Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para3 {
text-indent:35,4px;
text-align:justify;
}
.para4 {
text-indent:36px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Indústria, Comerç
i Turisme realitzada el dia 27 de setembre de 2006.
Comença la
reunió a les 10 hores i 50 minuts.
Presideix la Il·lustre
Diputada Senyora Amparo Sancho Vicente.
Reunió número 11/I.

Proposició no de llei sobre la creació
del Consell Assessor de l'Agència Valenciana de
l'Energia, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 28.
808, BOCV
número 111)

La senyora presidenta:

Señores diputados, vamos a verificar primera la
existencia de quórum.

Cuando quiera, señora secretaria.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar l'existència de quòrum)

Muchas gracias.

El primer punto del orden del día es: lectura y
aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
Sus
señorías disponen del acta, con lo cual, si no hay ninguna
objeción, se da por aprobada.
.
.
Vale, pues, se da por aprobada por
unanimidad.

Ha llegado a esta presidencia la retirada por parte
del Grupo Parlamentario Socialista del punto número 2, que es: toma
en consideración de la proposición no de ley sobre
regulación de las fechas de apertura de domingos y festivos,
presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora presidenta:

Comenzamos por el punto número 3: toma en
consideración de la proposición no de ley sobre
creación del Consell Asesor de la Agencia Valenciana de la
Energía, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Cuando quiera, tiene la palabra la señora
Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, mitjançant la Llei 8/2001, del 26 de
novembre, es va crear l'Agència Valenciana de l'Energia.
La finalitat d'aquesta consisteix en el desenvolupament
d'actuacions en la política energètica a
l'àmbit de la Comunitat Valenciana.
L'agència
esmentada es configura com una entitat de dret públic sotmesa a dret
privat de les previstes en l'article 5.
2 del text refós de la
Llei d'hisenda pública de la Generalitat Valenciana.
A partir
d'aquesta llei i del seu desenvolupament emana el Decret 9/2002, del
15 de gener, del Govern Valencià, pel qual s'aprova el
reglament de funcionament de l'Agència Valenciana de
l'Energia, publicat al Dogv número 4.
173, del 22 de gener.

En el transcurs del debat de la llei, fou important
aplegar a un acord sobre l'article 11, del qual emana esta
proposició.
Un article de creació del consell assessor i que
aquell acord va aconseguir que n'hi haguera una acceptació per
unanimitat sobre l'esmentada llei de creació.
A hores
d'ara no s'ha creat el consell assessor, i a una pregunta
realitzada per Esquerra Unida a la conselleria pertinent la
contestació va ser que la conselleria està estudiant les
accions pertinents per a constituir el Consell Assessor de
l'Agència Valenciana de l'Energia.
En aquell moment fea
quatre anys que havíem debatut la llei i tres anys del reglament.
Hui portem cinc anys de la llei, quatre anys de reglament, i el consell
assessor encara no s'ha constituït.

Per tant, presentem la següent proposta de
resolució: «Les Corts Valencianes insten la Conselleria
d'Infraestructures i Transport perquè en un període no
superior a tres mesos es cree el Consell Assessor de l'Agència
Valenciana de l'Energia, com s'indica en la Llei 8/2001, del 26
de novembre, en l'article 11.
La Conselleria d'Infraestructures
i Transport retrà compte davant de les Corts del compliment
d'aquesta resolució en un termini de tres mesos des
d'aquesta aprovació».

Senyories, tinc de recordar-los que, en este moment,
estem parlant tots plegats del que són les energies tradicionals i
les energies alternatives, i sense una regulació d'un consell
assessor, sense la posada en funcionament d'eixe consell assessor,
malament podem parlar, opinar o decidir de quina forma se van a realitzar
les aplicacions quant a les energies alternatives.
Per tant, jo espere que
tots estiguen d'acord i que aquesta proposta de resolució
presentada per Esquerra Unida-l'Entesa siga de la conformitat de tots
vostés.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Pérez.

En nombre del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la
palabra la señora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señora presidenta.

Cuando estas Cortes aprobaron en el año 2001 la
ley por la que se creaba la Agencia Valenciana de la Energía, el
Grupo Parlamentario Socialista votó sí al entender que con la creación de la agencia el
Gobierno Valenciano asumía su responsabilidad en materia de
política energética.
Con nuestro voto, dimos un margen de
confianza al Gobierno Valenciano para que, a través de la agencia,
se cumplieran objetivos tan importantes para el presente y el futuro de
nuestra comunidad como son la diversificación energética, la
promoción de las energías renovables, el ahorro
energético, la utilización de las nuevas tecnologías
en el ámbito energético o el respeto al medio ambiente.

Dimos al Gobierno Valenciano un voto de confianza,
porque a través de las enmiendas incorporadas al texto final, la
participación de los distintos sectores en la planificación y
ejecución de las políticas energéticas, quedaba
asegurada, a través del consejo asesor de la agencia, que se
configuraba como un órgano colegiado de carácter consultivo,
de asistencia.
Posteriormente, el reglamento de funcionamiento de la
agencia le reconoce al consejo asesor una serie de funciones, como son:
asesorar e informar al comité de dirección en todas aquellas
cuestiones relacionadas con los fines de la agencia; proponer cuantos
acuerdos y disposiciones sean convenientes para el mejor funcionamiento de
la agencia; o informar sobre los programas de actuación,
inversión o financiación.

En el mismo reglamento, además, se
establecía la composición que tenía que tener el
consejo asesor, y aquí aparecen los primeros signos que nos hacen
desconfiar de las verdaderas intenciones del Gobierno Valenciano, signos
como el que, formando parte del consejo asesor figuren no solo el
presidente y el vicepresidente de la agencia, sino también el resto
de los miembros del comité de dirección, además de
cinco representantes nombrados por el Gobierno Valenciano.
Esta
composición de lo que se planteaba como un órgano de
asesoramiento, de propuesta, un órgano en el que se daba entrada o
se pretendía dar entrada a los distintos sectores implicados, creo
que es digna de ser estudiada por la teoría de las organizaciones:
¿cómo es posible que en un órgano que tiene como
objetivo principal asesorar al comité de dirección se integre
el propio comité de dirección?
Ya se demostraba la escasa
disponibilidad del Gobierno Valenciano a dar entrada a otras opiniones que
no coincidieran exactamente con la suya.

Pero es que ni aun con eso se han atrevido a crear
este consejo asesor, cuya finalidad era asesorar a los órganos
directivos, proponer medidas en materia energética.
No sé si
es eso o pura o simple dejadez, pero en cualquiera de los dos casos no se
dice nada bueno del Gobierno Valenciano.
Por eso, el Grupo Socialista va a
aprobar esta proposición no de ley, porque estamos convencidos de
que un poco de participación, aunque solo sea en este órgano
asesor, nunca está de más, y porque a la vista de las
políticas energéticas del Consell, parece que las
aportaciones de otros profesionales son más que necesarias.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Gay.

En nombre del Grupo Parlamentario Popular, tiene la
palabra el señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo, en primer lloc, el que voldria destacar
és que he seguit amb atenció la lectura que fea de
l'exposició de motius la senyora Dolors Pérez.
He
quedat una mica sorprés de vore, jo supose que és una errada,
però, evidentment, aquí, quan aprovem les coses, el que queda
escrit és el que val, i ella fa referència en la seua
proposició no de llei que en un termini no superior a tres mesos
siga creat el Consell Assessor de l'Agència Valenciana de
l'Energia «tal com s'indica en la Llei 8/2001, de 26 de
novembre, en el seu article número 11».
Jo agafo la llei,
me'n vaig a l'article número 11 i, insistixo,
l'article número 11 al que fa referència és al
règim pressupostari.
Per tant, suposo que és una errada.
El
primer que tindria de fer seria, doncs, o retirar o fer una
modificació, una esmena de modificació de la proposta que fa.

Però, no tot així, suposem que este
article faria referència al reglament o bé s'equivoca
aquí, en el número del punt de l'article, o al que se
fa referència és que en compte de referir-se a la llei fa
referència al reglament, a un reglament que també fa, en la
seua exposició de motius, menció en el seu apartat, en el
segon i tercer paràgrafs, però també cal dir-li a la
senyora Dolors Pérez que aquest reglament després va estar
modificat el reglament al qual fa referència en
l'exposició de motius, que va estar aprovat pel Decret 9/2002,
del 16 de gener; també va estar modificat posteriorment pel Decret
30/2004, de 27 de febrer; i, posteriorment, publicat, si li interessa, en
el Diari Oficial de la Generalitat número 4.
703.
Allí sí que fa
referència ja totalment a quina seria la creació exacta,
polint totes aquelles errades que hi han hagut anteriorment en el decret de
creació d'aquest organisme que avui es demana, però,
insistixo, tal com està redactat, nosaltres no el podem aprovar ni
molt menys.

Jo, de tot el que ha dit, evidentment, jo suposo que
assumirà aquesta errada, però de tot el que ha dit,
evidentment, no puc dir-li res en contra, només en el seu apartat
final, en què dia que, bé, l'actuació de
l'Agència Valenciana de l'Energia sense este consell
assessor, sembla com si no ha fet res més, que, en un moment en
què les energies renovables o el programa d'energies
renovables tanta importància té per al Consell, com si
estigués paralitzada, i això és el que no podem
assumir de cap manera, perquè, precisament, des de la creació
d'aquesta Agència Valenciana de l'Energia s'han
portat a termes, doncs, molts, moltíssims projectes, evidentment,
per a tirar endavant tot el que significa energia renovable en la nostra
comunitat, concretament, s'han portat a terme més de 46
milions d'euros en subvencions, directament de la Generalitat al
voltant dels 5 milions d'euros, i s'han finançat al
voltant de més de 2.
300 projectes, cosa que significa que no
és com vosté diu que sembla que n'hi ha aquí una
paràlisi en el que és l'actuació de
l'Agència Valenciana de l'Energia.

Per tant, la meua proposta seria que o bé se
retirés aquesta proposta per part d'Esquerra Unida o se
presentés una esmena de modificació o d'addició,
segons com vullguen.
Però, per la nostra part, no podem donar-li
suport en aquesta proposició no de llei.

La senyora presidenta:

Para réplica, tiene la palabra la señora
Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Clar, si les coses se feren en un termini de dos mesos
després d'haver presentat una proposta de resolució,
probablement, quan passaria any i mig no tindríem la quantitat de
problemes que tenim, però jo entenc perfectament el que
l'il·lustre diputat m'està exposant.
Jo no tinc
cap problema de realitzar una proposta de modificació, si el senyor
lletrat me diu si aquesta se pot presentar en estos moments, perquè
puc fer la rectificació bé oral i passar-la per escrit.
(Veus) Val.
¿Se pot fer la
correcció?
¿Vosté estaria conforme que fera un altre
redactat?
(Veus) Cal
pensar que aquesta proposta de resolució té més
d'un any.
.
.
(Veus)

El que és evident després de la
pregunta, el que sí que vullc aclarir és que el que és
evident és que de la Llei de creació de
l'Agència Valenciana de l'Energia és fonamental
que davant de tots els plantejaments d'energies tradicionals i
energies noves, energies renovables, tindríem de tindre ja creat el
consell assessor, que pertany al punt número 11 o a l'article
número 11 de la Llei de creació de l'Agència
Valenciana de l'Energia.
Això no s'ha fet i és
necessari.

Però jo, si la Mesa, la senyora presidenta, ho
considera, parem un moment i fem una esmena tècnica, que tot el
món la puga signar.

La senyora presidenta:

Señor Castejón, ¿damos un minuto
para que hablen los grupos parlamentarios?

El senyor Castejón Chaler:

Jo, si per part de la taula no hi ha cap inconvenient
que fagen la modificació.
.
.
És a dir, jo, el que dic
és que tal com està redactat no té sentit, no
té sentit la proposta que fa.
Per suposat ja, si vol, entrarem a la
valoració de la proposta que farà, evidentment que mosatros
també votarem en contra.
Però, en principi, que es solucione.

La senyora presidenta:

Hacemos un minuto de receso.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Señorías, acabados los cinco minutos de
receso, tiene la palabra la señora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Doncs, bé, conforme havia anunciat en la
intervenció d'abans i atenent la sol·licitud del senyor
Castejón i, a més, reconeguent que podia haver-hi una
modificació, vull presentar la següent correcció
tècnica: «Les Corts Valencianes insten la Conselleria
d'Infraestructures i Transport perquè en un període no
superior a tres mesos es cree el consell assessor que emana del reglament
de creació de l'Agència Valenciana de
l'Energia».
(Veus)

(Pausa)

Gràcies, senyora presidenta.

Doncs, continuarem parlant del desenvolupament de
creació del Consell Assessor de l'Agència Valenciana de
l'Energia.
El senyor Castejón fea un moment me dia: «Me
dóna igual que hi haigga correcció que no, perquè anem
a votar en contra».
Però les coses ben fetes sempre estan ben
fetes.
Els deures s'han de fer el més correctament possible i
és digne reconéixer quan, a pesar que faça any i mig,
vaja a sorgir un error que no seria positiu acceptar-lo.

Jo no sé a què té por el Partit
Popular per a acceptar, per a denegar el consell assessor de
l'Agència Valenciana de l'Energia.
No sé si
és que l'energia, com la mort, com dóna tants diners a
guanyar, primer volem controlar totes aquelles empreses que puguen emanar
d'esta creació de l'energia i després,
probablement, ja es cree el consell assessor.

No obstant, sempre es pot considerar que ha estat una
fal·làcia aquesta llei, exclusivament creada per interessos
per al Partit Popular i que, des del plantejament d'Esquerra Unida,
haguera estat una llei molt bona per a poder regular l'energia que
necessitem al País Valencià amb tots els sector
energètics, però també amb la representació de
tots els sectors econòmics i socials de la Comunitat Valenciana.

Acaben de perdre vostés un nou tren i un nou
tren que a hores d'ara ja va a ser molt difícil que recuperen.
Van a passar a la història pels mals deures, per les incorreccions
d'atendre les peticions d'un sector de la societat.
Vostés apliquen molt mal la democràcia.
I vostés
hauran de pesar el no atendre degudament les propostes que si més no
estan realitzades exclusivament perquè hi hagen idees comuns, com la
creació d'aquesta llei, com l'acceptació de la
llei de l'energia, de la mateixa forma les propostes que es presenten
estan fetes per a caminar més segurament, més
democràticament i poder avançar sense cap tipus
d'interessos per a evitar fins i tot els escàndols.

I lamente moltíssim que el Partit Popular no
vulga pujar a un tren per lògica, per necessitat solament no, per
lògica, perquè així ho acceptàrem quan
acceptàrem la Llei de creació de l'Agència
Valenciana de l'Energia.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señora Pérez.

Para el turno de réplica tiene la palabra el
señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyora
presidenta.

Des del respecte que em mereixen les paraules de la
senyora Dolors Pérez, jo, en primer lloc, que quede
constància que no faig sol·licitud de res, simplement he
detectat una errada i l'he manifestada aquí,
públicament, perquè, evidentment, votar una cosa que no
s'atén al que la llei ens marca significaria ja nul·la
de ple dret.
Ara sí que estem discutint una proposta que té
el seu sentit.
I, com vosté bé deia, ho hem fet, hem detectat
aquesta errada perquè, com deia, cal treballar i cal fer-lo
bé.
Per tant, el Partit Popular en l'anàlisi que ha fet
de la documentació que se li facilita ha vist aquesta errada que va
cometre el seu partit polític.

I anem a votar en contra, com vosté deia,
però no pel simple fet de votar en contra.
Perquè una vegada
ja resolta aquesta errada, pensem que, bé, ara sí que tenim
una proposició no de llei damunt la taula, però que nosaltres
pensem que no es té cap necessitat d'aquesta proposició
no de llei per a regular una matèria que ja es troba perfectament
regulada en la llei, a la qual vosté feia referència, i
complementada tant pels dos decrets, l'inicial i el de
modificació, que desenrotlla aquest contingut.

En les explicacions que vosté feia jo, quasi,
quasi, les qualificaria, si m'ho permet, quasi d'elucubracions,
perquè donava la sensació com si aquesta Agència
Valenciana de l'Energia sigués una imposició que se li
ha fet al Partit Popular.
I, precisament, va ser el Partit Popular qui la
va tirar endavant i el que va a presentar-la en aquestes Corts Valencianes.
Per què?
Perquè estava claríssima l'aposta del
govern, actualment de Francesc Camps, d'una aposta decidida per les
energies renovables, entre totes altres matèries que també es
tracten dintre d'aquesta Agència Valenciana d'Energia.

Dóna la sensació, segons les seues
paraules, que nosaltres ho paralitzem tot.
Ha parlat inclús que
és la pitjor democràcia que pot existir.
Mire, jo aquí
tinc en informe des de la seua creació fins ara de tot el que
s'ha fet en l'Agència Valenciana d'Energia.
I
realment necessitaria moltes hores perquè aquest resum pogués
arribar, en este cas, a constar en el Diari de
Sessions.
Només per damunt per damunt jo
li diria que, ja no només el que he dit abans que s'han
finançat més de 2.
300 projectes al llarg d'estos anys,
on els dos darrers anys, concretament en l'any 2004 i 2005.
.
.
Però al mateix temps, també, l'Aven, la Agència
Valenciana de la Energia, concedix també una sèrie de
subvencions per a la millora i eficiència de l'energia,
també ajudes en R+D+I, el que significa que de paràlisi no
cap.

Concretament en l'any 2004 es van portar a terme
977 projectes amb una subvenció directa per part de la conselleria
de 2.
661.
000 euros, que representava una inversió total de 19
milions.
En l'any 2005 van ser ja 1.
395 els projectes.
El que
significa que de paràlisis no cap.
El Pla valencià
d'electrificació rural, que també està tramitat,
també està treballant-se a través de
l'Agència Valenciana d'Energia, tots sabem el benefici
que ha representant això per a molts ciutadans de la nostra
comunitat; concretament ha fet referència a 330.
000 ciutadans,
habitants de la nostra comunitat, que s'han beneficiat directament
amb unes ajudes, amb unes subvencions de quasi, quasi al voltant de quatre
milions d'euros.
I no parlem ja de les assessories
energètiques que s'han portat a terme, tant a organismes
públics com a entitats privades o empreses al llarg d'estos
anys.
Em refereixo que dir que per part de la conselleria o per part del
Govern Valencià no es vol tirar endavant el decret de
constitució, això jo penso que no s'atén a la
realitat.

Després de la modificació que es va fer
del decret de creació de la modificació, el que està
clar és que actualment la situació en que ens trobem
és que s'estan fent totes les gestions perquè es
constituïsca aquest comité de direcció primer,
perquè és el pas previ.
Perquè també s'ha
pogut fer referència que abans de la constitució del que
és el consell assessor cal crear el comité de direcció
de la pròpia agència i, una vegada es constituïsca este
òrgan, se procedirà, penso que en un breu espai de temps, a
designar quins seran els membres reals d'aquest consell assessor.
El
que sí que està clar és que mentres no es porte a
terme, l'Agència Valenciana està treballant,
està treballant molt bé i està complint tots els
objectius que es va marcar en el moment de la seua creació.

Per tant, no podem donar suport a aquesta proposta
que, insistixo, no té perquè ja presentar-mos més
problemes.
Perquè considerem que per a regular la creació o
el nomenament d'este consell assessor no fa falta que hi haja cap
proposició de llei perquè està perfectament
delimitada, tant en la llei com en el decret que marca el seu
desenrotllament.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señor Castejón.

Pasamos a votación.
¿Votos a favor de la
proposición no de ley?
7.
¿Votos en contra?
9.
Con lo cual
queda rechazada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la
potenciació i millora de l'oferta turística del
municipi de Sagunt, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 30.
469, BOCV número 120)

La senyora presidenta:

Punto siguiente del orden del día: toma en
consideración de la Proposición no de ley sobre la
potenciación y la mejora de la oferta turística del municipio
de Sagunto, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para su defensa tiene la palabra el señor
Colomer.
Cuando quiera.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Senyories, bon dia a tots i a totes.

No podem obviar al començar esta iniciativa en
matèria turística, no es pot obviar la significació de
la data d'avui.
Jo vull recordar-ho.
Avui és el dia,
segurament ja ho sabran, avui és el Dia Mundial del Turisme.
Desconeixem com pensa commemorar aquesta efemèride o aquesta
celebració la senyora consellera i el Consell, en definitiva.
En
altres comunitats autònomes.
.
.
, (remors) amb un dinar és possible, és també
allò típic.
En altres comunitats, de totes maneres,
s'ha aprofitat la circumstància per a fer i possibilitar un
dia de portes obertes del que són molts recursos turístics,
museus i altres equipaments que configuren el producte més
significatiu de les ciutats.
I l'atzar ha volgut que les Corts
Valencianes, la casualitat, hagen convocat en el dia d'avui, que
és el Dia Mundial del Turisme, una comissió
d'indústria on anem a parlar de turisme.
I nosaltres volem
celebrar i volem aprofitar la circumstància per a reivindicar el
valor d'este sector en el conjunt de la nostra comunitat.
I ho
celebrem de la manera que pensem més adequada i adient, que
és presentant idees, presentant alternatives i presentant, en
definitiva, debats per a estimular que este sector continue sent important
i positiu no avui sinó en els pròxims anys i en les
pròximes dècades.

I en eixe sentit presentem una iniciativa vinculada a
la ciutat de Sagunt.
Des que vam presentar esta proposició no de
llei, com abans comentava la senyora Pérez, han passat molt mesos,
en este cas un any i tres mesos des que la vam registrar.
I des
d'aleshores, lògicament, la ciutat de Sagunt ha continuat
activant i desplegant la seua agenda turística, que passa per una de
les qüestions que nosaltres assenyalem en la nostra iniciativa, que
és no sols recolzar i fomentar les iniciatives que en matèria
turística presenta la ciutat de Sagunt sinó que singularment
el Pla de dinamització del producte turístic que, per a
recordar-ho a les seues senyories, és la versió més
contemporània del que abans eren els plans
d'excel·lència turística que, com vostés
saben, estan participats per la trilogia a tres bandes: el ministeri,
és a dir l'administració del Govern de la nació;
la conselleria, Agència Valenciana de Turisme, i la ciutat en
qüestió.
Però també ramifica d'alguna
manera, jo crec que molt encertada, en el que és la societat civil
de la ciutat que demana participar en estos programes, en este cas
l'Associació d'Empresaris Turístics de Sagunt.

Per tant, el plantejament naix amb eixa vocació
concertada, ampla, de consens, de flexibilitat, d'obertura; una
percepció integral que el turisme, com diu Exceltur, el lobby que es preocupa per la
qualitat de les destinacions turístiques en el nostre país,
«el turismo es cosa de todos».
I, efectivament, estos plans de
dinamització arrepleguen perfectament el que és eixe esperit.
Per això presenta esta perspectiva tan plural i tan integral de tots
els actors públics i privats que han de contribuir a millorar el
producte.

Com deia, des de juny de 2005, han passat coses,
lògicament, l'oportunitat de presentar la iniciativa a juny de
2005 era absolutament clara i meridianament justificada i correcta.
I avui
també, malgrat que s'ha avançat en la tramitació
del Pla de dinamització.
Casualment seria presumptuós per
part nostra dir que és perquè avui entrava en la
sessió esta proposició del Grup Socialista.
Però
 la setmana passada -li ho dic amb tota sinceritat; seria
presumptuós afirmar que és per esta motivació-
però la setmana passada el Consell precisament la setmana passada,
en un any i tres mesos, la setmana passada va aprovar la part que li toca
d'este Pla de dinamització per a la ciutat de Sagunt.

Aleshores, per què volem mantindre la
iniciativa?
Volem mantindre la iniciativa perquè mai sobrarà
i mai destorbarà, mai farà nosa, per dir-ho en estos termes
col·loquials, que les Corts Valencianes, que és la primera
institució del nostre autogovern, recolze aquest procés que
d'una manera, insistisc, compartida, concertada, consensuada ha
activat la ciutat de Sagunt.

La ciutat de Sagunt, tot el món sabem, que
és una ciutat amb molt de passat, amb moltes ganes de futur i amb un
present que confirma esta vocació i estes ganes de futur i de
prosperitat col·lectiva, preparant, concertant, convocant a
l'optimisme en el que ha sigut la preparació, he de dir amb
tota sinceritat i amb tot orgull com a valencià, preparant un pla de
dinamització magnífic que passa, lògicament, per posar
en valor.
.
.
(pausa) continue dient que posant en valor el que significa l'enorme
potencial que té Sagunt, que es coneix arreu del país i jo
crec que entre els mercats nacionals i internacionals.

Però que cal fer un esforç suplementari,
sobretot perquè estem en un nou segle, el món del turisme
canvia d'una manera rabiosa i d'una manera cruel per aquelles
destinacions que no espavilen i que no s'actualitzen i que no es
modernitzen.
Tots estem cridats en tots els municipis a fer esforços
de reciclatge, de competitivitat, d'adaptació i de
modernització.
Però en aquelles destinacions que tots
pressentim que tenen un futur i un pervindre excel·lent en
matèria turística, si lògicament s'activen els
programes adequats per a posar en valor els recursos que tenen,
lògicament, Sagunt és una ciutat cridada a jugar un paper
extraordinari en el que és l'oferta no sols de la seua comarca
sinó de tot el país, de tota la nostra comunitat.

No cal recordar tot l'inventari de recursos que
té Sagunt.
Tot el món sabem que el conjunt
historicoartístic, declarat en 1979, el castell, el teatre
romà, tot el centre històric, tota la zona litoral, tot el
producte turisme industrial, tota la vocació cultural i
museística que està activant i està programant.
I,
sobretot, sense dubte, la coronació de tota aquesta voluntat de
protagonisme en el sector turístic que s'expressa en este Pla
de dinamització del producte turístic que ha presentat
Sagunto.

Per tant, saludar i celebrar que el ministeri ja ha
aprovar la seua part en esta, torne a dir-ho, en esta planificació a
quatre bandes, que és el pla de dinamització.
Que el Consell
la setmana passada va aprovar, però encara no ha signat, per tant
sí que és un plus de sentit que li done a la comissió
d'avui per acabar de complimentar tota la tramitació que cal.
Que la ciutat de Sagunt està molt il·lusionada, que els
empresaris han demostrat la seua capacitat d'espenta i, tots plegat,
han exhibit una energia i una il·lusió que val la pena que
les Corts Valencianes recolzem.

I, per tant, jo crec que obvien els arguments i els
avals.
Crec que avui celebrarem d'una manera magnífica el Dia
Mundial del Turisme, si tots mirem la ciutat de Sagunto com -torne a
dir-ho- una ciutat amb molt de passat.
En això, compartisc el
que és també la realitat de la nostra comunitat en el seu
conjunt: unes ganes de futur que li reconeixem a la nostra comunitat, i
singularment a Sagunto, i un present marcat, en el cas de Sagunt, pels
deures fets, en el cas de Sagunto pels deures fets, que és
presentant un pla que ha sabut seduir a la resta d'administracions i
posar-se en el que significa un lloc d'aprofitar les seues
oportunitats.

Res més.
I esperem el Grup Socialista concitar
la unanimitat en un tema que jo crec que per la resta de les
administracions ja ha generat unanimitats.
No tindria cap sentit que ara
les Corts actuaren en direcció oposada i votaren que no una proposta
que és absolutament correcta i necessària.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Colomer.

En representació de la Entesa, tiene la palabra
la señora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

La veritat és que cal reconéixer el
treball creatiu que aquesta ciutat ha realitzat per fer un pla de
dinamització per a un turisme de qualitat.
I hui en dia, com que
també tenen costa, i allò de la costa ven tantíssim,
com que Murviedro, que és el nom pel qual antigament es coneix a
Sagunt, jo pense que es mereix tindre una revitalització, es mereix
les ajudes, es mereix que aquestes Corts els donem suport mitjançant
la proposta de resolució que ha presentat el senyor Colomer.

Clar, quan es parla de Sagunt, dius simplement:
«Passem per Sagunt que allà hi ha un castell, allà el
castell de Sagunt, que hi ha el circ romà».
Però Sagunt
té moltes coses.
Jo voldria recordar-ne algunes d'elles.
Com,
per exemple, Sagunt té 64.
000 o 65.
000 habitants.
Per tant,
és una gran ciutat.
Té la torre del Roc, que és
curiosa de vore.
Això pertany al patrimoni històric espanyol.
I el Molí de Gausa, que també pertany al mateix patrimoni.
I
que el castell de Sagunt, primer va estar considerat, en el 1931, monument
nacional, i que després, per mitjà del BIC, ja formà
part la nostra comunitat, la Comunitat Valenciana.

Sagunt, que no és solament la ciutat per la
qual passa, per una part, la carretera general i, per l'altra,
l'autovia, sinó que a cinc quilòmetres té una
costa magnífica, cal recordar que va ser un port molt important i
que allí es va donar moltíssim tant la mineria com la
siderometal·lúrgia.

I que, per tant, des d'eixa visió, no
solament del bonic que siga Sagunt o no, sinó pel seu patrimoni
historicocultural que té, i per la creativitat que ha tingut el
mateix ajuntament en nom de tota la seua població per a fer este
pla, és el suficientment important -i el pla el
coneixia-, és el suficientment important perquè
Esquerra Unida li done suport en el dia de hui, el dia del turisme, a la
proposta de resolució presentada pel senyor Colomer, del Partit
Socialista.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Pérez.

En representación del Grupo Parlamentario
Popular, tiene la palabra el señor Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados, buenos
días.

Señor Colomer, señora Pérez,
buenos días, especialmente a ustedes.

Bien.
Si la Conselleria de Turismo celebrase el
día en el que estamos hoy, que es efectivamente el día
internacional del turismo, con una comida, yo creo que no estaría
mal.
No estaría mal porque en esta sociedad nuestra, cuando las
personas queremos celebrar cosas positivas, muchas veces nos reunimos a
comer.
Y yo creo que celebrando con una comida, si así fuese, el
día internacional del turismo en nuestra comunidad,
celebraría la conselleria, junto con el sector y junto con muchos
valencianos, lo bien que han ido los números en la última
campaña de verano en nuestra comunidad.
Luego tendremos oportunidad
de debatirlo, pero yo creo que no estaría fuera de lugar.

Bien.
Decir que el enunciado de la proposición
no de ley que se presenta es sobre la potenciación y la mejora de la
oferta turística del municipio de Sagunto, y la hace el Grupo
Socialista.
Yo creo que se han planteado dos cuestiones que son distintas.
Es decir, por un lado está el acuerdo que acaban de suscribir
distintas administraciones, local, autonómica y del gobierno
central, para el desarrollo y la potenciación de la mejora
turística en Sagunto y, por otra parte, por otra parte está
lo que el Grupo Socialista nos ha propuesto en la proposición no de
ley que estamos debatiendo.

Desde el Grupo Popular hemos leído atentamente
la proposición que plantea su grupo, y ya le adelanto que no vamos a
votar a favor.
Y expondré por qué.
Le expondré los
motivos que son obvios y que están fuera de cualquier estrategia que
pueda pensarse en detrimento de los intereses de cualquier municipio,
incluido Sagunto.

Como norma, la conselleria no hace trajes a medida
para según qué municipios, sin importar quién los
gobierna, porque, señor Colomer, (so
d'un mòbil) a nosotros, a
nosotros, de los municipios, no nos interesa tanto quién los
gobierna, sino más bien nos interesan los ciudadanos que en ellos
habitan.
Fíjese.
Y por esto, en función de tratar por igual a
todos los ciudadanos, por el hecho de serlo, por el hecho de ser ciudadano,
sin importarnos dónde viven, es por lo que no podemos aceptar la
confección de trajes a medida ni para el municipio de Sagunto, que
luego hablaremos de él, ni para ningún otro municipio de la
Comunidad Valenciana, porque cada uno tiene sus singularidades.

Nos merece mucho respeto Sagunto.
Suscribo cada una de
las palabras de elogio que usted ha manifestado, al igual que las que ha
puesto de manifiesto la señora Pérez, su teatro.
Fíjese si nos interesa Sagunto que desde la Conselleria de
Educación y Cultura se tienen permanentemente abiertas dos
actuaciones anuales que hacen de Sagunto capital y referente a nivel de la
cultura en nuestra comunidad: las ediciones de Sagunt a escena, que se
desarrollan en el teatro romano, y las que se escenifican en la Nau.

Coincidirá conmigo, señor Colomer, en
que son referentes.
Y usted me dirá: «Pero si estamos hablando
de turismo y usted ahora ¿por qué se refiere a la
cultura?
» Como veremos más tarde en otra proposición no
de ley que presentó su grupo, el turismo es algo transversal, como
lo son también la educación o las infraestructuras, por poner
dos ejemplos.

Pero elementos a resaltar de Sagunto no son solo su
teatro o la infraestructura cultural de la Nau, es también su
castillo, su museo, su casco antiguo, uno de los más ricos desde el
punto de vista arquitectónico de la Comunidad Valenciana.
Somos
conscientes de ello.
Como son importantes, por su patrimonio cultural y
arquitectónico, Morella, Peñíscola, Játiva,
Vila-real, Requena, Dénia, Segorbe y, afortunadamente, tantos y
tantos pueblos de nuestra Comunidad Valenciana, señor Colomer.

¿Esto qué significa?
Que la Conselleria
de Turismo y la Agencia Valenciana de Turismo hacen políticas
generales para toda la comunidad, no para un municipio concreto, por
interesante que para este pueda parecer.
A través de las
líneas de apoyo a municipios, el Gobierno Valenciano pretende
potenciar y mejorar la oferta turística de los diferentes municipios
y destinos turísticos de la Comunidad Valenciana, sin ningún
tipo de discriminación, intentando consolidar una oferta
turística global, diversa y de calidad.

Es una lástima que tengamos solo, en su caso,
quince minutos, y en el mío diez, para debatir esta cuestión,
que me merece y me parece importantísima.
Al menos en el tiempo en
que me resta, sí quiero aclarar cuál ha sido el nivel de
soporte económico de la Conselleria Turismo, de la Agencia, para el
Ayuntamiento de Sagunto desde el año 1996 y hasta el primer semestre
del año 2006, esto es, un período de diez años.

Apoyo a la difusión de marca turística,
8.
890 euros; plan de desarrollo turístico, 20.
825 euros; ayudas a
empresas del sector, 205.
315 euros; dotación y mantenimiento de
infraestructuras del litoral, porque, como hemos comentado,
afortunadamente, Sagunto tiene playa, 1.
045.
000 euros; compensación
financiera por municipio turístico, 109.
476 euros; oficinas de
información turística, 33.
871 euros;
señalización, 22.
740 euros.
Esto es, 1.
446.
129,79 euros.

Los números, además de tediosos y poco
agradecidos, cuando se leen en público, señor Colomer, son
tozudos.
Casi un millón y medio de euros de aportación
autonómica de los gobiernos del Partido Popular a la
dinamización de la oferta turística de Sagunto.

Sagunto es municipio turístico de la Comunidad
Valenciana desde el año 2000, en el Decreto 72/2000, de 22 de mayo,
y publicado en el Dogv 3.
759, de ese mismo mes y año, se le dio el
visto bueno.
Como tal municipio turístico, se han firmado los
correspondientes convenios para la compensación de sus gastos
derivados del turismo.
Dispone de dos oficinas de información
turística integradas en el programa que usted bien conoce y que es
Tourist Info.

Pero además, señor Colomer, usted ha
hecho referencia al plan de dinamización del producto
turístico de Sagunto, aprobado en un programa al 33% por la
administración local, la administración central y la Agencia
Valenciana de Turismo de esta comunidad, como no podía ser de otro
modo.
Las actuaciones previstas en este marco de inversiones ascienden a 2
millones de euros.
De esos, 666.
000 aporta cada una de las
administraciones.

El consejo de ministros ya ha dado el visto bueno,
como usted muy bien ha hecho mención, a este plan, y el Consell
también lo ha hecho.
Simplemente falta la firma del convenio, que,
como usted bien conoce, es un mero trámite y que a buen seguro, a
voluntad de las partes, se firmará en breve.

Si todo esto le parece poco, señor Colomer, yo
quisiera para muchísimos municipios valencianos de nuestra comunidad
solo el cincuenta por cien de este poco.
Las políticas son para los
ciudadanos, no para los ayuntamientos, indistintamente del color
político de quien los gobierne.

Consideramos que el esfuerzo inversor del Gobierno
Valenciano en Sagunto, aunque mejorable, indudablemente, como todo, es muy
importante y, sin duda, el más elevado que ha efectuado en dicho
municipio cualquier gobierno en nuestra comunidad.

Y justificando todas estas cuestiones, sin desmerecer
para nada al municipio de Sagunto, al que además de unirnos
proximidad y cercanía, nos une simpatía por sus gentes, e
incluso amistad en alguno de los casos, no podemos dar soporte a esta
proposición, que viene bien traída al hilo de que,
efectivamente, se acaba de aprobar un plan que yo creo que es muy
ambicioso, muy interesante y dará un excelente fruto para el
desarrollo turístico no solamente de Sagunto, sino de toda la
comarca del Camp de Morvedre.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Martínez.

Para réplica, tiene la palabra el señor
Colomer.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Martínez, molt amable també pel
seu to, com sempre, i agrair-li, em permetrà que li ho diga
col·loquialment, la faula que ha hagut de muntar, una faula a mida,
un trage a mida, en termes discursius, per a fer-nos entendre, o intentar
que entenguem, que ací no es pot parlar de ciutats en concret.

Però el Consell sí que pot parlar de
ciutats en concret.
Ací està l'acord del Consell, de 15
de setembre de 2006, on sí que es va parlar de Sagunto.
I podria
portar també la còpia, l'acta del consell de ministres,
on sí se va parlar de la població de Sagunto, de la ciutat de
Sagunto.

Perquè les institucions tenen tot el dret del
món, i s'ha fet sempre d'esta manera, per a, de tant en
tant, sempre que es considere oportú, singularitzar la
decisió, perquè estem davant un fet extraordinari, que
són poquíssims els municipis que han pogut entrar en el que
és un programa que té un calat estatal, com és el pla
de dinamització del producte turístic.

Per tant, que les Corts Valencianes puguen parlar de
la ciutat de Sagunto.
.
.
, que totes les ciutats són igual de dignes
per a nosaltres, la Mata de Morella o la ciutat de Sagunto, o la ciutat de
València, i tenim tot el dret del món, perquè seria
falsejar o trair la pròpia història de les Corts Valencianes
si renunciàrem a parlar del municipalisme i de les ciutats en
concret.
.
.
Això podríem fer, que no poguérem portar
aquí qualsevol exemple de ciutat o qualsevol casuística del
municipalisme valencià!

Per tant, jo li agraïsc el seu esforç, el
seu to, la seua intel·ligència exhibida, com sempre,
però no li puc acceptar qualsevol argument d'esta naturalesa.
Vull dir, clar que tinc tot el dret, i este grup té tot el dret del
món, a parlar de Sagunto.

Però, a més, hi ha una
convergència de singularitats que jo crec que no és casual ni
accidental, sinó necessari i obligatori parlar de Sagunt i
d'altres ciutats també.

Per tant, l'espina dorsal del seu argumentari no
li la puc acceptar, li la respecte, com no pot ser d'una altra forma,
però no li la puc acceptar.

«Un vestit a mida per a la ciutat de
Sagunt».
Doncs, no, el vestit a mida li l'haurà fet
també el Consell.
Este és un acord del seu govern, del seu
govern, portat a la mesa del govern per la senyora consellera de Turisme,
que singularitza d'una manera claríssima en el títol, i
en tot l'esperit i la lletra, la ciutat de Sagunt.

Jo crec que si acceptàrem eixa manera
d'argumentar estaríem -torne a dir-ho i acabe
perquè vull ser molt breu-, estaríem negant el
territori, estaríem negant la història dels diaris de
sessions que està feliçment replena de discursos, de
propostes que afecten les ciutats.
La ciutat és l'escenari
turístic per excel·lència, és el primer nivell
de resposta també en la nostra oferta turística.
En 1998
estes Corts van fer una llei, qualificada per vostés
d'històrica, que té tot el títol III dedicat al
municipi turístic.
Per tant, parlar de ciutats turístiques
és, no només un caprici, sinó que és obligat
per part de tots els grups parlamentaris.
A partir d'ahí, ja
li he dit que no li accepte la seva argumentació.

És una llàstima -i acabe-,
és una llàstima que tots: el Consell i el Partit Popular, el
Consell de Ministres, efectivament, del govern, d'un altre color,
d'un altre signe polític, tots han singularitzat en este
moment històric la voluntat de futur de la ciutat de Sagunt, que
és un orgull per a la Comunitat Valenciana; Sagunt, el que ha
significat, la crisi industrial, fer de la crisi industrial una oportunitat
del turisme cultural industrial, que és un paradigma per a exhibir,
no per a amagar, sinó per a exhibir i per a posicionar-mos les Corts
Valencianes, que ens quedem al marge d'esta corrent de simpatia
-vosté parlava de simpatia- que sentim per Sagunt i
proximitats.
Doncs, este corrent de simpatia s'expressa votant que
sí, perquè no canviarem el curs de la història votant
que sí perquè els acords executius ja estan presos.
Però, per què menysprear-nos a nosaltres mateixos com a
institució, les Corts Valencianes?

Crec que deuríem ser el motor que impulsara
este tipus d'acord, que hem anat darrere de les ciutats, del Consell
seu i de.
.
.
, bé, darrere no tant perquè açò
fa quasi un any i mig que ho vam presentar, però quan se veu,
efectivament, pareix que estem descol·locats.

Els donem l'oportunitat de situar, amb la seua
majoria absoluta per davant, a les Corts Valencianes en defensa d'una
ciutat que, com vosté ha dit, és simpàtica i
pròxima.
Doncs, demostren que és de veres que ho senten.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Colomer.

Para la réplica, tiene la palabra el
señor Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Bien, no seré yo, señor Colomer, quien
le hurte el derecho a expresar libremente lo que usted estime, y no
seré yo quien no haga un alegato en favor del municipalismo en esta
comunidad.
Usted conoce mi trayectoria política, igual que yo
conozco la suya, y quien le habla sabe usted que proviene de la
política del municipalismo, que es la más próxima al
ciudadano y en muchísimas ocasiones -ya sabe usted-
 la más agradecida, aunque a veces sea la que más se
erosione.

Vamos a ver.
Antes me he confundido, señor
Colomer, porque le he dicho que no la vamos a votar a favor.
Yo, por
cortesía, antes de decirle a usted que no la vamos a votar a favor,
lo que debería haberle dicho -y no se lo he dicho
también por respeto- es que la retirara, que la retirara
porque lo que usted nos está planteando, indudablemente, ya da usted
por sentado que se ha hecho.

Y como no estamos ni para ocupar tiempo baldío
-con lo escaso que es en esta institución- ni para hacer
brindis al sol, conseguido el objetivo que todos los grupos
políticos sin duda esperábamos, que era que Sagunto tuviese
un apoyo presupuestario suficiente gracias a la administración
autonómica, la local y el Gobierno central, pues, no tenía
objeto debatir la proposición que hemos traído a la mesa en
ese sentido.
Si era eso lo que usted quería que yo le contestase,
pues, ya le he contestado.

En cualquier caso, yo creo que nuestro posicionamiento
ha sido lo suficientemente razonado, lo importante es que Sagunto es una
ciudad que va a tener un importante apoyo presupuestario del Gobierno
Valenciano, al igual que lo va a tener de la administración central
y de la propia administración local, y estamos convencidos y seguros
de que eso va a dar un importante espaldarazo a lo que es el desarrollo
turístico de su oferta sin necesidad de aprobar la moción que
usted, que ustedes en este caso, han traído a estas Cortes.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Martínez.

Pasamos a votación.
¿Votos a favor de la
proposición?
6.
¿Votos en contra?
9.
Por lo tanto, queda
rechazada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la creació de
la mesa interdepartamental del turisme, presentada pel Grup Parlamentari
Socialista (RE número 32.
081, BOCV número 130)

La senyora presidenta:

El siguiente punto del orden del día es: toma
en consideración de la Proposición no de ley sobre la
creación de la mesa interdepartamental del turismo, presentada por
el Grupo Parlamentario Socialista.

Para su defensa, tiene la palabra el señor
Colomer.

Cuando quiera.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

En l'epígraf que assenyala el punt, la
proposta que ara ens ocupa, ens parla només del primer punt, que
és la mesa interdepartamental, però n'hi ha 10 punts.
És important assenyalar esta qüestió perquè a
l'hora, lògicament, de sintetitzar és evident que en
l'ordre del dia s'ha de posar d'una manera més
sintètica.
Però, vull alertar que es tracta de tot un
decàleg de propostes i amb això vull començar la
defensa del que significa una iniciativa que té vocació de
mostrar, d'una manera clara i contundent, l'existència
d'una alternativa a la política global que practica el Partit
Popular i el Consell de la Generalitat.

Hem volgut assenyalar.
.
.
És un
clàssic de les propostes alternatives, és un decàleg,
són 10, n'hi hagueren pogut ser més, també a la
millor haguérem pogut sintetitzar d'una altra manera,
però un decàleg que expressa que hi ha una altra
política, que una altra política és possible, que es
poden posar les prioritats, els èmfasis i els accents en altres
punts de la gestió, que moltes de les qüestions que anem a
relatar d'una manera molt breu són inèdites per a
l'actuació de govern de la conselleria de Turisme, i, altres,
o són menyspreades o estan infravalorades.

O siga, és veritat que hi ha uns programes que
van en eixa direcció, però des de la timidesa, des de la
manca de recursos, des del no considerar prioritat el que nosaltres entenem
que sí hauria de ser-lo, i altres qüestions que senzillament la
conselleria i la consellera, sobretot des que existeix una estructura en el
rang màxim que pot tindre l'autogovern, com és una
conselleria, ja no és una agència, no és una
direcció general, ni una secretaria, perquè en estos 10 anys
hem tingut de tot, ara hi ha tota una conselleria, però que no ha
activat la immensa majoria de les qüestions que anem a plantejar.

La primera, que és la que es retolava
-per dir-ho en estos termes- en l'ordre del dia: la
creació de la mesa interdepartamental del turisme.
Esta és
una vella aspiració de l'autogovern, és més, en
la literatura institucional a primers de la dècada dels 90 apareix
com un objectiu important, és un objectiu que jo vull assenyalar que
no guarda relació amb cap ideologia, és un fet
d'intel·ligència aplicada, és un fet de
lògica, és un fet d'entendre, com abans
comentàvem, que Exceltur ha fet d'esta frase -que no
és una frase, és tota una filosofia-, ha fet el seu
eslògan: «Turismo somos todos», per tant és un
fet transversal.
En alguna ocasió crec que el president Camps ha dit
que tota la Comunitat Valenciana és una destinació
turística.
Bé, caldria evitar que els turistes passejaren
pels abocadors que va construir Fabra en la província de
Castelló, que és la seua i la meua, caldria evitar moltes
coses de la desfeta urbanística, etcètera.

Però, evidentment, en la Comunitat Valenciana,
que té una tremenda vocació turística, un passat, un
present i volem que tinga un gran futur, n'hi ha moltes destinacions
del màxim interés turístic.
I totes les conselleries,
tota l'arquitectura institucional, ja no només el sector
públic i privat, sinó que aquí fem referència
al sector públic, al Consell de la Generalitat, en tots els seus
departaments ha de fer un esforç per entendre que no és poden
malbaratar energies, que s'han de buscar sinèrgies, que
s'ha d'optimitzar els recursos aplicats a fer de la Comunitat
Valenciana un gran espai amb vocació de futur turístic.

I, en eixe sentit, el Govern central està en
vies de sedimentar el que allí anomenaran «una mesa
interministerial».
Aquí la literatura nostra, de la
Generalitat Valenciana, era «mesa interdepartamental».
La
semàntica és el de menys, allò important és
coordinar els esforços.

Podríem posar un llistat immens de la
importància estratègica que té vore el turisme com una
cosa de tots.
Cal recordar, per exemple, la importància que
té la sanitat en les destinacions turístiques des de fa una
sèrie d'estius, bo, doncs, els municipis turístics del
litoral, però també de l'àmbit rural, no tenen
prou metges.
Vull dir, ahí la conselleria de Sanitat no està
a l'alçada de les circumstàncies del que és una
comunitat receptora de milers i milers de turistes.
Això és
un clam i és una sensació que crea mala imatge, a banda que
estem obviant un recurs bàsic i elemental com és la sanitat.

Turisme és una qüestió que afecta a
tots, fins i tot a la conselleria d'Administració, on
està la policia autonòmica que ha de regular la Llei
d'espectacles.
Estic improvisant una sèrie d'exemples
per a il·lustrar el que és la visió transversal del
turisme.
Sense una policia autonòmica digna, dotada amb recursos
suficients, serà impossible controlar la Llei d'espectacles
que fa habitable, o que fa conciliable, o que li dóna qualitat, o
tot el contrari, a un municipi turístic si no es complixen les lleis
i si no s'arbitren, doncs, el que vostés, que també
coneixen la realitat turística de la vida nocturna i de
l'oferta de l'oci, bé, doncs, és un sector que
és important regular per a garantir la qualitat.

Turisme és també, fins i tot,
cooperació.
Jo he llegit en algun diari que la conselleria, el
departament competent en esta matèria té la pretensió
de construir un CDT en Colòmbia, un país
llatinoamericà, per tal de formar en origen treballadors que
després puguen integrar-se en el que és la xarxa empresarial
i el sector hostaler valencià.
Per tant, estem ja invocant una
tercera conselleria.

Turisme és conselleria de Territori
-aquí al costat està reunida la comissió-,
és Infraestructures, és Medi Ambient, és
Educació, el tema de les escoles d'hostaleria, és la
programació cultural, és concertar amb el patrimoni
eclesiàstic que en horari, no de cult, sinó en qualsevol
moment, perquè és una llàstima que joies de
l'arquitectura i joies del patrimoni artístic estiguen
tancades per al turisme perquè no hi ha coordinació entre les
administracions.

Per tant, la mesa interdepartamental és un fet
imprescindible per a aprofitar el que tenim.
Fixen-se vostés,
senyories, que no estem parlant en este punt concret de més recursos
i de més diners, que moltes vegades totes les propostes que fem
passen per dedicar més recursos i més prioritat
econòmica i pressupostària.
Aquí estem parlant de
coordinar, estem parlant d'intel·ligència en
l'administració, que jo crec que està a l'abast
de totes les ideologies que estem aquí representades.
El que fan
falta són ganes, que no li les trobem ni amb lupa ni amb microscopi
a la senyora consellera perquè està proposta li l'hem
feta més d'una vegada.

El segon punt parla del Consell Valencià de
Turisme.
I parlant de la consellera, doncs, és com mentar a la bicha, que diuen els
andalusos.
És un tema tabú, és un tema que l'ha
convocat una vegada des que té el càrrec que té i que
ha evidenciat i ha exhibit d'una manera indissimulada la
crispació orgànica interna de les famílies del PP i no
ha tornat a convocar-lo mai més, renunciant al fòrum
consultiu imprescindible que té la Generalitat per a escoltar el
sector.
És un tema que, més enllà de les picabaralles
internes que puga tindre el Partit Popular, vostés han de fer
força, el grup parlamentari, qui siga en eixe àmbit
majoritari -que avui encara mantenen- perquè la
consellera, doncs, arracone un poquet el seu orgull, la seua por
escènica a trobar-se amb tot l'altre sector del partit que li
va fer la vida impossible l'únic dia que va convocar el
Consell Valencià de Turisme, però per damunt d'eixes
cuites internes està el sector, per damunt d'això
està l'economia real i està el futur dels empresaris i
dels municipis turístics.
S'ha de convocar el Consell
Valencià de Turisme per a concertar, per a pactar, per a consensuar
i per a dialogar les polítiques de futur.

Un altre punt és la necessitat d'implicar
empresaris, sindicats i universitat en un pla de qualificació
professional.
Els CDT, jo no sé les xifres que presentarà
després el portaveu, però les xifres que nosaltres barallem
en matèria de formació, de cursos i d'alumnes que han
passat en els últims anys, marquen una tendència preocupant,
molt preocupant i molt greu a la baixa.
Ni els CDT, que eren
l'emblema, bé, era l'única cosa que estava
articulada des d'abans que governava el Partit Popular, és una
iniciativa de governs anteriors que vostés han seguit, però a
tranques i barranques -per
dir-ho col·loquialment-, han seguit i presenta uns
números que van decreixent l'impacte que tenen els CDT en la
xarxa empresarial de la nostra comunitat.
I això és molt
preocupant.
I amb els CDT no s'esgoten totes les possibilitats que ha
de tindre la nostra autonomia per a formar-se d'un tema major,
d'un tema cabdal, d'un tema bàsic per entendre la
qualitat del sector, que és la formació professional.
I
ahí no tenim política, no invertim en capital humà,
per dir-ho en esta paraula que contempla tots els aspectes que es puguen
detallar, i ara no tinc temps.

Cal impulsar el títol IV de la Llei de turisme.
S'ha promés.
.
.
, jo he perdut el compte, s'ha
promés moltíssimes vegades.
Jo recorde un debat, responsable,
l'expresident i l'exvicepresident senyor Olivas, que en seu
parlamentària, en el ple va dir «es inminente la
aprobación, es un compromiso del Pla d'espais
turístics», que és, per a entendre i resumir
ràpidament, el que li dóna el sentit, en el marc de
l'ordenació del territori a l'articulació dels
diferents productes i recursos turístics variats que tenim en totes
les comarques de la Comunitat Valenciana.
Títol IV de la Llei de
turisme, que és el títol, és l'apartat de la
llei feta en el 1998 i aprovada per estes Corts, diguem per a nosaltres
més positiu, més avançat, més progressista des
del punt de vista de la sostenibilitat del turisme.
És la
literatura, l'articulat més interessant, més nou,
més innovador que va presentar aquella llei.
Però prompte
hauran passat deu anys i és el títol que roman encaixonat, i
segurament avui tornaran a dir que la consellera en l'últim
debat va comentar que estaven a punt de.
.
.
En fi, ens han enganyat durant
molts anys, ens han enganyat durant molts anys i avui tant de bo que
presenta alguna notícia més optimista en eixe sentit.

El cinqué punt és el de qualificar
l'oferta de sol i platja.
És imprescindible, és
radicalment fals que este grup i el conjunt de l'oposició
estiguem.
.
.
fer extensiva esta reflexió, perquè és de
sentit comú que estem en contra de l'acusació que
se'ns fa que no volem el sol i platja.
És negar el nostre
passat, el nostre present, i sobretot aquells que som fills d'un
municipi litoral i que hem estat, bé, que hem tingut oportunitat
d'administrar estos productes i estes destinacions, no només
és passat i present, sinó que volem que siga d'una
manera fervorosa el nostre futur.
Però cal qualificar-lo, no
s'ha de degradar, no s'ha d'afegir el que sol i platja i
locomotora immobiliària, que precisament qüestiona, condiciona
i compromet els dos primers conceptes, que són sol i platja.
Precisament per a preservar-los cal aplicar mesures que són
diametralment contràries a les que vostés estan aplicant per
tal de preservar-los, que és la fal·làcia més
gran de la història del turisme de la Comunitat Valenciana.

Cal impulsar normativa, i sobretot accions reals, per
a regular la immensa oferta clandestina d'apartaments
il·legals que este estiu especialment ha significat la
crítica i que es consolide una xarxa d'associacions
d'empresaris legals que es dediquen a este sector
importantíssim també de la nostra oferta global en la
Comunitat Valenciana.

La consellera ha mirat cap a un altre costat.
I en
este moment es compten per centenars de milers, amb el que això
significa de borsa inacceptable de frau fiscal i de devaluació de la
imatge de tota una oferta turística d'apartaments
il·legals.
El que significa una proposta i una oferta deslleial, una
competència deslleial front els hotelers i front els empresaris que
sí que lloguen apartaments regulats, que passen els filtres de
qualitat, i que a més donen garantia a l'usuari, al turista,
que hem de cuidar i hem de mimar, que d'una altra manera no té
cap garantia, no té cap assegurança i té totes les de
perdre.
I a més que això jo crec que no només
és un frau fiscal insuportable, altres comunitats han
començat a aplicar mesures, la nostra continua absolutament adormida
i la consellera en eixe sentit tota la responsabilitat té en esta
matèria, i també és una qüestió que
nosaltres entenem prioritària per a superar el model turístic
que se va consolidant malauradament en este moment.

L'altre punt que suggerim -i vaig
acabant- és el recolzament als municipis.
Fa poc hi havia al
voltant de 80 sol·licituds en el caixó de la consellera de
municipis que amb tota legitimitat i amb tota correcció vam
presentar expedients de sol·licitud per a ser declarats,
d'acord amb el títol III de la Llei 3/1998, de turisme de la
Comunitat Valenciana, ser declarats municipis turístics i poder
participar del que són els convenis de compensació financera
que estan establits.
És intolerable, intolerable el menyspreu.
Durant dos anys la consellera no ha declarat cap municipi.
Això
és absolutament vergonyós, absolutament vergonyós.
Hi
ha menys diners que en l'exercici anterior i, per contra, més
municipis que es van incorporant.
Vostés tenen un gran problema, o
van explicar molt mal la llei, o la doten de recursos o és la gran
estafa per a molts municipis que estan en llista d'espera en eixe
sentit.

I, per últim, la conselleria hauria de liderar
el canvi tecnològic, la revolució tecnològica que
està vivint el sector en tot el món.
És molt important
que totes les pimes, no només s'ha d'ajudar al gran,
sinó que hi ha tota una xarxa de xicotets i mitjans empresaris
turístics que no han rebut mai ni un cèntim de cap
administració pública, que han arriscat el capital familiar i
que fan grans esforços cada dia per plantar cara i ser algú
en una economia globalitzada que necessita de les noves tecnologies per a
prosperar.

Acabe, senyora presidenta, dient que estes són
-m'he deixat encara algun punt, que segurament el senyor
portaveu ja coneixerà perquè està adequadament
escrit-, però configure, torne a dir-ho, el decàleg de
prioritats que nosaltres entenem ajudarien a millorar l'oferta
turística de la comunitat.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Colomer.

En representación de la Entesa, tiene la
palabra la señora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora
presidenta.

Quan iniciàvem aquest debat, ací, el
company Enrique, parlant del decàleg, jo li dia, si jo fóra
consellera -que no ho seré, eh!
-, però si jo
fóra consellera i me presentaren un decàleg d'estes
característiques, l'acceptaria immediatament, perquè
realitzarien ja tota la tasca que u ha de fer durant el temps que estiga.
És molt bo el decàleg.

Jo, mire, me vaig a referir concretament a alguns dels
apartats de la proposta de resolució presentada pel senyor Francesc
Colomer.
Les potencialitats dels nostres recursos turístics i la
vocació emprenedora dels nostres municipis i empresaris fan possible
preveure que, seguint una política encertada, les perspectives poden
ser clarament positives.

Fetes aquestes consideracions, cal tenir també
en compte que tot un seguit de circumstàncies condicionen
l'evolució del sector i que, per tant, resulta imprescindible
reorientar les polítiques oficials per evitar els perills i
optimitzar les oportunitats.

El creixement de la competència nacional i
internacional en els productes bàsics i tradicionals de la nostra
oferta, els canvis de tendència en la demanda, les noves
fórmules i els canals de distribució i
comercialització dels productes, l'escassa inversió en
capital humà, com també entre altres factors negatius la
degradació gradual dels recursos naturals i el territori, recomanen
l'urgent introducció de canvis en la política
turística que segueix el Consell de la Generalitat Valenciana.
Eixos
canvis vénen donats pel decàleg presentat.

Com no, i conforme tenim el turisme en aquests
moments, es pot negar a la creació de la mesa interdepartamental del
turisme?
És que és lògic a més.
O com per
mitjà de la Conselleria de Turisme no s'ha d'impulsar i
agilitar les convocatòries del Consell Valencià de Turisme?
No ho entendria.
O en el tercer punt, quan diu, «tot és
mitjançant la conselleria, eh, acordar amb les universitats
valencianes, els sindicats i els representants eixa qualitat humana que fa
falta per atendre el turisme».
O l'aplicació del Pla
d'espais turístics contemplats en el títol VI de la
Llei de turisme de la Comunitat Valenciana, que estarà bé que
se desenvolupe, com a mínim que se desenvolupe.
O Pla
d'actuacions per a rehabilitar i qualificar l'oferta
tradicional de sòl i platja.
I continuaríem, o garantir el
compliment de la normativa reguladora dels apartaments turístics.
És de veritat el que exposava el senyor Colomer.
I ho hem vist
escrit en tot tipus de la premsa escrita, ho hem contemplat aquest estiu, i
no aquest estiu a soles, fa solament unes setmanes parlàvem de la
fraudulència en el moment del lloguer de les vivendes.
I sobre este
punt concretament a mi em sembla que durant anys hem presentat propostes de
resolució a la matèria.

Podíem continuar parlant del punt vuité,
nové i dècim; i el dècim ja crear l'Observatori
de la qualitat turística?
Doncs clar que sí.
O és que a río revuelto, ganancia de pescadores.
Home!
, cal ser seriosos.
Cal ser seriosos en una part de
l'economia, jo diria que la més important en estos moments.
Quan qualsevol país, i parle ja de països del tercer món
que estan basant la seua economia en el que és el desenvolupament
d'un turisme de qualitat, quan realment estan parlant de la
preparació de les persones, de crear els observatoris, nosaltres no
podem dir que no, i com que no podem dir que no, Esquerra
Unida-l'Entesa donarà suport a la proposta de resolució
presentada pel senyor Colomer del Partit Socialista.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señora Pérez.

En representación del Grupo Parlamentario
Popular, tiene la palabra el señor Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señor Colomer.

Señora Pérez.

Señor Colomer, no se enfade usted conmigo, pero
en los primeros segundos de su intervención me ha parecido verle
afectado de un pequeño rebrote de fabritis.
Usted tuvo en su momento (rient), usted tuvo una fabritis aguda, que luego le ha ido mejorando y que ahora la persona
de su grupo de Castellón más atacada por la fabritis es la señora
Escudero, que yo la veo verdaderamente afectada, y la veo y la escucho,
porque procuro seguir también las intervenciones.
Pero, bueno, yo le
aseguro que eso pasa con el tiempo, pasa con el tiempo.
Fíjese
usted, es un caso claro de que eso pasa con el tiempo.

Bueno, usted me permitirá la broma y vamos a la
tarea.

Ha hecho usted una buena exposición y ha
hablado de diez puntos interesantísimos.
Y yo haría
mención especial, y luego la haré, de la transversalidad,
efectivamente, y luego del apoyo a los municipios.
De las diez cosas que
usted ha expuesto yo puedo estar más o menos en desacuerdo en el
resto, pero en éstas coincido con usted especialmente.

Pero, señor Colomer, entenderá usted
también, y usted ha hablado de la inteligencia aplicada, que la
inteligencia aplicada, tanto de las personas como la de las instituciones,
no es la de uno, no es la única, otras personas pueden entenderlo y
ejecutarlo de otro modo, pero sino podemos acabar como aquellos obispos de
antes del Concilio, pero de Trento, que decían que fuera de la
iglesia no había salvación.
Y, claro, imagínese usted
el drama.
Quiero decir que no estamos en posesión de la verdad
cuando hacemos determinadas manifestaciones.
Otras personas y otras
instituciones pueden entender llegar a un objetivo similar por otro camino.
Yo creo que eso estará usted de acuerdo conmigo en que es posible.

Antes le indiqué que era una pena despachar en
tan poco tiempo una proposición no de ley como la que hemos
debatido.
Si esa era una pena debatirla con tan poco tiempo, en su caso con
quince minutos y en el mío con diez, pues imagínese una
propuesta de resolución tan amplia y tan diversa como la que usted
ha traído a esta comisión, como la que su grupo ha
traído, porque sabe que no me gusta personalizar a esta
comisión.

En esta proposición no de ley su grupo ha
presentado diez puntos de acuerdo que son casi como una
manifestación de intenciones de lo que a su juicio ha de ser la
Conselleria de Turismo y, por tanto, las políticas turísticas
en nuestra comunidad.
Y se hace muy complejo debatir tanto y tan denso en
tan poco espacio de tiempo.
Este debate, señor Colomer, da para un
tratado completo, de lo cual ha sido nuestra historia en el desarrollo
turístico de la comunidad.
Yo sé que a usted le gusta la
prosa, y le aseguro que a mí no me disgusta, pero es imposible
condensar en media hora la revisión de toda la política del
Consell en materia turística, que es lo que ustedes proponen con
esta proposición no de ley.
Tengo la intuición de que han
querido condensar en una proposición no de ley de diez acuerdos lo
que sería una manifestación de intenciones, y hablan de la
necesidad de la transversalidad de la política turística,
hablan de impulsar el diálogo, de revitalizar la oferta de sol y
playa, de dar soporte al sector, etcétera.

Señor Colomer, a usted le podrá gustar
más o menos lo que le voy a decir, pero todo lo que ustedes nos
solicitan a través de la proposición que debatimos es parte
precisamente del trabajo de la Conselleria de Turismo.
Precisamente, con la
creación de la Conselleria de Turismo se garantizó la
transversalidad de las políticas turísticas, ya que estas son
discutidas y aprobadas en el seno del Consell de la Generalitat, como el
resto de las políticas del Consell.
Pero tan transversales son las
políticas turísticas como las educativas, y ustedes no piden
una mesa de transversalidad para las políticas educativas, y que
conste que no les quiero dar pistas.

El Gobierno Valenciano ha considerado más
operativo crear comisiones integradas por técnicos de diferentes
consellerias a crear una mesa interdepartamental.
Son distintas formas de
decir la misma cosa, señor Colomer.
Además, se han firmado
protocolos de actuación específicos en colaboración
con otras consellerias, y le pondré ejemplos claros: el Programa de
playas accesibles, que usted bien conoce, entre Turismo y Bienestar Social;
o como Turismo y Territorio y Medio Ambiente a la hora de potenciar y dar
uso turísticos a los parques naturales de nuestra comunidad.

Esto son dos ejemplos.
Se podría hablar de la
edición actual de la edición actual de «La luz de las
imágenes» en la Santa Faz de Alicante, donde se actúa
conjuntamente con la Conselleria de Cultura.
Yo creo que son ejemplos de
tres consellerias, y la de Turismo, cuatro, que son claramente
transversales en su forma de hacer política y política
turística, en este caso, en la Comunidad Valenciana.

Hablan ustedes del Consejo Valenciano de Turismo.
Les
recuerdo que el reglamento orgánico de la conselleria indica que se
debe convocar una vez al año y la última reunión fue
en mayo de 2005.
No tenga duda de que, cuando toque, como decía el
señor Pujol, se convocará.

La creación de un plan de cualificación
profesional.
Señor Colomer, uno de los pilares en la
actuación de la Conselleria de Turismo se sustenta precisamente en
la formación y la cualificación profesional.
Usted conoce los
CDT de nuestra comunidad.
Yo, en la medida de mis posibilidades,
también intento leer y revisar todo lo que puedo y le aseguro que en
los mismos se presta un elevado nivel de formación profesional al
alumnado.
Desde el año 1996, se ha conseguido formar a 100.
000
personas en la red de centros y se han impartido cerca de 7.
000 cursos.
Datos para el segundo semestre de este año: se han programado 436
cursos entre los siete CDT, con más de 23.
000 horas de
formación en el conjunto de los mismos, y se prevé que casi
6.
000 mil profesionales se formen hasta final de año.
Y,
además, forma gratuita, en las instalaciones que la conselleria
dispone.

Decir que los CDT están en retroceso cuando son
un elemento reclamado por el sector, por los empresarios, por los propios
trabajadores, cuando se acaba de inaugurar el de Torrevieja, cuando se
está construyendo el de Castellón.
.
.
No veo yo el retroceso
por ningún sitio.

Se ha reforzado la especialización de la
inspección turística que realiza la conselleria con nuevos
técnicos especialistas, que asesoran al sector y a los propios
inspectores.
En julio de este año se efectuó la
declaración de 48 nuevos municipios turísticos y, en la
actualidad, se está en fase de estudio de las solicitudes
pendientes.
Habla usted de la promoción, elemento
importantísimo.
Nuestro turismo ha de promocionarse tanto en
mercados de origen como en la propia comunidad.
Ningún otro
presupuesto de ningún otro gobierno de esta comunidad ha contemplado
un incremento presupuestario tan importante como el del ejercicio 2006 en
materia de promoción y patronazgos, presupuesto que,
lamentablemente, ustedes votaron en contra, salió adelante
únicamente con nuestros votos.
Ustedes no estaban de acuerdo con que
desde la Conselleria de Turismo se patrocinase un evento como la Copa del America.
Imagínese que es
el evento deportivo más importante de los últimos años
en nuestra comunidad.
(Veus) Esto es promoción y es promoción en los cinco
continentes.

Mire, señor Colomer, tengo unos colaboradores
profesionales en Chequia y decidimos por parte de nuestra central en Praga
premiarles, como objetivo, con un viaje a conocer la Comunidad Valenciana.
Solicité a la agencia valenciana unos folletos de nuestra comunidad
a nivel turístico y me encontré con documentación en
checo.
Quiero decir, la conselleria creo que está haciendo bien su
tarea, no solo por este detalle, esto no es más que una
anécdota, indudablemente, y, imagínese, Chequia es un mercado
minoritario dentro de lo que es la Unión Europea.

En lo que hace referencia a la creación del
Observatorio de la Calidad Turística, indicarle que el Gobierno
Valenciano ha puesto en marcha el diseño del Plan integral de la
calidad del turismo valenciano, lo que sin duda posibilitará el
incremento de la calidad en los servicios que presta al sector
turístico valenciano.
El mismo se presentaré en breve y,
seguro, señor Colomer, que tendremos la ocasión,
además de asistir a su puesta en marcha, de hacer una crítica
constructiva, al menos por nuestra parte, del mismo.
Además,
está Qualitur, que usted seguro que conoce.

Señor Colomer, con toda la humildad, le
recomiendo no caer en la crítica fácil del «todo
está mal», «ustedes no están haciendo
nada», porque (veus) este es un discurso que se vuelve en contra con cada dato que
aporta el sector o la propia conselleria en contra del mismo.
(Veus) No se lo digo por
afecto político, el afecto es personal.
Desde luego, se lo sugiero
porque cuando la sociedad lee determinadas cosas que o no son verdad o son
barbaridades, a nivel de críticas que yo creo que están fuera
de los resultados que hoy arrojan los datos que aportan el turismo en
nuestra comunidad y la tarea que está desarrollando el Gobierno
Valenciano, y las dan ustedes a nivel político, queda muy mal
nuestra profesión, y automáticamente todo el mundo piensa que
los políticos somos personas que decimos cosas que no son ciertas o,
en su defecto, que hacemos alegatos en contra de cuestiones que son del
interés general.

Yo simplemente quería aportarle esta
pequeña reflexión, que a buen seguro usted estimará
tener en consideración.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Martínez.

Para réplica, tiene la palabra el señor
Colomer.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor portaveu, per suposat que accepte rebre totes
les observacions i inclús les crítiques i les bromes.
(Veus) Per damunt de totes jo
crec que té d'estar la cortesia parlamentària i la
capacitat d'entendre-mos, de discrepar d'una manera contundent
i profunda, però d'entendre-mos, que hi ha un pont de
connexió, que és el de paraula, el de la crítica, el
de la discrepància, però això no significa ni
l'estridència ni catastrofismes que no trauen cap a res.

Perquè jo li recorde que este portaveu i este
grup (veus) en
matèria turística no hem fet mai un discurs catastrofista de
tot està mal.
Té de repassar els diaris de sessions, i
inclús el d'avui mateixa, però sobretot els que hem
tingut en el plenari, per a comprovar d'una manera, que jo crec que
ni tampoc ho espere que ho reconega ningú, perquè tampoc
pensem en vostés, i sóc sincer, pensem en el sector i pensem
en el nostre compromís, la nostra responsabilitat que tenim de
generar no sensacions catastrofistes.
.
.
El turisme és un tema molt
sensible.

El turisme som tots, i nosaltres ens ho creiem i
això ens compromet a mantindre un nivell de responsabilitat que
passa per la crítica.
I no s'equivoque vosté: el
públic que ens puga escoltar, que no sé quants seran, jo crec
que sempre és, malauradament, minoritària la gent que presta
atenció a esta cambra i als seus debats, però, verdaderament,
no se sorprendrà si ens sent parlar críticament de
vostés i de la gestió, perquè l'obligació
de l'oposició és fiscalitzar i controlar el govern,
és el sentit de la democràcia constitucional i
estatutàriament arreplegat d'una manera clara.

I, a més, en jornades com la d'avui, en
sessions com la d'avui, que recorde que és el Dia Mundial del
Turisme, la casualitat i l'atzar ha vullgut que en l'ordre del
dia estiga, i li done la raó, i ha entés i ha interpretat
perfectament el que el meu grup volia, clar, una declaració
d'intencions i d'alternativa, i un decàleg que vol
evidenciar que este grup té alternativa, i més enllà
de la crítica que li fem, i dura, a la consellera, però
també sabem parlar en positiu, volem parlar en positiu, tenim
vocació de govern i tenim alternativa, que s'expressa avui en
un decàleg.
I és el que estem aquí debatent, i tant de
bo que poguérem entendre-mos per a donar-li suport.

Perquè el que hem dit d'una manera clara
és que volem continuar millorant i, sobretot, perquè hi han
moltes llacunes, hi han moltes omissions i hi ha una consellera.
.
.
,
sincerament, i en el terreny personal no hi ha res, però hi ha un
equip directiu, diguem-ho així, dividit que ha generat, doncs, en
deu anys o onze ja que governa el Partit Popular, crec que malgrat tindre
una estructura del màxim rang, que és una conselleria, estem
passant per les polítiques més pobres, menys dotades, es
deuen més diners que mai als municipis, i tinc informació i
vosté, si escarba un poquet en els municipis del PP, li donaran la
mateixa argumentació que jo li estic dient, i en els proveïdors
se paga més tard i mal que mai.

Hi han retrocessos en moltes polítiques.
Vosté ha parlat de Qualitur.
Mire el pressupost d'ahí,
de pressupostos 2006, i vorà que hi han menys diners que en el
20149.
Mire les estadístiques oficials sobre el nombre de cursos i
d'alumnat en els CDT i vorà com hi ha una deriva que
comença a ser preocupant.

Vosté em parla de l'exemple de
Txèquia, un exemple personal però que em permet ara parlar i
contestar-li en matèria del turisme exterior.
Mire vosté les
estadístiques oficials del primer semestre, que són les
úniques objectives que tenim damunt de la taula.
.
.
Quan
s'acabe el segon semestre ja parlarem del segon semestre, però
en el primer semestre la davallada, la caiguda del turisme exterior en la
nostra comunitat ha segut absolutament preocupant.
Són dades
oficials.
Enfront de l'increment en Catalunya, en les Illes Balears,
en Canàries i en Andalusia.
Són les comunitats que ens passen
al davant.
Esta Comunitat Valenciana, fins fa alguns anys, estava millor
posicionada en el rànquing del conjunt de les autonomies de
l'estat espanyol.

Per tant, catastrofisme?
, no n'haurà
trobat mai.
Ganes de rectificar, senyalar-los un camí alternatiu?
,
doncs, sempre, senyor diputat, sempre.
Declaració d'intencions:
ja li ho he dit, per una qüestió de responsabilitat ens hi
sentim obligats.
I a partir d'ahí, doncs, és una
llàstima que no puguen, bé, vindre a compartir estos deu
punts, que jo crec que molts jo crec que són absolutament positius
per al sector.

La transversalitat, que vosté diu que amb la
creació.
.
.
-i amb açò acabe-, amb la
creació de la conselleria específica de Turisme hem
aconseguit la transversalitat.
Doncs, en absolut, perquè és
la mateixa cançoneta, em permetrà esta expressió
col·loquial, sense ànim d'ofendre, la mateixa
cançó tediosa que es va dir quan se va concentrar Turisme en
Presidència.
Llavors, bé, què més important que
tindre-la en Presidència en l'època de Roc Gregori i el
senyor Zaplana.
Durant molts anys de govern del PP es va defendre i es va
invocar la transversalitat en nom de concentrar la competència de
turisme, arravatant-la a Indústria, Comerç i Turisme, que
és el nom que encara mantenim en les Corts Valencianes,
arravatant-li-la a eixa conselleria i portant-la a Presidència, per
a tindre la visió més integral, més transversal.
.
.
I
ara.
.
.
Clar, vostés van construint les fal·làcies
després dels fets consumats.
De transversalitat i de
coordinació no n'hi ha cap, perquè la primera mala
coordinació -i acabe- és entre vostés
mateixa.
L'argument és incontestable.

És una anècdota, vosté ha contat
una anècdota, jo ne conte una altra.
El dia que la Costa Blanca
presentava el màrqueting més important de l'any i el
fitxatge, entre cometes o sense cometes, més important per a
promocionar una destinació capdavantera en la nostra comunitat, al
senyor Pau Gasol, ara que hem guanyat el mundial de bàsquet, ja no
és una anècdota, és un tema crec que molt important i
substancial: eixe dia la consellera estava en les antípodes del
món, estava en Austràlia.
En fi, no és una
anècdota, això sí que no és una
anècdota,.
.
.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Colomer.

El senyor Colomer i Sánchez:

.
.
.
això és una evidència que
il·lustra.
.
.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Colomer.

Para réplica, tiene la palabra el señor
Martínez.

El senyor Martínez Zaragoza:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Colomer, me alegra mucho que traiga usted
el detalle de la presentación de Costa Blanca, porque eso significa
que el señor presidente de la Diputación de Alicante estaba
haciendo su trabajo en el espacio que tocaba y la consellera, lejos de la
Comunidad Valenciana, trabajando por la misma, también.
(Veus)

Señor Colomer, a sus palabras yo le voy a
responder con datos.
Los datos, ya sabe usted lo desagradables que son, a
veces incluso se vuelven en contra de uno.
Dato de ocupación de
hoteles en la Comunidad Valenciana durante la primera quincena de agosto:
en muchos destinos, por encima del 90%; en julio tuvimos 3.
590.
000
pernoctaciones, lo que supuso un incremento del 19,51 con respecto al mismo
mes del año anterior; durante los siete primeros meses de este
año crecimos en un 5,39% en viajeros y en un 5,18% en
pernoctaciones, siendo este dato, como ya hemos indicado, interanual.
Los
turistas extranjeros gastaron 4.
100 millones de euros en nuestra comunidad
a lo largo del año 2005.
Cuando disponga del dato comparativo del
año en curso, también se lo daré, que será en
enero de 2007.

Según el Instituto Nacional de
Estadística, que eso es un elemento fiable, durante el mes de
agosto, los viajeros alojados en hoteles de la Comunidad Valenciana
ascendieron a 836.
187, lo que supone un incremento del 5,57% con respecto
al mismo mes del año anterior, en datos comparativos.
Las
pernoctaciones totales registradas fueron de 3.
167.
724, por encima de la
media española en un 4,4%.

Quiero decir, señor Colomer, el Gobierno
Valenciano no pone cafés ni da comidas, las justas, no hace camas y
no se ocupa directamente de la gestión del turismo.
Eso lo hace, y
muy bien, el sector.

Lo que sí que es importante, y yo creo que hay
que reconocerlo, es que alguna responsabilidad tendrá el Gobierno
Valenciano cuando afortunadamente durante los últimos años,
las campañas turísticas en nuestra comunidad han sido unas
buenas y otras mejores que buenas.
No quiere uno morir de éxito,
pero no se le puede hurtar el protagonismo, el trabajo y la puesta en
escena de medios a quien está trabajando todos los días por
ello, que en este caso es la conselleria y es el Gobierno Valenciano.
Y le
repito, el mérito, el mérito importante es del sector, y el
mérito importante es de nuestra propia comunidad, pero no se le
puede hurtar al gobierno el éxito en determinadas tareas.

Mire, Manolo Tarancón, que ha sido
compañero nuestro y ha fallecido, decía: «La mejor
administración es la que menos se nota».
Bueno, posiblemente
la mejor administración es la que más se nota en positivo y
la que más desapercibida pasa a la hora de poner cortapisas al
sector.
Y en este caso concreto, yo creo que el Gobierno Valenciano ha
hecho muy bien sus deberes.
Y a lo mejor en otras cosas podemos aceptar
críticas, pero, en este caso, y las críticas siempre
serán bienvenidas, yo creo que, señor Colomer, no
están ustedes acertados cuando las manifiestan en esta
cámara.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Martínez.

Pasamos a votación.
¿Votos a favor de la
proposición?
7.
¿Votos en contra?
9.
Por lo tanto, queda
rechazada esta proposición no de ley.
(S'interromp
la gravació)

Proposició no de llei sobre
l'adopció d'accions per a garantir la no-exclusió
del calçat infantil en el procediment antidumping a la
importació de calçat procedent de Xina i Vietnam, presentada
pel Grup Parlamentari Popular (RE número 48.
946, BOCV número
196)

La senyora presidenta:

Señorías, a petición del Grupo
Parlamentario Popular, y de acuerdo con el resto de grupos parlamentarios,
pasamos al punto número 11: toma en consideración de la
proposición no de ley.
.
.
(Remors)
(S'interromp la gravació)

Perdón.
A
petición del Grupo Parlamentario Popular, que solicita la
alteración del orden del día, y de acuerdo con el resto de
grupos parlamentarios, pasamos al punto número 11: toma en
consideración de la proposición no de ley sobre la
adopción de acciones para garantizar la no exclusión del
calzado infantil en el procedimiento antidumping a la importación de calzado procedente de China
y Vietnam iniciado por la Comisión Europea, presentada por el Grupo
Parlamentario Popular.

Para su defensa, tiene la palabra la señora
Herrero.
(Remors)

Antes de comenzar su intervención,
señora Herrero, decir que hay una enmienda por parte del Grupo
Parlamentario Popular.
¿Quiere defenderla conjuntamente o por
separado?

La senyora García Herrero:

Lo haré conjuntamente, presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Tiene la palabra.

La senyora García Herrero:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

El Grupo Parlamentario Popular presentó el
día 3 de abril la siguiente propuesta de resolución:
«Las Cortes Valencianas han tenido conocimiento de las acciones
emprendidas por la Confederación Europea de la Industria del
Calzado, cuya actuación respaldan en defensa de los intereses del
sector comunitario del calzado, que sufre una competencia desleal debido a
las situaciones de dumping y de intervención estatal en el calzado procedente de China
y Vietnam.

Asimismo, muestran su solidaridad con el sector
europeo del calzado y valoran positivamente las medidas provisionales
adoptadas por la Comisión Europea en el caso antidumping 499 sobre importaciones de
calzado procedente de China y Vietnam».

En tercer lugar, solicitamos: «Las Cortes
Valencianas instan al Consell para que a su vez lo haga ante el gobierno de
la nación y ante la Comisión Europea, a que se realicen las
gestiones necesarias que puedan garantizar la no exclusión del
calzado infantil del procedimiento antidumping indicado.
Igualmente, les Corts Valencianes acuerdan
que se inste al gobierno de la nación a gestionar ante la
Unión Europea la reducción del tipo del impuesto sobre valor
añadido, IVA, aplicable a las ventas de los fabricantes de calzado
infantil, del 16% al 7%, y también la posibilidad de
reducción al 1% del recargo de equivalencia a minoristas, que ahora
es del 4%.
Que de esta resolución se enviaría al Consell de
la Generalitat, al Gobierno de la nación y a la Comisión
Europea y que tenían un grado de cumplimiento de tres meses».

Efectivamente, señorías, a esta
proposición no de ley, el Grupo Parlamentario Popular, y
actualizando nuestra propuesta, ha presentado la siguiente enmienda:
«Les Corts instan a que en la reunión de los ministros de
Justicia e Interior de los veinticinco países de la Unión
Europea, que se celebrará el próximo día 5 de octubre
en Luxemburgo, se acuerde elevar a definitivas las medidas provisionales antidumping acordadas por la
Comisión Europea en fecha 7 de abril de 2006, que  están
aplicándose hasta finales.
.
.
.
hasta el 6 de octubre
-perdón, es que estoy traduciendo del valenciano-, las
importaciones del calzado de piel y también del calzado infantil
procedentes de China y Vietnam, para que a partir del 7 de octubre de 2006
sigan aplicándose aranceles de no menos del 19,4% al calzado
procedente de China y no menos del 16,8 al calzado procedente de
Vietnam».

En efecto, señorías, la
Confederación Europea de la Industria del Calzado, CEC,
presentó una demanda contra la importación de determinado
tipo de calzado de piel procedente de China y Vietnam, alegando que estas
importaciones causan perjuicio a la industria comunitaria.
Nosotros
entendemos que no solamente a la industria comunitaria, sino que muy en
concreto a la industria española y, sobre todo, a la industria
valenciana.

Esto significa que estos productos se importan a un
precio que está por debajo del precio pagado o pagadero en el
mercado nacional.
Las cifras que se incluyen en la demanda muestran grandes
pérdidas para la industria comunitaria en algunos factores
esenciales, como el empleo, la cuota de mercado, los precios de venta, el
volumen de producción y los márgenes de beneficio durante el
período investigado.

La comisión aceptó la petición de
la CEC, inició el procedimiento antidumping, lo que significa que hay suficientes indicios razonables de
dumping en el
sentido del artículo 5 del reglamento de base.

Una investigación de la comisión
halló que el calzado de China y Vietnam está subvencionado y
que los precios de exportación son inferiores a los costes de
producción.
Estos precios reducidos han hecho que las importaciones
del calzado de estos países hacia la Unión Europea se
quintuplicaran en valor en los cuatro primeros meses de 2005 y se
septuplicaron en número de pares tras la liberalización del
comercio internacional a partir de su entrada en la OMC.
Al mismo tiempo
que los precios del par se abarataron una cuarta parte.

El pasado 22 de marzo tuvo lugar la reunión del
colegio de comisarios de la Unión Europea para definir las medidas
provisionales en el caso antidumping sobre importaciones de calzado procedente de China y
Vietnam.

La comisión ha gravado desde abril hasta
septiembre de 2006 esas importaciones con un arancel temporal progresivo
que restableciese de alguna manera unos precios de entrada normales.
Y en
septiembre empezarían esos aranceles a ser del 19,4% al calzado
procedente de China y del 16,8% al de Vietnam.

Estos gravámenes llegarían al final de
su vigencia el 6 de octubre, por lo que si no hay acuerdo antes de fecha,
las importaciones volverán a entrar sin gravamen a partir del 7 de
octubre.

Pero en el mes de julio, Bruselas presentó una
propuesta muy similar a la que después presentaría el 30 de
agosto, para gravar durante los próximos cinco años las
importaciones de cuero procedentes de China y Vietnam con aranceles fijos
del 16,5 y 10%, respectivamente, para hacer frente al dumping, pero la falta de consenso
impidió su aprobación.
A favor estaba España, Italia y
Portugal, y en contra, sobre todo, países nórdicos, Alemania
y Reino Unido.

Efectivamente, de nuevo, el 30 de agosto, la
Comisión Europea presentó la propuesta con el fin de que en
el plazo de un mes decidan si respaldan la medida.
Y es necesaria la
mayoría simple de los veinticinco estados miembros.

Pero de todo esto, señorías, de las
medidas adoptadas, de estas medidas provisionales adoptadas, quedaba
excluido el calzado infantil.
Y por ello, nuestra proposición no de
ley recoge en su punto tres el realizar las gestiones, tanto por el Consell
como por el gobierno de la nación, que puedan garantizar la no
exclusión del calzado infantil del procedimiento antidumping iniciado, ya que generaba un
claro perjuicio a la fabricación de este tipo de calzado y un
agravio comparativo dentro del propio sector del calzado español y
europeo.
Y lo que significaría que las medidas antidumping se aplicarían
solo al 58% del producto inicial sujeto a medidas, máxime cuando
este tema nunca fue objeto de ninguna discusión entre las partes y
carece de base jurídica necesaria.

No se tenía en cuenta que el calzado infantil
tiene la misma fabricación, los mismos materiales, el mismo proceso
de producción que el calzado para adultos.
Tampoco se tenía
en cuenta que son unos aspectos básicamente relacionados con la
salud, que la comisión también debería valorar, ya que
el calzado infantil requiere mayor diferenciación en cuanto al largo
y el ancho del zapato, para adaptarse mejor a la forma del pie.
Circunstancia técnica que no concurre siempre en el calzado infantil
fabricado en otros países.
Además, la inexistencia de medidas
precisas en el calzado infantil fabricado fuera de la Unión Europea,
agrava los problemas propicios de crecimiento del consumidor infantil.
Al
igual que la carencia de garantías y de certificado de calidad de
los materiales utilizados en el calzado infantil importando de fuera de la
Unión Europea, evidencia una calidad inferior en el calzado
importado de China y Vietnam.

La Comisión Europea también
pensábamos que debería tener en cuenta que desde el
año 2000, las importaciones de calzado chino y vietnamita inferior a
24 centímetros han aumentado a un ritmo constante, y que entre los
años 2004 y 2005, las importaciones de dichos países
aumentaron un 61% y reflejaron un valor medio inferior menos 7,65%.
Y por
ello, no está justificado que el calzado infantil debía
excluirse del alcance de la investigación.

Como les decía, señorías, todo
esto sucedía en marzo-abril de este año, cuando este Grupo
Parlamentario Popular realizó su proposición oyendo las
justas reivindicaciones de los fabricantes de calzado, que
lógicamente comenzaron a movilizarse frente a esta situación.

Con la campaña iniciada por los fabricantes y
la presentación y publicación de esta proposición no
de ley, alguna otra institución decidió que también
debía sumarse a esta iniciativa.
Y el resultado de todo ello fue que
en julio de 2006, la Comisión Europea transmitió a los
estados miembros de la Unión Europea una propuesta de medidas
definitivas, con dos modificaciones muy importantes: la inclusión
final del calzado de niño y el sistema de contingentes arancelarios.

Como ya les he dicho a sus señorías, en
el mes de agosto, la Comisión Europea propuso a los veinticinco
estados miembros establecer aranceles fijos a las importaciones de zapatos
procedentes de China y Vietnam del 16,5% y del 10%, respectivamente, y que
los países tendrán hasta el próximo 6 de octubre para
decidirlo.

Con fecha 20 de septiembre, nos llega
información de que los veinticinco países de la Unión
Europea volvieron a fracasar en su intento de lograr un acuerdo para
imponer aranceles fijos a los zapatos de cuero procedentes de China y
Vietnam.
Y el comité de representantes permanente de los veinticinco
estados de la Unión Europa no logró aproximar posiciones, de
forma que solo habrá otra oportunidad para un pacto antes que los
gravámenes provisionales actuales desaparezcan el 7 de octubre.

El portavoz de comercio de la Comisión Europea
indicó que el asunto pasará a nivel ministerial en la
reunión de titulares de Justicia e Interior que se celebrará
el próximo día 5 de octubre en Luxemburgo.
No está
claro que el acuerdo sea posible, y apunto que la posibilidad de un
compromiso podría residir en la duración de los aranceles,
que podría ser más corta de los cinco años previstos
en la propuesta de la comisión.
Pero esta propuesta recordemos que
establece estos aranceles en el 16,5 y en el 10%.
Estaban hasta ahora los
provisiones en el 19,4 y el 16,8.
Y lo que sí los fabricantes se
preguntan: ¿qué va a pasar a partir del 6 de octubre?

El Consell de la Generalitat ya se encuentra apoyando
al sector en sus reivindicaciones.
En Bruselas ya se constató este
apoyo, el 15 de junio de 2005, con la reunión mantenida por los
comisarios europeos de la comisión antidumping, con una delegación en la que se encontraban
presentes el vicepresidente de Italia, el presidente de la Comunidad
Valenciana, el presidente de La Rioja, el presidente a su vez de Cice,
señor Calvo, y el presidente de la federación italiana y el
director general de la federación portuguesa.
Mientras que el
gobierno de España mantiene, a nuestro entender, una postura muy
débil en esta materia.

Es por todo ello, señorías, que el Grupo
Parlamentario Popular ha presentado esta proposición no de ley, con
la enmienda que se incorpora, siendo totalmente oportuna en el contenido y
tiempo que se presenta, por cuanto la reunión de los ministros de
Justicia e Interior de los veinticinco países de la Unión
Europea se celebrará el próximo día 5 de octubre en
Luxemburgo.
Instamos al Gobierno español para que defienda la
elevación a medidas definitivas las medidas provisionales antidumping que están
aplicándose hasta finales de octubre de 2006 a las importaciones de
calzado de piel y también del calzado infantil procedente de China y
Vietnam, para que a partir del 7 de octubre próximo se sigan
aplicando aranceles de no menos del 19,4% al procedente de China, y de no
menos del 16,8% al calzado procedente de Vietnam.

Asimismo, a que el Gobierno de la nación
gestione la reducción del tipo del impuesto sobre el valor
añadido, IVA, aplicable a las ventas de los fabricantes de calzado
infantil, del 16% al 7%, y también la posibilidad de
reducción al 1% del recargo de equivalencia a minoristas que ahora
es del 4%.
Y ello, por entender que este tipo de calzado, primero, es una
parte muy importante de la economía familiar, que sería una
ayuda muy importante para las familias; segundo, que también
sería una gran ayuda para el sector; y en tercer lugar, no pedimos
más ni mejor tratamiento que para el material escolar, siendo que
otros productos también, que no son de primera necesidad, como
éste, gozan del tipo reducido de IVA concedido por este Gobierno.

Por todo ello, señorías, es por lo que
solicitamos el voto favorable para esa proposición no de ley.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora García.

En representación del Grupo Popular
L'Entesa tiene la palabra la señora Pérez.
Perdón, Grupo Parlamentario L'Entesa.
Perdón.

La senyora Pérez i Martí:

Val.
S'ha entès perfectament, senyora
presidenta.

Gràcies, senyora presidenta.

Esta proposta, nosaltres anem a donar-li suport, pel
seu contingut, per eixa voluntat que, efectivament, quan entren productes
de tercers països, no solament xinesos o vietnamites, sinó
d'on siga, aquí, a l'Europa comunitària paguen
una quantitat d'aranzels conforme abans els pagàvem nosaltres.
Que pagàvem aranzels quan exportàvem els nostres productes.
I
en això, estaríem d'acord.

Jo hi ha una cosa en la proposta, jo la vaig a
acceptar igual.
Ja li dic que a mi, el fons de la proposta m'agrada,
me sembla que va en sintonia, en una defensa molt llarga sobre el que
significava allò que els neoliberals volíeu a nivell
d'Europa, el lliure mercat i que se vau equivocar, en estos moments,
jo la recolzaré perquè ja anunciaven les mesures negatives
que s'anaven a produir si no hi havia un control suficientment
coherent sobre este.

Hi ha un punt, senyora Herrero, on parla -i
és una visió molt particular meua- on parla
vostè de sol·licitar a l'Estat espanyol la baixada de
l'IVA per allò del calcer infantil, perquè això
representa molt gastos en una unitat familiar, i si tenen molts fills ja
veu i si no en tenen, doncs, el que compren per als nebots.
Jo li
diré: «A mi això se m'escapa».
Perquè estem parlant d'una economia d'estat.
Per tant,
considere -jo vaig a acceptar-ho igual- però considere que
haurà de ser el Govern, siga del color que siga, qui s'haja de
seure amb el sector i aplegar a la conclusió necessària de
baixar l'IVA per a tindre un calçat més competitiu, que
no seria solament per als xiquets d'ací, sinó que seria
per a tota la Unió Europea i quan exportem nosaltres a tercers
països.
Nosaltres també exportem a Xina i exportem molt.
Que no
se'ns oblide.

I jo recorde, senyora Herrero, que l'any mil
nou-cents.
.
.
i estava vostè fent l'exposició i jo em
recordava d'un debat que vàrem tindre en una comissió
en la qual em titllaren de.
.
.
bé, com era novata en aquell moment, doncs
havia perdut jo els papers i no sabia on estava.

Mire, senyora Herrero, si sobre estos temes és
delicat i compromès, perquè no mos comprometem acceptant-ho;
estem defensant el nostre sector tradicional.
Que conforme li deia,
l'any 1996 hi hagué una entrada d'arròs dels
Estats Units americans, 85.
000 quilos d'arròs, 85.
000 tones
d'arròs.
Això pareix que siga poc, però eixes
tones d'arròs que anaven directament a l'empresa Herbas
de Sevilla, varen trencar els preus de la producció
d'arròs de l'Estat espanyol.
Imagine's
vostè.

Però jo en aquell moment tenia totes les dades
sobre el tema i me digueren que no, que m'havia confós.
Després, quan s'adonaren l'arròs havia baixat 15
pessetes.
Era molt per als productors.
Val?

Per tant, en estes coses igual.
Què passa?
Doncs que ací estem dient que els xinesos mos estan rebentant el
nostre mercat i nosaltres el calcer no el podem vendre.
Tenim els
productors emportant-se el calcer a hotels i fent demostracions als hotels
per a vendre calcer.
Aquesta proposta de resolució no va a resoldre
la problemàtica industrial del sector tradicional valencià,
ni tan sols la del calcer.
Tant de bo!

Però que, com tota pedra fa paret, vaja per
davant la voluntat d'Esquerra Unida-l'Entesa de no solament
lluitar en alguns punts, com és açò, sobre els
interessos de la indústria tradicional valenciana, sinó amb
el compromís de no parar d'incidir en la necessitat que el
Govern Valencià té sobre la seua indústria.
I que a
més d'acò, ja que els plans no han servit per a res i
no n'hi ha solució, s'haurà de revisar tot el que
és la indústria tradicional en matèria de calcer, per
a poder també estar d'acord, no en el que han d'aplicar
de fora -que mos beneficia, com és esta proposta de
resolució- sinó en el que hem de fer dins,
perquè és la nostra obligació.

Vaja per davant l'aprovació
d'Esquerra Unida a aquesta proposta.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Pérez.

En representación del Grupo Parlamentario
Socialista, tiene la palabra la señora Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Bueno, pues el Grupo Parlamentario Socialista va a
apoyar la petición de la Confederación Europea de la
Industria del Calzado.
Por tanto, vamos a votar a favor de la
proposición no de ley presentada por el Partido Popular, a pesar de
que discrepamos en algunos de los argumentos emitidos por la señora
Herrero, y que bien ha detallado la señora Pérez.
No vamos a
incidir en ello.

Votaremos a favor, porque fíjense, ante la
pasividad del Consell más preocupado, más preocupado por
enfrentamientos innecesarios con el Gobierno central que no benefician en
nada a la Generalitat Valenciana, nuestro secretario general, Joan Ignasi
Pla, se presentó junto con los alcaldes de Villena, Elche y Elda el
14 de junio de 2006 en Bruselas para tener una entrevista con el comisario
Peter Mandelson, justamente para pedir esto: para pedir medidas antidumping y para pedir que
no excluyera al calzado infantil.

Por ello, vamos a votar a favor.
Pero como bien ha
dicho la señora Pérez, el problema no es éste.
El
problema no es pedir medidas antidumping, el problema no solamente es China o Vietnam o los
países emergentes, sino también la voracidad de los
comerciantes europeos que compran en China y que no se preocupan si hay o
no dumping.

También entendemos -y nos gustaría
matizar- que el Gobierno Valenciano tenía que haber tomado
medidas anticipatorias.
Porque la apertura, la globalización, la
apertura del comercio, era algo conocido desde hacía tiempo, y que
todo esto podía ocurrir, lo cual, entendemos, que la Generalitat
Valenciana, el Gobierno Valenciano tenía que haber tomado medidas
anticipatorias, medidas que fueran encaminadas a la innovación en
las empresas valencianas a ayudarles en las tareas de exportar, a todo lo
que es el tema de la internacionalización, no solamente de las
empresas del calzado, sino de otro tipo de empresas que también
están sufriendo las consecuencias de la globalización de la
economía.

Pero bueno, para terminar me gustaría sumarme a
esa felicitación de la señora Pérez, porque nunca es
tarde si la dicha es buena.
Y nos alegramos de que el Partido Popular
empiece, empiece a sensibilizarse por nuestra industria.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marco.

Para réplica, tiene la palabra la señora
García.

La senyora García Herrero:

Sí, señora presidenta.

Gracias, porque tanto L'Entesa como el Partido
Socialista han mostrado o han manifestado la intención de votar a
favor esta proposición no de ley, sí han hecho alguna serie
de manifestaciones que yo quisiera simplemente aclarar.

La señora Pérez hablaba de libre mercado
en Europa.
Lo que nos estamos refiriendo en estos momentos es a un dumping claro que ha
investigado y ha hallado claro la Unión Europea en los países
asiáticos.
Es de lo que estábamos hablando.

En cuanto a la reducción del IVA en el calzado
infantil, han hecho referencia a que tenía que ser el sector el que
se sentara con el Gobierno.
Nosotros lo que estamos es oyendo al sector,
porque esta proposición no de ley no ha venido por ciencia infusa,
esto lógicamente es recogiendo la preocupación del sector y
haciéndonos eco en estas cortes de esta preocupación.

Y lo que se pide es la solicitud que hace ya el sector
y que está haciendo al Gobierno de la nación de la
reducción del tipo de IVA, como tienen otros.
.
.
bueno, pues por
ejemplo, el Canal Plus tiene el tipo reducido de IVA.
Entendemos que es
mucho más preocupante el que el calzado tenga un 16% y que el Canal
Plus, por ejemplo, el señor Polanco, tenga un 7% de IVA o reducido,
o sea que, vamos haciéndonos.
.
.
por partes, lógicamente.

¿Que no va resolver esta proposición el
problema del sector?
Pues no, señoría, claro que no.
Pero
sí que estamos ayudando, por cuanto si nosotros presentamos esta
propuesta el 3 de abril de 2006 y ya se había reunido el presidente
de la Generalitat en el 2005 con los comisarios europeos para tratar
también el tema del antidumping, es verdad que, a continuación -como muy bien
decía la señora Marco- el secretario general del
Partido Socialista.
Por eso yo he dicho en la explicación de nuestra
proposición no de ley que alguna institución se había
sumado a esta iniciativa, por cuanto es verdad que fue la alcaldesa de
Villena en junio de 2006, dos meses después de presentar esta
proposición y de darle la publicación en todos los medios y,
además, de reunirnos incluso con la alcaldesa de Villena, para
comentar también este tema.

Yo no he querido.
.
.
yo les agradezco a los dos
grupos que vayan a apoyar, a votar favorablemente esta propuesta.
Pero
también nos gustaría -como decía la
señora Marco- que el secretario general del Partido Socialista
fue con la alcaldesa de Villena a reunirse en Bruselas y también con
el tema de medidas antidumping, también es verdad que cuando se reunió con el
embajador chino podía haber propuesto, haber incidido en este tipo
de problema y no lo hizo.

Pero de todas formas, también.
.
.
(Remors) No, no, no.
La
información que tiene la Federación de la Industria del
Calzado no es esa y yo me refiero a esas noticias.

En cuanto a que el Consell de la Generalitat
podía haber tomado medidas antes, pues le voy a recordar a sus
señorías que el Plan de competitividad ha tenido un total de
48.
000 euros, pero como se refería la señora Marco a lo que
es la innovación en el sector del calzado, por recordar los 32
millones de euros en esta legislatura que ha invertido la Conselleria de
Industria, lo que es el Gobierno de esta comunidad, en este tema de
innovación en el sector del calzado y auxiliar.

Y de nuevo agradecerle a sus señorías el
voto a favor para esa proposición no de ley que solamente va a
redundar en lo que es beneficio de nuestro sector, que es muy importante en
esta Comunidad Valenciana, toda la zona del Vinalopó, Alto, Medio y
Bajo Vinalopó, que es el más afectado por este problema y que
va a redundar, efectivamente y muy positivamente, en la mejora o, por lo
menos ayudar a resolver su problema.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Para réplica, tiene la palabra la señora
Marco.

La senyora Marco Gual:

Sí.
Yo solamente matizar dos cosas.

Es decir, sí que es verdad que fue dos meses
después de presentar la proposición no de ley, pero le puedo
asegurar que la visita del señor secretario general del Partido
Socialista no fue porque ustedes presentaran las proposiciones; es que las
agendas de los comisarios las marcan los propios comisarios, no las marca
ni el Partido Socialista ni el Partido Popular.
Con lo cual uno va a
visitar cuando le dan fecha y hora de ir a visitar y a exponer los
problemas de la industria valenciana, que es lo que hizo el señor
secretario general.

Y luego la segunda cosa.
En cuanto a lo del embajador,
la cuestión que ha planteado la señora Herrero, en cuanto al
embajador chino, yo no sé cómo usted sabe si el secretario
general se lo planteó o no planteó.
Me pregunto si usted
estaba en la reunión.
Le puedo asegurar que sí que se lo
planteó.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marco.

Pasamos a votación.
¿Votos a favor de
esta proposición no de ley?
Por unanimidad.

Finalizado el debate del orden del día, se
levanta la sesión.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 50
minuts)