Pol%C3%ADtica%20Social%236431.02.16%20macro.html





Comissió de Política Social i Ocupació realitzada el dia 16 de febrer de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Maria Josep Ortega Requena.
Reunió número 15.

La senyora presidenta:

Comencem la comissió, que hui tenim l'ordre del dia llarg i anem a intentar ser el més àgils possible.

Primer que res, per part de la secretària se procedix a verificar el quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay cuórum.

La senyora presidenta:

Molt bé, doncs, vist que hi ha quòrum, passem al primer punt, que és la lectura i aprovació de l'acta de la sessió anterior.
N'hi ha alguna esmena o alguna rectificació?
S'aprova, per tant, per assentiment.

Compareixença del conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, per a informar i explicar el contingut del programa Avalem Joves (Pla integral de formació i ocupació per a joves 2016-2020), sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
470), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
247)

La senyora presidenta:

Passem al següent punt, que és la compareixença del conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, per a explicar el contingut del programa Avalem Joves.

Tenim ací el senyor Climent, per donar-nos compte -gràcies per vindre-, per a explicar-nos el motiu de la compareixença.
Endavant, té vosté la paraula per un temps limitat.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Membres de la mesa, senyories.

Bé, dir-los que és un plaer, com sempre, poder estar en aquesta comissió per a poder explicar la gestió que estem intentant dur a terme des de la Conselleria de Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball.

Vaig a intentar explicar i informar tot el contingut del programa Avalem joves, des de tretze ítems.
Vaig a començar parlant de la conjuntura.
Després parlaré del programa o del tema de Garantia Juvenil.
En tercer lloc, parlaré del redisseny i actualització de l'estratègia.
En quart lloc, l'enfocament d'Avalem Joves.

Després, els objectius d'Avalem Joves, els destinataris, actuacions.
Després, altres actuacions relacionades també en el que té a vore amb l'ocupació bàsicament juvenil, organització, el cronograma, resultats esperats, seguiment i avaluació del programa Avalem Joves.
I per últim, del mateix pressupost del programa, val?

Aleshores, començaré pel primer ítem, que és la conjuntura.
I dir que el foment de l'ocupació juvenil és una de les principals línies d'actuació del Consell, i així crec que ho hem demostrat des del primer moment que vam assumir la responsabilitat, on començàrem a treballar en un pla de xoc que va esdevenir en el pla Avalem Joves, amb l'objectiu de reduir les desoladores taxes de desocupació juvenil.

Perquè era una situació en què la taxa de desocupació d'aquest col·lectiu havia anat creixent des de 2007 fins a 2014, en més de 37 punts percentuals.
30 punts per damunt de la mitjana de la Unió Europea, i 3,5 superior a la de l'estat espanyol.
Això suposa una greu amenaça social per a la desconnexió del mercat de treball d'aquest col·lectiu, com també per l'augment dels riscos d'exclusió social i a mitjà i llarg termini.

Al nostre territori, al segon trimestre de 2015, la taxa d'atur juvenil, és a dir, menors de trenta anys, era del 38,1%.
Al quart trimestre de 2016, ha baixat al 30,8%, és a dir 7,3 punts de baixada.

Així mateix, i tal com l'Organització Internacional del Treball va dir, la política d'austeritat i la reforma del mercat laboral varen agreujar la situació dels joves en un moment en què el sistema productiu requeria per contraposició una política econòmica anticíclica i que coadjuvara a la seua transformació.

Quant als resultats, dir-los que estan per sobre de la mitjana europea el nombre de joves amb ocupacions temporals o que no tenen una altra alternativa que acceptar un treball a temps parcial, com també el risc que entren en situació de pobresa o exclusió social.

Aquesta situació dramàtica ha forçat el moviment migratori de 22.
000 joves valencians per a buscar noves oportunitats laborals fora del nostre territori, la qual cosa suposa una pèrdua de talent del nostre sistema social i productiu, una pèrdua de capital humà amb alt nivell de formació i que tindrà un impacte negatiu sobre el creixement potencial de l'economia del País Valencià.

En paraules del premi Nobel d'Economia, Joseph Stiglitz, un desastre.
En definitiva, la desocupació estructural juvenil i la subocupació suposen una pèrdua d'oportunitats en termes de creixement i desenvolupament econòmic, afegides a les vitals i humanes.

Quant al programa de Garantia Juvenil, dir que este programa està emmarcat en la iniciativa d'ocupació jove, llançada el 12 de març de 2013 per la Comissió Europea, i que posa a la disposició dels països un important volum de fons amb una intensitat d'ajuda de quasi el 92% dels costos elegibles per a implementar la recomanació del Consell sobre Garantia Juvenil en les regions que van registrar en 2012 una taxa de desocupació juvenil superior al 25%.

L'extensió del sistema de Garantia Juvenil a tota Europa s'estableix en la recomanació de 22 d'abril de 2013, del Consell de la Unió Europea, que estableix que els estats membres han de poder oferir als joves menors de vint-i-cinc anys, en el termini dels quatre mesos següents al fet que abandonen l'escola o perden una ocupació, una col·locació de qualitat, d'acord amb la seua formació, capacitats i experiència.

O bé la possibilitat d'adquirir la formació, capacitats i experiència necessàries per a trobar una ocupació en el futur, ja siga a través d'un període d'aprenentatge professional o de pràctiques, o de la formació contínua.

Com a conseqüència d'aquesta recomanació de la Unió Europea, el govern de l'estat va llançar la iniciativa Â«Estrategia de emprendimiento y empleo joven 2013-2016Â», aprovada al febrer de 2013.
Es tractava d'un conjunt d'actuacions dirigides a fomentar la creació d'ocupació, els serveis d'ocupació, la millora de les qualificacions o la promoció de l'emprenedoria jove.

Per a fer-ho possible, aquesta estratègia conté cent mesures encaminades a afavorir la inserció laboral de les persones joves, ja siga per compte d'altri o a través de l'emprenedoria, entre les quals s'emmarca la Garantia Juvenil, presentada a la Comissió Europea al desembre de 2013 com un pla d'implantació de la Garantia Juvenil.

L'objectiu principal d'aquest pla era garantir que totes les persones joves menors de vint-i-cinc anys, després també els menors o les menors de trenta anys, reberen una bona oferta d'ocupació, educació, contínua, formació d'aprenent o període de pràctiques en un termini de quatre mesos després d'acabar l'educació formal o quedar aturats.

No obstant açò, el retard en el desenvolupament i implantació d'aquest paquet de mesures, com també la seua instrumentació legal mitjançant la llei estatal 18/2014, de 15 d'octubre, d'aprovació de mesures urgents per al creixement, la competitivitat i l'eficiència, que va establir un règim d'implantació del sistema nacional de Garantia Juvenil i un sistema d'inscripció en el fitxer del sistema nacional de Garantia Juvenil, ha sigut desigual i dispar en les diferents comunitats autònomes, si atenem el nombre d'inscripcions efectives.

Les primeres dades oficials de què es disposen, amb data de 31 de desembre de 2014, indicaven que hi havia un total de 20.
660 inscrits efectius en tota Espanya, i 1.
603 al nostre territori.
Mentre que a principi de legislatura, és a dir, a juny de 2015, hi havien 71.
101 joves inscrits a l'estat espanyol i 4.
234 al País Valencià, el que representava un 5% dels quasi 1,4 milions de persones menors de trenta anys que es trobaven aleshores en situació de desocupació en tot l'estat espanyol.

A hores d'ara, amb dades de 31 de gener de 2017, a Espanya hi ha 423.
387 persones joves inscrites.
I al País Valencià, 23.
627.
Això suposa un 37% d'1.
124.
600 persones joves espanyoles menors de trenta anys actualment en l'atur, i un 19% de les 122.
100 joves, en el cas del País Valencià.
Dades EPA del quart trimestre de 2016.
Al nostre territori, des de juny de 2015 a gener de 2017, la inscripció ha augmentat un 470%.

En qualsevol cas, es tracta encara de nivells d'inscripció molt baixos.
Completar la inscripció en el Registre Nacional de Garantia Juvenil és tota una carrera d'obstacles.
El procés administratiu per a la inscripció, dissenyat des del Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social resulta excessivament complex i no incentiva en absolut la participació, bàsicament de les persones que ni treballen ni tenen estudis.
No obstant açò, és un requisit imprescindible per a accedir als seus beneficis.

En relació amb aquest assumpte, en el debat de política general ja es van donar a conéixer les dificultats que tenien les persones joves per a la seua inscripció en el fitxer de Garantia Juvenil, degut a la complexitat del tràmit, com també de la restrictiva regulació dels requisits per a ser beneficiari o beneficiària d'aquesta iniciativa.

A més d'açò, des del primer moment es va posar de manifest també la complexitat, exhaustivitat i restrictiva regulació dels requisits per a la inscripció, que allunya més que acosta les persones susceptibles de ser beneficiàries.

Així, per exemple, quedaven excloses de ser beneficiàries aquelles persones joves que hagueren treballat de forma puntual o ocasional durant un cap de setmana, en els últims trenta dies naturals anteriors a la sol·licitud d'inscripció, encara que hagen estat desocupades durant mesos o anys amb anterioritat, realitat molt freqüent.

Tot açò va esdevenir en les resolucions de Les Corts 421 i 782.
Intentar revertir aquesta situació ha sigut sempre una prioritat per al meu equip i per a mi.
Des del primer moment liderem un front comú al costat de la majoria de comunitats autònomes no populars, per a tractar de modificar aquesta situació.

Després de sol·licitar per escrit en data 27 d'octubre passat a la llavors ministra en funcions, Fátima Báñez, una autorització per a incorporar d'ofici en el Registre de Garantia Juvenil les prop de huitanta mil persones aturades menors de trenta anys, inscrites com a demandants d'ocupació en el Servof, i encara que la resposta inicial no va a anar precisament positiva, el govern central sembla haver-ho reconsiderat i, a través del Reial decret 6/2016, de 23 de desembre, es regula aquesta possibilitat, al mateix temps que se simplifiquen considerablement els requisits previs a la inscripció.

De manera que serà suficient per a inscriure's el fet de no estar estudiant ni treballant des del dia anterior a formalitzar el registre.
Fins ara, entre altres requisits, s'exigia que els sol·licitants portaren un mínim de trenta dies sense treballar o que hagueren transcorregut almenys noranta des del final del seu últim curs en el sistema educatiu.

El tercer ítem, redisseny i actualització de l'estratègia.
Com s'ha pogut veure en les xifres que he esmentat, la implementació de la Garantia Juvenil al nostre territori havia estat pràcticament paralitzada.
A açò havia contribuït sens dubte la falta de convicció de l'anterior equip de govern sobre el paper fonamental que en matèria de desocupació juvenil tenen el disseny de polítiques públiques eficaces i sostenibles i els serveis públics d'ocupació com a agents essencials per a la seua correcta execució.

Davant d'aquesta situació d'apatia i de desgovern, a més de les gestions realitzades que han portat al govern a modificar la normativa reguladora de la Garantia Juvenil, el nou equip de govern va iniciar -com ja he comentat- des de l'últim trimestre de 2015 un pla de xoc a curt i mitjà termini amb mesures en els àmbits del foment de la contractació i la formació per a aturats.

Entre aquestes mesures i enfocada específicament en el greu problema de la desocupació i la situació de precarietat laboral de les persones joves valencianes està Avalem Joves, Pla integral de formació i ocupació per a joves 2016-2020.
Avalem Joves és fruit d'una nova orientació de la política de foment de l'ocupació juvenil, decidida i consensuada per l'actual Consell de La Generalitat i la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball com a principal gestor, entre altres departaments i àrees involucrades en el foment de l'emprenedoria, la fi del qual és abordar des d'una concepció integral i interactiva les mesures de foment i millora de l'ocupabilitat per a les persones joves valencianes, plantejada en un horitzó sostingut temporalment i que gaudeix de suficient cobertura pressupostària.

Enfocament d'Avalem Joves.
Avalem Joves suposa una aposta per la integració de recursos i promou el compromís entre els agents implicats.
El pla que comprén joves, empreses -especialment pimes-, els treballadors autònoms, el sector social i altres agents d'àmbit educatiu i del mercat de treball, brolla d'un plantejament: guanyem totes, guanyem tots.
Així les persones joves protagonitzen un projecte de millora laboral, les empreses obtenen oportunitats de creixement per a millorar els seus resultats i la seua visibilitat en la societat.
I el tercer sector aporta innovació i compromís social.

D'aquesta manera el pla promou també un nou patró de creixement i dóna resposta a l'emergència social que suposa l'elevada taxa de desocupació juvenil.
A més, el pla vol ser un instrument participatiu i proactiu per a facilitar la generació d'oportunitats laborals per a les persones joves i de sostenibilitat i creixement per a les pimes.
A continuació els vaig a exposar el contingut del pla Avalem Joves que és pel que vostés realment pregunten.

Objectius de l'Avalem Joves.
Començaré pels objectius que són els següents.
El primer, millorar l'ocupabilitat de les persones joves del nostre territori mitjançant diferents actuacions flexibles que s'adapten als diferents segments, s'articulen en forma d'itinerari i se sustenten en metodologies que promouen l'aprenentatge progressiu i la proactivitat entre les quals estan les següents: tutorització i acompanyament durant tot el procés de cerca d'ocupació o l'autoocupació amb l'objectiu de poder dur a terme amb les màximes garanties un projecte econòmic per compte propi.

L'engegada del pla d'atracció del talent en les pimes, Â«Avalem pimes,Â» consistent en itineraris formatius que responguen a les necessitats de les pimes, qualifiquen les persones joves perquè puguen trobar oportunitats d'ocupació en aquestes empreses, permeten el relleu generacional i impulsen la seua innovació i productivitat.

El segon objectiu específic, incrementar la inserció laboral de les persones joves mitjançant, entre altres actuacions, el suport a la contractació en pimes i tercer sector i la proposta de millores organitzatives per part de les persones joves.

El tercer objectiu, facilitar la competitivitat de les pimes a través de la posada a la seua disposició de joves amb formació adequada i la realització de projectes de millora organitzativa per part de les persones joves en les pimes.
D'aquesta manera, s'impulsa una col·laboració positiva que aporta beneficis mutus.
Les persones joves poden accedir a l'ocupació en empreses en les quals la possibilitat de conéixer el funcionament dels diferents àmbits de gestió és molt elevada.
Al mateix temps que les pimes incorporaran joves amb qualificació que poden fer aportacions per a millorar la competitivitat, el creixement, la innovació i el relleu generacional en les empreses, d'una banda, i la vinculació i el compromís social, per una altra.

El quart objectiu, revelar una imatge atractiva de les pimes davant les persones joves perquè vinculen la seua carrera professional a aquestes empreses.
Entenem que les pimes són futur i que les oportunitats laborals no tenen per què estar necessàriament lligades a grans empreses.

El cinqué objectiu, participar en la transformació del model productiu mitjançant l'aportació de persones joves que pugen recolzar el procés de canvi a través, per una part, de l'aportació de valor, inversió en les persones, aposta per la innovació, promoció de la creativitat.
Per una altra, el compromís social de les organitzacions, implicació en la inserció laboral de persones amb especials dificultats, suport al teixit productiu local, aposta per la sostenibilitat.

A més de la competitivitat en les pimes valencianes a través, per exemple, de la creació d'espais de coworking per al desenvolupament de projectes col·laboratius, la millora de la qualificació dels gestors d'aquestes empreses, la simplificació i millora en l'accessibilitat dels tràmits amb l'administració i la inversió en actius intangibles, capital humà, qualitat del sistema d'informació i transferència de coneixement, projecció, reputació de l'empresa.

També volem estimular el foment de l'emprenedoria mitjançant l'engegada de programes de mentorització i inversió en actius intangibles, potenciació de funció social de l'emprenedoria, la millora en accés a la informació sobre els programes i recursos de suport a emprenedors i la posada a la disposició de vies de finançament públiques o privades i d'abast autonòmic, nacional o comunitari.
Tot açò coordinat des del Consell Valencià de l'Emprenedoria.

Així mateix, és molt important el suport a sectors tradicionals de l'economia valenciana, la qual cosa suposa el desenvolupament de plans sectorials, l'atracció de joves amb qualificació cap a aquests sectors i el suport a la seua internacionalització i a la renovació de les infraestructures de producció, com també és fonamental l'impuls a sectors emergents a la comunitat mitjançant plans específics que afavorisquen la seua consolidació i creixement, la internacionalització, la identificació de socis d'interés i donen resposta a les necessitats de finançament.

I no oblidem l'economia creativa que parteix del valor econòmic de l'aportació de les persones i les idees enfront del valor econòmic dels recursos materials que és l'únic que reconeix l'economia clàssica.

El sisé objectiu, impulsar les competències denominades blanetes de caràcter transversal com les habilitats socials, el treball en equip, l'aprenentatge i serveis, que emfatitzen el desenvolupament en autonomia personal i en competència ciutadana, estimulant valors com la responsabilitat i el compromís solidari a més d'enfortir les habilitats per a participar en la vida social de manera positiva.

El seté objectiu és el de contribuir a la reducció dels processos de cronificació de les situacions d'estancament vital i desorientació personal, i del desencantament social en el qual estan instal·lats i instal·lades moltes persones joves pel transcurs del temps, sense percebre una oferta formativa o laboral que els motive.

El huité objectiu és el d'estimular el compromís social de les persones joves, participant en iniciatives vinculades a sectors emergents d'innovació social en les quals el tercer sector, les persones voluntàries, dinamitzen aquest enfocament on les polítiques socials i d'interés general de les entitats locals cobren especial importància, recuperant, per exemple, la xarxa d'assistència a les persones.

El nové objectiu és el de facilitar la tornada de les persones joves que se'n van anar a altres països per a evitar les condicions de precarietat i a la recerca d'oportunitats que no se'ls oferien en la seua pròpia terra.

I, per últim, el desé dels objectius és el d'atenuar la vulnerabilitat de les persones joves amb major risc d'incórrer en situació de pobresa i exclusió social, reforçant amb suport la seua autoestima i les seues capacitats per a formar-se i treballar.

El sisé ítem, destinataris.
Ho saben vostés però, quant als destinataris d'aquest pla, està clar que són les persones joves menors de trenta anys.
Però per al desenvolupament, adequació i la implementació de les diferents actuacions d'Avalem Joves, es va realitzar una anàlisi d'aquest col·lectiu que a continuació els conte.

D'acord amb les dades disponibles en el Servof, respecte del nombre de persones demandants d'ocupació menors de trenta anys i inscrites com a demandants d'ocupació a les seues oficines i, d'acord al seu nivell de qualificació i la seua distribució per sexes, es poden considerar tres grups diferenciats segons el seu nivell de qualificació, criteri que influïx en el desenvolupament i adequació de les mesures aplicables.

I aquestos són els tres grups: primer grup, joves amb formació universitària que no troben oportunitats laborals adaptades a la seua formació; el segon grup, joves amb una qualificació no adequada a la demanda del mercat de treball i que han perdut l'ocupació; i el tercer grup, joves amb baix nivell d'ocupabilitat.
Es tracta de joves que han abandonat l'educació, no tenen l'ocupació i no estan formant-se i que estan en situació d'exclusió social o en risc d'estar-ho.

En paral·lel, el teixit productiu del nostre territori format majoritàriament per xicotetes i mitjanes empreses està fortament atomitzat i requereix talent per al seu impuls i per a afavorir un creixement sostenible.
A més, aquest teixit productiu està molt poc interrelacionat amb el tercer sector, que té potencial i capacitat per a incorporar valor i compromís.

Aquestos factors, l'estructura productiva del nostre territori junt a l'heterogeneïtat específica de l'ocupació juvenil que hem vist, determinen que els destinataris d'Avalem Joves, depenent de les mesures i actuacions proposades i la font de finançament de l'itinerari, siguen joves menors de trenta anys en situació de desocupació, registrats en les oficines del Servof.
Per a açò se'ls ha dirigit una campanya d'informació sobre els serveis que presta aquest organisme amb l'objectiu d'incrementar la seua inscripció i l'impacte derivat d'aquestes mesures.

Per a les actuacions incloses i finançades per la iniciativa d'ocupació juvenil en el marc del Programa operatiu d'ocupació juvenil del fons social europeu, persones joves que complisquen els requisits d'inscripció en el fitxer del sistema nacional de Garantia Juvenil, segons s'estableix en l'article 97 de la Llei 18/2014, de 15 d'octubre, d'aprovació de mesures urgents per al creixement, la competitivitat i l'eficiència, modificat a través del Reial decret llei 6/2016, de 23 de desembre, de mesures urgents per a l'impuls del sistema nacional de Garantia Juvenil.

Aquests requeriments són: tenir nacionalitat espanyola o ciutadania de la unió o d'estats que formen part de l'acord sobre l'espai econòmic europeu o Suïssa i trobar-se a Espanya en exercici de la lliure circulació i residència.
També podran inscriure's les persones estrangeres titulars d'una autorització per a residir en territori espanyol que habilite per a treballar.
Empadronament en qualsevol localitat del territori espanyol.
Tenir més de setze anys i menys de vint-i-cinc o menys de trenta sempre que la taxa de desocupació d'aquest col·lectiu siga igual o superior al 20%, segons d'EPA de l'últim trimestre de l'any en el moment de sol·licitar la inscripció.
No haver treballat en el dia natural anterior a la data de presentació de la sol·licitud.
No haver rebut accions educatives en el dia natural anterior a la data de presentació de la mateixa sol·licitud.
No haver rebut accions formatives en el dia natural anterior a la data de presentació de la sol·licitud.
Presentar una declaració expressa de tenir interés a participar en el sistema nacional de Garantia Juvenil, adquirint un compromís de participació activa en les actuacions que es desenvolupen en el marc de la Garantia Juvenil.

Ens ha costat, però gràcies a la pressió de les comunitats autònomes, això ha canviat i dóna moltíssimes més possibilitats de les que teníem anteriorment en funció de l'aprovació de l'anterior decret.

Actuacions, el seté ítem.
Primer, estratègia de comunicació.
Amb aquesta acció es vol facilitar l'accés i la informació a les persones joves de les mesures i accions específiques contingudes en Avalem, amb l'objectiu d'incrementar el nivell de captació i predisposició de les persones joves cap a l'oferta de serveis d'ocupació i formació; augmentar el nombre d'inscripcions i reduir el nombre de denegacions, si escau; convertir la campanya en autosostenible fent-la viral perquè es retroalimente i s'estenga ràpidament en el target objectiu.

La segona àrea d'actuació, l'acolliment.
Aquesta actuació és el punt de partida de l'itinerari, en cas que les persones joves no estiguen inscrites en el sistema nacional de Garantia Juvenil i hagen d'estar-ho per a poder participar en les actuacions.

L'acolliment s'iniciarà amb la inscripció en el citat registre i continuarà amb la conciliació d'expectatives, acord entre el que el pla proposa i el que la persona espera, i el coneixement per part de la persona del procés que va a iniciar i el seu compromís amb ell.

Les sessions d'acolliment compleixen un doble propòsit: un, la inscripció i, un altre, comprovar la disponibilitat de la persona per a participar en el pla i assegurar el seu compromís i implicació.

En aquesta actuació és preveu la participació tant en la difusió com en l'acolliment dels agents socials, entitats locals i altres agents col·laboradors; igualment, es valorarà la possibilitat segons la situació socioeconòmica de facilitar la participació mitjançant ajudes complementàries o incentius, com poden ser transports o beques.

La tercera àrea d'actuació és l'orientació laboral.
Conscients de la dificultat que suposa mantenir involucrades a les persones joves durant un procés complex en el qual s'inverteix temps, esforç i expectatives, s'ha desenvolupat una metodologia d'orientació específica.

La metodologia d'orientació per a les persones joves parteix de la idea de joc o gamificació perquè juguem al que ens agrada, i quan ho fem sols o amb companya imaginem situacions que ens resulten atractives, provem i experimentem fins a aconseguir el que volem, formem equips per a cooperar o competir, fixem regles, exercim rols, seguim instruccions, aprenem a guanyar i a perdre i a saber que la nostra actitud i treball són determinants en el resultat.
Aquesta actitud de proactivitat i voluntarietat és la que es vol generar en les persones joves a través de l'orientació.
A més, el joc com a base de l'orientació permet combinar la intervenció grupal i la individual i la presencial amb les activitats online.

Una vegada desenvolupada la metodologia específica d'atenció, i després del diagnòstic individualitzat, es duran a terme les accions d'orientació necessàries per a millorar l'ocupabilitat i que afavorisca la integració sostenible en un futur.
L'orientació la durà a terme un tutor, tutora, o referent de la persona jove que supervisarà el seu procés d'orientació i cerca d'ocupació.
Rebran orientació totes les persones joves que participen en el pla.
Les actuacions són:

Per una part, sessions d'orientació laboral que poden ser grupals o individuals, presencials i en línia.
El seu objectiu és comprovar l'adequació del procés que segueix la persona, mantenir el seu interés i motivació, i resoldre eventuals dificultats o desajustaments que puguen sorgir al llarg del desenvolupament de l'itinerari.

Per una altra, tutories de cerca d'ocupació mitjançant equips, grups de cerca que estan orientades a la inserció laboral i en les quals la persona rep un entrenament específic per a trobar ocupació: simulacions d'entrevistes, preparació de curriculum vitae, o realització de trucades telefòniques per a concertar entrevistes.

Continue amb la quarta àrea d'actuació, competències.
L'objectiu d'aquesta actuació és que les persones joves adquirisquen les capacitats necessàries per a cercar ocupació, desenvolupar-les adequadament i mantenir-les.
Les actuacions consisteixen en tallers d'habilitats bàsiques i transversals en les quals es treballaran les capacitats bàsiques per a aprendre a exercir-se amb eficàcia en el lloc de treball.

La cinquena àrea, formació i qualificació.
Totes les actuacions de formació tenen com a objectiu dotar les persones joves de coneixements i qualificacions demanades pel mercat de treball perquè tinguen més possibilitats d'incorporar-se a aquest mercat.

Les accions en aquest àmbit són: projectes de millora empresarial en pimes, cooperatives valencianes i organitzacions del tercer sector; actuacions de formació que donaran resposta a les necessitats de formació de les pimes; itineraris formatius que donen resposta a les necessitats de qualificació de les pimes, especialment dels sectors tradicionals i emergents; programes mixtos d'ocupació-formació, és a dir, projectes de formació en alternança amb l'ocupació que combinen formació i pràctica laboral; tallers de competències clau destinats a l'obtenció de la certificació en competències clau com llengua castellana, matemàtiques, anglés, o competències digitals; formació certificable, és a dir, l'acreditació oficial de la capacitació per al desenvolupament d'una activitat laboral mitjançant la formació.

La sisena àrea d'actuació d'Avalem Joves són les ajudes a la contractació, i en aquest àmbit tenim incloses les següents accions: ajudes a la contractació dirigides a pimes i organitzacions del sector social que contracten amb joves participants en el pla (soroll de papers); ajudes la contractació de joves per a la realització d'iniciatives de compromís social vinculades a sectors emergents, serveis d'interés general o social, entitats locals, o organitzacions sense fi de lucre; mesures de suport a joves en matèria d'economia social, com per exemple integració de joves aturades com a sòcies treballadores o de treball en cooperatives i societats laborals, intensificant l'ajuda en el (inintel·ligible) .
.
.
d'integració de dones; ajudes per al relleu i la cooperació intergeneracional en cooperatives i societats laborals dirigides a la contractació indefinida o incorporació com a sòcies de persones joves; amb caràcter general, a fi de promocionar l'emprenedoria en economia social, s'han previst ajudes econòmiques per a fer front a les despeses associades a la constitució, registre i obertura de locals i centres de treball de noves empreses d'economia social.

La setena àrea d'actuació són els serveis d'autoocupació per a l'emprenedoria, i en aquest àmbit es desenvolupen les següents actuacions:

Servei de suport i tutorització a l'autoocupació i emprenedoria en el marc de la promoció del treball per compte propi, de l'esperit empresarial i de la creació d'empreses.

Programa Campus de l'emprenedor-innovador.
És un programa conjunt de les cinc universitats públiques valencianes que comparteixen diferents projectes i posen en comú el seu aprenentatge i experiència a través de les següents iniciatives: Mentoring, programa d'assessorament a l'estudiant o graduat; Aula Emprén, programa de formació del professorat universitari, cinc universitats de la Comunitat Valenciana; Startup, programa per a detectar el talent emprenedor i innovador entre els estudiants; Banc de patents, programa per a facilitar la transferència dels resultats tecnològics generats pels científics als sectors productius i de serveis; Universitat Junior Internacional d'Emprenedors, programa dirigit als estudiants per a la realització de pràctiques empresarials en l'estranger; i foment de l'emprenedoria social amb l'objecte de facilitar l'emprenedoria entre les persones de la comunitat universitària amb discapacitats físiques i sensorials.

I per a finalitzar amb les àrees d'acció, el pla també inclou mesures afavoridores de la inserció laboral.
En aquest àmbit les actuacions són les següents:

Les pràctiques formatives i laborals, l'objectiu de les quals és l'adquisició d'experiència professional i l'acostament a les empreses.

Les actuacions de mobilitat internacional amb l'objectiu que algunes persones joves puguen incidir-se o realitzar pràctiques en altres estats membres de la Unió Europea.

Networking, consistent, per una part, en fires d'ocupació per a promoure el contacte entre empreses de diversos tipus i sectors i joves i, d'altra, en cicles de xarrades motivacionals sobre els recursos humans en les empreses, perquè les persones joves coneguen de primera mà les prioritats de les empreses quant a recursos humans i també que les empreses coneguen joves amb perfils professionals, atractius que estan en procés de cerca activa.

Sessions d'intercanvi d'experiències jove a jove, mitjançant les quals una persona jove explica a altres que tenen un perfil professional relativament similar al seu la seua experiència de cerca d'ocupació, inserció laboral i acompliment professional.
Amb aquestes sessions se cerca un efecte d'estímul positiu per a joves que estan en la recerca d'ocupació.

Dispositius específics d'intermediació, tutorització per a la cerca d'ocupació amb capacitat de captar vacants d'ocupació per a les persones joves que s'atenguen en el pla i que estaran formades per equips amb perfils orientadors, prospectors i tècnics d'intermediació molt orientats a la inserció que entenguen que l'itinerari és un procés que persegueix un resultat concret, que no és altre que l'ocupació de les persones joves.

Segell d'empresa compromesa, actuació transversal amb l'objectiu de promoure participació de les empreses amb compromís social i posar-lo en valor.

El vuité ítem, altres actuacions relacionades.
He de dir-los que en l'àmbit d'actuació del Servof, que si bé no han sigut dissenyades per a Avalem Joves, altres actuacions es dirigixen també de manera complementària per a fomentar l'ocupació dels nostres i les nostre joves, com poden ser: pràctiques no laborals del Reial decret 1.
543/2011; mesures de promoció i difusió dels serveis a través de la participació en fires, trobades i fòrums d'ocupació; mobilitat internacional a través de la xarxa Eures; Mentoring a través de la xarxa de mentors voluntaris del Servof, aquest servei està disponible en el Servof Emprén del centre Servof d'ocupació del nostre territori.

A més, els relacione altres actuacions que des de l'àmbit de l'administració de La Generalitat es dirigixen així mateix a fomentar l'ocupació juvenil (soroll de papers), com són:

Centres de turisme de l'Agència Valenciana de Turisme.
Desenvolupen accions formatives que permeten aconseguir un certificat de professionalitat de nivell inicial per a treballar en el món de l'hostaleria i el turisme.

La Direcció General de Formació Professional i Ensenyaments de Règim Especial ofereixen completar l'FP bàsica a les persones joves de dèsset a vint-i-nou anys que no han completat els seus estudis obligatoris i es troben actualment escolaritzats i sense ocupació.

La Direcció General d'Universitat, Recerca i Ciència disposa d'un programa d'ajudes a la realització d'estudis de màster que faciliten a les persones joves titulades l'accés a la primera ocupació.

L'Institut Valencià de Competitivitat Empresarial ofereix les beques Talent, la fi de les quals és la formació i especialització professional de joves amb titulació universitària, així com la realització de pràctiques sobre diferents aspectes que afecten al procés d'internacionalització de l'empresa del País Valencià.

Així mateix, les beques Ivace E+E per a l'especialització professional en comerç exterior dirigides a joves menors de trenta anys titulats de cicles formatius de grau superior, de les famílies d'administració i gestió, comerç i màrqueting en situació de desocupació.
El nombre d'aquestes beques es va duplicar en 2016 i es continuarà amb la mateixa quantia per al 2017.

I, per últim, l'Institut Valencià de la Joventut posa a disposició de la joventut valenciana beques per a la realització de pràctiques formatives i cursos d'idiomes en l'estranger.

El nové ítem, organització.
Avalem Joves s'organitza en itineraris compostos per un conjunt integrat i coherent de les actuacions que he nomenat anteriorment.
Tots els itineraris inclouen unes accions bàsiques i que són les següents: acollida, orientació i dispositius d'intermediació com els grups de recerca d'ocupació.
La resta d'actuacions es proposen segons el segment de persones joves destinataris de cada itinerari.

Els tres itineraris bàsics són: programa itinerari dirigit a joves amb titulació universitària que no troben oportunitats laborals; programa itinerari dirigit a joves amb una qualificació no adequada a la demanda del mercat de treball i que han perdut l'ocupació, i el programa itinerari dirigit a joves amb baix nivell d'ocupabilitat.

Quant a la implementació administrativa, Avalem Joves es realitza a través d'òrgans de l'administració de La Generalitat i compta, a més, amb la participació d'altres agents socials com sindicats, pimes, associacions, universitats, etcètera.

El dècim ítem: cronograma.
Pel que fa al cronograma d'aquest projecte, la planificació de la implementació i avaluació d'Avalem Joves abasta el període 2016-2020.
Les actuacions preparatòries tenen diversos períodes de desenvolupament segons el seu tipus.

D'altra banda, el desenvolupament dels programes, accions formatives, serveis de suport a l'emprenedoria, ajudes a l'ocupació i orientació ja van començar a implementar-se des dels passats anys.

Finalment, el seguiment i l'avaluació d'Avalem Joves es produirà en els últims trimestres de cada any de la seua vigència, a partir de 2017.

Resultats esperats del pla -l'onzé ítem-.
Els resultats esperats d'Avalem Joves s'han estimat en funció de les diverses o diferents actuacions.
Sessions d'acolliment, accions d'orientació laboral i tutories individualitzades.
S'espera que els beneficiaris directes siguen 70.
300 persones joves; així mateix, que les persones participants que completen la intervenció siguen 56.
500, i que les persones que obtinguen un contracte o ingressen en formació siguen 19.
700.

Competències bàsiques i transversals, itineraris formatius, programes mixts d'ocupació, formació i altres accions de qualificació.
Esperem que les persones beneficiàries directes siguen 14.
700 joves; així mateix, que els participants que completen la intervenció siguen 11.
820, i que les que reben una oferta d'ocupació siguen 5.
480, i que les que s'integren en el sistema d'educació siguen 135.

Ajudes a la contractació i mesures de foment de l'ocupació.
S'espera que les persones beneficiàries directes siguen 2.
760 joves; així mateix, que els participants que completen la intervenció siguen 1.
940, i que les que obtinguen una ocupació inclosa per compte propi després de la seua participació siguen 820.

Quant a serveis de suport i tutorització d'emprenedors, s'espera que les beneficiàries directes siguen 1.
700 joves; així mateix, que els participants que obtinguen una ocupació inclosa per compte propi després de la seua participació siguen 255.

I dotzé ítem: seguiment i avaluació d'Avalem Joves.
En el marc de les exigències sobre seguiment i avaluació provinents, tant de la normativa autonòmica com de l'estatal i comunitària, les accions i programes d'Avalem Joves comptaran amb un pla d'avaluació dissenyat específicament per a garantir l'eficàcia, l'eficiència i l'impacte dels programes en relació amb els objectius globals.

A aquest efecte, el Servof està col·laborant amb un equip multidisplinari de professors i professores del Departament d'Estadística i Investigació Operativa de la Universitat Politècnica de València, que estan dissenyant un model econòmic sobre l'impacte que es susceptible de generar cada programa o grup.
.
.
, grups de programes, a partir dels indicadors establerts en la reglamentació comunitària i estatal.

En aquest context, a més dels indicadors de seguiment que s'han definit ja a nivell comunitari, han de tenir-se en compte altres tipus d'indicadors, com la ràtio de taxa de desocupació jove enfront de la taxa de desocupació general, com a indicador global, i la taxa de joves que no es troben treballant ni immersos en els sistemes formatiu i educatiu; la proporció de joves que no es troben treballant ni immersos en els sistemes formatiu i educatiu que són aturats o aturades, i el percentatge de joves que no es troben treballant ni immersos en els sistemes formatiu i educatiu, aturats o aturades de llarga durada.

Sobre la base d'això, enguany s'efectuarà la primera avaluació de l'estat d'execució del pla, i una altra intermèdia de tot el període previst per a ratificar o no l'efectivitat de les diferents mesures.

No obstant açò, les dades conegudes fins al moment conviden a l'optimisme.
Al llarg de 2016 han sigut atesos prop de cent mil persones joves en les diferents polítiques actives d'ocupació desenvolupades pel Servof.
Així mateix, des del començament del pla, els indicadors associats al mateix han millorat, disminuint la ràtio de la taxa de l'atur entre les persones joves i el total de la població, disminuint el percentatge de persones que ni estudien ni treballen i el percentatge de persones que ni estudien ni treballen que són aturades de llarga durada.
I s'incrementa el percentatge de persones que ni estudien ni treballen que són aturades, la qual cosa significa que aquest segment de població es va incorporant poc a poc al mercat laboral.

I ja per a acabar, el pressupost.
Per finalitzar, el pressupost associat a les actuacions agrupades previstes en Avalem Joves és, com vostés molt bé saben, de més de 205 milions d'euros per a tot el període 2016-2020.

Com poden veure, el pla Avalem Joves és fruit d'un estudi conscienciós i minuciós de la realitat sociolaboral que pateixen les persones joves desocupades, i ha tingut la participació en la seua confecció per part dels diferents agents socials, econòmics, juvenils, locals i polítics, sent un projecte integral, inclusiu, i que esperem i desitgem que ajude a cohesionar la societat valenciana.

A partir d'ara, quede al seu lliure criteri.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Com la compareixença ha estat sol·licitada tant pel Grup Parlamentari Socialista com pel Grup Parlamentari Popular, tindran huit minuts cadascun d'estos grups per a fer la intervenció, i la resta dels grups, per ordre, per quatre minuts.

Té la paraula la portaveu del Grup Socialista per huit minuts.
Endavant.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, presidenta.

Señor conseller, muchísimas gracias por estar aquí otra vez.
Bienvenido.

Desde nuestro grupo, ya lo hemos dicho en otras ocasiones, somos muy conocedores y muy conscientes de la importante tarea que se está desarrollando desde su conselleria.

Sabemos que la prioridad política de su línea de trabajo en la conselleria es crear ocupación, que parece una palabra sencilla, pero tiene un contenido muy complicado.

Sabemos que se está haciendo todo aquello que pueda contribuir a generar empleo.

Además, queremos destacar también que una de las primeras líneas políticas que se puso en marcha, y con acciones concretas, eran dirigidas al empleo juvenil.
O sea, que desde el primer momento supimos qué era lo que estaba pasando con nuestros jóvenes.

Sin embargo, y siendo conocedores que algunos diputados que están aquí no les gusta que repasemos qué ha estado pasando en nuestra comunitat, yo sí lo voy a volver a hacer, porque siempre he considerado que para poder entender el presente, y las acciones y algunas decisiones que se han tomado, y algunas actuaciones que se han hecho, pues es importante que sepamos cuál es el punto de origen que nos ha llevado a ello.
Y, bueno, yo creo que eso es muy importante.
No es recordar; es vivir lo que ha ocurrido.

Lo ha dicho usted en su intervención, yo lo voy a repetir, y es que en nuestra comunitat no se implementó el programa de Garantía Juvenil, y no solamente es que no se implementó, sino que es que estaba paralizada.
No prácticamente, es que estaba paralizada.

Además, las acciones y el fomento y la promoción del empleo en nuestros jóvenes nunca fue una prioridad -brilló por su ausencia- y formaba parte de una política de brazos cruzados y una política de vamos a ver qué es lo que va a pasar, pero nunca vimos que era realmente lo que podía pasar.

Lamentablemente esto formaba parte de una acción de la no política.
Sin embargo, no solamente estaba afectando a las políticas de empleo juvenil, sino, como en otras ocasiones hemos tenido la oportunidad de hablar, afectaba a toda la dirección que se llevaba -política- para el empleo en nuestra comunitat.

En definitiva, hicimos llegar.
.
.
, se hizo llegar con el anterior gobierno a nuestros jóvenes que, desde las administraciones públicas, no se iba a poder hacer nada por ellos y que tenían que buscarse la vida.
Y es lo que luego hemos tenido que vivir, como la pérdida de talento en nuestra sociedad.

Usted lo ha dicho, ha parafraseado.
.
.
, un desastre.
Hemos partido de un desastre.
Así que con este contexto, pues es cuando hemos empezado a hacer aquello que se debería haber hecho, porque no se hizo cuando tocaba.

Y eso nos ha obligado a abrir un camino, y ahora estamos trabajando para invertir y revertir una situación que no ha sido fácil desde la comunitat y, como usted muy bien ha explicado, la propia Garantia Juvenil y su propia estructura crea impedimentos para que se pueda avanzar.
Y en eso, también a nivel nacional, su conselleria ha tenido un papel definitivo e importante, junto con otras.
.
.
, comunidades autónomas que no están gobernadas por el Partido Popular.

Yo creo que lo ha explicado muy bien: Avalem Joves es un plan de choque.
Yo creo que eso lo define todo.
Es una acción política -eso es muy importante-.
Avalem es una acción de gestión decidida, y que tiene un objetivo, que lo ha.
.
.
, es muy claro, y es impulsar la empleabilidad y la formación entre nuestros jóvenes.
Otra frase sencilla que tiene un contenido muy dificultoso.
Pero era muy necesario, señor conseller, yo creo que era vital que lo pusiéramos en marcha.

Así que yo creo que hemos empezado un plano político de actuación totalmente diferente.
Estamos en la acción frente a la pasividad de la que veníamos; estamos en la atención frente a la despreocupación, y en la ambición social frente a una cómoda resignación a la que se nos había acostumbrado.

Los objetivos que marca Avalem Joves están muy bien definidos.
Yo me gusta resumirlos en seis: queremos mejorar la ocupabilidad, incrementar la inserción laboral, facilitar la competitividad de nuestras pymes para que formen parte del círculo generador de empleo, queremos que nuestros jóvenes y nuestras empresas formen parte del cambio del modelo productivo y, además, fomentamos el emprendimiento.
Y una cosa que me parece muy importante, es que creemos que existen nuevos nichos de empleo, como son los sectores emergentes y, por supuesto, los sectores tradicionales, que nunca nadie se ocupó de ellos tampoco.

Yo creo que son acciones directas y concretas para que nuestros jóvenes adquieran y formen parte por fin de un compromiso social dentro de nuestra sociedad y, sobre todo, que dejen de ser un colectivo vulnerable.

Yo creo que, con esta mirada distinta y propositiva, la ruta marcada permite recobrar el pulso en este colectivo que estaba, como ya hemos dicho, olvidado, y nos gustaría destacar la importancia que tiene acometer este tipo de acciones desde la participación y el consenso, que, como usted muy bien ha detallado, se ha contado con el máximo de agentes implicados para que pudieran definir y pudieran formar parte de los objetivos que se tenían que concretar.

A mí me gusta insistir en el concepto de unión de intereses, pero la unión de intereses que sean globales, no particulares.
Y yo creo que hemos conseguido unir a nuestros jóvenes, sus intereses, para que puedan acceder a la formación que les permita entrar en el mercado de trabajo y, además, implicamos a nuestras empresas para que puedan incorporar a esas personas que vamos a formar y puedan recoger su talento.
Es el consenso y el esfuerzo.
Es otra manera de trabajar.
Es otro espíritu político, y eso se refleja en lo que proponemos.

En el plan Avalem Joves es importante, aunque lo decimos de una manera singular, pero está dotado económicamente.
Así que eso va a permitir que sus objetivos, que están marcados, estén reforzados económicamente.
Además tiene una planificación en su implementación que usted ha detallado, y además va a tener una evaluación durante todo el período 2016-2020.
Siempre hemos hablado de la importancia de hacer una valoración de las políticas que se ponen en marcha.
Eso nos permitirá hablar de resultados que podamos ratificar y evaluar la efectividad de las medidas que se han implementado.

Podemos, además, tener un control y la detección de los problemas que nos puedan ir surgiendo.
Y, bueno, ya usted ha explicado también que desde el Servef se ha atendido en diferentes políticas ya cerca de cien mil jóvenes.

Mire, señor conseller, este camino que hemos iniciado a nosotros nos gusta.
¿Sabe por qué?
Porque…, lo digo así, un poco suena a broma, pero por fin tenemos un plan en esta conselleria.
Y por fin venimos de un plan que solamente beneficiaba a unos pocos y ahora nos hemos trazado un plan que vamos a intentar y seguro que vamos a poder beneficiar a unos muchos.
A esto, pues no estábamos muy acostumbrados.

Tenemos un plan que intenta crear en nuestra tierra futuro para que nuestros jóvenes prosperen.
Intentamos dar confianza.
Vamos a generar motivación porque vamos a estar ahí, en el acompañamiento, en la orientación y la formación, como bien ha explicado.

Yo sé que desde su conselleria se cree en la innovación, se apuesta por ello, se trabaja para crear empleo.
Un empleo, como siempre hemos dicho, de calidad, con salarios dignos, con condiciones dignas de trabajo también para nuestros jóvenes y para el resto de colectivos.

Yo creo que en este camino nos queda mucho por recorrer, señor Climent, pero no nos salgamos de él.
Nosotros le vamos a acompañar, sabe que estamos ahí y formamos parte.
Pero es un buen plan, señor conseller.
Vamos a trabajar, aunque no sea fácil, pero estoy convencida de que conseguiremos ayudar a dignificar la sociedad valenciana.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.

Ara el portaveu del Partit Popular té huit minuts per a fer la seua intervenció.
Quan vosté vullga.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidenta.

Señor Climent, señor conseller.

En primer lugar, quería que mis primeras palabras fueran de agradecimiento por comparecer en esta Comisión de Política Social y Empleo.
Señor Climent, nunca es tarde si la dicha es buena.
Ha tardado usted un año en venir a esta comisión, la comparecencia estaba solicitada hace un año, en febrero y en enero de 2016.
Bueno, nunca es tarde si la dicha es buena.
La solicitamos para conocer las medidas concretas que iba a tener este plan, el presupuesto y cómo se iba a dotar presupuestariamente y anualmente a cada una de las acciones que ustedes proponían dentro de este plan.

Pero, bueno, pese a todo, llega usted un año más tarde, como decía, bueno, pues con la intención, con la misma intención y con la misma utilidad de conocer cuáles son esas acciones que tenía este plan, porque la verdad yo creo que para muchos jóvenes ha pasado totalmente invisible.
Y también pues para poder, desde la perspectiva de la aplicación de un año, poder dar cuenta de los resultados que ha dado, que han ofrecido durante todo este año.

El Grupo Popular ya le mostró sus dudas respecto de este plan, porque es verdad que usted ha comentado muchas medidas, muchos objetivos, muchas acciones.
Pero la realidad es que esas acciones, esas buenas intenciones, esa propaganda que ustedes hicieron del plan se tienen que concretar en algo, tiene que haber después unas actuaciones, tiene que haber gestión para llevarlas a cabo.
Y eso es en lo que…, en la medida, pues hemos estado observando que es lo que no se está cumpliendo.

Y sabemos que usted tiene buenas intenciones para llevarlo a cabo, señor conseller, sabemos que usted trabaja mucho desde la conselleria para que este plan goce de una buena implantación, ¿no?
Y usted comentaba los trabajos que habían llevado las comunidades autónomas en las negociaciones también con el Gobierno de España para mejorar el mismo plan.
El problema es que a usted le han dejado solo su propio partido, su propio partido.
Yo le comento por qué.

Usted ha dicho que hizo, usted mismo llevó la propuesta a la ministra… (veus i pausa) -gracias-.
Usted ha comentado que usted mismo le hizo una propuesta a la ministra para mejorar la inscripción de los jóvenes en el registro, en el sistema de Garantía Juvenil, y que esas mismas decisiones, esas actuaciones que el Gobierno de España, conjuntamente con las comunidades autónomas y conjuntamente con las inspecciones o los agentes implicados en la Garantía Juvenil lo plasmaron en un real decreto ley.
¿Sabe qué paso en el Congreso de los Diputados cuando había que convalidar el real decreto ley, del cual usted formó parte en su relación o en su proposición del mismo?
Que su grupo político, Compromís, no lo respaldó, no lo respaldó.
Es una vergüenza que no respaldara acciones que, como usted mismo catalogaba en esta comisión, en sus propias palabras, agradecía que era un gran avance para poder inscribir a los jóvenes, para poder hacer que más jóvenes pudiesen acceder a todos estos recursos.

En definitiva, su plan, volviendo otra vez a su plan, ¿no?
, haciendo estas pequeñas consideraciones, creo que es importante pasar, como decía, del marketing, de las buenas acciones, de las buenas palabras a las cosas concretas, a las cosas concretas de su plan.

Usted, señor conseller, usted, el gobierno valenciano, vendieron el plan Avalem Joves como la gran esperanza para los jóvenes, un hito que iba a marcar un antes y un después en las políticas de empleo juvenil en la Comunitat Valenciana.
Iban ustedes a acabar con el desempleo juvenil prácticamente en la Comunitat Valenciana.
Los jóvenes exiliados valencianos iban a volver todos en masa, porque en la Comunidad Valenciana iban a tener oportunidades de empleo.
No sé, le preguntaría que cuántos han vuelto, cuántas personas exiliadas han vuelto.

Un año más tarde podemos afirmar con contundencia que este plan ha sido un auténtico fracaso.
Le voy a poner varios ejemplos.
Dijeron, dicen, que llevaba un presupuesto de 200 millones de euros, que no están contemplados en los presupuestos.
Que este plan no tiene ayudas al emprendimiento juvenil, convendrá conmigo que el plan de empleo juvenil, como mínimo, debe de llevar aparejada una fuerte apuesta, medidas para que los jóvenes puedan emprender.
Y sin una apuesta clara por la formación.

En datos objetivos, señor Climent, no le hablo de posibles ni de futuribles, le ofrezco datos objetivos.

La línea de ayudas para el fomento de la contratación indefinida de jóvenes dentro del marco de Avalem Joves, en otras palabras, subvencionar a empresas para que puedan contratar a gente joven.
Sin duda, una buena idea, siendo que en la Comunitat Valenciana tenemos una alta tasa de desempleo juvenil.
Presupuesto: 3 millones de euros.
¿Sabe cuál es el resultado de la gestión de esos 3 millones de euros?
Que únicamente uno, únicamente se han concedido 1 de cada 10 euros, señor conseller, 1 de cada 10 euros.
Únicamente se han concedido 460.
000 de los 3 millones de euros.
Han dejado perder más de 2,5 millones.
¿A usted esto le parece una buena cifra de gestión, señor Climent?
9 de cada 10 euros con los que iban a subvencionar a las empresas para poder contratar a gente joven y que gente joven pudiese optar a un contrato de trabajo lo han dejado perder.
¿Sabe cuántas empresas se han vinculado al programa y han solicitado esa subvención?
En alguna ocasión, señor conseller, se la he preguntado esta misma cuestión, y usted me ha contestado que eran muchas las empresas interesadas y que eran muchos los jóvenes también interesados en beneficiarse.

Hoy sabemos que únicamente han recibido la subvención 21 empresas en la Comunitat Valenciana.
No son datos que me invente, me lo contestó usted mismo la semana pasada.
Que iban a alcanzar y, dentro de la estructura de su discurso decía que iban a alcanzar a 8.
000 jóvenes, que iban a obtener un contrato 19.
600, que los perceptores de las ayudas a la contratación ésta que le estoy diciendo iban a ser 2.
760 jóvenes los que iban a conseguir un contrato a través de estos incentivos.
Y únicamente han conseguido, señor Climent, 50 contratos indefinidos a jornada completa.
8 a tiempo parcial.
En un plan que dura cuatro años podemos entender que cada año estaría el objetivo de conseguir el 25%, ¿no?
, para conseguir el total.
Pero apenas este año ha llegado al 2% con esos 50 contratos, como decía.

¿Sabe, señor conseller, cuánto dinero ha destinado La Generalitat en incentivos a la contratación, de esos 460.
000?
Han aportado el 8%, 37.
000 euros.
La apuesta del Consell ha sido del 8% en incentivar estos contratos.

¿Sabe, conseller, cuánto dinero se han destinado en campañas de publicidad para estas mismas ayudas?
21.
000 euros en un contrato menor.
¿Lo sabe?
¿Lo conoce?
Yo creo que es público.

Ustedes gastan casi lo mismo en propaganda del plan que su apuesta por incentivar la contratación de la gente joven.
Ésta es la apuesta.
Esa le parece una buena gestión, señor Climent.
Convendrá conmigo que los resultados de su tan publicitado plan de Avalem Joves ha sido un fracaso.

Ahora entiendo que haya costado y que cueste venir aquí a dar…, bueno, a dar cuenta de la gestión.
Pero ya no me quiero quedar ahí.
Y simplemente es criticar.
Quería preguntar qué es lo que tiene previsto hacer para que esto no vuelva a suceder.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Passem ara a la resta dels grups.
Té la paraula el Grup Podem per quatre minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, presidenta.

Y muchas gracias, señor Climent, por su exposición.
No sé si usted está solo o no.
En cualquier caso, mejor solo que mal acompañado, a tenor del TSJ.
(Rialles) (Algú diu: Â«Molt bé, molt bé.
Â»)

Nosotros entendemos que el plan Avalem Joves, ya entrando en materia, tiene los retos que tiene cualquier plan que trate de solucionar un programa estructural como es el enorme desempleo juvenil.

Por tanto, y usted lo ha explicado en los objetivos y en la estrategia del diseño del plan, pues trata de cubrir acciones a corto plazo y a largo plazo que irían más en línea de la efectiva modificación del modelo productivo sin la cual, digamos, las medidas que se tomen pues no dejarán de ser en muchos casos parches.
Por eso, donde me gustaría poner el foco es en cómo se complementa este plan de Avalem Joves con ese cambio del modelo productivo, por poner un ejemplo, para que se vea dónde voy.
Es decir, hablamos muchas veces de nuevos nichos de empleo, cuáles son el resto de medidas para potenciar esos nichos de empleo, cuáles son.
Acciones concretas como el que se anunció el pasado noviembre, como los talleres de empleo, que se están proponiendo para los jóvenes, deberían ir en esa estrategia de cambio de modelo productivo.
¿Cuál es el resultado de esos talleres de momento?
¿En qué consisten?
Porque está claro que a corto plazo y sobre todo, digamos, en esas tres distintas situaciones que usted ha descrito, en las que se encuentran los jóvenes a tenor de la formación o de su situación, las medidas de corto plazo igual deben incidir, pues sí, en el modelo de la hostelería, en el sector del turismo, pero que es algo que a fin de cuentas perpetúa el tipo de modelo productivo que queremos cambiar.

Esto es un poco cómo se está dando esa relación, teniendo en cuenta que uno de los factores principales donde este plan incide en el modelo productivo, como es las pymes, creo que no está teniendo el resultado esperado.
Si podría también pues decirnos, según su conselleria, cuál es el motivo de que no esté teniendo el resultado esperado, ya que creo que eran datos de diciembre.
De momento solo habían entrado 70 en contrato indefinido.
Según datos de diciembre, 70.

Otra cuestión por la que queríamos preguntarle era por cómo están entrando en el Avalem Joves los colectivos en situación de mayor, digamos, diversidad funcional, que han tenido problemas, tanto por acceso como por la estrategia del plan.
O sea, cuáles son los datos de estos colectivos.

Y, por último, bueno, y relacionado con esta visión estratégica de cómo ir solucionando a largo plazo el problema estructural, que entendemos que no es fácil.
Muchas veces hablamos de que…, y muchas medidas van a que los jóvenes entiendan qué es lo que quieren las empresas de ellos, o.
.
.
, que los jóvenes están, digamos, sobreformados en relación al tejido social, cuando creo que la visión debería ser la contraria.
Es decir, ¿cómo modificamos este tejido para que ese valor no se pierda?
Entonces, ¿qué medidas de apoyo se están tomando para que eso se realice?
Porque si no, incidir en el emprendimiento, cuando no hay una red que mantenga ese emprendimiento, creo que es fomentar la desesperación.

Y nada más, muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Passem ara al Grup Ciutadans per un màxim de quatre minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Woodward Poch:

buenos días, señor conseller.

Mire, después de un año de tener ya el plan Avalem Joves, yo realmente pensaba que más que venir a explicarnos otra vez lo que era el plan, nos hubiera venido a dar.
.
.
, (veus) bueno, nos hubiera venido a dar el seguimiento y la evaluación del mismo.
Yo me voy a lo que es.
.
.
, el programa en sí.
Con esto no quiero dar ninguna reprimenda, ni nada, sino que quiero decir que.
.
.
, todo lo que nos ha contado creo que lo tenemos ya empapado un poquitín y que nos han dicho.
.
.
, y lo hemos leído y releído, y ya se nos presentó en su momento.

Entonces, yo hubiera.
.
.
, esperaba que me hubiera venido a decir algo más de lo.
.
.
¿Cómo va el plan realmente en sí?
¿Cómo.
.
.
, cómo.
.
.
?
(Veus) Bueno, bien, bien.
.
.
Tras las cifras que hemos visto a final del 31 del doce del 2016, es un fracaso completo.
Ojalá.
.
.
, el plan acaba de empezar y yo lo que quiero decir.
.
.
, que me hubiera gustado que nos hubiera dicho qué problemas tienen los jóvenes.
.
.
Realmente usted sí que ha dicho que.
.
.
, y yo le iba.
.
.
, una de las preguntas es la inscripción.
.
.
, el problema realmente que usted ya ha dicho que.
.
.
, voy a Madrid y.
.
.
, el tema de la inscripción hace.
.
.
, ha trabajado el joven para.
.
.
, para poder inscribirse, o no.
Luego, si realmente ese joven tiene la ayuda para hacer la inscripción.
Ya no una vez dentro del plan, sino antes de hacer el.
.
.
, entrar a poder inscribirse.

También, yo, por mucho que digan, en el programa que ustedes presentaron, que no somos nosotros los que lo hemos confeccionado -y, además, aquí le vuelvo a brindar nuestro apoyo en todos estos temas-, pues una de las conclusiones que había o uno de los indicadores en el seguimiento y evaluación del plan era que al final del ejercicio habría una evaluación.
.
.
, al final de cada ejercicio.

Yo pienso que el 31 del doce del 2016 teníamos que haber tenido una evaluación.
Como también dijo aquí en su momento el señor Nomdedéu que nos daría los datos.
.
.
, nosotros nos hemos esperado.
Pensábamos en esta comparecencia suya que nos lo iba a dar y, realmente, no hemos recibido nada.
Y gracias a unas preguntas que hizo mi compañero del PP, pues tenemos unos datos que.
.
.
, por eso le decía yo que eran escalofriantes en el sentido de la contratación.
Ojalá sea el principio de lo que es la implementación del plan y vaya a mayores.
Pero todos sabemos que no por poner dinero, pues esto.
.
.
, van a salir trabajos así como así.
Es muy complicado y el mercado laboral es el que es.

Pero ya le digo que en el programa (inintel·ligible) .
.
.
decía que Â«redacción del informe de evaluación, producto final que recoge conclusiones y recomendaciones obtenidasÂ».
Eso es lo que a nosotros nos hubiera gustado tener aquí hoy, a fecha de febrero de 2017, de cómo va el plan, cómo va su seguimiento, qué piensa la gente que está dentro del plan.
Si nos vamos a los resultados esperados, si tenemos que llegar a las cifras que aparecen aquí de 19.
700 participantes que obtienen un contrato, pues.
.
.
, va a ser muy complicado.

Luego, las tasas de desempleo juvenil son altas.
.
.
, lo que pasa es que hay otros sectores que no toca hoy, que son mucho más preocupantes creo yo que el tema del desempleo juvenil, también en nuestra comunidad y en toda España.

Me gustaría saber.
.
.
, una de las cosas que ha dicho y es uno.
.
.
, y si me.
.
.
, me excedo un poco del tiempo, me lo permitirán, hablaba.
.
.
, usted ha dicho que se está diseñando el modelo estadístico de evaluación del impacto y que es susceptible de.
.
.
, que genera el programa por parte de la universidad, pero esto ya estaba recogido en el plan y pensaba que eso ya estaría.
.
.
, ya estaría en marcha o ya se sabría el diseño de ese modelo estadístico.
Me gustaría saber en qué situación se encuentra ese modelo para.
.
.
, estadístico de evaluación de impacto en estos momentos o vamos a esperarnos todo el 2017.

Y luego uno de los temas importantes, que usted lo ha dicho, es la pérdida de talento, de la gente que se va fuera.
.
.
, yo me pregunto en voz alta que qué solución tenían esos jóvenes aquí la comunidad, en España.
Cuál es realmente el motivo de su marcha y realmente si la gente que está fuera, quiere volver o no quiere volver.
Sabe que si los que vuelven o están volviendo son los que tienen poca formación académica y ahí están peor de lo que estarían aquí.
Y los que sí que tienen la formación académica y tienen un trabajo, creo que se lo.
.
.
, no sé, antes de dar el paso de volver, se lo piensan mucho, porque las condiciones son mucho mejor fuera que aquí, y no creo que se les pueda mejorar conforme está el mercado laboral.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Per favor, els demane que s'ajusten al temps, perquè s'ha passat un minut de quatre i crea un greuge comparatiu respecte els seus companys.

Té ara la paraula la representant de Compromís, senyora Campello, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, senyora presidenta.

Bon dia, senyor conseller.

Jo vull dir-li que, per la meua part, que crec encara que sóc d'una cosa pareguda al seu partit, (rient) no està a soles.

Hui crec que ha vingut aquí a explicar-mos d'alguna manera una aposta ferma del Consell pel jovent valencià.
Una aposta que sí que està fent el seu govern.

Durant els últims vint anys el jovent era entés d'alguna manera per part del govern com l'Â«enemigoÂ».
Inclús se va dir la paraula enemigo referint-se als joves valencians, ¿no?
, quan van eixir al carrer a defensar els seus drets.

Se va deixar l'associacionisme pràcticament a banda i sense finançament.
I, al mateix temps, se creaven càrrecs i llocs de feina per a les joventuts del partit que estava governant.
Eixos sí que tenien un pla d'avalem, vaja.
Estaven ben avalats.
Si te feies el carnet de Nuevas Generaciones, tenies més possibilitats d'estar avalat pel govern anterior.

Però bé, seguint en el nostre pla i el nostre avalem, parlem de 205 milions d'euros que contribuiran a millorar la situació laboral i formativa del jovent valencià, que, en definitiva, ha de ser el futur, la garantia de futur de la nostra terra.

Les xifres, com parlàvem i s'ha comentat aquí, són alarmants.
En gener de 2017, l'atur registrat entre els menors de trenta anys al nostre territori donava com a resultat quasi 63.
000 joves, dels quals el 77% no rep cap tipus de prestació, i és curiós com el 66% pertanyen al sector serveis.

I si mirem l'EPA del quart trimestre de 2016, les xifres serien encara pitjors: parlem de 122.
000 joves que estan buscant feina.

Ha de ser responsabilitat del nostre govern engegar mecanismes d'acompanyament per a totes eixes persones les quals el sistema d'alguna manera va deixant al marge.
Un acompanyament que siga efectiu perquè el pas des de l'educació obligatòria a l'educació superior, a la formació professional o a l'educació menys formal siga un veritable pas endavant en la seua formació i que, a més, puga millorar la seua ocupabilitat i donar un pas al món laboral.

Sense este acompanyament, jo crec que moltes vegades els joves se senten com donant un salt al buit des de.
.
.
, des d'eixa educació bàsica al món laboral o des de.
.
.
, o com donar el pas a altres formacions.
I, finalment, queden exclosos d'un sistema que el que fa és primar l'excel·lència, i castiga rotundament i precaritza els currículums més populars.
I, a més, també precaritza els sistemes d'aprenentatge menys formals o menys reglats.

Jo crec que este sistema, sense un acompanyament efectiu per part dels poders públics, tendix a cronificar eixes situacions i crear un estancament vital, que finalment fa que eixos joves queden en exclusió social o.
.
.
, en risc d'exclusió social, que tots sabem que quan parlem de risc d'exclusió social pràcticament és un eufemisme, perquè són persones que ja estan en exclusió.

Tot i això no podem oblidar que els recursos de La Generalitat són escassos i limitats, però que estan endavant i que.
.
.
, d'alguna manera jo sé que el nostre govern està preocupat per demanar-li a l'estat que pose en marxa -ui, se me'n va el temps- tot açò.

Però.
.
.
, (veus) -sí- jo volia dir-li que sabem perfectament que ha sigut molt complicat posar en marxa l'avalem amb tots els problemes que ha referit la Garantia Juvenil respecte a l'estat, que l'estat no ha estat del costat dels joves ni de les comunitats autònomes per posar en marxa tot açò, i a mi m'agradaria preguntar-li i saber un poc com ha sigut treballar contra gegants que, d'alguna manera, era l'estat espanyol, impedint que inclús els joves pogueren inscriure's fàcilment a la Garantia Juvenil.

Jo li vull donar l'enhorabona, perquè sé que des de les comunitats autònomes, i estant vosaltres també, haveu posat.
.
.
, haveu aconseguit que, en el nostre cas, des del Servof, ja directament pugam els joves apuntar-se a la Garantia Juvenil.

Res més.
Moltes gràcies.
(Algú diu: Â«Moltes gràcies.
Â»)

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

I, ara, ja té la paraula el senyor conseller per un temps il·limitat per a contestar les preguntes que se li han plantejat.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Jo, primer que res, el que sí que vull és agrair el to de tots i cadascun dels que heu participat, perquè és d'agrair que intentem xarrar de situacions, de problemes, de plans en un diàleg cordial, perquè això farà possible que a la millor ens entengam més i millor, que no a la millor increpant o, fins i tot, sent poc constructius per a un problema que jo vaig catalogar en el seu moment que havia de ser un problema d'estat, vull dir.

I qualsevol altra cosa, és a dir, qualsevol granet de sorra que es perga és roín per a eixe objectiu màxim que hem de tindre tots els que estem ací, ¿no?
, bàsicament, que és aconseguir la cohesió social de la nostra societat.
Jo crec que si eixe objectiu no el tenim tots clar ací, algú haurà d'alçar-se i anar-se'n.
I, més a més, quan tenim nombres de gent en risc d'exclusió social tan alts com tenim en este territori.

Per tant, qualsevol política que fa este Consell i que fa este conseller i tota la conselleria d'economia sostenible va encaminada a d'això, a tenir una societat el més cohesionada possible.
Qualsevol altra cosa, jo pense que no seria ètica, ¿val?

Partint d'eixa premissa, és clar que he d'agrair a la senyora diputada Toñi el fet que estiga al costat de la conselleria i del Consell, el suport continuat que estem tenint des del grup parlamentari i, fins i tot, fent una aposta decidida per les polítiques que estem emprenent en totes eixes dificultats que tenim en aquests moments.
Però jo ja diria que no estrictament en l'àmbit econòmic, sinó jo aniria a problemàtiques d'àmbit estructural.

I reestructurar, reconstruir un edifici que està enderrocat costa moltíssim més que a la millor el tenir única i exclusivament un solar.
Perquè si el tens enderrocat, hauràs de llevar els enderrocs primer; després, hauràs d'intentar fer uns bons fonaments, i hauràs de construir de baix cap a dalt.
I eixa és la situació.

¿Què vull dir amb açò?
Que un servidor voldria anar a sis mil per hora, però la realitat no ens deixa.
I supose que totes les senyories que estan assentades ahí els encantaria que, en compte de parlar d'un 30%, com hem parlat, d'atur juvenil, estiguérem parlant del 5%, del 6% o, fins tot, menys.
És a dir, de l'estructural que es parla.

Però la realitat no és eixa.
I hem d'anar a generar estructura, a tirar endavant una transformació del model productiu que ens ajude a generar ocupació.
Ahí jo pense que el diputat Antonio Estañ ha pegat en el clau, en el clau.
I jo demanaria col·laboració al màxim, en este cas amb esta conselleria i en este tema, perquè si no anem tots de la mà i no comencem a generar estructura per a la transformació del model productiu, anant cap a un model productiu amb la seua base potent ha de ser el primer i el sector de la transformació, no farem res.
I no tinc ganes d'anar-me'n més enrere, perquè aleshores començaré a despotricar de com s'ha gestionat per a poder arribar on estem.
Perquè açò no és fruit d'un dia, açò és fruit que les coses no s'han fet com tocava.

A més a més he de dir que no estic gens sols, estic molt acompanyat, estic molt acotxat i espere estar més acotxat no únicament i exclusivament amb Compromís o amb el Partit Socialista o en este cas clarament amb Podem, és a dir, els partits que sustenten el govern, sinó que espere estar més acotxat amb el Partit Popular i amb Ciudadanos.
Perquè no és una qüestió gaire fàcil, gaire fàcil.

Però partint d'ahí, jo vull que siguem optimistes.
I vaig a donar unes dades, unes dades que jo crec que ens diuen entre cometes que el camí que hem mamprés des d'un estudi rigorós de la situació, com he explicat, apostes decidides tècnicament i de participació, jo diria que este és el programa o el pla més participat, i ho vaig dir en el seu moment, de tota la història de la gestió democràtica d'este territori.
Almenys anem a fer-nos-ho de tots.
Vull dir que no ens hem deixat a ningú, fins i tot eixos sindicats minoritaris que resulta que mai han dit res han tingut la possibilitat de dir.
I hi ha unes dades, com per exemple que l' atur registrat ha baixat en la Comunitat Valenciana un 16,3%.
En Espanya saben quant?
Un 13.
És a dir, que anem pel camí.
Joves, estic parlant de joves sols.
Una dada jo crec que ens marca un poc el camí i ens dóna esperança d'allò que estem fent i com estem fent-ho.

Durant 2016 s'han formalitzat més de 5.
300 contractes indefinits més que durant l'any 2015, indefinits, són dades bones.
Aquesta contractació indefinida ha crescut en 2016 un 35% respecte a 2015, prop de 10 punts més que en Espanya.
La població activa ha crescut un 0,2%, mentre que en Espanya s'ha reduït prop d'un 6% de joves, és poquet, però un 0,2% ja és positiu, 800 joves més.
En Espanya no.
I, clar, a mi m'agradaria que el 0,2 es convertira en ni se sap.
Però són dades, torne a repetir, que estan indicant-nos que el pla, les polítiques que hem engegat no van tan malament com de vegades es diu.

Una altra dada.
S'han creat 29.
509 llocs de treball per a ocupar els joves menors de trenta anys.
Actualment hi ha 29.
500 joves més treballant que fa un any i mig o un any.
També és positiu.

Sisé punt.
L'ocupació juvenil ha crescut un 12,1% des de juny de 2015, 10 punts per damunt del creixement mitjà de l'estat espanyol, un 2,3.

Seté punt.
L'atur juvenil s'ha reduït un 19%, actualment segons l'enquesta de població activa hi ha 28.
700 menys aturats que en juny de 2015, que ens agradaria més, a qui no?
, a qui no?

I, per últim, una dada que també he dit, he dit: la taxa de l'atur entre els menors de trenta anys està situada en el 30,8%, baixant més de 7 punts percentuals en aquest últim any i mig.
A mi m'agradaria estar en el 5 en eixe atur estructural, però hem baixat 7,3 punts en l'atur juvenil.
Per tant, són dades que d'alguna manera o altra ens indiquen que anem fent camí.

Què ens agradaria?
Haver començat en un camí que no estiguera tallat.
Quan la meua companya Marian diu, Â«ha sigut dur el poder engegar un projecte com aquest o haver-te enfrontat a gegants com els de l'estat.
.
.
Â», que són gegants que sempre et miren des de darrere del plasma sempre, no et miren a la cara, són molt difícils i ho dic seriosament, estan en les altures, no xafen terra, es pensen que són Déu sap què.
I ho dic aixina tant clar com estic dient-ho.

I quan intentem parlar amb ells i els diem que el programa de Garantia Juvenil no el podem dur endavant amb les premisses que ells van aprovar i que haurien de canviar eixos criteris per a ajudar-nos a tirar endavant millor eixe programa de Garantia Juvenil, doncs, no ens feien cas, no ens feien cas!
Ens van dir que per a apuntar-se al fitxer un havia de tindre 6 màsters i la diferència de 4.
000 a 23.
000 és perquè hi ha hagut ajuda.
Si no tenim ajuda i posem ajuda a gent per a poder omplir la seua fitxa no estaríem en 23.
000; si gestionem des de la desídia i sense acompanyar la gent, estaríem ara amb 6.
000 com a molt.
I probablement la gent que té més problemes, perquè no té estudis, ni treballa, eixa gent resulta que no estaria ni apuntada, eixa diferència de 2.
000 la tindríem amb la gent que realment ha acabat una carrera, que s'assenta i que no té ocupació.
I, per tant, hem d'acompanyar-los.
Clar, mos han posat pedres, murs per a poder tirar endavant un pla que haguera pogut ser encara més eficaç i eficient si no haguérem tingut eixos problemes.

I en estos moments, si no s'aprova el reial decret de 23 de desembre, amb tota probabilitat molts diners que vam pressupostar per al programa de Garantia Juvenil estarien en execució i ens haguera donat més possibilitats per a poder millorar estos resultats, però no hem pogut fins ara.
Què passa?
Que ens farà córrer més, ens farà córrer més perquè no podem permetre'ns perdre ni un euro de la Unió Europea.

I ací tenim programes subvencionats fins al 91% que si no ens espavilem els perdrem i després vorem qui té la culpa, el conseller per no gestionar bé.
(Remors) Estic dient-ho jo, estic dient-ho jo, perquè ja sé el que ve, al final ja sabem què és el que pensa un i el que dirà un en un moment determinat.

I ara anem amb la llengua fora i s'estan fent més hores que un rellotge per a poder tirar endavant els programes de Garantia Juvenil i vorem com ens ixen, ja ho dic ací, vorem com mos ixen, que jo espere que mos isquen al final bé.
Però hem perdut un any, hem perdut un any i ara anem a vore com es desenvolupa la situació.

Respecte a l'avaluació que havia plantejat també el diputat de Ciudadanos, Antonio, he dit en la meua intervenció que si volem treballar amb indicadors clars, que els he anomenat amb rigor, haurem d'avaluar a finals de 2017.
I jo espere que enguany puguem avaluar i puguem tindre tots els indicadors amb l'ajuda de la universitat politècnica.
I jo em compromet a vindre a finals de 2017 o principis de 2018 per a explicar com ha anat l'avaluació, perquè no tinc cap problema en vindre tantes voltes faça falta a explicar el que faça falta.

Això ho dic pel diputat Juan Carlos, perquè diu que pareix ser que no vullga vindre.
No.
Vosté, totes les preguntes que em fa pense que li les conteste.
Vull dir que totes les interpel·lacions vaig mirar l'últim semestre de 2016 i el conseller més interpel·lat, el d'economia sostenible, 14; respecte al segon conseller la meitat, 7.
És a dir, vosaltres teniu els números també.
El que més preguntes, el conseller d'economia en respon més i Juan Carlos, que és el meu amic.
Vull dir que sí.
Però per això altres motius hi hauran hagut pel fet que este conseller no vinga ací a intentar explicar i posar damunt la taula tot el que estem fent i bàsicament com ho estem fent, com estem fent-ho.
Perquè ens agradaria avançar més, però és impossible.

Després, altres temes que és de veres, Antonio, s'ha de fer política de baix cap a d'alt, hem de canviar les formes de fer política, no es poden prendre decisions des de d'alt sense anar amb companyia o amb connivència amb l'empresariat.
I això costa.
Vull dir que l'ocupació jove ha d'anar acompanyada de les necessitats reals que té la nostra societat i bàsicament els nostres sectors productius.
I això estem fent-ho.
Però també he de dir que és complicat i és difícil, perquè eixe modus operandi no s'havia fet mai.
Un posava les seues polítiques, les deixa caure i si anaven bé arribaven a la societat i si no anaven bé es quedaven ahí.

Nosaltres, el que volem és partir de les necessitats reals tant formatives com d'inserció laboral i ja he de dir que fins i tot tenim comissions, Servof, educació, en este cas fent, que estem treballant en eixa línia que jo espere que això ens done o assente les bases perquè en un futur, fent els cursos de formació o la formació dual escaient en funció de les necessitats i no que fem cursos d'informàtica per a tot el món, el café para todos, que després no servix per a res.
Per tant, això estem treballant-ho.

També els puc dir que no serà de hui per a demà, perquè necessita un procés de parlar molt i d'estructurar molt com anem a treballar en companyia de l'empresariat.
I a més necessitem de manera imperiosa, i ho dic ací, que l'empresariat d'una vegada per totes s'organitze bé per a poder parlar amb ell.
Això ho dic ací.
Perquè no és fàcil tampoc per a l'administració la situació associativa que en un moment determinat hem tingut per a poder fer este tipus de polítiques.
És a dir, més impediments que ens hem trobat pel camí per a poder estructurar millor tota la feina que teníem clara des d'un primer moment que volíem, és a dir, pel tema de l'ocupació nosaltres podem tindre totes les bones intencions, tots els plans que vullguem, però necessitem de molts actors i actrius que ajuden en el sistema en què ens movem a que l'ocupació vaja endavant.

De totes maneres, jo he de dir que la línia que hem agafat en polítiques actives d'ocupació, però sobretot en eixa transformació i suport d'un model productiu basat en l'economia real i no en l'especulativa, això anirà donant fruits.
Vull dir que el fet de començar a tenir polígons industrials que la gent està comprant ja parcel·les per a construir, això vol dir que a la millor en el període de dos anys, tres anys, comencem a vore que hi ha més ocupació més estable i esperem que amb més productivitat i més qualitat.
Això ens ajudarà.
Però sabem cap on anem i estem treballant-ho.
Però, torne a repetir, no sóc Embrujada, que ho he repetit algunes vegades.

Una de les qüestions, vull dir, Juan Carlos, no és una catàstrofe conforme moltes vegades vosté vol vendre.
Jo crec que hem de ser una miqueta més seriosos a l'hora de vendre.
Hem de generar confiances perquè, si no generem confiances, no generem fiabilitat en el sistema en què estem, resulta que això provoca que les coses puguen anar més malament.
I per això dic jo que és important que pugam anar tots de la mà.

De vegades també diuen que no n'hi ha res pressupostat i tal.
47 milions d'euros.
Jo vaig dir 205 milions d'euros, dels quals, en 2016 n'hi havien 47 i enguany n'hi han quaranta i tants també.
Vull dir, que anem a utilitzar-los, any rere any, els 205.
I els fons europeus, els que no hem pogut gestionar en un any, intentarem anar en la llengua fora i gestionar-los en l'any següent.
Però el pressupost sí que està ahí.
He sentit jo que sembla ser que no n'hi havia res pressupostat i sí que està.

I sí que li done la raó en el tema de la contractació perquè és que, a més, li ho vaig dir l'altre dia, eixos números li'ls passe jo.
Que és de veres, és dir, sols 463.
000 euros hem tingut, però, torne a repetir, pel problema que li dic d'estructurar el tema de baix cap a dalt en companyia de l'empresariat, que no ho hem fet.
És a dir que pràcticament ha sigut el traure l'ordre i això és el que ha eixit des de l'ordre i ha arribat als qui l'han vista i l'han demanada.

Ara estem demanant ja la complicitat.
I, en eixa complicitat, doncs, vorem a l'any que ve com va.
Jo espere que en eixa complicitat i les necessitats, doncs, puga anar.
.
.
, puga anar millor.

Però, en definitiva, hem de reestructurar tota l'administració perquè les coses ens vagen bé i tot el model en què volem créixer econòmicament.
I això, torne a repetir, encara estem llevant enderrocs.
Quan ja tingam el solar i comencem ja a fer els fonaments forts, anirem parlant.
Però eixe és el camí.

I jo, per a acabar-los en esta intervenció, jo no sé si vostés han llegit El factor H, jo els el recomane.
És un llibret d'un paisà nostre, crec que és d'Aspe, l'escriu en castellà i parla del factor H, no?
Tres hacs que són importants per a la gestió, per al dia a dia de qualsevol dels qui estem ací, i són les que marquen el que ha de ser un poc la línia de treball i de futur d'este territori, no?
I no parla de parlar o que la política es fa des dels discursos.
Parla de la Â«hÂ», hacer; de la Â«hÂ», humildad; i de la Â«hÂ», humor.
I, per tant, a este conseller això li va agradar molt; intenta fer, intenta ser el màxim humil possible i intente tindre sempre un somriure en la boca, perquè crec que és el més important.

Moltes gràcies.
(Rialles)

La senyora presidenta:

Bé, senyories, el reglament establix que, en casos excepcionals, se podria obrir un torn per a formular preguntes o demanar aclariments.

Si no n'hi ha res.
.
.
Sí, tindria.
.
.
Val?
(Se sent una veu que diu: Â«Tots.
Â») Aleshores, tots.
(Rialles) Doncs, tindrien un màxim de dos minuts, perquè el temps l'establix la mesa.
Si els sembla, dos minutets per a poder demanar.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Quatre.
Â») No, el reglament diu que les al·lusions i les rèpliques sí que són quatre, però les intervencions pactades són el temps que establix la mesa.

Ens queden.
.
.
(Veus) No, no, el reglament no establix això.
No és una rèplica.
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Han cambiado el criterio.
Â») No.
Si vosté vol fer una rèplica, és un altre punt.
Jo estic parlant de què establix el reglament.
És justament el que m'ha assessorat el senyor lletrat que mos acompanya.
(Veus)

¿Vosté vol fer una rèplica?
Per tant, en este torn, ¿no vol intervindre?
(Veus) Ah!
Val, val.
Això sí que pot ser, no?
¿O com està això?
(El lletrat, amb el micròfon tancat, diu: Â«Si l'ha contradit en els seus arguments, sí.
Si no, no.
Â») Si l'ha contradit en els seus arguments, sí.
(Se sent una veu que diu, rient: Â«Un poquet, un poquet.
Â»)

Bé, aleshores, obrim els terminis d'intervencions de dos minuts per a formular preguntes o demanar aclariments de la informació facilitada.

Tindria la paraula, en primer lloc, el representant del Grup Podemos-Podem per dos minuts.

Endavant.

Ah!
No, perdó.
(Se sent una veu que diu: Â«Toñi primero.
Â») Sí, sí, perdó.
El Partit Socialista primer, per dos minuts.

Endavant.

La senyora Serna Serrano:

Bueno, yo quiero aclarar que el conseller comparece aquí hoy para explicar el contenido del programa Avalem Joves, solicitado por el Grupo Socialista y solicitado por el grupo del Partido Popular.
Y eso es lo que ha hecho el conseller, explicar el contenido y los objetivos del programa Avalem Joves.
Esa es mi aclaración.

Y mi segunda puntualización, es que, conociendo la Garantía Juvenil y cómo ha funcionado y todo lo que se nos pide, pues, a lo mejor está ahí… No sé, porque, como nunca nos lo han explicado, pues, yo me voy a quedar con la idea de que por eso nunca se implementó, ¿no?
Y cuando ahora nosotros nos ponemos a implementarlo, pues, resulta que no estamos haciendo política ni estamos haciendo gestión.
Se nos pide que hagamos ilusionismo.

Y, bueno, yo creo que este Consell y esta conselleria y este conseller son muy conscientes de la realidad social y las deficiencias estructurales que tiene nuestra comunitat y toda la situación cómo está.
Y creo que se está trabajando en esa línea.
Lo ha explicado muy bien el conseller cuáles son los objetivos y los pasos que se están dando.

Y también voy a puntualizar que yo no sé si está solo o no, porque no sé qué hace ni con quién va ni nada de eso, (rialles) porque eso es muy particular.
Pero yo he acabado mi intervención diciendo que este grupo está contento con este plan y que este camino que hemos iniciado nosotros le vamos a acompañar.
Entonces, pues, no sé, iremos algunos más que usted solo, ¿vale?

Muchas gracias.
(Veus i rialles)

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies.

Passaríem ara al Partit Popular, si vol fer vosté alguna pregunta o, si no, va a la rèplica directament.

Per tant, passaríem al Grup Podemos-Podem, per un màxim de dos minuts.

Endavant.

El senyor Estañ García:

Sí, muy brevemente.

Ha hablado usted de ciertos problemas de interlocución con el mundo empresarial, ¿no?
, digamos por una falta de organización de la articulación del mismo.
Pero, cuando se hablaba y aparecía en prensa de esta falta de contratación de jóvenes por las pymes, se hablaba de una cierta desconfianza del mundo empresarial en materia de pagos, burocracia…, también por una cuestión anterior, o de, digamos, la respetabilidad que se han generado algunos.
Pero, bueno, si esto está fundado o si los motivos se circunscribían mal, pues, eso, a esta falta de interlocución…, cuando, en todo caso, se están planteando iniciativas que van en favor de estas pymes, ¿no?

Luego, me gustaría recordarle la cuestión del acceso al plan de colectivos en situación más desfavorable.
O sea, qué medidas se pretenden y si tiene algunos datos de… (Veus) ¿Sí?
Val.

¡Ah, bueno!
Y, para que no se me olvide tampoco, que en el debate de septiembre de política general se aprobó producir…, ese gran debate de política general, se aprobó la producción de informes trimestrales del plan.
Usted ha hablado de informes en el último trimestre.
Si eso… (Veus) Bueno, pues, si se va a implementar esta cuestión.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies.

I ara tindria la paraula el representant del Grup Ciutadans, per un màxim de dos minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Bueno, buenas tardes de nuevo, señor conseller.

Pues, mire, ¿qué quiere que le diga?
Desde nuestro grupo, yo creo que le hemos tendido la mano siempre, y desde mi persona, al menos en esta problemática tan importante.

Y era por eso, ya… Mi intervención, que he hecho antes, es que me hubiera gustado lo que ha dicho en la segunda intervención suya, que es lo interesante y era lo que podríamos haber debatido.
Porque es lo que le he dicho, que al principio ha vuelto a explicar todo lo que era el plan, que ya lo conocíamos, y era lo que le había pedido yo, datos y, efectivamente, haber dicho cómo estaba la situación y por qué eran los datos que reflejaban, a 31 de diciembre, la situación del desempleo o contratos que se habían hecho en este sector.
Y de ahí, pues, podíamos haber hecho el debate.

Sin duda, todo lo que ha existido hasta la fecha no ha surtido efecto.
Yo, en la primera intervención, ya le he dicho que suponíamos que era la primera implantación del año y que dará sus frutos a lo largo.
Y eso es lo que estaremos esperando.

También es cierto que, aunque estemos mejorando todos los indicadores, la situación aún estamos por encima del nivel nacional de desempleo, y sobre todo en el sector joven.

Y más que nada era esto.
Que ojalá hubiera dado en la primera parte de su intervención los datos estadísticos y el seguimiento que iba teniendo el plan, y no hubieran sido las preguntas que le he hecho en la primera parte las que le hubiera efectuado.

Y lo único que sí que me gustaría saber, si puede ser -y con esta pregunta no quiero que sea otra vez tomada como una cosa mala que le estoy preguntando- es todos los temas de los contratos -y termino- si están relacionados con el Avalem Joves o no, o es demasiado pronto; quiero decir, lo que nos ha explicado al principio.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Ara, per part de la representant de Compromís, per un màxim de dos minuts.

Endavant, quan vosté vullga.

La senyora Campello Moreno:

Jo vaig a.
.
.
Jo crec que el senyor conseller ha sigut bastant planer i ha fet ús de la seua entenebilitat perquè poguérem entendre un poc com ha sigut el seu viatge durant este any cap a l'avalem i per desenvolupar l'avalem i en tot açò de la Garantia Juvenil.

I jo, en eixa mateixa practicitat, no?
, i d'exemples, volia explicar-li una cosa que me venia ara a la ment, mentres escoltava, sobretot, algunes intervencions aquí en la comissió.
Jo, durant el govern del Partit Popular, vaig estar treballant en un centre juvenil, on jo m'havia d'encarregar de l'oci d'un barri de perifèria, que és el meu barri a més, d'Elx -bé, la companya Toñi també el coneixerà.

Bé, doncs, jo estava allí per a dedicar-me a l'oci d'eixos joves.
Aplegà el temps d'arreplegada de la fruita en la Vega Baja i, clar, jo tenia allí molts xiquillos, molts adolescents que estaven en l'atur, sense treballar, sense estudiar i sense res, no?
Bé, doncs, no sabien redactar-se un currículum, no havia ningú per part de l'estat ni per part de les administracions que els ajudara a fer-se un currículum.
I per arreplegar fruita en la Vega Baja o en qualsevol lloc, ja te demanen un currículum.
Jo tenia cues de xiquillos, perquè s'havia corregut la veu que jo els ajudava a fer el currículum.

Eixe és l'acompanyament que ha fet el govern del Partit Popular als joves que s'han quedat pel camí en el sistema.
No s'ha fet absolutament res.
I, de no fer-se absolutament res a demanar-mos-ho tot en este temps, a mi me pareix que és prou lamentable.
I, sobretot, que aquí ens vinguen a parlar de amigos de Madrid i de companys de Madrid quan, precisament, el que ha estat passant és que el govern de Madrid no ha posat totes les ferramentes a l'abast de les comunitats autònomes per poder desenvolupar la Garantia Juvenil i de demanar comptes aquí sobre una gestió que els teus companys de partit de Madrid no han estat fent bé, doncs, també me pareix molt molt molt lamentable.

Ja, per a acabar, sí que volia preguntar-li, un poc, sobre com pot ser o com preveuen que siga o si ja està sent la coordinació en els diferents actes que estan en l'entorn de la Garantia Juvenil.
En el ple de la setmana passada, aprovàrem una proposta, en la qual instàvem la conselleria perquè crearen una mesa de coordinació en els agents de la joventut organitzada, de l'Ivaj i la direcció de general de plans europeus.
Veure un poc com està eixe tema i què estan fent.

I donar-li les gràcies per la seua intervenció i haver estat hui aquí.

Gràcies.
(El conseller, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Gràcies.
Â»)

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltes gràcies per les seues preguntes.

I ara el conseller Climent té un temps de.
.
.
¿Deu minuts, en té suficient per a contestar?
(El conseller diu: Â«Sí, o menys.
Â») Molt bé.
Doncs, vinga, un màxim, però pot vosté acabar quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Sí.

Bé, Antonio, desconfiança diria jo poc, eh?
Vull dir, és normal que després de certes actituds, doncs, el generar confiança també per part de l'empresariat respecte, a la millor, si cobraven o no cobraven per part de l'administració, doncs, és de veres, no?
És això que de vegades el president diu, moltíssimes vegades, Â«hem de guanyar, doncs, eixa reputació que hem perdut com a territori i com a administracióÂ», i això només es guanya amb actituds, amb fets.
I això no es guanya en tres mesos.
S'ha de guanyar en algun any que altre.
I per tant, és aixina, és aixina.
Estem en el procés de reconstrucció.
Eixa és la realitat.

I jo de col·lectius desfavorables no tinc cap dada ací, però li la puc passar.
Si és una pregunta concreta, jo li la passe.
Sí que puc dir-li en el tema de 50 contractes, i a més conteste, indefinits, ajornada.
El nombre de sol·licituds presentades han sigut 82, de les quals 61 corresponen a empreses i 21 a autònoms.
S'han subvencionat 50 contractes indefinits, a jornada completa per a joves, dels quals 26 són dones.

En València, s'ha subvencionat 19 contractes indefinits a jornada completa, 12 en Castelló i 19 en Alacant.
I huit contractes indefinits a temps parcial per a joves, dels quals tres són dones, i d'ahí cinc s'han realitzat en Alacant, tres en València i cap en Castelló.
Són les dades que tenim respecte a contractació.

I després, en principi la idea és a final d'any, però tindre un informe semestral.
És a dir que, si puguérem, a la millor a mitat d'any tindríem ja algun informe que pot estar, si el tenim, al seu abast, sense ningun problema.

Després, diputada Toñi, amiga Toñi, el Â«nunca caminarás soloÂ», com estàvem dient, l'himne del Liverpool.
Jo em senc acompanyat, la veritat, i em senc molt acompanyat concretament pels tres grups parlamentaris que estan sustentant el govern.
I si no, doncs diria el contrari.
Per tant (rient) podem.
.
.
Bàsicament, eh, bàsicament, i per tant, anem treballant.
I això és important també per a sentir-se un poc tranquil des de la gestió.
Això és bàsic.

Anem a vore, senyor Antonio, senyor diputat, jo intente ser fidel a allò que em pregunten.
No em pregunten el que m'han preguntat.
Pregunte'm altra cosa i aleshores intentaré contestar-li.
M'explique.
La segona part, si m'hagueren preguntat: vosté concrete en dades este tema, este tema i este tema.
Doncs a la millor, tal.
Però és que la pregunta, com molt bé dia la diputada Toñi i Juan Carlos és un informe i què és el que anem a fer de l'Avalem Joves.

I per tant, he intentat marcar els ítems de tot allò que creem que és l'Avalem Joves.
Doncs a la millor l'any que ve hem de dir: avaluació de l'Avalem Joves, i simplement parlarem de números i res més.

I després, també, contestant-li a la meua companya de Compromís, Marian, les coses no s'arreglen soles.
Tu ho has dit.
És a dir, en política o s'és proactiu i estàs pendent que les coses vagen, i treballes molt, o les coses no s'arreglen per art de màgia.
Passa, i ací em sap greu dir-ho, però és que tenim un president del govern que és expert en això.
Pensa que les coses s'arreglen soles, i s'han de manejar molt, s'han de manejar molt.

Sí, té molta sort el president del nostre govern té molta sort, perquè moltes coses se li arreglen sense fer res.
I això no toca.
Jo pense que en política s'ha de ser prou proactiu.
I sent proactiu i treballant molt, te n'ixen moltes malament, i no arribes.
Per tant, tu imagina si esperes que el sistema vaja solucionant-te un muntó de coses.

I sí que he de dir-li que s'està coordinant, des del mateix Servof s'està treballant en la coordinació, bàsicament per a avaluar i per vore de quina manera podem millorar en cadascun dels estaments que són importants per a la contractació el tema dels joves.
És a dir, estem condemnats, i a més és una condemna positiva, a treballar amb la gent.
I si no treballem amb la gent, serà impossible que les coses mínimament agafen un camí positiu per a la nostra societat, i més en els moments en què estem.

No sé si vos he contestat a tots, però crec que sí, no?

Gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Gràcies, senyor Climent.

Ara seria el moment de les rèpliques.
Té la paraula el representant del Partit Popular per a fer la seua rèplica.

El senyor Caballero Montañés:

Moltes gràcies, presidenta.

Moltes gràcies, conseller, per la seua compareixença, por los datos que nos ha ofrecido hoy aquí y esas gráficas que también le solicitaría, si nos las puede hacer llegar también a los grupos.
Desde el Grupo Popular no se ha cuestionado en ningún momento los datos positivos del empleo en la Comunidad Valenciana y en España.
En ningún momento lo hemos hecho.

De hecho, le voy a dar alguno más, porque yo considero, como alguna compañera mía y como muchos compañeros que hoy aquí lo han dicho, hay que recordar de dónde venimos para saber dónde estamos.
Y yo le quiero ofrecer algún dato más que seguramente se haya obviado sin ninguna intención, pero quería recordar que, claro, cuando el Partido Popular llegó al gobierno, ese gigante, veremos a ver dónde están los muros, dónde están los solares y dónde están esas piedras en el camino.

Le decía que, cuando llegó el Partido Popular al gobierno de España, hubo un gobierno que dejó más de cinco millones de parados, que cerraban las empresas a diario, que más de un millón y medio de familias estaban con todos sus miembros en el paro.
Que, cuando llegamos al gobierno, se destruían 1.
500 empleos al día, 1.
500 al día, y que hoy se están creando 2.
100 empleos al día.

Es que la situación en la que ustedes llegaron al gobierno no era la misma que la que se encontró, por ejemplo, el Partido Popular a nivel nacional.
Sí, sí, porque cuando nosotros llegamos al gobierno, el Partido Popular llegó al gobierno, se pasó de una tasa de paro del 18 al 50% de tasa de paro juvenil.
En esos últimos años se destruyeron un millón de empleos entre gente menores de 25 años, y no hicieron nada.
¿Quién es la piedra en el camino?
¿Dónde está el solar?
¿Quién es el gigante?

Yo le voy a hablar de cosas concretas.
Porque decía usted, señor conseller, que el presidente del gobierno tenía la suerte o esperaba que a ver si todo se arreglaba sin él hacer nada.
Yo quiero darle algún dato.
El impulso de la Garantía Juvenil en España, la reforma laboral, la ley de emprendedores, la apuesta por la formación profesional dual, la tarifa plana para los autónomos, la ley de estabilidad presupuestaria, el plan de pago a proveedores.

Es que estamos hablando de muchas medidas que ha puesto el Gobierno de España en marcha para que hoy la sociedad valenciana (remors), usted también (algú diu: Â«Xxt.
Â») en la gestión en la Comunidad Valenciana podamos estar como estamos, celebrando datos positivos.
Pero eso nada tiene que ver con su plan.
Esa es la diferencia.
Aquí hemos venido a hablar del plan Avalem Joves, no de los datos generales del empleo en la Comunidad Valenciana.

Y al Partido Popular nos encontrará por supuesto a su lado, si algunos no quieren estar, no lo estarán, pero estaremos a su lado siempre para ayudar a crear más y mejor empleo.
Pero ese no es el resultado del plan Avalem Joves.
Y lo que queremos es ayudar, porque queremos que más jóvenes puedan optar a un puesto de trabajo, a una oportunidad en España para que pueda tener un futuro digno en nuestra comunitat.

Y hablamos por ejemplo del real decreto ley que usted negoció, y hacía esa referencia antes.
Usted negoció en la conferencia sectorial de presidentes, se lo pidió a la ministra, y usted mismo ha dicho hoy aquí que, sin esa reforma, si en el real decreto ley se hubiesen perdido muchos fondos y no se hubiesen podido gestionar, pero la realidad es que su partido se abstuvo y no le respaldó.
No le respaldó.

Entonces, se posicionó en esa abstención, en ese no querer dar el apoyo.
Y lo que sí le agradezco al Grupo Socialista, al Grupo Ciudadanos, que sí apoyaron la convalidación del real decreto ley, que usted negoció en esa conferencia sectorial, y que hizo muchas propuestas que se recogieron en ese real decreto ley, que le apoyaran, pero no por el bien del gobierno de España, sino por el bien de todos los jóvenes valencianos.

Por último, le quería relatar unos hechos que sí son de su plan, no de tónica general.
Unos hechos que me hizo llegar un chico a través de una red social, un desempleado que se acercó al Servef en busca de oportunidades.

Se llama Carles.
Carles es licenciado y desde que dejó la universidad, está en el paro.
Leo textualmente, dice: Â«Acudí al Servef antes de acabar el año, me di de alta como desempleado y solicité información de Avalem Joves.
Pregunté si tenían ayudas para poder montar una pequeña empresa.
Yo no tengo grandes recursos para empezar de cero, pero tengo conocimientos y ganas de emprender.
Me dijeron que no había nada.

Â»Pregunté por cursos de formación de Avalem Joves específicos, pero tampoco había nada específico.
Me remitían a cursos de formación para parados que no tenían que ver con la información académica.
Pregunté por alguna subvención, algún incentivo, algún recurso que ofreciese Avalem Joves a jóvenes desempleados, y me contestaron que no había nada, que únicamente me podían dar de alta en el sistema y esperar a que me llamaran.
Â»

Ayer mismo le pregunté a Carles, señor conseller, si le habían llamado, y me dijo que todavía no le habían llamado.
Me dijo que salió del Servef con la sensación de que el programa Avalem Joves era únicamente un póster que había colgado en la pared…

La senyora presidenta:

Senyor Caballero.

El senyor Caballero Montañés:

.
.
.
pero que de ayudas destinadas a que los jóvenes pudiesen salir del desempleo había poco.
Lo que queremos es justamente.
.
.

La senyora presidenta:

Disculpe, es que ja se passa més d'un minut.

El senyor Caballero Montañés:

.
.
.
atajar esta realidad, tenderle la mano al conseller, trabajar juntos, mostrarle nuestro respaldo.
Sabemos que de usted no depende todo.
Arregle al señor Nomdedéu, póngale las pilas, sé que usted no tiene mucho que ver (veus), pero lo que queremos es ayudar y dar una solución a personas como Carles, muchas de ellas valencianas, para tener una oportunidad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Per favor, demane que s'ajusten als temps.
Ha passat més d'un minut i mig i això és una diferència i és una falta de respecte, respecte als altres companys.

Gràcies.

Ara, senyor Climent.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Molt ràpid.

La senyora presidenta:

Endavant.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Bé, senyor diputat, jo li agrairia, i em pose a la seua disposició perquè em passe el mail o el telèfon d'esta persona, i jo mateix em posaré en contacte amb ell, sense ningun problema.
Perquè estem per a d'això, i aleshores contrastarem el que vosté m'acaba de dir.

Independentment d'això, he de dir-li que ja està bé de llevar-se puces de damunt.
El Partit Popular ve d'una majoria absoluta.
En el 2014, fa un decret.
Ha tingut possibilitat, perquè les comunitats autònomes han estat dient-li que el fitxer era un desastre.
I no ho ha fet.
I, això, tingau vosté clar, independentment que el meu partit s'haja abstingut, haja votat en contra o haja votat que sí.

Independentment va tindre l'oportunitat en una supermajoria absoluta de poder decidir que canviava els criteris per a millorar l'ocupació i poder ús dels fons de Garantia Juvenil amb una facilitat tremenda.
I això no ho va fer.
Ah, ho ha fet ara.
Quant de temps han perdut?
En política, el temps és or.
En l'economia el temps és or.
Vull dir, en el dia a dia, tot, tot és important.
I, si s'haguera fet en el seu temps i forma, com demanaven comunitats autònomes del Partit Popular, comunitats autònomes del Partit Popular.
.
.

I després, tot el que m'ha dit vosté a canvi de què?
D'un austericidi continuat.
En educació, en sanitat, en dependència.
Valore vosté.
.
.
No, no, veja vosté quanta gent va haver de tirar en educació.
Veja vosté la dependència com funcionava.
Home, clar, vosté està buscant culpables en anteriors governs, quan.
.
.
En l'època que estaven vostés també n'hi ha un degoteig continu de gent que perdia la seua ocupació.

Per favor, sigam seriosos, anem a per feina, posem-nos les piles a partir d'este moment, que hi haja una col·laboració contínua entre totes i tots, i ataquem el problema des de l'arrel.
I intentem anar tots de la mà, per intentar que els nostres joves i les nostres joves puguen tindre mínimament un futur millor que el que tenen ara.
I, si no mamprenem ara anant tots, col·laborant, anem a tindre-ho complicat després, més del que ens pensem.

Per tant, estem posant les bases, potenciem-les i fem possible que mínimament en el transcurs d'estos tres o quatre anys anem revertint tota la situació dels nostres joves i les nostres joves, i que puguen decidir si volen quedar-se ací o se'n volen anar.
Però que decidixquen ells, no els obliguem, com de fet els hem obligat.
Fins i tot algun ministre o ministra va dir que se n'anaven de vacances o se n'anaven a saber de què.

Vull dir, per favor, i sigam més seriosos en tot allò que plantegem, i més en temes que tenen a vore d'una manera molt directa en la vida de les persones.
Perquè, al contrari, pense que estem fent-nos un flac favor totes i tots.

De totes maneres, ho deixe ahí.
Gràcies per haver pogut estar ací, haver pogut parlar del pla Avalem Joves.
I torne a repetir que estic a la seua disposició per a poder col·laborar en el que vostés creguen.
Vaig a dir-los una cosa: prompte tindran el programa o el pla Avalem Experiència damunt de la taula, perquè també, si estan disposats a aportar per al pla Avalem Experiència, els vaig a demanar que els grups de la cambra.
.
.
Sí, però a la millor us donem deu dies perquè és interessant.
.
.
Volem posar-lo ja també.
.
.
Vull dir, a més tard d'abril, igual que l'altre, volem posar-lo ja en marxa.
I aleshores, encara que tenim línies que anem fent, però l'Avalem Experiència prompte els citaré per a poder donar-los també els documents i que puguen aportar totes les idees que creguen.
Val?

Moltes gràcies i bon dia.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Moltes gràcies per vindre.

I ara una qüestió d'ordre.
Fem una xicotet pausa per a acomiadar al senyor conseller, però vull que sàpien que és la una menys cinc, que ens queden cinc punts.
.
.
Un, dos, tres.
.
.
Ens queden quatre punts.
Els tres primers, la mitjana és d'una hora de duració.
Per tant, jo agrairia que els portaveus se posen d'acord, parlem a vore com ho fem, si allarguem per la vesprada o bé posem una data per a la continuació.
Perquè jo crec que este matí és impossible.
.
.
És impossible acabar este matí abans de les tres.
I tampoc és qüestió de morir d'inanició ací en la comissió.

Per tant, som molt treballadors, les expectatives de treball eren molt bones, però esta compareixença era molt desitjada i veig que n'hi havia moltes ganes que el senyor conseller parlara i ell de contar-nos.
Per tant, per favor, agrairia que tots els portaveus se reuniren ara i proposeu a la mesa quines són les propostes.

Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Reprenem la comissió.

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença del senyor Julián Marcelo, coordinador de la petició 1062/2014 al president del Parlament Europeu, sobre la reducció de les ajudes de dependència a conseqüència de les revisions dels graus de discapacitat en el període 2012-2014, per a explicar el tractament, evolució i resultat d'esta en la Comissió de Peticions del Parlament Europeu, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 18.
552)

La senyora presidenta:

I per acord de tots els grups anem a passar a l'aprovació del pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de Julián Marcelo, coordinador de la petició 1.
062 del 2014, al president del Parlament Europeu, sobre la reducció de les ajudes de dependència a conseqüència de les revisions dels graus de discapacitat en el període 2012/2014 per a explicar el tractament, evolució i resultat d'esta comissió de peticions del Parlament Europeu, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Si els sembla a les seues senyories, passaríem directament a la votació.
¿Vots a favor?
S'entén, per tant, aprovat per unanimitat.
(Se senten veus que diuen: Â«No, no, no.
Â») ¡Ah!
, ¿no?
(Veus) ¿Abstencions?
Perdó, el Partit Popular abstenció i la resta de grups a favor.
10, 5, val?

Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures econòmiques i socials per a afavorir la conciliació de la vida familiar i laboral, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 36.
886, BOC número 126)

La senyora presidenta:

Passaríem, per tant, al punt número 3, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures econòmiques i socials per a afavorir la conciliació de la vida familiar i laboral, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula el grup proponent per un màxim de huit minuts.

Un moment, per favor.

Endavant, quan vullguen.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, presidenta.

Â«La incorporación de los dos miembros de la pareja al mundo laboral ha motivado uno de los cambios sociales más profundos en las últimas décadas, por lo que se hace necesario configurar un sistema que contemple las nuevas relaciones sociales surgidas y un nuevo modo de compromiso y cooperación entre mujeres y hombres que permitan un reparto equilibrado de responsabilidades en la vida profesional y en la privada.
Una de las consecuencias de estos cambios sociales es la necesidad de disponer de espacios y servicios que faciliten la conciliación, al mismo tiempo que aseguren una atención adecuada a los hijos.

Â»Por todo ello, desde la Dirección General de Familia se quiere contribuir a la existencia de una oferta adecuada de actividades gestionadas por asociaciones que faciliten la conciliación de la vida personal, familiar y laboral de las familias aragonesas.
Â»

Así reza la exposición de motivos de la Orden de fecha 9 de febrero de 2015 del Gobierno de Aragón que aprueba una orden para la realización de programas realizados por entidades sin ánimo de lucro que faciliten la conciliación de la vida familiar y laboral.

Y esto no es ni más ni menos que lo que se pide aquí, que el Consell habilite una orden dirigida a las entidades sin ánimo de lucro que realicen actividades dirigidas a fomentar la conciliación laboral y familiar contribuyendo con eso a la existencia de una oferta adecuada de actividades gestionadas por asociaciones que faciliten esta conciliación.

Cuando hablamos de conciliación es muy importante concienciar a las empresas, a los trabajadores de la necesidad de compatibilizar estas jornadas laborales maratonianas que todos tenemos para hacerlas compatibles con el cuidado de hijos, de dependientes.
Pero la conciliación laboral y familiar tiene una segunda vertiente, y es el hecho de que nadie tenga que renunciar de manera obligada a su proyección laboral por el hecho de tener que atender a unas necesidades familiares.

A nosotros, como amantes de libertad que somos, nos parece perfecto que una persona que quiera renunciar a su vida laboral para cuidar a sus familiares lo haga, pero lo que no podemos consentir es que esta renuncia venga obligada por las circunstancias personales y no por la mera voluntad.
Y esto es lo que ocurre cuando las personas no tienen recursos para poder conciliar esa vertiente laboral y familiar, y ahí es donde el Consell, el gobierno valenciano tiene la obligación de acudir.

Hace unos meses, cuando hablábamos en esta misma comisión de una PNL de conciliación, di unos datos que a mí entender son devastadores.
Cada año 380.
000 mujeres abandonan el mercado de trabajo frente a 14.
000 hombres; 32.
012 mujeres piden una excedencia por cuidado de hijos frente a 2.
116 hombres, el 94% de los casos.

Pero es que si nos vamos a los datos que se recogen en el informe de impacto de género en relación al personal de La Generalitat la cosa no mejora mucho.
Podemos ver, por ejemplo -por no extenderme-, en los últimos años que las solicitudes de reducción de jornada con disminución de retribuciones son de un 95% para las mujeres y un 88% en las licencias sin retribución, y en el 2016 -por no dar más datos- la cosa no ha mejorado nada.

El Grupo Popular está convencido de que no se va alcanzar nunca la igualdad real y efectiva si no se consigue una conciliación real y efectiva, una conciliación real de la vida familiar y laboral, y esa conciliación debe ser la misma para hombres y mujeres.
Por eso, ya nos opusimos en la otra comisión de política social cuando una diputada presentó una PNL donde en la exposición de motivos hacía referencia a las madres trabajadores, a las malas madres.
Pero, ¿esto qué es?
¿Son malos los padres que se van a trabajar y dejan a sus hijos, a sus dependientes, al cuidado de otras personas?
Es que eso ni se plantea.
Entonces, dejemos de utilizar estos términos.
Y, por favor, revisen las exposiciones de motivos que hacen porque o aquí estamos todos unidos o no podremos nunca avanzar en la igualdad real y efectiva.

En la actualidad, son muchas las entidades sin ánimo de lucro que realizan actividades tendentes a colaborar para que padres y madres no tengan que renunciar a sus trabajos para poder atender a sus familiares realizando actividades como comedores, escuelas de verano, actividades extraescolares, escuelas de Navidad, de Pascua, campamentos, pero estas entidades necesitan apoyo por parte de la administración para poder sufragar sus gastos y para poder llevar a cabo sus programas.

Por eso hoy solicitamos al Consell que habilite una orden específica para apoyar a estas entidades que realizan una labor tan importante en un tema tan crucial como éste porque, si no -como ya decíamos-, no se conseguirá esa plena igualdad.

Hemos visto cómo en el presupuesto ha desaparecido cualquier referencia presupuestaria, económica, en materia de conciliación.
Ahí vemos lo que les interesa la conciliación.
Por cierto, alguna diputada podría también revisar los presupuestos porque no sé si es por ignorancia o falta de la verdad pero no aparece ninguna relación, ninguna referencia en la ficha 4 de la dirección general del institut de les dones respecto a la conciliación.
Y ahora se lo voy a leer tal cual.

La verdad es que yo entiendo que ustedes consideran este tema que no es muy importante, porque por no saber no saben ni dónde estaba en el presupuesto recogido.
Y les voy a leer simplemente lo que dijo esta diputada en el pleno: Â«Vostés, amb totes les seues esmenes de conciliació no n'adrecen ni una on toca, ¡ni una!
, sinó que van totes, totes adreçades a la direcció general d'igualtat en la diversitat.
I ja li diguérem que no era això, que la diversitat i la igualtat són altres mesures, que el que vostés volien ja s'arreplega en la direcció general de l'institut de les dones a la qual vostés han ignorat -mal cacau que porta, bé, continue-, i van recollides en la fitxa 4 de la direcció general de l'institut de les dones.
Però vostés ¡cabuts!
, que vagen a diversitat en la igualtat, i això serà o bé perquè no s'enteren o tampoc escolten.
Â» Prefiero ya no seguir.
(Soroll de papers) Pero les voy a enseñar la ficha 4 del instituto de las mujeres, hay una referencia a conciliación.

Miren, en la ficha 4 de la igualdad en la diversidad sí que hay dos referencias a la conciliación, escasas y sin presupuesto pero aparecen: Â«Contribuir a la concienciación de la sociedad valenciana respecto a la conciliación de la vida personal, familiar y laboral.
Estudio y preparación de la primera estrategia valenciana de uso de los tiempos.
Â» Porque es que parece que les dé alergia hasta la palabra familia, ya por quitarla la quitan hasta de conciliación laboral y familiar.
La verdad es que nosotros tampoco entendemos dónde van añadidas, pero nuestras enmiendas iban dirigidas a donde ustedes las han colocado.
Mal cacao.

Por eso, hoy les pedimos que se sumen a este compromiso por la conciliación, que de verdad pongan una partida presupuestaria al objeto de esta conciliación, que no se quede solo en una declaración de intenciones y que de verdad comencemos a dar pasos para que esta conciliación sea real y efectiva y sea la misma para hombres y mujeres.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies per no esgotar el temps.

A vore si podem aconseguir entre tots no arribar als temps i pugam avançar.

Ara, té la paraula, per un màxim de quatre minuts, la portaveu del Grup Podemos-Podem.

Endavant.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, presidenta.

Nos traéis, desde el Grupo Parlamentario Popular, una PNL para favorecer la conciliación de la vida familiar y laboral.

La verdad es que cuando procedí a la lectura no sabía qué hacer con ella porque con un tema tan capital como la conciliación, un tema de triste realidad y un tema de absoluto futuro, de obligado futuro para quienes estamos en el plano político, y la verdad es que ventilarse el tema de la conciliación en un folio y de esta manera pues preferí ni siquiera esforzarme en enmendarla porque eran muchos los elementos; uno, el de la simplificación, pero otro también más grave, el de la óptica del planteamiento en el que se formulaba y en el que voy a insistir para justificar el por qué no.
Porque la óptica que se transmite en esta PNL es una óptica que consolida un modelo único familiar, un modelo unifamiliar, que es el de los padres, las madres, los hijos.
Eso en primer término.

Pero es que, en segundo término, mire, hablar de conciliación implica evidentemente hacer algo compatible con algo pero es que hay que superar el modelo de la conciliación.

Usted habla de la conciliación y en esa PNL no hay en ningún momento referencia a un elemento fundamental que implica pasar de la conciliación a la corresponsalidad.
No hay en su PNL ni una referencia por mínima que sea a la idea de la corresponsabilidad, y la corresponsabilidad es importante cuando de conciliación se habla para corresponsabilizarse de la vida y también de los cuidados.
Absolutamente importante.
Pero junto con ello la idea de la reconciliación, no solo de la conciliación, implica necesariamente políticas activas en el modelo laboral no puras medidas asistenciales como las que usted platea en su PNL, por mucho que además sean las ONG quienes las lleven a término.

Y, por último, o no por último, penúltimo, es necesario un plan estratégico, un plan estratégico que supera a su PNL, un plan estratégico para la conciliación de la vida laboral y familiar incorporando absolutamente a todos los actores implicados, evaluando las políticas públicas que se han implementado hasta ahora, ¡evaluando!
, lo que ustedes no han hecho nunca, evaluar, y por tanto un plan que mire a los hijos y las hijas, por supuesto, pero no solo, que mire por los cuidados, por los cuidados de los otros pero también de uno o de una misma; en definitiva, por conciliar la vida profesional con la vida privada, la que decida cada persona recogiendo o avalando el modelo familiar que estime por conveniente.

Y, por último, seguramente nos deberíamos de plantear también si no es necesario una jornada de 35 horas semanales que hagan también compatible esa vida profesional con una vida familiar, con una vida privada, porque además este modelo ya está experimentado en otras sociedades, está experimentado en Francia donde está dando tremendos resultados positivos con el empleo precario, el subempleo y por supuesto la pérdida de los derechos sociales para las mujeres.

Por tanto, ¡no!
, no por simplificación, no por consolidar un modelo familiar (soroll de papers) unidireccional que entiendo que defienda el Partido Popular pero que esta diputada y su grupo no comparten.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Meco.

Em diu el lletrat que per a agilitar puc proposar-los el que les rèpliques siguen de dos minuts, si els sembla bé, ¿val?

D'acord, doncs, té la paraula per dos minuts per a rèplica.

Endavant.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, presidenta.

No esperaba menos del Grupo Podemos.

Ventilar en un folio no, es iniciar una acción que hasta ahora está inexistente.
Por eso suponemos que ustedes votarán a favor de la otra PNL que también hemos presentado en materia de conciliación relativa a apoyo a los trabajadores que han reducido su jornada laboral, de sus palabras lo entiendo.

Por cierto, está bien que ustedes voten en Aragón sí a esto y aquí no, pero también me parece bien.

Y, luego, ¿modelo único de conciliación?
, ¿modelo único de familia?
, ¿que las familias monoparentales no concilian?
Creo que son las que más concilian porque son las que más dificultades tienen.
¿Y esas familias no pueden llevar a sus hijos a las ONG que realizan actividades?
(Veus) ¡Ah!
, ¿no?
Es que para mí familia es todo, toda familia, no como ustedes que hablaban de familias solo si tienen hijos, para mí también es familia una persona soltera, para mí también es familia una persona que está cuidando de sus padres, de un dependiente, pues de eso aquí se habló el otro día.

Entonces, lo que no podemos consentir es que usted diga que todas (veus), hablamos de todas las familias.
¡Ah!
, ¿no?
¿La PNL no habla de hacer una orden para instar al Consell a ayudar a las ONG, entidades sin ánimo de lucro que organicen actividades con el fin de conciliar la vida laboral y familiar?
Porque si no lo pone en la PNL ya me estoy preocupando porque eso es a lo que va referida la PNL, que es lo mismo que aprobó el Gobierno de Aragón con el apoyo del PSOE y de Podemos y que aquí, sin embargo, no lo quieren apoyar.

No entendemos que se refiera a un único modelo de familia, le vuelvo a repetir que las familias monoparentales en este caso son las que más se lo agradecerían.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Perdó, senyora Meco, em diuen que té dret a dos minuts, si vol contestar a la rèplica.

La senyora Meco Tébar:

No, simplemente decirle a la diputada que está aludiendo a unos trabajos en una comisión en los que esta diputada no participa.

Y yo lo que he valorado es el texto de una comisión, perdón, el texto de una PNL que se nos presenta en esta comisión.
Es eso lo que he valorado y sobre la base de esa valoración es con lo que se efectúa el posicionamiento.
Lo que se debatiera antes, lo que se debatiera después, lo que forme parte de otro contexto, de otra PNL, es otra cosa.
Esto es una PNL, esto habla de conciliación, esto es simplista.
Y esto no es adecuado para, insisto, para resolver adecuadamente un tema de tanta complejidad, y me corregía la diputada Mònica Álvaro antes, que no es un folio; es medio folio.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Meco.

Té, ara, el portaveu de Ciutadans, per un màxim de quatre minuts.
.
.
Endavant.

El senyor Woodward Poch:

Bien, vaya por delante nuestro voto favorable a esta proposición no de ley que presenta en esta comisión el Partido Popular, aunque no sin unos matices que me gustaría exponer.

El dar apoyo a medidas económicas para la realización de programas o servicios dirigidos a facilitar la conciliación entre la vida laboral, familiar y personal destinados a servicios de comedor para los hijos e hijas, servicios complementarios, educativos, etcétera, así como a entidades sin ánimo de lucro que prevean actuaciones en este campo está bien.

Toda medida que esté destinada a ayudar en este ámbito es bienvenida.
Pero esta PNL no deja de ser un mero parche, porque las ayudas económicas no son la solución a la problemática.
Y la vaguedad y falta de concreción de la propuesta que presentan hoy aquí tampoco es la panacea para el tema de la conciliación, aunque ayuda a disminuir el déficit de ayudas que tenemos en España.

Estamos todos de acuerdo de que este es un tema de ámbito nacional que requiere de mucho consenso y compromiso, de un pacto de estado entre todos los grupos parlamentarios del congreso para conseguir solventar un tema tan incierto como es este.

La jornada de trabajo en España está regulada por el Estatuto de los trabajadores y establece una jornada legal máxima no superior a cuarenta horas semanales de trabajo efectivo de promedio, en cómputo anual.

Si la jornada continuada es superior a seis horas, se debe establecer un periodo mínimo de quince minutos de descanso, según el artículo 34 del Estatuto de trabajadores.
En él se regula que entre el final de una jornada y el comienzo de la siguiente deberán pasar unas doce horas.

Según los datos recogidos por el Instituto de la Mujer, que depende del Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, de las más de 31.
000 excedencias por hijos, más de 29.
000 fueron solicitadas por mujeres y solo 1.
800 fueron por hombres.
Y si hablásemos del cuidado de enfermos o personas mayores, las cifras no dejarían de alarmarnos de igual manera en materia de corresponsabilidad.

Pero también hay otro indicador que debería preocuparnos, y es el tema de mobbing maternal.
Esta rama de presión psicológica ejercida por la empresa, que se fundamenta en la inestabilidad laboral de las mujeres que contrata, niega contratos indefinidos impidiendo la estabilidad necesaria que necesita cualquier persona para desarrollar con plenitud su profesión.

En lo que respecta a las empresas, no hay apoyo, porque el 18% de las trabajadoras embarazadas sufre presiones por su empresa debido a su maternidad y cerca del 25% de embarazadas de entre dieciocho y veinticinco años acaban siendo despedidas.

El trabajo Â«Conciliación de la vida laboral y familiar en EspañaÂ» afirma que las empresas españolas van a contracorriente de Europa con unas jornadas laborales infinitas, que muchas ocasiones se alargan por factores culturales y merman la competitividad y productividad de la economía, perspectiva que comparte la mayoría de los españoles.

El instituto de políticas familiares propone dar la vuelta a esta situación con medidas como promocionar los horarios flexibles acordes a las necesidades de los trabajadores con hijos pequeños, cuidado de mayores o dependientes; impulsar la jornada continua con incentivos a las empresas o promover la cultura del teletrabajo, o compensar por libre elección de actividad, con un importe equivalente al sistema.
.
.
, al salario mínimo interprofesional a quienes quieran quedarse cuidando de los niños hasta que cumplan los tres años.

Aumentar las guarderías, los días libres para asuntos familiares; impulsar una profunda modificación de los horarios en España; subvenciones a empresas que tengan un alto porcentaje de trabajadores con hijos, o promover el contrato compartido son otras de las medidas que servirían para convertir la conciliación en una realidad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara dos minuts per a rèplica la representant del Partit Popular.
Endavant.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, pero muy brevemente porque.
.
.

Agradecer el voto favorable en primer lugar.
Estamos totalmente de acuerdo con que esta no es la solución, ojalá, pero sí es un inicio, es una medida al menos, que es lo que todavía no hemos visto en el presupuesto ni en las órdenes que se han publicado durante todo el año 2016.
Por eso queremos que sea un inicio, una medida.

Les hacía referencia a que usted hablaba de que esto debía ser algo estatal.
Por supuesto que el estado del gobierno tiene que implicarse en un plan nacional.
Pero también la comunidad autónoma tiene mucho que hacer.
Y les voy a.
.
.
, les quiero remitir al gobierno vasco, que no es muy de mi partido que digamos.

Y, sin embargo, en ese gobierno hay un plan.
.
.
Se llama el tercer plan interinstitucional de apoyo a las familias.
Y en ellas van recogidas unas medidas de apoyo a la conciliación familiar y laboral.
Y varias de estas medidas coinciden con lo que hoy pedimos aquí.
Es decir, no con esto estamos haciendo un plan general.
Lo que estamos proponiendo son medidas, una medida, más concreta imposible, que es crear una orden para dar apoyo a esas entidades que están ya trabajando -esas sí que están trabajando ya en ayudar a las familias, a todo tipo de familias- a conciliar laboral y familiarmente.
Y esto es lo que se propone aquí ni más ni menos, una medida.
No quiero decir que esto sea la solución, pero esperemos que sea el inicio y que el Consell se ponga a desarrollar el plan que nos ha prometido y que en él se contemplen esta y otras medidas como esta.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

¿Vol fer ús de dos minuts?
Aleshores, tindria.
.
.
, la representant de Compromís tindria la paraula per un màxim de quatre minuts.

Senyora Álvaro, quan vullga.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies.

O perquè no saben què és la igualtat en la diversitat.
Eixa és la continuació del discurs, i el mantinc, sí.

Esta PNL que vostés signen, després dels pressupostos i després de les ordes que vosté ha reconegut que s'han fet des de la conselleria, ja fan realitat mesures en pro de la igualtat d'homes i dones.
I, ara per ara, el que vostés presenten -ja li ho hem dit- no té massa sentit.

Mire, tant Compromís com el Partit Socialista hem estat molt temptats de presentar-los una esmena de substitució a este mig full que vosté ens ha portat ací.
Una esmena que surt del debat social i la reflexió sobre la vida que estem portant les famílies, les dones, els homes i les persones en singular i en plural.
Un debat en el canvi d'usos dels temps en el qual, poc a poc, nosaltres sí que estem donant passes cap a una necessària reconversió social.
És a dir, nosaltres substituiríem la seua esmena per un sol punt: Â«Impulsar una estratègia d'usos del temps que s'incloguen mesures per tal que pares i mares puguen compatibilitzar la seua vida familiar amb les seues responsabilitats laborals i que compte amb la participació de la societat civil, entitats civils i altres en la seua elaboració.
Â» I això no és baladí.
Ja s'han fet avanços en eixe sentit.

Hem pogut assistir a un congrés dels nous usos dels temps que va tindre lloc en Vila-real.
Hem inclòs el tema en l'agenda, hem inclòs el tema en pressupostos i, també, s'han donat passes molt importants a incloure aquest tema, per unanimitat, en el consell marc de la nova corporació de radiotelevisió valenciana, una esmena que va eixir per unanimitat.
Passes que vostés avui ignoren.

Vosté demana en la seua PNL que, més enllà de les cinc de la vesprada, hi hagen serveis educatius perquè pares i mares puguen treballar fins a les nou de la nit, guanyant un sou molt a sovint precari gràcies a la seua reforma laboral.

Nosaltres, en canvi, el que volem, el que sol·licitem és que a partir de les cinc de la vesprada l'horari escolar, senyories, puguen començar a gaudir d'un temps per a si mateix que, ara per ara no tenim.
D'això se'n diu estratègia d'usos del temps, per si vostés encara no la coneixen.

Miren, Ana Pastor.
¿La coneixen?
Doncs esta senyora el que ha fet ha sigut començar els plenaris del congrés abans, perquè les persones, tant diputats com treballadors de les cambres, disposen d'un temps de descans més racionals.
Això, amb el que vosté proposa avui ací, seria inviable i irrealitzable.
Seria exactament anar més enllà dels horaris escolars.
Senyoria, això no és compatible.
No estem ni de prop.
.
.
, vostés i nosaltres no estem ni de prop en el mateix marc conceptual, ni crec que veiem la mateixa realitat.
Una reflexió, la dels usos dels temps, que caldria començar a plantejar-nos: ¿què passa amb la resta de persones que no tenen càrregues familiars?
¿Per a vostés estes persones no compten?
Perquè per a vostés allò de la conciliació de la vida laboral i familiar, el laboral sempre el fiquen primer, ¿eh?
, i l'orde és important, estan deixant fora moltes persones que també pateixen uns horaris gens raonables.
I, ¿quina solució els estan aportant?
Cap ni una.
Ací no està.

Per això mateix, i com li vaig dir en el debat de pressupostos, quan vostés incidien en la conciliació com a substituta de la coresponsabilitat i d'uns nous usos dels temps, cal una nova estratègia per a tots i per a totes, Â«inclusivaÂ».

És cert que, ara per ara, les famílies amb fills menuts són les que possiblement tinguen més dificultats a l'hora de compaginar, però no són els únics.
No són els únics.
I, ¿quina solució els proposen vostés de nou?
Doncs més horaris, més serveis educatius, més serveis complementaris per complementar horaris, quan el que de debò necessitem hui per hui és una reflexió, un descans, una optimització dels horaris, una optimització de les hores no productives que perdem i un model que no siga els dels anys seixanta, que és en el qual vostés novament ens volen enclavar.
I això, senyoria, en la seua proposta no està, no es vota, no existeix.

¿Volen vostés ajudar en la igualtat efectiva entre homes i dones?
Doncs, mire, equiparen els permisos de paternitat als de maternitat, tal com els hem demanat en una proposta per part d'ací la meua companya Maria Josep Ortega.
Eixe seria un bon començament per tal de promoure i possibilitar de forma efectiva eixa paternitat, maternitat compartida que vostés propugnen en la seua PNL de mig full.

Ja els he dit que a banda d'obviar el que es fa, vostés miren la realitat amb matisos parcial i partidàriament.
I de partidismes i realitats distorsionades, ja n'han tingut prou, senyories.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

I no he esgotat el temps.

La senyora presidenta:

Sí, sí que te n'has passat.
(Algú diu: Â«T'has passat, ¿eh?
No presumisques, que te n'has passat.
Â»)

Té vosté dos minuts per a rèplica.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, presidenta.

Qué pena.
Usted vive en una realidad totalmente distinta.
Usted es un cargo público que podrá realmente conciliar su vida familiar y laboral, con lo difícil que es para todos.
Porque usted está diciendo que lo que tienen que hacer es flexibilizar horarios.

Pero, ¿y todos esos autónomos que no pueden?
¿Y todas esas personas que trabajan en las tiendas, en la hostelería?
Que, ojalá, claro que ellos querrían irse a las seis a su casa.
Y soy la primera que apoyo.
.
.
Porque esa reducción.
.
.
, y lo he dicho al principio de mi intervención, tenemos que concienciarnos, tenemos que concienciar a los empresarios, a los trabajadores de que esas jornadas maratonianas laborales no pueden seguir.
Pero es que hay mucha gente que no puede, y esto va para esas personas.
Esto va para la gente de hoy, para la gente.
.
.
, no que estamos aquí, para los que están fuera y tienen que abrir la persiana todos los días y tienen responsabilidades familiares: hombres, mujeres.
.
.
, todos, familias.
Todos, todos tienen esas responsabilidades.

Usted habla de que han hecho avances y habla.
.
.
, han incluido el tema en la agenda.
Hombre, menos mal.
Gracias a Dios, porque, ya, si no está este tema tan importante en la agenda.
.
.
, y ahí sí que estoy de acuerdo con la compañera de Podemos, que va a ser un tema.
.
.
, hoy es crucial, pero en el futuro aun lo va a ser más, como para no estar en la agenda.
Ya, entonces.
.
.

Otro avance es hacer un congreso.
.
.
¿Y ponerlo en el tema de presupuestos?
No, ¿eh?
En el programa de presupuestos lo único que hay son.
.
.
, que van ustedes a hacer un plan de los usos de los tiempos.
No que.
.
.
, no hay ni una medida concreta, ni un euro.
Nada.
Eso no son medidas concretas.

Yo a usted le he propuesto una medida concreta.
Usted propóngame lo que acaba de decir, la enmienda que usted dijo, y nosotros le apoyamos.
Claro que le apoyamos.
Queremos un plan concreto, un plan con medidas.
Pero si ustedes son incapaces de decir hoy que sí a una medida, ¿cómo me voy a fiar que van ustedes a poner veinte medidas si no quieren presupuestar una?
¿Es que no les interesa?
¿Es que no es importante?
Porque para mí lo es, y mucho.
Y para mi grupo también, porque creemos que es la única forma de llegar a la igualdad, la corresponsabilidad, que todos tenemos que reducir horarios y tenemos que buscar soluciones para atender a nuestra familia y necesitamos el apoyo de las instituciones.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té dos minuts la senyora Álvaro per a la rèplica.

La senyora Álvaro Cerezo:

La veritat és que cada dia me tenen mes bocabadada.
Ja no és que ja siguen obtusos a l'hora de reflexionar i repensar en els horaris, a l'hora d'admetre eixos nous usos horaris, sinó que és que vostés tenen diverses cares, senyors del Partit Popular.
Vostés són polièdrics, perquè ací me vénen en conciliació de la vida familiar i laboral i, per altra banda, vostés estan boicotejant tota iniciativa que vinga del Consell per tal de no obrir els diumenges les grans superfícies comercials.

¿Què passa?
¿Que les treballadores i treballadors de les botigues de les superfícies comercials no tenen dret a conciliar?
¿M'estan dient que la conciliació és per a quatre?
(Remors) Aclarisquen vostés quina cara me volen mostrar avui i parlem.
¿Perquè són vostés els que cuiden de la família o els que la desfan obrint els diumenges i els dies de descans?
¿Quina cara els toca avui, senyories del Partit Popular?
¿Esta?
¿Potser esta?
Â«Polémica ante la negativa del Partido Popular de abrir los comedores escolares en verano.
Â» ¿Eixa cara toca avui, el que vostés estan demanant i després ho neguen?
¿Vol que li diga jo.
.
.
vol que li diga jo quines són.
.
.
?
Partit Popular, mire's vosté la premsa.
¿Vol que li diga jo quines són les propostes estrella del Partit Popular en matèria de conciliació?
Tretes, escolte, de la seua pàgina web, ¿eh?
, de la seua pàgina web.
Â«El Partido Popular quiere que todas las mujeres que quieran trabajar puedan hacerlo exactamente en las mismas condiciones que los hombres -moltes gràcies, gran avanç-.
Para eso, el gobierno promoverá en los próximos meses -i ja en portem uns quants- un pacto de estado para la conciliación y racionalización de horarios con propuestas como estas.
Escolte!
Apunte!
Que la jornada concluya a las 18:00 horas, que se estudie el cambio de usos horarios -el que li estem proposant-, que se cree una bolsa de horas de trabajo.

Senyoria, res de Â«becas de comedorÂ», que, per cert, ja estan garantides, i vostés ho haurien de saber.
Res d'activitats escolars més enllà de les sis de la vesprada.
Res de serveis complementaris, que està ací tot el que proposen en esta PNL.
Això sí, de nou el Partit Popular fa que tot recaiga sobre la dona.

Sap vosté quina és l'única conciliació per part del Partit Popular que cala en la gent?
Sap vosté, quan vostés parlen de conciliació, en què s'identifica la gent?
Â«Bárcenas demandará judicialmente (remors) el reingreso del PP al no llegar a un acuerdo de conciliación.
Â» Eixa és la seua conciliació, senyories.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Álvaro.

Passem ara la intervenció per part del Grup Socialista, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Nosaltres no votarem a favor d'aquesta proposició perquè no veiem preocupació per la conciliació laboral, personal i familiar.
El que veiem ací sembla que és una preocupació per part del Grup Popular per vore qui presta els serveis, una mostra de quin és el seu model, sempre centrat en la necessitat d'externalitzar els serveis públics.

Com bé ha dit la companya de Podemos, és una iniciativa prou simplista.
No entren vostés en l'arrel problema, no parlen de la racionalització dels horaris, de la necessitat d'apostar per l'R+D+I i aplicada a tots els sectors econòmics per tal de fer efectiu el principi d'igualtat.

No parlen de canviar els usos del temps, de no avantposar el presencialisme en les empreses.
Per suposat, com ha senyalat la companya de Compromís, no parlen d'ampliar permisos de maternitat i paternitat i fer-los intransferibles.
Ni tan sols parlen de primar en les empreses amb plans d'igualtat perquè amb el seu diagnòstic es puguen conéixer les realitats particulars i actuar en la línia d'avanç cap a la igualtat.

I jo en realitat entenc que no parlen d'això, perquè com havien de fer-ho si el seu govern, el del PP a Madrid, ha eliminat les línies de subvencions a les pimes per a la realització voluntària de plans d'igualtat?

Clar, sí, és que són més de 3 milions d'empreses espanyoles pimes, és a dir, la gran majoria.
I la nostra comunitat és una de les comunitats que més en té.
I han eliminat també les subvencions als estudis de gènere a les universitats, que crec que és on naixen les idees, no?

Poca preocupació veiem per la igualtat real i efectiva, sincerament.
Continuen vostés amb una visió paternalista i mercantilista de les necessitats de les persones.
No han canviat res.

Deia la ministra d'igualtat, la seua ministra d'igualtat, Dolors Montserrat, dilluns passat, que les dones són estoiques, és a dir, que tenim força de caràcter davant l'adversitat i del dolor, que tenim gran capacitat de conciliació i que per això no cuidem de la nostra salut.

No va pensar que no és una qüestió d'analitzar capacitats, sinó de lluitar contra les imposicions a les quals estem sotmeses les dones per la societat patriarcal.

En definitiva, evolucionen, presenten propostes que busquen realment aconseguir major cohesió social i igualtat de gènere, així com una millor qualitat de vida i de benestar per a totes les persones.

Ha dit vosté, no sé si ha sigut en la rèplica, que es referia a totes les famílies, a les persones que tenen al seu càrrec familiars dependents.
Jo en la seua proposta només he llegit parlar de pares, i de mares, i de fills i de filles.

Doncs això, presenten (remors) iniciatives realistes -eh, puc acabar?
- per a totes les persones, i en eixe moment tindran el nostre suport.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Mustafá.

Té ara, la portaveu del Partit Popular, dos minuts per a rèplica.

La senyora Garrigues Francés:

Señora Mustafá, simplista no, concreta.
Igual es lo que le molesta, porque no pueden votar a favor, no les dejan votar a favor de una única medida.

He de decirle algo.
Yo creo que lo que les molesta es que llevemos la iniciativa.
Pero he de decirle algo para que vean ustedes la voluntad de esta diputada cuando presentó esta iniciativa.
Se puso en contacto con el secretario autonómico para ver si esta medida se estaba llevando a cabo, o una de las órdenes que habíamos mirado y que no aparecía nada decía algo que conciliación.
Porque si es así, preferíamos un eje, o sea, un programa completo que una única medida.
Pero ante la no respuesta, ante no salir nada de orden en relación a la conciliación a la conciliación, es cuando tuvimos que presentar y tuvimos que traer hoy a comisión, presentada hasta no hace mucho, esta propuesta.

Y lo hicimos por iniciar el tema, porque se apruebe una única medida.
Pero ustedes podían haberlo enmendado.
Si ustedes dicen: es que es poco.
¡Perfecto!
Vamos a hablar de más medidas.
Enmienden ustedes y presenten 20, que es lo que nosotros tenemos pensado, 20 medidas, 50, 100, las que quieran.
Sí, claro que sí.
Y nosotros se lo vamos a apoyar.
Pero que ustedes se excusen en que es pequeña, en que es corta, cuando lo que es es concreta y solo les pedimos presupuesto para iniciar un tema tan capital y tan importante como es el de la conciliación.

Ahora, ya lo que no me he podido aguantar son dos cosas que me ha dicho la portavoz del PSOE.
Ustedes dicen, ¿que el Gobierno de España ha quitado el presupuesto para los planes de igualdad?
¿De aquí?
¡Pero si lo primero que han hecho es quitar el presupuesto para elaborar planes de igualdad y nosotros hicimos una enmienda y nos la votaron en contra!
¿Pero cómo pueden decir eso?
¿Pero cómo pueden decir eso y no tener vergüenza?

Y luego hablan ustedes de mercantilista.
No sé si se lo han leído, pero hablan de ayudas a entidades sin ánimo de lucro, no habla de ayudas a empresas, eh.
Si ellos son mercantilistas ya, yo ahí ya me callo, porque yo espero que las entidades sin ánimo de lucro de mercantilistas tengan poco.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la senyora Mustafá té dos minuts per a contestar-li.

La senyora Mustafá Ávila:

Jo, en primer lloc, li volia aclarir que al meu grup no li nuga ningú les mans, votem amb absoluta llibertat.
Si no li importa, estem en una democràcia.

Però, per una altra part, la nova visió dels usos del temps requerix d'una visió més ampla.
És que no és qüestió que siga una visió concreta, una mesura concreta -perdó-, és que no aporta absolutament res.
Està parlant vosté de serveis de menjador?
Açò ja existix.
Què està aportant?
És que no entenc què aporta de nou esta proposta.
Me resulta absolutament, ja ho he dit, simplista, que no aporta, que no va a l'arrel de la situació, que no busca solucionar, sinó que em fa l'efecte que és un poc aparcar els xiquets i les xiquetes, i aixina ja està solucionat.
No entrem en per què les mares i els pares no tenen temps per a estar amb ells.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Fetes totes les intervencions, passaríem ja a la votació del punt.
Vots a favor de la proposta?
Abstencions?
Vots en contra?
Val, queda rebutjada per 8 vots en contra i 7 a favor.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un centre específic per a persones amb discapacitat intel·lectual a la Pedrera (Dénia), presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 26.
539, BOC número 94)

La senyora presidenta:

Continuem amb el següent punt, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració -per favor, senyories, canvien de lloc, però en silenci, la comissió està continuant-.
Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un centre específic per a persones amb discapacitat intel·lectual a la Pedrera, a Dénia, presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans.

Hi ha una esmena presentada pel Grup Compromís.

Té la paraula el portaveu de Ciutadans per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Buenas tardes.

Miren, empezaré con la exposición de motivos de nuestra PNL.

Mire, el área sociosanitaria de La Pedrera, en Denia, consistente en un centro específico para personas con enfermedad mental crónica, una residencia para personas con discapacidad intelectual y un centro de día para personas con discapacidad intelectual es una de las reivindicaciones que la comarca de la Marina Alta hace en materia de sanidad a La Generalitat valenciana desde hace años, yo diría que desde 1995 aproximadamente.

Miren, la comarca de la Marina Alta es una de las comarcas peor dotadas en recursos para personas con diversidad funcional, de ahí que la ejecución de este proyecto sea necesario, importante e imprescindible para mejorar la atención sanitaria de Denia y la Marina Alta, especialmente para personas con diversidad funcional.

Tras muchos esfuerzos, La Generalitat se comprometió a poner en marcha este proyecto en el año 2011, de hecho, varios representantes del Consell acudieron a la ciudad de Denia para presentar el proyecto.

El 29 de octubre de 2013 se aprueba una resolución consensuada por todos los grupos parlamentarios que conformaban Les Corts, concretamente la 329/VII, instando al Consell a realizar las gestiones necesarias para ejecutar de forma inmediata las obras del área sociosanitaria La Pedrera en Denia, así como el centro de día, y la residencia para discapacitados psíquicos y el centro de enfermos, en el 2013.

Sin embargo, como todos saben, en el 2015 se modificó sustancialmente el proyecto.
El proyecto inicial de esta área, al que iban a destinarse 8 millones de euros, se transformó en un simple proyecto de centro de día, destinando única y exclusivamente 550.
000 euros en la Xara.
Si bien es cierto que incluso este nuevo plan, gracias a Dios, a partir de este principio de año ya se encuentra en obras.
Sí, sí, gracias a Dios.

Mire, la comarca, como he dicho, desde 1995 viene reclamando el área sociosanitaria.
Después de la conexión de la línea de tren de Denia-Gandía, y ahora el tren de la costa, ya que encima estamos sin conexión ferroviaria con Valencia y Alicante, éstas deben ser las inversiones que más tiempo llevan demandándose y no se hace ningún caso ni se da respuesta positiva alguna a la misma.
Por mucho que nos puedan decir ahora, esta comarca es la peor dotada en recursos para personas con diversidad funcional.

Le remito aquí a una intervención de la diputada Sol Cortés, del PP, en su momento, en marzo de 2015, que para justificar lo injustificable, que era eliminar esta obra en el proyecto de La Generalitat dijo: Â«Entendemos que la conselleria no está para derrochar en esfuerzos económicos, convertirlos en proyectos que no son viables o que no atienden o no satisfacen a las personas con discapacidad y a sus familiares.
Â» Esto es lo que decía el PP.

En palabras de la ahora vicepresidenta, en marzo de 2015, dijo: Â«La veritat és que les polítiques públiques per a les persones amb discapacitat a Dénia i a la comarca de la Marina Alta són una necessitat que se ve arrossegant des de fa vint anys.
Â» Y termino con una frase que también decía en la comisión: Â«Jo crec que la política és una cosa més seriosa que fer electoralisme barat i sobretot és una cosa més ètica que fer electoralisme amb les expectatives i el patiment de milers de persones que són el segment més vulnerable de la nostra societat.
Â»

Nuestro grupo, Ciudadanos, desde que tiene representación en Denia viene reclamando esa inversión, no solamente para Denia, sino, como ya hemos dicho, para toda la comarca.
El nuevo gobierno local del ayuntamiento de Denia, formado per PSPV y Compromís, en palabras de la edil de bienestar social decía, en febrero de 2016, el año pasado: Â«Vamos a seguir reivindicándola.
Â»

Y, mire, por último, el pasado 31 de enero de 2017, el director general de Diversidad Funcional, Antonio Raya, aseguró que entra en los planes de La Generalitat que la reivindicada área sociosanitaria de La Pedrera tenga dotación presupuestaria en 2018, por lo que hemos presentado la propuesta de resolución, y se la voy a leer, y que dice:

Â«Les Corts instan al Consell a, en los presupuestos del próximo ejercicio, incluir una línea presupuestaria con una dotación suficiente para llevar a cabo el proyecto del área sociosanitaria de La Pedrera, en Denia, consistente en un centro específico para personas con enfermedad mental crónica, una residencia para personas con discapacidad intelectual y un centro de día para personas con discapacidad intelectual, con un mínimo de 140 plazas.
Y que del grado de cumplimiento de esta resolución se dé en un plazo de tres meses.
Â»

Desde nuestro grupo no podemos aceptar la enmienda que se nos hace por parte de Compromís, ya que, a mi entender, a nuestro grupo, estaríamos entrando otra vez en el mismo bucle que se entraba antes y que cometía el PP con respecto a mi comarca, la de la Marina Alta, con falsas promesas, falsos anuncios y, vuelvo a remitirme, al último anuncio que hace el director que les he comentado antes, de que sí que se va incluir o se va a estudiar incluir en el 2018.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula la representant de Compromís per un màxim de huit minuts per a exposar la seua esmena.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo ja sé, senyor Woodward, que ja m'ha dit que no la va a acceptar, abans que jo la… (rient) la presentara, però, bé… (Remors)

Bé.
Jo també vull ressaltar la seua bona voluntat del Grup Ciudadanos, de portar hui esta PNL aquí, sobretot de ressaltar els esforços que va fer el govern anterior quant a la posada en marxa d'aquest projecte.
Curiós que va ser en el 2011.
Ho diu en la seua exposició de motius, 2011, any d'eleccions.
¡Uy, qué casualidad!

Bé.
Jo crec que açò…, quan parlem del projecte, i tal com estava projectat el projecte de la Pedrera, estem parlant d'estos projectes que fea el Partit Popular, de caballo grande ande o no ande.

Respecte a totes les qüestions que han anat anomenant, a mi m'agradaria aclarir que en el 2017 s'incrementaren 40 places més d'atenció a persones amb diversitat funcional a la comarca de la Marina Alta, a la Marina Baixa.
Està actualment un centre en construcció i que, a més, tindrà la finalització prevista al juliol d'aquest mateix any, i és el centre de la Xara -no sé si el coneix.
(Veus)

Bé, ahí té un increment de 40 places més que tindrà justament en juliol.
Potser no és un projecte de 8 milions d'euros com el que preveia el Partit Popular, però és un projecte realitzable que posa en l'eix les polítiques del Consell i la descentralització sanitària per poder atendre de forma efectiva a cada racó del nostre territori.

Mire, a més, els serveis d'atenció especialitzada a persones amb diversitat funcional i infermetat mental, han augmentat des de 2015 un 70% en aquesta comarca, que segurament no serà suficient, però s'està augmentant.

Però, com dia, segurament les necessitats són més ambicioses, però les possibilitats són les que són, són limitades.
I el que no podem fer és anar prometent macroprojectes que no donen una…, una solució sostenible per a l'entorn i per a la gent que estava fent.
Jo crec que és un poc la diferència entre el govern anterior i este govern.
S'intenten fer estudis fets per professionals, apostant per l'equitat i l'eficiència, davant de la política de los grandes eventos y de los grandes anuncios del govern del Partit Popular, que a més tindria molt a vore en això de cuanto más amigo, pues más te arrimo, ¿no?
I jo crec que és un poc el que estaven fent.

Aleshores, el que estem proposant des del Grup Parlamentari Compromís és que, per descomptat apostem, com ja ha dit el director general, per la inclusió d'este projecte en els plans d'infraestructures que té prevists la conselleria.
I per descomptat que jo crec que és el que hem de fer.
El que hem de fer és estudiar quines necessitats té la comarca, quines necessitats té Dénia, quines coses són les que calen, de quina manera anem a invertir els nostres recursos més eficientment i tirar-li endavant.

Per això, el que nosaltres proposem és incloure dins del pla 2017-2020, d'infraestructures d'atenció a la diversitat funcional, previst per la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives el projecte de l'àrea sociosanitària de la Pedrera, previ estudi de les necessitats existent d'infraestructures sociosanitàries a la Comunitat Valenciana, i més en concret, a la Marina Alta.

Vull dir, no podem dir 140 places i a la millor en fan falta menys, i en la comarca del costat en falten més.
No sé, anem a estudiar què és el que cal fer i utilitzem els recursos de manera concreta i eficaç.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Campello.

Té dos minuts per a contestar-li a la senyora Campello.

El senyor Woodward Poch:

Bueno, yo creo que será su grupo el que le diga a la comarca que no quiere el área sociosanitaria, tal como reclamaban en el 2013.
Del 2013 al 2017, por mucho que me quiera decir, yo creo que la población es lo que ha aumentado y no el tema de plazas, por mucho 70%, 60, que me diga.

No he sido yo, si no que han sido ustedes directamente, el director general -y se lo vuelvo a decir-, en su última visita, cuando estaba inaugurando las obras del centro de día, que dijo: Â«Planea presupuestar -eso era el título del artículo-, planea presupuestar para 2017 el área sociosanitaria…Â» Pero en palabra suya, aseguró que entra en los planes de La Generalitat el área sociosanitaria de la La Pedrera, para que tenga dotación presupuestaria en 2018.

Si usted me hace una enmienda diciendo que lo va a hacer, bien, pero no me haga una enmienda como le he dicho que es tipo a la que hacía el PP antiguamente.

Y termino otra vez volviéndole a recordar, si no lo ha entendido, las palabras de la vicepresidenta: Â«Crec que la política és una cosa més seriosa que fer electoralisme barat.
I, sobretot, és una cosa més ètica que fer electoralisme amb les expectatives i el patiment de milers de persones que són el segment més vulnerable de la nostra societat.
Â» En la comarca de la Marina Alta somos casi doscientas mil personas y no existe ningún centro como este.

Y le vuelvo a decir, y le vuelvo a asegurar, que el propio partido que está en el poder, que es el PSPV y Compromís, ustedes, en el 2016 decían que iban a seguir adelante reclamando esta inversión de la Marina Alta, que veo que no van a aprobar.
Y si quieren ustedes, tumban esta proposición y presentan lo que han dicho, que yo les apoyaré gustosamente, pero no con esta propuesta nuestra.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Entenem, per tant, que no accepta l'esmena proposada per Compromís.

Passaríem, per tant, a les intervencions dels següents grups.

Té la paraula el representant de Podem, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

Al nostre grup no li podrà dir que estava en 2013 allí fent…, arribant a eixe consens.
I tampoc li podrà dir a este diputat que no és coherent amb l'intent que totes les accions puntuals en localitats…, això, puntuals, determinades, siguen contemplades dins d'un pla d'actuació que estudie, com dia la companya de Compromís, les necessitats de tot el sistema, no siga que -com se feia abans, en les polítiques aquelles de campanar, de grans anuncis-, s'anuncie una infraestructura per a una comarca o per a una localitat, que després no s'acaba fent i que moltes vegades, quan s'acabava fent, no responia a les veritables necessitats, sinó al deliri d'algun polític de la zona o a la seua connexió amb el poder.

Jo no l'estic acusant amb açò de fer política de campanar, però jo no tinc elements en la PNL que presenta per a esbrinar, per a determinar si és més urgent fer una actuació com aquesta a Dénia o a un altre lloc del costat.

Per tant, em sembla bé, haguérem acceptat…, haguérem votat a favor en el cas que hagueren acceptat l'esmena, perquè el que volem és que s'integren dins de plans.

En la comissió d'infraestructures fem exactament el mateix, i hi ha companys que ho coneixen.
Quan ve alguna proposta d'una localitat en concret, no tenim referència, no tenim tota la informació necessària per a posicionar-nos i demanem que tot estiga dins d'un pla.

Li dic que no l'acusaré de fer política de campanar, tot i que el seu síndic demostra una volença per Dénia i una…, i que vosté, mirant en la seua biografia, sembla que va nàixer allí.
(Rient) Però no li estic…, insistisc, no l'estic acusant.

Una altra qüestió que m'agradaria també que tingueren en compte en la redacció de les propostes és que estem abandonant poc a poc determinats termes referint-se a les persones que formen part d'este col·lectiu.
Termes com discapacitat intel·lectual o… Jo ja sé que la denominació d'este tipus de centres està determinada i se diuen de malaltia mental crònica, però, bé, en la redacció vostés utilitzen discapacitat intel·lectual, quan este diputat li pot dir, per experiència, per haver estat durant dècades voluntari en associacions de suport a persones amb capacitats diverses, que hi ha companys, hi ha usuaris i usuàries que fan amb la ment coses que nosaltres no podríem fer mai.
I, per tant, jo mai m'atreviria a dir-los discapacitats.
Però, bé, això és una crítica que…, volia fer una mica de pedagogia per a vore si en el futur tenim en compte aquestes qüestions.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula, per dos minuts, per a contestar.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Agradezco el tono del compañero.
Sé que no estaba en el 2013 cuando se hizo la proposición conjunta.
Yo tampoco estaba, ni mi grupo.
Pero la propuesta era una propuesta que firmaron todos los grupos, con unas necesidades…, creo entender que había en la comarca en aquel entonces, y siguen existiendo ahora, aunque se hayan aumentado 40 plazas, que aún no están ni…, no están ni los cimientos.

Le vuelvo a decir, yo solo le voy a leer la propuesta de resolución a un proyecto que había, yo no sé si harán falta 140, 120 o lo que sea.
Me hubiera gustado que cualquier grupo de los que estaban entonces hubieran hecho una enmienda distinta a la que ha presentado Compromís aquí y entonces a lo mejor la hubiéramos estudiado.

Y le vuelvo a decir, la propuesta de resolución que se firmó era…, y que se aprobó por todos los grupos, PSPV, Compromís, que están ahora mismo en el gobierno en Denia: Â«Les Corts insten el Consell a realitzar les gestions necessàries per a executar de forma immediata les obres de l'àrea sociosanitària la Pedrera, al municipi de Dénia, i que el centre de dia i la residència per a discapacitats psíquics i el centre de malats mentals de la Marina Alta siguen una realitat al llarg de l'any 2013.
Â»

Yo no creo que se haya modificado mucho, la población es la misma.
Incluso puede ser que algún…, sí que se haya incrementado la población de este colectivo y que tanto se demanda en…, no en Dénia sino en la comarca.

Muchas gracias.
(S'interromp la gravació)

La senyora Andrés Sanchis:

Gracias, presidenta.

Señor Woodward, es muy difícil votar que no a una propuesta de este tipo.
Evidentemente, usted es una persona vinculada a Denia, como podría ocurrirle al señor Subías de Castellón, yo a Moncada, (inintel·ligible) … a Elche o cualquiera de los que estamos aquí para nuestro municipio.
O el señor García a Morella.
¡Qué no pediría el señor García para Morella!
, ¿no?

Lo que sí que tenemos que tener en cuenta es una cuestión, que de alguna manera hay que poner un poco de sensatez a cómo se hacen las inversiones y cómo se reparte la ubicación de los recursos dentro de la comunidad, para que no nos encontremos lo que ocurrió en el pasado.
Y en el pasado es que se construían centros con el plan Confianza, que después no se pagaban -usted lo sabrá o lo habrá oído- y que muchos de ellos todavía están cerrados.

Yo creo que el trabajo que ha hecho la conselleria en estos momentos es, por lo menos, ese estudio que se presentó ya hace unos meses para saber qué es lo que había y dónde y en qué situación estaba y que estaba a disposición de cualquier ciudadano en la página web.
Y ahora se está trabajando con esa planificación para ver dónde es más urgente y qué tipo de recursos se necesitan en función de los distintos sectores que son atendidos por la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas.

Mire, la Marina Alta, como usted bien ha dicho, representa aproximadamente un 3,7 de la población de la comunidad.
Si estuviéramos hablando de una inversión para esa comarca de 8 millones de euros, solamente en el sector de discapacidad, por relación de habitantes, estaríamos hablando de más de 200 millones.
¿Ese presupuesto existe en este momento?
Yo creo que no, y todos los que estamos aquí sentados sabemos que no es así.

Lo que sí que es cierto es que en esa misma comarca se dispone de un centro ocupacional, que tiene 56 plazas; de 3 viviendas tuteladas, con 17 plazas; de un centro de atención temprana, con 35 plazas, y la construcción de un nuevo centro de día con 40 plazas, que será una realidad en verano.
Dicen que es un julio.
Vamos a suponer que fuera en agosto, porque todas las obras se pueden retrasar.
Y además, en Calpe también se dispone de centro ocupacional con 33 plazas.

Estamos hablando de que para el ejercicio 2017 esa comarca tendrá 187 plazas, como ha dicho la señora Campello, 181 plazas.
¿Que es suficente?
Seguramente no.
Porque sabemos, además, el sector de la enfermedad mental o de las personas con enfermedad mental, probablemente sea la asignatura pendiente desde hace muchos años en la Comunidad Valenciana.

Estamos de acuerdo con usted, pero también deberíamos de ser capaces en estas cuestiones de llegar a un acuerdo, de intentar hacer una planificación seria y rigurosa y poder marcar las prioridades, porque si no, todo esto queda en propuestas en el aire, que después sabemos que van a ser imposibles de ejecutar.

Yo veo razonable la decisión que ha tomado la conselleria de hacer este nuevo centro de día junto a un centro ocupacional, porque eso va a permitir rentabilizar servicios -creo que es en…, la Xara se llama, ¿no?
(veus) la zona, la Xara-, rentabilizar servicios, poder hacer que el coste de determinadas cuestiones pueda ser más razonable.

Entiendo también que esa zona que usted dice, esa zona sociosanitaria, la Pedrera, debe ser un punto estratégico, un lugar estratégico para dotar a la comarca de todos los servicios.
Pero como puede pasar en L'Horta Nord, en L'Horta Sud, en la Marina o en el Baix Vinalopó.
En todos los sitios hacen falta recursos.

También me consta que ese está hablando con una asociación sin ánimo de lucro, con Amadem, para poner en funcionamiento un CRIS, que están pendientes ahora de presentar toda la documentación para la autorización administrativa y que va a ser también un recurso prioritario, de acuerdo con los interés de la personas que están sufriendo esa situación que tienen enfermos o personas que están con una necesidad de atención, es decir los padres y las madres y las familias que están atendiendo a esas personas.

Los pasos se tienen que ir dando, no tan lentos como se hacía antes, pero yo creo que sí con una planificación y con el consenso de todos.
Por eso le pido que vayamos a retomar un poco la propuesta de Compromís, es mi opción, es lo que piensa mi grupo.

Gracias.

El senyor Woodward Poch:

Yo entiendo todo lo que me están diciendo, pero yo les vuelvo a decir que esto es un proyecto que está demandado desde, ya le he dicho, 1995 en la comarca de la Marina Alta, y me hubiera gustado que tanto Compromís como ustedes en 2013 hubieran hecho el mismo discurso que están haciendo ahora y no fue este, fue exigir que se construyera el área sociosanitaria.

Y nosotros lo único que estamos pidiendo es que se cumpla algo que aquí ya se había llegado a un acuerdo.
Yo no estoy pidiendo ni un centro nuevo, ni un centro que se me salga por aquí.
Y, luego, el tema del centro de día que me está diciendo es un tema que estaba dentro de esta área sociosanitaria, que se sacó en 2015 para lavar un poco las vergüenzas del PP en este sentido.

Entonces, se lo vuelvo a decir, ustedes voten que no a esta propuesta y mañana mismo registren una PNL diciendo lo que han puesto en la enmienda que han hecho.
Y nosotros seguramente estaremos en desacuerdo, pero votaremos que sí.
Si son consecuentes con todo lo que habían dicho, con lo que dice el alcalde del municipio, vamos a seguir reivindicándola, pero no nos vamos a conformar con menos el área sociosanitaria que también era por temas de nada más llegar al ayuntamiento, le vuelvo a decir que los eslóganes electorales no van con nuestro partido.
Y yo solo les digo que si son valientes aprueben, modifiquen el proyecto o estudien lo que sea, pero doten presupuesto para estudiar lo que hay y así nosotros estaremos contentos, sino ustedes han dicho una cosa en la oposición, ahora que están en el poder le dan la vuelta a las cosas y hacen otras.
Al final estaremos pensando que la marca blanca del PP son ustedes.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Té la paraula la portaveu del Partit Popular per un màxim de quatre minuts.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidenta.

Buenas tardes.

En primer lugar, el Grupo Parlamentario Popular va a votar a favor de esta PNL, de la construcción del CEEM de La Pedrera.
Como ha manifestado el portavoz del Grupo Ciudadanos es una reivindicación que se lleva haciendo desde hace tiempo en Denia.
De hecho la gente de allí, de Denia, del Grupo Popular me lo ha trasladado así y por lo tanto nosotros vamos a votar a favor.

Todos los miembros de esta comisión creo que somos conscientes de la necesidad de plazas para enfermos mentales, plazas para personas con discapacidad intelectual o diversidad intelectual y plazas para diversidad funcional.
Y, en este caso, Ciudadanos presenta la creación de un centro.
El Síndic de Greuges también en su último informe ha manifestado y ha hecho énfasis en la necesidad de plazas de residencia para personas con enfermedad mental, unas plazas que son necesarias.

Y ahora les leeré un texto.
Â«Son 140 las familias que continuarán sin una asistencia adecuada en un centro específico de enfermos mentales, CEEM, y una residencia y centro de día para discapacitados psíquicos en Denia.
Obligará durante mucho tiempo a estas familias a desplazarse a otras provincias para recibir tratamiento y no podrán visitar a sus familiares ingresados con la asiduidad deseada.
Un desprecio absoluto a las políticas sociales y un disentimiento de las demandas de los dianenses más necesitados.
Â» Esto se lo decía el PSPV de Denia al Partido Popular hace un par de años, porque no había presupuesto para poder construir.
¿Y ahora aquí votan que no?
La verdad es que no lo entiendo, porque creo que estas plazas son necesarias igualmente hoy.

Ustedes fueron el otro día, van a Denia, van a visitar aquella obra que dejó el Partido Popular solo para ejecutar y anuncian también que en 2018 van a iniciar este centro sociosanitario.
La verdad es que presentan una enmienda ahora en el plan de 2019-2020 y tampoco lo entendemos.
Y encima ustedes van a Denia, van a visitar el centro que se está ya ejecutando y dicen que es de 20 plazas cuando era de 40.
Ahí tienen un poco de lío también.

Señores, creo que tienen que recapacitar, creo que es algo que todos los partidos por lo menos PP y PSOE en Denia han estado reivindicando que esto se construya.
Y nosotros, obviamente, vamos a apoyarlo.
Esto es muy fácil ¿sí o no?
Sí a la construcción de este centro el año que viene o no a la construcción de este centro en 2018.

Y es que ustedes lo han dicho, es que ustedes han estado mucho tiempo reivindicando que esto se hiciera, que esto se construyera.
¿Y ahora van a votar que no?
Pues es algo que no entendemos, cuando encima su director general lo ha anunciado.
No sé si es que en 2018 no lo van a poner en el presupuesto o en 2019, no lo sé, eso es su plan y por lo tanto lo veremos al año que viene cuando esté en los presupuestos y miraremos esa partida a ver si realmente está o no está.
Pero, bueno, yo les digo una cosa, yo no diré como ustedes decían que tienen un desprecio absoluto …

La senyora presidenta:

Per favor, perdó, una qüestió d'ordre.
S'ha de dirigir vosté, no ha de contradir als grups polítics, s'ha de dirigir vosté al grup que presenta…

La senyora Bernal Talavera:

Vale, se lo diré a Ciudadanos, no se preocupe.
(Remors)

La senyora presidenta:

Clar, si no se perd tot el sentit del debat.
(Remors)

La senyora Bernal Talavera:

Ciudadanos, señor portavoz de Ciudadanos, yo no le diré a usted que tienen un desprecio absoluto a los servicios sociales, no se lo diré, porque creo que mucha gente necesita este centro y además porque no lo creo.
Creo que a veces en política se dicen palabras que no se está convencido totalmente.
Y, por lo tanto, nosotros sí que apoyamos esto.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Imagine que no va a fer ús de la paraula Ah, sí… No sé què va a replicar, però, bé, està en el seu dret.
Té vosté dos minuts per a replicar el que no se li ha contradit.

El senyor Woodward Poch:

Sí, agradezco a la diputada María Bernal y al Grupo Popular su apoyo.
Lo que echo de menos es que a fecha de hoy si hubieran hecho sus deberes el centro ya estaría en pleno funcionamiento en nuestra comarca.
De todas formas agradezco el apoyo.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies.

Fetes ja totes les intervencions, passaríem ja directament al vot, sense l'esmena presentada per Compromís.

Vots a favor de la PNL presentada?
7 vots a favor.
Abstencions?
Vots en contra?
8 vots en contra.
Queda rebutjada, per tant, la proposta.

Passaríem al següent punt i per a passar al següent punt, per favor, demane al vicepresident que ocupe el lloc de la presidència.
Per favor, el vicepresident que ocupe el lloc de la presidència, perquè he de baixar baix.
Gràcies.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor César Jiménez Doménech)

Proposició no de llei sobre el matrimoni entre persones amb discapacitat funcional, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 44.
272, BOC número 147)

El senyor vicepresident:

Continuem amb esta maratoniana sessió amb l'últim punt a tractar que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el matrimoni entre persones amb discapacitat funcional, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem.

Té la paraula per huit minuts la portaveu Fabiola Meco.

La senyora Meco Tébar:

Aunque nadie se ha dado cuenta, acabo de utilizar el lenguaje de signos… (Remors) Perdón, bueno, pues alguien se ha dado cuenta.
Pues pido disculpas.
Como todo el mundo se ha dado cuenta he utilizado el lenguaje de signos para empezar esta intervención para decir que hoy hablamos de igualdad.
Ese es el tema que nos trae, pero también podríamos decir dime de qué presumes y te diré de lo que careces, porque el Partido Popular suele presumir de saber legislar, gestionar y gobernar y lo que este tema trae aquí hoy es precisamente la viva muestra de que no es cierto que saben legislar.
Y las condenas judiciales que están lloviendo estos días hablan alto y claro de que no han sabido gestionar dinero público, ni gobernar sin incurrir en prácticas corruptas, corrupción que sufre la ciudadanía al faltar recursos para políticas sociales de estas que impulsamos y defendemos en esta comisión.

Hoy hablamos de discriminación legal, de una norma contraria al principio de igualdad de la Constitución española, una norma llamada Â«jurisdicción voluntariaÂ», una ley que vía disposiciones finales modificaba el artículo 56 del Código civil y limitaba sin justificación el derecho a contraer matrimonio de personas con diversidad funcional, sensorial, de personas ciegas y sordas.
Una ley aprobada en 2015 con una mayoría popular de rodillo, un rodillo que les valió para otras tantas, como la ley mordaza, llamada de seguridad ciudadana, importante referenciarla hoy cuando se conmemora el quinto aniversario de la Primavera Valenciana y se homenajea la valentía de la juventud valenciana que sufrió esa ley en sus carnes por protestar por los severos recortes en educación y que sigue padeciendo tanta gente.

La reforma del artículo 56 del Código civil, a través de la ley de jurisdicción voluntaria, fue un sin sentido, un error dijeron, amparada supuestamente en la Convención sobre los derechos de las personas con discapacidad de Naciones Unidas de 2006, que España incluso ratificó en 2008, lejos de respetarla la vulneraba flagrantemente.

El artículo reformado decía: Â«Si alguno de los contrayentes estuviera afectado por deficiencias mentales, intelectuales o sensoriales -donde antes solo se decía Â«deficiencias o anomalías psíquicasÂ»- se exigirá por el secretario judicial, notario, encargado de registro civil o funcionario que tramite el acta o expediente, dictamen médico sobre su actitud para prestar el consentimiento.
Â»

Esta reforma discriminatoria, como decía antes, al parecer implicaba, según han dicho distintas fuentes, una copia y pega de una ley preconstitucional, preconstitucional en 2015 cuando ya han transcurrido muchos años desde que está aprobada la Constitución española.
Una norma discriminatoria que entrará en vigor en julio de 2017, una norma denunciada por numerosas organizaciones de personas con diversidad funcional.

Entre otros argumentos utilizados por estas organizaciones, por si hiciera falta algún argumento más que la Constitución española, utilizaban el artículo 23 de esa Convención internacional sobre derechos de personas con discapacidad que establecía que los estados partes y los firmantes, entre ellos España, tomarán medidas efectivas y pertinentes para poner fin a la discriminación contra las personas con discapacidad en todas las cuestiones relacionadas con el matrimonio, la familia, la paternidad y las relaciones personales y lograr que las personas con discapacidad estén en igualdad de condiciones que las demás y, en particular, a las que estén en edad de contraer matrimonio, a casarse y fundar una familia sobre la base del consentimiento libre y pleno de los futuros cónyuges.

La denuncia era de tal contundencia que la Dirección General de los Registros y del Notariado, el 23 de diciembre de 2016, tuvo que emitir una circular con la finalidad de clarificar la interpretación de la aplicación del artículo 56 del Código civil.
La circular efectuó una interpretación restrictiva de la necesidad del dictamen médico, así establecía que fuera requerida solo en casos en que la discapacidad fuera impeditiva y sustancial para la prestación del consentimiento.

Eso provocaba, eso provoca en los funcionarios públicos la duda importante de quedarse solo ante el peligro y preguntarse cada día a quién obedecer si a la norma, es decir a la ley de jurisdicción voluntaria, o a la circular de la dirección general de registros y del notariado.

Ese desaguisado jurídico, este desastre hizo que hace un mes el gobierno del Partido Popular presentara una modificación legislativa de la ley de jurisdicción voluntaria con el fin de que la norma dijera lo que pedía la circular, esto es que el informe médico requerido a personas sordas y ciegas para casarse fuera restringido a casos muy excepcionales.
Esto es, fuera restringido solo a aquellos casos en que se diera una condición de salud que, de modo evidente, categórico y sustancial, pudiera impedirle prestar el consentimiento matrimonial, pese a las medidas de apoyo.
Si esto es saber legislar, que venga Dios y lo vea.

A pesar de ello, a pesar de que esta PNL llega en un momento en el que se ha producido ya un impulso legislativo en el órgano correspondiente, en la institución correspondiente -esto es, en el congreso-, hemos decido mantener esta PNL con un propósito doble: reforzar en el momento de la aprobación, reforzar esa reforma urgente de ese artículo 56 del Código civil, de esa reforma inconstitucional, de esa reforma discriminatoria efectuada por la Ley de jurisdicción voluntaria.

Se trata, con esta PNL, de eliminar…, de impulsar que se eliminen todas las restricciones a personas con diversidad sensorial y física.
Se trata de respetar los derechos fundamentales de las personas con diversidad.
Se trata de que el derecho, contenido en normas, sea cauce de solución de conflictos, esté ajustado a la realidad social a la que va a ser aplicado y, en tal sentido, favorezca que la presencia de los intérpretes y la utilización de los documentos en formatos todos ellos accesibles y de lectura fácil.
Se trata además, y por último, de que se garantice la accesibilidad a todas las personas a los espacios donde pueda contraerse el citado matrimonio.

Quedan muchas, muchas discriminaciones en el Código civil que convendrá también abordar, más pronto que tarde, como las traducidas en trabas a personas con diversidad sensorial, como las establecidas para otorgar testamento o escrituras públicas, que requieren de presencia de testigos que les resta privacidad e intimidad en el trámite.
Queda el derecho al voto para las personas con discapacidad psíquica.
Queda la lengua de signos, con reconocimiento constitucional.

Queda camino, y tenemos voluntad de recorrerlo.
Esperamos que sus señorías apoyen esta PNL que, en modo alguno, llega tarde, que tiene todo el sentido de la oportunidad, pero también de la necesidad de reforzar desde estas Corts la búsqueda de la igualdad real y efectiva para personas que llevan demasiado tiempo esperando a legisladores con gafas preconstitucionales.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

A esta proposició no de llei s'ha presentat una esmena, per part del Grup Ciudadanos.
Per tant, si puc parar açò.
.
.
(Veus) Ara.
Té la paraula el seu portaveu, senyor García, per huit minuts.

El senyor García Salvador:

Val.
Gràcies, president.

Nosaltres hem presentat l'esmena perquè entenem que la modificació que imposa la Llei 15/2015, de jurisdicció voluntària, no només afecte a l'article 56 del Codi civil, sinó també a l'article 58.
5 de la Llei 20/2011, de 28 de juliol, de registre civil, que recull idèntica menció quan regula l'obligació dels funcionaris públics de cerciorar-se, en el si de l'expedient matrimonial, de la capacitat de les persones contraents i cuyo tenor literal diu que: Â«Si alguno de los contrayentes estuviese afectado por deficiencias mentales, intelectuales o sensoriales, se exigirá dictamen médico sobre su aptitud para prestar el consentimiento.
Â» És a dir, posa en dubte la capacitat d'obrar de les persones en discapacitat.

És per esta raó pensem s'ha d'incloure, i en idèntica fonamentació, en la proposta de resolució de la PNL, la modificació del paràgraf abans mencionat, el paràgraf cinqué de l'article 58 de la Llei 20/2011, del registre civil.
(Pausa)

Això explica la motivació de l'esmena d'addició.

Quant a la posició, el nostre grup va a votar favorablement a l'aprovació d'este PNL que avui anem a debatre, entre altres coses perquè entendríem que de no fer-ho seria no donar només un pas cap enrere, sinó molts de passos cap enrere en la defensa dels drets en les persones en discapacitat.
Drets que, per una altra part, han estat reconeguts i ubicats, sense complexos, en l'esfera dels drets humans, en la convenció de Nacions Unides de drets de les persones en discapacitat, i ratificada i en vigor per Espanya des de l'any 2008.

Lluny queden ja les concepcions del dret romà, font del nostre dret civil, sobre els furiosi, locos o dementes, que manquen de capacitat, que no podien realitzar acte jurídic algun i que quedaven subjectes a una curatela reforçada, de manera que només podien obrar autònomament en un interval de lucidesa, fet este que se va estendre també als sords i muts, quedant incapacitats per a actes que requerien el concurs d'algun dels sentits corporals afectats.

En definitiva, un totum revolutum que res té a vore en la realitat actual.
Hem d'entendre que els drets bàsics de les persones no depenen de la seua major o menor capacitat, sinó que deriven de la igual dignitat de tots els éssers humans.
No està en les nostres mans, en la societat, entre cometes, normal, ni en mans de ningú el despullar les persones discapacitades dels seus drets, encara que sí que està a les nostres mans facilitar el seu exercici.

D'altra banda, volia mencionar una sèrie d'articles que obliguen a actuar en la defensa dels drets de les persones en discapacitat.
Voldria mencionar l'article cinqué de la convenció de Nacions Unides, que diu que totes les persones són iguals davant la llei i en virtut d'ella i tenen dret a igual protecció legal i a beneficiar-se de la llei en igual mesura, sense discriminació.
Els estats parts prohibiran tota discriminació per motius de discapacitat.

Igualment, l'article 12.
2 de la convenció disposa que els estats parts reconeixeran que les persones en discapacitat tenen capacitat jurídica en igualtat de condicions en la resta, en tots els aspectes de la vida.

Finalment, mencionar l'article 23.
1 de la convenció, que ja se citava en esta PNL, que es referix al dret de totes les persones en discapacitat, en edat de contraure matrimoni, a casar-se i a fundar una família sobre la base del lliure consentiment i ple dels futurs cònjuges.

Igualment, l'article 45 del Codi civil planteja que Â«no hay matrimonio sin consentimiento matrimonialÂ», el consentiment jurídic implica, igualment, tant la consciència com la voluntat de prestar-lo.

De l'anterior, se deduïx que la discapacitat, per si mateixa, no priva a ningú, no priva de cap dret, ni tan sols del de contraure matrimoni.
I únicament en casos molt excepcionals se pot limitar el seu gaudi i l'exercici de la capacitat d'obrar, sempre en un règim de salvaguarda i recolzaments proporcionats, i establit en benefici de la persona, de conformitat en allò previst en els articles 199 i 200 del Codi civil i concordants de la Llei d'enjuiciamiento civil, en una interpretació que ha de ser absolutament respectuosa en els postulats de la convenció.

Senyories, quan ja creiem que el gran tema a abordar de les polítiques de discapacitat i diversitat funcional, sempre des de la perspectiva inclusiva, era el d'individualitzar la capacitat d'obrar de cada subjecte i promoure un sistema de recolzaments per al seu exercici en igual condicions que la resta de ciutadans, la llei va retrocedint i equipara discapacitat física, sensorial, a la capacitat intel·lectiva de comprendre i volitiva de voler, posant tot això en dubte.

No n'hi ha justificació possible per a tal despropòsit, tant i més quan, per exemple, i ja per fi, l'article 688 del Codi civil ha estat modificat per esta mateixa Llei 15/2015, de jurisdicció voluntària, eliminant la tradicional prohibició Â«para ser testigos en testamento a los ciegos y a los totalmente sordos y mudosÂ».

El Comité sobre els drets de les persones amb discapacitat, de Nacions Unides, en l'onze període de sessions, entre març i abril de 2013, ha posat de relleu que estos són drets relacionats amb la capacitat jurídica i inclouen l'acte jurídic del matrimoni.

L'article 12 de la convenció de Nacions Unides afirma que totes les persones en discapacitat tenen plena capacitat jurídica.

La capacitat jurídica els ha sigut negada, de forma discriminatòria, a molts grups al llarg de la història, com per exemple a les dones i, sobretot, precisament, a l'hora de contraure matrimoni, i a les minories ètniques.
No obstant això, les persones en discapacitat estan sent el grup a què més comunament se'ls nega la capacitat jurídica en els ordenaments jurídics de tot el món.

El Comité dels drets de persones amb discapacitat se reafirma que el fet que una persona tinga una discapacitat o una deficiència, incloses les deficiències físiques o sensorials, no ha d'estar mai motiu per negar-li la capacitat jurídica ni cap tipus dels drets establits en l'article 12.
Res justifica limitar els drets fonamentals de les persones en discapacitat.

En el cas de les modificacions operades en l'article 56 del Codi civil i 58.
5 de la Llei de registre civil, mos trobem en una discriminació evident per raó de discapacitat, contrària, entre altres coses, a l'article 14 de la Constitució espanyola, raó per la qual, en l'aval de Nacions Unides, ha d'instar-se el govern en la seua derogació o, com avui proposa Podemos, a una redacció alternativa, respectuosa en la convenció.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor García.

A continuació, tindrà torn la portaveu de Podemos-Podem per a dir si accepta l'esmena, per quatre minuts.

La senyora Meco Tébar:

Sí.

Simplemente, y muy breve, compartiendo muchos de los argumentos expuestos y felicitando al compañero por esa distinción entre la capacidad jurídica y la capacidad de obrar, que nos recordaba a las clases nuestras, y felicitarle porque claramente la distinción ha quedado bien hecha, pues, decirle que sí, que acepto la enmienda, toda vez que, además, la propuesta sugerida incluso forma parte de esa iniciativa que se está tramitando en estos momentos en el congreso.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

A continuació, disposa del seu torn de paraula la representant de Compromís, (remors) -no, Ciutadans ha fet esmena- per un temps de quatre minuts.

La senyora Ortega Requena:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies, president.
(Veus)

Senyories, el dia 20 de desembre, uns dies abans que la companya de Podem presentara esta PNL a què ara ens referim, jo, personalment, vaig presentar una PNL que tractava esta mateixa qüestió i que, a més, demanava també l'esmena que el Grup Ciutadans ha demanat.
Demanava, en eixe sentit, la derogació dels punts de la Llei 15/2015, de 2 de juliol, de jurisdicció voluntària, tant la que modifica l'article 56 del Codi civil, és a dir, la derogació del punt 9 de la disposició final primera de modificació de determinats articles del Codi civil, així com la modificació del punt 1 de la disposició final quarta de modificació de la Llei 20/2011, de 21 de juliol, de registre civil, per a eliminar les referències a eixes deficiències sensorials per a l'acreditació de la capacitat matrimonial.

La veritat és que resulta decebedor i innecessari que per culpa de les actuacions del govern central s'haja creat esta alarma social, que el govern central es dedique a legislar en qüestions que no fan sinó discriminar un sector de la població, en lloc de legislar per tractar de millorar la vida de les persones.

No sé si serà despiste, si no haurà sigut despiste.
.
.
Hi han hagut moltes teories.
El cas és que ahí tenim l'emplastrada i ara l'hem de desfer i, a més, amb l'alarma social creada.

Però la veritat és que el que també em preocupa enormement és que ningú al govern s'haja adonat de la barbaritat, després d'aquesta disposició.
Des de 2015, ningú se n'havia adonat, fins que les associacions han sigut les qui han hagut de denunciar estos fets.

Doncs, bé, gràcies a les denúncies de les associacions, a la pressió social i a costa d'una alarma social que manté preocupada molta gent, el Congrés dels Diputats va aprovar el passat 2 de febrer una proposició no de llei per a la modificació d'esta Llei 15/2015, de jurisdicció voluntària, iniciant-se així un procés de rectificació.
I jo la veritat és que m'alegre que el govern haja rectificat perquè, d'haver entrat en vigor aquesta modificació, s'estarien violant, clarament, drets fonamentals de les persones amb discapacitat.

A més, amb aquestes mesures, s'actua en contra de l'establert pel dret internacional.
Ja ho ha dit el company de Ciutadans, però la convenció de Nacions Unides dels drets de les persones amb discapacitat destaca que totes les persones són iguals davant la llei.
A més, l'any 2008, l'estat espanyol va ratificar la convenció sobre els drets de les persones amb discapacitat, celebrada a Nova York, a desembre de 2006, per la qual els signants es van comprometre a prohibir tota discriminació per motius de discapacitat.

Així les coses, queda clar que el govern central el que ha estat a puntet, a puntet de fer no és una altra cosa que regularitzar la discriminació per motiu de discapacitat.
Per a arrancar a córrer i a plorar.

Doncs, sí, m'alegre que la sordera del govern no els haja impedit escoltar el que aquestes associacions reclamaven i rectifiquen a temps, sense que ningú haja de patir, una vegada més, les discriminacions que el mateix govern crea.

A vore si també comencem ja a escoltar unes altres demandes, com ara les necessitats de mesures urgents contra els assassinats masclistes que es cometen a Espanya o el corredor mediterrani o tantes altres qüestions que són fonamentals per al benestar de les valencianes i dels valencians.

Res més, senyories.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora diputada.

Per a acabar el debat.
.
.
Ai!
, no, no.
¿Vol rèplica vosté?
(Veus) D'acord.

La senyora Meco Tébar:

Simplemente, decirle a la compañera de Compromís que, como ya tuve oportunidad de decir, es cierto que ambas registramos, con muy pocos días de diferencia y, sobre todo, con turrones de por medio, (rient) la iniciativa.
Y que comparto plenamente sus argumentos.

Nada más.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

M'estava equivocant.
No era per a acabar el debat, sinó que ara té el torn, pel Grup Socialista, la senyora Andrés, per quatre minuts.

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, president.

Bien, yo creo que nos sumamos.
El Grupo Socialista se suma a todas las manifestaciones que se han hecho por el resto de los grupos que ya han intervenido, con respecto a la barbaridad y al desastre de esta modificación.

A nosotros lo que nos sigue preocupando es una cosa, y es que lees la exposición de motivos de la proposición de ley presentada por el Partido Popular, porque esto se presentó ya en el Congreso de los Diputados, en el mes de diciembre; unos días antes lo había presentado el Partido Socialista y el Grupo Socialista en el Congreso de los Diputados.
Y creo que, esas cosas que se hacen en política, que el Partido Popular hizo algún tipo de comentario en prensa un poco desagradable, como diciendo Â«tampoco es para tanto, estas cosas es que vosotros las exageráis y talÂ».

En cualquier caso, viendo la propuesta que está en este momento en el Congreso nos vamos a tener que aplicar todos un poquito para ver si conseguimos, aparte que se modifiquen estos articulados que se dicen aquí y que fueron modificados por la ley 15/2015, de 2 de julio, de la jurisdicción voluntaria, que fue una ley tsunami, una ley tsunami, porque modificó 19 leyes y 90 y tantos artículos del Código civil.

Entonces, claro, la verdad es que esto sorprende bastante que al final de una legislatura se utilice, además, por este tipo de leyes, por una ley de jurisdicción voluntaria, modificar leyes de distinto calado y de distintos sectores.

Por otra parte, eso, coincidir, por supuesto es la aportación que ha hecho Ciudadanos con su enmienda, estamos hablando que además todas estas modificaciones se incluyen dentro de lo que son las disposiciones finales de la ley, dentro de las disposiciones finales que no del articulado concreto.
Pero, insisto, a mí lo que preocupa es la exposición de motivos.
Porque me la quise leer ayer y entonces yo no sé quién sería el artífice, me gustaría… (Remors) Es que es difícil concentrarse.
Gracias.
Disculpa.

Me gustaría saber quién fue el artífice de esta modificación del Código civil porque, además, parece ser que no fue un error si no es que se lo cree, porque en la exposición de motivos que presenta el Partido Popular dice: Â«La ley tal y tal de la jurisdicción voluntaria modificó por la disposición adicional primera determinados artículos del Código civil, con el fin de proteger a las personas con algún tipo de discapacidad para asegurar que reúnan los requisitos necesarios para contraer matrimonio y favorecer su celebración.
Â» Es que creen que lo hicieron bien.
Yo creía que era un error, porque he visto distintas interpretaciones, he visto lo que hay aquí y yo digo, Â«esto es que se equivocaríanÂ», porque a quién se le puede ocurrir que una persona por estar sorda o ciega tenga que llevar un certificado médico, es decir, un permiso, para poderse casar.
¿A quién se le puede ocurrir eso?
Entonces, solamente puedes pensar que es un error.

Pero resulta que es que la exposición de motivos insiste en que lo hicieron para intentar proteger a no sé quién, como si una persona sorda o ciega, una persona con una discapacidad sensorial tuviera menos capacidad de obrar o menos capacidad de decidir que una persona que no lo esté.
Entonces, eso creo que nos vamos a tener que aplicar todos los grupos para que nos lo expliquen.
A mí me gustaría saber quién ha hecho esto, porque es que pienso que se lo cree.

Y, luego, por otra parte dice: Â«La interpretación de este precepto -es decir, de la modificación que habían introducido diciendo que se necesitaba ese informe médico, ese permiso para poderse casar- generó alguna duda respecto al concepto de discapacidad que se iba a solucionar con una resolución circular del director general de Registros y de Notariado.
Â» Es que me parece sublime, es de nota.
Una ley la va a resolver un director general de Registros y de Notariado, a través de una circular, y porque parece ser que alguien no sabe leer y no se interpreta bien lo que se dice.
Y lo que se dice exactamente es que una persona con una determinada discapacidad tienen que solicitar un informe médico para poderse casar.
Entonces, es que no hay ninguna interpretación posible.

Yo no sé quién habrá sido el artífice de esto.
Pero, insisto, más allá de la modificación, que desde luego no tiene que entrar en vigor antes del día 30 de junio se tiene que haber resuelto este tema, esta exposición de motivos alguien la tiene que cambiar o alguien la tiene que explicar.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Andrés.

Recorden que en les seues intervencions han de referir-se a la proposta que s'està debatent.
(Remors)

I ara, per acabar el debat, el Grup Popular.

La senyora Ferrer San Segundo:

Manifestar nuestra sorpresa por todas las intervenciones de hoy.
Hemos hablado de todo tipo de cosas, desde la Primavera Valenciana hasta la ley mordaza, hasta la exposición de motivos de una ley que se está tramitando en el parlamento nacional, que modifica absolutamente todo lo que estamos aquí hablando hoy.
Hemos hablado de todo eso.
Una exposición de motivos de una ley que ha aprobado el Partido Socialista en la toma de consideración.
Y yo quiero que nos centremos en la propuesta de resolución.

A mí me sorprende… (Remors) Por favor, por favor, que se me va a pasar el tiempo.
Me sorprende que se mantenga esta proposición, porque en esta propuesta se dice: una PNL para que el Gobierno de España modifique el artículo 56.
Oiga, es que eso ya lo ha hecho y lo saben ustedes.
Esto es una utilización política de un asunto que se les ha pasado a ustedes temporalmente y seguramente no les gusta que quien haya presentado la propuesta sea el Partido Popular.
Pero, oiga, igual que nos han votado, que se preocupan tanto por todos, pero no se preocupan ni por los jóvenes, ni por los de Denia, o los que quieren conciliar, que nos han votado que no a todo.
Cuando ustedes votan que no, no pasa nada y cuando nosotros decimos algo que es de rigor, y se lo digo a mi compañera Fabiola Meco, Fabiola, de rigor jurídico.
.
.
No podemos estar discutiendo una proposición no de ley que está desactualizada, superada por la realidad.

Porque, miren ustedes, no es que esto ya haya sido superado, es que el informe del consejo, el informe del ministerio ya ha informado favorablemente a esta norma y además consta en el informe del Ministerio de Justicia que ha sido consensuada con el Cermi.
Pero es que, además, la proposición no de ley está en el Congreso de los Diputados que es, como usted ha dicho, el órgano correspondiente donde se tiene que ver.

Pero es que nosotros no somos órgano correspondiente para modificar la ley de jurisdicción voluntaria.
Yo entiendo que antes de esto se hiciera, pero ahora que está así pues no tiene ningún sentido.
Pero es que además, oiga, esta propuesta es mucho más rica que la propuesta de resolución, mucho más completa y mucho más parcial.

Efectivamente, efectivamente, en la proposición no de ley se explica que hay una resolución, hay una resolución de la circular donde se aclaró porque estaba generando dudas.
Oiga, como pasa tantas veces, como pasa tantas veces, es decir, las cosas generan dudas.
Y la profesora -y digo Â«profesoraÂ» porque hemos compartido el Departamento de Derecho Civil muchísimos años- sabe perfectamente que en los casos durante toda la vida y durante toda la vida de civil que hemos estudiado, había una medida de protección de los menores y en algunos casos de determinadas personas y se incluía en el Código civil los códigos que no sabían leer, ni escribir, para proteger que pudieran ser en algún momento engañados por no contar con los medios técnicos.

Efectivamente, esta propuesta que es muy clara.
.
.
(Remors) Por favor, por favor, a mis propios compañeros.
Esta propuesta que es muy clara habla de eso: la provisión de apoyos humanos, técnicos y materiales que faciliten la emisión, interpretación y recepción del consentimiento; el consentimiento que es esencial en todos los negocios jurídicos y uno de ellos es el matrimonio.
Y solo en el caso ese final de que alguno de los contrayentes presente, dice, una condición de salud, condición de salud, ya no hace ni siquiera referencia a cuestiones psíquicas o de otra índole, dice que de modo evidente, categórico y sustancial pueda impedir prestar el consentimiento pese a las medidas de apoyo, se recabará dictamen médico sobre su aptitud para prestar (inintel·ligible) .
.
.

Estamos hablando de la exposición de motivos de la ley.
Yo quisiera saber qué estamos debatiendo aquí.
Mire usted, no podemos hacer el ridículo.
Este parlamento tiene que ser riguroso.
No puedes hacer proposiciones de ley que ya están en el Congreso de los Diputados, que es el órgano correspondiente, y que están superando el texto de esa muy menguante proposición no de ley donde simplemente se dice que se adopte una redacción que proteja.
La redacción ya está aquí.

Mire, es que la han (inintel·ligible) .
.
.
ustedes, es que está en sus grupos.
Hay un parlamentario suyo que dio el apoyo, 340 votos emitidos, 340 votos favorables a la toma en consideración de la ley.
No sé si el parlamentario, señor Molla, es del grupo de errejonistas, pablistas o de les mareas varias que tienen.
Pero lo que digo es que esto lo tenemos aprobado.

Oigan, miren, ustedes hagan lo que quieran.
Esta proposición no de ley está desactualizada, está superada por una relación más concreta y más rica, que está consensuada por el sector y que está a iniciativa del Grupo Parlamentario Popular.
Oiga, lo siento, pero que han firmado ustedes favorablemente.

Por eso, porque no podemos dejar al descubierto el desconocimiento de lo que hacen nuestros grupos y porque a mí me daría vergüenza hacer una propuesta, una proposición de ley que va al Gobierno de España, para algo que el Gobierno de España ha hecho, hasta el punto que ha emitido ya el informe favorable a la proposición de ley el órgano que hace de resolverse, yo les pido que la retiren, que no hagamos el ridículo como Cortes y que no utilicen este tema, ya tendrán otras ocasiones, porque es un tema que ha sido resuelto.

Mire, yo no sé si se ha querido aclarar.
Ustedes cuando se legisla se meten con nosotros; cuando intentamos aclarar o rectificamos o intentamos aclarar una cuestión que ha generado dudas y atendemos lo que dice el sector se meten también.
Nosotros estamos haciendo lo que creemos que tenemos que hacer.
Y lo que les pedimos, por favor, le pedimos, por favor, que este parlamento sea serio.
Y nosotros no queremos aparecer como personas que no conocemos lo que se está legislando en el sitio donde es el correspondiente para tomar estas medidas.
De verdad que no nos parece serio.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora San Segundo.

Crec que hi haurà rèplica.
Per quatre minuts.

La senyora Meco Tébar:

Yo, la verdad es que me sorprendo poderosamente.
Es decir, las instituciones, en concreto esta, por supuesto están para plantearse todo aquello que estimen por conveniente.
Y no es la primera vez que desde aquí sale el impulso a otras instituciones (remors) -termino- para que puedan llevarse a término determinadas actuaciones o legislar en un determinado sentido.
No, no está terminado, está en debate.
Si vamos a ser juristas y vamos a ejercer como juristas en estos momentos…, no, (remors) en estos momentos hay una iniciativa legislativa, una iniciativa de modificación.
.
.
(Remors)

El senyor vicepresident:

Senyora San Segundo, per favor.

La senyora Meco Tébar:

…de modificación legislativa introducida en el congreso, que efectivamente es el órgano correspondiente, que está en debate, que ha sido únicamente votada para ser tramitada, que no es el texto.
Dice, Â«el texto ya está, es el que esÂ».
No.
El texto está propuesto, veremos en qué queda.
Porque, por supuesto, está abierto el trámite, habrá enmiendas y acabará el texto como acabe.
Y ese sí que será el texto.

Por lo tanto, mantener la iniciativa, y lo he dicho en mi turno de exposición, era para reforzar los argumentos.
A mí me sorprende, de verdad, me sorprende de verdad y no me sorprende gratamente que no se haga, que no se entone un mea culpa de vez en cuando.

Tres momentos legislativos de impulso, tres, y tres errores catastróficos.
Uno, la propia ley de jurisdicción voluntaria que, como bien decía la compañera, un tsunami que se carga veinte…, de un plumazo y además no lo hace respetando la Constitución española.
Luego una circular de la Dirección General de Registros y del Notariado que viene a matizar tanto, tanto, tanto, que acaba diciendo casi lo contrario de lo que está diciendo la ley de jurisdicción voluntaria y que sume, efectivamente, al sector en una incertidumbre de tal magnitud que se ven obligados a presentar una iniciativa legislativa, que es la que en estos momentos se está debatiendo.

Por lo tanto, en estas Cortes es perfectamente posible el impulso hacia otras instituciones para que se avance en un determinado sentido.
Claro que no hay una redacción ahí en la PNL concreta respecto a lo que haya de ser.
El órgano correspondiente es el Congreso de los Diputados.
Pero el impulso nos corresponde por derecho propio; si no, no podríamos hablar de infrafinanciación, no podríamos hablar de la ley Montoro, no podríamos hablar de tantas cosas que aunque no nos corresponde, no podríamos hablar de la Lecrim, no podríamos hablar de la ley mordaza, que yo hoy vuelvo a reivindicar que usted como jurista debería de estar reivindicando, porque se trata de vulneración de derechos fundamentales en un país que dice ser democrático.
Y no lo digo yo, lo dice una cantidad de gente ilustre, una cantidad de organizaciones con peso específico en este país, que el Partido Popular de vez en cuando debería de poner orejas para legislar, para gobernar y para actuar de conformidad con la que la sociedad establece.

Por tanto, esta diputada no puede por menos que sorprenderse, no solo por no entonar el mea culpa sino, además, por no reconocer la autonomía y la capacidad de impulso que estas Cortes tienen para que este sistema democrático funcione como tal.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

Voldrà la paraula, senyora San Segundo?

La senyora Ferrer San Segundo:

Sí.

Bueno, mira, señora Meco, nos conocemos muchos años y en este ámbito civil… (Rialles)

Vamos a ver.
Yo leo la PNL, a mí me gusta el rigor, lo sabemos, yo creía que a usted también.
Instar al Gobierno de España, no estamos hablando de otra cosa, instar al Gobierno de España.
Y yo digo e informo, porque a lo mejor no se sabía, pero creo que sí se sabía, y es que el Gobierno de España ya ha realizado lo que tiene que hacer y es que habiendo una proposición ley ha informado favorablemente a esa norma.
Aquí está, si lo quiere contrastar, si quiere ser riguroso con la información: informe del Ministerio de Justicia a la proposición de ley de modificación de la ley tal y tal, donde está de acuerdo, propone esa nueva redacción y acaba diciendo que ha sido consensuada con el Cermi.
¿De acuerdo?
Esta es la realidad.

Usted insta al Gobierno de España, no a hacer impulsos, no hacer no sé qué, insta al Gobierno de España.
Y yo le digo que lo que ha podido hacer el Gobierno de España hasta hoy, está hecho y está hecho allí.
Yo informo a los parlamentarios por si alguno no lo sabía.
Si lo saben todos y aun así sabe usted que tiene este contexto.
Aquí no estamos hablando ni de la ley mordaza, ni de lo que se puede hacer con las personas con diversidad funcional en general, ni nada, estamos hablando de esto.

Y esta PNL en este momento está fuera de cobertura, está fuera de tono, no es rigurosa y no es serio presentar una PNL al Gobierno de España cuando conocen, porque está grabado, va a quedar grabado aquí en este Diario de Sesiones, que el Gobierno de España ya ha hecho lo que tiene que hacer y que hay una proposición que se va a ver… (Remors) Discúlpeme.
Bueno, tras tres o tras siete.
A usted lo que le sabe mal es que no se hable de su PNL.
Vengo aquí a hablar de mi libro, pase lo que pase con el resto.
Luego usted dice que no…

Bueno, pues a mí me parece poco riguroso, me sorprende en usted, porque yo creo que no hay que utilizar de forma oportunista y políticamente cualquier tema cuando sabe, y si no, lo he dicho yo aquí y tengo aquí el papel y si quiere ahí lo tiene y lo contrasta, que esto tal como se ha planteado…, haber cambiado usted la PNL.
Podía haberse hecho una autoenmienda antes de venir cambiando los términos y lo hubiéramos valorado.
Pero si usted ha hablado de instar al Gobierno de España, a mí me da vergüenza, a mí, vergüenza, ir al Gobierno de España a decirle que haga algo que yo ya sé -y lo saben todos ustedes porque va a quedar grabado- que ya se ha hecho.

Y luego me habla usted de… En fin.
Yo es que creo que esto es una ficción.
De verdad, estoy oyendo que esto es todo una ficción.
Que si no sabemos rectificar.
Pero si lo que hemos hecho es esto.
Llámele rectificar, llámele atender al sector, llámele estudiar, llámele que no se entendía bien e intentar aclararlo.
Eso es lo que se ha hecho.
Se hace primero con una circular y lo que se hace con posterioridad…, con una circular que es clarísima, clarísima.
Es decir, oiga, si ustedes han entendido otra cosa… La circular es de diciembre, además.
Si… Déjeme hablar, por favor.

Si ustedes han entendido otra cosa… Tengan claro que esto solo es una medida excepcional…, cuando se aprecie -y eso también lo tienen que apreciar los notarios, quiero decir, que no es nada excepcional en nuestro sistema jurídico-, cuando se aprecie que las personas que están compareciendo puedan tener, una, razones de salud -ya no dice de qué tipo-, razones de salud, que puedan impedir de modo grave y reformable la prestación del consentimiento como cualquier negocio jurídico.

Y usted es jurista y hemos dado muchas clases de derecho civil.
Y esto está… Está haciendo una ficción y está disparando a ver si le sale alguna de las bolas para intentar hacer su discurso que es un discurso político.
No es un discurso jurídico, ni es un discurso pensando en las personas, porque las personas ya están recogidas en este informe y en esta cuestión.

Y mire, habla usted de juristas, de ilustres.
Aquí juristas o ilustres son todos, los que apoyan a Podemos y los que respaldan a otros grupos parlamentarios.
Exactamente todos los grupos de esta cámara.
Incluso a los que apoyan a grupos que no estén en esta cámara.
Aquí estas distinciones entre los que son juristas y los que no son juristas… Yo lo que le estoy hablando… Y los que son ilustres y no… Me parece que es poco democrático.

Yo lo que le digo es, sinceramente, que la PNL tiene el sentido que tiene y votar que sí a esta PNL es desde el punto de vista jurídico una ridiculez.
Así lo digo y así lo mantengo porque ustedes tienen la información que ya lo he dicho.
Y desde el punto de vista político, una utilización de una situación que saben que por esta vía no llegan a ningún sitio, que está en el trámite.

Dígale a sus grupos, a sus compañeros de grupos en el órgano correspondiente, que hagan las enmiendas que entiendan por conveniente, pero no hagamos aquí el papelón que, para que usted pueda seguir su iniciativa hasta el final, usted que tanto se mete con las iniciativas de los demás, tengamos aquí que aprobar algo que es una ficción, porque no se va a poder dar porque ya está conseguido.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora San Segundo.

Tots els grups polítics han pogut fer la seua exposició i, per tant, passaríem a votació.
Vots a favor?
Abstencions?
Vots en contra?
I, per tant, queda aprovada per 10 vots a favor i 5 abstencions.

I amb açò acabem la sessió d'avui.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 52 minuts)