo y frustración, son de fiesta, alegría y esperanza.

Aceptemos lo que nos ha tocado vivir, superémoslo.
Y mejoremos la normalidad a la que queremos volver.
Utilicemos la fuerza que hay dentro de toda tragedia para hacer una sociedad mejor.
Juntos lo podemos conseguir.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor conseller.

Vamos a pasar ahora a la intervención de los grupos.
En primer lugar el diputado Barrachina, le voy a poner 4 minutos.
Por favor, sabe que soy generosa pero hay que acotar los tiempos porque si no se nos irá mucho más.

Cuando quiera, señor Barrachina.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señora presidenta.

Y muchísimas gracias, señor conseller, por su amable comparecencia.

Sirvan mis primeras palabras como portavoz de fomento para condenar el escrache y la persecución que sufrió en el domicilio familiar el ministro del ramo Don José Luis Ábalos.
Creo que ningún error político puede justificar ninguna persecución, ni personal ni muchísimo menos familiar.

Lo hago hoy por José Luis Ábalos como lo hice en su día por Rita Barberá, que lo padeció hasta su fallecimiento, por Soraya Sáez de Santamaría y por tantos otros.
Incluso, condenamos esos escraches cuando quienes lo padecen -en este caso el vicepresidente Iglesias- justificaba aquellos escraches en su etapa de oposición, incluso ayer señalaba objetivos de la oposición para sus militantes.

Ningún error político justifica una persecución personal o familiar, por más que yo comparta el derecho a manifestarse libremente de todos aquellos que diariamente deciden criticar al gobierno.

Están en su justo derecho y me siento identificado con muchos de aquellos que participan, sin superar esa línea roja y por tanto, mi consideración al señor ministro.

En segundo lugar y de nuevo, nuestras condolencias por los 1.
400 valencianos fallecidos y nuestro respeto hacia sus familias.
Ayer, el gobierno de España decía que había habido cero fallecidos en la Comunidad Valenciana, y después la conselleria corrigió diciendo que había seis.
Por tanto, respeto y verdad para los fallecidos.

El señor conseller ha hablado de una serie de actuaciones que podían esas o distintas, en función de decisiones que se han ido tomando de forma enormemente errática por parte del gobierno de España.

Las últimas y más recientes, y dolorosas para la Comunidad Valenciana, el sábado pasado conocíamos que los visitantes extranjeros podrían visitar España a través de cinco aeropuertos, excluyendo todos los de la Comunidad Valenciana.

Al día siguiente, se corrigió y se incorporó Alicante.
El día posterior, se corrigió y se incorporó Valencia.
Hoy, cinco días después, en lugar de cinco, ya hay trece aeropuertos.
El criterio científico del gobierno de España es cero, es nulo, no existe.

El criterio del Partido Popular es que ni cuarentenas unilaterales, como las que hemos impuesto a España, el país con mayor número de víctimas mortales del mundo, junto a Bélgica, que hemos decidido unilateralmente y, como reconocía el ministro, sacrificar el turismo y pedir unilateralmente una cuarentena, hemos decidido, además de esa cuarentena, filtrar las entradas.

Creemos que no.
Creemos que lo adecuado y lo conveniente es tener, como los países que han salido, pasaportes inmunológicos, libertad para que los españoles se puedan hacer test privados, porque el sector público ha decidido no hacerlos.

Porque es profundamente contradictorio no querer hacer test.
La semana pasada estaba aquí la consellera de agricultura estaba aquí reconociendo que tenían instalaciones para hacer test, pero que el gobierno no se lo había pedido.

Mi comparecencia de hoy era preguntarle de los 1.
500 trabajadores suyos, de Ferrocarrils de la Generalitat, de Metrovalencia, de Tram de Alicante, de Tram de Castellón, cuántos test han hecho.

El señor conseller no me ha contestado.
Intuyo que es porque no lo sabe, o porque no me lo quiere decir.
Pero tengo la impresión de que el número de test tiende a cero.
Sin embargo, a la vez que prohíben los test, encargan 1.
210 coronadetectives.

Oiga, en lugar de perseguir a los particulares, denles libertad para hacerse test y para poder comunicarlo.

Y concluyo, señora presidenta, y le dejo la palabra a mi compañera Elisa.

Pero es profundísimamente contradictorio perseguir a los españoles por hacerse test, prohibir al Ayuntamiento de Alicante o al de Onda realizar test a sus trabajadores, y ahora encargar a inspectores que persigan la realización de test de valencianos potencialmente contagiados y de sus familias.

Gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Barrachina.

Tiene la palabra ahora la diputada del Grupo Popular, Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Y, bueno, recordar al conseller que existe en esta cámara la Comisión de Medio Ambiente, Ordenación del Territorio y Agua, en la que se ven todos los temas que son competencia de usted respecto de ordenación del territorio y urbanismo.

Se lo digo porque sé que ha convocado a reuniones, que ha tenido a bien convocar a reuniones a otros portavoces de esta comisión, que es la que se supone que lleva las competencias de las cuales usted es responsable.

Pero que sepa que también está otra comisión en la que, además, se debatirán, se han debatido leyes tan importantes como la Lotup.
Sé que hay un proyecto de ley de un instituto cartográfico valenciano que irá a esa comisión.
Y precisamente sobre el instituto cartográfico, que es lo que usted ha citado en esa área, quería comentarle.

Se anunció por la conselleria de sanidad una web que iba a ser llevada en colaboración con el instituto cartográfico.
Se ha publicado esa web, en la que hay determinados datos.
Y mi pregunta es: esos datos, ¿ustedes qué datos realmente están manejando?
¿Por qué no van más allá?
¿O sí están manejando datos municipales que no se publican?

Porque, como sabe, en esta pandemia, los ayuntamientos están solicitando que se den más datos, que haya más coordinación, más colaboración con esos datos municipalizados.

Me consta que el Instituto Cartográfico Valenciano tiene unas herramientas y un personal maravilloso que tiene gran potencial y que podría sacar mucho rédito de esta pandemia, en ese sentido de poder solucionar problemas y adelantarse a futuros contagios que pueda haber.

Y, sin embargo, también me consta que desde sanidad parece que no se están dando todos los datos que pudieran dar, que no se están utilizando todos los datos que se pudieran utilizar.

Y que, además, se han denegado los ofrecimientos de manera gratuita hechos por expertos, tanto hacia la conselleria de sanidad como hacia el instituto, respecto de plataformas software, plataformas cartográficas, con las que se podría controlar muy bien esta pandemia en la Comunitat Valenciana.

Me gustaría saber por qué.

Y usted ha hablado de la cátedra y de un estudio que se va a empezar a partir de ahora sobre el cambio climático y el tema de esta pandemia.

Y termino ya, presidenta.
Me gustaría saber ese estudio con qué datos va a contar, porque si son los mismos con los que cuenta actualmente, de poco nos va a servir, la verdad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Díaz.

Tiene ahora la palabra el Grupo Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Con la venia de la presidencia.

Buenos días, señor conseller.

Me alegra que usted haya mención, referencia a que estaban preparando las siguientes fases de la desescalada, porque quería preguntarle sobre lo siguiente.

El viernes 15 de mayo de 2020, nos encontramos publicada una orden ministerial del ministro de transportes, el señor Ábalos, donde se limitaba la entrada a España de aeronaves y buques de pasajeros internacionales.

Quiero centrarme en el artículo 3 de esa orden, que tanto revuelo ha causado en la Comunidad Valenciana, como bien saben en el Consell, porque es donde se especificaron los aeropuertos designados para el acceso de viajeros internacionales.

Y, entre esos aeropuertos, no hay ninguno de la Comunidad Valenciana, no lo había.
Y son esos aeropuertos, señor conseller, y no otros, porque son los que están incluidos en la resolución del 25 de marzo de 2014, del ministerio de sanidad.

Porque son los que disponen de las medidas que garantizan, según establece el reglamento sanitario internacional de 2005, como son los procedimientos para la actuación las veinticuatro horas de los servicios sanitarios de sanidad exterior, así como el mantenimiento de equipamientos básicos para afrontar cualquier emergencia de salud pública de importancia internacional.

Recordemos que la pandemia del COVID fue declarada como tal el jueves 30 de enero por la OMS.
Y mire, el principal objetivo al declarar una emergencia de salud pública de importancia internacional es garantizar precisamente la seguridad sanitaria, mediante la aplicación del reglamento que comentaba, que es prevenirnos de la propagación, protegernos contra esa propagación y controlar la propia propagación.

Pero ustedes, el Consell y el gobierno de España, tras la publicación de la orden ministerial del 14 de mayo, rápidos y veloces, porque veían que se les tiraba encima todo el sector turístico valenciano, ante la más que evidente falta de previsión y coordinación, corren a que se apruebe la orden ministerial del 17 de mayo, obviando completamente y en cuestión de horas lo dictado por el ministerio de sanidad en 2014 y el reglamento sanitario internacional del 2005.

Porque usted y el propio señor Ábalos publican en Twitter a primera hora de la tarde del sábado 16 que ya estaba designado, por ejemplo, el Aeropuerto de Alicante-Elche, y más tarde añadieron el de Valencia.

Entonces, quería preguntarle, señor conseller, cuáles han sido las alegaciones que han trasladado al ministerio de sanidad para la apertura de dichos aeropuertos a los viajeros de procedencia del extranjero.

Cuáles han sido las evaluaciones que ha realizado el ministerio de sanidad a dichas alegaciones, y cuáles son las medidas que se han aplicado desde los diferentes ministerios en el Aeropuerto de Alicante-Elche y en el de Valencia, para garantizar la salud de las personas que vivimos en la Comunidad Valenciana.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el diputado señor Gracia, del Grupo Ciudadanos.

Cuando quiera.

El senyor Gracia Calandín:

Gracias, presidenta.

Buenos días, conseller.

También yo le agradezco, en nombre de mi grupo parlamentario esas dos videoconferencias con la portavoz de esta comisión de mi grupo, la diputada Mamen Peris.

Igualmente durante estas semanas me consta que le hemos trasladado algunas de las propuestas de Ciudadanos en el ámbito de sus competencias, como aquella de la gratuidad del transporte público para los profesionales sanitarios, que le remitimos por carta el 26 de marzo, el apoyo al sector del taxi o el refuerzo a las medidas de protección.

Y es que, mire, en esta crisis debería ser una prioridad y una realidad garantizar la protección de la salud de los trabajadores, y no siempre ha sido así.
Los sanitarios valencianos tienen la mayor tasa de contagio de España.

Todos sabemos que han tenido que hacer frente a este virus con una reconocida falta de EPI y de test, arriesgando su salud personal y la de sus familiares, e incluso su vida.

Y respecto a su conselleria, pues lo cierto es que al comienzo de la crisis también hubo quejas por parte de los trabajadores de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, especialmente los maquinistas, porque no contaban con ese material de protección, y porque entre los turnos tampoco se desinfectaban las cabinas.

Ustedes acabaron haciendo un reparto de material entre los profesionales del transporte, que le reconocemos, pero como fue uno, un par de guantes, una mascarilla y un gel, a finales de abril siguieron las quejas entre algunos de los profesionales del transporte.

Lo cierto es que me sigo preguntando si de verdad consideró la conselleria que durante todo un mes y medio ese reparto era suficiente, especialmente en sectores como el del taxi, con una alta tasa de contagio, o posibilidad de contagio.

Conseller, finalmente la Comunidad Valenciana se encuentra en la fase 1.
Parece que sin un motivo ni un informe que lo justifiquen o que justifiquen este cambio de criterio por parte del gobierno.
Pero la realidad es que efectivamente los valencianos recuperamos parte de la movilidad.

Y como usted mismo ha dicho, hay que evitar el miedo y recuperar el uso del transporte público en las tasas que teníamos antes.
Y en ese sentido, efectivamente hay que garantizar la protección de los usuarios.

Hoy usted nos ha hablado del big data, nos ha hablado de mamparas, nos ha hablado de gel hidroalcohólico.
Y yo hoy le pregunto si tienen previsto impulsar alguna medida que facilite el uso de las mascarillas, que en el fondo son posiblemente la mayor barrera contra el virus, estilo máquinas expendedoras u otra forma de reparto.

Con los límites actuales en los aforos, desde Ciudadanos entendemos que, más allá de restablecer las frecuencias habituales, deberían intensificarse al menos durante las horas punta.
Que hay que evitar a toda costa aglomeraciones de pasajeros, tanto en estaciones como en andenes, para garantizar precisamente eso, que se comprometa la salud.

Por otro lado, el 7 de mayo conocimos una minoración en el presupuesto de Ferrocarrils, en su línea de inversiones, y nos gustaría saber exactamente en qué ha consistido este recorte.
Y, como es una línea de la que participan también los fondos europeos, si esto va a afectar en algo a esos fondos Feder.

Y por último, no quería terminar esta intervención sin dedicar un minuto a las zonas de actividades logísticas de Valencia.

El puerto de Valencia que, como hemos dicho en multitud de ocasiones, es una infraestructura estratégica que, junto con el corredor mediterráneo, forman un magnífico tándem para que nuestra comunidad avance en su competitividad y productividad.

Y que, una vez más, ahora que se habla tanto de lealtad institucional, el jueves pasado vimos cómo sus socios de gobierno, incluida su propia secretaria autonómica, que es lo que nos preocupa, suscriben un comunicado en el que les acusan a ustedes de haber perpetrado la destrucción de la huerta.

Vemos preocupados cómo sus compañeros de viaje aprovechan en estos momentos de crisis…

La senyora presidenta:

Señor Gracia, creo que ha quedado claro cuál es…

El senyor Gracia Calandín:

Sí, voy terminando.
Su agenda ideológica…

La senyora presidenta:

… su posición, pero un minuto no le puedo dar más, porque ya lleva un minuto.

El senyor Gracia Calandín:

Vale.
Desde Ciudadanos, lo hemos dicho, es el momento de consensos…

La senyora presidenta:

Señor Gracia.

El senyor Gracia Calandín:

…y apartarse de dogmatismos.

Muchas gracias, presidenta.

El senyor president:

Muchas gracias, muchas gracias.

Ahora tiene la palabra por el Grupo Unidas-Podem, la señora Blanes.

Señora Blanes, cuando quiera.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Bé, compartir el condol per les víctimes i el reconeixement a les professionals que han estat en primera línia.
I també traslladar al conseller i a tot el seu equip la felicitació pel treball que han anat duent a terme, en un context que ha sigut molt complicat.

I també fer-li arribar la nostra gratitud per eixa comunicació constant que hem pogut tindre i la transparència en les actuacions.

Dit això, volem remarcar una sèrie d'idees que pensem que cal treballar.
La primera és relativa al transport públic, i més concretament a les línies fèrries.
Sabem que s'ha treballat molt en els darrers mesos per a aconseguir la millora del servei en el tema de les rodalies i també en totes les línies que operen al País Valencià en general, però ara el que parlem és d'una qüestió vital.
Pensem que la represa del servei, amb més o menys normalitat, si podem així, ha de passar necessàriament per oferir qualitat i tendir a l'excel·lència, per rebaixar sobretot el nombre de cancel·lacions i complir amb les freqüències, tal com ha dit també el conseller, ja que aquest…, podem evitar aglomeracions i, per tant, riscos sanitaris.

Volem també esmentar el transport públic a les zones rurals, ja que, amb el descens d'usuaris i la mobilitat, ens veiem obligats a repensar i a redimensionar el servei que s'oferix i cal implantar un model de transport a demanda, però real.

D'altra banda, hem de felicitar-lo per la resposta en la mobilitat i el transport sanitari, perquè també en això el País Valencià ha estat capdavanter, en atendre les necessitats dels sanitaris que formen la primera línia.
I, també, alhora voldríem agrair la resposta que ens ha donat a la demanda que li vam traslladar per part dels riders perquè foren dotats de material de protecció.
Ja des d'Alacant, Elx i València ens han corroborat que els ha arribat tot el material.

Subscrivim totalment l'apel·lació del conseller a la necessitat de lluita contra el canvi climàtic, perquè açò suposarà també la lluita contra aquest coronavirus.
Però, aleshores, ens agradaria reflexionar a què estem jugant permetent una ampliació desmesurada al port de València o a què ens podem arriscar amb la posada en marxa de la ZAL.
Hem d'apostar ja per un nou model perquè pensem que no ens queda altra.

Coincidim amb el senyor España amb necessitat de la nova mobilitat.
Ens congratulem davant de la convocatòria d'ajudes per a bicicletes i patinets elèctrics, perquè creiem sincerament que aquestes noves fórmules ens faran avançar per a la redefinició de la mobilitat.
Però açò ha d'anar acompanyat d'una nova…, també un nou urbanisme.

Les nostres localitats necessiten trobar noves fórmules per a una mobilitat eficient i sostenible.
I hem de guanyar-li l'espai als cotxes i al trànsit rodat.
Així, hem de deixar enrere vells dissenys i velles fórmules d'ocupació extensiva del territori i no crear noves planxes de formigó.

Finalment, voldria llançar un missatge també d'alerta, d'atenció amb els mecanismes d'acceleració de les llicències de construcció, perquè ja ens han arribat -i vaig acabant- algunes queixes d'alguns ajuntaments que s'han donat massa pressa per a concedir llicències.
Hem d'extremar la vigilància per a evitar una regressió que ens pot dur als temps de la construcció desaforada, aquella que ens va portar a la ruïna.

Moltes gràcies, senyor conseller, i continue…

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Blanes.

Ara té la paraula el Grup Compromís, la senyora Bachero.
Quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, presidenta.

Bon dia, conseller.

En primer lloc, agrair la seua compareixença per a explicar en aquesta cambra les actuacions dutes a terme durant aquesta crisi, així com els plantejaments a futur per la postcrisi que hi ha estem començant i, també, sobretot la qüestió de la desescalada que en el seu sector té prou afecció a la qüestió de la mobilitat.

M'ha agradat molt la frase que ha dit sobre que l'eixida de la crisi serà europea o no serà, perquè estem molt d'acord amb que les solucions han de vindre conjuntament consensuades també en Europa.
I si hi ha dos coses clares a Europa són eixe futur incert que tenim tots els estats membres i que és un problema global, perquè el virus no entén de fronteres.

Necessitem una estratègia comú en eixa Unió Europea, on, a més, cal entendre que és necessària la mutualització del deute.
I en eixe pla de reconstrucció hem d'anar tots a una i intentar ajudar…, ajudant-mos d'uns estats a uns altres.

En estos dies també durant la pandèmia del coronavirus ha nascut una gran aliança europea per a defensar que eixa eixida siga una eixida verda, una recuperació verda que no deixe enrere eixe pacte verd que ja s'havia iniciat en la Unió Europea, que estava aprovat i que, a més a més, s'anava a convertir en el full de ruta, diguem, de la Unió Europea, en el qual se centrara en lluitar contra el canvi climàtic i, a més a més, aconseguir que l'economia comunitària anara deixant enrere els combustibles fòssils.

Crec que la seua intervenció ha anat molt centrada també en ficar en valor totes aquestes qüestions.
En aquest marc quadra perfectament el seu discurs, així com la planificació de la mobilitat sostenible que ens ha exposat.

Però també és de veres que per a aconseguir aquest canvi des d'estes polítiques verdes, ho haurem de fer de la mà sobretot del ferrocarril, i ara mateix no està sent molt afavorida diguem que la seua imatge, perquè hem de buscar la manera d'assegurar la seguretat dels usuaris i que el ferrocarril tinga una situació privilegiada per a aconseguir aquest canvi en la mobilitat.

Haurà vist ja que s'han manifestat de seguida indignats amb Renfe per a intentar demanar-li justament això, que tornem un poc a la normalitat en el transport públic i la promoció de donar-li eixa bona imatge al rodalia, perquè al final és el que més serà el nostre aliat en este canvi a una mobilitat sostenible.

En Ferrocarrils de la Generalitat també passa açò.
A més a més, ací se li suma el greu problema de plantilla que hi ha.
I per a poder fer front a aquesta situació durant la COVID s'ha fet alguna externalització de serveis que sí que ens agradaria que en un futur se transforme en una aposta forta per als serveis públics i una ampliació de plantilla amb funcionariat públic com se mereix aquesta empresa.

També…

La senyora presidenta:

Señora Bachero, vaya terminando.

La senyora Bachero Traver:

…-sí- el pla de foment d'ús de la bicicleta.
Ens agrada molt aquesta iniciativa, però també volem que se reforce molt tot el sistema de comunicació, eixe anell verd ciclista metropolità, que se vaja comunicant en infraestructures, perquè al final la utilització o no dels valencians de la bicicleta -amb diferència a altres països, que és més baixa- no és perquè els agrade menys o més la bici, sinó perquè ho hem de fer d'una forma segura.
Hem de vore la bicicleta com un transport públic…, o siga, un transport privat -perdó- segur, que puguem anar de manera segura.

La senyora presidenta:

Señora Bachero…

La senyora Bachero Traver:

Per a aconseguir seguretat necessitem infraestructures adaptades a elles.

La senyora presidenta:

…lo siento…

La senyora Bachero Traver:

Perdone, perquè el temps és molt limitat.

La senyora presidenta:

Sí, se nos va el tiempo.

La senyora Bachero Traver:

Moltes gràcies per la seua intervenció i ja li he exposat el que…

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Bachero.

Tiene la palabra la portavoz del Grupo Socialista, señora Martín.

La senyora Martín Pérez:

Buenos días.

Muchas gracias, señor conseller, por comparecer ante esta comisión a petición propia para venir a informarnos de todo lo que se ha llevado a cabo hasta ahora por la conselleria, así como en esta fase de desescalada hacia esa llamada nueva normalidad.
Por supuesto, nos sumamos a las condolencias a los familiares de fallecidos que se han emitido ya con antelación en esta cámara y, por supuesto, felicitamos a todo el personal sanitario, a las fuerzas y cuerpos de seguridad.

Pero sí me gustaría hacer una especial mención, por lo que nos atañe, al personal que está vinculado a esta conselleria, es decir, al personal logístico que ha procurado y procura el abastecimiento de transportes por carretera, por ferrocarril, marítimo, aviación…

Me gustaría agradecer también al personal del servicio público de Ferrocarrils de la Generalitat, también al servicio de transportes de pasajeros interurbanos de autobús.
Por supuesto, a los servicios de taxi y VTC.
Gracias también a todas las personas que han continuado dentro de conselleria con sus tareas, realizando determinadas obras públicas de su departamento, como es la L10 de FGV, así como a todo el personal de mantenimiento y seguridad de nuestra red autonómica de carreteras que, desde luego, en estos meses la labor ha sido importante.
A todos ellos y a todos ellas, gracias desde mi grupo.

Mi grupo quiere poner en valor la rapidez que tuvo su departamento para crear el grupo de movilidad y de transporte sanitario para dar cuenta a cualquier tipo de necesidad logística, así como la de toda interlocución que usted ha mantenido tanto con los sectores como con los consistorios.

Estamos viviendo una situación en la que es fundamental los servicios públicos para garantizar la movilidad, la logística, el transporte de mercancías y pasajeros.
Usted lo ha puesto de manifiesto, hay sectores que en esta pandemia se han puesto…, nos hemos dado cuenta de lo importantes que son.
Y este es uno precisamente de esos sectores.

Efectivamente, señor conseller, coincidimos con usted que esta situación supone un replanteamiento en profundidad de cómo va a ser a partir de ahora la nueva forma de desplazarse.
De ahí, la importancia de adaptarnos bien a las circunstancias, pues tanto la vida social, como la actividad económica requieren que nos desplazamos con las máximas garantías, evitando la propagación del virus por el territorio.

Por eso, junto a las medidas adoptadas por la autoridad competente en el denominado plan para la transición para la nueva normalidad y todas las que vaya adoptando el Consell, tenemos que apelar además siempre a la responsabilidad individual.
Usted lo ha hecho y yo lo remarcó desde aquí porque creo que es muy importante.
Desde la Administración se pueden hacer muchas cosas, pero, si no estamos concienciados los ciudadanos y ciudadanas, al final no se consigue nada.

Nos consta que usted ha estado al corriente, que nos ha informado durante todas las videoconferencias que hemos tenido con usted, y hoy lo está haciendo aquí en sede parlamentaria, de todas estas medidas para llevar a cabo una correcta desescalada, tanto en FGV, como en el transporte interurbano de bus, como en taxi, como en VTC.

Me ha gustado que comentara también todas estas medidas y todas estas restricciones, porque al final ha sido una situación de restricciones lo que hemos tenido, se van a ir adaptando a la pandemia e irán aumentando su regularidad, como ya ha comentado, conforme vaya remitiendo la misma.

También agradecerle esa nueva visión que ha puesto de manifiesto aquí hoy sobre ese modelo sostenible, que hoy más que nunca tenemos que abrazarlo, aunque no nos podamos abrazar físicamente, tenemos que abrazar ese modelo sostenible, porque creo que…, ya se lo he comentado en alguna de las conferencias que hemos tenido, esta pandemia, si algo positivo podemos sacarle, por lo menos en esta área, es eso, el mentalizarnos y poner en marcha de verdad una movilidad sostenible.
Yo creo que es muy buen momento.

Sin más, señor conseller, simplemente quería agradecerle todas las gestiones, todo lo que ha hecho y, desde luego, decirle que cuenta con mi apoyo, con el apoyo a este grupo para todo lo que considere de aquí en adelante.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Martín.

Ahora pasamos a la contestación del conseller, que, como vuelvo a repetir, en esta segunda intervención tampoco tiene límite de tiempo.
Cuando quiera.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gracias, presidenta.

La mirada ya me dice que no hay límite de tiempo formal, pero, seguramente, tácito e informal, sí que lo hay.

Agradecer a todos los grupos parlamentarios, a todos los diputados y diputadas su tono.
La verdad es que me siento orgulloso de pertenecer a este Consell y de tener estos diputados en el ámbito de mi conselleria, por el talante, las críticas siempre constructivas, y que yo creo que en este momento esto no debería ser un oasis, sino debería ser la normalidad en todos los parlamentos autonómicos y en el parlamento de España.

Y gracias al señor Barrachina.
Me sumo, como ya he dicho en mi intervención, a la condena, a la coacción y a los intolerantes con el ministro Ábalos y, por supuesto, con cualquier otro representante público, sea del partido que sea, que sufra este acoso, en el presente, en el pasado y esperemos que no tanto en el futuro.

Respecto a los aeropuertos, es verdad que salió una orden donde no estaban incorporados los aeropuertos de la Comunidad Valenciana, fundamentalmente Valencia y Alicante.
Inmediatamente que salió esa orden nos pusimos en contacto con el ministerio de transportes y de sanidad, porque la decisión partía en primer lugar de sanidad, que es la que ordena…, la que tiene el mando, digamos, en estas cosas.
La sensibilidad que tengo que destacar del ministerio y del propio ministro de atender y entender obviamente que un aeropuerto como el de Alicante, con el volumen de pasajeros y el tamaño, y el de Valencia eran necesarios tenerlos como puerta de entrada segura.

Es verdad que había también un problema de personal de sanidad exterior que se viene arrastrando desde hace muchos años.
La sanidad exterior de España y otros países estaba pensada para otro tipo de situaciones, para los viajes que pudiera haber o para crisis puntuales, como fue la del ébola, pero no para una pandemia de este nivel.
De ahí que la Generalitat se haya ofrecido al Gobierno de España para ayudar en todo lo que podamos para reforzar ese personal de sanidad exterior en los dos aeropuertos que estarán ya preparados.

En todo caso, señor Barrachina, es evidente que la respuesta sanitaria tiene que venir también de la mano europea, sobre todo en lo que significa movilidad internacional.
Yo creo que tenemos un espacio Schengen…, deberíamos de tener un espacio Schengen sanitario, donde las distintas regiones o áreas pudieran tener una movilidad especial en función de cuál sea su grado de alerta sanitaria.
Pero tiene que ser una respuesta europea y yo creo que la Unión Europea tiene que acelerar en este proceso de unificar criterios y establecer las reglas de ordenación del tráfico de movilidad, sobre todo aeroportuario a nivel europeo.

En cuanto a los test, es verdad que, mire, yo la realización de test no la decide ningún político, como no podía ser de otra forma.
Nosotros nos atendemos a las recomendaciones y a las instrucciones de las autoridades sanitarias, que lo que dicen es que los servicios de prevención de las empresas…, en este caso, Ferrocarrils de la Generalitat tiene un servicio de prevención, como es lógico, de riesgos laborales, y son ellos los que deciden a qué trabajadores es necesario hacerles test dentro de los criterios que establece el ministerio de sanidad y la conselleria de sanidad.

Por supuesto, señora diputada, que voy a contar con ustedes.
Mire, es verdad, lo siento, deberían haber estado presentes en estas reuniones que he hecho en la parte de ordenación del territorio.
Es verdad también que la mayor parte de los asuntos tratados tienen que ver con la otra rama de la conselleria, pero, por ejemplo, en el caso del cartográfico, que yo creo que está siendo, con unos funcionarios magníficos, está poniendo en actualidad, por lo que la utilidad que tienen sus herramientas de gestión de todas las políticas públicas de la conselleria.
Por tanto, contaremos con ustedes para informarles puntualmente de esto.

La web que hemos hecho juntamente con Sanidad, nosotros ahí tenemos un papel instrumental.
Son los datos que Sanidad quiere ofrecer en cada momento, los que nosotros colgamos allí.
Es una decisión que ellos tomarán con los criterios médicos que tengan que tomar y de gestión de esta crisis sanitaria.

Yo mismo voy a preguntar lo de los ofrecimientos de software, porque yo siempre soy partidario de esa colaboración público-privada, de esa permeabilidad del sector público para enriquecerse con las propuestas que vengan.
Y también es verdad que una de las cosas que a uno de le dan esperanza de que vamos a salir de esta crisis reforzados es la cantidad de instituciones, personas individuales, empresas que se han ofrecido, no solo en el ámbito sanitario, sino en todos los ámbitos, a disposición de la Generalitat de una forma totalmente altruista para ayudarnos a superar esta fase.
Muchas de ellas me han dicho a mí, personalmente, que no quería que hiciera público esos nombres, lo cual todavía les honra más ese esfuerzo de solidaridad.

En cuanto al Grupo Parlamentario de Vox, lo que decía también, la cuestión era de sanidad exterior, estamos resolviéndolo con ellos, he tenido esta semana ya una reunión con los directores del aeropuerto, con personal de la Conselleria de Sanidad, también con las subdelegaciones del gobierno de Valencia y Alicante para prestar toda la ayuda necesaria para que esos vuelos que vengan a lo largo de estas semanas tengan todas las garantías necesarias.
Nadie podría entender que el aeropuerto de Alicante o el de Valencia no estuvieran en esa red.
Pero, bueno, yo creo que se actuó a tiempo, no se perdió ni un solo día, la resolución se modificó el propio domingo, antes del lunes que entraba en vigor la otra.
Por lo tanto, no hemos perdido ni un momento.
Yo creo que es de agradecer la sensibilidad del Gobierno de España y su rápida reacción ante las peticiones que hicimos desde la Generalitat.

En cuanto al Grupo Ciudadanos, desde luego han surgido quejas, es verdad, de trabajadores de ferrocarriles y de otros ámbitos de la Generalitat valenciana.
Yo les pido disculpas si al principio del shock de la pandemia en algún momento puntual no han tenido los medios de protección que necesitaban.
También es verdad que la prioridad absoluta, por encima de cualquier otra, era proteger al personal sanitario, yo creo que en eso coincidimos.
Yo creo que las cosas se han ido normalizando.
Toda la estrategia de reparto de material, de geles, de EPI, se ha hecho de la mano de los sindicatos y de los representantes de los trabajadores, y espero continuar así, vamos a continuar.
No tenemos ya esos problemas de suministro y ahora es que funcionen bien a lo largo de este período de tiempo.

Es verdad que el impulso del uso de las mascarillas está siendo deficiente, ya mañana ya será más extendido.
Por eso decía que ha sido muy importante la colaboración de la Delegación del Gobierno y de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado porque desgraciadamente sí que ha habido algunos saltos, algunos incidentes en algunas estaciones de gente que no quería utilizar la mascarilla, y yo creo que es una cosa que se va corrigiendo con el tiempo, por eso la megafonía no para de decirlo.
Nosotros en la información institucional que ponemos en los medios de comunicación insistimos en eso, y vamos a estudiar cualquier otra medida adicional para garantizar el cumplimiento de esa normativa del uso de las mascarillas como un elemento de protección y también de confianza en el uso del transporte público, porque esa es la clave de bóveda del futuro del transporte público en este país y en el resto de Europa.

Es verdad que estamos haciendo un esfuerzo de intensificar en horas punta, nosotros y otros operadores ferroviarios de España, para aplanar, para reducir, pero eso nunca va a ser suficiente.
Las vías son las que son, las máquinas son las que son y hay un momento que la economía de escala se agota, ¿no?

Una cosa que decía ayer un experto del MIC sobre movilidad, decía que era clave también lo de aplanar los horarios de entrada laboral, no solo poniendo más máquinas, más maquinistas y más frecuencias, porque eso, claro, tiene un límite físico y de recursos en el corto plazo, es muy importante el que, en el marco del diálogo social, se permita, tanto en la administración pública como en las empresas privadas, esa flexibilidad, ese mix de teletrabajo, presencia física, y tal.
Porque ahora se ha descubierto el teletrabajo.
Yo creo que lo que han descubierto muchas empresas es que, si confías en tus trabajadores, ellos responden también desde casa, ¿no?
Yo creo que es una sorpresa buena para todos.
Y los primeros estudios que hay es que la productividad por hora trabajada de teletrabajo no ha caído en las empresas, lo cual es una garantía de que esto puede expandirse en el tiempo.

Respecto a la minoración de inversiones, fueron recursos que no se iban a gastar, entre otras cosas porque hemos tenido una parálisis de obra nosotros, y toda España y Europa en el primer mes, el mes y algo desde que se declaró el estado de alarma, y esos recursos se han destinado a Hacienda para otras necesidades imperiosas, tanto en materia de ayudas a autónomos, como también en el caso de Sanidad.

Yo confío poder mantener el ritmo de inversiones que teníamos previsto en el presupuesto (inintel·ligible) …, confío en tenerlo, lo digo hoy.
No sé las circunstancias como pueden venir en el futuro, pero de momento confío en que así sea, y desde luego confío porque la inversión pública en movilidad sostenible es también un acicate importante en el motor de nuestra economía.
Como saben, la obra pública tiene un rápido impacto en el empleo y en la transmisión rápida en todo el sector económico, que parece que tiene que ser uno de los vectores de esta recuperación que todos queremos que sea en uve i no en u.

Y lo mismo, con los fondos Feder estamos hablando con los fondos europeos, que me consta que también está hablando con el Gobierno de España y con las instituciones comunitarias, porque se va a dotar de flexibilidad a ese fondo para no perder en ningún caso esos recursos.

Respecte a Unides Podem és de veres que les rodalies i Ferrocarrils han de continuar fent els deures que teníem abans que fóra la crisi esta de la pandèmia, no?
Teníem ja deficiències que estaven avançant-se, la puntualitat de rodalies, en alguns casos les freqüències en ferrocarrils, també molts autobusos interurbans que, com bé coneixen vostés, que també estan en eixes concessions caducades.
Jo crec que els deures cal continuar fent-los, però també li reconec que estem tenint dificultats en tots els operadors de totes les comunitats autònomes, inclós Renfe, pel problema que hi ha que s'ha hagut de suspendre inclús la formació de nous maquinistes.
Per la qual cosa estem treballant en conjunt en altres operadors per a vore com això no pot ser un gap, una dificultat afegida quan tornem a eixa millor normalitat que esperem en els propers mesos.
Per això que ha afectat també a eixos cursos de formació que, com saben, és fonamental per a mantindre la puntualitat i les freqüències en els serveis públics de transport.

Desde luego, jo crec que el canvi climàtic, com han dit vostés en diverses intervencions, és fonamental.
Jo no crec que s'haja d'elegir entre lluitar contra el canvi climàtic i crear ocupació.
Jo aposte en la línia del que diu la Unió Europea, eixa transició justa, eixos canvis necessaris, activitats productives menys contaminants no han de pagar-los els treballadors i les treballadores, ha de ser un esforç conjunt de tota la societat.

Desde luego, nosaltres mirarem també, vigilarem que el decret en este curs se complisca en la seua totalitat.
Vull dir, això no significa una flexibilització de la normativa, no significa deixar sense cap control determinades inversions, però sí que és de veres que suposa una millor gestió pública en eixa part.
Sempre hi haurà un funcionari públic que haurà de signar al final, però eixa col·laboració público-privada no solament beneficia als ajuntaments grans, com pot ser València, que té els problemes de recursos humans en les àrees de llicències d'obres, sinó també molts ajuntaments xicotets que no tenen el personal necessari, i estes entitats podran afavorir i ajudar a eixos ajuntaments xicotets també a tramitar.
Ens hem trobat en coses que te deixen perplex, quan tardes més en donar una llicència d'obres que el que costa fer l'obra, la qual cosa és una cosa absurda, que frena l'economia i frena també la creació d'ocupació.
I en eixa línia hem de continuar, sempre garantint el compliment de la normativa.
Jo insistisc molt, no se tracta de més normes, se tracta de millors normes.

Jo crec que ahí el treball de tots vostés, de tots els grups parlamentaris, en els propers mesos d'esta legislatura serà fonamental per a eixa racionalització que, com diuen en el meu poble, eixe ficar trellat en la normativa administrativa no faça que rebem fons de la Unió Europea i tardem molts mesos en poder gastar-los i que tinguen impacte en la vida de la gent.

Al Grup Compromís.
Desde luego jo sóc un europeista, anava a dir des de xicotet -ja fa massa anys d'això, que sóc xicotet-, però jo sempre confie que només tinga una eixida als problemes que tenim hui en dia, i és Europa.
I l'eixida que mos ha marcat Europa, que me pareix la millor possible, l'única possible, és una eixida verda.
Dia Timmermans, el vicepresident Timmermans, l'altre dia, que hi haurà recursos en la Unió Europea per a totes aquelles inversions que milloren i que vagen en eixa línia de descarbonitzar l'economia europea i també assegurar eixa reindustrialització verda de tota la nostra economia, i en especial també de l'empresa de la Comunitat Valenciana.

I també una reflexió que també vull traslladar respecte al debat de la bicicleta i el vehicle privat.
Jo crec que hi ha una descompensació.
Els col·lectius ciclistes l'altre dia mos deien que ells no estaven en contra del cotxe, ells tenen cotxe, el que hem de vore és si té sentit agafar el cotxe per a tot, si té sentit anar a fer la compra, la barra de pa o a comprar el diari en el cotxe, que molta gent ho fa.
Me dies tu l'altre dia també que en els pobles xicotets és el més habitual, vaig al costat, que hi ha dos-cents metres, però vaig en cotxe.
Jo crec que hem de buscar eixe equilibri, i eixe equilibri és el que hem de treballar.
Per això també proposava l'altre dia que s'ha d'ajudar a la indústria automobilística, que és fonamental en la Comunitat Valenciana i en tota Europa, perquè faça una renovació verda del parc automobilístic en Espanya, que té una vida molt llarga, encara té massa anys.
Mos dia l'altre dia Xavier Querol, que és un expert del CSIC, que és valencià, que deia que un cotxe dièsel d'ara contamina vint vegades menys que un de fa deu anys.
Tant sols eixe canvi ja traus la contaminació de vint.
És això al que hem d'anar.
No s'ha d'estigmatitzar ninguna empresa, sinó que s'ha d'ajudar a les empreses més contaminants a modernitzar-se.

El mateix.
No s'ha de tornar a la normalitat de Renfe o de Ferrocarrils, sinó a una millor normalitat, en les dificultats que ja li he expressat.

Per últim, al Grup Socialista agrair-li també les seues paraules i sumar-me a les mostres de solidaritat que, com dia, han sigut fonamentals, en molts casos abrumadores, abrumadores, no sols dels empresaris, sinó també dels propis treballadors.
Els treballadors que, per exemple, han agarrat el camió i han estat fins les tres o les quatre del matí fent viatges des de l'aeroport de Manises hasta el centre logístic en Fira València, que no cobraven per eixe dia i estaven treballant allí, ni l'empresari mos va cobrar a la Generalitat ni eixe treballador cobrava per això, i estaven contents de fer-ho i no protestaven en ningun moment, i això que hi havia problemes en duanes, que sempre es retarden i era a les hores de la matinada que llevaven a la seua feina normal i afegien esta.

Jo vull agrair a tots eixe esforç, que és segurament la millor cara de la societat valenciana i és la que nos dóna esperança per a continuar endavant.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, conseller.

Ara passem al torn excepcional pe a preguntes o aclariments puntuals.
Els grups… Quin grup?
Vox, PP i Ciudadanos.
(Veus) Dos i un.
Però està volta, per favor, dos i un.

Tindrà la paraula el representant del Grup Vox.
Quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Con la venia de la Presidencia.

Señor conseller, la verdad es que me deja perplejo.
Vamos a ver, en su intervención estaba diciendo que la sanidad exterior en los aeropuertos es precaria o prácticamente, vamos, está muy mal, prácticamente es casi inexistente, y que aún lo están revisando.
Es que se lo comento porque en la Orden, del Ministerio de Transportes, del 17 de mayo, precisamente pone, expresamente: «Teniendo en cuenta las alegaciones formuladas por cada una de las comunidades autónomas y la evaluación realizada por los órganos del ministerio de sanidad de las provincias».
Entonces, si usted me está diciendo que aún lo están revisando, me está diciendo que la evaluación no está realizada, que aún lo están viendo.
Aquí hay dos cosas: o el señor Ábalos está mintiendo en el Boletín Oficial del Estado o usted está mintiendo en sede parlamentaria, porque no es una cuestión de que se pierda ningún día, no es solamente eso.
Es una cuestión sanitaria, es una cuestión de garantizar la salud de las personas que viven en la Comunidad Valenciana, de hacer las cosas, pero hacer las cosas correctamente.

Además también le indico que con el fin de aplicar el Reglamento, según la Resolución del 2014, del Ministerio de Sanidad, pone expresamente: «las medidas incluidas en esta norma no podrán suponer incremento de dotaciones ni de otros gastos de personal».
Supongo que lo habrán tenido en cuenta.

Todo esto viene a colación porque ustedes llevan gobernando en el Consell desde hace cinco años.
¡Cinco años!
Ustedes, eh, no el Partido Popular ni ningún otro grupo parlamentario.

Entonces, el aeropuerto de Alicante-Elche en 2015 llevaba ya 10,6 millones de pasajeros; en 2016, 12,3; en 2017, 13,7; en 2018, 14 millones; en 2019, el año pasado, se llegó a los 15 millones.
Es decir, estamos hablando que a fecha de hoy es el quinto aeropuerto de toda España en cuanto a volumen de pasajeros.
Pero, claro, ustedes se han dado prisa porque, viendo que estaban haciendo una gestión bochornosa, como nos tienen ya, por desgracia, acostumbrados el Consell y el Ministerio de Sanidad y los comités de expertos que no tienen nombre, y que si pasábamos de fase 0 a fase 1 y demás.
Claro, y arrojan además otro jarro de agua fría más al sector turístico valenciano, que le recuerdo que es el 15 % del PIB de la Comunidad Valenciana y este tipo de fallos no ayudan a crear esta confianza.

Entonces, claro…, y más cuando resulta que aún lo están revisando, pero el señor ministro de Sanidad -el 15, un día antes de la aprobación de la orden ministerial- ya decía: «La propagación del COVID-19 está directamente relacionada con la…

La senyora presidenta:

Acabe, señor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Termino ya, son 3 segundos.

La senyora presidenta:

Sí, ya…

El senyor Pascual Pérez:

…con la movilidad de las personas…

La senyora presidenta:

Se ha pasado ya el tiempo.

El senyor Pascual Pérez:

…por eso, desde hoy, realizaremos controles sanitarios en puertos y aeropuertos…

La senyora presidenta:

Acabe.

El senyor Pascual Pérez:

…a todos los viajeros procedentes del extranjero».

La senyora presidenta:

Acabe, señor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Me gustaría que me dijese si es verdad.
Si va a ser verdad o no.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Ahora es el turno del Partido Popular.
A ver… (Se sent una veu que diu: «Ciudadanos»).
Ah, perdón, sí.
Perdón.

Perdón, señor Gracia.

Tiene la palabra el representante de Ciudadanos, señor Gracia.
Cuando quiera.

El senyor Gracia Calandín:

Muchas gracias, presidenta.

Bueno, conseller, yo también le agradezco el detalle en su respuesta.
También le agradezco el tono en todas sus intervenciones porque no siempre es el caso con otros miembros del Consell.

En fin, retomando algunos temas.
Efectivamente, ustedes anunciaron la creación de esas reservas estratégicas de productos sanitarios -a las que hoy ha hecho referencia- para el sistema logístico de la comunidad.
Hoy nos dice que están trabajando en ellas y que piensan en una por provincia.
Si nos pudiera concretar un poco más alguna acción concreta que hayan desarrollado, pues bueno, fenomenal estaría.

También otro de los anuncios, aquel del 27 de abril que tras un acuerdo con el IVF y la CEV nos anunció unas ayudas a las empresas de transporte de personas por carretera así como, también, un fondo del ministerio para ayudar a las comunidades autónomas para financiar el transporte público; pues bueno, nos gustaría saber, un poco, ¿en qué punto se encuentran esas ayudas?

Y otro tema que nos sigue preocupando es el de las cercanías.
Efectivamente, como comentaba antes la señora Bachero, igual que el caso de FGV, entendemos que también hay que aumentar esas frecuencias en las horas punta.
Y más, si cabe, en el caso de cercanías lo que resulta preocupante es el problema que tienen de puntualidad, que en 2019 cerramos con una tasa de impuntualidad casi del 14%, los dos primeros meses en el 2020 ya superaron el 14%.

Y la verdad es que, bueno, ¿hasta qué punto van a estar preparadas esas cercanías para asumir ese binomio que es la recuperación de la normalidad más la garantía de la seguridad?

Y, con relación a cercanías, pues también nos gustaría saber un poco ¿en qué punto se encuentran esos anuncios del ministerio del compromiso del 95 % de puntualidad a final de diciembre e incluso aquella medida, que usted nos comentó, que iban a implementar a partir del 1 de abril de la gratuidad de los billetes si superaban el retraso de los 15 minutos?

En fin -en el poco tiempo que me queda- en mi primera intervención le he preguntado por las minoraciones presupuestarias.
Hoy me gustaría hacerle un poco…, trasladarle el sentir de nuestro grupo parlamentario en ese sentido.
Estas modificaciones del presupuesto vinieron después de eliminar de un plumazo 57 millones de ayudas para la política industrial.

Y, cuando ya el Consell empieza a hacer modificaciones del presupuesto entre departamentos, resulta que todas esas modificaciones atienden a inversiones que, como usted mismo me acaba de decir y yo le había comentado antes, son una fuente de empleo y, por tanto, una fuente de riqueza.

Entonces nos preocupa especialmente que esa reestructuración presupuestaria se haga a costa de las inversiones y no a costa de otro tipo de gastos -como el síndic de mi grupo parlamentario al señor Puig le ha hecho llegar en esas videoconferencias mientras duraron con la oposición- de otro tipo de gasto superfluo, innecesario o redundante.

Entonces, yo hoy le reitero desde aquí…

La senyora presidenta:

Señor Gracia, por favor.

El senyor Gracia Calandín:

Sí, muchas gracias.

…la necesidad de esa reestructuración presupuestaria desde un punto de vista un poco más eficiente.

Gracias, presidenta.
Gracias, conseller.

La senyora presidenta:

Vale.
A ver, ahora sí.
Ahora sí, señor Barrachina.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señora presidenta.

Gracias, señor conseller.

Afirmaba que la realización de test no es una decisión política sino de las autoridades sanitarias.
En su departamento es posible, en España es radicalmente falso.
Las autoridades sanitarias, la Organización Mundial de la Salud dijo en febrero: Test, test y test.
¿Por qué el gobierno socialista ha puesto un millón de multas y, sin embargo, el número de test es desconocido?

Porque ustedes no van a hacer test a los 1.
500 trabajadores de metro, de Tram Alicante o de Tram Castelló, es un enorme error, es un enorme error, es una decisión política.
Hoy, políticamente, veíamos como anunciaba Ximo Puig -que es autoridad sanitaria- lo de los 1.
000 rastreadores, 1.
120 «coronadetectives», es un político del PSOE quien toma esa decisión.

Pero es que antes de ayer era otro político del PSOE, otra gran autoridad sanitaria, Ximo Puig: «Nuestra voluntad es que toda la Comunidad Valenciana pase a la fase 2».
Cada vez que anuncian una cosa y se equivocan, nuestros empresarios, nuestros autónomos, nuestras pymes, incurren en costes gigantes.
Fracasaron en el pase de la zona 0 a la zona 1, en el paso de la fase 1 a la fase 2, y todos los anuncios han sido anuncios políticos.

Esa improvisación, ese carácter errático, en las mascarillas, que hace poco daban falsa seguridad y no había que llevar mascarillas.
Nueve semanas después y 40.
000 fallecidos más tarde resulta ser obligatorio.
Por tanto, son decisiones políticas erróneas.

Yo lo que quiero para mi país es que no haya filtros, que no haya cuarentenas, que no haya cinco aeropuertos sí y los demás no.
No, como el resto de países: pasaportes inmunológicos; arcos que midan la temperatura; medidas que permitan -concluyo, señora presidenta- que nuestros aeropuertos, que nuestros puertos, sean zonas libres de virus; que permitan a los ciudadanos realizarse libremente test cuando el gobierno, cuando la administración, decide no realizártelos.

Gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Barrachina.

Ahora es el turno, por 1 minuto, de la señora Díaz.

(Veus) Lo tienes que encender tú, no lo puedo… (Veus) Apágalo.
(Se sent una veu que diu: «Lo has encendido tú también»).
Ahora, ahora.
Cuando quiera.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta, sobre todo por su paciencia.
Y gracias por su tono también, señor conseller, que, de verdad, no es lo normal entre los miembros del Consell.

Quería apuntarle que he echado de menos que hablara más de algo tan importante como se publica hoy -que aprobaron el viernes- como la Ecuv, que creo que estaba esperado como agua de mayo pero que sí que tiene algunas cositas que se podrían arreglar aún más, ¿no?

Porque me consta que los colegios profesionales no pueden actuar como asociaciones y que están un poco a disgusto, porque realmente sí que se les incluía en un principio pero tienen sus inconvenientes a la hora de poder actuar como tales.

Y, en cualquier caso, que sepa -como ya expresamos con la modificación de la LOTUP- que el apoyo del Partido Popular, en ese ámbito de eliminar burocracia, lo va a tener.
Porque creemos que es fundamental, sobre todo en momentos tan importantes como este en los que debemos de arrimar el hombro a que la actividad económica vuelva a tener, pues, un buen movimiento.

Y, precisamente de eso y de la transición energética, también le quería apuntar algo importante.
Nosotros en la última modificación de la LOTUP, con la ley de acompañamiento, insistimos en que se estaba dando un pasito hacia adelante en cuanto a la posibilidad de implantación de energías renovables pero que se daba otro pasito para atrás con informes urbanísticos que realmente son innecesarios.

La senyora presidenta:

Señora Díaz, por favor.

La senyora Díaz González:

Y en eso quería incidir, en que ¿si estaría dispuesto -porque para eso va a tener el apoyo del Partido Popular- en dar esos pasitos hacia adelante en esa transición energética de facilitar la implantación de energías renovables, que son tan necesarias y que dependen en gran parte, en gran medida, de sus responsabilidades?

Gracias.

La senyora presidenta:

Señora Díaz, yo…, me encantaría que cada uno de nosotros tuviéramos el tiempo necesario, ¿vale?
Pero no es así.
Entonces teníamos 1 minuto, hemos utilizado todos más del tiempo que tocaba, unos más otros menos.
Pero yo les pido a todos que faciliten también el trabajo de esta presidencia.
¿Vale?

Ahora, señor conseller, sí que tiene usted…, no lo voy a mirar para que no diga que la mirada le dice otra cosa.
(Rialles) Sí que tiene usted el tiempo tasado en 3 minutos y cuando quiera.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gracias, presidenta.

No he tenido que mirarla y le he escuchado sus palabras que también iban dirigidas a mí.
Bueno, gracias una vez más por el tono de sus intervenciones.

El grupo Vox, yo creo que no me explicado bien.
Desde luego van a estar atendidos todos los vuelos que vengan en los dos aeropuertos habilitados por el Gobierno de España y la Generalitat colaborará puntualmente y cuando nos lo pida, tanto AENA como las autoridades sanitarias.
Y eso es lo que estamos en contacto con ellos, permanente.

Permanente con ellos, a través también de la delegación del gobierno, para que si necesitan algún refuerzo, si necesitan algún refuerzo en función de sus previsiones, nosotros ayudarles, Pero, por supuesto, que está garantizado -como no puede ser de otra forma- la atención, con los protocolos establecidos por sanidad, a todos los pasajeros que aterricen en los aeropuertos de la Comunidad Valenciana.

Al Grupo Ciudadanos, lo de las reservas estratégicas es una cosa que me parece fundamental, que pasa en otros países europeos que no han tenido esa tensión de ir a los mercados internacionales con esa factura, que les explicó aquí la comisionada de la Generalitat, terrible que ha habido estos meses.
Por ejemplo Finlandia, ya saben que allí tenían miedo a la guerra fría y a lo que pasó y entonces aprendieron la lección.
Yo creo que es algo que debemos aquí tener también claro.

Estamos trabajando con emergencias para ver qué sitios serían los mejores, porque tienes un componente logístico, tienes que saber que la gente de emergencias tenga acceso bien a esos almacenes.
Y lo que les decía, la perspectiva es tener un amplio catálogo de productos que se puedan necesitar, desde luego, ahora en el futuro, se van a necesitar sanitarios.

Ahora tenemos habilitados varios almacenes, el más grande es de Feria Valencia, pero también habría que hacerlos a lo largo del territorio atendiendo a los criterios que nos diga el personal de emergencias, con criterios puramente técnicos.

Y ¿qué material?
Pues, hablando con la gente de emergencias me dijeron: No, no, la óptica tenemos que ampliarla.
Ya no es una cuestión solo de material sanitario sino que hay inundaciones en alguna comarca o en alguna zona de la Comunidad Valenciana o en un incendio forestal -que por desgracia somos un territorio que sufrimos bastante- tener ese material habilitado.

Pronto presentaremos ya el plan, ¿vale?
Lo queremos hacer también muy de acuerdo con otras experiencias.
Estoy teniendo contactos con otros países de la Unión Europea para ver las experiencias que tienen, tanto esos países como sus regiones, en este tipo de almacenes.

Las ayudas a las empresas del transporte.
Están sufriendo.
Como todo…, yo creo que decía el otro día el president con razón que hay dos sectores que están viéndose muy, muy, afectados por esta situación.
Uno de ellos es obviamente el sector turístico, que es fundamental.
Yo creo que tener estos dos aeropuertos es una buena señal que veamos también para el sector.
Tenerlos bien atendidos sanitariamente también, y en eso también se está trabajando.

Y el otro es el sector del transporte, tanto el público -el operado directamente- como el concesional.
Las empresas están al límite, todas.
Me consta porque veo contactos con ellos, la semana que viene voy a tener una reunión con ellos.
La voluntad de la conselleria es otorgarles las ayudas dentro de mi marco presupuestario.
Conocen igual que yo que el presupuesto que tenemos en esta conselleria, pues, no es el que nos gustaría, pero es el que tenemos y tenemos que movernos ahí.

Y vamos a ayudarles en ese sentido.
Que hay dificultades también jurídicas, hay dificultades jurídicas, para poder hacerlo.
Pero, bueno, creo que estamos encontrando una vía para transmitirles esa ayuda que no será muy cuantiosa.

Por eso remarcaba la importancia del fondo que hacía referencia ayer el ministro Ábalos en la sesión de control del Senado que está trabajando con hacienda para compensar, de alguna forma, a las comunidades autónomas ese transporte, tanto el que operamos directamente como el concesional.
Porque es muy necesario para garantizar el futuro de muchas empresas -muchas de ellas pymes- y muchos trabajadores y, sobre todo, la movilidad de los ciudadanos, tanto en las zonas muy pobladas como en las zonas del interior donde sin ese transporte concesional, pues, tendrían muchas personas la dificultad de acceder tanto a los ambulatorios como a colegios.

En cuanto a las cercanías, desde luego, yo le he insistido muchas veces en las reuniones que hemos tenido con el ministro Ábalos, en las comisiones sectoriales, que es necesario no levantar el pie del acelerador y en eso están.
Yo les recordé el plan de choque, que nos ha pasado todo lo del virus pero eso tiene que estar.

Me consta que están trabajando y Renfe está haciendo todos los esfuerzos dentro de las dificultades que les he comentado.
Las mismas que tenemos nosotros para formar a esos nuevos maquinistas las está teniendo Renfe, que incluso ha tenido que sacar una orden específica para los que ya estaban habilitados.
Así que en esa línea estamos nosotros.

Yo creo que ahí -lo decía- una de las claves para que la gente confíe en el transporte público está en que sea seguro desde el punto de vista sanitario, pero también de que sea eficiente.
Si vas al transporte público y hay un aforo limitado, tienes que ir a tu puesto de trabajo y entonces, pues, al final irás a lo práctico que cogerás tu vehículo privado.

Y eso es lo que tenemos que trabajar para evitar, para evitar.
Bien fomentando el uso de la bici, incrementando las medidas de desinfección y, por supuesto, teniendo un transporte público lo más eficiente que nos podamos permitir.
Y en eso yo creo que debemos de estar todos.

En cuanto al recorte de inversiones, suscribir sus palabras.
Al final, todo no puede ser gasto corriente porque el gasto corriente tiene un límite.
Tú tienes que crear también riqueza, crear puestos de trabajo, que la gente pague sus impuestos, que las empresas contraten, que haya más empresas.

Entonces, ese difícil equilibrio entre lo que es atender a una necesidad perentoria de gente que necesita una ayuda para llegar a fin de mes porque se ha quedado sin trabajo y no tiene perspectiva de encontrarlo, hay que tener también ese equilibrio en la parte inversora de la Generalitat, en lo que nos toca a nosotros.

Porque si vas solo a un lado el otro se te descompensa y hay un sufrimiento brutal de gente que necesita esa renta para llegar a fin de mes y tener la cesta de la compra.
Pero si eliminas del todo la inversión estás quitando la gasolina del motor.
Y si le quitas la gasolina la inercia te lleva unos metros pero, en algún momento, se para el vehículo.
Por lo tanto, yo creo que ahí debemos de hacer un esfuerzo todos y, como decía antes, confiar también en los fondos y que la Unión Europea esté a la altura de las necesidades de los ciudadanos europeos.

Señor Barrachina, no sé qué sentido tendría que nosotros, de una forma arbitraria, no quisiéramos hacer test.
No veo qué beneficio o no beneficio podríamos tener de no querer hacer test.
Pero si vas a los servicios de prevención de riesgos laborales con las instrucciones que da sanidad, que son de los especialistas, y te dicen: «No es necesario hacer test masivos, hay que hacer al criterio que tenga cada uno de los especialistas».
Yo me tengo que atener a esto.
Es que no se me ocurre qué motivo podría tener para no querer hacer test.
El único es que los médicos son los que me tienen que decir si hace falta y cómo tengo que hacerlo.

Dese luego, yo creo que la posición del president ha estado bastante clara en toda la negociación.
Usted sabe que la política nuestra siempre ha sido que antes de ser de un partido político nosotros nos debemos a una institución.
Y la institución no es de un partido político, la institución es de todos los valencianos y las valencianas, nos hayan votado o no nos hayan votado.
Y tenemos que gobernar para todos.

Por lo tanto la posición del presidente del Consell y de cualquier miembro del gobierno es independiente de quien gobierne en España, es independiente.
Es verdad que ahora tenemos una mayor sensibilidad, se ha visto en el último ejemplo con el ministro Ábalos y los aeropuertos, que ha estado pendiente y al minuto, y al minuto.
Y hemos tenido esa sensibilidad que antes, pues, a lo mejor faltaba un poco.

Pero le digo que la posición nuestra, como Generalitat -es lo que le digo- nada partidista, nada partidista, sin ninguna clave orgánica y con la única obsesión de defender el interés de los valencianos y las valencianas.

Desde luego, señora Díaz, la Ecuv me parece un instrumento pionero en muchos sentidos, que los ayuntamientos -yo creo que- lo han recibido bien.
Vamos a ver si se puede mejorar.
Es verdad que en el trámite que hemos tenido con el Consell Jurídic Consultiu y otras instancias, pues, han puesto alguna objeción a lo que usted hacía referencia de los colegios profesionales.

Desde luego, nosotros estamos abiertos, en la medida de lo posible, a colaborar.
Porque esto se trata de arrimar todos el hombro, de estar todos juntos, para modificar esa maraña que muchas veces es la legislación.
Y, lo que le digo, no se trata de rebajar límites normativos, de rebajar transparencia; se trata de hacer las cosas bien, muchas veces bien, como las hacen en otros países.

Hay veces que no hay que inventar nada Hay que ver por qué en otros países la administración es más ágil y nosotros menos.
Es verdad que también tenemos un problema de personal, de funcionarios.
Pero, es lo que digo yo, con las cartas que hay encima de la mesa la prioridad de contratar a gente debe de orientarse hacia la sanidad, hacia la educación y a otras cosas esenciales, y otras consellerias sufrimos más esa tensión de falta de personal.

Por eso tenemos que necesitar la colaboración, también, del sector privado y, también, de instituciones como los colegios profesionales para que esa dificultad que nosotros tenemos no la paguen los ciudadanos ni las pequeñas empresas que necesitan esas licencias de obra.

La senyora presidenta:

Señor conseller.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Perdón.

Y lo último, lo de la LOTUP.
Es verdad que se ha avanzado con el voto de esta cámara en lo de la Declaración de Interés Comunitario.
Tenemos que dar pasos adelante.
Ahora estamos en la fase de aterrizar porque está en juego…, son tres consellerias: es la mía, es medio ambiente y también es economía, que estamos en la fase más avanzada para aterrizar ya cómo se va aplicar y que sea una realidad que seamos una comunidad favorable a la fotovoltaica.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor conseller.

Sí, bueno, el tiempo vuela.
Pero he decirles que usted solo se ha pasado 30 segundos más de todo lo que nos hemos pasado todos a lo largo de esta intervención.

Quería darles las gracias a todos.
Yo creo que, bueno, hoy ha sido una buena comisión.
Incluso hemos conseguido que en esta comisión se hable en lenguaje inclusivo, lo cual me parece una grata noticia.

Y la mayoría de ustedes han expresado su apoyo a los representantes públicos y a sus familias frente a los escraches que se han dado en los últimos días.
No por decisiones de gobierno sino por decisiones personales y un intento de desgaste personal y político que todos hemos expresado nuestro malestar.

Pero quiero -me van a permitir- que conste en acta aquí también…, ustedes han mencionado al ministro Ábalos porque de eso nos hemos enterado todos.
Pero quiero que conste aquí que nos sumamos a la denuncia al escrache que ha sufrido la alcaldesa de Alborache, la señora Paqui Collado, también en su vivienda particular.

Sé que todos ustedes estarán a favor… (Veus)

¿Perdone?
Ya, pero es que ya ha acabo la comisión.
(Veus) Sí, estoy cerrando la comisión.
Muchas gracias.

Espero que el apoyo a la alcaldesa de Alborache sea el mismo que a cualquiera que lo haya -como ha dicho el conseller- que lo haya sufrido en el pasado, lo haya sufrido en el presente y esperemos que no lo sufra en el futuro.

A partir de aquí, hasta la próxima comisión.
Nos veremos.

Muchas gracias, cuídense.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 49 minuts)