DS-046%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 26 de maig de 2016.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 28.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Donem la benvinguda a col·lectius que lluiten contra la intolerància, Movimiento contra la Intolerancia.

Declaració institucional contra les manifestacions polítiques instigadores d'odi

El senyor president:

Anem a llegir una declaració institucional signada per tots els grups parlamentaris contra las manifestaciones políticas instigadoras de odio, diu així:

Â«La democracia española, pese a su juventud relativa, ha conseguido establecer hondas raíces en la composición ideológica y política de su ciudadanía.
Este hecho ha reforzado la resistencia de nuestro sistema político a la permeabilidad que otros estados han demostrado a ideas de corte xenófobo y que se integran en la familia política de los neofascismos.

Â»Sin embargo, a pesar del rechazo que estas ideas producen en amplia mayoría de la población de nuestro país, y también concretamente en la valenciana, existen grupos organizados que ensalzan ideas antidemocráticas y contrarias al sistema de valores de tolerancia que nos enorgullecen como colectivo.

Â»Estas manifestaciones, que en ocasiones han sido canalizadas mediante actos violentos a lo largo de nuestra historia reciente, solo buscan la difusión del odio como mecanismo de interrelación social.

Â»Es por ello que su incompatibilidad con la democracia se encuentra en la raíz de su propia existencia debiendo ser rechazas por las instituciones y todos sus sectores de forma unánime.

Â»En este sentido, y debido a la celebración de un acto que pretendía incluir a la ciudad de Valencia en el imaginario del espacio neofascista europeo y diversas manifestaciones en el conjunto de España, el pueblo valenciano representado en esta cámara quiere evidenciar la total ajenidad a este hecho con la realidad compartida de tolerancia y respeto en el ejercicio político.

Â»La Comunidad Valenciana desea mostrarse al mundo como un referente político por sus avances en derechos y libertades, y siendo este un espacio donde la convivencia entre diferentes no está reñida con el reconocimiento como iguales.
No cabe la violencia política, ni por supuesto su justificación o enaltecimiento.

Â»Por todo lo expuesto, les Corts Valencianes manifiestan que la Comunidad Valenciana es un espacio que no comparte por principio democrático el enaltecimiento de ideas neofascistas.

Â»En este sentido, la institución representativa de su ciudadanía muestra el rechazo colectivo a la celebración de manifestaciones políticas de cualquier índole instigadoras de odio en nuestro territorio.

Â»Asimismo, nos pronunciamos requiriendo a las autoridades competentes el máximo control de la presencia de actividades de estas características en nuestro territorio, vigilando si los mismos incurren en hechos tipificados en nuestra norma penal como delitos cometidos con ocasión del ejercicio de los derechos fundamentales y de las libertades públicas garantizados por la Constitución.

Â»Palau dels Borja.
26 de maig de 2016.
Â» (Aplaudiments)

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 25.
235, 25.
232, 25.
233 i 25.
234)

El senyor president:

Senyories, anem a continuar els nostres treballs, i concretament amb el punt 10 de l'ordre del dia que és la compareixença del president del Consell per a respondre a les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

En primer lloc, tindrà la paraula la síndica del Grup Popular, la senyora Isabel Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Buenos días, señor presidente, señora vicepresidenta, miembros del Consell.

Cuando usted trajo, su gobierno trajo la primera ley de presupuestos del 2016 el tripartido incluyó una partida ficticia de 1.
325 millones de euros.
Ustedes sabían que eran eso, ficticios, pero le achacaron, lo fundamentaron en que se trataba de un derecho derivado del sistema de financiación.
De hecho, el conseller Soler, el conseller de hacienda, que pasará a los anales de la financiación de la Comunidad Valenciana como el conseller fictici, decía, ¿eh?
, y gritaba no sin aspavientos, Â«açò no és un invent, açò és un dret dels valenciansÂ», y todos ustedes le aplaudían y le jaleaban.
(Aplaudiments)

Y ahora, señor presidente, detrás o después de la sentencia del Tribunal Constitucional, ¿quién va a dar la cara?
, ¿quién va a responder?
, ¿quién va a asumir responsabilidades políticas?
, ¿va a dimitir alguien?
Porque, claro, a la hora de hacerse la foto estaban todos, señor presidente, usted y su consellera; pero ahora no hay nadie, nadie lo explica.

Y, mire usted, señor presidente, no solamente es un problema de responsabilidad política, es un problema de magnitud económica incalculable.
Son 1.
325 millones de euros, no son una cifra económica porque detrás de esa cifra, de ese número frío hay personas, personas con nombre y apellidos, organizaciones, las ONG, corporaciones, colectivos a los que ustedes prometieron el paraíso en la tierra con tal de tirar al Partido Popular del gobierno.
(Aplaudiments) Y ahora tienen que responder ante ellos, tienen que responder porque, president, 1.
325 millones de euros que no van a ir a rescatar a las personas.

Y su primer año de gobierno se puede resumir en un tuit: Â«El hundimiento del pacto del Titanic arrastra a miles y miles de valencianos.
Â» 1.
325 millones que han aparecido y desaparecido en un plis-plas, como si fuera magia, de su presupuesto; pero no es magia, es el mayor engaño a la sociedad valenciana que se ha cometido (aplaudiments), es un problema económico.

Por eso, senyor president, le pregunto: tras la sentencia del Tribunal Constitucional, ¿va a mantener la línea presupuestaria de 1.
325 millones de euros en el presupuesto?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Bon dia.

Bon dia, senyora Bonig.

¡Naturalment que anem a mantindre allò que aprovà esta cambra!
(Aplaudiments) ¡Naturalment que anem a mantindre-ho!

És que no va ser una decisió capritxosa, va ser una decisió que va adoptar esta cambra tenint en compte la realitat d'infrafinançament d'este país, i estava referida, fonamentalment, a una qüestió que és bàsica i que no s'ha menejat en absolut, i havia de vore amb la reforma necessària del model de finançament al qual vostés renuncien; nosaltres no renunciem.
(Aplaudiments)

Ara bé, em preocupa, de veritat, extraordinàriament, la confusió que vosté comet, l'errada monumental que vosté planteja quan vosté equipara 1.
325 milions, que estan situats en el pressupost de les Corts Valencianes, amb els 1.
329 milions, que nosaltres demanàvem que es tinguera en compte, amb el recurs per tal d'acabar amb un fons d'insuficiència que per a nosaltres és absolutament ¡lesiu!

Per tant, no té res a vore el que vosté està (rient) plantejant amb la realitat, no té res a vore.
(Aplaudiments) ¡Haurà d'explicar-ho vosté!
És que és ¡ridícul!
, és ridícul el plantejament que vosté fa.

I, precisament, li vaig a dir una cosa: com que estem parlant de persones, com que estem parlant de persones, per això no renunciarem mai als drets de les persones.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Síndica del Grup Popular.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Mire, usted, señor presidente, hay una realidad objetiva que usted no quiere ver, y es que el Tribunal Constitucional ha elevado a la categoría de sentencia la irresponsabilidad y la incompetencia de su gobierno (aplaudiments), porque ustedes aprobaron esos presupuestos con 1.
325 millones ficticis de ingresos pero sí comprometidos en gastos, en contra de la voluntad del Partido Popular que ya se lo dijimos y le advertimos.

El Tribunal Constitucional dicta una sentencia que deja clara la falta de diligencia de su gobierno, porque el Tribunal Constitucional en el fallo dice claramente que no estamos ante una cuestión económica sino una cuestión política utilizando las instituciones para ocultar su falta de gobierno y su incompetencia (aplaudiments), señor Puig, y su incompetencia y la de su gobierno.

Mire usted, dice el Tribunal Constitucional que si no estaban de acuerdo con el sistema de financiación, ¿por qué no lo recurrieron?
, ¿por qué no lo recurrieron?

Mire usted, lo que no sabe el Tribunal Constitucional es que el modelo de financiación del 2009 lo aprobó un gobierno socialista de Rodríguez Zapatero (aplaudiments) mientras ustedes lo aplaudían en esta cámara de la cual era diputado, y mientras la señora Montón votaba en el Congreso de los Diputados exactamente igual que el señor Sánchez.

¡Ah!
, que no se ha enterado, como ayer estaba en Burjasot y usted en Elche pues parece ser que no hay comunicación entre ustedes.
(Aplaudiments) ¡Mare de Déu Santa!
¡Mare de Déu Santa!
En la misma comunidad y no hay interlocución.
¡Dígaselo!
, dígaselo usted al señor Sánchez.

Mire usted, señor Puig, ¿puede decirme, de verdad, realidades?
, ¿cuándo van a anular esa partida porque los gastos sí que están comprometidos?
, ¿cuándo va a ejecutar la sentencia del Constitucional?

Señor Puig, ¿nos puede decir qué repercusión va a tener la sentencia del Constitucional que anula esos 1.
325 millones que están comprometidos en gastos en los derechos de los valencianos?
, ¿cuántos recortes en educación, sanidad y prestaciones sociales va a sufrir la Comunidad Valenciana y los valencianos gracias a su irresponsabilidad?
, ¿pagarán las farmacias?
, ¿pagarán a las familias de acogida?
, ¿van a pagar ustedes a las residencias que ya este año, este mes no pueden pagar las nóminas de sus trabajadores?
(aplaudiments), ¿va usted a rescatar de verdad?
, ¿va usted a eliminar sus privilegios?

Por último, señor presidente, en un año de gobierno del Titanic, ¿eh?
, del gobierno a la valenciana, hay dos problemas y una afirmación, los problemas tienen nombre y cara, el señor Puig y la señora Otra; y una afirmación: ustedes ¡mienten!

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Senyora Bonig, jo no vaig a dir que vosté mentix, vaig a dir que no s'entera.
(Rialles) ¡No s'entera!
, de veritat, ¡no s'entera!
Està fent referència permanentment a dos qüestions que no tenen res a vore, i és que el Tribunal Constitucional no diu res absolutament dels pressupostos de La Generalitat ni d'eixa partida.
No diu absolutament ¡res!
, ¡res!
, ¡res!
(Aplaudiments) No diu ¡res!
, en absolut, no diu ¡res!
¡Xe!
, para ja, ¡va!
, para ja.
No diu ¡res!

I, mire, li vaig a dir una cosa, no, por favor, calme a algunos personajes (veus), sí, no, yo estoy calmado, yo estoy muy calmado, lo que pido es el respeto que yo he tenido con usted, lo único que pido.
Vale.
Al asunto.
(Rialles)

L'assumpte és el següent, l'assumpte és que vosté no s'entera de la pel·lícula.
Ací resulta que nosaltres hem fet un recurs respecte al fons de suficiència.
L'única cosa que ha passat és que a vostés se'ls han traspassat les xifres i, efectivament, els 1.
325 milions no tenen res a vore amb els 1.
329, que és del fons de suficiència.

El problema que n'hi ha de fons és que, efectivament, el govern haguera hagut de canviar el model de finançament al 2014, i no l'ha canviat, i no l'ha canviat.

I, per tant, en estos moments, el que és evident és que n'hi ha un incompliment i el Tribunal Constitucional el que fa és no entrar en el fons de la qüestió.

I jo li dic que a mi em sembla malament que el Tribunal Constitucional no garantisca els drets valencians a la igualtat d'oportunitats.
Jo respecte la sentència però, sens dubte, no la compartisc perquè, en estos moments, en les transferències de l'estat només representen el 76% del cost dels serveis bàsics fonamentals.

Mire, senyora Bonig, vostés hagueren pogut anar al Tribunal Constitucional, això és el que diu, però no van anar-hi; però el problema d'ara, que nosaltres plantejàvem, estava referit que no s'havia modificat la llei i era un element substancial que, a més, el mateixa llei anterior de 1999 ho dia.

Anem a vore, senyora Bonig, ¿vosté està d'acord que els valencianes estiguem discriminats?
¿Això a vosté li pareix constitucional?
Doncs no és constitucional.

¿Com vosté en estos moments, com vosté en estos moments…

El senyor president:

Senyor Alfredo Castelló, li demane respecte a l'orador i més al president del Consell.
(Aplaudiments) Crec que ja ha abusat vosté de la paciència d'esta presidència i li demane que calle!
I siga respectuós!

Continue vosté, president.

El senyor president del Consell:

Mire, vosté, senyora Bonig, està demanant avui el que no mos demana Montoro.
Montoro no ens ha demanat en absolut que retirem eixos diners del pressupost.
Ara, en el pla d'ajust que s'ha produït finalment, el que s'ha.
.
.
s'ha dictaminat amb tota claredat és que, efectivament, nosaltres per una vegada en la història hem dit la veritat.

¿Sap el que era la gran mentira?
Sí, perquè està ahí.
¿Sap el que és la gran mentira?
La gran mentira era durant tres anys, durant tres anys.
.
.
durant tres anys van estar vostés unflant artificialment el pressupost.
(Aplaudiments) 1.
200 milions d'euros.
.
.
1.
200 milions d'euros en venda d'immobles.
I, ¿on estan els 1.
200 milions d'euros?
¿On estan?
300.
000 euros recaptats.
Vergonya, cavallers i senyores.
Vergonya!

Mire, nosaltres hem fet una aposta clara perquè tinguem el finançament que ens correspon.
Estem treballant amb tota l'energia per aconseguir això.

I hem aconseguit ara amb la negociació que hem tingut amb el Govern d'Espanya que eixos 1.
300 milions d'euros se reconeguen com una realitat, perquè en estos moments l'únic que ens ha demanat ha segut un ajust de setanta milions, de noranta que hem acomplit.
(Aplaudiments)

Per tant, senyora Bonig, l'únic que li demane és que no tornen a situar-se amb el senyor Rajoy, no tornen a situar-se amb el Montoro, no tornen a situar-se en contra dels interessos dels valencians, que és on estan habitualment.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Senyor Ibáñez, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

 (Inoïble) .
.
.
fictici, señor Puig, pero fictici de verdad.

Usted aquí nos está hablando de que el fondo de suficiencia no tiene nada que ver con lo del presupuesto.
Oiga, es que usted tiene el fondo de suficiencia en el presupuesto.
¡Ah!
, que eso no lo sabe.
Sí, lo tiene usted.
Tiene una partida, con el fondo de suficiencia en negativo, y al Tribunal Constitucional le pide que lo ponga en positivo.
Oiga, señor Puig, ¡fictici!
¡Fictici!
(Aplaudiments) Y eso es lo que le estamos diciendo.

Pero, mire, señor Puig, mire, usted podrá engañar a todos estos de aquí, si quiere.
A todos estos de aquí no los va a engañar.
Conocemos perfectamente sus tretas.
Conocemos perfectamente sus trampas, señor Puig, porque es lo que venimos denunciando desde que usted trajo aquí el proyecto de presupuestos.

Señor Puig, deje de engañar a los valencianos.
Hágalo, hágalo, por favor.
Hágalo.
Y por eso le pregunto, señor Puig, ¿contempla su plan de ajuste la eliminación de los 1.
325 millones ficticios?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Vicepresidenta del Consell -senyories, demanaria guardarem tots silenci per a escoltar la resposta-, quan vosté vullga.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Miren, anem a tornar a explicar-ho.
Anem a ser didàctics amb vostés, perquè ausades que s'ha de tindre paciència amb vostés.

Anem a vore, primer, que la llei de pressupostos és una llei aprovada per les Corts Valencianes.
Això que el govern elimina partides pressupostàries ho feen vostés.
Però això s'ha acabat.
És una llei de les Corts Valencianes.
Punt número u.

Punt número dos.
Jo li he estat pegant la volta -senyor Castelló, relaxe's un poquet-, jo li he estat pegant la volta, ¿com és possible que vostés hagen confós els 1.
325 milions del pressupost amb els 1.
329 milions dels fons de suficiència?
I jo dic, fins i tot.
.
.
, el número es pareix, això és de veres -Barrio Sésamo-, se sembla el número, però falten quatre milions.
¿No s'han adonat d'això?

I, aleshores, jo he pensat: ¿per què se li perden els milions al Partit Popular?
(Algú diu: Â«La mordidaÂ») ¡La mordida!
¡Era la mordida!
(Aplaudiments) ¡Era la mordida!
I, aleshores, vostés.
.
.
vostés han fet: 1.
325, 1.
329, la mordida, i ja està.
(Remors) Perquè als annals de la història estan passant vostés amb les seues mordides.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

¿Per què demana vosté la paraula?

La senyora Bonig Trigueros:

En base al artículo 59.
3, por honor al grupo.

El senyor president:

69.
3.
(Algú diu: Â«Claro, la mordida, la mordida, claro.
Â»)

Té vosté.
.
.
, per a al·lusions al decor del grup, té vosté un minut.
(Veus)

Senyor Mata, no té vosté la paraula.
(Aplaudiments) No té vosté la paraula.

Té vosté la paraula.
.
.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Me parece inaudito que en esta cámara, que representa la voluntad del pueblo valenciano y donde se viene a discutir y a contraponer modelos, se acuse sistemáticamente a un partido y al Grupo Popular.

Mire usted, señora vicepresidenta, usted, usted, que no acude a los tribunales, con un claro desprecio de las instituciones, -ni usted, ni sus representantes- en acciones judiciales contra usted, no le vamos a permitir que diga las afirmaciones y acuse a este grupo.

Como hemos dicho en reiteradas ocasiones, si hay alguien que ha metido la mano o ha cometido una ilegalidad, que todo el peso de la ley caiga sobre él, pero esas afirmaciones las hace usted investida de la inmunidad parlamentaria que le da su condición de diputada y de miembro del Consell.

Me parece una irresponsabilidad, porque aquí, señora vicepresidenta, y a todos los miembros del Consell, hoy por hoy el único partido condenado en virtud de sentencia judicial firme por financiación ilegal es el Partido Socialista Obrero Español.
Y jamás diré yo que el Partido Socialista y los socialistas son corruptos.
(Aplaudiments)

Muchas gracias, presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Gràcies.

N'hi ha una al·lusió directa i, per tant, per este tema concret, per esta al·lusió donem la paraula a la vicepresidenta Mónica Oltra.
Quan vosté vullga.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Bonig, a vosté li molesta que se parle de les mordides.
Als valencians ens molesta que s'hagen produït.
Eixa és la diferència.
(Aplaudiments) Eixa és la diferència.
I açò no és que ho diga jo, investida d'immunitat parlamentària.
És que ho diu la fiscalia.
És que li han demanat a vostés, al Partit Popular, fiança per les seues malifetes en els diferents casos de corrupció que tenen en marxa.

Vosté hauria de preocupar-se més pels corruptes que té en el seu partit, per aquells que ja estan en presó i condemnats, que preocupar-se perquè això se sàpiga.
A vosté li molesta que se sàpiga que vostés tenen corruptes en les seues files i que molts de vostés estan ahí i s'han perpetuat en el poder gràcies al presumpte finançament il·legal del Partit Popular.
(Aplaudiments)

A vosté li molesta que se sàpiga.
A la gent li molesta que se faça.
Eixa és la diferència entre vostés i nosaltres.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Acabada la qüestió, continuem la sessió de control amb la intervenció de la síndica adjunta del Grup Popular.

La senyora Ortiz Vilella:

Muchas gracias, señor presidente.

Un minuto me parece poco para que lo que está pasando en esta cámara.

A mí me parece muy bien, señora Oltra, que usted tenga su minuto de gloria.
Pero deberían de dedicarse en sede parlamentaria a contestar qué van a hacer cuando el ministerio de hacienda…, que ya lo sabe, señor presidente, si no se lo ha contestado su conseller de hacienda lo que le ha dicho el ministerio, debería de hacerlo o de cesarlo.
Los 1.
325 millones de euros ficticios saldrán del presupuesto, tiempo al tiempo.
Y ustedes están mintiendo a cinco millones de valencianos.

Y yo le pregunto… (aplaudiments) y yo le pregunto, y tiempo al tiempo…, usted hizo un encuentro informativo, el 4 de mayo de 2015, donde dijo que veía muy positivamente los países en los que se asumían responsabilidades políticas cuando se actuaba en contra de la ética y de los ciudadanos aunque la actuación hubiera sido legal -Valencia Plaza, dijo usted ese encuentro-.
Usted, señor Puig, y su gobierno han mentido a cinco millones de valencianos a sabiendas, y hoy lo ha vuelto a hacer en sede parlamentaria, y yo le pregunto: ¿piensa usted, señor Puig, asumir responsabilidades políticas por presupuestar a sabiendas 1.
325 millones de euros ficticios y mentir a cinco millones de valencianos?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Bé, és la primera vegada que no mentim.
La primera vegada que expliquem, net, polit.
.
.
(Veus i aplaudiments) És la primera vegada que el govern valencià fa uns pressupostos que no mentixen a l'opinió pública, que no diuen mentides, que expliquem el que n'hi ha.
Això és del que es tracta.
(Aplaudiments)

I, aleshores, el que és terrible, el que és terrible que vostés no els preocupa els xiquets en les escoles, els barracons.
.
.
(Remors) ¡És increïble!
¡És increïble!
(Aplaudiments)

I li he de dir una cosa, li he de dir una cosa, li he de dir una cosa, els preocupa més encara a vostés que hàgem aconseguit del ministeri d'hisenda coses que vostés no reconeixen.
Per exemple, que en lloc de parlar de 1.
325 milions, parlem de 78 milions.
Uns retalls que ens fan molt de mal, perquè no tenen res a vore amb els 1.
300 milions.
(Aplaudiments i protestes) Vostés voldrien que els xiquets d'este país tingueren més barracons, que no se resolgueren els problemes de sanitat.
¡Vostés estan desitjant que mos retallen 1.
325 milions!
¡I ho hem aconseguit!
¡Una victòria del govern socialista i del govern (inintel·ligible) .
.
.
(Aplaudiments i protestes)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, continuem amb la sessió de control.
.
.
continuem amb la sessió de control amb el següent grup, amb la pregunta que formula el síndic del Grup Compromís al president del Consell.

Senyories, anem a escoltar la pregunta de control, amb el.
.
.
Quan vosté vullga, senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Â«Hay que defender el bien precioso de la familia cristiana.
En los últimos años se ha asistido a una importante escalada contra la familia por parte de dirigentes políticos ayudados por otros poderes como el imperio gay y ciertas ideologías feministas.
Â» Antonio Cañizares, cardenal arzobispo de Valencia.

Senyor president, des de Compromís hui volíem preguntar-li sobre l'opinió, la valoració del Consell sobre estes declaracions homòfobes i sexistes que fa l'arquebisbe de València.
I ho fem perquè ens preocupa, ens preocupa que el cap de la jerarquia eclesiàstica de València estiga estenent este missatge d'odi entre la societat valenciana, molt contrari al que la mateixa fe que professa diu, que té uns principis que parlen de l'amor i d'estimar-nos els uns als altres.

Però, sobretot ens preocupa perquè no és un exabrupte.
No són unes declaracions aïllades.
Són una demostració d'una ideologia que encara perdura en una part de la nostra societat.
Són una demostració d'una ideologia que passa per convertir a una minoria en uns suposats opressors.

Però, ¿qui forma part d'eixe imperi gai del qual parla l'arquebisbe tan opressor i que cal combatre?
¿Forma part d'eixe imperi gai el xic que va acabar amb l'ull morat fa dos setmanes i escaig mentres passejava per la plaça de l'Ajuntament de València després de patir una agressió homòfoba?

¿Forma part d'eixe imperi gai la dona transsexual que va ser arrossegada des d'un cotxe més de vint metres en la mateixa plaça de l'ajuntament en l'any 2014?

¿Forma part d'eixe imperi Alan, el jove de dèsset anys que va suïcidar-se després de patir assetjament homofòbic a la seua escola?

¿És eixe l'imperi que cal combatre segons l'arquebisbe?

Per això, en les classes de psicologia de la universitat catòlica l'homosexualitat continua tractant-se com una malaltia.
Per això en les escoles de l'arquebisbat han decidit que cal separar xiquets i xiquetes en la forma d'educar-los també.

Hem de tindre clar una cosa, la jerarquia eclesiàstica no representa la gran majoria de creients, que saben conviure i que conviuen sense problemes en una societat avançada i diversa com és la valenciana.

Però hem de tindre clar també.
.
.
(aplaudiments) però hem de tindre clar també que davant l'odi, davant la intolerància i davant la violència, tant verbal com física, ens hem de plantar.
Ens hem de plantar tots els partits.
Ací cadascú ha de prendre una decisió: o s'està amb les declaracions de Cañizares, o s'està amb les víctimes de les agressions.
(Aplaudiments) O s'està amb l'odi, o s'està amb la llibertat d'estimar.
O s'està amb l'homofòbia i el feixisme i el sexisme, o s'està amb la llibertat i la igualtat de tots i de totes.

Senyor president, li demanaré una reunió al senyor arquebisbe de València formal per a traslladar-li això.
Per a dir-li on ens posicionem nosaltres.
Per a dir-li que ens posicionem al costat de les víctimes de les agressions homòfobes, per a dir-li que ens posicionem al costat de la llibertat i per a dir-li que ens posicionem al costat de la igualtat de totes i tots, estimem a qui estimem.
I també per a exigir-li que deixe d'escampar l'odi.

Senyor president, li preguntem per la valoració que fan des del govern en estes Corts Valencianes a estes declaracions que van en contra de la política que està seguint el Consell de lluita contra l'odi.

Coneixem la contundent valoració de la senyora Oltra en les seues declaracions.
Com també coneixem el posicionament de la resta de grups, amb una excepció; no sabem què opina la dreta d'aquells que parlen de les minories com a un imperi malvat.
Què opina la dreta sobre aquells que parlen de Â«ciertas ideologías feministasÂ».

I per què no diu res la dreta d'estes declaracions del senyor Cañizares?
És que coincidixen amb ell?
És que tenen por de dur-li la contrària?
Miren, igual esta notícia, la d'ací baix, explica un poc el per què.
Â«El arzobispo se suma a la protesta contra Marzà.
Â» (Aplaudiments) Esta notícia ho explica tot.
La dreta, la dreta no diu res, la dreta no diu res, perquè ja li va bé.
L'arquebisbe de València li està muntant els actes electorals i per això no diuen res, perquè preferixen vots a combatre l'odi.
Això és el que passa!
(Aplaudiments)

Senyor president, en la concentració del diumenge de l'arquebisbe de València, també estaven dirigents de la dreta més rància intentant tornar-nos a una etapa més negra, a una etapa blanc i negre.

No estaven defensant els drets, estaven protegint-se els seus privilegis.
No estaven promovent la llibertat, estaven amb els que inculquen l'odi des de la trona.
No estaven defensant les famílies, estaven lluitant pels seus interessos i els seus negocis.
I davant d'eixa foscor i tristesa del passat, el color i l'alegria de la majoria de la societat valenciana.

Senyor president, en els últims dies, en els últims dies he estat repartint esta polsera que veu ací per a una campanya que es diu Â«Gandia LGTBÂ», d'un col·lectiu de la Safor, un símbol, el de l'arc de sant Martí, que per a lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals suposa, representa la igualtat.
Un símbol que tots volem una societat diversa, una societat plural i d'iguals.
Un símbol que volem passejar agafats de la mà de la nostra parella pels carrers sense patir cap agressió.
Un símbol que vull lliurar-li a vosté també, després de fer-li la pregunta: com valora el Consell les declaracions homòfobes i sexistes de l'arquebisbe de València.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Senyor president.

El Consell està, no li càpia el menor dubte, està amb les víctimes.
El Consell està per la llibertat.
El Consell està pel respecte.
El Consell està per la convivència.
I des d'eixe sentit jo crec que tot el món entén que cadascú pot estimar a qui vullga.
A mi, sap el que me preocupa?
Aquells que no estimen a ningú, això sí que me preocupa.
(Aplaudiments)

Des del Consell lamentem declaracions com les que vosté ha esmenat.
Són declaracions no pròpies de qui ostenta tan alta responsabilitat.
Fomentar l'odi entre les persones no és res cristià.

Estic convençut, com vosté ha dit, estic plenament convençut que la immensa majoria de cristians estan ben lluny d'eixes declaracions.
Són moltes persones, també molts de cristians, molts de catòlics que durant molts anys han estat lluitant per consolidar una societat oberta, inclusiva, diversa, i estes declaracions només fan que entorpir eixe desig.

Jo em sento molt més reflectit en el papa Francisco, quan, al preguntar-li per l'homosexualitat, va dir, Â«qui sóc jo per jutjar?
Â».
(Aplaudiments)

Vull recordar també, aprofitant la seua pregunta, que les grans conquestes dels drets civils, del benestar, que disfruten les societats més avançades, les democràcies com la nostra, són fruit del treball del feminisme, i sempre en el compromís de les dones.
Feminisme i democràcia són processos convergents.
No hi ha democràcia si no hi ha dret de les dones.
I per a mi no hi ha democràcia sense feminisme.
(Aplaudiments) Perquè ha estat el moviment feminista, que ha aconseguit coses tan extraordinàries com que avui hi hagen tantes dones com hòmens en este parlament, que (aplaudiments) és el més normal, que és el que ha de ser.
Però ha sigut gràcies a l'esforç, al combat de les feministes.
O és que ha sigut perquè a algú se li va ocórrer alguna vegada?
No, no, és que fins a la República no es podia votar.
I de veritat, és difícil d'entendre que no se reconega la gran tasca que en el transcurs de la història han fet les dones feministes.

I en eixe sentit, és evident que el nostre pacte de govern també inclou una actitud molt clara en tot el col·lectiu LGTB.
Per això, més prompte que tard, en les properes setmanes, esperem, portarem la llei integral per a la igualtat efectiva de les persones LGTB i contra la discriminació i orientació sexual o identitat de gènere.
I també un pla autonòmic per la igualtat de tracte contra el racisme i contra la xenofòbia.
(Aplaudiments)

Enfront de la igualtat no se pot ser suau ni tou, no se pot ser indiferent, no se pot ser equidistant.
La igualtat no pot ser una qüestió que estiga en estos moments en l'espai de la confrontació.
La igualtat ha de ser necessàriament sentida i respectada per tots i per totes.
I hem d'arribar al final, al final, que en l'àmbit familiar, ocupacional, de serveis públics i privats no hi haja eixe odi, no hi haja eixa capacitat d'intentar laminar els drets de persones que tenen exactament els drets mateixos que qualsevol heterosexual o qualsevol altre tipus de pensament i de persona.

Per tant, la diversitat, senyor Ferri, la diversitat és més autèntica, la diversitat és més divertida, la diversitat és el millor que hi ha en esta humanitat.
El millor és la diversitat.
I sap el que li dic?
Que la diversitat ens fa lliures, ens fa persones.
La diversitat és el que nosaltres per damunt de tot anem a defensar, malgrat la intolerància que tan present encara està entre nosaltres.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

A continuació passarem a la pregunta que formula el Grup Ciudadanos al president del Consell.
Continuem en la sessió de control.

I li donem la paraula al seu síndic, Alexis Marí.

Quan vosté vullga.

El senyor Marí Malonda:

Gracias, president.
Felicitarlo a usted en primera instancia, president, presidencia ejecutiva del Bloc.

President, buenos días.

Vicepresidenta.
Consellers.
Eurodiputada, estás nuevamente en tu casa.
Te ha sentado bien Bruselas.
Veo que vienes con una camisa de leñador.
Veo que el señor Montiel viene con una camisa de leñador.
César, Estañ, hasta el propio síndico del Partido Socialista viene con camisa vaquera.
Eso está bien.
Y está bien ¿saben por qué?
Porque el hábito no hace al monje, el hábito no hace al monje.
La dignidad va por dentro y no en la ropa.
He visto mucha gente que ha venido con corbata, viene con corbatas -no es el caso-, con corbata y han utilizado la corbata, han utilizado la corbata, ¿saben para qué?
, para anudar los sacos del dinero que se han llevado.
(Aplaudiments)

No, no, no.
No lo digo por los que están aquí ahora.

Pero dicho eso, señor Ferri, usted que viene muy guapo todos los días también (rialles) y viene de sport, le ruego que le comente a su compañero, a Nacho Bellido, que yo le acompañaré en cualquier acto oficial, iré así, como ha ido él, y no pasa absolutamente nada.
Seguramente defenderá sus ideas de la forma que vaya.
¿De acuerdo?
(Aplaudiments)

Ahora, al turrón.
President, señor president, hoy vamos a hablar sobre un tema de gran relevancia, de gran relevancia para el territorio valenciano, que es la prevención y extinción de los incendios forestales en la Comunidad Valenciana, una comunidad en la que casi el 60% del territorio es suelo forestal.

Ni la conservación ni el cuidado de nuestros montes, así como abogar por la calidad ambiental, debe ser una prioridad para el Consell porque supone proteger uno de los patrimonios más valiosos que tenemos en nuestra tierra.

Y aquí juega un papel crucial la prevención y extinción de incendios para combatir una de las principales amenazas a la que están expuestos nuestros montes.
En este sentido, no podemos olvidar que la mejor y más eficaz herramienta de la que disponemos en la lucha contra los incendios forestales es evitar que se produzcan, esto es, usted sabe, la prevención.

Sin embargo, de momento no parece que esta se haya llevado a cabo.
La mejor forma de prevenir no es fragmentar las competencias de prevención y extinción de incendios en consellerias distintas.
Su gobierno asignó…

El senyor president:

Un segon, senyor Marí.

Senyories, demane un poquet de silenci per escoltar la pregunta i el respecte que es mereixen tots els oradors, i en este moment en la sessió de control.

Continue.

El senyor Marí Malonda:

Su gobierno asignó…

El senyor president:

Un segon.

Pot vosté continuar.

El senyor Marí Malonda:

…-luego me da más tiempo, president-.
Su gobierno asignó en uno de los primeros decretos que aprobaron, el Decreto 7/2015, de 29 de junio, a la Conselleria de Agricultura, Medio Ambiente, Cambio Climático y Desarrollo Rural las competencias en materia de prevención y extinción de incendios.
Creo que no se dieron cuenta de que estaban incumpliendo la Ley 13/2010, de emergencias, según la cual a la conselleria que tenga atribuida la competencia en materia de protección civil y gestión de emergencias le corresponde la extinción de incendios forestales.

Por tanto, y en un ejemplo de improvisación asignaron la prevención a medio ambiente y la extinción a presidencia.
Un mal inicio, creo president, para un tema tan importante como es la protección y la conservación de nuestros montes.

Porque la prevención y extinción de incendios no puede ni debe estar en compartimentos estancos, más bien al contrario, debe estar perfectamente coordinado.
Esto denota, creo, la descoordinación de un gobierno en el que una consellera rehúye ocuparse de las competencias que le serían propias, como le he dicho, y obliga al president a asumirlas, quien decide crear un ente, un ente más para hacerse cargo de ellas: la Agencia Valenciana de Seguridad y Respuesta a las Emergencias.
Pues le recuerdo, president, que la duplicidad de funciones, se lo hemos dicho en alguna ocasión ya, conlleva necesariamente una duplicidad de gasto, una duplicidad de personal y una duplicidad de recursos.

Por otro lado, en julio del año pasado anunció la creación de la agencia.
Ha pasado casi un año y sigue figurando como dependiente de Presidencia.
¿Cuándo se van a iniciar los trámites para su creación?
De momento, lo único que está claro es que se han destinado, si no tengo mal el dato, que se ha pasado de 95 millones a una agencia que como tal aún no existe.

Nosotros lo repetimos siempre: eficiencia en la gestión, president, eficiencia.
La prevención y respuesta a incendios es prioritaria, pero desdoblar competencias y crear nuevos entes no es la respuesta eficaz.
Porque le recuerdo que se hizo una relación causa-efecto, una relación directa entre prevención e incendios.

Así pues, señor president, ¿qué ha hecho en materia de prevención?
Porque más allá de crear mesas…, porque más allá de crear mesas para recuperar terrenos quemados, anunciar un plan de vigilancia, poco más se ha hecho.
Y concreto: cuántos cauces se han limpiado en estos meses, cuántos kilómetros de cortafuegos se han hecho en los montes en la Comunidad Valenciana.
¿Están trabajando la contratación de personas para repoblar, conservar y revitalizar nuestros montes?
¿Cuántas infraestructuras hidráulicas se encuentran en funcionamiento para extinguir los incendios?

Si nos enfrentamos a un verano complicado, señor president, esperemos que no, pero tiene pinta de que sí, de que así será… Ya han empezado muy pronto, sabe que tuvimos un incendio en la sierra de Mariola, que quemó siete hectáreas, los ciudadanos si no estamos atentos vamos a pagar, pagaremos con nuestros montes la falta de coordinación y la inacción en la política contra los incendios.

Hablando de incendios, no queme usted lo que funcionaba.
Mejórelo, pero no nos metamos en inventos peligrosos.
Con las emergencias no podemos andar dubitativos, president.
Es una emergencia que nos tomemos en serio las emergencias.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí, per la seua pregunta.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor Marí.

Señoras y señores diputados.

Señora eurodiputada.

No tenga el más mínimo miedo a que todo aquello que funcionaba bien lo estamos manteniendo, y en emergencias, de una manera absolutamente clara, lo estamos manteniendo sin ningún tipo de problema.

Con carácter general todas las actuaciones puestas en marcha en materia de emergencias han tenido y tienen una directriz fundamental, que es adaptar la respuesta en materia de emergencias a un escenario cada vez más complicado -y ahora ya nadie duda de él-, que es el cambio climático.

El cambio climático es una realidad y se está viviendo diariamente con nuevas y extraordinarias situaciones de emergencia.
Y lo primero que hizo el Consell fue, a corto plazo, destinar más recursos para paliar las deficiencias que existían y sentar las bases para reorganizar un sistema de emergencias de la comunidad para adaptarlo al siglo XXI.

Más recursos.
Los presupuestos de La Generalitat para 2016 destinan 98,7 millones de euros, que representa un incremento superior al 20%.
Una nueva reorganización a través de la Agencia Valenciana de Seguridad y Respuesta a las Emergencias, que está en momentos ya en trámites de consulta de todos los distintos organismos, para que el Consell la pueda aprobar finalmente y se pueda presentar y se presentará antes de acabar este período de sesiones.

Y en una cultura fundamental de la prevención, porque es donde está la madre de todas las batallas contra los fuegos, la prevención, revisando criterios urbanísticos, impulsando campañas de sensibilización, reforzando unidades sancionadoras e impulsando un plan potente de vigilancia preventiva.

Paso a referirle algunas de las medidas ya puestas en marcha.
Un aspecto básico al que desde el primer momento se le ha dado gran importancia es al factor humano, a los recursos humanos, el reconocimiento de los trabajadores de la emergencia.
Fruto de las negociaciones con lo sindicatos, se ha dado respuesta a demandas justas, como el reconocimiento de la categoría de bombero forestal, la formación, la segunda ocupación, la estabilidad y la mejora del empleo.

También se ha impulsado, a través de la conselleria d'educació, la puesta en marcha el próximo curso de los ciclos medio y superior de emergencias en cinco centros públicos de las tres provincias y se está en marcha a través del trabajo de regulación, de la cualificación profesional en emergencias.

Dentro de las actuaciones realizadas en materia de extinción de incendios forestales, se pueden destacar las siguientes: en primer lugar, el incremento de tres brigadas de emergencia anuales con autobomba y aumento de tres a seis meses de brigadas de emergencia de refuerzo o cortas.
Y la adquisición de tres autobombas para la incorporación de nuevas brigadas anuales y adquisición de ocho vehículos todo terreno para dotar las nuevas brigadas anuales y reposición de los vehículos antiguos.

Dentro de las actuaciones realizadas en materia de planificación de emergencias, se pueden destacar las siguientes: en primer lugar, se han realizado once actuaciones relacionadas con el plan de inundaciones, desde la campaña pasando por la realización de dos simulacros o el informe de siete planes de emergencias de presas.

Por último, el próximo día 7 de junio, para atender esa exigencia que usted ha destacado y que es fundamental, que es la coordinación, se reunirán en el municipio de Calles La Generalitat con los consorcios de bomberos, brigadas, VAERSA, la UME y el ministerio para mejorar la coordinación para hacer frente a los incendios forestales de una temporada que, la verdad, nos preocupa muy especialmente por la situación de sequía.

En lo que respecta al 112, se ha reforzado la seguridad de las comunicaciones de los emplazamientos críticos de la red 112, de manera que las comunicaciones entre las centrales críticas se garantizan ante fallos de la red principal.
Se ha procedido a la integración de nuevas agencias, hasta alcanzar 119, y a mejorar las ya existentes.
Y se han mejorado todos los procedimientos que atañen a aquellos colectivos que más vulnerables son -violencia de género, personas con discapacidad-, mediante el establecimiento de nuevos protocolos y la creación de herramientas que faciliten a todas las personas el accedo rápido al 112.

Estas son medidas relevantes, son de las más relevantes que hemos puesto en marcha, pero trabajamos en reformas profundas en nuestro sistema.
Y, por supuesto, está ahí la Agencia Valenciana de Seguridad y Respuesta a las Emergencias, que antes del verano entrará en esta Cotes y que pensamos contar con todas sus opiniones de todos los grupos de la cámara, y muy especialmente del suyo, que está interesado en esta cuestión.

Porque de lo que se trata no es de hacer ningún invento nuevo.
Nosotros hemos visto lo que se está haciendo en otras zonas y en otras regiones, en lÃ¤nders alemanes, en otras zonas europeas y también en la propia España.
Hay métodos que ayudan, desde luego, a esa coordinación y no tiene que estar todo en la misma conselleria, se puede coordinar también desde distintos ámbitos, porque realmente un gobierno al final tiene que tener coordinación estén donde estén las competencias.

En definitiva, esta la acción que hemos realizado hasta el momento.
Es verdad que vivimos, como dice Ulrich Beck, la sociedad del riesgo, hay más riesgos, pero también hay más capacidad de hacer frente a los riesgos.
Y con el apoyo necesario de la participación ciudadanos y la buena profesionalización, yo creo que vamos camino de conseguirlo.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Senyor Subiela, té vosté la paraula.

El senyor Subiela Chico:

President.

Mire, yo tenía preparada una pregunta, pero después de su intervención, me surgen quince mil.

Ayer precisamente pregunté aquí, en sede parlamentaria, sobre los bomberos forestales.
Usted ha dicho que se les ha mejorado la categoría laboral.
Es lo único que les hemos hecho.
Lo de la mejora de empleo y formación que usted ha nombrado aquí, de momento es algo irreal.
De momento, no les ha llegado a los bomberos forestales.

Igual que las tres autobombas que dice usted que hay para estas unidades.
Ya que usted ha dicho que va a haber un aumento de presupuesto, a ver si aún les llegan estas autobombas con sirenas por lo menos.
Más que nada para que se puedan abrir camino entre el tráfico.
Más que nada porque son un elemento de… una unidad de emergencias.

Pero, bueno, ustedes llevan… Dice que están sentando las bases para reorganizar.
Señor president, llevan un año sentando las bases para organizar, casi un año, casi un año.
Un año llevamos de diputados, ustedes casi un año de gobierno.
Creo que ya las bases deben estar suficientemente fornidas como para poder empezar a construir.

Pero mire, voy a la pregunta, que ya me he pasado del tiempo.
Creo que coincidimos en que hay… en la preocupación en el abandono de los campos de cultivo y explotaciones forestales de titularidad privada.
Quería preguntarle: ¿qué medidas ha puesto en marcha el Consell para fomentar la prevención de incendios en las explotaciones forestales privadas de la Comunidad Valenciana?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Per a respondre a esta pregunta, l'honorable consellera d'agricultura i medi ambient té la paraula.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Muchas gracias.

Buenos días.

Para empezar, tengo que decirle, con respecto a la prevención, que, como recordarán, nosotros nos incorporamos en julio y nos encontramos con la desagradable sorpresa de que no estaba la campaña de prevención.
Lógicamente, ¿qué hicimos?
Actuar con los medios que teníamos, porque el verano es la época más delicada para incendios.
Después hemos ido montando todo eso.
Por eso, no estamos un año.
Atendimos a las emergencias que hubo, nos pusimos todos bien coordinados para atender a eso.
Eso como primera aclaración.

Como segunda.
Los propietarios privados están obligados por la ley de montes a llevar a cabo la gestión técnica y forestal de sus montes.
Ahí tienen a la conselleria acompañando.
Hay líneas y medidas, fundamentalmente cofinanciadas por fondos europeos, donde la conselleria estará impulsando para que todos esos planes de gestión propia en los montes privados se lleven adelante.

De todas formas, es preciso indicar aquí que la prevención, todos los planes de prevención y de vigilancia preventiva no distinguen entre público y privado.
La prevención se hace…, el aumento de presencia de las brigadas de prevención están en todo el monte, no distinguen a la hora de vigilar.
Todas las actuaciones que se están haciendo se hacen sin distinguir privado y público.

Como especifiqué el otro día, una de las actuaciones prioritarias es la interfaz urbano-forestal, porque es una de las que tienen un alto riesgo, un mayor riesgo.
También estamos tratando las quemas agrícolas, buscando soluciones alternativas a la biomasa agrícola y forestal.
Y también estamos tratando con la gente de extinción precisamente todas las actuaciones en la vegetación que pueden evitar la propagación de un fuego y facilitar la extinción de un incendio, que esperemos no se produzca en ningún caso.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyor Rojo, té vosté la paraula.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Cuando hablamos de la importancia de la prevención, hay que tener en cuenta los riesgos de incendios forestales, como bien ha dicho la consellera, en el ámbito forestal-urbano.

Vivir en el monte o en lo que es el ámbito rural y en las zonas periurbanas, supone o implica un riesgo.
Y, por tanto, consideramos fundamental que desde el Consell se pongan en marcha actuaciones de prevención de incendios.

En esta línea, le pregunto -si nos puede profundizar un poquito más en el desarrollo de las medidas-: ¿qué actuaciones y medidas se han desarrollado para minimizar el riesgo de incendios y reducir el daño que pueda ocasionar en las propiedades y en el patrimonio de los ciudadanos de estas zonas periurbanas y de las zonas rurales?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Rojo.

Consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Sí.
Como citaba hace un momento, precisamente la interfaz urbano-forestal es una de las prioridades en las actuaciones de prevención.
En primer lugar, porque es donde existe un riesgo más elevado de que se produzcan fuegos.

Y también, y sobre todo, porque son aquellas zonas en las que la exposición de los bienes y de las personas a un evento, como puede ser un incendio, es más cercana y, por tanto, más peligrosa y se ponen mucho más en riesgo las vidas humanas y las propiedades.

Por eso, dentro de las dificultades presupuestarias que tenemos, decidimos incidir más en estas zonas por esas circunstancias.
Todo esto, como decía, lo hemos estado trabajando con las brigadas de extinción, que son los que están ayudándonos a definir los perímetros de seguridad suficientes que tienen que haber en estas interfaces.

Otra cuestión importante, que lo hablaba…, porque también esas interfaces muchas veces no son solo urbanas, sino que son agrícolas, es precisamente trabajar en lo que los técnicos de extinción hablan de las estructuras de mosaico.
Es decir, estructuras en las que no hay… en las que se producen discontinuidades en las masas forestales, de manera que eso impide la propagación del fuero.
Ahí hay un gran potencial de aprovechamiento de campos abandonados o campos no abandonados, de cultivo, que pueden ejercer esa labor.

Estamos viendo dentro de que… de manera inmediata no hay posibilidad de dar esas ayudas o de recuperarlas -en algún caso no han existido-, cómo podemos hacerlo para que esos propietarios de campos puedan recibir ayudas y contribuir entre todos a la protección del fuego.
Pero -insisto- esto es una labor de toda la sociedad y tenemos que ser extremadamente prudentes cada uno de nosotros con respecto a los fuegos en el monte.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Continuem la sessió de control amb la pregunta que formula el síndic del Grup Podemos-Podem al president del Consell.

El senyor Montiel Márquez:

Bon día, president.

Vicepresidenta, membres del Consell.

Señor president, ¿qué gestiones concretas está efectuando el Consell para determinar el futuro de la Ciudad de la Luz, después de que el proceso de subasta impuesto por la Unión Europea haya quedado desierto?

Y queríamos saber si se está tomando en consideración alguna propuesta concreta para la reconversión estratégica del complejo, más allá de los cursos que, según se ha anunciado en prensa, albergará este verano.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Per a respondre a la pregunta, el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Montiel, la Ciutat de la Llum, com vosté sap perfectament, ha estat… ha estat una desfeta, ha estat una ¡enorme desfeta!

Tanmateix, haguera pogut ser una bona idea…, perquè crec que el sector audiovisual és un sector fonamental per a la nova economia, però s'ha desenvolupat d'una manera profundament errònia, per la seua dimensió, per una inversió absolutament desproporcionada i per la seua gestió absolutament despilfarradora.

El que li ha tocat a este govern actual és intentar salvar els mobles in extremis i, amb poc, molt poc marge de maniobra, intentar superar esta situació, perquè la deixadesa i l'abandonament i la responsabilitat del govern anterior fou memorable.

La Ciutat de la Llum constituïx un, sense dubte, d'eixos grans elefants blancs que ha produït estos vint anys, uns elefants blancs que ara tenim d'intentar convertir en una cosa útil per als ciutadans.

La inversió -quan ja està determinada finalment, perquè ha costat- supera 343 milions d'euros, dels quals 234 milions encara els devem.
I ara estava a punt de vendre's per menys de dènou milions d'euros.
¿Què hem fet?
Primer, intentar renegociar amb Brussel·les esta situació, perquè, efectivament, n'hi havia una sentència del Tribunal de Justícia Europeu que ens dia que calia subhastar esta Ciutat de la Llum.

En quedar deserta esta segona subhasta, el consell d'administració de la Ciutat de la Llum aprovà dilluns passat la liquidació de la societat i la cessió dels actius i passius a SPT, a la societat de projectes temàtics, per tal, en definitiva, que La Generalitat continue recuperant el que ja estava a punt de perdre.

Així lo ho hem transmés a la Unió Europea, a la comissària de la competència, i estem esperant l'autorització final.

Entenem que s'ha complit allò que ens obligava la sentència i ara el que cal és salvaguardar els interessos dels valencians.

La Generalitat, per tant, si tot acaba conforme li he dit, serà la propietària del complex, evitant perdre la inversió multimilionària.
I a partir d'ara, junts els proposem que treballem per fer un gran projecte de l'audiovisual, un gran projecte de les tecnologies de la informació i la comunicació i un gran projecte que servisca als interessos de la ciutat d'Alacant i del conjunt del nostre país.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Montiel, per a acabar de formular la pregunta.

Quan vosté vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies.

Senyor president.

Senyories.

La Ciudad de la Luz ha supuesto…, la foto hoy de la Ciudad de la Luz es medio millón de metros cuadrados urbanizados, casi quinientos millones de coste, para tan solo 63 producciones cinematográficas atraídas más a golpe de talonario y de subvención que por interés estratégico, y tan solo 10 personas trabajando.

Unas instalaciones abandonadas desde mediados de 2012, con una sentencia del Tribunal General de la Unión Europea, de julio de 2014, que declara que el conjunto de los gastos y ayudas realizadas por La Generalitat, desde el año 2000, que se pone en marcha el proyecto, estaban en contra de cualquier lógica racional de inversión, en la situación internacional que presentaba el sector audiovisual.

Era, en definitiva, una actuación que hubiera desaconsejado cualquier operador internacional o nacional del sector medianamente informado.
Una inversión que hubiera desaconsejado cualquier criterio de racionalidad económica y de buena gestión.
Pero hay que reconocer que era una fantasía del señor Zaplana, en medio de una borrachera de poder, cuando decidió trasladar un proyecto que podía haberse instalado en las naves de Sagunto, lo decidió trasladar a Alicante para pagar una deuda de no sabemos qué al señor Alperi, al que había prometido una gran actuación, un gran elefante blanco en Alicante.

Nosotros creemos que esa borrachera de poder se pone de manifiesto incluso en la forma en la que se contrata y se dirigen las obras, en la que el propio Zaplana cuentan que daba instrucciones al arquitecto para que, desde cualquier lugar, desde cualquier rincón de las instalaciones, aquellas instalaciones enormes, se pudiera ver el mar.

Unas actuaciones realizadas por el señor Zaplana, donde también algo parece que tuvo que ver la propiedad de terrenos por parte de su suegro, que pudo ser beneficiado así también por algunas actuaciones expropiatorias.
Unas actuaciones que prolongó el señor Camps, que llegó también a establecer aquella línea de subvención, aquella… Recordemos aquella foto del señor Camps abrazado a Gerard Depardieu, caracterizado de Obèlix -no se llegó a caracterizar el señor Camps, pero, en fin, la foto hubiera valido la pena.

La cuestión es que el Partido Popular llevó a cabo una actuación que, sorprendentemente, sorprendentemente, no beneficiaba al sector, no creaba empleo y suponía una deuda insoportable, como se ha demostrado, y un mal ejercicio de gestión.

Sorprende que, además, como dice la prensa, el rastro de la trama del PP en Ciudad de la Luz, en el que se habla de que no solo el omnímodo, el omnipotente señor Gerardo Camps, conseller de economía y hacienda durante dos legislaturas, vicepresidente económico del señor Camps y que también fue el hombre clave en el proceso en el que se culminó el desastre del hundimiento de Bancaja, de Bankia, de Banco de Valencia, el hombre que aumentó la deuda de La Generalitat, sorprende que también aparezca vinculado a esta gran estafa de la Ciudad de la Luz porque su jefe de gabinete, Isidro Prieto, llegó a ser socio de una empresa que, al menos, obtuvo diecinueve millones y medio de euros en contratos en esa obra de la Ciudad de la Luz.
El señor Camps, que continúa como candidato por Alicante del Partido Popular para las elecciones del 26 de junio; cosa que, en fin, veremos cómo acaba para ellos.

Señor presidente, nosotros queremos superar la situación heredada.
Queremos mirar con valentía el futuro.
Y ahora existe una infraestructura abandonada y que tiene que pasar a titularidad directa de La Generalitat.
Somos partidarios de que pase a titularidad directa de La Generalitat.
Es una infraestructura que tiene que tener un destino público y de interés general para el área metropolitana de Alicante, para Elche y para los municipios colindantes.
Es una infraestructura que necesita de un plan estratégico para convertirlo en soporte de nuevas actividades vinculadas a la industria cultural, a la educación y a las nuevas tecnologías.

Queremos una Ciudad de la Luz de titularidad pública, orientada a actividades de interés general, en beneficio de los alicantinos y alicantinas y del conjunto de la Comunidad Valenciana.

Queremos, como usted ha dicho, que se aborde colectivamente una reflexión sobre el destino a dar a esta infraestructura, porque, más allá de la condena del tribunal de la Unión Europea, existe un derecho de los valencianos y valencianas a recuperar lo que es suyo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies.

Senyor Montiel.

Senyor president.

Efectivament, arribats fins ací, jo crec que el trajecte ens està portant a unes bones condicions.
No podem encara, diguem-ne, cantar victòria, perquè necessitem fins i tot el vistiplau final de la comissió, però nosaltres hem seguit allò que deia la comissió fins arribar a un espai, almenys, de recuperar la propietat a tots els efectes i recuperar la capacitat de poder actuar, com a principal creditor que és La Generalitat.

A partir d'ahí, jo ja li ho he dit, i coincidisc en el seu plantejament, hem de fer un gran esforç per tal de traure el màxim profit possible a esta infraestructura.
I, per això, hem de fer un gran acord, que ha d'estar vinculat bàsicament també al territori, i intentar buscar el que siga millor per tal de construir eixe nou projecte en favor de la tecnologia, de la indústria de l'audiovisual.

La indústria de l'audiovisual és absolutament clau i fonamental per a este país.
Malauradament, quan se van prendre decisions com el tancament de Canal 9 van afonar una gran part de l'audiovisual.
Però nosaltres ara hem de fer una sobreparticipació i ajudar-lo més que en altres vegades s'haguera pogut pensar.
És un sector que està orfe en este país.
Per tant, hem de fer un gran esforç.
Se farà des de la conselleria de cultura, des de Culturarts; també s'està fent ja, immediatament, a través de l'IVF, s'ha tret una línia d'avals per tal que les empreses que vagen a produir programes o pel·lícules puguen tindre el suport financer de l'Institut Valencià de Finances de forma anticipada.

També hi han qüestions que ja estem intentant posar en funcionament per a llevar-li.
.
.
, sense dubte, intentar llevar-li tot el que significa de deteriorament a esta instal·lació.
Entre altres coses, fer-la funcionar ja a través d'estos cursos d'estiu que se van a organitzar en juny a la Universitat d'Alacant, que també ha de ser un actor fonamental del futur de la nova Ciutat de la Llum, que no ha de tindre res a vore en el passat.

Hi ha també la delegació de la futura radiotelevisió pública valenciana, que estalviarà molts diners.
Perquè no vull contar-los -vostés saben perfectament- què passa en la delegació de Canal 9 a Alacant, un dels misteris més grans del món: fer un edifici enorme, en un lloc que no era teu i que havies de pagar el lloguer.
És impressionant.
Magnífic.
(Aplaudiments)

Per tant, anem a treballar conjuntament, anem a obrir totes les expectatives possibles.
Hi ha molta gent en la societat valenciana, en la societat alacantina, que té ganes d'aportar coses.
Busquem l'espai perquè això s'aporte i busquem un espai per a, de l'elefant blanc, aconseguir, de veritat, un espai de reactivació econòmica i audiovisual de la nostra comunitat.

I acabe dient-li que, efectivament, vosté ho ha dit.
Perquè açò no és només un mal d'inici; és que, en mig de la crisi, en mig de quan s'estaven produint retallades, el govern anterior, l'anterior a este, va encara construir un edifici de tretze milions, sense que ningú sabera per a què.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

(Veus) Sí?
(Sona el timbre.
Se sent una veu que diu: Â«¿Ahora?
Â»)

Té vosté la paraula.

La senyora Quiñonero Hernández:

Esta mañana, como otros días, hablamos de…, se pronuncia el calificativo ese de fictici.
Y yo lo quiero también citar: Â«ficticiÂ».

El jueves 19 de abril de 2007 hubo una noticia en la que se hablaba de que el complejo audiovisual de la Ciudad de la Luz de Alicante ha supuesto un impacto sobre la renta de la Comunidad Valenciana que se estima en un crecimiento de más de doscientos veinticinco millones de euros, y ha creado 6.
108 puestos de trabajo - seis has dicho, ¿no?
(Se sent una veu que diu: Â«Diez.
Â») Diez-.
Fictici, fictici.
Dramáticamente fictici.

Gerardo Camps…, quien destacó que la Ciudad de la Luz es un ejemplo de las cosas bien hechas, bien pensadas, bien ejecutadas y bien gestionadas día a día.
Fictici.
(Veus) Añadió que este proyecto hace realidad el esfuerzo y el empeño que venimos realizando para que estos estudios cinematográficos alicantinos se hayan convertidos en un referente a nivel internacional.
Fictici.
(Rialles i remors)

En 2012, (veus) el New York Times (algú demana silenci: Â«Xxt!
) decía…, hablaba de gastos extravagantes -internacional, ¿eh?
, a nivel internacional, la prensa internacional-.
Y el New York Times decía que había un frenesí, (veus) frenesí en el gasto.
Fictici.

Bueno, pues, yo creo que ha llegado el momento de hacer las cosas bien hechas, (veus) bien pensadas y bien gestionadas, (algú demana silenci: Â«Xxt!
Â».
Se sent una veu que diu: Â«¿Se pueden callar?
Â») y no hacer más fictici.
(Veus, se sent una veu que diu: Â«Si no os calláis, ¿cómo va a hacer la pregunta?
Â»)

¿Piensa el Consell…?
Sé que la Universidad de Alicante y de Elche, como usted ha citado, y también el Ayuntamiento de Alicante ha iniciado un plan para establecer un modelo de ciudad, ¿no?
Ese proyecto de la Ciudad de la Luz tiene que estar…, (veus) no ser fictici, como este proyecto, y plantearlo en el contexto de un plan estratégico que contemple el… (Veus)

El senyor president:

Senyoria, faça vosté la pregunta.
(Protestes i aplaudiments)

Però també deixen vostés que formule la pregunta, perquè no paren de parlar.
(Veus i aplaudiments)

Senyoria, faça la pregunta en deu segons.

La senyora Quiñonero Hernández:

¿Piensa el Consell buscar una solución para la Ciudad de la Luz enmarcada en un plan estratégico de las tierras del sur, que no sea fictici?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Perfecte.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Tot…, tota la gestió del…

El senyor president:

Senyor conseller…

Sí, un segon, conseller, un segon, que la pregunta és molt oportuna i, per tant, ara contestarà el conseller.

Senyor conseller, té vosté la.
.
.
, si n'hi ha silenci en l'hemicicle.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Gràcies, senyor president.

Sí, senyora diputada, tot era fictici en la gestió del Partit Popular.
Corrupció, mordides, fictici, mala gestió.
.
.
Un desastre, un desastre sobretot perquè encara queda per ahí una idea que la dreta gestiona millor.
Doncs, la Ciudad de la Luz és un paradigma del desastre de gestió que el Partit Popular ha tingut en esta (inintel·ligible) .
.
.
(Aplaudiments)

I nosaltres anem a intentar agafar eixe elefant blanc, com ha dit el senyor president, i intentar traure-li un rendiment, i és en la línia que vosté planteja, a partir d'un pla estratègic d'audiovisual.

Fixen-se vostés, abans, quan existia Radiotelevisió Valenciana, la Radiotelevisió Valenciana que existia, teníem, segons l'IVIE, una (inintel·ligible) .
.
.
presència del 7,3, aproximadament, de la indústria audiovisual espanyola.
En este moment, tenim 1,4%.

Per tant, per a poder recuperar.
.
.
(Algú demana silenci: Â«Xxt!
Â») Perquè la indústria audiovisual, com la indústria de les TIC és fonamental per al nou model econòmic.
Les indústries creatives juguen un paper fonamental en el revulsiu del canvi i de la innovació.
Per tant, Ciudad de la Luz pot ser un element clau en eixa estratègia de reconversió del model econòmic valencià, en la part de la indústria creativa i l'audiovisual.

Per tant, la nova radiotelevisió valenciana, la Ciudad de la Luz i eixe pla estratègic poden jugar un paper clau en este canvi del model econòmic.

Moltes gràcies.
(Se sent una veu que diu: Â«Molt bé.
Â» Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyories, demane respecte i silenci per a escoltar l'oradora.

Faça vosté la pregunta, senyora Quiñonero.

Ara, quan.
.
.

La senyora Quiñonero Hernández:

(Inoïble) .
.
.
puesto a la venta, mediante concurso público, una parcela en la Ciudad de la Luz.

El desarrollo de negocios de esta parcela dice, Â«contribuirá a dinamizar la economía, generar empleo y ofrecer oportunidades de negocio en esta área de la ciudadÂ», respecto a esta parcela, que es una pequeña parcela de 475 metros, y ha salido al precio de venta de 96.
666 euros.
Este solar está destinado a uso terciario.

¿Cuál es el objeto de la venta de esta parcela?

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

(Inoïble) .
.
.
molt bé el que és el paquet d'edificis que està sotmés als tribunals europeus, de la part fonamental dels platós, etcètera, de tres edificis que estan fora i que nosaltres ja voldríem.
.
.
De fet, este estiu anem a utilitzar un d'ells per a fer estudis d'estiu, una escola d'estiu de cinematografia.
Però encara n'hi han dos que són també.
.
.
: un que no se va ni començar a utilitzar i estes parcel·les.

En estes parcel·les n'hi ha un problema d'hipoteca respecte dels drets originaris dels propietaris anteriors.
Per tant, n'hi ha un problema, diríem, d'hipoteca judicial.
Vull dir, n'hi han coses que no se podran fer.

La nostra idea és, justament, intentar posar en valor tot això i, en la mida que pugam, si ix a subhasta, traure el màxim de rendiment possible.
Perquè, en definitiva, s'ha de rescatar per a la butxaca del contribuent valencià les barbaritats que s'han fet en aquella zona del país.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Proposició de llei de modificació de la Llei 5/2012, de 15 d'octubre, de La Generalitat, d'unions de fet formalitzades de la Comunitat Valenciana, per a introduir el dret d'adopció i acolliment, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 17.
437, BOC número 65).
Criteri del Consell (RE número 22.
640, BOC número 74)

El senyor president:

Senyories, finalitzem ací el punt de la sessió de control, i ens tocaria passar al punt 11 del nostre treball, però per un escrit s'ha retirat este punt de l'ordre del dia, i per tant passaríem al punt 12, que és la presa en consideració de la Proposició de llei de modificació de la Llei 5/2012, de La Generalitat, sobre la modificació de la llei d'unions de fet formalitzades a la Comunitat Valenciana.

Passarem, en primer lloc, a la lectura del criteri del Consell per part del secretari primer.
Anem a llegir el criteri del Consell, per part del secretari primer de la Mesa.

Té la paraula el senyor Emilio Argüeso.

El senyor secretari primer:

El Consell, en la reunión celebrada el 15 de abril de 2016, acordó manifestar a Les Corts su criterio favorable a la toma en consideración de la Proposición de ley de modificación de la Ley 5/2012, de 15 de octubre, de La Generalitat, de uniones de hecho formalizadas de la Comunidad Valenciana, para introducir el derecho de adopción y acogida, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, lo que comunicó a esas Corts mediante escrito con número de registro de entrada 22.
640, Boletín Oficial de Les Corts número 74, de 4 de mayo de 2016.

Por tanto, si sus señorías no tienen inconveniente, pasaríamos al debate de la iniciativa.

El senyor president:

(Inoïble) … tindran inconvenient, passem al debat de la iniciativa i per a la seua explicació i d'exercir el torn a favor, té la paraula el síndic del Grup Compromís, Fran Ferri, per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, tinc l'honor de defensar en esta trona una proposició de llei del meu grup, que té molt a vore en els temes que hem estat tractant en els últims plens, perquè este matí hem parlat, per exemple, de la igualtat de les persones lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals.
Hem parlat de la igualtat, hem parlat de com avançar cap a una societat on tots tinguen els mateixos drets.
I també hem tractat en diverses ocasions la defensa de la nostra capacitat de legislar en matèria de dret civil.

Hem defensat de forma majoritària que tenim una competència en el desenvolupament del dret civil, i hem rebutjat que els diferents governs centrals hagen intentat impedir el nostre exercici d'eixa competència, portant les lleis aprovades d'estes Corts al Tribunal Constitucional.
Doncs bé, esta proposició de llei s'assenta en eixos dos principis: en el desenvolupament del dret civil valencià i en el desenvolupament en un sentit molt concret en l'ampliació dels drets cap a persones que en alguns moments s'han vist discriminades per lleis injustes.
(Remors i algú diu: Â«Xxt.
Â»)

Esta proposició de llei.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor, pregue guarden un poc de silenci.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyora presidenta.

Esta proposició de llei, el que busca és que en la legislació valenciana d'unions de fet quede ben clar que totes les unions de fet, estiguen conformades per dos homes, per dos dones o per un home i una dona tinguen els mateixos drets en tots els àmbits.
I per això, amb esta proposició de llei incloem tres punts.

El primer, la garantia de no-discriminació per a totes les unions de fet, per a totes.
Per a les famílies sense descendència, independentment del seu origen matrimonial o no, i del sexe dels seus components.
Per a les famílies monoparentals, per a les famílies amb fills i filles, independentment del seu origen matrimonial o no, de la seua composició homoparental o heteroparental.

El segon punt que introduïm en la llei es la regulació de l'acolliment.
Volem que les persones membres de la unió de fet, si així ho decidixen i sempre en els termes establits per la normativa vigent, puguen formalitzar l'acolliment de menors de forma conjunta, amb iguals drets i deures que les parelles unides en matrimoni.

I, finalment, el tercer punt que introduïm és la regulació del dret a l'adopció, el dret a adoptar conjuntament, en este cas, amb independència de si són dos persones del mateix o diferent sexe, i amb la igualtat total en drets i deures amb les parelles unides en matrimoni.
I també el dret dels fills adoptius o biològics d'un dels membres de la parella a ser adoptat per l'altra part, en igualtat de condicions que els matrimonis, sense necessitat de proposta prèvia de l'administració.
I contemplant si el o la menor adoptada té dotze anys o més, haja de prestar consentiment.

Al final, senyories, no fem res que no estiga ja contemplat en la legislació de diferents territoris des de ja fa molts anys.
Ho diu l'article 9 de la Llei 5/2002, d'Andalusia, l'article 312 de la legislació foral d'Aragó, ho diu l'article 8 de la Llei 4/2002, d'Astúries, ho diu l'article 11 de la Llei 1/2005, de Cantàbria.
Ho diu el Codi civil de Catalunya, ho diu l'article 8 de la Llei 5/2013, d'Extremadura.
Ho diu l'article de la Llei 6/2000, de Navarra, ho diu el capítol 3 de la Llei 2/2003, d'Euskadi, ho diu el títol II de la disposició addicional tercera de la Llei 2/2006, de Galícia.

I des de l'any 2000 diferents comunitats autònomes han legislat en la igualtat del dret a adoptar i acollir de les parelles, també les parelles formades per dos homes o dos dones.
La pregunta que ens hem de fer és evident: per què en 2016 els valencians i les valencianes encara no tenim eixe dret recollit en la nostra legislació?
Per què els navarresos i navarreses gaudeixen des de l'any 2000 d'un dret que encara no ha sigut possible en el nostre territori?
La resposta és ben evident: perquè la majoria parlamentària que hi havia al nostre territori no volia contemplar eixe dret, tan simple com això.

Perquè la majoria parlamentària preferia que determinades parelles no gaudírem dels mateixos drets.
Així ho van decidir en l'any 2001, quan es va aprovar la Llei 1/2001, de 6 d'abril, per la qual es regulaven les unions de fet.
I onze anys després, amb tot el que havia avançat la societat, amb el matrimoni igualitari ja aprovat, amb un clamor social per la igualtat i la diversitat, tampoc es va incorporar.

La Llei 5/2012, d'unions de fet formalitzades, la llei que volem modificar amb esta proposició, no regulava el dret a adoptar i a acollir.
No ho feia en el projecte de llei que va arribar del govern del Partit Popular i tampoc es va incorporar durant la tramitació parlamentària cap de les esmenes de l'oposició que va presentar en este sentit.

Eixes són les esmenes que ara hem aprofitat per a plantejar, amb una modificació puntual, però amb molta incidència en la vida de les persones.
Hem de recordar que fins a juliol de 2015, la legislació estatal només contemplava l'adopció per a les parelles de fet, formades per un home i una dona.
Esta legislació estatal s'aplica en els territoris que no tenen regulació sobre l'adopció o acolliment des del punt de vista del dret civil.
Per tant, fins a juliol de 2015, l'absència d'esta regulació en la llei valenciana tenia un significat clar: l'exclusió d'una part de les parelles de fet del seu dret a adoptar.

Estaven excloses 424 unions de fet formades per dos homes o dos dones, existents en el moment de l'entrada en vigor de la llei, en 2012, i estaven excloses les 216 unions de fet formalitzades, formades per dos persones del mateix sexe, a l'empara de la nova llei.
Creiem que és una injustícia que durant tants anys estes unions de fet s'hagen vist discriminades per la seua orientació sexual, i creiem que, com a defensors del nostre dret civil, tenim l'obligació de regular tot açò en la nostra legislació.

Som conscients que esta llei està pendent d'un recurs al Tribunal Constitucional, perquè va hi haver un govern central, el del Partit Popular, que va portar al Tribunal Constitucional una llei aprovada per estes Corts, i n'hi ha un govern, el del Partit Popular, que ha mantingut eixe recurs tots estos anys, sense importar els nostres drets.
Però eixe recurs no és un motiu per a renunciar a la nostra competència.
Tot el contrari: els valencians i les valencianes hem d'exigir que se'ns tracte amb igualtat.
Hem d'exigir que es respecte el nostre Estatut d'autonomia, aprovat ací, també aprovat al Congrés dels Diputats.

Per tant, demane el vot favorable a la presa en consideració d'esta llei, no només perquè crega que és necessària, és necessari garantir la igualtat i la no-discriminació cap a les parelles del mateix sexe, no només perquè cal que la nostra legislació contemple una regulació específica d'adopció i acolliment, sinó perquè amb el vot favorable a esta proposició, també estem reivindicant el nostre dret a legislar.
I ho fem incidint en el dret de milers de persones a formar una família.
No se m'ocorre millor manera de reivindicar el nostre autogovern, un autogovern per a la felicitat de tots els dies.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Ferri.

Entenent que ningú va a fer el torn en contra, passaríem a la fixació de posició dels altres grups.

I per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem la seua diputada senyora Fabiola Meco.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, presidenta.

Nos pronunciamos sobre si modificar la Ley 5/2012, de uniones de hecho formalizadas en la Comunidad Valenciana, para introducir el derecho de adopción y acogimiento en las parejas de hecho formalizadas.
No sabemos la suerte que va a correr esta norma, como se apunta en el criterio del Consell, porque sobre ella, como usted bien ha dicho, pesa un recurso de inconstitucionalidad, y quizá a lo mejor también la jurisprudencia ya asentada por el Tribunal Constitucional sobre normas similares, como en Madrid y Navarra, que declaran constitucionales algunas de las normas imperativas que en ellas se contienen y en la nuestra también.

Pero, a pesar de no saberlo, mi grupo Podemos quiere manifestar su voto favorable a esta reforma, por los siguientes motivos: el primero, porque es necesario de una vez por todas no solo creerse sino hacer efectivo el principio de igualdad, consagrado en el artículo 14 de la Constitución española.
La igualdad ha de ser real y efectiva, si queremos con ello eliminar todas las discriminaciones de nuestro espacio de convivencia.
¿Qué sentido tiene desconocerla, como se hace expresamente por la disposición adicional tercera de la Ley 21/1987, que solo aludía a la adopción por parejas heterosexuales?

O, como se ha hecho, con omisión en toda la legislación aprobada por estas Corts, de obligado cumplimiento.
Me parece y es conveniente reseñar el artículo 9.
2 de la Constitución española, cuando dice que corresponde a los poderes públicos promover las condiciones para que la libertad y la igualdad del individuo y de los grupos en que se integra sean reales y efectivas.
Remover los obstáculos que impidan o dificulten su plenitud, y facilitar la participación de todos los ciudadanos en la vida política, económica, cultural y social.
Por tanto, no hay cabida para la discriminación.

En segundo lugar, porque la sociedad evoluciona y el derecho necesariamente lo ha de hacer con ella, si realmente quiere ser un instrumento efectivo de regulación social.
No hay un modelo de familia ni una familia modelo.
Hay familias diversas, todas válidas, dignas y representativas de una sociedad del siglo XXI, que merecen protección por las instituciones.
Y merecen protección porque están basadas en el principio de autonomía de la voluntad.
Se unen porque se quieren libremente.

No hay en nuestra Constitución un único modelo de familia protegido, ni siquiera una definición de familia.
Pero lo que sí que está en nuestra Constitución, en su artículo 39, es la obligación de los poderes públicos de protegerla.
Las reformas del Código civil lo han ido evidenciando.
En 2005, nuestro país dio luz verde, por fin, a los matrimonios del mismo sexo, reforma contra la que no pudieron los de siempre, los que no evolucionan.
En 2015, la Ley 26/2015 modificaba el sistema de protección de la infancia y de la adolescencia, modificaba el artículo 175 y extendía la capacidad de adoptar también a parejas de hecho.

Estas reformas nos hablan de igualdad, nos hablan de libertad, de la familia y del libre desarrollo de la personalidad.
Nos hablan de la sociedad y de la legalidad en evolución, y eso, señorías, es positivo.

El tercer motivo es que son muchas las normas autonómicas sobre uniones de hecho -usted las ha enumerado- que les reconocen capacidad de adoptar, sean heterosexuales u homosexuales.
Otras tienen aún la tarea a medio camino o, como la nuestra, completamente pendiente.
Es necesario ajustar, por tanto, nuestra realidad a la normativa nacional y autonómica ya existentes, para que no haya desencuentros jurídicos, para que se favorezca la oportunidad.

El cuarto motivo es que defendemos la prioridad del acogimiento familiar, frente al residencial, para proteger en menor grado a la infancia y a la adolescencia.
Y de ahí estaremos de acuerdo con lo expuesto en que todas las familias tienen cabida, también las uniones del mismo sexo, porque representan espacios, por supuesto, de protección del interés del o de la menor.

Por todo ello, como nos sobran los motivos: sí, señor Ferri, sí al avance normativo, sí a la no-discriminación por orientación sexual, sí a la protección del menor y a favorecer la acogida en familias antes que en residencias, sí al acogimiento y adopción por familias de igual o distinto sexo, casadas o no.
Porque de lo que se trata con esta reforma es de proteger los valores fundamentales de una democracia: la libertad, la igualdad y el interés de los menores y de las menores en el siglo XXI.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Meco.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Ciudadanos, l'il·lustre diputat senyor Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Muy amable, gracias, señora presidenta.

Honorable miembro del Consell.

Señoras y señores, señorías.

Los derechos civiles han sido una de las grandes luchas del siglo XX.
Por desgracia en lo que afecta a ciertos colectivos, como el LGTB, es una lucha que aún sigue viva.
La última manifestación en Perú por un derecho tan básico, como es el de poder casarse, se resolvió con gases lacrimógenos y una carga policial, y podía haber sido infinitamente peor.
Torturas, asesinatos, ejecuciones, detenciones posibilitadas por leyes injustas, trato desigual, censura, abusos médicos, discriminación en todos los ámbitos, negación de derechos familiares y reconocimientos.
Ahora y durante toda la historia de la humanidad.

No olvidemos, por poner un ejemplo concreto, que en países como Irán el simple hecho de ser homosexual conlleva la pena de muerte.
Es una situación intolerable que no podemos dejar de condenar.
Por suerte, en España hemos avanzado bastante en esta materia en los últimos treinta años, y mucho en los últimos diez.
Hemos conseguido cambiar antiguas mentalidades, asumiendo como algo totalmente normal que una pareja, con independencia de su sexo, pueda querer a quien le plazca, puede venir e ir, pueda disponer de sus derechos civiles y políticos sin discriminación alguna.

Es una batalla en la que nos queda mucho más por luchar en relación al fuero interno de las personas, a la intolerancia y a los prejuicios que aún subsisten en una parte de nuestra población, que en lo que se refiere al ámbito normativo, aunque también.

Por desgracia es muy cierto lo que relata la exposición de motivos del punto que debatimos, en el momento en que se supone que se modificó completamente el Código civil para equiparar derechos civiles, familiares, de todos los españoles, sin importar su orientación o identidad sexual.

Pero nos encontramos con que no se modificó al mismo tiempo la disposición adicional tercera de la Ley 12/1987.
De esta forma nos encontramos con que una pareja homosexual se ve abocada a contraer matrimonio si desea adoptar, lo cual es intolerable, si tenemos en cuenta que esta restricción no existe en las parejas heterosexuales.

Luego parece que, por dejadez de los sucesivos gobiernos que hemos tenido, esta discriminación se ha venido perpetuando hasta subsistir en la actualidad.

Por desgracia, nos encontramos con una muy buena causa enmarcada en una pésima forma, ya que lo que aquí aparece es una regulación con todos los visos, señorías, de resultar inconstitucional.

No parece necesario decir que la regulación relativa a la posibilidad de adopción por parte de parejas de hecho del mismo sexo, se trata de una cuestión de derechos de familia.
Y aquí nos hallamos con un problema.
La reciente sentencia del Tribunal Constitucional en relación al recurso de inconstitucionalidad contra la Ley de régimen económico y matrimonial valenciano, establece criterios objetivos que pueden determinar la constitucionalidad o no de lo que aquí se propone.

De esta forma, uno de los puestos imprescindibles a la hora de determinar si podemos regular dentro de una materia civil, sería acreditar su existencia en el momento de entrada en vigor de la Constitución.
Difícilmente se acopla dicho criterio a las uniones more uxorio y no resulta necesario acreditar que no pueda aplicarse los derechos de adopción por parte de las parejas del mismo sexo, desgraciadamente, como hemos dicho.

En definitiva, queda expresamente excluida dentro del ámbito de competencias propio, por lo que resultaría inconstitucional.

Señoría, vamos a votar abstención.
Y les voy a decir por qué.
Vamos a votar abstención porque ustedes nos atribuyen una capacidad de legislar en ciertas materias que está pendiente de dictamen por el Tribunal Constitucional, y que todo hace pensar que dirá que no tenemos esa capacidad.

Vamos a votar abstención porque ustedes utilizan la vía de la proposición de ley y no la del proyecto de ley para que sea el propio Consell el que determine la idoneidad de la misma, pues saben que bajo la forma de proyecto de ley debería acompañarle un informe del Consejo Jurídico Consultivo y temen que ese informe fuera desfavorable, por cuanto no tenemos competencias en la materia y si lo presentan contra tal criterio podrían incurrir en un delito de prevaricación.

Vamos a votar abstención porque no podemos votar a favor de una proposición de ley claramente inconstitucional, pero queremos reconocer con nuestra abstención ese innegable derecho que tienen las parejas del mismo sexo a no verse discriminadas en ningún ámbito, ni en ninguno de los territorios de los que conforman nuestra nación.

Vamos a votar abstención porque ayer mismo presentamos una PNL para que se modifique la Ley 21/1987, por la que se modifica el Código civil y la Ley de enjuiciamiento civil, para que se recojan esos derechos que ustedes presentan de una forma, vamos a decir torticera, con claro aroma preelectoral.

Y, finalmente, vamos a votar abstención por dignidad humana.
Porque como dice Catherine Deprez: Â«Nada hace más daño a la defensa de los derechos humanos que su uso indebido.
Â» Y ustedes hacen un uso indebido y electoralista de los derechos humanos, de las ilusiones de la gente, de las esperanzas del pueblo.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Tormo.

Pregaria que baixen un poc la veu en les converses que tenen, perquè s'escolta perfectament tot des d'ací i resulta difícil fer un seguiment de la qüestió.

Rèplica, si vol després, no?
Senyor Ferri, li pregunte, senyor Ferri?
La rèplica?

Per a fixar la posició el Grup Parlamentari Socialista té la paraula la il·lustre diputada senyora Rosa de Falastín Mustafá.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora vicepresidenta.

I gràcies per donar-me l'oportunitat de parlar hui ací, de felicitat, d'igualtat en estat pur, de que amar i conviure amb la persona que cadascú trie, siga home o dona, no limite els drets d'accés a la maternitat o a la paternitat, mitjançant l'adopció.

Perquè res més bonic que parlar de felicitat i d'amor, però també de justícia i de reparació.
Encara que és veritat que l'any passat es va modificar el Codi civil i que permet l'adopció, pense que no canvia el sentit d'esta iniciativa perquè un poble com el nostre, que aspira a tindre un dret foral civil propi, no pot deixar un buit en aquesta matèria.

Miren, he d'admetre que tinc curiositat per conèixer la posició d'un grup parlamentari en particular.
Eixe que el seu partit fa uns anys es va posicionar en contra del matrimoni igualitari i va posar un.
.
.
(aplaudiments) un recurs d'inconstitucionalitat.
Però, com ara arriben inclús a cantar i a ballar demanant llibertat pel carrer, supose que votaran que sí.
Perquè com va dir Plató, Â«el legislador no deu proposar-se mai la felicitat de ser ciutadans amb exclusió de la resta, sinó la felicitat de totsÂ» i de totes, afegiria jo.

I aquesta cita no m'ha vingut al cap casualment.
L'he copiada.
L'he copiada del discurs d'un company de partit que ja no està físicament entre nosaltres, però que sempre ho estarà en ànima; del meu estimat, estimadíssim.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora diputada, perdone.

Per favor, pregaria baixen la veu perquè és impossible seguir el que està diguent la diputada.
Per favor, continue quan vullga.

La senyora Mustafá Ávila:

Bé, deia que eren paraules copiades del meu estimadíssim Pedro Zerolo.
I faré hui les seues (aplaudiments) paraules.
.
.
, les faré meues, perquè va ser un gran.
.
.
un referent de lluita, un gran activista pels drets LGTBI, però també pels drets de totes les persones.
Deia en el seu discurs, amb motiu de l'aprovació del matrimoni igualitari, que els drets ens pertanyen a totes les persones per igual.

Parlava de felicitat, però també parlava de no oblidar el passat.
De recordar la injusta i cruel repressió que han patit les persones LGTBI, que les van condemnar a les presons, als psiquiàtrics, a la burla, a la soledat, a l'estigma, només pel fet de la seua diferència sexual.

Per això, he dit abans que esta és també una qüestió de reparació.
Que d'alguna manera és entonar el mea culpa com a societat, perquè una legislació que obvia, que s'oblida de bona part de la ciutadania a la qual vol o se suposa que ha de protegir, és una legislació a més d'injusta, absurda i ineficaç.
Desafortunadament aquesta omissió en la legislació valenciana no és casual, com bé ha dit el senyor Ferri.
És fruit d'aquella majoria parlamentària, d'aquells i aquelles que van voler, com sempre, negar una realitat, la realitat de les persones LGTBI que, encara que silenciada, està ací des del principi dels temps.

Volien posar-li portes al camp, volien castigar, intentar castigar la decisió d'una persona, de conviure amb una persona, amb una altra persona del mateix sexe, impedir que formaren una família per a imposar-nos una vegada més eixe model únic de família, l'heteronormatiu, el patriarcal, el que se suposa que Déu mana.
Per això, ara, com la majoria és una altra, pense que és la nostra obligació complir amb la gent, amb tota la gent.
Demostrar que hi ha una altra manera de fer les coses i continuar amb l'exercici de canvi que vam començar ara fa un any.

Reconéixer els drets davant l'adopció en condicions d'igualtat per a totes les parelles, siguen del sexe que siguen els seus components, és un deute històric que tenim amb la ciutadania en tot el seu conjunt.

Fem hui, amb el nostre vot, més gran i més justa la societat valenciana.
Pressionen el botó del sí, pressionen el botó de la felicitat per a tots i totes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora diputada.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Popular té la paraula la il·lustre diputada senyora María José Catalá.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Ferri, la seua iniciativa presentada a primers de l'any 2016, que no el criteri del Consell, però sí la seua iniciativa, va oblidar una llei, que és la Llei 13/2005, eixa no, eixa la citava, però no la Llei 26/2015.
Una llei que vosté ha anomenat hui en la seua intervenció, però que no citava en la seua iniciativa.

No la citava, jo pense que no la citava perquè, o no li convenia, o perquè se li havia passat, eh?
Però eixa llei, en contra del que tots vostés hui han vingut a dir o a insinuar sobre el Partit Popular, és una llei del Partit Popular.
(Aplaudiments)

Mire, és una llei que reconeix per primera vegada a les parelles homosexuals de fet en una reforma del Codi civil, la capacitat adoptiva per primera vegada en Espanya.
Eixa llei del Partit Popular, insistisc, és la llei que fa que hui les parelles homosexuals tinguen eixos drets garantits a Espanya, perquè ací, encara que tenim una normativa civil pròpia, la normativa estatal com vostés ahir digueren, la normativa civil estatal com tots vostés ahir digueren ací, és una normativa no només supletòria, és una normativa que garanteix la igualtat de totes les persones que viuen en el territori espanyol.

Mire, senyor Ferri, fa uns dies el vaig vore jo a vosté en un vídeo, un curtet vídeo en Twitter, on deia que ja estava bé de gestos en esta matèria.
Que teníem de passar a l'acció, que teníem de passar a les iniciatives.
I jo li pregunte si el de hui no és un gest, si el de hui, sabent que esta és una de les normatives que tenen interposat un recurs d'inconstitucionalitat en el Tribunal Constitucional i que va recaure sentència -pensem, pel que vostés digueren ahir i pel que tots sabem en propers.
.
.
en pròximes dades-, si no pensen vostés que hui, portar la reforma d'esta iniciativa legislativa, quan vostés ahir digueren que, Â«el Tribunal Constitucional piensa lo que piensa, que sabemos lo que piensa el Tribunal ConstitucionalÂ», quan vostés ahir votaren Â«noÂ» a una iniciativa del Partit Popular que els proposava fer una comissió bilateral en la qual hui (aplaudiments), abans que recaiga sentència, parlar amb el govern per a poder procedir a la suspensió del procediment.
¿Vostés ahir votaren Â«noÂ» a açò?
I hui, ¿volen amb esta iniciativa modificar eixa normativa?
¿No pensen vostés que açò és un gest o, com deien ahir vostés mateixa, alguna cosa.
.
.
un eslògan, alguna cosa buida, un anunci buit d'intencionalitat vertadera de resoldre els problemes dels valencians?

Mire, el Partit Popular no ha de demostrar res.
Ho demostrà en la primera llei en Espanya, l'any 2015 que reconeix la capacitat per a adoptar a les parelles del mateix sexe.

Això és fer les coses, i no és un eslògan buit, no són paraules buides i no és una iniciativa per a ací hui fer un gest, perquè és dijous i hui, dijous, vostés creuen en el dret civil valencià, però ahir dimecres no creïen en el dret civil valencià.
(Aplaudiments)

Miren, confonen la ciutadania generant un debat per màrqueting, i és una cosa que no esperava, concretament de vosté, en açò.
No els esperava a vostés fent política de gestos en este terreny.
Ahir ja tingueren l'oportunitat, tots el que ací pujaren, tingueren l'oportunitat de manifestar eixa iniciativa i eixa voluntat, insistisc!
En la iniciativa del Partit Popular posava en un punt el fet que la comissió bilateral es reunira amb urgència per a tractar els recursos que encara estaven pendents de sentència i poder resoldre de forma consensuada.
I vostés votaren Â«noÂ».
I hui, ¿porten ací una iniciativa per a poder reformar una d'eixes normatives?
Miren, no, no, no a les paraules buides, no als gestos i no al màrqueting i, molt menys, en este tema.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Catalá.

Per a rèplica el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Començaré per la senyora Catalá, que és l'última que ha parlat i ho tinc més fresc.
Val?
Mire, senyora Catalá, la llei de 2015 no va ser la primera llei, ja li he llegit abans quines van ser les lleis.
La primera llei va ser la de Navarra i la pregunta que em faria jo és ¿per què van tardar quinze anys, per què hem tardat quinze anys.
.
.
, han hagut que ser quinze anys.
.
.
que açò fóra una llei aprovada en tot l'estat?
I açò afecta molts governs, no només el seu, eh?
Afecta molts governs.
I ahí deixe la pregunta en l'aire.

Vosté parla de gestos.
Mire, no és un gest, no és un gest de Compromís, és acabar la faena que van començar la legislatura passada i que vostés, eixe grup parlamentari que vosté representa, no ens van deixar acabar.
Perquè nosaltres vam presentar les esmenes, perquè aquesta llei contemplara totes estes qüestions.
No és un gest, és acabar la faena que el Partit Popular va bloquejar la legislatura passada.

I, mire, en matèria de dret civil vostés no poden donar-nos lliçons a Compromís, perquè van ser els primers que van presentar una iniciativa la legislatura passada que van votar Partit Popular i Compromís defensant el dret civil valencià, demanant al govern central que retirara els recursos, cosa que el govern central del Partit Popular al qual vosté defensa no va retirar i tampoc esta legislatura, també van presentar una iniciativa en eixe sentit.

I és paradoxal, és paradoxal que el Partit Popular, en este debat, reivindique el dret civil valencià esperant que siga l'estat qui legisle en esta matèria.
Si estem parlant de legislar en esta matèria, estem parlant de reconéixer els drets de tots els valencians i valencianes, fem-ho ací, no reivindiquem només el dret de l'estat.

I mire, i li diré més, qui va plantejar el recurs al constitucional a esta llei que vam aprovar en este parlament, va ser el Partit Popular.
Qui no ha retirat el recurs a esta llei ha sigut el Partit Popular.
Però, sap qui ho arreglarà?
No ho arreglarà el Partit Popular, perquè després de les eleccions els valencianes i les valencianes emplenaran el Congrés dels Diputats de diputats valencianistes que faran que el dret civil valencià siga reconegut com toca i que retiren els recursos (aplaudiments) que vostés han presentat.
(Aplaudiments)

I al senyor Tormo, mire, no li permet que diga vosté que açò és electoralista.
Ja li ho he explicat a la senyora Catalá, esta iniciativa, esta iniciativa i estes esmenes ja es van presentar la legislatura passada per este diputat, en este parlament, i van ser bloquejades pel Partit Popular.
I la vam presentar esta reforma al gener, per tant no és electoralista, va ser després de les eleccions generals.
Així que, electoralista, veja vosté si està sent vosté electoralista.

I és una pena, és una pena que Ciutadans no se sume a esta reivindicació, perquè li he llegit abans els territoris: Aragó, Navarra, Andalusia, Astúries, Cantàbria, Catalunya, Extremadura, Navarra, Euskadi, Galícia, comunitats autònomes que tenen regulat açò en el seu dret civil.

Vosté, Ciutadans, es comporta d'una manera ací; vostés els d'ací són els més centralistes de tot l'estat perquè en altres territoris sí que ho defensen.
(Aplaudiments)

I, bé, amb el minut que em queda dir, de nou, que no sé què és el que n'hi ha darrere de certes votacions que van a haver-hi hui en el parlament, però torne a reivindicar -com vaig dir en aquell moment a la senyora Verónica Marcos-, que deixen de dir-nos a la cara a determinades persones que no tenim dret a tindre els mateixos drets que altres persones.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Debe ser un tic de la extrema izquierda decir cuándo uno puede hablar y cuándo no puede hablar, cuándo uno permite o no permite.
Usted no es nadie para permitir.
(Aplaudiments)

Yo estoy en la casa de la palabra, a mí me han elegido con la misma legitimidad que a usted, por lo tanto tengo todo el derecho a decir lo mismo que hizo usted con la misma legitimidad, como mínimo con la misma, nunca con más.

Ustedes se empeñan siempre en bordear la ley.
Si nosotros lo que decimos, y dice mi partido en todas y cada una de las comunidades autónomas que usted ha citado, y se olvida de decir una cosa: no tienen la misma capacidad legislativa en Cataluña, en el País Vasco y en Navarra que tenemos nosotros (veus), se le olvida decir eso; pero nosotros lo que decimos es que ustedes cumplan escrupulosamente la ley, es que se les olvida siempre.
Debe ser otro tic de la extrema izquierda que se olvida de cumplir siempre escrupulosamente la ley, señor Ferri.

Decía la señora, alguna de sus intervenciones, que hagamos una sociedad más grande y más justa.
¡Sin duda!
, pero no hay que olvidar que estamos en un estado de derecho, no hay que olvidar ¡nunca!
, ¡nunca!
, el principio de legalidad vigente, y el principio de legalidad vigente es el que usted durante años en esta cámara y desde el gobierno de nación -donde sí han estado representados y nosotros- no han permitido que sea, que es que no tengamos capacidad legislativa.
Pero es que se lo dijimos aquí, y créame que no me gusta hacer de Pepito Grillo pero le dijimos, Â«no tenemos capacidad legislativaÂ», y ustedes se empeñaban en decir que sí, y el Tribunal Constitucional nos ha dado con un mazo en la cabeza a todos los valencianos.

Usted no ha oído nada de mi intervención, le he dicho que hemos presentado una PNL pidiendo la modificación de la disposición adicional tercera de la Ley 21/87 que permite, que permitiría esa modificación, la adopción a las parejas homosexuales de hecho, el derecho de adopción, o sea, el principio de adopción.

Usted no me ha escuchado, y dice que estamos en contra de los derechos de las parejas de hecho homosexuales.
¡En ningún momento!
, al revés; he dicho desde el primer momento que estamos a favor de ese derecho que, además, creemos que deber hecho de una forma y con rigor.

Y respecto al electoralismo, hombre, mire usted en las fechas que estamos, mire usted lo que presenta y saque usted las propias conclusiones.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Diputada María José Catalá.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Ferri, ¿sap el que pretenem?
Demostrar la seua incoherència, demostrar la seua incoherència manifesta.

¿Sap el que vostés digueren ahir sobre el dret civil valencià en esta mateixa sessió de plenari?
Digueren, Â«España mola muchoÂ», Â«¡ole!
, Zapatero, porque creo que está bien suspendido el cambio normativo que se realizóÂ».
Digueren, Â«nuestro Estatuto de autonomía no es una norma superior a la Constitución española en términos de jerarquíaÂ», Â«nuestra competencia legislativa solo puede tener por objeto las probadas costumbresÂ».
(Veus)

Señores, ustedes, Partido Socialista, Compromís y Podemos, ustedes dijeron eso y votaron Â«noÂ» ayer al derecho civil valenciano.
(Aplaudiments) Punto.

Y hoy pretenden hacernos tragar que esto no es un puro gesto de márquetin político absurdo, sobre el que ustedes saben que va a recaer una sentencia, sobre el que tenemos inseguridad jurídica que ustedes mismos ayer manifestaron, y pretenden hacernos quedar aquí a este lado, perdónenme, al lado coherente en este asunto (veus), perdónenme, ¿quieren hacernos creer que ustedes son los que vienen aquí a darnos lecciones morales de algo?

Miren, la moralidad para no prometer cosas que no se pueden hacer; la moralidad para no engañar a las personas; la moralidad para no mentir a los valencianos; la moralidad para defender un miércoles sí al derecho civil valenciano y el jueves también; la moralidad para defender (aplaudiments) a los valencianos todos los días del año y no para hacer ejercicios de funambulismo con las iniciativas parlamentarias que a ustedes les interesen.

No, mire, no, señor Ferri, hoy no para demostrar su incoherencia; hoy no para demostrar, reiterar en esta sesión parlamentaria que ustedes votaron no al derecho civil valenciano, y hoy pretenden que aprobemos una iniciativa para modificar una normativa que está recogida en el Constitucional y a la que ustedes votaron no ayer y votaron no a que comisión bilateral se reuniera para intentar suspender el procedimiento.

Esa, esa es su coherencia, y contra eso el Partido Popular ahí no va a respaldarles porque no vamos a respaldar su manifiesta incoherencia, sus ganas de protagonismo y mucho menos hacer márquetin político con algo como esto.

Mire, ¡aclárense ustedes!
, no pueden decir sí hoy al derecho civil valenciano y no ayer; no pueden decir ustedes (veus) sí a la custodia compartida y no otros grupos que hacen gobierno con ustedes.
¡Perdónenme!

¿Qué van a hacer ustedes con la custodia compartida?
(Algú fa: Â«Xxt.
Â»)

El senyor president:

Senyories, deixem parlar l'oradora tranquil·lament.

La senyora Catalá Verdet:

Porque las parejas, las uniones de hecho que adopten también se van a ver afectadas por la normativa de custodia compartida.

Señor Ferri, ¿ha hablado usted con su compañero del Partido Socialista, con la compañera que ha intervenido sobre qué van a hacer ustedes?
¿Qué le han dicho ustedes a las parejas del mismo sexo sobre la cuestión de la custodia compartida que adopten a niños?
¿Les han dicho lo que van a hacer?
¿Se han aclarado ustedes?
¿Han emitido criterio al Consell sobre ese asunto?
(Aplaudiments)

No, señor Ferri, incoherencias, ninguna.

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyories, anem a passar a la votació sobre este punt (soroll de papers), la presa en consideració de la proposició de llei.

Senyories, comença la votació.
Senyories, la presa en consideració ha estat adoptada amb 48 vots més el vot de Clara Tirado que ha expressat el seu vot favorable, 48 vots a favor, 49 vots a favor, perdó, 37 abstencions.
Queda aprovada la presa en consideració de la proposició de llei.
(Aplaudiments)

Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, sobre la política general de la Generalitat valenciana respecte al desenvolupament i la implementació de programes de codi obert (open source) per a les aplicacions utilitzades en l'administració autonòmica valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 24.
889, BOC número 79)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia que és la moció subsegüent a la interpel·lació del conseller d'Hisenda i Model Econòmic, que planteja el Grup Parlamentari Podemos-Podem.

Per a la presentació i defensa de la moció subsegüent té la paraula l'il·lustre diputat César Jiménez, per un temps màxim de huit minuts.

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident segon:

Quan vullga.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Com dèiem en la sessió anterior, les tecnologies de la informació estan absolutament presents en la nostra vida quotidiana.
I en l'última sessió vaig posar l'exemple del nostre mecanisme de votació dels nostres escons i els deia que si l'escó de la companya Sandra Martín -que ara ha abandonat el plenari- estiguera regulat per un programa informàtic de codi obert doncs ja fa mesos tindríem una solució.

Avui, només quinze dies després -una feliç notícia, salutacions a Clara Tirado i a la seua filla Júlia, que ens estaran veient- ens posa de rellevància que tenim un nou exemple de la nostra relació amb els programes informàtics; novament, ens ha resultat impossible connectar amb el sistema de votació reglat de la companya i il·lustre diputada Tirado perquè no és software lliure, i tampoc no és casual que hagen trobat la solució en un programa de codi obert, com és el Telegram, un programa que té associat el que s'anomena Â«una comunitat de programadorsÂ» que proposen millores de versions a Telegram i aquest acaben oferint-nos a tots els usuaris funcions addicionals sense cost afegit.
Tots sortim guanyant.

Fa dos setmanes, el conseller Vicent Soler i jo vam coincidir molt en l'anàlisi de la importància del sector de les tecnologies de la informació i de la comunicació, i vam arribar a catalogar-lo com Â«un dels sectors estratègics del segle XXIÂ».

És necessari que l'aposta política de qualsevol govern se situe al servei de la ciutadania, i este interés ha de ser el de preservar la sobirania en els sectors estratègics.

Així, també coincidíem en la necessitat d'assegurar-nos que realment els programes informàtics que regeixen les nostres vides fan allò que realment esperem, i això només podem garantir-ho si tenim accés al codi.

A més a més, amb la implantació del programari lliure tindrem la capacitat de transformar els programes i d'adaptar-los a futures noves necessitats.

Entrant ja en els punts que proposem en la nostra moció subsegüent -avui ho he dit bé-, en el primer d'ells demanem que es definisquen polítiques i que s'establisquen planificacions que fomenten l'ús del software lliure en l'administració autonòmica, sent aquesta una de les línies d'acció del pla estratègic en tecnologies de la informació i les comunicacions de La Generalitat.
És a dir, que s'establisquen els principis rectors per l'impuls del programari lliure a l'administració valenciana.

Com a segon punt, demanem que s'incorporen directrius concretes per l'ús preferent de solucions lliures en el pla de transformació digital i en els nous sistemes d'administració de la justícia.
I en este punt vullc detindre'm un instant per a donar unes informacions.

El sistema d'informació de la justícia és de codi tancat, propietat d'una empresa transnacional.
Està basat en una tecnologia obsoleta, Visual Basic, que dificulta l'ampliació de funcions i, fins i tot, en ocasions les impossibilita.
La base de dades treballa sobre Oracle, i sospite que les llicències no han de ser molt barates perquè a l'empresa on jo treballava també teníem Oracle en la base de dades.

Els milers d'ordinadors amb un sistema operatiu comercial d'ús estés no han funcionat fins que l'empresa transnacional -de la qual jo parlava abans- ha acabat les adaptacions requerides però sempre sota factura.

En resum, les modificacions de programes que s'han de demanar a una gran empresa, o de consultoria, a una empresa transnacional per a millorar estos programes resultaran sempre molt més cares i serviran només per a aquesta adaptació en concret; però, si en el futur volem fer noves modificacions, haurem de tornar a passar per caixa.

Després del parèntesi, val a dir, també, que demanem que s'incorporen estes directrius concretes per l'ús preferent de solucions lliures en tots els projectes futurs relacionats amb el desenvolupament dels sistemes d'informació.

En el punt tres demanem que en els contractes d'externalització dels sistemes informàtics s'implanten llicències obertes i suport a models de negoci basats en el software lliure, sobretot en els nous contractes; però també revisant els contractes actuals allà on siguen modificables.
D'aquesta manera, serem capaços d'obrir noves oportunitats a la xicoteta i mitjana indústria, TIC, de la Comunitat Valenciana.

En el punt següent demanem la priorització de l'arribada de projectes amb el suport de fons europeus per a iniciatives basades en software lliure.
Si fem cas de les recomanacions recollides en l'agència RIS3-CV, i seguim el model d'exitosos projectes del programa marc de recerca i d'innovació de la Unió Europea, Horitzó 2020, afavorirem -com ja passa a altres regions europeus- la creació de teixit empresarial relacionat amb la matèria.

Per a una major efectivitat dels punts anteriors és necessari implicar l'Agència Valenciana d'Innovació i a l'Ivace en el suport explícit a projectes TIC amb base en software lliure que aporten la doble característica d'innovació i d'atractiu comercial.

Com a últim punt, i per tal d'assegurar-nos el compliment de tots els anteriors, és necessària la emissió d'un informe basat en objectius i indicadors transparents per a conéixer l'evolució de la implantació de les mesures abans proposades, un informe que hauria d'emetre -com ens ha fet arribar l'esmena que acceptaré, ja anuncie que acceptaré- el comité tècnic TIC dependent de la Citec, Comissió Interdepartament per a la Modernització Tecnològica, la qualitat i la societat del coneixement a la Comunitat Valenciana.

Per tal de tindre informació actualització però sense comprometre el funcionament d'aquest comité, estimem que la periodicitat d'aquest informe podia ser semestral, estimem que els indicadors han estat dissenyats de manera objectiva i clara per tal de permetre comparatives per a anar avaluant els avanços en la implantació de la resta de mesures.

Senyories, vaig a vore si els aconseguisc despertar, els contaré una altra cosa que ens afecta a diari perquè no fem ús del software lliure.

Han comprovat vostés que no podem instal·lar nous software en els seus equips informàtics, ja siga els portàtils o els de sobretaula; han comprovat vostés que l'arxiu audiovisual de Les Corts només és accessible amb Internet Explorer i no amb altres navegadors.
Açò és perquè no utilitzem software lliure.

Són conseqüències d'estar lligats a contractes de duració molt llarga amb programes comercials d'ús externs, és a dir, en la nostra feina diària, la nostra feina ací, a Les Corts, estem consumint figuradament aquella paella precuinada que es posa al microones -de la qual parlava fa quinze dies.

Ens hem de treure la por a utilitzar el software lliure.
Submarins nuclears nord-americans; trens bala japoneses; fàbriques d'automòbils, la borsa de Wall Street i altres indrets al món, totes funcionen amb software lliure.

L'empresa valenciana de distribució comercial de queviures i productes per la llar amb més quota de mercat, eixa que tenim tots al cap, funciona amb software lliure, i no pot ser que l'administració estiga per darrere de les iniciatives privades en aquest assumpte, ja que hauria de ser La Generalitat qui impulsara i qui propiciara un ecosistema d'empreses tecnològiques valencianes dedicades a aquest camp de negoci.

Concloent-hi, la proposta que porta el meu grup parlamentari no demana cap cosa impossible, però sí demanem coherència amb allò que es predica.
Volem que es coneguen i es puguen seguir les iniciatives internes en l'administració valenciana de promoció de l'ús del programari lliure i, també, volem que s'incidisca en iniciatives externes per procurar un creixement del teixit empresarial fort del qual les institucions públiques puguen participar, vore's retroalimentades i beneficiades.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Jiménez.

A este grup hi ha una esmena presentada conjuntament pel Grup Parlamentari Socialista i el Grup Parlamentari Compromís, que han expressat el seu desig d'intervindre i, segons l'acord de la Junta de Portaveus, intervindran per temps de 6 minuts cada u.
En primer lloc, la senyora Noelia.
.
.
(Algú diu: Â«Teresa García.
Â») Bé, doncs sí, Teresa García, del Grup Parlamentari Compromís.
Il·lustre diputada, té la paraula.

La senyora García Muñoz:

Bona vesprada a totes i tots.

Les dades obertes i l'ús de programes i aplicacions dintre del sector públic de fonts obertes són una eina de treball que fa més accessible la gestió electrònica dintre del sector públic.

La digitalització a l'administració ja no només és una obligació legal que ens pertoca, sinó que és una necessitat peremptòria.

Una de les queixes més generalitzades per part del sector empresarial és l'enorme lentitud amb la qual no només l'administració autonòmica, l'administració local o l'administració estatal realitza les seues tramitacions.

Per tal de crear noves empreses, per tal de demanar qualsevol llicència, etcètera, ens topem que no estem responent a la flexibilitat que eixe sector necessita.
I no entrem a valorar eixes necessitats de tindre una resposta ràpida i àgil de l'administració quan es tracta de tramitacions relacionades amb situacions d'emergència social, per exemple.

És per això que la digitalització ha d'enfrontar-se i ha d'encarar-se de forma oberta, centrant-nos no tant en la forma de fer-ho, sinó en el servei que hem de donar a la ciutadania.
I hem d'aconseguir també la compatibilitat i la connectivitat de les dades que les administracions públiques generen en base als programes que s'utilitzen.

L'ús del software lliure és una oportunitat extraordinària que genera major flexibilitat si es treballa amb els objectius anteriors, perquè hem de mirar que allò important no és el com, sinó allò important és el què i és el servei que poden donar als nostres ciutadans i ciutadanes.

Per tant, les propostes que es plantegen en aquesta moció són plenament vàlides.
I des de Compromís vaja per davant que estem plenament d'acord, llevat d'un parell de matisos que els hem fet en l'esmena, que, evidentment, completa i fa més forta la proposta que des del Grup Podem se presenta.

Ara bé, l'ús d'aquests tipus de programes ha d'implantar-se de forma adequada, ja que un mal ús dels mateixos pot fer-los absolutament inoperants.

En 2004, a iniciativa de l'aleshores conseller d'educació Esteban González Pons, la Generalitat valenciana va començar a utilitzar software lliure a través d'una plataforma anomenada Lliurex per a tots els centres educatius valencians, tal com s'havia fet a Extremadura, Andalusia o a Castella-la Manxa.
L'aleshores Consell del Partit Popular augurava un estalvi de 4,7 milions d'euros anuals en matèria de llicències.
Durant la presentació del Lliurex es va dir que l'objectiu no només era que els centres educatius tingueren un software lliure, sinó que també aquest software s'anara aplicant al llarg de tota l'administració valenciana.

El sistema Lliurex, tal com acostumava a fer el PP de llavors, es va presentar abans de la seua implantació i, malauradament, com tantes altres coses que el Consell del PP publicitava, tot va acabar en fum de botja.

L'ús del sistema Lliurex resulta, ara, testimonial a l'administració pública valenciana i no ens hem estalviat els 1,5 milions d'euros en llicències de plataformes privades que continuem pagant a dia de hui.
És més, l'aleshores directora general d'innovació tecnològica Silvia Caballer va, com sempre en tot allò en què intervé el Partit Popular, va acabar imputada en el marc del cas Gürtel per l'adjudicació del segon congrés de software lliure a l'empresa Orange Market.
I, arran d'aquesta imputació, va haver de dimitir com a secretària de formació del PP de Castelló.

Recentment, la Conselleria de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació ha convidat a l'impulsor del programari lliure Richard Stallman a participar en el fòrum Ètica Pública i Democràcia.

El fòrum, que ha segut promogut per la conselleria de transparència i les universitats públiques de la Comunitat Valenciana, ha tingut l'objectiu de sensibilitzar la societat de la importància de la qualitat democràtica i de posar en valor l'ètica pública i el bon govern.
.
.
, ha de comptar en aquesta ocasió amb uns serveis tecnològics i amb un ús d'estos basat en el programari lliure per tal d'enfortir aquesta vessant més transparent, més ètica i més democràtica.

Richard Stallman va destacar que en les activitats educatives, des de la guarderia fins a la universitat, s'haurien d'utilitzar exclusivament en software lliure.
Però no només això, s'ha de subratllar també la importància de la utilització d'este quan l'usuari és l'estat, perquè el software sotmet a l'estat al poder del propietari i això és una garantia que l'estat no es pot permetre.

Estem, per tant, davant d'un dels grans reptes que afronta l'administració valenciana, i hem d'establir i preservar totes aquelles garanties perquè la digitalització no siga una idea de futur, sinó que siga una idea de present.

Recolzarem la proposta.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyora García.

Senyora Hernández, té vosté la paraula.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias.

En primer lugar, desde el Grupo Socialista compartimos su apuesta por el software libre, como ya hemos hablado, en la administración, de la misma manera que lo está haciendo el actual Consell por varias razones, pero principalmente por dos.
En primer lugar, porque permite impulsar proyectos de innovación en el sector TIC y el desarrollo de la economía digital en línea con la política de fortalecimiento industrial y del tejido empresarial que tiene la actual Generalitat valenciana y con el impulso de la I+D+I, que además va a coordinar la Agencia Valenciana de la Innovación junto con el Ivace.

Y, por otro lado, como una medida para reducir costes; costes de licencia y mantenimiento de software que en los últimos tres años ha sido de dos euros por puesto y que se ha elevado más o menos a una cantidad de un millón y medio de euros, que es una cantidad bastante reseñable.

Pensemos un momento para todos los que no seamos legos en la materia o no seamos informáticos qué supone cómo nos afecta el software en nuestras vidas.
Normalmente, cuando compramos un ordenador, los programas, el programa operativo, los programas de ofimática o los programas más habituales nos vienen impuestos, nos vienen dados por estas empresas grandes que, por su tamaño y por su dominancia del mercado, imponen de alguna manera ese tipo de programas a los proveedores de… de material informático -perdón.

Sin embargo, muchos de nosotros aprendemos a usar estas herramientas y desconocemos que existen otras opciones, otras opciones que van más allá, opciones de proveedores más pequeños que no tienen tanto peso en el mercado.
Sin embargo, existen otras opciones.
Y esto, desde la administración, se debe impulsar, se debe apoyar, se debe dar a conocer y usar este tipo de herramientas que son gratuitas, que provienen de pymes, que pueden impulsar determinados nichos de mercado y que podemos hacer este tipo de políticas también para incidir sobre el sector económico y empresarial de nuestra comunidad.

Además, como decía nuestro compañero diputado César Jiménez, la tecnología nos afecta mucho más, incluso en nuestra vida habitual dentro de las Cortes.
Desde aquí mi felicitación a la casa por conseguir que se haya creado una herramienta tecnológica para que nuestra compañera diputada Clara Jiménez pueda…, bueno, más o menos, pero se ha conseguido una solución tecnológica para que pueda votar desde casa y normalizar esta situación que es la maternidad.
(Aplaudiments)

Sin embargo… hoy cada vez está más extendido el software libre y las herramientas gratuitas.
Pensemos, por ejemplo, qué hace Google.
Google tiene herramientas gratuitas y disponibles online; Linux también está haciendo este tipo de trabajos.
Responde más a la evolución del mercado.
Yo creo que cada vez los consumidores saben más lo que quieren, la administración también sabe que tiene otras herramientas disponibles y esa demanda del mercado hace que dependamos cada vez menos de estos oligopolios.

Eliminar las trabas a la comercialización del software y permitir la libre competencia en el mercado es una demanda, por tanto, de todos los consumidores.
De esta manera, numerosas pymes de nuestra comunidad podrán acceder a contratos públicos con la administración, sobre todo teniendo en cuenta que dentro de nuestra comunidad tenemos un instituto tecnológico destinado específicamente al sector informático, el ITI.
Y, además, este tipo de mercado de desarrollo del software o de software libre es una herramienta fundamental dentro de la compra pública innovadora que va a impulsar la Generalitat valenciana.
Por tanto, daríamos cumplimiento también a la resolución que se aprobó en las Cortes el pasado mes de diciembre, a iniciativa del Grupo Socialista, para fomentar el apoyo de la participación de pymes dentro de los contratos públicos, que ya está puesta en marcha por parte de este Consell.

Como ya indicó el conseller Soler en la interpelación hace dos semanas, actualmente se está usando Lliurex en algunos centros educativos y en algunos ordenadores de la administración valenciana, también se está usando Libre Office, pero dentro de la elaboración del plan estratégico que va a realizar la dirección de tecnologías de la información se va a impulsar y se va a apoyar el uso preferente el software libre precisamente por las razones que he indicado inicialmente, como apoyo a la I+D y al sector TIC y como ahorro de costes, ya que nuestras finanzas, como de todos es sabido, no están muy boyantes.

Aunque el software libre sea la opción preferente, también necesitaremos seguir contando con licencias de estos programas pertenecientes a ciertos oligopolios: en primer lugar, para evitar temas de incompatibilidades y, en segundo lugar, porque, como ya he dicho, son las herramientas más extendidas.
Y, por ejemplo, en centros educativos es necesario que nuestros alumnos también aprendan a usar este tipo de herramientas, porque las van a necesitar más tarde o más temprano en su vida profesional o personal.
Por tanto…, y respecto a la enmienda que presentamos creo que mejoraba… sobre todo el punto 6, ya que existe un comité al uso y creo que puede ser el encargado de elaborar estos informes semestrales que demandamos.

Pero, en definitiva, y para concluir, apoyemos una política institucional de TIC que abarate los costes, que aumente la competencia, que genere oportunidades para las pymes de nuestro territorio y que sea abierta y transparente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gracias, señora Hernández.

En el torn d'acceptació o no de les esmenes té la paraula el senyor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Encara que abans ja he anunciat o he anticipat que anava a acceptar l'esmena, m'agradaria deixar clar els motius i fer alguna puntualització.

Efectivament, senyora García, no és.
.
.
, el problema no està en el software lliure, sinó en com s'aplica, ¿no?
, i l'experiència que vosté ha descrit de Lliurex ha segut fracassada, però això no vol dir que no puga utilitzar-se el software lliure, que no li donem una altra oportunitat al software lliure per a implantar-se en l'administració, perquè, com ja he dit, n'hi han experiències, fins i tot en submarins nuclears, que funcionen en software lliure.

A la diputada Hernández dir-li que jo també felicite la casa per la solució imaginativa que ha posat, però jo el que reclamava és precisament que s'haguera atorgat de facilitats al personal de la casa per a accedir a estos aparells, i estos aparells haurien de ser perfectament accessibles des de fora.
I no ho són, perquè el software és tancat.

I quant a la seua esmena, és veritat que jo demanava la creació d'un comité, que sembla que ja existia, sembla ser que no tenia massa funcions atribuïdes i no se reunia amb regularitat i, ara, almenys, farem que cada sis mesos tinguen, entre altres obligacions que ja tenen, doncs en tinguen una més i que ens donen a estes Corts una informació sobre l'evolució de la implantació del software lliure.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Jiménez.

Bé, passem, per tant, a les intervencions dels grups que no hagen presentat esmenes.

En primer lloc, pel representant del Grup Ciudadanos, senyor Antonio Woodward, té la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Buenos días.

Bueno, open source, código abierto, es aquel software distribuido y desarrollado libremente.

Para muchos el término libre hace referencia a adquirir un software de una forma gratuita, y esto no es del todo así, es mucho más.
Es poder modificar, por ejemplo, la fuente del programa sin restricciones de licencia.

Según Richard Stallman, que como el diputado César Jiménez sabrá, es considerado el padre del software libre… Y considera que éste, el software libre, es un asunto de libertad y no de precio.
El concepto es de libre, pero no gratis.

La implementación de programas de código abierto ha tenido bastante éxito en el ámbito educativo, por ejemplo en la Comunidad Valenciana con el tema de Lliurex, aunque sabemos los problemas que ha tenido.
También en Andalucía, con Guadalinex.
En Extremadura, como Linex.
En Castilla-La Mancha, como Linux.
En Madrid, como Max.
Incluso, recientemente, en Murcia se ha aprobado la implementación de este tipo de software, por cierto propuesto por el Grupo Ciudadanos, lo que demuestra que estamos a favor de esta implementación del tipo de software.

Evidentemente, con la apuesta por la implementación de este tipo de sistemas en otros ámbitos conseguimos un ahorro importante de costes en licencias, mantenimiento y evolución del software.
Con las arcas de La Generalitat como están puede resultar interesante, desde esta perspectiva económica, valorar si resulta más ventajoso utilizarlos frente a adquirir licencias.

Pero, miren, les voy a decir un ejemplo.
Y lo quiero resaltar porque traen a debate esta moción ustedes, el tripartito, pero parece que en los ayuntamientos que están gobernando están haciendo lo contrario.
Y cito un ejemplo, y lo cito porque además es de mi ciudad.
Los concejales de Ciudadanos en el Ayuntamiento de Denia han mostrado su disconformidad ante la decisión del equipo de gobierno de invertir 90.
000 euros en la compra de licencias de Microsoft y Adobe.
Y sigo, y esto fue la semana pasada.
Existe software libre, como todos sabemos, y gratuito, adaptado a las necesidades de la administración.
El ayuntamiento, administraciones, tenemos la obligación de abrir el camino al software libre y accesible.
Y ahí se lo dejo el tema éste.

Además del desarrollo de este tipo de sistemas, puede posibilitar la ampliación del tejido tecnológico de nuestra comunidad.
La utilización puede ser muy relevante ya que tiene un gran efecto la contratación para profesionales.
Y por supuesto, desde esta perspectiva, también somos completamente favorables a desarrollar estas iniciativas, ya que todo lo que suponga mejorar en investigación, desarrollo e innovación tendrá nuestro apoyo.

Sin embargo, hemos de ser también responsables y conscientes de que se ha de valorar este ahorro desde una manera global.
En algunas ocasiones puede salir más económico adquirir directamente un software, ya que existen programas muy específicos para desarrollar determinadas tareas.
Consideramos que todo se ha de valorar a la hora de implementar este tipo de programas.
Y se ha de hacer desde una perspectiva objetiva.

Realmente hay ventajas y barreras.
Y más o menos se han explicado hasta ahora.
Y desde nuestro, claro está, vamos a votar que sí.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Per part del Grup Parlamentari Popular intervindrà la il·lustre diputada María Bernal.
(Veus)

S'escolta menys perquè estan connectats els micròfons.
Cada vegada s'ha de desconnectar el micròfon, però gravar-se se grava.

Moltes gràcies pel seu interés en el bon funcionament de la cambra, que és proverbial.
Moltes gràcies.

Quan vullga, senyora diputada.

La senyora Bernal Talavera:

Muchas gracias, presidente.

Buenas tardes, señorías.

En primer lugar anunciaré nuestro voto favorable a esta moción subsiguiente del Grupo Parlamentario Podemos.

En segundo lugar, me gustaría aclarar que no es lo mismo el software libre que el código abierto.
Y que aunque haya grandes similitudes, fines similares o que puedan englobarse una dentro de la otra, tanto la fundación para el software libre como la organización de iniciativa para el código abierto tienen reglas propias para determinar si un programa tiene una licencia u otra.

Y quiero aclarar esto porque para los que no somos expertos crea confusión que la pregunta a la interpelación sea y se hable de open source, de código abierto, que en la moción subsiguiente se hable de software libre y que finalmente en el orden del día se vuelva a hablar de código abierto.

Desde el Grupo Parlamentario Popular somos partidarios de la utilización del software libre en la administración, incentivar a los organismos de la administración que utilicen este tipo de software, siempre que sea seguro y que no conlleve perjuicios en materia de seguridad ni para la administración ni para el usuario.
Porque tanto el consumidor del servicio como los que manipulan el servicio para actualizar, llenar de contenido, hacerlo más eficiente y eficaz, deben conocer la seguridad del mismo y las utilidades, ya que en muchos casos la interoperabilidad entre los sistemas pueden hacer que se cree un caos.
Porque, para quien no lo sepa, al igual que yo tampoco lo conocía, la interoperabilidad de las aplicaciones es la capacidad que tienen las diferentes aplicaciones de interactuar entre sí.
Es decir, que aunque un documento lo hagas en un ordenador de Apple, pueda funcionar en un ordenador de Windows.

Hay que decir, señorías, que desde la Generalitat valenciana se ha apostado desde hace años y después de la aprobación de esta moción subsiguiente seguro que seguirá apostando por este sistema.
Todos los centros educativos actualmente disponen de Lliurex, y todos los centros educativos tienen instalado Lliurex y todo el sistema educativo tiene ordenadores con Lliurex.

La administración, la comunidad educativa, se ahorró 30 millones de euros con la implantación de Lliurex.

Sistemas operativos, aplicaciones y herramientas de fuentes abiertas, software libre, siempre que sea posible, siguiendo las recomendaciones de la Unión Europea y de manera similar, sin perjuicio del uso de cualquier software comercial que puede utilizarse por motivos de seguridad o por otros motivos que sean justificados.

El uso del software libre en las administraciones públicas tiene unas innumerables ventajas.
Muchos de ustedes las comentaron en el debate a la interpelación, así como en este debate.
El uso del software libre no solo supone un ahorro propiamente dicho para la administración, que se concibe con la implementación de este tipo de aplicaciones, sino también por la mejora de los sistemas de información, que en muchos aspectos pues resuelven muchos problemas.

La Generalitat valenciana lleva más de diez años implementando el software libre en la administración.
Y desde el Grupo Parlamentario Popular nos alegramos que se siga haciendo y avanzando en este sentido.

Por último quería hacer una reflexión.
Después de aprobar esta moción por todos los grupos parlamentarios, animo a que en esta cámara y todos los grupos usemos este tipo de software, ya que todos estamos de acuerdo con que hay que potenciarlo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Bernal.

Per a rèplica.
Un segon.

Quan vullga, senyor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Bé, a les dos últimes intervencions dir, efectivament, és que no he dit una altra cosa que Lliurex no es gratuït, sinó que estaríem parlant de crear un teixit empresarial que utilitzara el software lliure.
Eixe teixit empresarial ha de cobrar.
I, per tant, el software lliure no ha de ser gratuït.

Quan a Stallman hi ha certes discrepàncies si és l'inspirador del software lliure; és una qüestió que està en disputa, no entrarem.

L'Ajuntament de Dénia, m'ha contat vosté la situació, però jo, mira, jo vinc ací, faig una proposta i el que passa a l'Ajuntament de Dénia bé.
.
.
està fet, no sé.
Allí no hi ha cap del meu partit que estiga prenent estes decisions.

Quan a la confusió entre open source i software lliure, si vol puc eixir ahí, fer la intervenció de la interpel·lació on explicava com estan íntimament relacionats, és com si per a parlar de l'agricultura parlàrem també de les eines per a llaurar.
Vull dir, estan íntimament relacionats, i si jo faig una proposta sobre una qüestió, puc anomenar l'altra i no hauria d'haver-hi major problema.

I precisament la interoperabilitat que vosté ha anomenat s'assegura amb software lliure.
Vosté ho ha anomenat ací com una qüestió que ens hauria d'alertar perquè l'ús de software lliure, segons la seua argumentació, podria anar en contra de la interoperabilitat.
I és al contrari.
Saben que sóc enginyer informàtic i li ho puc dir amb tot el coneixement; sabent el que fan els programes i sabent com es connecten entre ells, és com se garantix que se connecten, que interoperen entre ells.
Aleshores, no hi hauria esta controvèrsia.

Agrair a tots els grups la seua predisposició a aprovar esta mesura, que esta mesura isca endavant, i esperem que cada sis mesos tinguem avanços i progressos en l'ús del software lliure.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Jiménez.

Senyor Woodward, per a rèplica.

El senyor Woodward Poch:

¿Ahora?
Sí.

Que lo único que he hablado del ayuntamiento es porque en el ayuntamiento en este momento en Denia está el PSOE, está Compromís y está dos, en teoría, concejales de vuestra línea.
Y el único problema es eso, que aquí estáis proponiendo intentar reducir costes, y he sacado a colación pues el problema que ha ocurrido esta semana pasada en el ayuntamiento, que van a comprar 90.
000 euros en licencias de Microsoft y Adobe, lo único.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Senyories, si no ha més repliques, passarem a votació.
En acabar llegirem la declaració institucional.
I els recorde als síndics que hem de fer una junta ací, en l'hemicicle, per a tramitar comissions parlamentàries.

Senyories, comença la votació.
Senyories, (aplaudiments) s'aprova per unanimitat, amb 86 vots unànimes a favor de la iniciativa.

Senyories, abans d'acabar el nostre Ple.
.
.
87, el senyor Caballero també ha votat.
87, unanimitat amb 87 vots.

Declaració institucional en memòria de les víctimes del bombardeig a Alacant el 25 de maig de 1938

El senyor president:

Anem a llegir una declaració institucional que se'ns ha fet arribar.
Ja que anem bé de temps la llegiré perquè és un tema important, que ahir la diputada Llum Quiñonero va parlar de memòria històrica.
I a resultes d'açò un fet important a casa nostra.

Senyories, la resolució diu així:

Â«El 25 de mayo de 1938, hace ahora setenta y ocho años, la aviación fascista italiana -aviones Savoia S-79-, que tenía su principal base militar en Mallorca, como la tenía la legión Cóndor de las fuerzas nazis, atacó la ciudad de Alicante y dejó caer sobre el casco urbano y sobre el mercado central más de noventa bombas en breves pasadas.

Â»Las alarmas antiaéreas no llegaron a sonar, ya que los aviones no entraron por el mar, como venía siendo habitual -Alicante sufrió más de setenta bombardeos durante la contienda- sino que lo hicieron desde el interior, escapando a las escuchas antiaéreas situadas en la playa del Postiguet o en el puerto orientadas hacia el Mediterráneo.

Â»El balance de víctimas mortales se sitúan en 393 fallecidos, según las propias autoridades franquistas, y consta en la documentación del archivo municipal.
Más de mil personas resultaron heridas.

Â»Esa misma mañana había llegado de la lonja de pescado una abundante captura de sardinas y las buenas noticias, en tiempos de escasez, habían provocado cientos de mujeres en las colas para conseguir pescado.

Â»La versión de los golpistas fue negar los hechos.
Franco declaró a un corresponsal londinense de The Times un mes después, el 28 de junio: Â«El bombardeo de las poblaciones civiles con estos aviones, lo afirmo rotundamente, no existe.
Â»

Â»La versión franquista, el miedo y la represión caló durante décadas.
Hasta hace escasos años el bombardeo del 25 de mayo ha permanecido en la ignorancia, en el olvido de la población, consecuencia del clima de miedo y represión impuesto por la dictadura franquista y por la ausencia o falta de aplicación de una memoria democrática.

Â»Estas Cortes conmemoran con emoción y con dolor el aniversario de aquel bombardeo, uno más de los que sufrió el territorio valenciano por ser fiel a la defensa de la legalidad del gobierno republicano.
Se suman al homenaje que realizan en Alacant a las víctimas del bombardeo y a sus familias y mostramos nuestro compromiso en la defensa de la memoria histórica, democrática y en la defensa de una sociedad sin odio y sin violencia.

Â»Palau dels Borja, 25 de maig de 2016.
Â» (Aplaudiments)

Senyories, hem fet un bon treball.
No m'he preparat la xulla, però crec que han fet vostés un bon treball, i els agraïsc molt la seua dedicació, el seu bon parlamentarisme.

Senyories, és closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 12 hores i 38 minuts)