Untitled Web Page



**Comissió no permanent d'estudi per a una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i la consolidació de l'autogovern realitzada el dia 8 d'abril de 2005.
Comença la reunió a les 11 hores i 10 minuts.
Presidix l'Il·lustre Diputat Senyor José Cholbi Diego.
Reunió número 3.**

 

 

 

 

***Aprovació, si escau, de l'Informe de la Ponència de la Comissió d'Estudi per a una Possible Reforma de l'Estatut d'Autonomia i la Consolidació de l'Autogovern.***

 

 

**El senyor president:**

 

Senyories, bon dia.

Abans de començar la sessió, si a les seues senyories els pareix correcte i oportú, els pregaria que guardaren un minut de silenci per la memòria del Papa, que ha mort recentment.

Moltes gràcies.

 

*(La comissió guarda un minut de silenci)*

 

Moltes gràcies, senyories.

Senyores diputades, senyors diputats.

En primer lloc, el secretari de la Comissió comprova l'existència de quòrum.
.
.
Alguna substitució?

 

*(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum.
)*

 

Moltes gràcies, senyor secretari.

Una volta comprovada l'existència de quòrum, he d'indicar que tots vostés tenen en les carpetes l'acta de l'última sessió de la comissió i, si no hi ha cap d'objecció, la considerem llegida i aprovada.
D'acord?
*(Veus)* Moltes gràcies.

Amb relació al segon punt de l'ordre del dia, he d'indicar a les seues senyories que la ponència nomenada en la comissió el dia 31 de maig de 2004 ha fet un informe, al meu parer, en un temps rècord, menys d'un any, que és el que hui es sotmet a la consideració de la comissió perquè esta, en el cas que s'aprove, el trameta per al debat al Ple de la cambra.

Hui, senyories, és un dia que per a mi té una importància singular per la transcendència que al meu parer té que els tres grups parlamentaris que integren les Corts Valencianes, que representen a tots els ciutadans i ciutadanes de la nostra comunitat, hagen culminat l'estudi de la reforma de la nostra norma institucional bàsica.

En el meu cas, no sé si a causa sols de la meua edat o també de la meua dedicació permanent a la vida política de la nostra comunitat, m'ha correspost ocupar la presidència de una comissió similar a esta en tres ocasions.

En la IV legislatura, després del debat de política general del 25 de setembre del 1996, en el qual va intervindre el meu amic i expresident de les Corts Valencianes Antoni García Miralles, es va aprovar una resolució que creava una comissió especial per a l'estudi d'una possible reforma de l'Estatut d'autonomia similar a l'actual.
Esta comissió es constituïa el març de 1997.
En vaig ser elegit president i m'acompanyaren en este òrgan rector les diputades Begoña Gómez-Marco i Susana Camarero.

Aquella comissió, a pesar del treball desenrotllat, no va poder concloure els treballs, no va poder tancar una proposta de consens i va acabar aquella legislatura sense complir l'objectiu.

En la V legislatura, el 29 de setembre de 1999, firmada pels tres grups parlamentaris, s'aprovava per unanimitat, es va proposar novament la creació d'una comissió especial d'estudi per a emprendre la reforma de l'Estatut d'autonomia.
La comissió es constituïa el 2 de novembre d'aquell mateix any, i novament em corresponia presidir-la, acompanyat en esta ocasió del diputat José Díez Cuquerella i de la diputada Cristina Moreno Fernández.

Durant tota la legislatura el Ple de les Corts Valencianes va aprovar resolucions que instaven a dur a terme esta reforma.
No va ser possible i la comissió d'estudi no va poder emetre un dictamen de consens.

En esta legislatura, senyories, per iniciativa dels síndics dels tres grups parlamentaris que conformen l'arc parlamentari, es va sotmetre al Ple, novament, la creació d'una comissió d'estudi, i el 28 d'abril es va assolir el suport unànime de tots els diputats i diputades.

El 31 de maig es constituïa la comissió i novament els diputats i les diputades de les Corts Valencianes dipositaven en la meua persona la seua confiança perquè n'ostentara la presidència, en este cas, acompanyat en l'òrgan rector de la comissió dels diputats Antonio Clemente Olivert i Diego Maciá Antón.

En esta mateixa reunió es van crear i designar els ponents titulars i suplents encarregats de dur a terme un estudi del que podria ser la reforma de l'Estatut d'autonomia valencià.
Per a esta missió, no en tinc cap dubte, es van seleccionar els millors, i en este sentit, com en legislatures anteriors, els grups parlamentaris van apostar decididament per assolir finalment l'objectiu traçat.

Pot ser que siga este el moment de reconéixer el treball dut a terme pels integrants d'esta ponència i també pels diputats i les diputades d'esta comissió, que està en deute amb el que van fer i desenvolupar els diputats i les diputades en les passades legislatures.

Recorde, senyories, una frase cèlebre d'una persona que no és del meu grup parlamentari, que en referir-se a l'elaboració de la Constitució espanyola de l'any 1978 va dir que, esta, i el consens que havia assolit, no era com el producte d'una precipitació química, sinó que obeïa a un treball intens, moderat, amb renúncies de tots i que havia requerit un temps.
En esta ocasió, la tasca desenvolupada per Serafín Castellano Gómez, Rafael Maluenda Verdú, Joaquim Puig i Ferrer, Antoni Such Botella i Joan Ribó i Canut, als quals han auxiliat, en múltiples ocasions, Asunción Quinzá Alegre, Herminia Palomar Pérez, Carmen Ninet Peña, Josefa Frau Ribes i Joan Antoni Oltra i Soler, ha obeït a esta constància, a estes renúncies i a esta moderació, que ha tingut com a conseqüència l'objectiu perseguit.

A partir de hui, si finalment la comissió aprova este informe, el Ple de les Corts Valencianes podrà impulsar la reforma de l'Estatut d'autonomia i la consolidació de l'autogovern valencià.
Correspondrà, amb posterioritat, redactar el text articulat que recullga el que s'ha plasmat en este estudi i puga debatre's i aprovar-se en la cambra per a ser presentat davant de les Corts Generals.

Vull també expressar el meu agraïment als lletrats de la cambra i a tots els serveis d'esta, que han col·laborat perquè això fóra possible, i també el meu reconeiximent i agraïment a totes les persones que han comparegut davant la ponència i han aportat idees, opinions, suggeriments, en definitiva han col·laborat a l'enriquiment de l'informe que hui se sotmet a la consideració de la comissió; així com als professionals dels mitjans de comunicació, que han sabut transmetre a la societat el dia a dia del treball per a la possible reforma de l'Estatut.

En esta ocasió, s'ha volgut demanar la col·laboració i l'assessorament d'experts, de representants de les institucions valencianes, de representants de les entitats més representatives de la societat valenciana, i en un nombre elevat, molt elevat, s'ha atés gustosament la nostra petició i ajuda.

També tots els valencians i valencianes han pogut aportar els seus suggeriments en l'espai habilitat en la pàgina *web* de les Corts Valencianes perquè ho feren, contribuint a l'articulació d'una estratègia de comunicació i de participació dissenyada en el pla de treball que va aprovar esta comissió i que ha assolit un, al meu parer, brillant fruit.

Finalment, en una població, Benissanó, de la qual durant molts anys ha estat d'alcalde un dels ponents d'esta comissió, es va poder arribar a un acord, que va culminar el dimecres, en esta seu, i que és l'informe que se sotmet a votació de la comissió.

Un informe que ha estat possible, per primera vegada després de tres intents, en tres legislatures, que representen quasi deu anys de treball.
Una dècada ha necessitat que el consens, l'acord, haja pogut eixir avant i que per primera vegada una comissió d'estudi d'estes característiques puga debatre i votar un informe sobre la possible reforma de l'Estatut d'autonomia i la consolidació de l'autogovern.

Senyories, a continuació passem a votació l'informe de la ponència que tenen tots vostés.

Per tant, vots a favor?
.
.
.
*(Un diputat diu sense micròfon: "Senyor president!
")* Senyor Maluenda?

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Per una qüestió d'orde: mos agradaria als grups, i perdone que no li ho hàgem exposat anteriorment, en compte votar i explicar el vot, mos agradaria fixar posició i després explicar el vot, si a la seua senyoria i a la Mesa els pareix oportú.

 

**El senyor president:**

 

La Mesa està totalment d'acord amb la petició que ha formulat la seua senyoria, que supose que és la petició de tots els grups.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltíssimes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Per tant, aixina es farà.

Comencem, llavors, de menor a major.
.
.
Però, jo sí que vull fer una manifestació, esta presidència, que és la següent: que donada la importància i la transcendència del tema que mos ocupa, esta presidència, respectant el reglament, serà tremendament generosa en el temps perquè a vostés no els falten minuts per a exposar el que consideren que és oportú.

El temps, en este cas, el rellonge, pot tindre una hora més de seixanta minuts.

Moltes gràcies.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

No és la intenció del meu grup utilitzar massa temps, donat que pensem que s'ha parlat moltes vegades i que s'ha de continuar parlant d'aquest tema amplament, i entenem que aquest és un pas molt important, però entenem que queden molts passos importants per donar i en els quals haurem de plantejar els matisos, els acords, els possibles ­que esperem que desapareguen­ elements de desacord amb la proposta que al final veurà.

Per tant, la nostra reflexió se circumscriurà al treball fet i a algunes cosetes més.

La primera és de satisfacció.
Jo crec que, efectivament, hem d'estar satisfets que.
.
.
, doncs, crec que era el 31 de maig, quan ens marcàrem un any per finalitzar els treballs.
I si no recorde malament, estem a 8 d'abril; per tant, un mes i mig aproximadament abans del temps marcat.
I aquest treball està ací.

Jo crec que hem complit en la tasca que ens havíem marcat.
I des del nostre grup la satisfacció és important per haver obert el debat a la societat valenciana.
A totes les persones, representants, especialistes que han comparegut en aquestes Corts.
I que d'una manera amplíssimament majoritària s'han esforçat, han gastat moltes hores de la seua vida, en presentar-nos les seues opinions, molt valuoses totes; plantejades des de, lògicament, les seues pròpies posicions personals, polítiques, moltes vegades institucionals.

Des del nostre grup, des de l'Entesa, sí que volem agrair a totes aquestes persones el treball que han fet, perquè pensem que és molt important.
I ens sentim profundament satisfets d'haver contribuït que aquest treball no haja estat només dels grups parlamentaris que estem en les Corts, sinó que haja estat també d'altres grups.

Si algun problema hem tingut no ha estat el de la manca de participació.
Si algun problema hem tingut és no disposar de recursos personals moltes vegades per poder atendre a la voluntat de participació de persones que no varen poder participar.

Jo crec que sí que podem fer una reflexió.
El debat i la participació d'aquestes persones i les seues intervencions ens han obert a tots la perspectiva.
Ens han obert a tots la perspectiva des d'un plantejament unànime: és imprescindible reformar en profunditat l'Estatut de la nostra autonomia.

D'aquesta satisfacció, només una xicoteta autocrítica.
Jo crec que hi ha un element que no s'ha complit, i és el tema de recaptar la informació de determinats sistemes autonòmics, federals, confederals de la Unió Europea, que al nostre entendre ens haguera pogut ajudar, sobretot en un aspecte que és clar que és molt important; entre altres coses, perquè quan l'Estatut va estar redactat no estàvem aleshores en la Unió Europea, i que en estos moments estem i genera moltíssimes problemàtiques.
Jo crec que seria important conéixer, i en el seu moment ho manifestàrem, les formes de relació federal, dels països federals de la Unió Europea, com Alemanya, com Àustria, com Bèlgica.
Fins i tot conéixer determinats aspectes de com s'organitzen confederadament, per exemple, en un país com Suïssa.

Nosaltres volem saludar un altre element que voldríem ressaltar, saludar la voluntat d'acord i de consens que ha hagut.
Per a nosaltres ha estat important, i volem afirmar una cosa que déiem l'altre dia.
Avui estem més prop d'arribar a un consens sobre una reforma de l'Estatut tots els grups que quan començàrem a treballar.
Per tant, reiterar que el treball fet ha estat un treball d'aproximació.
I que, d'alguna manera, afirmar que aquest treball no ha estat un conjunt de monòlegs successius sense voler-nos escoltar massa, sinó que d'alguna manera sí que hi han hagut aproximacions de tots amb tots, i en aquest sentit ho volem ressaltar.
Per tant, un element de satisfacció que evidentment prejutja el nostre vot favorable a aquest informe de la ponència.

Tenim l'informe de la ponència i ara ens hem de preguntar què fem.
Jo crec que, evidentment, ara entrem en un moment més delicat.
Redactar un projecte de llei, com s'ha de redactar, de reforma de l'Estatut, exigeix en primer lloc continuar amb aquesta voluntat.
I nosaltres volem reiterar: l'esperit amb el qual ha estat funcionant la ponència durant aquests mesos és una bona manera de funcionar, i pensem que cal mantenir la voluntat de consens.

Necessitem temps.
Jo crec que és la primera afirmació.
Perquè hem aconseguit açò.
El consens, com s'ha dit abans, i compartisc tots els plantejaments que s'han fet per part del president de la comissió respecte al consens constitucional, no és una situació, sinó és el resultat d'un treball personal, de tots els grups.

Jo també afirmaria un altre aspecte.
Necessitem una certa flexibilitat dels grups polítics a l'hora de treballar o de permetre la iniciativa de les persones que estem en la ponència.
De tots els grups polítics.
Ho reitere: de tots.
Inclòs el nostre.
Però de tots.
Pensem que és veritat.
La veritat no està en mans de ningú.
La veritat l'hem de trobar entre tots, i la recerca d'un projecte que satisfaça a tots l'hem de posar entre tots i no podem anteposar-lo per part de ningú.

Jo crec que és molt important no anteposar el temps a qualsevol altra cosa.
És important acabar.
És imprescindible acabar positivament la reforma de l'Estatut.
I des del nostre grup som conscients que entrar en períodes preelectorals farien impossible una reforma de l'Estatut.
Som perfectament conscients.
Però no estem en eixe temps.

El més important és fer una bona tasca.
Continuar obrint aquesta reforma a la societat.
Farà falta que ens assessoren.
Que jo sàpiga, ningú és expert constitucional, i aquí hi ha molts aspectes que tenen un element constitucional.
Farà falta conéixer l'opinió de molts grups.
I nosaltres pensem que aquest tema necessita temps.

L'important és tenir un dels primers estatuts d'Espanya.
A ser possible el primer, el millor.
I això, evidentment, és molt més important que ser els primers en arribar a Madrid amb la nostra reforma de l'Estatut.
I aquesta idea, des del nostre grup, la volem ressaltar i reiterar, des de la convicció que és imprescindible reformar l'Estatut.

I acabe només amb una reflexió que d'alguna manera plantejaria açò.
És una reflexió sobre el model de finançament.
Des de les dades aparegudes avui en la nostra situació econòmica, que ens indica, per segon any consecutiu, que el nostre país està per sota de la mitjana espanyola.
Des de les dades que podem percebre en qualsevol anàlisi d'ingressos del Consell respecte a la mitjana de les comunitats autònomes espanyoles, que ens situem en la cua pràcticament d'ingressos per càpita.
Hem de fer una reflexió molt seriosa en aquest tema.

Estan canviant ràpidament les propostes que estem veient per part de totes les comunitats històriques que estan fent una revisió dels seus estatuts.
I m'estic referint a Catalunya, però la setmana que ve, quan acaben les eleccions basques, ens haurem de referir a la renovació de l'Estatut basc.
Atenció a aquest tema.
Nosaltres pensem que és un tema fonamental.

Volem reiterar que els nostres grans serveis públics: l'ensenyament, la sanitat, l'atenció a les persones majors, tots els serveis depenen dels nostres recursos.
I que aquest tema és un tema que s'està movent i és un tema en el qual hem prestar una atenció prioritària, o que, almenys per al nostre grup, necessita una atenció prioritària que ha d'estar marcada en l'Estatut.
I que nosaltres pensem que ha d'estar basada en un tema de responsabilitat fiscal dels valencians, en un model de concert econòmic solidari i en una agència tributària valenciana.
Des de la solidaritat, però al mateix temps des de la responsabilitat fiscal, perquè entenem que és un tema clau.

Res més.
Reiterar la satisfacció, i esperar que quan acabe este procés, puguem continuar dient que l'esperit de consens que ha presidit açò no va a ser només en la ponència, sinó que ha estat durant tot el procés de reforma.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies a vosté, il·lustre senyor diputat, senyor Ribó.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el seu portaveu.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, manifestar, com no podia ser d'una altra forma tampoc, la satisfacció del treball fet en este informe.
Han sigut moltes hores de treball.
Ha sigut un esforç que ens ha portat durant tot un any a intentar aconseguir almenys apropar les posicions que cada un dels distints grups parlamentaris havíem plantejat inicialment.

A mi m'agradaria, en primer lloc, fer un agraïment exprés a totes les persones que han col·laborat activament, que han passat per la mateixa ponència a explicar-nos i sobretot a intentar introduir-nos en cadascun dels elements de reforma de l'Estatut necessaris per a avançar en un nou model estatutari que ens possibilite aconseguir les més altes quotes d'autogovern.

Jo crec que ha sigut un treball molt fructífer, de veres.
I sobretot que ens ha obert moltes possibilitats de reforma i de canvi estatutari, ubicant este nou estatut en el que és ja el segle XXI, després de vint-i-tres anys que s'haguera aprovat l'anterior Estatut d'Autonomia.

És cert que en vint-i-tres anys han canviat molt les estructures, tant polítiques com socials com econòmiques.
El món de la informació és completament distint.
La tecnologia és completament distinta, i per tant, tota esta evolució de la societat requeria un nou plantejament, un nou model i sobretot un marc estatutari.

El Grup Parlamentari Socialista sempre ha dit, i reiterem ací este dia solemne, important, de l'aprovació de l'informe, que la nostra societat havia avançat molt més en estos 23 anys que el marc estatutari fixat per a un moment determinat fa 23 anys, i, per tant, requeria treballar-ho amb profunditat.

Agrair també, jo crec, el tarannà ­i això és important que es diga també­ dels meus companys en la ponència, que ha sigut un tarannà molt bo, molt positiu per tal d'intentar fer quadrar el cercle, que moltes vegades és complicat, dins del que són les distintes aportacions i també les discrepàncies que el propi informe recull.

Dit açò, he de manifestar que el Grup Parlamentari Socialista mantenim el que és el plantejament global de què és el que volem de la reforma de l'Estatut.
El mantenim i, en primer lloc, creem que, efectivament, hem d'aconseguir un Estatut anhelat pels valencians fa 23 anys i que no va ser possible, anhelat a través dels seus representants populars quan aprovaren l'Estatut de Benicàssim i quan, després, va anar a Madrid i va ser modificat a la baixa canviant-nos el que era nacionalitat històrica, a l'article 151, passant-nos a l'article 143.

Jo crec que ara estem en el moment de rescabalar aquella situació derivada del moment polític que es vivia en aquells moments.
Jo crec que ara és el moment que siguem valents i puguem tirar endavant rescabalant els valencians d'aquella situació i que estes Corts, en esta VI legislatura, puguem aprovar este Estatut.
Per tant, primer plantejament: aconseguir el màxim nivell d'autogovern i rescabalar els valencians d'aquella situació.

El segon plantejament és fer un Estatut que servisca a la gent, un Estatut que aprope el que és la possibilitat de desenvolupament i que potencie totes aquelles potencialitats que la societat valenciana té, a tots els nivells, i, sobretot, que servisca a la gent des de la perspectiva més propera, des de la perspectiva d'una millor prestació dels serveis públics, d'una millor participació dels ciutadans en la presa de decisions i en la vida política, i, sobretot, d'un major apropament entre la vida política i els ciutadans a través de la presència de les Corts.
Per tant, major nivell d'autogovern, que servisca per a la gent i que siga, realment, un instrument vàlid i efectiu.

Dit açò, és necessari ressaltar que, efectivament, s'ha arribat a bons punt d'encontre, s'ha arribat a bons punts d'encontre que són necessaris per a continuar avançant en el que va a ser el procés a partir d'estos moments, que ha de ser un procés que continue amb un treball de consens entre els grups parlamentaris i que puguem assolir definitivament en una proposició de llei aprovada per tots els grups parlamentaris, que és el que a nosaltres ens agradaria, i que servira, per tant, per als propers 25 anys.

I emmarcat en açò, emmarcat en açò, m'agradaria fer algunes referències respecte al posicionament del Grup Parlamentari Socialista.
Jo crec que hem fet un esforç durant tot este any, hem fet un gran esforç per intentar tindre una posició tremendament centrada, tremendament raonable, dins del que és el marc de la reforma estatutària, allunyant-nos de posicions moltes vegades de radicalitat en els plantejaments i intentant fer confluir en posicions molts centrades, molt positives i molt raonades.
I vull fer referència a algunes d'estes que considere importants, considere importants.

Jo crec que dins del marc estatutari hem de fer una aportació de principi, i hauria de ser una aportació de principi de reconeixement de la necessitat que en el segle XXI tenim de què els homes i les dones estiguen equiparats tant en drets com en deures i tinguen a la vegada la possibilitat de participar en paritat en els processos electorals i en tots tipus de nomenaments que estes Corts facen.
I això és una plantejament que fem perquè estem convençuts d'això, perquè en el Grup Parlamentari Socialista ja ho apliquem per si.
I considerem que això seria bo també traslladar-ho a la societat valenciana perquè haguera una reconeixement de la igualtat d'homes i dones també en el nostre propi Estatut.

Jo crec que, abundant en això de la sensatesa i, sobretot, de la posició centrada, nosaltres considerem també, en el que és l'article 7 en matèria lingüística, que havia de fer-se un reconeixement en l'Estatut del que avui en dia està aplicant la Generalitat Valenciana, i és l'aplicació de les Normes de Castelló com a la base fonamental del que és la nostra llengua, tant escrita com parlada.
I vull fer referència a açò perquè no cal anar molt lluny en les legislatures d'estes Corts per a reconéixer que s'han utilitzant cinc models lingüístics distints en estes Corts, en el que portem de Corts Valencianes, en el que portem de vida d'estes mateixes Corts.
Jo crec que això no és bo, senyories, crec que això no és bo.
Cinc models lingüístics passant pels models segregacionistes que s'han aplicat moltes vegades en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana* en anteriors presidències, aplicant també models orientalistes, aplicant models més cultes i tradicionals de les Normes de Castelló.
.
.
S'han estat aplicat molts models.
Jo crec que cal ja que tanquem açò.

Si la Generalitat Valenciana hui en dia està aplicant el model de les Normes de Castelló, a través del que és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i a través del que és la tradició lexicogràfica, que en estos moments estem aplicant, jo crec que hauríem de fer un reconeixement al que ja hui en dia estan fent les Corts, i que no fan altres institucions ­i vull remarcar-ho­, per a fer la unitat, per a fer la unitat de criteri en el que és l'ús i en el que és l'escriptura de la nostra llengua, que jo crec que cal reconéixer.
Això ha sigut una aportació que nosaltres plantegem des de la sensatesa i, sobretot, des del criteri d'intentar donar-li una certa normalitat.

També en qüestió de llengua volem remarcar que hem fet un esforç d'apropament des del plantejament de la necessitat que tots aquells ciutadans que es dirigisquen als nostres funcionaris de la nostra administració siguen contestats en la llengua en la que els ciutadans es dirigisquen.
Jo crec que no és molt demanar que es poguera incloure, almenys, que el requisit lingüístic estiguera salvaguardat per als funcionaris que atengueren a ciutadans i que, per tant, estiguera garantit el dret de tot ciutadà a què quan es dirigisca a l'administració valenciana puga ser contestat en la seua llengua.

Nosaltres creem que hi ha elements fonamentals que cal incloure també en el nostre Estatut, com és el reconeixement d'un Consell Superior de l'Audiovisual i que consideràvem els socialistes que anava emmarcat dins de la pluralitat i la diversitat i, sobretot, de l'acord i el consens que entraria dins de la norma marc, dins de la norma estatutària i dins de, per tant, la constitució dels valencians per a garantir la pluralitat, la veracitat en la informació de les eines i els instruments potents de desenvolupament cultural, social i lingüístic com és la nostra Radiotelevisió Valenciana i, per això, ho proposàvem com un element fonamental.

El Grup Socialista, per tant, apart de multitud de propostes que considerem molt centrades, que considerem molt posades al dia i que considerem que són en este moment reflex de la societat valenciana, reconeixíem també la incorporació de determinades institucions com l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
I ahí vull fer una especial referència a un element que per a nosaltres és molt important, i és que si el Govern de la Generalitat manifesta reiteradament que el dictamen que reconeix com a instrument d'utilització de la mateixa Acadèmia Valenciana de la Llengua és el dictamen del Consell Valencià de Cultura, a nosaltres ens agradaria també incorporar-ho, perquè és al cap i a la fi el que el president de la Generalitat ha estat reivindicant.
I, per tant, consideràvem que era una element de consens i d'acord que es podria plantejar en el nostre Estatut dins de la raonabilitat i la centralitat de propostes que el Grup Parlamentari Socialista planteja.

I, després, hi ha elements que considerem claus.
Considerem claus perquè ens dóna la capacitat d'autogovern ferma i potent, i sí que avancem molt més enllà en les nostres possibilitats.
En matèria de justícia, per exemple, planteja el Grup Parlamentari Socialista la creació del Consell Valencià de la Justícia com a òrgan delegat del Consell General del Poder Judicial en les seues transitòries, intentant que, mitjançant la reforma de la Llei orgànica del Poder Judicial, es poguera plantejar la capacitat de delegar competències per a obtindre totes les competències en matèria de justícia a tots els nivells.
Considerem que era una bona proposta per a fomentar i per a possibilitar l'autogovern de la nostra comunitat.

Respecte al tema de les relacions amb altres comunitats.
Plantegem el que hi ha en un acord ­jo crec­ molt important entre els grups majoritaris de relacions amb altres comunitats veïnes de l'arc mediterrani, que considerem que hem de tindre una especial atenció i una especial referència per part del nostre Estatut perquè anem a conformar un gran nucli de desenvolupament potencial, econòmic, d'infrastructures a tots els nivells i, sobretot, un gran *lobby* de cara al nou fenomen que tenim en estos moments com és la Unió Europea per tal de treballar conjuntament.
Per tant, esperàvem el reconeixement a què això es poguera també plasmar en una sola frase en el propi Estatut i que estiguera reconegut.

Nosaltres creem, per una altra banda, i dins del que estava plantejant abans, que les reformes han d'anar encaminades perquè servisca a la gent, perquè servisca a la gent un dels elements que han sigut fruït de discussió periodística mediàtica en els últims dies.

I vull referir-me al tema de l'estructura administrativa, l'estructura administrativa en matèria de diputacions provincials.
I ho plantegem des de la raonabilitat més absoluta, la raonabilitat que ens porta en estos moments a tindre una estructura administrativa mitjançant les diputacions provincials, a on es dóna la paradoxa que estem repetint funcionaris per a fer les mateixes tasques entre diputacions i Generalitat, on estem vegem que les competències exclusives de la Generalitat, que per una part exercix, també les exercixen altres administracions, incrementant la despesa pública i minvant les potencialitats econòmiques d'aquells que deurien ser els últims destinataris dels recursos, com són els ajuntaments mateixos i, per tant, com són els ciutadans que viuen i treballen en els nostres pobles.

Per a millorar els serveis públics dels nostres pobles no entenem possible.
.
.
I no ho plantegem des d'una posició de discussió de poder orgànic partidari, perquè no ho plantegem mai en eixe sentit, no ho plantegem des d'eixa concepció sinó des del servei públic.
No és possible en el segle XXI que estem reproduint esquemes de competències que són moltes vegades similars, que estan prestades per distintes administracions, amb la despesa pública que suposa i la superposició moltes vegades de polítiques determinades que la majoria d'elles acaben tremendament amb conflictes administratius entre les distintes administracions.

Considerem que això en el segle XXI.
.
.
Estem ara en el moment de poder arreglar-ho.
Estem en el moment de poder arreglar-ho per a garantir bons serveis públics a la gent, als ciutadans dels nostres ajuntaments i per a fer que realment l'últim destinatari, el final destinatari dels recursos públics, en este cas dels ens de les diputacions, foren els ajuntaments i foren els ciutadans.
I que no foren per a intentar solapar competències, per a intentar solapar recursos econòmics i solapar funcionaris públics, i això anava en detriment d'una bona prestació.

Considerem que això és molt raonable, molt raonable.
I la nostra aposta anava en eixe sentit.
I la seguim mantenint perquè creiem que és una posició molt centrada.
I no ho plantegem des d'una posició partidista ni de poder orgànic dels distints partits, que avui pot governar un partit en eixe tipus d'institucions i demà pot governar un altre i fer més favorable una concepció o una altra, sinó que requerix un estudi seré i tranquil per a arreglar almenys açò.

Igualment, igualment amb eixe afany, amb eixe afany que la reforma servisca a la gent, volíem també garantir recursos suficients als ajuntaments a través del Fons Autonòmic de Cooperació Municipal perquè estigueren garantits els serveis públics bàsics també en els ajuntaments.
I que s'acabara, que s'acabara d'una vegada per totes, amb molts criteris discrecionals que les distintes administracions, siguen del color que siguen, estan molt temptades a fer.

Nosaltres considerem que els recursos públics, en este cas de la Generalitat Valenciana, que moltes vegades es deriven a través de convenis singulars, i els convenis singulars van destinats en funció del color de qui governe, deuen estar plasmat a través de criteris objectius de distribució de recursos i, per tant, de possibilitats de serveis públics.

I vaig acabant, senyor president, vaig acabant perquè hi han dos temes que per a nosaltres són també molt importants.
El tema econòmic.
En el tema econòmic volíem plasmar i volem plasmar des de la sensatesa i, així mateix, des de la centralitat de posicions, la necessitat d'una agència tributària valenciana acordada i consorciada amb l'Estat, amb una garantia de finançament estatal, que almenys ens equipare a la mitjana per habitant de la resta de les comunitats autònomes.
Avui en dia estem per davall, estem molt per davall de la mitjana de finançament per habitant de la resta de les comunitats autònomes, i és un principi de suficiència financera que el Grup Parlamentari Socialista volia incorporar.

I, per últim, un element que té referència en el que era el criteri d'assolir el major nivell d'autogovern, i és el tema de la reforma del mateix Estatut i de la forma de ratificació d'este.
El Grup Socialista considera que, si anem a intentar rescabalar-mos del que va passar a l'any 1982-1983 i intentar equiparar-mos realment al que són els estatuts del 151, és necessari també que el poble valencià ratifique esta reforma mitjançant un referèndum.
Jo crec que no seria concebible políticament que nosaltres obviàrem esta possibilitat, senyories, que obviàrem esta possibilitat quan les denominades comunitats històriques del 151 estan en processos de reforma i van a acabar el seu procés culminant mitjançant un referèndum.

Nosaltres perdríem l'oportunitat realment d'assolir eixe autogovern que volem i d'arribar al màxim nivell si no fórem capaços d'aprovar esta reforma estatutària mitjançant un referèndum i donant l'opció al poble valencià que es poguera manifestar públicament respecte al referèndum.

Per últim, sols manifestar un prec, entenent que ens queda un treball per davant molt important, i és mantindre un criteri i un nivell de consens, intentar apropar posicions i demanar-li realment al partit majoritari d'esta cambra, al Partit Popular en este cas, que no es pot fallar, que en estos moments no es pot fallar.
No podem, després ja de diverses comissions en anteriors legislatures, no culminar el procés.
I demanem, per tant, al partit majoritari que no ens falle en estos moments, i al president de la Generalitat que estiga a l'altura del repte que s'ha plantejat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el seu portaveu, senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories, en primer lloc, com no, manifestar la satisfacció pel compliment del deure que tenia esta ponència.
Per tant, jo vull agrair el treball a tots els companys en la ponència, també a tots els companys de la comissió, perquè convé recordar que el president de la comissió esta vegada, després de dos intents en què no se pogué portar un informe de conclusions en l'aprovació de la comissió, esta vegada no sols ha sigut possible sinó que, a més, ha sigut possible fer-ho per unanimitat dels cinc ponents, amb la qual cosa, jo crec que com han dit també els dos portaveus que m'han precedit en l'ús de la paraula, és un motiu de satisfacció.

Però també agrair a totes aquelles persones representants de la societat civil, al voltant de seixanta persones, que representaven sindicats, patronals, universitats, entitats cíviques i socials, que han aportat els seus punts de vista, que han aportat les seues propostes, cada u des de la seua ideologia, cada u des del seu parer.
I que han servit, per descomptat, a la ponència per a tindre una visió molt més àmplia i, sobretot, el que volíem des d'un principi, que era la complicitat també de la societat civil en una cosa tan important com és la reforma de la nostra norma institucional bàsica.

Per tant, jo crec que el tarannà, la predisposició de negociació i l'avanç que s'ha fet és molt important.
S'ha aplegat a molts punts de trobada i de consens, i jo espere que ara, en el treball que queda, que és fer la proposició de llei articulada i poder aprovar-la per a remetre-la a les Corts Generals, la puguem fer amb eixa mateixa predisposició de diàleg, de consens i, sobretot, de recerca de punts de trobada.

Però, jo crec que la pregunta.
.
.
, perquè estos treballs que fem ací només tenen un destinatari, que són els ciutadans i les ciutadanes i és la societat.
I què és el que fem hui en este acte d'aprovació per part de la comissió?
Dir quin és l'abast de la reforma.
I jo vull ací destacar este abast de la reforma, perquè estem parlant d'una reforma de l'Estatut que va a arribar, si aixina al final podem aplegar a eixe acord, pràcticament a la modificació de la totalitat dels articles de l'actual Estatut.
És a dir, van a ser molt més de cinquanta articles els que van a sofrir modificacions, i pràcticament també la pràctica totalitat de les disposicions d'este.

Una reforma que, pel que la ponència ha ficat damunt de la taula perquè ara se puga plasmar en una proposició de llei, n'hi han al voltant o més de cent trenta noves propostes que afecten els serveis públics, que afecten temes de competències, que afecten temes de millores d'autogovern i que són positives per a dur-les endavant.

Una reforma que té un abast de dir que se van a fer o se van a *mandatar* per mandat estatutari ­valga la redundància­ nou o deu noves lleis per a complir totes estes modificacions estatutàries que proposem.
O una reforma que pretén introduir segons les distintes propostes dels grups parlamentaris, cinc o sis noves institucions a l'Estatut per a seguir profunditzant en l'autogovern i seguir profunditzant en el que és l'autoestima del poble valencià.

Per tant, jo crec que això és el més important de l'aprovació de hui.
És a dir, estem dient quin és l'abast de la reforma.
Crec que, amb les dades que he donat, és un abast molt ambiciós que demostra que és una reforma de màxims, que demostra que és una reforma sobretot amb una gran altura de mires per a les pròximes dècades de la Comunitat Valenciana, però des del Grup Parlamentari Popular jo vull dir també que l'abast d'esta reforma és per a tindre més valenciania, més competències, més autogovern i, sobretot, per a tindre més autoestima del poble valencià.

Però una segona excepció, que crec és important.
El Grup Parlamentari Popular vol també dir que les reformes de les lleis, i sobretot de la llei magna, com és l'Estatut d'Autonomia per als valencians i valencianes, ha d'estar feta únicament i exclusivament per a la gent, pensada per als ciutadans i per a les ciutadanes i pensada per a la societat.
Jo he dit en moltes ocasions que açò no ha de ser un debat per a asseure'ns al voltant d'una taula els quatre polítics de torn per a discutir políticament una o altra qüestió.
Açò és una qüestió per a millorar els servicis públics, per a millorar la qualitat de vida, per a garantir el futur, per a garantir el desenrotllament, per a donar més competències.
És una qüestió que ha d'afectar per a garantir que la Comunitat Valenciana tinga la puixança que en estos moments té i que es garantisca de cara al futur.

I són moltes les coses que s'han fet.
Jo parlava de més valenciania, doncs parlem unànimement d'introduir el terme de *nacionalitat històrica*, perquè ho som històricament i perquè ho mereixem com a mínim, igual que qualsevol altre territori d'Espanya, poder-lo tindre, i a la millor, amb molt més arguments que en altres comunitats.
Parlem de més valenciania, perquè hem de recuperar una cosa importantíssima en la vida dels valencians, com és el seu dret foral.
El dret foral tots els expert vénen a coincidir que és el més complet dels drets forals de l'antiga Corona d'Aragó, i que una gran part del mateix no sols té una vigència sinó que fins i tot és superior al dret civil espanyol en moltes qüestions que afecten a la Comunitat Valenciana.

Diguem més autogovern, perquè se li dóna.
.
.
també una altra qüestió que afortunadament, com en altres tantes estem unànimement d'acord, com és la capacitat de dissolució plena, per part del president de la Generalitat, de les Corts Valencianes.
Diguem més competències, perquè no sols assumim les competències que per transferència ens havien donat des de l'any 1983 fins la data, sinó que fem introducció d'altres competències dins, sempre d'una manera escrupulosa, dins de l'ordenament jurídic constitucional, però que amplia eixe ventall de competències d'una manera important.
I ahí també hi ha un gran consens entre les forces parlamentàries representades ací.

Parlem d'introduir nous drets, com per exemple el dret a l'aigua, el dret hídric.
Parlem de fer una carta de drets socials, sobretot per a aquelles persones que més ho necessiten, persones amb discapacitats; una carta de drets socials que no sols parle de la igualtat d'oportunitats entre homes i dones sinó que parle realment de totes les necessitats que una societat de benestar ha de produir a tots i cadascú dels seus ciutadans siga qual siga la seua situació personal.
Parlem dels drets emergents, que també estem d'acord, com per exemple l'era de la informàtica, de les noves tecnologies, que realment cal regular-la i cal fer.

Parlem d'una cosa tan important com és el nou marc a partir de la Constitució Europea de tindre unes relacions regulades que fins la data no estaven respecte a la Comunitat Valenciana, no sols respecte a l'Estat sinó també respecte a la relació europea i respecte a l'exterior.
Perquè no s'ha d'oblidar que estem fent una faena molt important, també en matèria de cooperació internacional, i ha de tindre una base legal i jurídica per a poder-la fer, i que ha d'estar reflectit sobretot eixe caràcter solidari del poble valencià amb tots aquells països, amb totes aquelles persones que ho necessiten.
I és precís també que estiga i així també ho hem acordat unànimement.

Hem acordat també coses internes d'esta casa, de les Corts Valencianes, que és la representant sobirana de tots els ciutadans i ciutadanes, que són importants, són importants quant a donar més temps per als períodes de sessions, que són més importants també quant a augmentar el nombre de diputats, que també hi ha acords en eixos aspectes.

Hem parlat en matèria de justícia, per a fer una justícia més ràpida, més àgil, més dinàmica i més a prop cada vegada del ciutadà.
Estem parlant de temes de finançament.
Estem parlant i estem d'acord ja en moltes d'elles d'incorporar noves institucions d'autogovern, que a la fi és més autoestima i és també el tema important per a la Comunitat Valenciana.

Estem d'acord en que el tema del finançament és bàsic, és bàsic; és a dir, més competències han d'anar acompanyades necessàriament de finançament.
Estem d'acord amb la creació del Fons Autonòmic de Cooperació Municipal i que tinga un rang estatutari.

I així podríem estar parlant.
.
.
Però jo no crec que no és el discurs que cal fer hui, perquè tot el món té també per escrit el que és l'informe que ha aprovat la ponència i per tant no és motiu ací de reiterar-lo.
Però sí he volgut ficar estos exemples per a demostrar no sols que l'abast de la reforma és tremendament ambiciós, sinó també per a demostrar que el tarannà i la predisposició de tots els grups parlamentaris és el que toca, és el de tindre altura de mires quan estem parlant d'una cosa tan important com és la norma institucional bàsica dels valencians i de les valencianes.

Per tant, jo, a part de la satisfacció i a part de l'agraïment, crec que peguem un pas fonamental, que després de deu anys de no poder-ho aconseguir jo crec que sempre és motiu de satisfacció el poder-lo fer en el dia de hui.
I que este mateix tarannà és el que ha de presidir, a partir d'ara, el tema realment important.
Perquè hem dit acords i, evidentment, com no podia ser d'altra manera, també hi ha punts de desacord, i que haurem d'anar llimant i que hem d'anar fent tots esforços sincers per apropar les postures i per intentar buscar fórmules alternatives, que a vegades no són satisfactòries per al que un volguera, però sí poden ser acceptades amb ànim d'anar fent un text que puga ser compartir i un text i un Estatut que, insistisc, i ha de ser una idea bàsica en tot este procés, ha de ser un text fet per i per a la gent, per als valencians i les valencianes.

Per tant, des del Grup Parlamentari Popular, dins del que és l'ordre constitucional, estem disposats a avançar, i reitere el que diguí en aquell moment, i aixina està en el *Diari de Sessions* d'esta comissió, estem disposats a avançar en tot el que faça falta, dins l'ordre constitucional; a negociar-ho amb bona predisposició.
En allò que evidentment no puguem arribar a acord.
.
.
seria utòpic, seria utòpic pensar que en tot anem a estar d'acord, seria molt utòpic.
Però jo crec que la millora és inqüestionable ja tan sols amb el que hem aprovat fins la data de hui, inqüestionable.
El nostre Estatut guanya moltíssim en competències, guanya moltíssim quantitativament i qualitativament.
Però a part d'això, jo crec que si seguim treballant com fins ara podem fer realment una reforma de la ens sentim tots absolutament orgullosos, i, per tant, de negociar tot allò sempre que siga positiu per a la nostra comunitat.

Jo sempre he dit, i ho reitere també ací: mosatros no hem de dependre de ningú.
Jo crec que és una equivocació intentar dependre del que facen en altres comunitats autònomes, Catalunya, País Basc.
Evidentment, nosaltres hem de tindre el coneixement i hem de tindre la informació de totes eixes qüestions, però no hem d'estar supeditats davall ningun punt de vista al que facen el altres.
El més important en esta vida i en totes les societat és saber un el que vol, quin és el camí que vol portar endavant, quins són els objectius que vol fer.
I, el més important, és saber que nosaltres quina Comunitat Valenciana volem de cara al futur.

Per tant, és important conéixer les informacions de tot, però no hem de mirar-nos a l'espill de ningú.
Mosatros per història, mosatros per caràcter, mosatros per treball, mosatros per importància, som una comunitat que no hem d'envejar res a ningú, només que ens fa falta creure en les nostres possibilitats, com s'està creient en estos moments, per garantir eixa comunitat de futur que tots volem i que tots estem aconseguint.
Per tant, informació, bones relacions, coordinació, per suposat, amb tot el món, faltaria més, i l'altre seria un desgavell.
Però nosaltres no hem de dependre absolutament de ningú, de ningú.
És a dir, jo em negue a dependre de ningú quan estem fent una norma bàsica com és la de mosatros.

I en política els temps també són importants, els temps també són importants.
Evidentment el fons és important, evidentment aplegar a acords que siguen positius per a millorar la qualitat de vida i per a millorar la societat és important, però també els temps són importants.
Sempre hem recordat tots, unànimement ho hem fet almenys en els debats que hem tingut amb els portaveus, amb diversos mitjans de comunicació, que tan sols per uns mesos, en la II República, la injustícia esta de dir si es denomina *nacionalitat* o *comunitat històrica* o no.
Tan sols per uns mesos.
Els temps són importants en política, igual que els gestos, igual que els símbols.

Jo crec que estem en una bona disposició, el treball és molt i positiu.
És més en este moment el que ens unix i el que tenim negociat que el que ens desunix i ens falta buscar un xicotet encontre.
I jo el que anime a totes les seues senyories és que en eixa mateixa predisposició puguem redactar, quan abans millor, el que és la presentació de la proposició de llei per al seu debat i per a poder remetre-la a les Corts Generals.

Deia el portaveu, en este cas del Grup Parlamentari Socialista, que espera que el Partit Popular no falle.
És a dir, ni ha fallat mai ni va a fallar ara.
És més, li ho dic per a la seua tranquil·litat, que no sols estem disposats a aprovar la reforma de la manera ambiciosa que acabe d'explicar, sinó també quan abans.
Espere que el Partit Socialista quan abans no falle tampoc.

Moltíssimes gràcies i enhorabona a tots.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyores diputades, senyors diputats, a continuació passem a votació l'informe de la ponència que, com havia fet referència anteriorment, tenen tots vostés.

Senyor secretari, estiga vosté pendent del resultat de la votació.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?

 

**El senyor secretari:**

 

*(Fa la intervenció sense micròfon)* Señor presidente, siguiendo sus indicaciones, he estado atento y puedo afirmarle que.
.
.
*(Inintel·ligible.
Algunes rialles)*

 

 

 

***Elecció del membre de la comissió que presentarà l'Informe davant el Ple de les Corts Valencianes.***

 

 

**El senyor president:**

 

Senyories, d'acord amb l'expressió verbal del senyor secretari, per unanimitat queda aprovat l'informe.

Una vegada aprovat per la comissió, este informe serà elevat al Molt Excel·lent Senyor President de les Corts Valencianes perquè siga inclòs en l'ordre del dia de la propera sessió plenària de la cambra.

Com a punt tercer de l'ordre del dia cal, finalment, que es propose i es designe a la persona que ha de presentar este dictamen davant del ple de la cambra.

Senyor Castellano.

 

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Jo crec que per decisió, a més crec que unànime, perquè així estava parlat per tots els grups parlamentaris, ningú millor que el president d'esta comissió per a poder presentar davant el Ple este informe, per la seua capacitat, la seua experiència i el ben dur d'esta comissió en tot este temps.
Gràcies.

 

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Els altres senyors portaveus han de manifestar.
.
.
?
Els pareix correcte?

Jo vull agrair novament, i en esta ocasió per a poder presentar el fruit i el treball de tots vostés al Ple de les Corts, que hagen dipositat en la meua persona la confiança de tots els grups parlamentaris que integren les Corts Valencianes, i amb això, tots els valencians i valencianes que vostés tan dignament representen.
Tinguen la seguretat que, des del caràcter institucional que sempre, sempre m'ha caracteritzat, procuraré fer un bon ús de la confiança que han dipositat amb mi.

Res més.
Moltes gràcies i s'alça la sessió.

 

 

 

*(S'alça la reunió a les 12 hores i 5 minuts)*