RTVV%603834.07.21%20macro.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 21 de juliol de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 1 minut.
Presideix el diputat senyor Marc Pallarès Piquer.
Reunió número 10.

El senyor president:

Bon dia.
Donarem inici ara a la sessió de la comissió de hui.

En primer lloc, el senyor secretari passarà llista per tal de constatar si n'hi ha quòrum.
Senyor secretari.

El senyor secretari:

Gràcies, president.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Informe a la comissió que s'acaba de celebrar una mesa de Les Corts que és la que ha validat els canvis per tal de poder dur endavant totes les compareixences de hui.
El primer punt de l'ordre del dia seria la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
És ara, per tant, el moment que si algú ha de fer algun comentari, suggeriment i/o esmena, que la puga fer.
Queda, per tant, aprovada.

Compareixences dels candidats proposats pels grups parlamentaris que han de formar part del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, d'acord amb el que disposa la Llei del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de La Generalitat

El senyor president:

El segon punt del dia són les compareixences dels candidats i candidates proposats pels grups parlamentaris que han de formar part del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, d'acord amb el que disposa la Llei del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic de titularitat de La Generalitat.

Compareixença del senyor José Martínez Sáez

El senyor president:

Per a tal efecte, cridem en primer lloc José Martínez Sáez.

Tindrà el senyor Martínez una primera intervenció de sis minuts.
Després, com sempre, correspondrà el torn als grups parlamentaris que tindran tres minuts i, després, el senyor Martínez al qual donem la benvinguda, benvingut.
El senyor Martínez després disposarà de sis minuts totalment flexibles per tal de contestar totes aquelles qüestions i/o preguntes que els i les parlamentàries li hagen proposat.

Per tant ja, sense més dilació, donant de nou la benvinguda a esta casa, a les Corts Valencianes, al senyor José Martínez.
Li donem ja la paraula.

El senyor Martínez Sáez:

Moltes gràcies.

En primer lloc voldria agrair l'oportunitat d'esta compareixença.
Vaig a presentar-me, encara que sé que tots vostés coneixen el meu currículum.
Jo sóc doctor en Comunicació i professor universitari en els graus de Comunicació Audiovisual i Publicitat, i també en postgraus com ara MBA de direcció d'empreses en el CEU, en la Universitat Cardenal Herrera CEU.
També he sigut consultor estratègic de diferents marques en la Comunitat Valenciana i fora de la Comunitat Valenciana, en el sector de les finances, de l'automoció, de l'alimentació o de la tecnologia.

Sóc professor convidat i investigador en universitats belgues, holandeses i angleses.
I forme part de xarxes internacionals universitàries en el meu camp de coneixement i lidere un grup d'investigació que estudia l'impacte del digital en les indústries culturals i més en concret en la publicitat.
Per una altra banda, ara mateix estic encetant un projecte d'investigació i experimentació entorn a la realitat virtual.
De fet, he d'anar-me'n a Madrid quan acabe esta compareixença per una reunió que tinc en eixe sentit.

Des del punt de vista de la meua trajectòria, en els huitanta vaig començar treballant en l'àmbit de la producció audiovisual i en els noranta en el disseny i la comunicació publicitària.
Primer com a director creatiu en un xicotet estudi de disseny d'identitat visual, més tard en Createle, també com a director creatiu.
Allí la proposta de Createle és el que ara s'anomena el branded content o advertainment, un híbrid entre entreteniment audiovisual i comunicació de marca que vaig abandonar per afrontar un altre repte en una agència multinacional de publicitat que era McCann Erickson.
En McCann Erickson vaig estar cinc anys com a director de comptes i després d'eixos cinc anys vaig arribar a la universitat.

A la universitat, a banda de la docència, he ocupat diferents càrrecs de gestió.
Primer, durant dos anys com a coordinador del centre de producció audiovisual i multimèdia.
Després, més tard i durant quatre anys, com a vicedegà de comunicació audiovisual.
També vaig ser durant dos anys director del Departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat.
I entre desembre de 2011 i setembre de 2015 vaig ser el vicedegà de publicitat i relacions públiques.

Aquestes responsabilitats de gestió han servit per adquirir experiència en la direcció d'equips, però també per a tenir un coneixement molt més ample del sector audiovisual i del sector de la comunicació en la nostra comunitat.

Per això, és per a mi un repte tan apassionant com motivador, formar part del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
A continuació expose en cinc punts les motivacions que m'impulsen a respondre a este repte:

En primer lloc, el poble valencià crec que es mereix mitjans de comunicació públics.
Un poble sense mitjans públics, al marge dels lícits interessos privats, és un poble que posa en risc la seua identitat.
Són moltes les crítiques que va rebre l'anterior radiotelevisió valenciana però, millor o pitjor, n'hi havia.
I de fet, especialment a les comarques se la troba a faltar.
I em referisc tant a les comarques valencianoparlants com a les castellanoparlants que conec bé per origen i per arrelament familiar.

Uns mitjans públics són essencials per a la vertebració del territori i crec que encara atenent el nostre bilingüisme el vehicle principal, no exclusiu però sí principal, ha de ser el valencià.
No tinc res contra el castellà, que és la meua llengua paterna, per una altra banda, però la funció pública també exigeix que, en un escenari comunicatiu plenament colonitzat pel castellà, els nostres mitjans aposten pel valencià.
L'informatiu de referència a les llars de Millares, que és el poble dels meus pares, un poble castellanoparlant, era el de Canal 9, en valencià, perquè el rellevant és el servei de proximitat, des del meu punt de vista.

En segon lloc, necessitem un sistema públic, plural i sostenible.
Tenim lliçons que aprendre del passat.
La instrumentalització del mitjà va passar factura.
La gestió malgastadora i irresponsable va portar a fitxatges desproporcionats de personatges que ni pertanyen a la nostra cultura i, de manera realment maldestre, tampoc contribuïen a augmentar punts d'audiència.
Necessitem mitjans públics realment plurals i participatius sense revengismes.
I, per descomptat, és la nostra responsabilitat generar una televisió de qualitat sostenible.
Sostenible, social i econòmicament.
I no em referisc a les low cost que són, des del meu punt de vista, suïcides, em referisc a la justa retribució dels empleats i dels productors.
Justa, sense més.

Aquesta sostenibilitat social i econòmica requereix de l'experiència del passat i això me du al tercer punt, que és el que afecta als exempleats de l'extinta radiotelevisió valenciana.
És un tema molt complex jurídicament, ho sé, però que caldrà abordar amb valor i sentit de l'equitat.
Cal establir paràmetres objectius que premien el mèrit i que aprofiten aquest capital humà.
També cal potenciar i ressuscitar el sector audiovisual valencià.
La generació d'ocupació en este sector ha de ser un dels objectius centrals.
No es tracta de castigar la producció forana, no es tracta de castigar la producció de fora, però sí s'ha de posar en valor la producció que es fa ací.

En quart lloc, un altre repte és la superació del paradigma clàssic dels mitjans de comunicació de masses.
El context digital exigeix de noves estratègies discursives que donen una articulació transmèdia als continguts.
No és una opció, és una exigència dels usuaris, especialment en els més joves.
I lluny de ser una càrrega, és una oportunitat per a potenciar el servei públic i aconseguir no només audiències sinó usuaris molt més participatius.

Com assenyala el filòsof Derrick de Kerckhove l'entorn digital ha suposat una mutació en l'ésser humà, passant de ser un home massa a un home velocitat.
I eixe home velocitat no se sotmet a cap lògica programàtica.
Eixe home velocitat té accés als continguts les vint-i-quatre hores del dia mitjançant un dispositiu com aquest.

Finalment, però no menys important, ens cal també establir un model de rendició de comptes a la societat.
Apel·lar a les quotes de pantalla o als ingressos publicitaris no és suficient quan parlem de servei públic.
La lògica dels mitjans privats no ha de ser la pròpia d'allò que és públic.
Però això no implica no rendir comptes.
Cal parametritzat els indicadors de qualitat que li són exigibles als mitjans públics per a establir objectius quantificables pels quals respondre a la societat.
Ja hi ha grups de recerca interuniversitària que estan treballant en això i, des del meu punt de vista, és un dels objectius primordials i prioritaris.
Per tant, necessitem mitjans valencians públics i sostenibles actuals i responsables.

Moltes gràcies per la seua atenció.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Aprofite per comentar que a les dotze hi ha convocat un acte de cinc minuts a les portes de Les Corts per una terrible notícia que es va produir ahir molt prop.
Un altre assassinat d'una dona.
I, per tant, ens sumarem tots i totes a eixos cinc minuts a les dotze, d'acord?

Doncs bé, després d'escoltar al senyor Martínez, és ara el torn dels grups parlamentaris.
Per tant, en primer lloc donem la paraula a l'il·lustre diputat i síndic el senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia, senyor Martínez.

Moltes gràcies per la seua compareixença, per la seua intervenció.
La veritat és que, examinant el seu currículum, estic molt satisfet de la proposta conjunta que vam fer i pense que la seua experiència que no és exclusivament una experiència acadèmica -que de tota manera és una experiència acadèmica prou respectable- no és a soles el que ens ha cridat l'atenció del seu currículum, sinó també la seua experiència professional.

Crec que ha tingut vosté una trajectòria prèvia que avala el coneixement del que és el sector audiovisual des d'una part a més prou vulnerable que és la part de l'activitat privada.
Jo volia.
.
.
, m'imagine que vosté ha tingut temps més que.
.
.
, -no dic més que suficient perquè seria exagerar- però ha tingut temps vosté de rellegir, de llegir la llei i de maurar el que és la responsabilitat que estes Corts volen proposar-li.

Per tant, sí que m'agradaria que vosté fera una reflexió, sobretot en dos aspectes.
Una és els principis de servei públic que jo crec que són l'element fonamental, la columna vertebral d'aquesta nova radiotelevisió pública valenciana.
I una altra també, el nivell d'exigència que la llei preveu pel que és els membres del consell rector.

Jo crec que és una llei prou exigent, jo crec que és una.
.
.
, no és una exigència en els membres del consell rector sinó una mena d'autoexigència social després de vindre -com venim- d'un temps molt fosc on la radiotelevisió pública s'havia convertit en altaveu de polítiques partidàries.
Nosaltres volem una televisió pública, en eixe sentit, totalment desgovernamentalitzada i caracteritzada per un sentit de pluralitat i un sentit de respectar la diversitat de la societat valenciana.

M'agradaria que reflexionara vosté sobre els principis del servei públic, sobre el nivell d'exigència.
I sí que m'agradaria conéixer, quan vosté va a ser account manager en McCann Erickson, també si aquesta experiència pot tindre algun element que siga valuós pel que és la concepció i la comprensió dels aspectes econòmics de la gestió de la radiotelevisió pública valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos i per a tal efecte donem la paraula a l'il·lustre diputat el senyor Antonio Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Bon dia, senyor Martínez.

Mire, jo, sent un candidat que proposa el nostre partit, crec que seria allargar massa fer preguntes.
Simplement donar-li les gràcies per acceptar la nostra invitació i desitjar-li molta sort en este apassionant repte que tenim per davant i que estem segurs que, tant vosté com la resta de candidats que elegirem per al consell rector, ho faran el millor possible.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Seria ara, per tant, el torn del Grup Parlamentari Compromís i per a tal efecte donem la paraula al seu diputat i síndic, l'il·lustre diputat senyor Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Martínez, bon dia.
Benvingut a esta comissió.

La veritat és que fa goig escoltar-lo a pesar que l'ha presentat o el va proposar Ciudadanos però, ja li dic, que vosté podia ser una persona.
.
.
, és, de fet, una persona que compta amb el consens de tots els grups que el vam presentar perquè té un currículum molt ample, té un currículum on vosté complix àmpliament els requisits necessaris per a estar en el consell rector i, per tant, compta també amb el suport del Grup Parlamentari Compromís per a estar ahí.

Tenia ací unes quantes preguntes preparades.
La veritat és que vosté n'ha resolt moltes d'elles en la seua primera intervenció, sobretot aquelles referides a la presència del valencià en la nova televisió que, a més, com vosté sap, està marcada per la mateixa llei, que el valencià haurà de ser la llengua vehicular.

Però sí que m'agradaria fer-li preguntes sobre algunes qüestions que no ha tractat, evidentment, perquè tampoc l'afecten a vosté ni l'hauran afectat en la seua vida laboral però sí que com a futur membre d'eixe consell rector sí que m'agradaria que vosté em responguera.

Des de Compromís hem manifestat en diverses ocasions que no volem construir mitjans públics des de la desmemòria, sinó des de saber què és el que ha passat, quins problemes hi han hagut i, a partir d'ahí, construir una nova.
.
.
, sobre l'aprenentatge, no?
I aprendre del passat perquè mai ens torne a passar el que va passar.
Per tant, quina valoració fa vosté de l'antiga Radiotelevisió Valenciana?
Quina creu que va a ser la principal causa que gran part de la societat valenciana desconnectara d'eixos mitjans públics?
I com creu que des del consell rector es podria actuar per a evitar que això torne a passar?

Després, una de les funcions que té el consell rector -segons la llei- és aprovar periòdicament plans d'igualtat d'oportunitats que incloguen mesures per a avançar en la igualtat efectiva entre homes i dones.
Quina visió té vosté d'eixe problema, de la desigualtat de gènere, l'escletxa salarial que sol produir-se entre homes i dones i quines mesures creu que es podrien impulsar des del mateix consell rector?

Després, vostés també seran els que regularan el consell de la ciutadania que -com sap- posteriorment serà qui trie una part d'eixe consell rector, i m'agradaria saber si creu que és important este organisme, el consell de la ciutadania, i quins perfils creu que han de tindre les persones que ha de tindre el consell rector per tal de complir la funció d'assessorament del consell de la ciutadania; és a dir, el consell de la ciutadania a l'hora de triar una persona per al consell rector, ¿quin perfil creu vosté que hauria de tindre esta persona?

Després, una de les qüestions que possiblement marcaren l'antiga radiotelevisió valenciana va ser una qüestió de la falta d'independència del mitjà de comunicació, i un dels objectius que ens hem marcat en esta llei és la independència precisament amb pesos i contrapesos, per això el consell rector no es tria tot per estes Corts.
¿Creu que el sistema és adequat en la pràctica?
¿Com creu que s'hauria de garantir en el dia a dia eixa independència dels mitjans de comunicació?
I personalment, ¿com pensa garantir la seua independència en cas de ser triat com a conseller?

I, finalment, sobre la ràdio, la corporació valenciana de mitjans de comunicació comptarà amb dos canals de televisió, dos de ràdio i una plataforma tecnològica amb continguts interactius i transmèdia en valencià, ¿quin paper creu que haurien de tindre els canals de ràdio de la corporació?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri, i també per l'esforç a tots i a totes d'ajustar-se al temps.

És ara el torn del Grup Parlamentari Socialista i, per tant, donem la paraula a la il·lustre diputada senyora Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, president.

Senyor Martínez, benvingut a esta comissió, gràcies per les seues explicacions.

Coneguem el treball que s'està fent al consell consultiu sobre el sector audiovisual, eixe treball col·laboratiu i, per tant, ens pareix estupenda la tasca que s'està fent.
Des del nostre grup considerem que complix els paràmetres fixats per la llei i, per tant, comptarà amb el recolzament del nostre grup.

Per a nosaltres és important que des del consell rector n'hi haja una aposta seriosa pel sector audiovisual.
Té raó vosté, això no significa excloure altres empreses foranes del sector audiovisual però és de veres que necessitem mecanismes que promocionen i fiquen en valor el treball creatiu de les empreses valencianes.

I després d'escoltar-lo, i també a través del que han dit en el llei, estic convençuda que eixa serà una tasca important i fonamental que vostés hauran de fer des del consell regulador.

Veig pel seu currículum que també va participar en el grup d'experts que varen establir les bases per a la renovació de l'espai comunicatiu valencià, coneguem els continguts, els compartim en la seua immensa majoria i, per tant, res a dir més del nostre grup.

Simplement, vosté ha fet referència en el seu currículum, arreplega el tema de la publicitat, i nosaltres considerem que és molt important tindre una televisió pública de qualitat però també que mantinga una audiència raonable a la nostra comunitat; és a dir, una televisió pública amb públic.

I per això és l'única pregunta que li faria, si de ser elegit en el consell rector, vosté considera que disposa de les eines i dels coneixements també per a aportar, per a aconseguir que no sols tingam mitjans de comunicació públics sinó que estiguen a l'alçada del poble valencià.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Peris.

Ara, correspon el torn al Grup Parlamentari Popular.

Per tant, donem la paraula a l'il·lustre diputat i síndic adjunt el senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Martínez, en primer lloc, felicitar-lo pel seu nomenament, la proposta que ha fet en este cas el Grup Parlamentari Ciutadans.

Nosaltres, coneguent el seu currículum que vosté aporta i la seua experiència, pensem que està sobradament capacitat per a poder formar part d'este consell, que és el que va a haver de posar en marxa la nova radiotelevisió valenciana.
I, a més, ho fem en un procés que ja va establir la Llei 3/2012, de radiotelevisió valenciana, per la qual els membres del consell van a ser elegits per les Corts Valencianes, que som la representació del poble valencià.
I, per tant, crec que també açò és important destacar-ho, que esta llei manté el criteri que vàrem aprovar en la llei del 2012.

I donat per fet doncs que pensem que té sobrada capacitació i que el que està diguent, que el que vosté busca és una televisió pública, sostenible, actual i responsable, cosa que recolzem totalment, simplement volguera fer-li dos preguntes respecte al que és la llei.

Una ja l'ha avançada el síndic del Grup Parlamentari Compromís, i és referent al consell de ciutadania.
Vostés com a consell rector han de redactar el que és el reglament per a l'elecció d'este consell de ciutadania, pensar, preguntar-li quina és, segons vosté, l'exigència que caldria ficar al representant d'este consell de ciutadania en el consell rector.

I, per últim, dir-li (algú tus), la seua experiència, la seua capacitació, ¿en quina mesura creu que pot contribuir a una de les qüestions fonamentals que establix esta llei per al consell rector, i és el fet de garantir que no va a haver-hi un dèficit superior al 10% o que no van a haver-hi uns ingressos inferiors al 25% dels previstos perquè açò suposaria causa de cessament del consell rector?
Preguntar-li en quina mesura creu que la seua experiència pot contribuir dins d'eixe consell rector per tal d'aconseguir que n n'hi haja un dèficit superior al 10% o una disminució d'ingressos inferior al 25%.

Val, res més, moltes gràcies i enhorabona, en este cas, pel Grup Parlamentari Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver, també, per ajustar al temps.

Senyor Martínez, som conscients des de la mesa de la comissió que és pràcticament impossible contestar a totes les qüestions de cinc minuts.

Per tant, sàpiga vosté que n'hi ha flexibilitat i senta's vosté còmode i tranquil per a contestar.

El senyor Martínez Sáez:

Moltes gràcies.

Bé, jo crec que el més rellevant…, vaig a ficar en connexió dos preguntes que m'han plantejat, primer el senyor Montiel i el senyor Bellver.
Ho dic perquè vosté em preguntava en relació o com gestionar els gastos i els ingressos, que saben que és un tema crucial i, de fet, jo ja dic que la nova televisió ha de ser una televisió sostenible, no?

En eixe sentit, crec que en bona mesura, la meua experiència en McCann Erikson -que era el que em preguntava el senyor Bellver- pot ajudar a entendre millor el món publicitari i a configurar una oferta i, de fet, conteste també en alguna qüestió del senyor Ferri o de la senyora Peris, de la senyora Peris, configurar una oferta que tinga audiència.

Efectivament, un servei públic és real; de fet, els criteris d'avaluació de la qualitat del servei públic de mitjans de comunicació no han de ser els privats, no només ens hem de regir per l'audiència, però si no tenim audiència no estem donant eixe servei públic, ¿no?

Aleshores, de totes formes, en el que no es pot caure, des del meu punt de vista, és en eixa trampa de fer tot per l'audiència perquè no és la mateixa guerra dels mitjans privats, ¿no?
Aleshores, ahí és on hem de trobar un equilibri seriós, responsable, però sense audiència no tenen sentit, no tenim sentit.

Aleshores, jo crec que l'experiència publicitària pot ajudar a configurar una oferta que siga interessant per als ciutadans i al mateix temps siga interessant per a les marques, és a dir, que genere ingressos en eixe sentit, ¿no?

N'hi ha un altre lloc comú que és el del consell de ciutadania, que realment és un tema també complex, però des del meu punt de vista -i també enllace en la idea del servei públic que apuntava el senyor Montiel- jo crec que el criteri bàsic és el criteri d'independència -que també ha comentat el senyor Ferri-.
Açò és crític, és crucial i jo crec que hem de ser molt honestos tots en la gestió perquè esta no és una aposta en marxa des de zero, açò encara és més complex, ¿no?
, perquè tenim alguna cosa que aprendre del passat -com deia el senyor Ferri-, hem d'aprendre molt de les experiències del passat i hem de ser molt responsables en la gestió despolititzada d'un servei públic, i quan dic Â«despolititzadaÂ» açò és complicat, tot és polític en esta vida i en este món però no partidista, almenys, ¿no?

Aleshores, jo crec que el consell de ciutadania hauria de generar un representant en el consell rector que fóra independent i que fóra partícip del sector audiovisual.
I eixa és la meua idea; com fer-ho, doncs caldrà parlar amb la resta de membres del consell rector.

I, bàsicament, jo crec que he donat resposta més o menys a la majoria de les qüestions i de les suggerències.

El senyor president:

Doncs, molt bé.

Moltíssimes gràcies per ajustar-se també al temps, i endavant amb el repte que l'espera.

Donar-li les gràcies per la seua intervenció.

El senyor Martínez Sáez:

Moltes gràcies.

El senyor president:

Passem a la següent compareixença.

Per tant, cridem la senyora Raquel Piqueras Navarro.

Compareixença de la senyora Raquel Piqueras Navarro

El senyor president:

Senyora Raquel, en primer lloc, donar-li també la benvinguda a les Corts valencianes, la casa de tots i de totes.

Ja coneix vosté el funcionament.
Per tant, sap que el primer torn és per a vosté.

La senyora Piqueras Navarro:

Muchas gracias.

Bueno, buenos días a todos.

Voy a resumir lo más brevemente que pueda mi trayectoria profesional, aunque seguro que todos más o menos habéis podido leer el currículum de manera un poquito más extensa.

Bueno, yo llevo más de quince años trabajando en el mundo de la comunicación y durante todo este tiempo he tenido la oportunidad de trabajar en diferentes empresas, en muchas empresas y desde muchos ángulos, agencias de publicidad, también estuve siete años en McCann Erickson donde tuve la oportunidad de conocer a Pepe, he estado en productoras y he estado en departamentos de marketing y de comunicación de empresas bastantes relevantes de la comunidad como pueden ser, pues, bueno, multinacionales como Zumex donde la experiencia de contacto con el mundo de empresas ha sido muy rico.

Estas vivencias en diferentes empresas me han permitido adquirir experiencias importantes para estar muy en contacto con el sector audiovisual, compartir proyectos de producción con perfiles muy variados y de muchas disciplinas del sector audiovisual, conocerlo bien, me ha permitido también conocer los medios de comunicación y muy especialmente de la televisión valenciana.

Con televisión valenciana he tenido diferentes fases de trabajo y de colaboración, desde la creación de contenidos desde distintas perspectivas quizás de la mesa, ¿no?
, por hacerlo más gráfico, desde la creación de contenidos hasta la dirección de programas de entretenimientos infantiles como ha sido el caso de Babaclub en su última etapa, hasta incluso participación en rediseño de identidad corporativa y promoción de productos y de contenidos televisivos, no en esta última etapa sino en la anterior; es decir, experiencias que han aportado conocimientos de audiencias, comprender audiencias, comprendes las expectativas del público, de los usuarios y de los consumidores, consumidores también de contenidos televisivos.

Básicamente, resume esta diversidad de actividades muy desde el mundo profesional muy cercano a la empresa, muy cercano a los intereses de los empresarios, de los anunciantes, pues, bueno, es lo que considero que es el bagaje fundamental de riqueza en esas experiencias.

En los últimos cinco años esta faceta profesional vinculada a comunicación, comunicación de productos de marcas de empresas, la compagino con la docencia, pues, bueno, cinco años trabajando como profesora de creatividad e innovaciones en comunicación en la Universidad Cardenal Herrera del CEU San Pablo; también impartiendo másteres de postgrado siempre relacionado con audiovisual, comunicación, periodismo en diferentes temáticas concretas.

Por todo ello, y siempre con la mayor honestidad del mundo y con el mayor ánimo del mundo de aportar y ayudar a tomar decisiones en el diseño de esta nueva tele, considero que esta riqueza muy próxima al terreno, muy próxima a los profesionales, muy próxima a la empresa pues, bueno, puede aportar ese granito de arena, esa ayuda a la hora de ayudar a configurar la tele.

Básicamente, lo más rápido que he podido, resume la trayectoria.

El senyor president:

Molt bé, senyora Piqueras, moltes gràcies.

I, ara, queda vosté a disposició de les preguntes, suggeriments, etcètera, dels grups parlamentaris, ¿d'acord?

Per tant, en primer lloc, donem la paraula al senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Buenos días, señora Piqueras.

Gracias por su comparecencia.

Revisando su currículum, he encontrado que.
.
.
, y también por la introducción que usted ha hecho ahora, he encontrado que está usted familiarizada con el público infantil y juvenil.

Su trabajo de investigación fue sobre la influencia de la publicidad en los niños y creo que ha hablado usted también de que ha participado con la propia Radiotelevisión Valenciana en algunos de los contenidos, como, por ejemplo, Babaclub, etcétera.

Mi preocupación fundamental.
.
.
, bueno, la preocupación de quienes hemos participado en la redacción de la ley ha sido también el aspecto de la audiencia.
.
.
, no la audiencia, sino los usuarios del servicio público de esa franja de edad, infantil y juvenil.
Nos parece que es una.
.
.
, son personas a las que hay que dedicar una especial atención.
Son también los consumidores y la sociedad que regirá.
.
.
, el grupo social que regirá el futuro de nuestra comunidad.
Nos parece muy importante vincularlos a través de programas de ocio y cultura que tengan una trasmisión adecuada de valores de contenido educativo.
Sobre todo, educación en valores como la igualdad, la lucha contra la violencia de género.
Una serie de elementos que yo creo que necesitan arraigar en nuestra comunidad para producir el cambio cultural que necesitamos para hacer una sociedad más madura, más inclusiva, más igualitaria.

Pero también me parece importante el desarrollo de instrumentos desde la plataforma multimedia que permitan asumir que parte de esa fidelización o de esa atracción y posterior fidelización del público infantil y juvenil pasa por entender cómo piensa, cómo interactúa con lo audiovisual estas nuevas generaciones.
Y, por tanto, me gustaría que nos dijera usted: ¿cómo deberían ser los controles en materia publicitaria para que los niños y los jóvenes.
.
.
, los niños y las niñas y los jóvenes no sean objeto de manipulación?
, por un lado.
¿Cómo plantearía usted la programación para que los jóvenes y los adolescentes no sean objeto también de una aculturación o de una manipulación en valores que fomenten la discriminación, el odio o la intolerancia?
Y, ¿cómo también piensa usted que se podrían introducir elementos, desde la lógica de las nuevas tecnologías, para que estos niños y jóvenes que son nativos digitales puedan encontrar en la nueva radiotelevisión pública valenciana un espacio no solo amable, sino un espacio atractivo que les llame a ser consumidores, a ser usuarios del servicio público?

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos i, per tant, donem la paraula a l'il·lustre senyor Toni Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenos días, señora Piqueras.

Es un placer y una satisfacción poder presentar una candidata como usted, desde luego, con el currículum y la experiencia que usted tiene.
Además, usted ya ha empezado a trabajar por esta televisión.
Usted ya forma parte del alto consejo consultivo y, desde luego, nos pareció una gran idea, una aportación importante que los que han empezado.
.
.
, las personas que han empezado ya a trabajar por y para los contenidos de la próxima radiotelevisión valenciana formen parte de este consejo rector, porque es esencial aprovechar al máximo toda esa faena que, altruistamente, ustedes llevan haciendo estos meses.

Por lo tanto, y sabiendo que es una candidata de nuestro grupo parlamentario, poco más que decirle, más que darle la enhorabuena y desearle la mayor de las suertes, como al anterior candidato, en este cometido que, desde luego, entendemos que es importante y necesario para nuestra sociedad.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subiela.

Donem ara la paraula al síndic del Grup Parlamentari Compromís, el senyor Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Piqueras, bon dia.

Mire, vosté ha format part fins al moment de l'alt consell consultiu per a l'espai audiovisual valencià.
I vostés, ahí, han estat realitzant, i encara continuen realitzant, una tasca d'avaluació dels projectes que s'han presentat per al que seran els continguts de la nova televisió.
Sí que m'agradaria, si pot vosté, un resum xicotet de com ha segut l'ambient de treball en eixe alt consell consultiu, quina ha segut la tasca que estan desenvolupant ahí, perquè jo crec que és important i, també, per això valorem molt positivament que la gent que heu estat ahí treballant, que conegueu també ja molts dels projectes, doncs passe també a formar part d'eixe consell rector que, d'alguna manera, també haurà de posar en marxa la televisió i haurà de tindre en compte tota eixa tasca que heu estat realitzant en el consell consultiu, per la qual també li agraïsc eixa tasca desinteressada que vostés han realitzat ahí.

És cert.
.
.
, en la llei s'establix que la llengua vehicular de la televisió serà el valencià.
També incorpora una clàusula per a potenciar la nostra llengua en la ràdio, en la qual almenys el 50% de les cançons cantades emeses seran en valencià.
I m'agradaria saber quina importància dóna vosté al paper del valencià en estos mitjans de comunicació.
¿Quina és la seua visió respecte al que marca la llei sobre la llengua vehicular i a la presència del valencià en el panorama mediàtic actual?

I, també, com li he preguntat a l'anterior compareixent, sí que m'agradaria preguntar-li quina valoració té vosté, tant personalment i professionalment, de com funcionava l'anterior radiotelevisió valenciana.
¿De qui creu vosté que va ser la principal causa, com li he preguntat al seu company, que la societat valenciana desconnectara dels seus mitjans de comunicació públics?
I, ¿com creu vosté, des del consell rector i la seua persona, que es podria evitar que tot això torne a passar?
A més, vosté sap molt de màrqueting, sap molt de crear marca i sap molt bé de com atraure el públic.

Després.
.
.
, bé, en el consell rector vosté formarà part per part com si diguérem d'eixos dos membres que haurien de ser triats pel consell de l'audiovisual.
Creguem que vosté podria ser triada perfectament per un consell audiovisual, per tant, pensem que podria ser.
.
.
, per això pensem que podria ser de consens, en la seua tasca pel seu treball realitzat.
I sí que m'agradaria preguntar-li què creu vosté que pot aportar a este consell rector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

És ara el torn del Grup Parlamentari Socialista i, per tant, donem la paraula a la il·lustre diputada senyora Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyor president.

Senyora Piqueras, benvinguda a esta comissió.

Com s'ha dit abans de mi, probablement el treball que estan fent vostés en l'alt consell consultiu, des de la col·laboració, el consens i l'acord, és també una bona targeta de presentació.
Són eixos també els perfils que busquem, que amb independència d'on vinga cada u sigam capaços de confluir en un projecte comú per a recuperar el servei públic de la ràdio i de la televisió valenciana.
Per tant, comptaran amb el recolzament del Partit Socialista.
És fruit d'un acord i això és l'esperit que volem mantindre.

I en relació al sector audiovisual i la publicitat -de la qual vosté en el seu currículum fa moltíssimes referències- i, com dia el síndic de Podem, és particularment en la infància, que és el sector.
.
.
, molt a protegir, hi ha un llibre de la filòsofa Ana de Miguel que diu que la translació dels estereotips hui ja no s'està produint en l'escola, sinó que s'està produint a través dels mitjans de comunicació i del sector audiovisual.
Per tant, no és que li vaig a dir res, sinó probablement recordar que tenen una feina molt important, perquè és hui en el segle XXI, ahí, on està ubicada i radicada la responsabilitat també que tenim pública que en els mitjans de comunicació i el sector audiovisual.
.
.
, trencar amb eixos models que segreguen, que discriminen i que fan que els xiquets i xiquetes aprenguen un model que no és el que volem.

Agrair la seua intervenció.
Estic convençuda que vosté és una professional que va a treballar amb objectivitat; per descomptat, amb professionalitat i, a més, esperem i desitgem que també ho faja des de la imparcialitat.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Done les gràcies a la senyora Peris.

I donem el torn ara al Grup Parlamentari Popular.
Per a tal efecte, done la paraula a l'il·lustre, el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Muy buenos días, señora Piqueras.

En primer lugar, desde del Grupo Parlamentario Popular felicitarla por su nombramiento.
Creo que tiene un currículum que da fe de por qué usted hoy está aquí y, por lo tanto, ninguna tacha se puede poner a su presencia en esta comisión y en el nombramiento que en este momento usted está intentando defender aquí.

Me han llamado dos cosas la atención de su currículum.
Usted creo que es una persona altamente formada en contenidos.
También he visto el tema de.
.
.
, redes sociales, también he visto que usted estaba puesta, e iba por ahí un poco mis dos cuestiones que le quería plantear.

La primera, ¿cómo ve usted la televisión, la futura televisión dentro de un mundo cada vez más en redes, más multimedia?
Me gustaría que nos diera una visión que usted pudiera tener sobre.
.
.
, ese pequeño esbozo que pudiera usted tener de lo que considera que, en un mundo de estas características, debería tener una televisión vanguardista.

Y, por otro lado, dado que usted va a formar parte del consejo que elabora y aprueba el contrato programa, y el contrato programa, a su vez, tiene y se dota de contenidos, y usted es una persona sobradamente contrastada en el mundo de los contenidos, ¿qué considera que debería tener el contrato programa teniendo en cuenta que el contrato además se aprueba para tres años y después tiene los límites, a su vez, presupuestarios anuales que antes se han dicho?
No sé, ¿cuál sería un poco esas cuestiones, esos pilares básicos que usted considera que debería contemplarse, como mínimo, dentro de los contratos programa?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Donem la paraula a la senyora Piqueras durant cinc minuts.
De la mateixa manera que he dit abans, no hi hauria cap problema si necessita més temps.

La senyora Piqueras Navarro:

Voy a intentar.
.
.
Agradezco muchísimo las preguntas, porque claramente todas son oportunas y muy interesantes, y me permiten además ahondar en aspectos de los que no he hablado anteriormente.
Voy a intentar hacer una respuesta un poco conjunta con vertientes, porque creo que ayudaría a clarificar.

La experiencia, como habéis comentado, en el alto consejo consultivo ha sido absolutamente enriquecedora, porque hemos estado ya tratando y manejando los próximos contenidos.
Y hemos podido testar muy bien cómo está el sector, hacia dónde apunta y qué conjunto de valores se nos están ofreciendo para que, luego, la tele, con sus respectivos responsables, decida el diseño y el modelo de programación.

Los niños y las adolescentes es una.
.
.
, bueno, pues uno de los frentes fundamentales, los valores.
Y por lo que estamos viviendo hoy en día, es un tema especialmente delicado que debemos de darle toda la importancia que tiene.
Preinfantil, infantil, adolescente no tienen nada que ver.
Consumen de manera distinta, entienden de manera distinta y requieren cuidados y tratamientos de manera distinta.

Hemos estado sorprendidos gratamente por el contenido que hemos recibido por empresas que.
.
.
, y el talento que tiene nuestra comunidad, que lamentablemente ha tenido que irse fuera a descubrir ese talento, hasta poder traerlo de nuevo.

Lógicamente, nuestra misión número uno es que los valores que se trasmitan sean los correctos, sin dejar nunca de lado que hay un fenómeno de entretenimiento que tenemos que salvaguardar.
Es decir, una tele autonómica como la nuestra se debe a la información útil, próxima, veraz, cercana al ciudadano, y se debe al entretenimiento, porque sin entretenimiento no hay engagement, como se suele decir en marketing; no hay credibilidad; no hay fidelidad, y no hay interés por la cadena.

Entonces, ¿cómo combinar esos elementos para lograr ser una televisión innovadora, fresca, renovada, creativa y, al mismo tiempo, que cuide muy bien de que sus contenidos respeten los valores fundamentales, que aporten.
.
.
, culturalmente también a nuestras nuevas generaciones?
Eso es una de las piedras o, por ser un poco.
.
.
, el frente más importante.
En mi caso, además, sensiblemente preocupada por ese tema, porque lo conozco bien y sé lo difícil que muchas veces es discernir entre lo que nos parece divertido y lo que realmente está aportando valores y fundamentos importantes.
Y ese equilibrio lo estamos manejando todos los días y por eso os decía que la experiencia desde el alto consejo ha sido fundamental.

Entonces, echaremos cada cual mano de sus recursos y de su bagaje para tirar.
.
.
, tirar cada uno de lo que más sabe -de los valores, de los contenidos, del mix de entretenimiento- y conseguir hacer algo realmente atractivo.
El reto es volver a enamorar a un espectador que no nos tiene entre sus opciones.
.
.
Lógicamente, no nos tiene actualmente de ninguna manera, pero no nos tiene entre sus opciones de información, no nos tiene entre sus opciones de entretenimiento, y esa manera, pues bueno, va a ser un reto conseguir volver a defender la idea de que somos una buena televisión.

En cuanto al valenciano, bueno, como podéis ver mi valenciano no es la lengua materna, pero el valenciano es la lengua con la que vivo, con la que trabajo, con la que he trabajado durante muchos años realizando guiones, con la que me manejo y que yo represento a un conjunto de la población que no habla valenciano, pero que asume, vive, convive, agradece, entiende y quiere la lengua valenciana.
Es decir, en ese sentido pues yo creo que ahí no va a ser nunca un problema de conflicto, es una tele autonómica para los valencianos.

No sé si me voy olvidando de algún…, fenómeno redes sociales.
Lógicamente esta televisión tiene un concepto, debería tener un concepto renovado innovador, transmedia, crossmedia, un medio de comunicación ya debe vivir con esos fenómenos.
Televisión y el mundo que le rodea, que hace posible que este fin público, bueno, acceda a la televisión en los soportes actuales.
Es decir, este consejo está formado por perfiles muy variados y cada cual tiene sus especializaciones, y seguro que en momentos dados podremos además ayudarnos de profesionales que nos puedan quizás también asesorar en las mejores maneras.
Pero tengo mucha fe y mucha ilusión en que las personas en las que estamos saben de lo que hablan y que el espíritu común de hacer una tele sostenible, útil, transparente, renovada y que exprese el talento de esta comunidad lo tenemos todos.
Así que, soy optimista en los resultados.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Piqueras.
Agraïm i esperem contagiar-nos d'eixe optimisme.
Li agraïm la seua presencia.

Compareixença del senyor Vicente Vergara Deltoro

El senyor president:

Cridem ara el senyor Vicent Vergara.
(Pausa)

Molt bé, bon dia.
Li done la benvinguda al senyor Vicent Vergara ací, a les Corts Valencianes.
I, com ha pogut vore el funcionament, podem començar ja la seua intervenció.

El senyor Vergara Deltoro:

Molt bé.
Bon dia.

Moltes gràcies.

Jo vaig a fer una xicoteta intervenció, que la porte més o menys escrita, val.

És la primera vegada que me sotmet a una comissió de Les Corts o algun organisme públic, és la primera vegada, i bé, clar, és un debut per a mi, no?

Bé, segurament repetiré algunes coses que haja dit Raquel, jo he arribat fa un momentet i he escoltat alguna cosa que jo estic totalment d'acord amb ella, no?
Aleshores perdoneu si faig alguna repetició.

Bé, cuando me llamaron para preguntarme si quería formar parte del recién creado alto consejo consultivo, antes de que yo pudiese contestar, no me dieron tiempo, me advirtieron que dicho puesto no estaba remunerado, ni tan siquiera con dietas -eso me lo especificaron muy bien-.
Entonces yo pregunté: bueno, por lo menos nos invitareis a café con leche o algo, ¿no?
, en la reunión.
Dijeron, no, Â«hombre sí, eso por supuesto, no te preocupesÂ».
No ha sido ni eso.
En realidad, ni un café con leche.
(Rient)

Bueno, esto te pone en la tesitura de decir sí que no, y claro, a mí, que nunca me habían llamado para ningún puesto de este tipo, ¿no?
, pues dije, bueno, voy a decir que sí porque luego me quejaré a mi edad ya que nunca me han llamado para nada.
Y bueno, pues sin pensármelo dije sí, porque sobre todo el tema me interesaba, sobre todo el tema de analizar todos los contenidos de los proyectos audiovisuales que se iban a agradecer.

Quiero agradecer al partido político que me llamó, en este caso concreto el PSPV, que se acordó de mí y me invitó a formar parte de dicho organismo.

Bueno, bromas un poco aparte, ha sido una gran satisfacción formar parte de este alto consejo durante estos meses que llevamos funcionando.
Un periodista me dijo: Â«Aunque no cobréis ni nada, no te preocupes que no vais a tener prácticamente ninguna reunión, eso es una cosa de trámite.
Â» La verdad es que se equivocó.
Han sido muchas reuniones, muy largas, muy intensas, sin interrupción y hasta muy tarde, altas horas de la tarde, casi de la noche.

Llevo dedicándome a la crítica cinematográfica en Valencia desde el año 1972.
La idea de poder estar en una comisión para estudiar nuevos proyectos de cine de animación, de series y miniseries de ficciones, de sitcom, de documentales y programas para la futura televisión valenciana se convirtió para mí en un tema apasionante.

Bueno, como saben todos ustedes, se han presentado más de quinientos proyectos, ello sin entrar en el apartado de los programas, ¿no?
, que también se han presentado muchísimos.
Y esto nos ha servido al alto consejo consultivo, nos ha venido muy bien para tener un baremo de una especie de encuesta de cuál es la situación en estos momentos del sector audiovisual valenciano, que las está pasando canutas -perdón por la palabra, pero es así- durante estos últimos años.

La verdad es que hemos encontrado hasta el momento magníficos proyectos, muy variados y viables económicamente.
Y la inyección de estos 15 millones de euros para nuevos contenidos yo pienso que va a ser fundamental en el arranque de esta nueva televisión y para comenzar a dinamizar el audiovisual valenciano.
Creo, si no estoy equivocado, que nunca la Generalitat valenciana había invertido tanto dinero de golpe en dicho sector.

Me parece que Raquel ya lo ha destacado, pero quiero destacar la gran armonía que ha existido entre los cinco componentes del alto consejo consultivo, cada uno nombrado a partir de la propuesta de un partido político.
No nos conocíamos de nada.
A la hora de abordar los proyectos hemos aplicado la sensatez, la profesionalidad de los proyectos.

Quiero destacar que los que ya han sido aprobados, porque aún nos queda mucho trabajo por delante, lo han sido al cien por cien con un consenso absoluto, por supuesto que ha habido discusión, ¿no?
, porque no es fácil, pero no ha habido ninguna disidencia y tal, esto creo que es importante recalcarlo.
Y seguimos en ello.
O sea, nuestro objetivo, el del alto consejo consultivo, independientemente del futuro consejo de administración que se cree, es evaluar la totalidad de lo que se ha presentado porque todavía no ha finalizado nuestro trabajo.

Seguramente no podremos contentar a todos los que se han presentado, esto es lógico, pero hay que recalcar que 2016 no acaba, que luego está 2017 y 2018, y que incluso muchos de estos proyectos que ahora no quepan se podrán presentar al año que viene y en años sucesivos.

Además, nos hemos encontrado con proyectos de gente, tanto ya veterana en el sector como gente muy joven, con ideas muy interesantes y muy renovadoras.

Una vez dicho esto, cuando recientemente me llamaron para ver si quería formar parte del consejo rector, la verdad es que tampoco no me dieron ni un minuto de tiempo para pensarme y decir que no.
Y me animó mucho la idea de que los mismos miembros del alto consejo consultivo, se iba a intentar que los mismos miembros pasásemos a formar parte del consejo rector.
Esto es importante porque ahí se han creado unas dinámicas personales de trabajo muy interesantes, ¿no?
, y que pienso que con los nuevos miembros que entren en el consejo rector, nosotros podamos contribuir a que esa dinámica sea positiva.

Cuando yo comencé a dedicarme a la gestión cultural, a comienzos de los años setenta, el consejero delegado de la empresa en la que yo trabajaba -yo entonces era muy jovencito- siempre me presentaba en sociedad, porque esto se me quedó grabado, diciendo: Â«Vicente Vergara tiene la ventaja de que posee un amplio conocimiento de contenidos de tipo cultural, como es el teatro, como es el cine, como es la música, pero a la vez sabe lo que es una letra de cambio.
Â» ¿Os acordáis, no, de las letras de cambio?
Es una frase que él la repetía constantemente y también me fastidiaba un poco, pero, bueno, yo creo que hay algo de verdad en ello, ¿no?
Es decir, yo tengo capacidad para poder ver unos contenidos culturales y ver la parte económica si es viable, si no, etcétera, etcétera.

Confío en que el nuevo consejo rector, con su presidenta al frente, pues podamos dar todos los pasos serios, rigurosos, profesionales, que Les Corts nos ha encomendado y que la ciudadanía nos va a demandar.

Vamos a poner toda la carne en el asador con muchísimo menos presupuesto económico que antes, por supuesto, pero con mucha dignidad y con mucha decencia.
Ese es nuestro objetivo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vergara.

Donem pas als grups parlamentaris.

Per tant, en primer lloc, correspon el torn al síndic del Grup Parlamentari Podemos-Podem, el senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bon dia, senyor Vergara.

Moltes gràcies per la seua exposició.

Em consta la seua tasca de crítica cinematogràfica i li dec a vosté més d'un disgust quan he llegit alguna de les crítiques en la publicació que vosté dirigia i que a molts ens condicionava fins i tot a l'hora de triar opcions en el cinema.

Però m'interessa de vosté la seua tasca com a dinamitzador cultural.
Jo crec que hi ha una vessant de la seua trajectòria professional, que és la vessant teatral.
Crec que el fet d'haver sigut director d'Studio, SA, i també el temps que vostés van gestionar un lloc mític per a molta gent, com va ser el València Cinema, és un bon referent per a donar-li importància també al que ha de ser el paper del teatre valencià dins de la programació de la nova radiotelevisió pública valenciana.

Crec que hem de fer una aposta per a la recuperació del teatre valencià.
Crec que a més tenim autors, actors, actrius, tenim guionistes de molta qualitat, que no troben el seu.
.
.
, que durant anys han viscut un desert cultural, i que jo crec que podem no sols donar-los una finestra nova, sinó també donar la possibilitat que alguns dels nostres productes teatrals tinguen també una acollida en festivals internacionals o en altres televisions en què es puguen programar.

Crec que el seu pas pel Teatre Principal va ser també una època prou interessant des del punt de vista de l'amplitud de l'oferta cultural.
I també me sembla molt important la vessant del paper la música en valencià.
Jo crec que s'ha fet una gran tasca des de la promoció, com dia, i la posada en valor dels nostres grups de música.
I crec que a més la seua publicació va cuidar molt també el que va ser eixa música en tots els seus formats, en els grans formats de grans concerts, però també en les xicotetes sales i en els xicotets espais, fins i tot municipals arreu de la comunitat per al món musical.

Jo li encomane, espere de vosté que eixa experiència en la gestió i promoció cultural, tant en el món teatral com en el món de la música en valencià, siga un element positiu.
Perquè abans parlava la senyora Piqueras que cal enganxar els usuaris del nou servei públic en la vessant de l'entreteniment, però també és cert que l'entreteniment pot tindre moltes cares.
I pot haver-hi un entreteniment buit, un entreteniment zafio, però pot haver un entreteniment que tinga una vessant cultural, que tinga també la vessant de tornar-mos als valencianes i a les valencianes una imatge de nosaltres mateixos molt més adequada al que és la nostra realitat cultural.
La indústria cultural és clau, i espere de vosté un compromís en eixe sentit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.
I per a tal efecte, li donem la paraula a la il·lustre diputada senyora María José García.

La senyora García Jiménez:

Moltes gràcies, senyor president.

Buenos días, señor Vergara.

Bienvenido por venir aquí.
Es un placer tenerlo con nosotros, y sobre todo después de habernos contado toda esa trayectoria que ha tenido con tanto entusiasmo en el alto consejo consultivo.
Esperemos que esto también…, ese entusiasmo también se repita en el nuevo consejo rector.

Y a mí me gustaría, por la trayectoria que tiene usted profesional, hacerle dos preguntas, a ver si me las puede contestar.
Y es que como estoy leyendo que tiene una alta experiencia en cultura y espectáculos, pues ver si tiene usted una idea o algún planteamiento sobre la programación, en función de cultura, que vayan a poner en marcha o que tienen pensando poner en marcha y que sea atractivo para esta sociedad valenciana.
Esa sería una.

Y, por otra parte, en función de…, en relación al puesto que se está ofertando, que es de gestión, pues ver…, o sea, si usted tiene claro el número y categorías laborales necesarias para poder poner en marcha, en funcionamiento, esta nueva radiotelevisión valenciana.

Nuevamente, decirle y desearle lo mejor en su cometido y en su responsabilidad, y esperemos que lo haga todo con buen humor también y que le inviten a un café (rient) con leche esta vez.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Compromís.
I per a tal efecte, donem la paraula la il·lustra diputada la senyora Mònica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Molt bon dia, senyor Vergara.

Agrair avui la seua presència, la seua sinceritat i felicitar-lo per esta proposta de nomenament.

Òbviament, la primera pregunta va dedicada a eixe nou construir que avui l'ha portat a vosté i a més a companys ací, però amb eixa visió clara de no tornar a caure en els errors del passat.
Per això, no li sorprendrà la meua pregunta, que ja l'ha feta abans el meu company Fran Ferri.
¿Com creu que des del consell rector es pot actuar per a evitar repetir els errors del passat?

També ens interessa eixa independència del futur consell rector que per a Compromís és clau.
I una pregunta molt senzilla, personalment, com pensa garantir la seua independència dintre del consell rector?

Respecte a la llengua vehicular, un aspecte molt, molt, molt concret, com és el de la música en valencià, del qual ja ha parlat el senyor Montiel, a què vosté no és alié, i que com sap, hi ha una clàusula per la qual ha d'existir un tant per cent important de música cantada en la nostra llengua, i que això, entre altres, serà el consell rector qui ho ha de garantir.
Per això, quina importància li dóna al paper del valencià dins d'estos mitjans.

I per últim, perquè és de justícia i perquè sempre la més oculta, de la que menys es parlar, hem parlat molt, molt de tele, però molt poc de ràdio.
Però les persones que no podem passar ni estar ni un sol dia sense escoltar…, i intentar saber què està passant a casa nostra, necessitem d'eixa ràdio valenciana que vostés hauran d'engegar.
Per això, ¿quin paper creu que deuen tindre els canals de ràdio de la corporació?

Ja per últim, agrair-li de nou eixe entusiasme que avui ens transmet, que esperem que mantinga intacte durant aquest periple que ara comença perquè ens fa molta falta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Socialista.
Donem la paraula a la il·lustre diputada senyora Mercedes Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor Vergara.

Per a mi, com a PSPV, és un honor ser l'impulsor de la seua candidatura no sols a l'alt consell consultiu, sinó també ara per al consell rector.

Jo volguera, senyor Vergara, que mos fera una xiconiua valoració sobre les disfuncions en matèria cultural que, des del seu punt de vista, se feren en l'antiga radiotelevisió valenciana, tant en ràdio com en televisió.
I a partir d'ahí, com se podria…, com pensa vosté que se podria treballar, a curt o mitjà termini, en la nova corporació per a no caure en telebasura que dóna audiència i no és del tot un televisió o una ràdio cultural.
Sempre s'ha dit que és el peix que se mossega la cua, però jo sí que sóc defensora que no cal que siga telebasura perquè la gent estiga enganxada a la televisió o la ràdio.

No dubtem ni de la seua independència ni la de ningú d'este consell rector.
És més, el que fem és confiar sempre en la professionalitat de la gent que mos va a representar com a consell rector.
Ens agrada molt eixa definició que tant la compareixent anterior com vosté ha fet del treball que s'està fent en l'alt consell consultiu de consens.

I esperem, com supose i espere que esperen tots els grups parlamentaris, que d'eixe consell, i sobretot eixa complementarietat de cadascun de vosaltres, se trasllade al consell rector.
I de veritat fer des d'ací, des d'ahí, i des de tots els òrgans, un gran treball en la nova corporació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

És el torn ara del Grup Parlamentari Popular.
Donem la paraula al seu síndic adjunt, el senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, president.

I me va a permetre, senyor Vergara, abans de mamprendre a parlar de vosté, que donat que és el primer dels representants que està proposat, en este cas, pel Grup Parlamentari Socialista, aprofite l'ocasió per a agrair, tant al Partit Socialista del País Valencià com al Grup Parlamentari Podemos, l'esforç que han fet fins l'últim moment per a incorporar un nou membre i donar, en este cas, una major pluralitat i respecte al que és la representació parlamentària en estes Corts.

Per tant, vaja per davant l'agraïment, en este cas, com li dia, al Grup Parlamentari Socialista i al Grup Parlamentari Podemos.

I en segon lloc, felicitar-lo a vosté, felicitar-lo pel seu currículum, la seua experiència.
Felicitar-lo, bé, perquè un grup parlamentari ha pres la decisió de presentar-lo a vosté com a membre d'este consell.

I, per una altra banda, també perquè conec de la seua actuació a través de la representant del Partit Popular en l'alt consell consultiu, d'Alicia Martínez, que el té a vosté en alta estima.
I, per tant, és també una de les raons que mos porta a felicitar-mos per la seua proposta.

I aprofite també l'ocasió per a agrair el treball que Alicia està fent en nom del Grup Parlamentari Popular, del Partit Popular, en l'alt consell consultiu.

I aprofitant que vosté ja -imagine que com tots els membres de l'alt consell- ha estat al corrent i ha estat seguint tota l'evolució del que ha segut la tramitació parlamentària d'esta llei i que coneixerà perfectament, no només la llei sinó tota la seua evolució, sí que m'agradaria conéixer, i com li dia, comptant amb la seua experiència, conéixer des del seu punt de vista què troba a faltar d'esta llei, si és que n'hi ha alguna cosa que troba a faltar d'esta llei, i què destacaria vosté com a més important en ella.

I una segona pregunta, i amb açò ja acabe, senyor Vergara.
Vosté és especialista en continguts.
Vull dir, va a aportar molta experiència a este consell en tot el que són qüestions de continguts, però tingam en compte que el consell rector no només va a tindre de parlar de continguts, també va a tindre de gestionar el que és este nou servici públic.
Però vosté mateix dia, Â«bé, a mi.
.
.
Â» Jo no sé si ho dia com li ho criticaven o era una lloança, dia: Â«No només sé de continguts sinó que també sé el que és una lletra de canvi.
Â»

Per tant, preguntar-li com entén vosté que podrà contribuir en este consell rector a millorar la gestió d'ell.

Res més i moltes gràcies.
Felicitant-lo de nou per per part del Grup Parlamentari Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Correspon ara el torn al senyor Vicent Vergara per tal de contestar totes aquelles qüestions plantejades.

El senyor Vergara Deltoro:

Bé, és molt complicat contestar en cinc minuts a qüestions molt profundes, però anem a vore.

El tema de la llengua és una cosa que està molt clara.
Precisament en l'alt consell consultiu, dins de la baremació, hem tingut molt en compte els projectes que estan prevists fer en valencià -o siga, això està més clar-, sense discriminar ningú, però era com un plus, igual que n'hi havien més plusos.

I jo pense que el valencià té de jugar un paper fonamental.
A mi me passa un poc com a Raquel, no parle molt bé el valencià perquè ma mare era de l'interior, era de Villar del Arzobispo, i mon pare, que sí que parlava molt bé el valencià perquè era de Godella, en aquella època passava el de sempre, que entre els amics i en el treball parlava en valencià i en casa parlava en castellà, perquè pareixia que era com a una llengua que no estava ben vista i que era molt de poble i que era de la gent baixa i tal.
I, bé, jo m'he quedat ahí un poc a mitges.
Però, bé, tinc consciència total del tema de la llengua.

Sí que és cert que s'ha parlat molt poc del tema de la ràdio, i la ràdio és fonamental.
Sempre s'havia dit.
.
.
, bé, ja se sap que quan va aparéixer la televisió, que ja no se faria més cine.
I aleshores, les pel·lícules de l'època varen parodiar molt la televisió.
La televisió ha conviscut amb el cine.
I la ràdio, bé, és perpètua.
Jo pense que la ràdio no morirà mai.
I és fonamental, és fonamental.
Jo escolte.
.
.
, concretament, jo escolte molt la ràdio -inclús quan estic en el treball, la tinc baixeta-, perquè, clar, t'assabentes de les coses al moment.

I la ràdio valenciana que es cree, que no sé com anomenar-la, perquè està pendent.
.
.
-no sé si serà ràdio 9 o com serà-, doncs és fonamental, té de jugar un paper molt important perquè és una peça de comunicació, de proximitat, de molta rapidesa.

El tema de la telebasura, bé, sempre s'ha dit per ahí que quan un programa funciona bé, encara que siga molt roín i siga fem, és perquè la gent el vol.
I això és una dialèctica que no és veritat.
N'hi han.
.
, i s'ha demostrat que coses de qualitat poden tindre molt de públic i molta audiència, si estan ben fetes i enganxen amb la gent.
Tan sols tenim de vore sèries de Televisió Espanyola de molt d'èxit, etcètera, etcètera.
O siga, que se poden fer programes que enganxen el públic i que tinguen dignitat i que estiguen bé.

Bé.
Jo vaig a contestar d'una forma un poc desordenada.
Bé, per a mi la llei, la nova llei de la futura radiotelevisió, per a mi té una cosa fonamental, que pense que és important, que és que ha fet un consell rector, que jo pense que pot estar molt, molt, molt blindat de les influències dels partits polítics.
Aleshores, quan s'aprove ací en Les Corts el nou consell rector i amb el seu president, el que tenim de fer nosaltres és blindar-nos totalment de qualsevol influència de partits polítics i de qui siga.

S'ha de fer una tele professional, amb el pressupost marcat, sense passar-se un euro.
Això és fonamental.
I he vist ara que el consell rector té moltes més atribucions que tenia abans el consell d'administració.
I pense que és fonamental, tant per a controlar el tema econòmic, per a controlar els continguts, que tinguen qualitat, i sobretot en el tema dels informatius, que no comencen les manipulacions, les interferències i les cridades.

Por ejemplo, del alto consejo consultivo, a mí me llamaron: Â«¿Quieres formar parte?
Â» Sí.
No volví a saber nada.
Y el otro día me dijeron: Â«¿Quieres formar del consejo rector?
Â» Sí.
Y no he vuelto a saber nada.
Yo no me he reunido con nadie, no he hablado con nadie.
Me parece que al resto de los miembros del alto consejo consultivo les ha pasado lo mismo.

Y, en efecto, las relaciones con Alicia, que es una pena que no siga en el consejo rector a propuesta del PP, no voy a decir que nos ha sorprendido, porque quedaría así feo, pero nos ha parecido una excelente profesional, porque precisamente viene del sector audiovisual y se conocía todos los temas.
Y ha habido una química perfecta.
De hecho.
.
.
, bueno, aún vamos a seguir trabajando con ella un tiempo, pero la vamos a echar de menos.
Y ojalá que todos los nuevos que se incorporen sean como ella.
Esa es la pura realidad.

Yo creo que para hacer una televisión y una radio pública hay que dejarse a un lado banderías políticas, historias, enfrentamientos ideológicos, de verdad, porque lo que interesa es lo que vamos a ofrecer a los valencianos.

Se parte de cero.
Esto es una ventaja y es un inconveniente.
No es lo mismo heredar una empresa con un montón de problemas que empezar de cero.
Ahora, empezar de cero también es muy duro, porque hay que construir desde la nada y va a ser complicado.

Pero yo creo que poco a poco, con los presupuestos que haya, sin grandes pretensiones, pero haciendo una televisión, una radio dignas, conseguirán poco a poco ir calando, porque para nosotros va a ser fundamental que el pueblo valenciano se enganche otra vez a la radio y a la tele, que la sigan, sin obsesionarse por las audiencias, por favor, porque las cosas hoy en día son muy complicadas, sin obsesionarse por la audiencia, pero sí con una audiencia que sea respetable.

Yo no sé si hay alguna más que no he contestado, pero es que, claro, no me ha dado tiempo.
Es que se han planteado cuestiones bastante complejas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vergara, i molta sorta.

Si els pareix, passaríem ara a la següent compareixença i més o menys ja estaríem vora les dotze, podríem parar, fer la parada, per a eixir als cinc minuts de condemna.
I a partir de les dotze i cinc, reprendríem la comissió, que, en aquest cas, la presidiria la senyora Caballero, perquè jo tinc un acte de la Mesa de Les Corts.

Per tant, donem…, reiterem les gràcies al senyor Vergara (veus) i donem la benvinguda al senyor Vicente Cutanda.
(Veus i pausa)

Compareixença del senyor Vicente Cutanda Mansilla

El senyor president:

Bé.
Bon dia, senyor Cutanda.
Veiem que ha estat vosté present, per tant, haurà vist el funcionament.
I comencem amb la seua intervenció de sis minuts.

El senyor Cutanda Mansilla:

Señor presidente, no puedo comenzar sin agradecer la aceptación de todos los grupos a que forme parte de este consejo y sin reconocer públicamente el ejemplo que han dado los diputados de la comisión y de este parlamento, llegando al acuerdo que, bueno, que finalmente me descarga de cierto trabajo, porque había un momento que me veía solo contra las fuerzas imperiales, siguiendo algún ejemplo que se ha dicho antes, y afortunadamente ahora podemos ser dos consejeros del Partido Popular.
Ese reconocimiento me gusta que se haga para que…, en estos tiempos de diálogo es importante.

Y al mismo tiempo, le pido al señor Vergara -que me precedió, creo que ya ha salido de la sala- que confíe, porque seguramente va a seguir habiendo el mismo consenso entre todos los miembros del consejo, porque si su madre es original de Villar del Arzobispo, mi padre es de Calles.
Hay pocos kilómetros entre los dos pueblos y eso siempre puede ayudar un poco.

Yo me traía una preparación escrita, pero la voy a resumir verbalmente, entre otras cosas, porque mis predecesores me han machacado el cincuenta por cien de las cosas.
Con lo cual, voy a ir dando unas puntadas que agradeceremos todos para ser más breves y para poder entrar de verdad en la evaluación de…, que ustedes quieren hacer.

¿Cuál sería el objetivo de la nueva corporación?
Pues el primero y primordial, el fomento de la lengua propia, recogida en nuestro Estatuto, el valenciano.
Y este punto se refuerza con ese concepto que ya ha salido aquí, que es la proximidad.
Y esa proximidad la tenemos que hacer en muchas cosas, pero sobre todo con una atención específica y prioritaria a las fiestas del fuego y la pólvora -me da igual que sean fallas, fogueres o como queramos-, las celebraciones de semana santa, que en estas zonas tienen unas singularidades muy diferentes al resto de España y los innumerables desfiles y entradas de moros y cristianos por toda nuestra silueta autonómica.

Culturalmente, hay que volcarse con la música.
He escuchado mucho hablar de radio -yo llevo alguna cosita que quiero comentar-, pero no he escuchado en concreto la palabra de las bandas de música.
Tenemos una comunidad donde la presencia de las bandas de música en los pueblos es impagable.
Y ahora voy a explicar por qué es impagable.

A mí me gusta la música, y tengo ahora vínculos familiares con ella, aunque soy bastante duro de oído.
Sociológicamente, nuestras bandas tienen una importancia tal que se traslada al lenguaje.
Cuando yo oigo que en una banda tantos maestros y tantos educandos…, yo me emociono cuando digo la labor que hacen estos directores y directivas de las bandas de los pueblos educando a gente joven en sus pueblos, transmitiendo una cultura propia, como son las bandas de música.
Y ahí sí que teníamos que apoyar mucho esa labor social.

Además, aparte de esto, que parece muy tradicional y muy antiguo -y no soy de boina, perdónenme ustedes-, nuestros objetivos tienen que ser mucho más ambiciosos.
Tendríamos que pensarnos adónde queremos ir los valencianos y adónde queremos llegar.

La corporación tiene que ser un altavoz de las nuevas iniciativas profesionales y empresariales de toda la comunidad.
Quizás ustedes ahora estén pensando en el turismo.
Bueno, sí, Benidorm puede ser la capital, pero es tan omnipresente el turismo en nuestra actividad industrial que ni lo voy a citar más.

Me olvido de él, y quiero destacar empresas que tenemos tecnológicas, sanitarias, de ingeniería, que salen de nuestra comunidad y están conquistando el mundo.
Esos tienen que tener su altavoz en nuestra televisión y en nuestra radio autonómica.
Eso es importante también.
(Veus) No se preocupe.
(Veus) Eso creo que lo tiene que decir el presidente.
(Rient) No se olviden que nosotros tenemos un carácter muy de vora la mar y nunca nos ha asustado explorar y buscar nuevas tierras y nuevos negocios.
¿Por qué nos va a asustar ahora?
Pues no.

Entonces, ¿qué puede hacer la corporación para ir en estas líneas que estoy marcando?
Bueno, pues lo primero, una televisión y una radio con una tecnología audiovisual moderna y a la última, que se apoye mucho en la programación a la carta.
Tenemos que dar accesibilidad en multitud de soportes y horarios, y seleccionando cada persona, cada oyente, cada audiencia que ganemos nosotros técnicamente lo que quiere ver u oír, cuándo lo quiere ver u oír o el soporte dónde lo quiere ver y escuchar.

Tenemos que volcarnos en una tecnología puntera, pero al mismo tiempo, como estamos trabajando con…, o vamos trabajar con dinero público, tenemos que ser muy prudentes.
Innovaciones, las justas.
Quiero decir, tecnología puntera, pero no ser nosotros puntas de lanza, no sea que queramos hacer una inversión de una tecnología que pensemos que va a ser un exitazo y después económicamente nos la peguemos.
Tenemos experiencias anteriores malas que no tenemos que volver a caer en ellas.

Luego, una rejilla de contenidos atractivos e interesantes y, al mismo tiempo, diversificados.
En ese sentido, ya hemos hablado de los conceptos de proximidad.
Y la televisión y la radio, les aconsejo que piensen que es mucho más que programas e informativos.
Mi propuesta es abordar una amplia programación que represente el perfil de los valencianos, pero al mismo tiempo que aporte nueva base cultural a enriquecer nuestras gentes.

Y ahí es bastante importante el cine y la programación infantil.
En el cine podemos ofrecer muchas películas subtituladas, protegiendo y apoyándonos en la calidad del audiovisual valenciano, y las películas subtituladas nos permiten dar muchas películas en inglés, muchas películas en valenciano y las películas que tengamos que dar en castellano, y cada espectador puede seleccionar lo que quiera.

Pero lo que sí que tenemos que proteger siempre es la programación infantil en valenciano.
Habrán visto en mi currículum que ya estuve en Canal 9, fui delegado en Alicante y no saben con qué alegría los muchachos, los niños de zonas castellanoparlantes, como Guardamar, Orihuela o Torrevieja recibían el Babalà.
El perro del Babalà era un símbolo y lo recibían en valenciano y lo querían en valenciano y soñaban con él en valenciano.
Y esas cosas son las que tenemos que seguir cuidando.

Y luego, pues unos medios humanos de calidad, que creo que ya están recogidos en la ley que se ha aprobado.

No puedo terminar sin hablar de una idea.
Estamos hablando en la ley del consejo de informativos.
Vale.
Lo vamos a apoyar y se va a hacer.
Pero lo más importante es que tengamos periodistas independientes.
Y eso no lo podemos olvidar.

Y en ese sentido, cogería el relevo que nos han dado ustedes los políticos a la hora de lanzar todo el tema de cómo han constituido este consejo y que permitamos que en ese consejo de informativos no intervenga solo la redacción, sino que podamos abrirlo a otros entes de la sociedad civil valenciana para que también lo puedan ver.
Porque quizás a veces los periodistas, y hablo como periodista, somos muy endogámicos y les estamos diciendo que usted lo que tiene que ver es esto, cuando la gente lo quiere ver es otra cosa.

No sé si tengo tiempo para hablar un poquito de mi currículum, pero si no, señor presidente… (Veus) Vale.
Pues para terminar, les diré que puedo aportar mucho por experiencia y profesionalidad en este proyecto.
Tengo -lo habrán visto- experiencia en medios de comunicación privados, tanto en radio como en prensa y televisión.
También tengo similar trayectoria en medios públicos, con cierta responsabilidad.
He estado en los dos lados de las trincheras, como decimos los viejos periodistas.
Digo Â«viejosÂ» porque los jóvenes esto de trincheras no lo hablan.

Y encima hay que sumar mis diecisiete años como agente en los títulos de protocolo de la Universidad Miguel Hernández.
Ahí he dado siempre comunicación y durante algunos cursos, trámites de negociación.
Lo cual me ha permitido seguir en una actualización permanente y analizar los hábitos de consumo de medios de los jóvenes que llegaban a las aulas, y por un poco de pillería, también los hábitos de consumo de sus familias, porque las encuestas se las metías para todos, para ellos y para el resto de las viviendas.

Quizá deba destacar, por lo que se refiere a esta ley, los trabajos realizados en la delegación de Alicante de Canal 9.
Les recordaré que cuando tomé posesión, los coches de la serie NG iban sin rotular en Alicante para ocultar que pertenecían a la cadena pública por la mala imagen que se tenía.
Y omito voluntariamente los insultos que se dirigían hacia la antigua cadena.
Hubo que realizar una campaña de choque para conseguir que la imagen de Canal 9 y televisión valenciana fuera una marca amable y alicantina en ese caso concreto, de lo cual me siento orgulloso.

Y también me gustaría citar, ya para acabar, pero sin entrar en detalles, como entenderá el presidente, el trabajo realizado en la subdelegación del gobierno de Alicante, bajo el mandato de Luis Garrido Guzmán.
Esa experiencia profesional te rodea de actuaciones en las que la discreción y el secreto profesional llegan a grado extremo.
Trabajan muy estrechamente con las fuerzas de seguridad del estado, por ejemplo, o directamente con altas instituciones de la administración estatal.

Muchas gracias.
Y quedo a su disposición.

El senyor president:

Moltes gràcies.

És ara el torn dels grups parlamentaris.
En primer lloc, donem la paraula al senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia.
Buenos días, señor Cutanda.

Hemos podido examinar…

El senyor Cutanda Mansilla:

Si quiere, me puede preguntar en valenciano, ¿eh?
, no tengo ningún problema.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Hem examinat el seu currículum, i la veritat és que és un currículum que dóna imatge d'una varietat d'experiències, tant, com vosté dia, de delegat de radiotelevisió valenciana en Alacant, com també molta experiència radiofònica, molta experiència també en premsa escrita i un detall que no ha passat desapercebut, que és la seua experiència en temes esportius.
De fet, el seu correu electrònic…

El senyor Cutanda Mansilla:

Sí, sí.

El senyor Montiel Márquez:

…porta el cognom futbol.

Per tant, m'ha paregut interessant també, perquè sembla que l'esport és un element dins del paquet de l'entreteniment que té de cobrir la radiotelevisió valenciana prou important.

Nosaltres pensem que, a més, deu ser…, ficar-se en valor no a soles l'esport de qualsevol manera, sinó també l'esport de base, l'esport tradicional valencià i també l'esport femení.
Nosaltres pensem… I també l'esport adaptat.

Nosaltres pensem que l'oferta esportiva té de ser una oferta rica, té de ser una oferta variada, però sobretot té de ser una oferta també que dóna visibilitat a la pluralitat de la societat.
I, per tant, pensem que tenim molt bones esportistes dones, tenim equips molt importants en competicions fins i tot internacionals.

Pensem que tenim un esport tradicional, com és la pilota, i altres expressions dels costums valencians que cal ficar en valor.
Pensem que l'esport adaptat, i no a soles els jocs paralímpics, sinó també l'esport adaptat del dia a dia, la botxa, i altres activitats esportives per a persones amb diversitat funcional és una vessant important.

I pense que, en conjunt, el transmetre una cultura de l'esport com a part d'una…, com a part d'hàbits saludables de vida, pot tindre també una vessant educativa que pot previndre moltes malalties del nostre temps i pot animar a la gent que tinga una vida més activa, més saludable.

Pensem que… De tota manera, n'hi ha una cosa en què discrepe del que vosté ha explicat.
Jo crec que eixa vessant de participació dels usuaris del servei públic es canalitza via el consell de la ciutadania.
Jo crec que el consell d'informatius és una eina dels professionals.
I sobre això n'hi ha molta literatura feta i moltes experiències fins i tot en l'àmbit internacional d'altres mitjans de comunicació audiovisuals.
I que nosaltres precisament el que hem innovat en aquesta llei, en aquesta figura del consell de la ciutadania que cobriria eixa part d'atenció a l'oient, al radiooient, al televident i a l'usuari del servei públic, però també no a soles des del punt de vista de queixes, sinó des del punt de vista d'aportacions d'iniciatives i suggeriments.

Li agraïsc la seua presentació, espere que me puga contestar algunes de les coses que li he plantejat i que tinga vosté eixe esperit de treball en equip i de defensa de la llengua i d'un model de televisiu desgovernamentalitzat en la seua tasca.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.
I agrair-los també que s'ajusten al temps, perquè així podrem eixir puntuals a l'acte de les dotze.

Donem la paraula ara al Grup Parlamentari Ciudadanos, en concret, a la il·lustre diputada la senyora García.

La senyora García Jiménez:

Moltes gràcies, senyor president.

Muchas gracias, y bienvenido, por estar aqui, señor Cutanda.
Es un placer tenerlo con nosotros.

Estamos viendo su experiencia profesional y su currículum, y es un amplio currículum.
Esperamos que dé una nota positiva a esta comanda que le han hecho ahora nueva y de responsabilidad.

Nos ha ofrecido la verdad es que un amplio planteamiento de la programación que usted piensa que se debería de poner a nivel, o sea, de radiotelevisión valenciana.
Pero, claro, yo es que estoy viendo que a lo que ahora se opta es por el consejo rector, y es el máximo órgano de decisión para construir una empresa.

Entonces, claro, yo quisiera… Desde nuestro Grupo Ciudadanos, quisiéramos saber un poco también, en la parte de gestión, qué es lo que podría usted aportar.
Y también si en este…, en esta línea, si usted previsto, ya que su campo es la televisión y la radio por lo que cuenta aquí en la experiencia profesional, si usted tiene previsto un organigrama funcional, tanto en televisión como en la radio, para poner en marcha el funcionamiento de esta nueva radiotelevisión valenciana.

Nada, desearle lo mejor en esta nueva elección y de responsabilidad, que esperamos que lo va a hacer estupendamente.
Y, simplemente, pues, nada, agradecer su visita aquí y que vaya todo muy favorable.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Compromís.
Per tant, donem la paraula a la il·lustre diputada, la senyora Mònica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies.

Senyor Cutanda, donar-li l'enhorabona, des de Compromís, per la seua proposta de nomenament.

I, evidentment, doncs, m'alegra llegir en el seu currículum les referències contínues a la ràdio que, com deia abans, caldrà també posar-la en valor, i no serà tasca fàcil.
Espere i desitge que vosté, que ha tingut una dilatada carrera en aquest mitjà, aporte esta experiència a la nostra ràdio en valencià.
I, per això, voldria conéixer quin creu que ha de ser el primer pas en engegar per a aquestes dos freqüències de ràdio previstes en la llei.

I, tal com li he preguntat a la resta de compareixents que avui ens acompanyen, també a vosté voldria preguntar-li com creu que, des del consell rector, es pot actuar per evitar caure en errors del passat, com els que vosté mateixa ha descrit.

En eixa mateixa línia, també voldria saber quina és la seua opinió sobre l'existència del consell de la ciutadania que, com vosté sap, vindrà composat per representants d'organitzacions independents i també per persones que vostés triaran, mitjançant un procés, perquè els assessoren.
Creiem, nosaltres, des de Compromís, que serà important per a vostés comptar amb eixe assessorament.
Però voldria conéixer la seua opinió.

Per últim, la llei estableix també un sistema de pesos i contrapesos per a garantir la independència dels mitjans.
¿Creu vosté que eixe sistema és adequat?
¿Com creu que se pot garantir i protegir eixa independència, encara que siga en l'imperi, com vosté ha dit quan ha començat?

Per últim, i per a acabar, els valencians i les valencianes esperem molt d'eixa radiotelevisió valenciana.
Esperem d'ella que siga igualitària, també en el tracte a les comarques i en l'esport, en eixe suport a l'audiovisual valencià, que vosté ha dit que pensen prestar i que està dispost a prestar, i en eixa protecció a la programació infantil que, entre altres, fa moltíssima falta.

Per tot això, enhorabona pel nomenament.
I, si se'm permet, espere que faça gala d'eixes tècniques de negociació de les quals vosté n'és professor, perquè, tal com l'experiència demostra, la negociació en positiu és necessària i una bona passa per a treure projectes endavant.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Correspon el torn al Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula la il·lustre diputada, la senyora Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, president.

Senyor Cutanda, benvingut a esta comissió.

A l'igual que a la resta de les persones que han sigut proposades per esta comissió per a formar part del consell rector, el nostre reconeixement.

Llegint breument el seu currículum, és de veres que podríem dir del seu perfil d'enorme versatilitat, no?
; des d'haver treballat i conéixer a la perfecció els esports, haver escrit contes infantils o un llibre de gastronomia mediterrània (se sent una veu que diu: Â«Eixe està ací.
Â».
Per tant, bé.
.
.

És de veres, pel que vosté ens conta, que ha treballat en la ràdio, en la televisió, també en la premsa escrita.
I, sense dubte, eixe és un element molt positiu per a estar en el Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, que no sols és la tele, que també és la ràdio.

Vosté, en el seu currículum, també parla d'haver prestat.
.
.
, o treballat en la docència.
I parla de les tècniques de negociació, no?

Senyor Cutanda, comptarà amb el nostre recolzament, com la resta de membres proposats per al consell rector.
I estic convençuda que si a eixa capacitat de negociació vosté suma professionalitat, objectivitat i independència, faran una bona tasca en el consell rector per a complir.
I açò és important, no sols el text de la llei aprovada per estes Corts, sinó també l'esperit que hi ha darrere d'ella.

Espere que eixe siga el mecanisme que els impulse, a vosté i a tots els membres del consell rector que eixiran elegits.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Peris.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Popular.
I, per a tal efecte, donem la paraula a l'il·lustre diputat, el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Buenos días, señor Cutanda.

Bueno, en principio, dado que somos el grupo que proponemos, tampoco voy a hacerlo excesivamente largo.
(Se sent una veu que diu: Â«A ver si va a ser el más difícil.
Â» Rialles)

Yo creo que su currículum ha sido ya supervisado e incluso avalado verbalmente por quienes me han antecedido en el uso de la palabra.
Y, por lo tanto, no habría mucho que añadir.

Es evidente que usted tiene una pluralidad de conocimientos amplia, y yo creo que eso, pues, es bueno a la hora de nutrir los futuros contenidos de la nueva radiotelevisión.
Y, de la misma forma, se le ve con un ánimo positivo y de suma para hacer, pues, un trabajo integrador, que es lo que entre todos queremos que sea la nueva televisión.

Yo, simplemente, felicitarle, si finalmente usted sale elegido.
Y, bueno, darle la enhorabuena.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Ara bé el repte complicat de contestar en cinc minuts.

El senyor Cutanda Mansilla:

Vamos a intentarlo, señor presidente.
Creo que lo voy a conseguir, si me permiten ser un poco telegráfico y no quieren muchos detalles.

A ver, señor Montiel -pero, vamos, me sirve para todos-, sobre el tema del deporte.
Le compro todo, le compro todo porque es que lo que usted dice me gusta y, además, es que está en la ley.
Pero no lo compro obligado, lo compro porque me gusta.

Yo he disfrutado mucho los domingos con aquel carrusel que había en Ràdio 9, que teníamos los partidos de primera, los partidos de segunda B, teníamos división de honor juvenil -que eso no se escucha en ningún otro sitio-, teníamos el balonmano femenino…, teníamos un montón de cosas.
Eso me gusta.
Y aquí estoy viendo la cara de Mar Iglesias que, aunque somos de partidos diferentes, hemos estado juntos y me está asintiendo, porque me conoce más… ¡Vamos!
, ¿que yo venga con traje aquí?
, si yo soy de ir con bermudas… Entonces, eso se lo compro.
Y fíjese con qué convencimiento se lo digo.

Luego, sobre el consejo de ciudadanía, he recibido dos preguntas diferentes: una discrepancia del señor Montiel; y, por parte de la diputada…, la señora Álvaro, de Compromís, me pregunta mi valoración.
Fíjese si me gusta, señora Álvaro, que me ha encantado y que lo quiero trasladar al consejo de informativos y no me deja el señor Montiel.
Podíamos encontrar una solución.
A lo mejor, nos llevamos un miembro de ese consejo de ciudadanos al consejo de informativos, no tienen por qué ser todos, pero tenemos que abrir esas cosas.
Que a veces los periodistas creemos que somos el ombligo del mundo, y habrá presentadoras y presentadores muy guapos, pero también los hay gordos, como yo, que por eso podemos escribir de gastronomía.
Entonces, esas cosas hay que saberlas valorar.

Y me ha pedido la diputada de Ciudadanos, señora García, un tema del organigrama.
Si dijera que no lo he pensado, le miento; pero he empezado a pensarlo y, como estoy fuera de las teles, que no desde el mundo universitario, y ya me ha escuchado defender lo que quiero de nuevas tecnologías, hasta que yo no sepa qué nuevas tecnologías quiero hacer no me atrevo a hacer una planilla.
Es que hoy en día todos los estudios están robotizados, de radio y de televisión.
Yo salí cuando entraban los robots, pero eso hay que verlo.

A mí no me asusta, como he leído por ahí a veces que dicen, Â«una plantilla de trescientos es cortaÂ».
¿Corta?
Váyase usted a una cadena privada, cómo trabaja la gente.
¡Ojo!
, respetando y salvando todos los derechos laborales de los profesionales.
Pero, hasta que no nos pongamos a ver con qué tecnología trabajamos, no podemos saber el cálculo de personas que vamos a poder necesitar.
Lo intenté y por eso me paré; o sea… Que a lo mejor lo intenté cinco minutos, pero que sepa que me lo planteé.

Han hablado de la programación infantil.
Creo que ha quedado claro mi apoyo total y convencido hacia ello.

Y han vuelto…, creo que ha sido la señora Peris, cuando me ha vuelto a hablar del tema de la independencia -me puedo haber confundido, porque no he anotado quién lo había dicho-.
Si la independencia de los periodistas es muy fácil, es que tengamos periodistas independientes, que no vengamos intentando colar a uno, a otro, tal.
Y, cuando hablo de periodistas, señores, no hablo solo de lo que ustedes llaman redactores.
Para mí, los técnicos, los cámaras son muy importantes, porque, por mucho que uno esté haciendo un reportaje de maravilla, como el cámara se equivoque y vaya la imagen a verde, esa noticia no se emite.
Y estamos hablando de independencia de todos.

Y, luego, también han citado la palabra Â«errores del pasadoÂ».
No me incomoda para nada.
Yo he tenido la fortuna y la suerte de haber vivido los tiempos bonitos de Canal 9 y Radiotelevisión Valenciana.
El único feo que teníamos era la mala imagen que teníamos en Alicante; pero, por lo demás, eso era jauja, en el buen sentido de la palabra, y todos los miembros de estas Cortes lo apoyaban y todo, y el trabajo está ahí, y nunca se ha hecho nada mal, al menos que yo sepa y bajo mi mandato.

Entonces, en aquella época, yo salí de Canal 9 a finales de 2003, principios de 2004, y les puedo asegurar que de 2000 a finales de 2003 errores del pasado no había.
Es más, éramos líderes de audiencia.
Y no voy a decir cómo éramos porque, si no, a lo mejor se enfada Jorge Bellver; pero, cada vez que perdía el Valencia, la audiencia subía en Alicante, y eso siempre era un detalle que a nosotros nos gustaba.

Pues, muchísimas gracias por su… Es que soy del Levante, señor Montiel; no me haga así con la cabeza, que es que soy del Levante.
(Rialles)

Muchísimas gracias por su confianza.
Y espero que estas divergencias de colores deportivos no afecten para nada luego en la votación de miembros del consejo.

El senyor president:

Molt bé.

Jo crec que ser del Llevant és pràcticament un valor, eh?
O siga que està molt bé, està molt bé.
(Veus.
Se sent una veu que diu: Â«¿Cómo que «pràcticament«?
Â»).
.
.

El senyor Cutanda Mansilla:

Y marca carácter.

El senyor president:

.
.
.
O sense el pràcticament.
(Rialles i veus)

El senyor Cutanda Mansilla:

No quería yo abrir otro debate.

El senyor president:

A part que he de dir que el meu germà és exentrenador del juvenil A del Llevant.

El senyor Cutanda Mansilla:

¡Ah!
, doncs, xarrarem.
(Rient)

El senyor president:

Molt bé.

Falta un quart per a les dotze.
Crec que és un bon moment per a aturar la comissió, incorporar-nos a este acte de condemna que hi haurà a la porta i, a les dotze i cinc, reprendre la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Mercedes Caballero Hueso)

Compareixença de la senyora María Teresa Fernández Martín-Bilbatúa

La senyora vicepresidenta:

(Inoïble) .
.
.
y vamos a la siguiente comparecencia.
La señora doña Maite Fernández, por favor.
(Veus i pausa)

Bé, com estava entre el públic, ja sap un poc com va… Té una intervenció primer de sis minuts i després intervindran els grups; i una segona intervenció per a contestar a les preguntes o a les coses que vullga cada síndic.

Quan vullga, pot començar.

La senyora Fernández Martín-Bilbatúa:

Muy buenos días a todos.

Antes de nada, quiero agradecer a Les Corts la oportunidad que me ofrecen hoy para presentarme ante todos ustedes y, sobre todo, para manifestar mis intenciones ante un proyecto que yo considero que es para todos ilusionante, esta puesta en marcha de un servicio público de radio y televisión en la comunitat.

El artículo 2 de la Ley 6/2016, de 15 de julio, dice que el servicio público audiovisual de titularidad de La Generalitat es un servicio esencial, de interés económico general, necesario para la vertebración y cohesión territorial de la Comunidad Valenciana, así como para el mantenimiento de nuestra identidad como pueblo, nuestra cultura y nuestra lengua, que tiene por objeto satisfacer las necesidades de información, cultura, educación y entretenimiento de los ciudadanos y la sociedad de la comunitat.

Así lo mandatan las Cortes.
Es una respuesta a una necesidad de la sociedad valenciana, no por el interés de un partido o de un gobierno, sino como mandato de los ciudadanos a través de sus legítimos representantes.

Y eso un reto, sin duda, para todos, un proyecto para el que se me ofrece ahora la oportunidad de aportar mi experiencia en el mundo de la comunicación y mi trabajo a lo largo de estos años.
Gracias a quien me ha propuesto y también gracias a quien ha permitido el consenso.

Conocen, creo, mi currículum, pero voy a desgranar rápidamente la experiencia profesional.
He tenido la suerte de poder tocar casi todos los palos en el mundo de la comunicación, la prensa, la radio y la televisión, de conocer el lenguaje de estas tres formas de hacer periodismo.

Pero he tenido, sobre todo, la enorme fortuna de poder desarrollar mi carrera profesional en esta tierra, en Valencia, donde vivo desde el año 1986.
Aquí he encontrado grandes profesionales de la comunicación, con los que he compartido experiencias, horas de vigilia, carreras por llegar donde estaba la noticia, pero, sobre todo, comprensión, ayuda y trabajo en equipo, lo más importante.
Colegas y compañeros todos, de los que he recibido siempre respeto y muestras de afecto, y se lo agradezco.

Llegué aquí, como les decía, en el año 1986, hace ya treinta años, recién licenciada.
Había colaborado tan solo en mi tierra, en Logroño, en la Cadena Ser, como becaria.
Entonces ni siquiera se utilizaba ese término para hablar de prácticas.
Y en Pamplona también, en el gabinete de comunicación de Cruz Roja.

La radio fue mi escuela inicial.
En Valencia comencé en la emisora Radio Color, después pasé por la Cadena Rato y, en el año 1989, entré a formar parte de la plantilla de Antena 3 de radio.
Y en esa radio aprendí a amar esta profesión.
Y en esa primera experiencia radiofónica conté con la ayuda de grandes…, yo creo que los mejores profesionales de esta comunidad.

En 1993 me incorporó a la delegación de Antena 3 Televisión en Valencia como redactora en EGM, en esa época no se distinguía entre periodista y operador de cámara o montador.
Nuestro trabajo abarcaba todo el proceso, desde buscar la información, grabarla, locutarla, editarla.
Fui editora en los informativos, que entonces tenía la delegación, hasta el año 2000.

Con la llegada del nuevo siglo, inicio otra etapa.
Vuelvo a la radio, pero, en este caso, a Ràdio 9.
Conocí lo que significaba entonces trabajar en un medio público, con excelentes profesionales todos ellos.
Aprendí mucho en esa etapa y confío en que también pude colaborar en alguna medida a transmitir bona informació a través de esa radio.

La radio es proximidad, es inmediatez, es imaginación, es un medio que nadie debe ni puede olvidar, y mucho menos nosotros.
Permítanme que ahora mismo en este punto insista en lo imprescindible que es contar con una radio pública.
La televisión es muy importante, sin duda, pero la radio llega a todas partes, en todo momento, desde el primer café matinal.
Es compañera en el trabajo, en el autobús, en los comercios…, nos acompaña siempre allí donde vayamos.

Pero continúo contándoles mi vida profesional.
En el año 2004, mi incorporo a televisión valenciana, primero, en los informativos no diarios, Medi Ambient -el programa, por cierto, más premiado de esta comunitat-; Corts Valencianes, de información parlamentaria; Europa al dia, con las noticias de la Unión Europea y el programa decano, la joya en la programación, Dossiers.

El trabajo de estos equipos, y el trabajo en equipo, sobre todo, permitía realizar excelentes documentales que han servido incluso para mostrar en círculos académicos.

En el año 2007 me nombraron jeja del departamento de informativos.
En esa etapa se puso en marcha el canal 24 horas.
Era un nuevo reto que suponía la apertura de un nuevo canal de información 24 horas, con el mismo personal que trabajaba en el departamento de informativos.
Y una vez más se demostró que la organización y el trabajo en equipo puede con todo.
El esfuerzo y la implicación de redactores, productores, operadores de cámara y equipos, realizadores, iluminadores, los técnicos, permitió superar también este reto.

Fui nombrada en el año 2009, subdirectora de informativos y deportes de la televisión pública valenciana, y en al año 2011 subdirectora de comunicación y marketing en el grupo radiotelevisión valenciana, hasta abril de 2013.

Durante los años 2011 y 2012 formé parte de la comisión de comunicación de la Forta, encargada de coordinar un estudio sobre el papel de las televisiones públicas autonómicas, junto con representantes de la TVG, de Canal Sur y de TV3, una comisión encargada, como decía, de defender el papel de las televisiones públicas autonómicas, ese papel que juegan en la sociedad.

Un último apunte profesional.
En diciembre de 2013 fui nombrada directora general de relaciones informativas y promoción institucional, cargo en el que estuve hasta junio de 2015.

Como ven, soy y me siento, sobre todo, periodista, pero a lo largo de mi carrera también he tenido trabajos de gestión: organizar equipos, preparar programaciones, colaborar en el diseño de nuevas marcas o imagen.

He querido ser escueta y temo que me he alargado en exceso.
A los periodistas se nos pide concisión y muchas veces nos pasamos.
Lo que sí que espero ahora es poder cumplir con el mandato que la sociedad valenciana, a través de Les Corts, me plantea: trabajar por la puesta en marcha de un servicio público de comunicación, un servicio público que debe estar sometido a la crítica, sin duda alguna, pero para el que pedimos… o para el que pido no un cheque en blanco, ni mucho menos, pero sí un margen de confianza y un respeto a las discrepancias.

Les Corts han regulado el marco sobre el que tenemos que trabajar y a el nos tenemos que acoger.
Tenemos la obligación de velar por el futuro, debatir sobre las discrepancias y crear un nuevo y verdadero servicio público de comunicación para potenciar los valores de la comunitat y defender la lengua y la cultura que nos hacen singulares en el conjunto del estado.
Porque la sociedad valenciana se merece tener una radio y una televisión pública donde plasmar los ecos de su economía, su cultura, su industria, su discrepancia política, sus tradiciones y el quehacer de sus pueblos y ciudades.

Creo en este proyecto, no lo duden.
Creo que los valencianos se lo merecen.
Creo que el esfuerzo político y, sin duda, también el esfuerzo económico merece la pena.
No sé si vamos a conseguir hacer una radiotelevisión que guste al cien por cien de los valencianos, pero vamos a trabajar, vamos a debatir y seguro que vamos a conseguir que este nuevo medio de comunicación sea un orgullo para todos los valencianos.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyora Fernández.

És el torn ara de…, les intervencions dels grups polítics, i li done la paraula al síndic del Grup Podem, Antonio Montiel.
Quan vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia.

Moltes gràcies, presidenta.

Buenos días, señora Fernández.

La verdad es que, mire, tenemos una diferencia sustancial.
Nosotros, desde el Grupo Parlamentario Podemos-Podem, hemos hecho todo este tipo en el proceso de recuperación de la radiotelevisión pública valenciana, hemos hecho un tremendo esfuerzo por acercar posiciones y por construir consensos.

El último ejemplo de esa voluntad ha sido el ofrecimiento de renunciar a un puesto, que es un puesto necesariamente provisional, que es el que correspondería a una persona designada por el consejo de la ciudadanía, en aras de buscar la integración de todos los grupos para que este consejo rector saliera elegido con, de nuevo, sin votos en contra.

Lamento que el Partido Popular haya aprovechado…, bueno, no haya entendido el mensaje y haya sostenido su candidatura, porque con independencia de su trayectoria profesional, de su currículum, que es amplio, sí que creo que estábamos haciendo una llamada a una radiotelevisión pública valenciana que sea efectivamente una televisión al servicio de todos y que sea una televisión pública de futuro, pero que sea una televisión que tenga memoria también.

Su trayectoria profesional en el ente presenta muchas sombras, por su…, no ya por el hecho de que usted haya sido directora general, que, bueno, es una designación que hizo el presidente Fabra, y, bueno, es una…, no es una cuestión que nosotros vamos a juzgar, no estamos hablando estrictamente de cuestiones ideológicas.

Estamos hablando de que de alguna forma usted forma parte de lo que es una memoria de radiotelevisión valenciana que es lo que no debe volver a repetirse.
Es la radiotelevisión pública valenciana en la que se produce…, usted forma del equipo directivo en la oscura época de las agresiones sexuales de Vicente Sanz, en los momentos en que se oculta en radiotelevisión valenciana las implicaciones del presidente, expresidente ahora, Francisco Camps, en el caso Gürtel, o en el momento en el que se produce el apagón informativo y la manipulación en relación con el accidente del metro.

Su vinculación directa con los equipos de Lola Johnson o de José López Jaraba son circunstancias que a nosotros nos apartan de la posibilidad de otorgar un voto favorable.
Nosotros pensamos que ese respeto a las discrepancias del que usted habla y que creo que es fundamental para construir una televisión pública de todos y de todas, no se puso de manifiesto, por las informaciones que han aparecido en medios y redes sociales y las que nos están llegando, no se puso de manifiesto en la época en que usted tuvo responsabilidades directivas en los equipos de…, cuando formaba parte de los equipos de Lola Johnson y José López Jaraba.

Lamento mucho decirle que, sin ánimo de seguir trabajando para buscar el consenso, especialmente en puestos como el suyo, en el que solo estamos supliendo una carencia a la espera de que el consejo de la ciudadanía pueda designar legítimamente a un representante, el Partido Popular la haya propuesto a usted.
Yo respeto la propuesta del Partido Popular, pero no puedo votarla.

La senyora vicepresidenta:

Senyor Montiel…

El senyor Montiel Márquez:

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Té ara la paraula el diputat del Grup Ciudadanos, Antonio Subiela.
Quan vullga.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidenta.

Buenas tardes, señora Fernández.

Mire, usted ha formado parte de radiotelevisión valenciana desde su inicio casi.
Usted era responsable cuando teníamos una televisión con grandes audiencias y también fue responsable cuando teníamos una televisión que no la veía nadie.

Yo era de los pocos que veía todavía los informativos, en los últimos informativos… Y realmente no es que se dijera…, es que yo lo veía que realmente eran prácticamente un documental del gobierno y luego al final había algo de deportes.

Usted ha sido responsable en una…, en unos servicios de informativos, durante un montón de años, de los que aquí en Les Corts hemos hablado de grave manipulación por los gobiernos de turno.

Entonces, a mí también…, yo tengo unas dudas que me gustaría que me resolviera usted.
¿Qué piensa de lo que le acabo de comentar?
¿Qué piensa de esa pérdida de audiencia que hubo durante todos estos años?
¿Qué piensa de los comentarios de manipulación o las informaciones de manipulación que aquí hemos hablado?

¿Trasladaría usted la estructura de aquella radiotelevisión valenciana y la forma de trabajar de aquellos informativos a la nueva corporación valenciana de medios de comunicación?

Y, por último, aquí hemos estado hablando en todo momento de buscar una televisión, unos candidatos con independencia, con pluralidad.
Y es inevitable ver una vinculación muy importante de usted con el Partido Popular.
La última designación como directora general de relaciones informativas así también lo marca.
Para nada entiendo que tiene que vincular eso su capacidad y su trayectoria y su profesionalidad.

Pero sí me gustaría preguntarle si usted cree que de alguna manera da una imagen de suficiente independencia, de suficiente pluralidad a la ciudadanía cuando venimos de un cierre tan abrupto de una radiotelevisión, por los motivos que se cerraron, y, bueno, la sociedad está especialmente sensible con el sector político y con lo que hacemos en el sector político y con esa imagen que damos…, que hasta ahora damos los políticos de manipulación, de falta de…, de enchufismo.
Y nos da la sensación o tenemos la sensación de que, bueno, de que igual, no sé, es complicado, creo que me está entendiendo.
Si usted de alguna manera me podría rebatir esa sensación que tenemos de una excesiva vinculación suya al Partido Popular.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Subiela.

Ara és el torn del diputat, del síndic del Grup Compromís Fran Ferri.
Quan vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia, senyora Fernández.

Vaja, els dos companys de comissió que m'han precedit en la paraula han fet un repàs ja del que és el seu currículum, la seua vinculació a les etapes més dures i més obscures i més denunciades per l'oposició de Radiotelevisió Valenciana.
Vosté sap que fa poc ací va haver-hi una nova comissió sobre l'accident del metro.
Una comissió en la qual va haver un dictamen, un dictamen que deia algunes coses.
A mi m'agradaria llegir primer una part del seu currículum i després passar a llegir unes conclusions del dictamen.

En el seu currículum vosté va estar entre el 2004 i el 2007 Â«jefa de sección de informativos no diarios, dirección, coordinación y control de personal y contenidos de programas informativos no diarios, Corts Valencianes, Medi ambient, Europa al dia y el programa decano TVV Dossiers.

La conclusió del dictamen del metro, que coincidix amb l'etapa en què vosté va ser cap de secció, diu el següent: Â«El Consell va orquestrar des del primer moment una estratègia política i comunicativa sobre l'accident, sostinguda en el temps per a imposar una única i inalterable veritat.
Hi havia una estratègia comunicativa orquestrada dels directius de televisió valenciana amb la presidència de La Generalitat per al tractament informatiu de l'accident.
Televisió valenciana va oferir informació esbiaixada i no contrastada amb altres fonts, incomplint el deure d'informació dels mitjans públics valencians, vulnerant el dret de la ciutadania valenciana a rebre informació veraç i objectiva.
Â» I per últim diu: Â«La informació donada per televisió valenciana es va sotmetre als interessos polítics i partidistes del Partit Popular.
Â»

M'agradaria saber -perquè el vot depén d'això, no?
- què opina vosté d'açò i quin va ser el seu paper en tota esta etapa, obscura -diria jo- de la televisió valenciana?
I també una pregunta -parlant de manipulació i sobre l'accident del metro- quina responsabilitat tenia vosté en el programa Vagó 3736?
Era una responsabilitat directa?
Perquè és un dels programes que, precisament, en el documental 0 Responsables senyala com una de les manipulacions que es va dur a terme en Canal 9 durant eixos dies.

Bé.
Jo he preguntat ja a totes les persones precedents, que l'han precedit a vosté en la paraula ahí en la compareixença, sobre com valoren eixa radiotelevisió valenciana que va perdre gran part de l'audiència de la població valenciana, sobretot, a partir d'un determinat moment en què la gent va desconnectar de la televisió.
?
Vosté, a què creu que va ser deguda esta desconnexió?
I nosaltres sospitem que era també per eixa manipulació, eixe partidisme del qual es feia goig en la televisió pública.
I també preguntar-li, des del seu punt de vista, com creu que des del consell rector es podia actuar perquè tot això no torne a passar.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Ferri.

Té ara la paraula en nom del Grup Socialista la diputada portaveu Rosa Peris.
Quan vullga.

La senyora Peris Cervera:

Gracias, presidenta.

Señora Fernández, bienvenida a esta comisión.

Como con el resto de los comparecientes, quiero manifestar que desde el Grupo Socialista vamos a votar todas las propuestas porque son fruto del acuerdo y de los consensos mayoritarios adoptados.
Quiero además dejar claro que en nuestro grupo no vamos a practicar vetos pero, quiero recordar además, que el compareciente anterior -el señor Cutanda- ha dicho que para que la televisión sea pública, autónoma, independiente, lo más importante es que tenga a periodistas independientes.

Pero también es el caso que en su nombramiento no estamos eligiendo a una directora de informativos sino a una representante del consejo de ciudadanía.
Y que si así lo decide esta cámara, usted va a ser en el consejo rector la voz en representación de ese consejo de ciudadanía.
Por lo tanto, vamos a tener que adoptar otros registros.

Yo creo, además, como he dicho en las anteriores comparecencias, que es importante recordar los consensos y los acuerdos mayoritarios que hemos ido adoptando durante estos meses para levantar este proyecto, el proyecto de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.
Y nos gustaría que esos acuerdos y esos consensos se siguieran manteniendo.
Es cierto que su nombre es la propuesta que ha hecho el Partido Popular.
Ellos, con el currículum sabrán por qué, entre muchos nombres, es usted la elegida.

Y, por último, simplemente decirle que usted nos pedía un margen de confianza.
Estoy convencida de que ese margen de confianza puede tenerlo de esta comisión para representar al consejo de ciudadanía.
Y terminaré diciendo que nuestra posición será respetar la propuesta que ha hecho el Partido Popular.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyora Peris.

Ara té la paraula el representant del Grup Popular, el diputat don Jorge Bellver.
Quan vullga.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, senyora Fernández, benvinguda i moltes gràcies per haver acceptat ficar la seua experiència i la seua capacitat al servei d'este nou model de radiotelevisió valenciana.
Un model que té molt a vore en el model que va definir el Partit Popular en la Llei 3/2012.

Dir-li, quan se parla ací de la pèrdua d'audiència en Canal 9, doncs, possiblement tots estem oblidant les compareixences dels experts al llarg del procés de participació ciutadana, quan tots ells parlaven de la pèrdua d'audiències en totes les televisions públiques, no a Espanya sinó a nivell europeu, i parlaven del sistema públic de radiotelevisió europeu com un sistema esclerotitzat que estava portant a la pèrdua d'audiències en totes i cadascuna de les televisions públiques europees.
Per tant, voler fer d'esta una qüestió exclusiva de Canal 9 és, no només fals, sinó que a més tendenciós d'acord amb les compareixences que hi ha hagut al llarg de tot el procés de participació per a l'elaboració d'esta llei.

Si el Partit Popular ha comptat amb vosté des del primer moment no és per la seua afiliació -que no sé quina és, ni me preocupa-, ho ha sigut per la seua capacitació.
Perquè vosté, quan s'incorpora a col·laborar en el govern del Partit Popular ho fa en la seua condició de professional que venia de, doncs en este cas, del món privat de la comunicació i els mitjans de comunicació.
Però vosté s'incorpora a eixe projecte -com li dia- per la seua capacitació a més o amb independència del que vullguen dir uns altres.

I el fet d'haver treballat en Radiotelevisió Valenciana, des del nostre punt de vista, no és que no la inhabilita, com no inhabilita a ningun treballador o a ninguna persona que haja estat col·laborant en eixe projecte de servei públic.
Al revés, el que està fent vosté en este cas -i això li ho agraïx el Partit Popular- és ficar una experiència acumulada al llarg de molts anys al servei de la televisió valenciana.

I jo ja, per últim, la veritat és que continuar desgraciadament hui -no ho han fet tots els grups afortunadament-, però continuar fent ús de qüestions que, des del meu punt de vista, no deurien d'haver-se tret en esta comissió i, en concret, vindre ací a denunciar l'apagada informativa de l'accident del metro o la seua vinculació en eixa etapa obscura, i el tractament de la informació.
.
.
I qui ho diu és qui ha ficat en marxa una comissió d'investigació a la qual ni tan sols l'han convocat a comparéixer.
No és que no l'han responsabilitzat, ni tan sols han pensat que vosté havia de comparéixer en eixa comissió.

Per tant, desgraciadament estan fent els grups parlamentaris, alguns grups parlamentaris -des del meu punt de vista- un ús absolutament sectari i partidista d'esta qüestió.

Per tant, i amb açò ja acabe, senyora presidenta, senyora Fernández, agrair-li de nou el que vosté haja acceptat -com li deia- ficar la seua capacitació, ficar la seua experiència al servei d'este nou projecte.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Bellver.

Ara és el torn, altra vegada, de la compareixent.
Tens cinc minuts però.
.
.
, sí, intentar respondre a tot sense problemes.
Gràcies.

La senyora Fernández Martín-Bilbatúa:

Moltes gràcies.

Bueno, creo que en este caso, en mi caso en concreto, me están pidiendo responsabilidades, lógicamente.
Formé parte de un equipo directivo en un momento muy concreto en Radiotelevisión Valenciana.
Tengo que decirles -por ir por partes- en el momento del metro yo no tenía salvo la responsabilidad de la jefatura de los informativos no diarios y el programa Dossiers que se hizo no fue un Dossiers sino un especial informativo.
No tenía responsabilidad en ese momento.

En cualquier caso, sí que es cierto que, bueno, todos cometemos errores, podemos hacer un análisis sosegado o iracundo, como queramos, de cómo han sido las cosas, pero desde luego para corregirlas, con intención de corregirlas no de encallarnos y de quedarnos en lo mal que se hizo para no sacar conclusiones positivas, para no sacar nada en claro.
Tenemos la obligación de que esta nueva radiotelevisión valenciana nazca bien, crezca y sea un referente para todos los valencianos y un orgullo para toda la sociedad valenciana.
Tenemos la obligación de poner en marcha una radio y una televisión pública.

Yo me considero independiente, yo me considero una persona independiente.
No tengo afiliación política.
Ustedes me podrán decir, Â«pues ha estado usted en muchos sitiosÂ».
Sí, no tengo afiliación política.
Y quienes me conocen saben que a mí me gusta, sobre todo, escuchar y que me gusta debatir y que me gusta contar con la opinión de quienes trabajan conmigo, quienes trabajan a mi lado.
Yo he trabajado con mucha gente, con muchos equipos en medios públicos y en medios privados y sobre todo me ha gustado el trabajo en equipo.
Y por eso me parece importante remarcar -he intentado remarcarlo durante todo el tiempo- el trabajo en equipo.

Y el trabajo en equipo de estas Corts también.
La posibilidad de llegar a acuerdos y consensos y de aprender, no eludir el pasado, evidentemente, ni renunciar a corregir errores.
En absoluto.
Ni cheques en blanco, no.
Pero, demos un paso hacia adelante.
Sepamos qué es en lo que nos hemos equivocado.
Lo llevamos en la mochila, los errores los llevamos en la mochila.
Pero que eso nos sirva, no para detenernos sino para seguir adelante.

Les vuelvo a pedir -me lo han otorgado y han sido muy amables- el margen de confianza.
Y yo creo, espero y confío en que podamos, entre todos y con la fuerza de todos, poder llevar esto adelante, porque es un trabajo muy importante.
Cuesta mucho esfuerzo político -que ustedes están demostrando- y cuesta mucho dinero.
Mucho dinero que sale de todos los valencianos.
No puede salir mal.
No nos la podemos jugar.

Ustedes tienen la última palabra en decidir quienes debemos ser las personas que formen parte de ese nuevo proyecto.
En sus manos está decidir quienes debemos estar ahí.
Yo lo único que pido, y lo pido con absoluta sinceridad y quienes me conocen lo saben, es que arrimemos todos el hombro y de verdad trabajemos en equipo.

La senyora vicepresidenta:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyora Fernández.

Compareixença de la senyora María Dolores Navarro Giménez

La senyora vicepresidenta:

Passem ara a la següent compareixença i cridem per a això la senyora María Dolores Navarro.

Bé, ja coneix el procediment.
Quan vullga té la paraula la senyora María Dolores Navarro Giménez.

La senyora Navarro Giménez:

Bueno, pues buenos días a todos y a todas.
Y si no les importa yo voy a leer mi intervención.

En primer lugar, decir que nos corresponde ocupar provisionalmente la representación de los trabajadores y trabajadoras en el Consejo Rector de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.

Como ya se ha informado a esta cámara, esta representación provisional la ejerceremos de manera rotatoria los sindicatos representativos en el sector público instrumental de La Generalitat, es decir, UGT, Comisiones e Intersindical Valenciana, correspondiéndole el primer turno a la Unión General de Trabajadores.

Nuestra incorporación al consejo rector nace de la Ley 6/2016, de 15 de julio, de La Generalitat, del servicio público de radiodifusión y televisión de ámbito autonómico y de titularidad de La Generalitat.

Por tanto, nuestra obligación y nuestro compromiso es cumplir la norma y observar los principios establecidos en el artículo 5 de la ley para la prestación del servicio público, así como ejercer las competencias y funciones establecidas por el artículo 16 del texto legal.

El compromiso de cumplimiento de esos principios, funciones y competencias debe ser el marco general que guíe nuestra actuación en el consejo rector.
Ahora bien, la representación que nos trae aquí, la de las trabajadoras y los trabajadores, determina también lógicamente el norte hacia el que preferentemente dirigiremos nuestros pasos, hacia donde estarán encaminadas prioritariamente nuestras propuestas y nuestras aportaciones.
Así, nuestro compromiso se puede concretar en las siguientes cuestiones.

En primer lugar, y aunque parezca algo muy genérico, nos interesa aportar iniciativas que favorezcan el avance hacia una radiotelevisión plurales y de calidad, empeñadas en el servicio público desde los intereses de las valencianas y los valencianos.

En segundo lugar, la representación sindical llega al consejo rector con el compromiso de continuar defendiendo los intereses de las trabajadores y trabajadores despedidos como consecuencia del cierre arbitrario de la antigua radiotelevisión valenciana.

Venimos aquí con el compromiso de representar aquella plantilla liquidada en la antigua empresa, pero también venimos a representar intereses generales de todas las trabajadores y trabajadores.

Por ello nos proponemos velar por la aprobación por parte del consejo rector de condiciones laborales y retributivas justas y equilibradas.
En este sentido, esas condiciones laborales y retributivas que se establezcan provisionalmente hasta la firma del primer convenio colectivo de la nueva corporación deberían respetar lo pactado en el octavo convenio colectivo de radiotelevisión valenciana firmado en 2008 y ello, en todo caso, aplicando las necesarias y justas actualizaciones tanto en materia de relaciones laborales en general como en materia salarial en particular.

Este planteamiento lo hacemos desde la consideración de que el arbitrario cierre de la antigua radiotelevisión valenciana no puede ser aprovechado como excusa para devaluar las condiciones de trabajo en el sector público audiovisual.

Otra preocupación que llevaremos al consejo rector es la de los criterios de conformación de la primera plantilla de la corporación.
La contratación temporal debe hacerse desde el respeto a los acuerdos que conforman el expediente de regulación de empleo que en 2014 liquidó la plantilla de radiotelevisión valenciana.

El respeto a lo pactado en espera de futuras resoluciones judiciales encuentra su justificación en la vinculación legal que existe entre radiotelevisión valenciana y la nueva vinculación que viene avalada por el artículo 18 de la Ley 27/2014, del impuesto de sociedades.

Pero, además de determinar la obligación que la nueva empresa tiene de cumplir los acuerdos del ERE, esta vinculación societaria nos conduce a un escenario que si bien es formalmente legal genera una situación de injusticia material.
Se trata de la obligación de tributar en la declaración del IRPF por la indemnización percibida en su día por parte de los miembros de la anterior plantilla que ahora lleguen a ser contratados con carácter temporal por la nueva corporación.

Esta tributación, con atenerse a la ley, genera la situación de facto de que algunos trabajadores y trabajadoras van a ver menguada su indemnización si acceden a la nueva corporación.
Se puede considerar que, al fin y al cabo, quienes ingresen alcanzarán uno de los bienes más preciados para un trabajador: un puesto de trabajo, pero si ese puesto de trabajo es temporal nos podemos encontrar con que estamos pidiendo un esfuerzo excesivo a quienes accedan temporalmente a la corporación desde la anterior plantilla para poner en marcha los nuevos servicios públicos de radio y televisión.

La justicia material en esta cuestión se podría alcanzar a través de unos procesos de selección de personal que compensen adecuadamente la experiencia previa y las condiciones contractuales particulares en la antigua empresa radiotelevisión valenciana.
Es una cuestión compleja que Les Corts dejaron fuera de la ley derivando su resolución al consejo rector.
Debemos pues abordar y no rehuir el problema.

Otra cuestión que como a representantes sindicales nos preocupa y nos va a ocupar preferentemente en el consejo rector es la de la generación de contenidos.
Pensamos que la nueva empresa debe, de acuerdo con los principios inspiradores de la ley, generar como producción propia todos los contenidos informativos y aquella parte de los contenidos de entretenimiento y divulgación que puedan ser considerados como de servicio público.

En cuanto a la producción ajena debe promoverse y contratarse con criterios empresariales de promoción del sector audiovisual valenciano, sin olvidar los condicionantes legales que generan también derechos para personas y empresas con sede fuera de nuestro territorio.
Pero, en todo caso, los esfuerzos deben ir dirigidos a dinamizar el sector audiovisual valenciano.

En cuanto a los contenidos informativos y de programas de debate y opinión se deben cumplir escrupulosamente los principios constitucionales y, en especial, los determinados por los artículos 18, derecho a la intimidad, y 20, libertad de expresión e información, así como los principios de igualdad de protección de la juventud, la infancia, la igualdad efectiva de mujeres y hombres, la no discriminación por razón de sexo, raza, religión e ideología; en suma, una televisión plural, comprometida con la información veraz y los principios constitucionales.
Estos planteamientos comportan también el respeto escrupuloso del derecho de acceso de los grupos u organizaciones representativos de la sociedad valenciana.

En suma, velaremos por el cumplimiento de los principios establecidos en el artículo 5 de la ley, y especialmente nos dedicaremos también a velar por la promoción de las cuestiones que dan una justificación definitiva a la existencia de medios audiovisuales públicos.
Se trata de velar porque la nueva corporación fomente la defensa de la identidad, la cultura, la historia, las tradiciones y la lengua del territorio, sin olvidar que tenemos entre las manos una potente herramienta para la difusión del conocimiento y, en especial, para el fomento de la otra lengua oficial: el castellano, y ello desde el respeto a la ley que establece la preferencia del valenciano como lengua vehicular de los medios públicos de La Generalitat.

Por supuesto, asumimos también en el compromiso de cumplir con rigor las competencias y las funciones que el artículo 16 de la ley atribuye al consejo rector.

Por último, y en cuanto al cumplimiento de las condiciones que, de acuerdo con el artículo 13.
4 de la ley, han de cumplir las personas que se integren en el consejo rector, tanto esta representación como las personas propuestas por los otros dos sindicatos representativos, cumplimos sobradamente las condiciones de experiencia de gestión en el ámbito de la comunicación y la cultura que la norma exige.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señora Navarro.

Vamos a pasar, ahora, a las intervenciones de los grupos.

Es el turno del síndic de Podemos, el señor diputado, Antonio Montiel.

Quan vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Gracias, presidenta.

Muchas gracias, señora Navarro.

Bueno, ha leído usted su intervención pero, bueno, entiendo que era forzado al tener que hablar en nombre de las tres fuerzas sindicales y tejer los consensos para representar a fuerzas sindicales plurales que, evidentemente, siempre exige este rigor.

Le agradezco su intervención, yo creo que coincido con las motivaciones o las cuestiones en las que la representación sindical viene para trabajar y para hacer énfasis en el consejo rector.
Me parece muy importante que no se desvincule la función de defensa y de representación de los trabajadores y extrabajadores tanto de la antigua radiotelevisión como también de la preocupación por las condiciones de trabajo de los nuevos trabajadores de radiotelevisión valenciana, e incluso de los trabajadores y trabajadoras del sector audiovisual.

Pero me parece especialmente importante también asumir ese deber de velar por los intereses generales.
Creo que los sindicatos del siglo XXI son organizaciones que ya no son solo esas organizaciones de defensa corporativa, estricta de su sector, de un sector profesional o de los trabajadores en general sino que, además, también presta un servicio de reflexión colectiva y de acción positiva en defensa de intereses que son mucho más generales y abiertos.

Me parece muy importante su compromiso, el compromiso de las fuerzas sindicales a las que usted representa, con la idea de la defensa de los derechos constitucionales de información veraz y también de respeto al derecho a la comunicación, acompañado del derecho a la intimidad.
Creo que la televisión es una herramienta demasiado potente como para dejar que sus contenidos, la programación estén al albur de las audiencias o de los magos del márquetin audiovisual que al final, en ocasiones, trasladan imágenes que no se corresponden sino que deterioran los valores constitucionales.

Y, luego, me parece muy importante también el compromiso que ustedes expresan con el fomento de la defensa de la integridad de la cultura, la lengua.
A mí me gustaría, además, fíjese qué es raro, ¿no?
, le voy a decir también que me gustaría que en esa lógica del interés general contribuyéramos a crear una cultura de un gran acuerdo social para salir juntos de la crisis.

Creo que los tiempos han generado a muchos autónomos forzosos, los tiempos también han dado lugar a que muchísima gente se lance a la emprendimiento, los tiempos han dado lugar también a que muchas de nuestras pequeñas y medianas empresas tradicionales desarrollen una capacidad imaginativa muy grande.

Creo que hay que dar la impresión de que trabajadores y trabajadoras somos todos, de que para salir de la crisis, para poner a la comunidad en mejor disposición hay que fomentar también una vía, que es la del diálogo social y la de construcción de un proyecto compartido.

Y ahí, precisamente, el tejido audiovisual es un ejemplo de esas pequeñas y medianas empresas valencianas que han hecho un gran esfuerzo de adaptación a circunstancias muy difíciles y espero de ustedes que también colaboren en transmitir esa imagen.

Gracias.

(Ocupa la presidència el president, senyor Marc Pallarès Piquer)

El senyor president:

Moltes gràcies.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.

Donem la paraula al diputat, el senyor Antonio Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señora Navarro.

No dudo de que cumplan sobradamente las exigencias que presenta la ley pero estaría bien que hubieran presentado a lo mejor el currículum.

Más que nada si nos puede indicar, hacer una pequeña indicación de por qué ha sido usted elegida por su entidad sindical para representar.
Bueno, pues, seguro que no tenemos ningún problema pero creo que sería también de derecho ya que todos los componentes lo han hecho, pues, presentarnos sus credenciales por decirlo de alguna manera, ¿no?

Mire, desde luego, su presencia es esencial en el consejo rector, los derechos de los trabajadores y desde luego los derechos de los extrabajadores porque es un tema, no nos olvidemos que no está cerrado, tiene que estar presente, tiene que estar defendido porque, además, su aportación creemos que va a ser muy importante porque se prevén situaciones laborales muy complicadas por lo que usted ha comentado, por esa vinculación directa que hay entre la antigua radiotelevisión y la nueva.

Nosotros lo hemos avisado una y otra vez que prevemos un futuro complicado si no es por las resoluciones de la audiencia, o las posibles resoluciones de la audiencia posterior a esa vinculación que usted dice, esa continuidad de empresa que pueda haber y que desde luego los extrabajadores tendrán que velar por sus derechos que existen y existirán.

Por lo tanto, no más, simplemente darle la enhorabuena y desearle toda la suerte del mundo en este proyecto.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

És el torn, ara, del Grup Parlamentari Compromís.

Donem la paraula a la il·lustre diputada, a la senyora Mònica Álvaro.

El senyor Álvaro Cerezo:

Senyora Navarro, vosté és la persona proposada pels sindicats i des de Compromís.
Això és aval més que suficient, no li càpiga dubte d'este aval ni a vosté ni a les persones que li continuaran en el càrrec.

Creiem més que necessària la seua presència en el consell rector i ens congratulem de la seua proposta de nomenament.

Té per davant una difícil tasca, la defensa de les persones que veritablement són les ànimes de l'entitat però també engrescadora, i pel que observe i he escoltat una tasca molt definida -com vosté ha descrit- i amb objectius concrets i també immediats.

Em reitere en eixa consideració inicial, i des del nostre grup pensem que la seua presència és més que necessària en este consell rector i -com li he dit abans- li ho posarem fàcil ara i després.

Gràcies per eixe compromís, per engegar una tele i una ràdio, un ens audiovisual plural, igualitari, en valencià, equitatiu i, sobretot, espere que siga més nostre, de tots els valencians i valencianes, de les persones que treballem, de les persones que treballaran, de les persones que estarem a l'altre costat i li desitgem el millor.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Correspon, ara, el torn al Grup Parlamentari Socialista.

Donem la paraula a la il·lustre diputada Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Moltes gràcies, president.

Señora Navarro, bienvenida a esta comisión.

Como decía mi compañera de Compromís, el hecho de que usted esté aquí en nombre tanto de UGT, de Comisiones, como de Intersindical, las tres centrales sindicales con mayor representatividad en la Comunidad Valenciana, es más que aval suficiente y, sin duda, su trayectoria -como la de los sindicatos- en defensa de los derechos de los trabajadores.

Es cierto que en la ley ha habido un interés por parte de los grupos de articular mecanismos para proteger hasta donde podíamos los derechos de los futuros trabajadores y trabajadoras, no solo de dentro de la corporación, sino también de aquellos trabajadores con los que la corporación -la radio y la televisión- contraten.
Porque veníamos de una situación -y así ha sido denunciado en muchas ocasiones- de precariedad laboral, de no cumplimiento de las condiciones laborales, hasta incluso de recogerse en los contratos con la televisión condiciones que luego no se cumplían en relación a los trabajadores.

Y, en ese sentido, hemos hecho, hasta donde hemos podido, la parte de proteger o de intentar proteger y garantizar que esos derechos sean intocables.
Pero es cierto que a todo el consejo rector, y sin duda a usted en representación de los sindicatos, le corresponde una tasca compleja.
Porque la puesta en marcha de la nueva corporación requiere, sin duda, de la contratación de mujeres y hombres para sacarla adelante.

Como alguien ha dicho, creo que lo ha dicho usted, no hay que rehuir, hay que enfrentarse.
Tenemos un conflicto laboral.
Vamos a ver cómo se resuelve y, en ese sentido, tenemos plena confianza en lo que puedan ustedes hacer.

En cualquier caso, estoy convencida de que su trayectoria y el sentido común, la defensa de los intereses generales, la trayectoria de todos los sindicatos en la defensa de los derechos laborales es un elemento fundamental que regirá su trabajo y que estoy convencida que dará buenos frutos.
Por lo tanto, no tengo que reiterarle el apoyo de mi grupo, va…, de suyo contando con el apoyo de las centrales sindicales que hoy usted aquí representa.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Peris.

És el torn ara del Grup Parlamentari Popular.
Donem la paraula a l'il·lustre diputat senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señora Navarro.

En primer lugar, desde el Grupo Popular, felicitarla por su designación.
Usted tiene un aval de peso, una confianza máxima por parte de las centrales sindicales que han acordado que usted hoy esté aquí y que presumiblemente usted vaya a representarnos en el futuro consejo rector.

Es cierto que, como ha dicho mi compañero de Ciudadanos, al no tener el currículum, a diferencia del resto de personas que comparecen aquí, pues, hombre, se hace más difícil entrar a valorar algunos aspectos más personales y particulares y, entonces, hay que ir, dijéramos, un poco a los principales de la ley, ¿no?
Y los principales de la ley son un poco los que usted ha esbozado.

A mí me ha parecido interesante fundamentalmente, y más viniendo de la representación que usted ostenta, pues esa defensa a ultranza de los derechos de los trabajadores, ¿no?
Pero sí que me gustaría que intentara dar algún paso más.
Usted ha dicho textualmente: Â«Continuar defendiendo los derechos de los extrabajadores.
Â»

Es cierto que, con la nueva ley, los extrabajadores han tenido en su máxima expresión el título de ex, porque ya van a dejar de ser.
.
.
, nada.
No se contempla para ellos ninguna particularidad especial.
Me gustaría, entonces, por tanto, en primer lugar, que me dijera: ¿cómo va a seguir defendiendo esos derechos de los extrabajadores cuando choca con una realidad que es esta ley?
¿En qué medida?
¿Cómo?
¿Cómo se articularía eso?

En segundo lugar, y dado que usted ha acentuado bastante en su intervención el hecho de los trabajadores, bajo su punto de vista, ¿la nueva radiotelevisión con cuántos trabajadores debería contar?
Bajo también su punto de vista, y dada la defensa que quiere hacer de esos extrabajadores, de ese total, ¿cuántos considera que deberían ser extrabajadores y cuántos no?
Son algunas cuestiones que yo creo que usted ha intentado dibujar y yo le pido un poco de concreción.

Nada más.
Muchas gracias.

La senyora Navarro Giménez:

Muchas gracias.

Ahora, ya, sin papeles ni discurso delante, voy a contestar a lo que se me ha ido preguntando.
Lo he escrito un poco, igual me sale en plan deslavazado, pero voy a intentar concretar a lo que ustedes me han planteado.

Tengo que ser absolutamente franca.
Es decir, estoy abrumada.
Yo era secretaria general de la federación de servicios y el 27 de junio fui elegida secretaria general de la federación de servicios para la movilidad y la ciudadanía, que es consecuencia de la fusión de dos grandes federaciones de UGT, la federación de servicios.
Como ustedes saben, habrá tres federaciones: industria, servicios públicos y servicios privados.
En cualquier caso, antes Radiotelevisión Valenciana estaba en mi federación y, por lo tanto, ahí se mantiene.

Estoy abrumada, como he dicho, pero -y esto va un poco también con el tema del currículum y del perfil- no voy a rehuirlo, yo llevo en la Unión General de Trabajadores veinticinco años.
Yo soy una sindicalista.
Soy de clase obrera, o sea, mi trabajo es pelear por los derechos de los trabajadores y las trabajadoras en sectores muy duros.
Llevo trabajando en temas tan complejos como la limpieza y las camareras de piso desde hace mucho tiempo.
Ahí hemos combatido mucho para elevar las condiciones de los trabajadores y las trabajadoras.

Sé que las condiciones laborales de los trabajadores de la tele no tienen nada que ver con el mercado sobre el que yo actúo a diario, pero también es verdad que para tener ciertos servicios de calidad tenemos que tener buenos profesionales.
Hemos retrocedido veinte años en el tiempo en las condiciones laborales y yo creo que tenemos todo el derecho de intentar avanzar en mejorar y recuperar esas condiciones.

Soy estudiante de relaciones laborales y recursos humanos.
Estoy en segundo, tengo cuarenta y cinco años.
Mi currículum está en mi vida personal.
No está en mi vida profesional.
En mi vida profesional he ido, como he dicho, trabajando desde el año noventa, y donde estoy lo he conseguido a base de esfuerzo y me imagino que por el reconocimiento de mis compañeros en cuanto a la forma de trabajar y de reunir una serie de valores que ellos consideran importantes para estar al frente de una federación.
Con esto me quito complejos también, que era una cosa que tenía ahí, porque la prensa me preguntaba y siempre te da un poco de vértigo, porque te vas a codear con gente de universidades, con gente.
.
.
, catedráticos, con gente con titulación, pero no me acompleja porque sé cuál es mi función, cuál es mi espacio, qué es lo que tenemos que hacer.
Voy a trabajar con las otras dos organizaciones sindicales, con Comisiones Obreras, con la Intersindical, y yo creo que el consejo rector va a tener mucha suerte de tener al servicio del consejo rector a tres organizaciones sindicales, con todo su aparataje, todos sus instrumentos y todos sus técnicos al servicio de intentar aportar lo que podamos en el espacio que a nosotros nos corresponde, teniendo muy claro cuál es.

Y no sé si me dejo algo más.
Nosotros, con respecto a la plantilla, que es una pregunta compleja de responder, lo he dicho más o menos antes, queremos servicios de calidad.
¿Cuánto de calidad en los servicios?
Pues eso responderá el número de plantilla que sea necesaria.
Nosotros pactamos un ERE, hicimos lo que teníamos que hacer en aquel contexto.
Ahora la situación ha cambiado.
Pero también quiero recalcar que vamos a trabajar intentando conciliar los intereses de los extrabajadores de Radiotelevisión Valenciana -porque yo creo que eso está ahí y no lo podemos obviar, está en el acuerdo, en una disposición de ese ERE que firmamos- con los intereses de los desempleados, que existen estudiantes en el sector de medios de comunicación, que estamos hablando de que se pueden crear puestos de trabajo -en torno a los 3.
500 puestos de trabajo- en ese sector en concreto.
Y ahí tenemos que estar.
Somos un sindicato de clase.
Nuestro trabajo es conciliar, llegar a acuerdos y vamos a intentar hacer bien nuestro trabajo.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Senyora Navarro, reiterar-li una altra vegada les gràcies per la seua compareixença.

I passaríem ara a la següent compareixença.
Cridem, ara, la senyora Mar Iglesias García.
(Veus)

Compareixença de la senyora Mar Iglesias García

El senyor president:

Donem la benvinguda a la senyora Iglesias.
Ha estat durant el matí acompanyant-nos i ha pogut comprovar el funcionament.
Per tant, sense més preàmbuls, li donem els sis minuts, i uns sis minuts que són flexibles i que tampoc passa absolutament res si s'excedix una miqueta.

La senyora Iglesias García:

Moltes gràcies.

Bon dia.

En primer lloc, vull agrair la invitació i l'oportunitat de comparéixer ací avui en aquesta comissió parlamentària.
Per la brevetat.
.
.
, -sí, no es preocupe- per la brevetat de la compareixença, els parlaré, en primer lloc, de quin és el model de radiotelevisió que voldria per als valencians i valencianes.

En segon lloc, explicaré que puc aportar jo des de la meua experiència professional i acadèmica per a fer possible que eixe model siga realitat o que, almenys, s'aprope a eixe model.

Abans, sí que vull fer un agraïment als companys i companyes de la comissió d'experts en comunicació de les universitats valencianes, tot el que he aprés gràcies a ells quan hem estat redactant eixe informe que vostés ja coneixen, Â«Bases per a la renovació de l'espai comunicació valencià i la restitució del servei públic de radiotelevisióÂ».

Però no es preocupen que no vaig a fer-los un resum d'eixe informe.
No tindria sentit.
Ací vinc hui a títol personal i apuntaré només algunes pinzellades, algun trets que considere bàsics del que jo pense com a periodista, com a acadèmica i, també, com a valenciana.

En primer lloc, vull destacar que la restitució del servei públic de radiotelevisió valenciana és bàsic.
Eixa restitució és bàsica per a garantir la revitalització del sector audiovisual valencià.
I també és essencial per a garantir el pluralisme informatiu i la visibilitat de la riquesa social, cultural i política de la nostra comunitat.

Així, pense que cal entendre el paper dels mitjans de comunicació públics com un instrument de defensa dels drets fonamentals en una societat democràtica.
I també pense que han de ser una eina per a desenvolupar funcions socials.
Eixes funcions socials consoliden el creiximent econòmic, el pluralisme polític i el foment de l'educació i de la cultura.
Per a aconseguir això ens trobarem problemes i ens hem trobat molts problemes.
Els principals problemes sempre estan relacionats amb el model de gestió i de governança.
És a dir, la politització dels mecanismes de control i dels continguts informatius.
Opine que l'única mesura efectiva és recuperar la cultura de la transparència, del bé comú, de la gestió honesta dels recursos públics.
Pense que la nova llei és una bona eina per a aconseguir-ho.

D'altra banda, un dels pilars bàsics pense que és que s'han produir continguts de qualitat.
Volem audiència: hem de donar qualitat a la nostra audiència.
I eixos continguts de qualitat el que poden fer és generar un sistema mediàtic robust, i hauríem de fer-ho.
Ha de ser sostenible, ha de ser transparent i ha de garantir sempre -i he sentit parlar molt este matí ací- ha de garantir la pluralitat i el rigor informatiu.

Un altre tret imprescindible és la vertebració del territori.
Cal apropar i visibilitzar el que es fa als nostres pobles.
No vaig a repetir el tema de la música, els esports propis.
.
.
El que cal és aprofitar també, pense, la col·laboració amb altres mitjans de comunicació locals i comarcals per a generar continguts que contribuïsquen també a eixa vertebració de les comarques del nord al sud.

Sabeu que vinc d'Alacant.
Este matí he agafat el tren i he vingut fins ací, una hora i mitja de camí.
A Alacant encara trobem a faltar -i m'imagine que a Castelló i a qualsevol poble- una ràdio i una televisió que ens done la veu.
Per això, per a mi la vertebració és imprescindible.

Pel que fa a qui ha de treballar a la nova ràdio i televisió valencianes.
Crec en la necessitat que hi haja un procés de contractació de personal que respecte sempre els principis d'igualtat, de mèrit i capacitat, i ha de ser transparent.
La paraula transparència al llarg del discurs és recurrent.

Però tampoc no podem oblidar que a l'antiga radiotelevisió hi havien excel·lents professionals.
I estos professionals han de jugar un paper essencial per a encetar esta nova etapa.
¿Per què?
Perquè acumulen una experiència molt important i que, a més, la podem transmetre a les noves generacions.
I eixes noves generacions també han de jugar un paper important.
Ara tenim un escenari ideal per a explorar amb noves idees i gèneres, apostar pel talent, per la innovació, per la creativitat.

Com bé sabeu tots vostés, el consum audiovisual s'ha convertit en multiplataforma.
Els continguts audiovisuals de la futura ràdio i televisió pública han de mirar cap al transmèdia.
Ja he sentit parlar abans també del tema, pense que coincidim molt.

Al meu parer, s'ha de fer una oferta multicanal de ràdio i televisió que gire al voltant de la creació d'una plataforma digital que hauria de ser el cor de la corporació i hauria d'estar preparada per a oferir serveis i continguts als dispositius de mobilitat.

Seria interessant crear un departament propi en el nou organigrama de la corporació per a gestionar eixa plataforma tecnològica multimèdia i, també, desenvolupar aplicacions en mobilitat interactives per a accedir als continguts audiovisuals i serveis digitals d'eixa plataforma.

D'altra banda, i tornaré després amb el tema de multimèdia, vull incidir també en la importància de la ràdio.
És el mitjà de més proximitat que, gràcies a les noves tecnologies també ha evolucionat i també té un paper molt important, no parlem sempre de televisió, la ràdio és important, i més ara que, gràcies a les noves tecnologies també ens oferix altres serveis com, per exemple, el podcast.

I per acabar esta primera part, molt breument, crec a més que el nou model de gestió ha d'apostar per la igualtat d'oportunitats d'homes i dones, i han d'accedir al llocs de direcció i decisió conforme les polítiques d'igualtat i de gènere.

Passe a la segona part, molt breu.
Què puc aportar jo des de la meua experiència al consell rector i a la nova corporació?
Només tres apunts.

En primer lloc, puc aportar la meua experiència professional com a periodista.
Deu anys a Ràdio 9 Alacant.
Ahí tenim dos vessants: Ràdio Alacant, al sud, i també he treballat a premsa, i especialment al ciberperiodisme.

En segon lloc, gràcies a la meua experiència docent i investigadora, he pogut observar i analitzar els mitjans des d'una altra vessant, amb certa distància també.
I he fet un reciclatge continu i permanent.

En tercer lloc, des de la meua especialització en noves tecnologies, modestament pense que podria fer aportacions d'interés a la nova corporació valenciana de mitjans de comunicació, el que parlàvem de la plataforma multimèdia.
La nova televisió i ràdio no poden ser només una tele i una ràdio per separat; han d'estar lligades, han de formar part d'una plataforma multimèdia que arribe a les noves generacions i des de totes eixes plataformes, les que estan ara i les que vindran, perquè no sabem el mòbil en què es transformarà en un futur.
Els canvis són molt ràpids.

Una radiotelevisió pública al segle XXI no pot ser una suma d'una ràdio i una televisió.
El cor del sistema, insistisc, ha de ser necessàriament una plataforma tecnològica multimèdia i que servisca per a optimitzar recursos humans i tècnics, i també per adaptar els continguts audiovisuals, la informació, la cultura, l'entreteniment, a un públic jove que utilitza habitualment eixes noves tecnologies.

En aquest sentit, pense que és imprescindible que la corporació estiga adaptada a la realitat digital.
I en aquest apartat pense que és on més puc aportar.

I, acabe, els agraïsc esta oportunitat de comparéixer hui.
Em fique a la seua disposició per a les preguntes que vullguen fer-me.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyora Iglesias.

Comencem ara el torn dels grups parlamentaris.

En primer lloc, té la paraula per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, el seu il·lustre síndic i diputat, el senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Iglesias, per la seua exposició.

Permeta'm, que no ho he fet abans per la primera compareixença, la del senyor Martínez, però ara aprofitant que està vosté ací, que done de nou l'agraïment d'esta cambra a vostés, a tots els professionals que van participar desinteressadament i en un temps record en aquell informe de la CECUV i que ha sigut una guia per als treballs d'aquesta comissió parlamentària per a fer les lleis.
Moltíssimes gràcies, si no li les havia donat, aprofite per a donar-li-les.

Em sembla, bé, té vosté un currículum que justifica per si sol la candidatura.
A mi m'ha semblat prou interessant dos coses: una, la seua experiència radiofònica, vosté no és sols una estudiosa del fenomen radiofònic, sinó que ha sigut fins i tot periodista durant deu anys en Ràdio 9.
I jo crec, com vosté, que la ràdio mai passa de moda.
Tots parlem, és veritat, simplifiquem parlant de televisió, però la ràdio no passa de moda.
És més, la ràdio té la virtualitat que te pot acompanyar mentre desenvolupes altres tasques.
I, per tant, és una presència que fa un gran paper.
I jo crec que fins i tot hem oblidat el que era la ficció, el que eren programes dramatitzats en la ràdio, que jo crec que és una vessant també que cal recuperar; a banda de la funció educativa de la ràdio, que també la té, pot donar opcions també de caire educatiu.

Em sembla molt interessant, i volia que explicara una miqueta més, quan vosté diu, i ahí m'agrada, açò que la plataforma digital ha de ser el cor de la nova corporació, perquè hem traspassat un temps que el que passava era que la televisió tenia una web, eh, que era com feia qualsevol empresa o qualsevol organització.
Ara vosté diu, i jo crec que és molt, molt important, perquè és un canvi de paradigma, la plataforma digital ha de ser el cor de la nova corporació.
I me sembla molt important també perquè, clar, al final una televisió del segle XXI deu també d'enganxar, de connectar en els hàbits, que no són sols dels jóvens ja, són també de molta més gent.
L'altre dia llegia que el 30% dels consumidors de productes audiovisuals fan diverses coses, diverses tasques multimèdia simultàniament, o siga, consulten el mòbil, les xarxes socials, mentre miren la televisió, etcètera, etcètera.

I, per tant, em sembla molt important la seua experiència, tant en el ciberperiodisme, com també les seues línies d'investigació al voltant de l'aplicació de les TIC en l'ensenyament i en la comunicació online.

M'interessa, per tant, eixa idea de la plataforma digital com a cor i també la idea de com establir eixa seducció dels jóvens i dels no tant jóvens ja en els usos de les xarxes socials i del nou contingut transmèdia.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Montiel.

És el torn ara del Grup Parlamentari Ciudadanos, per tant, donem la paraula a la il·lustre diputada senyora María José García.

La senyora García Jiménez:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora Iglesias, per vindre ací.
Benvinguda i felicitar-la pel seu nomenament, que és d'agrair que vinga una persona tan especialitzada en temes com el ciberperiodisme, xarxes socials i també per tindre tan ampla gamma de publicacions, la qual cosa això contrasta que el seu currículum és ample, i per això ha sigut seleccionada i estem contents d'eixa selecció.

La veritat és que, mirant la seua exposició, m'ha agradat perquè ha parlat un poquet de com li agradaria la radiotelevisió valenciana, la nova radiotelevisió valenciana; i, per altra, que aportaria la seua experiència professional en el Consell Rector, que era el que jo anava a preguntar-li un poquet.

Però m'ha quedat un poquet, segons la seua experiència, vosté mos ha dit quines són les coses que podria fer i tal.
Però m'agradaria preguntar-li si té pensat o ha pensat com va a fer-ho vosté?
Si té algun plantejament aixina general de totes estes bones idees que ha plantejat aixina, que m'agraden moltíssim, vore si ja té també plantejat com va a realitzar-les d'alguna forma.

Simplement tornar a dir-li que siga este camí molt agraït per a vosté, que faça una bona representació, perquè veig que té molt clar què és el que vol i com ho va a fer.
I simplement dir-li que esta responsabilitat siga una bona experiència en la seua vida laboral i personal.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Correspon el torn ara al Grup Parlamentari Compromís i, per tant, done la paraula a la il·lustre diputada senyora Mònica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Molt bon dia.

I concorde amb els meus companys i companya que m'han precedit abans, que el seu currículum és impressionant i dóna compte d'una trajectòria ampla i diversa, tant en mitjans escrits com en el canal radiofònic, i que a més s'ha vist reconeguda, que això no és sempre fàcil, però vosté ho ha aconseguit, la qual cosa dóna una excel·lent carta de presentació.

Experta en les aplicacions del nou ciberperiodisme i de les TIC que, com vosté haurà escoltat abans, són ara per ara una de les preocupacions a l'hora d'estar a l'altura d'esta radiotelevisió valenciana que volem engegar, i que eixa experiència doncs sí, serà de molta utilitat, i li desitge que la faça valdre en eixe consell rector pel que vosté està nomenada.

De tot el seu currículum hi ha un informe que volia destacar, però també ahí se m'ha avançat vosté, és el de les bases per a la renovació de l'estudi de l'espai comunicatiu valencià i la restitució del servei públic de radiotelevisió; que personalment crec que per a vosté serà clau i espere que siga també un honor poder passar de l'estudi a l'acció.
I la veritat és que l'encoratge i li desitge sort, i també l'enveje, com no.

Ha respost també, abans de preguntar, a aquelles coses que des de Compromís volíem formular-li tots, quin era el model que vosté defensava i què podia vosté aportar.
I ha parlat de la corporació des d'un punt de vista social, i això per a nosaltres és molt important.

També ho és la vertebració del territori, que els del nord, com jo, o les persones del sud, com vosté, no reconeixíem en eixa antiga Canal 9 perquè no teníem ni veu ni imatge, i per descomptat no la sentíem nostra.
I en això, com vosté ha dit, no podem ni devem tornar a caure, i per això sentir-la hui a vosté reconforta molt.

En definitiva, ens agrada que haja vosté captat l'esperit del que esperàvem, del que se'ns reclama al carrer, perquè ahí fora hi ha tot un poble que està esperant precisament això que vosté vol i pot aportar.

La nostra més sincera enhorabona i moltíssima sort.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Socialista i, per tant, done la paraula a la seua il·lustre diputada, senyora Mercedes Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Senyora Iglesias, benvinguda.

Moltes gràcies per les seues aportacions.
Jo, si me permet la broma, la nomenaria Â«la cibercandidataÂ», perquè la veritat és mirant el seu currículum, el ciberdiari Vilaweb, ciberperiòdic Alacantexpress, inclús tant en l'experiència professional com en la docent, comunicació i informació a internet, comunicació 2.
0, en l'activitat investigadora la principal línia de recerca és el ciberperiodisme.
Dins d'este context, perquè el model de televisió ja mos ha dit vosté quin és el que vosté defén, el que hauríem de ficar endavant, dins del context del ciberperiodisme i sí, és veritat, que els periodistes, els nous, els que estan formant-se ara i seran nous periodistes, i els ja que tenim un bagatge, sí que és veritat que estem formats en tot este ciberespai i el ciberperiodisme, però hi ha un públic que és veritat que quan parlem de plataformes tecnològiques i ciberespais se perd.
Jo ací sempre fique el mateix exemple, mon pare té 81 anys i diu, Â«nena, però jo en el comandament ficaré Canal 9 i m'eixirà en valenciàÂ»?
Ni plataforma de mòbil, ni tablet.

Vosté pensa que és compatible tota eixa plataforma que estem parlant, que anem un poc més endavant del que en este moment hi ha gent que comprén en una televisió, podem dir, a la vieja usanza?
, podem dir dirigida a un públic de huitanta o de vint, però que estiga fora de les noves tecnologies?

I jo sols volia fer-li una pregunta: vosté pensa que hi ha diferències entre una televisió polititzada i una televisió governamentalitzada?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Correspon ara el torn al Grup Parlamentari Popular i, per tant, donem la paraula a l'il·lustre diputat senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Benvinguda, senyora Iglesias.

Ha mamprès vosté la seua intervenció parlant de la importància de la restitució del servici públic, diu que és bàsic, però fonamentalment ho ha centrat vosté en la pluralitat i en el recolzament al que és el sector audiovisual valencià.

Al llarg de tot el procés de participació que hi ha hagut per a l'elaboració d'esta llei, i quan se parlava de governança, s'ha parlat.
.
.
, el president de la comissió ha estat en totes i en cada una d'elles, i s'ha parlat molt de la governança, i al final tots els experts que han vingut ací dien, home, és convenient que fiqueu en la llei les mesures que puguen contribuir a una millor governança; però tots ells dient, Â«la governança és una qüestió de voluntatÂ».
Sempre es podrà trobar una via per a votar-se eixe control o eixe intent de no controlar la televisió pública políticament, sempre es trobarà una via.
Al final, el que importa és que hi haja voluntat.
M'agradaria conéixer la seua opinió sobre esta valoració que feien els experts.

Parla vosté també a l'hora dels treballadors o com ha d'estar dissenyada la futura radiotelevisió valenciana d'igualtat, mèrit, capacitat.
Però també ha parlat de talent, d'innovació i creativitat.
I açò volguera relacionar-ho en el fet del sector audiovisual valencià.
Tots estos experts que han estat participant en el procés de participació ciutadania dien: és impossible funcionalitzar el talent, per tant, és fonamental acudir al sector audiovisual valencià per a poder mantindre sempre viu este talent.
A mi m'agradaria que poguera fer alguna valoració respecte açò.

I ha dit vosté una cosa molt interessant, i mira que hem parlat de qüestions.
Quan se referix a la plataforma digital, no només ha dit que té de ser cor de la futura radiotelevisió valenciana, cosa que, vaja, sí que hem sentit al llarg de totes les compareixences i de tots els tràmits que hem tingut per a l'elaboració d'esta llei… Però ha dit vosté una cosa, des del meu punt de vista, fonamental, i és… Diu: Â«La plataforma multimodal deu ser el cor de la nova televisió.
Â» Però diu: Â«Les d'ara i les que vinguen.
Â» Clar, eixe és el quid de la qüestió.
Hui, a huit de cada deu xiquets que els pregunten, Â«¿tu què vols ser de major?
Â», possiblement els deu estan contestant alguna professió tradicional.
Però huit de cada deu d'eixos xiquets van a treballar d'ací vint anys en professions que hui encara no existixen.

Per tant, bé, que en vint anys, de les vint-i-cinc professions més importants que va a haver-hi, vint encara no existixen, estan parlant un poc del mateix, estan parlant que el servici que anem a tindre de prestar a la societat és…, bé, doncs possiblement distint o tindrà unes altres necessitats respecte a esta qüestió.

També m'agradaria que poguera fer alguna valoració respecte a esta qüestió, i en esta fonamentalment, que vosté ha dedicat la seua activitat professional.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies al senyor Bellver per la seua intervenció.

I ara, senyora Iglesias, és el seu torn i té eixe tan difícil repte de contestar (rient) a totes les qüestions en temps aproximat de cinc minuts.

La senyora Iglesias García:

Moltes gràcies pels ànims i per les aportacions que m'han fet.

En primer lloc, senyor Montiel, el que me demanava vosté, el cor d'eixa nova corporació, i no és una web, no és una web.
La ràdio tenia la seua web, la tele tenia la seua web.
Ni es trobaven al món (inintel·ligible) …

El que es planteja és la convergència de mitjans de comunicació.
És una plataforma online on s'aprofiten les sinergies i on un periodista de Ràdio 9 pot agafar, perquè el té a la seua disposició online, un tall de veu d'un company de la televisió que ha fet unes imatges, És a dir, eixe és el sistema de convergència de mitjans que volem proposar per a la futura radiotelevisió valenciana.
En este aspecte, pel que fa al treball intern.

Però també de cara al públic, hui en dia la televisió es mira…, -tenim més d'una televisió a casa, tenim més ràdios-, però normalment mires la televisió mirant Twitter, o estàs mirant el Facebook o estàs participant en eixe programa de televisió amb una tauleta.
És a dir, que no és només fer una web, s'ha de repensar molt bé.

És clar, i ací enllace amb una de les preguntes que m'han fet després, que tenim per ací… Perdona, que vaig a buscar a vore per on la tinc.
(Pausa) ¿Què fem amb el públic que no s'adapta o que no s'ha adaptat a les noves tecnologies?
Bé, el que hem de fer…, tenim sempre una emissió de televisió clàssica i tenim una ràdio clàssica, que encenem l'aparell i l'escoltem i tot el món la podrà vore.

El que necessitem és afegir…, donar-li un valor afegit a eixa informació, a eixos programes, a eixa cultura que ha de transmetre la nova radiotelevisió valenciana.
Vull dir, no es perdrà mai… La gent que només sap donar-li al comandament no es perdrà mai, tindrà productes de qualitat.
El que hem d'aprofitar són els sinergies d'eixa convergència de mitjans i fer una plataforma real on, tant des del punt de vista del treballador com del públic, es puga participar, siga participativa i s'aprofiten tots els recursos.

Continuant un poc…, i ací també enllace dos preguntes.
Els joves també s'estan…, els majors també s'estan adaptant a les noves tecnologies.
Este matí, el meu home, que té cinquanta anys, ha caçat un pokèmon al llit de casa i m'he quedat al·lucinada.
I jo encara no havia provat l'aparellet eixe, però de colp i volta me veig que diu: Â«¡Ei, que en tinc un al llit, que en tinc un al llit.
Â» ¡Pum!
i el caça.
M'he quedat… Cinquanta anys.
Vull dir, que…

I també enllace amb l'última pregunta de com fer que la innovació i la creativitat estiga permanentment en esta nova radiotelevisió.
Perquè el que he aprés a la universitat i també amb la meua experiència és que ara ja no fas una oposició i et quedes fent el mateix tota la teua vida.
Ara és un reciclatge continu, un coneixement continu.
No podem parar-nos.
Quan jo vaig entrar a Ràdio 9 utilitzaven Revox de cinta, al cap d'uns anys van aparéixer els ordinadors i teníem arxius -ara tal volta…- i es guardaven també en uns cartutxos.
Tal volta…, ara ja ho tenim al núvol, ja no necessitem ni tan sols emmagatzemar eixos arxius.

El professional hui en dia ja…, i molts dels meus companys, excompanys, ho saben i s'han reciclat.
I és un reciclatge continu que no acaba mai, mai deixem d'aprendre.
Pense que ahí està la clau de la innovació i la creativitat, a més d'incorporar noves persones i gent que tinga un esperit creatiu.
Pense que això també és molt important.

Pel que em comentava del currículum ciberperiodístic, els meus alumnes sempre m'han anomenat Â«Mar.
comÂ».
(Rialles) Jo sóc Mar.
com.
Bé.

I, per últim -pense que no me deixe res-, el tema de la governança és qüestió de voluntat.
Sí, però, a més, també existixen mecanismes de control.
I especialment, voldria incidir en la participació, la participació de la ciutadania.
Per això crec que la llei està ben encaminada i pot ajudar i que s'ha de complir.
Les lleis estan per a complir-les, no per a deixar-les en l'aparador.

I res més.
Moltes gràcies per les seues aportacions.
Espere haver respost a tot el que m'han preguntat.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Iglesias.
Molta sort en esta nova tasca.
I comentar-li que quedarà per als annals de la història, perquè quedarà en el llibre de sessions, l'anècdota del pokèmon i el seu home.
(Rialles)

Compareixença de la senyora María Lozano Estivalis

El senyor president:

Passem a la següent compareixença, després de donar les gràcies a la senyora Iglesias.
Cridem ara la senyora María Lozano.
(S'interromp la gravació)

Molt bé.
Com la senyora Lozano ha estat present i coneix el funcionament, podem donar-li ja la paraula.
I començar a comptar els seus sis minuts.

La senyora Lozano Estivalis:

Volia donar les gràcies per l'oportunitat que em donen de contar un poc el que pense que és el model que ha de seguir la nova televisió, la nova radiotelevisió, la nova corporació i els trets de la meua trajectòria professional, acadèmica, que pense que justifiquen d'alguna manera per què em fa molta il·lusió i és un compromís personal el poder treballar en este model que ara plantejaré.

La meua formació és de comunicació.
Jo sóc llicenciada en Periodisme, m'he doctorat també en comunicació per la Universitat Autònoma de Barcelona.
I allí vaig aprendre en temes relacionats amb educació i comunicació.

També vaig aprendre molt, des del punt de vista de l'acció ciutadana, per part de professora de la Comunitat Valenciana, que estava treballant, que estava formant-se en els centres de professor, allà pels anys noranta, en el tema de l'educació en matèria de comunicació.
La necessitat de formar una ciutadania crítica i una ciutadania compromesa en la millora social a través de l'ús, del bon ús dels mitjans de comunicació.

Des del principi, em vaig interessar per esta qüestió.
Després vaig poder donar classe a comunicadors, en l'àmbit de periodisme, de publicitat, de comunicació audiovisual.
I treballava en ells la necessitat que s'adonaren que la seua tasca era una tasca no només comunicativa sinó també formativa, també educativa.
N'hi ha gent que és molt resistent, en l'àmbit de la comunicació, a entendre que el seu fer, estar en el món de la comunicació educativa.

I després vaig tindre la sort de, en el departament d'educació de la Universitat Jaume I, on ara estic, de treballar amb futurs mestres per tal de convéncer-los que la seua tasca educativa també tenia una vessant comunicativa.
¿Per què?
Perquè els mestres, que sempre es queixen que tota la qüestió de la mala educació dels mitjans de comunicació és responsabilitat dels periodistes, també han de saber que tenen una responsabilitat, perquè són audiència activa.
Tenen una responsabilitat social, tenen una responsabilitat com a públic i com a elements constitutius de l'àmbit públic de comunicació.

En això he treballat en tota la meua trajectòria, en això he reflexionat i en això, d'alguna manera, m'he compromés en la meua vida.
I pense que és un moment fonamental per a continuar en esta línia.
Pense que és una qüestió fonamental i vital en la nova radiotelevisió.

S'han dit ací moltes coses i jo estic d'acord en tot.
Era una qüestió d'urgència, d'emergència cultural, lingüística, social, professional obrir la tele.
Pense que sí.
Jo estic en això.
Però també pense que una qüestió medul·lar i vital, com també està reflectit en la llei, és la qüestió educativa.
I no és una qüestió de…, no és un adjectiu que se li pose a la tele.
No és una qüestió de quan tingam tot arreglat, quan ja tingam tot establert en l'àmbit informatiu, en l'àmbit de la dinamització del sector audiovisual, farem una tele educativa.
No.
Jo pense que no és cap adjectiu.

Jo pense que una televisió pública ha de tindre, des del seu primer plantejament, des de la seua primera constitució, tindre molt clar que la…, s'han d'aprofitar sinergies en el món de l'educació i s'ha de fer que la societat civil entenga que el que estem fent, el que anem a construir és un espai públic de comunicació i que això, eixa responsabilitat, implica una formació ciutadana perquè la tele, la ràdio siga realment eixe espai.
És a dir, que la ciutadania sàpiga que té un compromís també amb la tele, no només que se va a fer tele per als ciutadans.
No.
És que si aconseguim que la gent se vincula amb eixe espai públic de comunicació tindrem molt més fàcil realment aconseguir eixe tele que hem dit tots ací que volem i que jo estic segura que n'hi ha una voluntat política per dur-lo endavant.

I en eixa qüestió, pense que també en l'àmbit de la comunicació multimodal -ací s'ha parlat també de les noves tecnologies-, és una qüestió que és un repte també per a la nova corporació fer front a totes eixes innovacions i saber que totes estes innovacions tecnològiques tenen també una repercussió no només econòmica, i no només de dinamització industrial, sinó de rendibilitat social.

Vull dir que…, per això plantejava que la relació amb l'àmbit educatiu i l'educació formal és fonamental.
És a dir, si tenim bons usuaris, si tenim una gent que sàpiga les seus competències mediàtiques, és a dir, eixes competències que es configuren com a agents crítics, creatius, com a agents lliures, que a més demanen una entrada en tele, jo crec que això sí que facilitarà molt tota la tasca de dinamització no només industrials, sinó de rendibilitat social de la professionalització dels àmbits comunicatius i periodístics en un sentit més ample.

No sé si en això…

El senyor president:

Justet el temps ara.

La senyora Lozano Estivalis:

(Rialles) Moltes gràcies.
I estic a la seua disposició.

El senyor president:

Se nota que ha assajat vosté abans, perquè no he vist mai un compareixent que clave el temps.
(Rialles)

Comencem el torn de les…, dels grups parlamentaris.
En primer lloc, correspon el torn al Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Té la paraula l'il·lustre diputat i síndic, el senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Lozano, per la seua exposició ajustada al temps.
(Rient)

I la veritat, m'han interessat diverses coses de la seua exposició i del seu currículum.
No m'ha defraudat.

La veritat és que m'interessa molt aquesta dimensió educativa de la nova radiotelevisió valenciana, que diu vosté que no pot ser a soles un adjectiu.
Jo crec que, efectivament, la televisió, i més una televisió de servei públic, té una funció…, és una eina educativa.

I em sembla prou important, mirant també el seu currículum i els temes que han estat del seu interés intel·lectual, la qüestió de l'educació per a la igualtat, una educació activa.
O siga, un tipus…, que això siga un eix transversal en la programació, de tal manera que puguen acabar-se amb estereotips sexistes, puga estimular-se la…, eixa…, eixos valors per a la igualtat, que també en els dibuixos animats, en els programes infantils són tan importants i de vegades se tiren a faltar, fins i tot en els dibuixos animats moderns, que després resulta que mantenen certs comportaments lamentablement molt sexistes.

Però també amb una radiotelevisió pública que siga una eina que estimule la participació.
Jo crec que és molt important també eixa labor educativa en la qual la participació no es veja.
.
.
, no parle de la gran participació política, electoral, etcètera, que també, sinó de la participació, de la implicació social de la gent, perquè crec que és molt important també crear una idea que la fortalesa d'una societat, d'una comunitat es construïx des de participació en tots els àmbits.

En eixe sentit, jo volia preguntar-li: ¿quina és la seua avaluació del paper de l'antiga Radiotelevisió Valenciana?
¿Creu vosté que ha tingut algun paper en eixes dos vessants de caire educatiu, d'educació per a la igualtat o d'estímul o d'educació per a la participació?

I, per últim, m'agradaria també una qüestió que em pareix molt important, i és.
.
.
, m'he subratllat un dels seus treballs que dia Â«Cuando los jóvenes se imaginan en internetÂ», una publicació seua en Quaderns de pedagogia.

M'agradaria també: ¿com creu vosté que els nostres jóvens podrien imaginar-se en RTVV?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Correspon el torn al Grup Parlamentari Ciudadanos.
Donem la paraula a la seua il·lustre diputada, la senyora María José García.

La senyora García Jiménez:

Moltes gràcies, senyor president.

Benvinguda, senyora Lozano, per estar ací i donar-li les felicitacions com a la resta de membres pel seu nomenament.

I, clar, estic mirant en què està vosté especialitzada, i ací mos ho ha contat i tot això.
La veritat és que m'agrada molt la diversitat de currículums que ha hagut hui, perquè això el que va a fer és enriquir un poquet.
.
.
, enriquir un poquet, no; enriquir molt el que és la tasca que se va a fer dins del consell rector.

I una de les coses que se m'ha quedat a mi pendent saber és que vosté va a formar part del consell rector, que sap que és un òrgan de gestió i d'organització d'una empresa, i que encara no m'ha contestat ningun dels ponents que han vingut ací, però m'agradaria que me contestara vosté, des del seu nivell professional i tot això, ¿què pensa vosté que faria, o que va a fer o que va a aportar la seua experiència professional a este consell dins de les seues capacitats?

Ja he vist, o siga, que és una persona dialogant, supose que això sí que ho aportarà, però, a banda de tot això, ¿com va a enfocar-ho vosté dins del consell rector, la seua experiència?

I només desitjar-li, com als altres ponents, l'enhorabona, que esta responsabilitat siga favorable per a vosté i per a la seua experiència, tant personal com laboral, i espere que disfrute del seu càrrec i ho faça molt bé.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Passaríem ara al torn del Grup Parlamentari Compromís i, per tant, donem la paraula a la seua il·lustre diputada, la senyora Mónica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Benvinguda, senyora Lozano, i gràcies per la seua exposició.

Ha parlat vosté dels agents socials.
Per això voldria preguntar-li: ¿com valora vosté el comptar dintre d'eixe consell rector amb eixe consell ciutadà assessor que farà eixa tasca i que s'ha previst en la llei?
¿Creu vosté que ells poden ser la veu i la part crítica que els ajude a vetllar pels interessos de l'audiència com així s'ha pretés en l'elaboració de la llei?

I, per últim, una pregunta franca, i no dubte tampoc que la resposta serà també franca.
S'han fet -acabem de sentir una- diverses valoracions al respecte dels perfils triats per a formar part del consell rector.
En algunes d'elles es qüestiona l'excés de periodistes.
¿Quina valoració faria vosté respecte al perfil de les persones proposades per a formar part d'aquest òrgan?
¿Què creu que pot aportar vosté mateixa, tal com li ha preguntat la companya de Ciudadanos?
Perquè Compromís la veritat és que pensem que la tasca del consell rector ha de ser la de restablir drets, el dret a una televisió, a una ràdio que ens van llevar i que tenen vostés, sota un marcatge econòmic clar i evident, i una ajuda que se'ls proporcionarà per part dels juristes, crec que vostés tenen una responsabilitat urgent, immediata, que és la de recuperar un dret i ens agradaria saber com creu que vosté pot ajudar a eixa recuperació.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Correspon el torn ara al Grup Parlamentari Socialista.
Donem la paraula a il·lustre diputada, la senyora Mercedes Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Senyora Lozano, moltes gràcies per vindre ací a exposar quin és el seu model de televisió.

Jo estava mirant el seu currículum i la veritat és que té una gran formació teòrica, una experiència docent que és per a envejar-la, la veritat amb tot el meu.
.
.

I ha dit una cosa, a banda de les preguntes que li han fet la resta de grups, ha dit una cosa en la qual jo estic molt d'acord, i és que comunicació no se pot deslligar de formació.
Comunicació al final és el mateix, o deuria ser el mateix, que la formació a la ciutadania, als xiquets en els mestres, en la televisió a la resta de la ciutadania.
I que formar en valors des de la televisió i la ràdio, des d'este nou ens, s'hauria de fer, no quan ja tinguem els continguts de no sé què, sinó des del primer dia, com un objectiu fonamental a abordar des del primer dia.
I ahí me ve al cap, per exemple, formar en igualtat de gènere, formar en el diferent, formar en tots els àmbits que puguem plantejar.

Però jo tinc un dubte: ¿com se fa, senyora Lozano, eixe feedback amb la ciutadania, o siga, entre ciutadania i televisió?
Eixe feedback, malgrat que siga en la teoria, després ja vorem com podem aplicar eixa teoria a la pràctica, però, ¿com se fa?

Ara, cara a una televisió o a una ràdio, ¿com podem aconseguir que la ciutadania se considere dins d'eixe projecte, fora dels missatges o fora del.
.
.
, sinó que considere realment qualsevol que estiga mirant la televisió o sentint la ràdio, que se considere part d'eixa nova televisió valenciana, radiotelevisió valenciana?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

I, ara, per tancar les intervencions, correspon el torn al Grup Parlamentari Popular.
Done la paraula a l'il·lustre diputat, el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Señora Lozano, buenas tardes.

En primer lugar, felicitarle por su nombramiento, designación -nombramiento seguramente será próximamente.

La verdad es que coincido con lo que han dicho algunos de mis compañeros: tiene un extensísimo currículum desde el punto de vista educativo.
No es menos cierto que también se ha señalado antes que usted va a representar un órgano de gestión y de organización.

Creo que usted da la asignatura de la educación en el mundo actual, ¿no?
Entonces, cogiendo un poco el título de la asignatura que da, ¿cómo se ve usted en ese mundo actual de la organización y de la gestión como persona con un extensísimo currículum desde el punto de vista educativo?
Es decir, ¿cuáles pueden sus aportaciones a la gestión fundamentalmente?
, porque el órgano lo es de gestión.

Y, por otra parte, ¿cuáles son o cuáles cree que pueden ser sus aportaciones hacia la nueva televisión valenciana?
Es decir, ¿qué es aquello que usted puede complementar, que usted puede aportar, que usted puede sumar?
Porque, en definitiva, lógicamente, la suma de los perfiles de todo el consejo rector son los que, de alguna forma, van a ir nutriendo, por lo menos, los primeros pasos.
Yo creo que es importante tener claros qué es aquello que cada uno de ustedes puede ir sumando y aportando, que creo que es, en definitiva, lo que todos pretendemos.

Yo, simplemente, quisiera saber eso, es decir, cómo se ve usted dentro de un órgano de gestión, dado que la experiencia en gestión no aparece como tal, pero estoy completamente seguro de que tiene muchas facultades y cuestiones que usted puede ir aportando y, desde luego.
.
.
Y, ¿cómo ve también esa nueva televisión que usted va a iniciar?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Donem la paraula ara a la compareixent per tal de contestar o ampliar els diferents suggeriments, qüestions que han segut proposades.

La senyora Lozano Estivalis: 

Moltes gràcies.

El tema de la gestió.
Jo sí que puc dir que ara estic aprenent molt de gestió, perquè sóc vicedegana del grau de mestre en la universitat, i puc dir que és aclaparadora la responsabilitat, és molt complexa, però puc dir que se poden fer moltes coses, que és de veres que s'aprén al llarg de tota la vida en totes les tasques.

I la meua experiència de treball en equip de negociació continua al llarg, no ja de la universitat, sinó en l'àmbit també de la confluència d'eixos sectors de l'educació -formal, no formal, informal, institucions i tal-, em permet tindre una visió, per una banda, d'allò complicat de la tasca i, per altra banda, que sí que es pot fer moltes coses.
I jo confie que la gent que.
.
.
, si ens donen la confiança- la gent que estiga en el consell rector això ho tenim.
Tenim clar que és una tasca en equip, que és una tasca de responsabilitat màxima i que es resoldrà jo pense que molt positivament.

Pel que fa a com se fa o què podem aportar respecte al tema.
És que de l'àmbit dels jóvens que s'imaginen en la xarxa o en les xarxes socials, del tema de com aconseguir el feedback de la ciutadania.
.
.
És que ja s'està fent.
És que la gent està en estos nous sistemes de comunicació, ja estan fent coses junts.
La ciutadana ja està fent coses.
.
.
, ja està coses en xicotetes o en xarxes amples.

L'oportunitat que té la tele, la radiotelevisió és per a això que jo dia de constituir un espai públic de comunicació, on també la participació siga una participació real.
Si no tenim eixe espai, les coses continuaran i la gent seguirà organitzant-se les seues comunicacions, les seues creacions, les seues.
.
.
, en un altre espai.
Però podem gestionar.
.
.
, o siga, la gestió no només és una gestió econòmica o empresarial.
És la qüestió de la responsabilitat social.
És la qüestió de la rendibilitat social que té a vore amb eixa responsabilitat d'oferir a la gent un espai on se senta no només representat en continguts, sinó possibilitar que la seua veu, el seu estar en la societat estiga present.
Per això dia: no és eixir en la tele.
És estar contribuint en eixe espai públic de comunicació a fer coses de manera col·lectiva i comunitària per a la transformació, i s'estan fent coses.
En molts espais europeus, en molts espais d'altres zones s'està treballant en experiències que indiquen que és fonamental gestionar eixe flux de comunicació.
I ahí crec que sí que puc aportar, almenys idees.
I en educació sabem que no n'hi ha res més pràctic que una bona teoria.

Gràcies.
No sé si he contestat a tot.
(Rialles) 

El senyor president:

Reiterar-li l'agraïment i desitjar-li molta sort.

I cridem ja l'últim compareixent pel que a fa a membres del consell rector, salvant la presidència, el senyor Rafa Xambó.
(Pausa)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Mercedes Caballero Hueso)

Compareixença del senyor Rafael Xambó Olmos

La senyora vicepresidenta:

Reprenem.

El següent compareixent és el senyor Rafael Xambó.

Com ja ha vist el procediment, té vosté sis minuts per a exposar el que vosté vullga.

Moltes gràcies.

El senyor Xambó Olmos:

Moltes gràcies.

Bon dia a totes i tots.

Gràcies per escoltar-me i per haver-me proposat per a formar part del consell rector.

Com que ja som vells coneguts, saben que vaig estar ací com a expert quan estaven preparant la llei en esta mateixa comissió i, anteriorment, alguns de vostés també estaven en la comissió de coordinació quan encara no existia la comissió de radiotelevisió.

Saben que vaig participar com a expert en el projecte de bases que usaren com a base de la nova llei i, per tant, jo crec que podríem estalviar-mos, a la millor, moltes explicacions que me sentiren fa un parell de mesos.

Bàsicament, molt telegràficament, doncs, reiteraria que des dels anys huitanta vaig començar a investigar en comunicació; que vaig estar en la Rai, en Roma, fent un estatge d'estudis, quan encara era un jove ajudant; que, després, això em va servir molt per a comprendre la introducció de les televisions privades en el model espanyol i per a contemplar la deriva terrible que això va significar per a Radiotelevisió Espanyola.
Constatar que el model que van adoptar posteriorment les radiotelevisions autonòmiques era un calc de tots els errors que ja s'havien comés en Radiotelevisió Espanyola.
Que durant tot el temps m'he dedicat a fer un seguiment analític, crític, com a expert, de Radiotelevisió Valenciana i de molts altres fenòmens.

He participat en un grup d'experts d'investigació en televisió de les televisions europees, dirigit per Miquel de Moragas que, fins fa poc, ha sigut el president de l'associació d'investigadors espanyols en comunicació.
Recentment, en Madrid, este mes mateix, férem el congrés iberoamericà d'investigadors de la comunicació, en el qual vaig presentar una ponència sobre, diguem-ne, què havia passat i quines havien sigut les conseqüències socials i comunicatives del tancament de Radiotelevisió Valenciana, el període d'estos últims dos anys i escaig, com en el congrés anterior, en Bilbao, havia explicat què havien sigut les polítiques de comunicació del Partit Popular que havien conduït al tancament de Radiotelevisió Valenciana.

Sóc doctor en sociologia.
Professor de sociologia en la universitat.
També, professor de periodisme, en el grau i en el màster de periodisme.

No m'he limitat a l'acadèmia i a la investigació i a l'observació, sinó que també he participat molt activament en experiències de producció audiovisual, com també treballant, encara que indirectament, en ràdio i en televisió.

Vaig ser col·laborador de Ràdio 9 en els seus inicis.

Vaig ser guionista de Radiotelevisió Valenciana -crec que això ja els ho vaig contar l'altre dia- amb un pseudònim.
És una estratègia que utilitzem els investigadors, introduir-nos en els mitjans que volem investigar, formant part, allò que diguem observació participant.
Ara no ho podria fer, perquè tot el món me coneix i no puc clavar-me en ningun lloc; però, per això hi ha joves estudiants, joves investigadors que anem col·locant i, així, aprofitem per anar investigant, honestament, eh?
, no fent trampes lletges.
Bé.

Vaig posar en marxa el centre de produccions audiovisuals de la Universitat de València, que vaig dirigir durant huit anys.
Actualment, és el taller d'audiovisuals.

I, bé, doncs, tot eixe bagatge, més la meua participació en el consell d'administració anterior i un bon coneixement del funcionament de la casa, el meu compromís amb els mitjans públics, la meua proposta sistemàtica, des dels anys noranta.
.
.
Poden, si rastregen la premsa, trobaran articles meus que en els anys noranta ja reclamava la creació d'un consell de l'audiovisual i reclamava que els mitjans foren transparents, etcètera, etcètera, que estigueren al servei de la ciutadania, que no foren partidistes, que no és el mateix que polititzats -apolític no és ningú, i supose que això ja ho saben-, apartidistes en la gestió dels mitjans públics tenim tots l'obligació de ser-ho.
I jo, en eixe sentit, crec que tinc un historial claríssim de compromís en els mitjans públics i també de netedat i de transparència en la meua actuació.

He participat en moltíssimes.
.
.
He sigut membre de tribunals de tota mena, en l'àmbit universitari, en contractacions, etcètera, etcètera, i no tinc cap màcula en la meua trajectòria, de la qual estic molt satisfet en eixe sentit d'haver jugat sempre net i d'estar compromés amb el servei públic i amb la ciutadania.

I ja està.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Xambó.

És ara el torn del síndic del Grup Podem-Podemos.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, presidenta.

La senyora vicepresidenta:

Senyor Montiel, perdó.

El senyor Montiel Márquez:

(Rient) No passa res.

La senyora vicepresidenta:

No, és que estic en el rellotge.
.
.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, presidenta.

Moltes gràcies, senyor Xambó.

Trajectòria coneguda.
Jo no sé com l'ha ficat vosté a soles en foli i mig, però bé.
(Rient) Li agraïsc.
.
.

La veritat és que estem satisfets en la seua candidatura.
També està vosté com a membre de l'alt consell consultiu en este moment.
I, per tant, ens consta que s'ha creat.
.
.
Ho han dit alguns dels compareixents, s'ha creat un equip que està fent una tasca difícil, no retribuïda -que també algú mos ho ha recordat- i molt molt important per a començar a generar expectatives per al sector audiovisual valencià i la tria de productes de qualitat a disposició del futur consell rector i del director o directora general de la radiotelevisió valenciana.

Jo li conec la seua trajectòria.
I és cert allò que conta vosté dels anys noranta, ja era un dels avançats que defensava l'existència d'un consell audiovisual, d'un òrgan independent que ficara ordre en el conjunt del panorama audiovisual.
I també el conec com a defensor dels serveis públics.
Per tant, té vosté, d'entrada, la nostra consideració, respecte i el nostre recolzament.

Agrair-li també, com a membre de la CECUV, el seu esforç, el seu treball, que eixe sí que ha sigut, a més, en presses i sense retribuir també.

Volia demanar-li alguna observació.
Mire, jo, una de les coses que em preocupa -i ho hem dit molt- és la idea de la desgovernamentalització de la Radiotelevisió Valenciana.
Nosaltres som autors, juntament amb altres grups, d'una esmena de millora -per si no quedava encara clar- quant a la dependència, que és una dependència merament orgànica de la radiotelevisió, de la corporació valenciana de radiotelevisió a la Presidència de La Generalitat, però hem ficat amb molta claredat Â«sense que aquesta adscripció afecte en cap cas a la seua autonomia i independènciaÂ».

Jo crec que és fonamental mantindre aquesta filosofia, perquè, d'alguna manera, el missatge que hem d'enviar a la societat és que esta és una televisió per a tots i per a totes.
És una televisió que ens ha de tornar la imatge d'una comunitat que té diversitat, que té, evidentment, diferents visions del món, però que, sobretot, té una alta concepció de si mateixa com a un poble en marxa.

Jo crec que, a més, la vertebració de la comunitat, com a poble i també com a territori, necessita que es faça un esforç fonamental en eixe sentit.

M'agradaria que vosté ens donara una idea de quines són aquestes.
.
.
, ¿de quina manera, a la interna del consell rector, pot garantir aquesta situació?

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Montiel.

És el torn ara del Grup Ciudadanos.

Té la paraula el diputat Antonio Subiela.

Quan vullga.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidenta.

Buenas tardes, señor Xambó.

Poco que preguntarle a usted.
Usted es, sin duda, el más conocido, el más mediático, por decirlo de alguna manera, de los comparecientes.
Conocedor, como pocos, de la antigua Radiotelevisión Valenciana.

Y, bueno, casi somos viejos amigos, ¿no?
, por… Está claro que, bueno, de aquellas reservas que manifesté por su nombramiento, por su vinculación a Compromís, bueno, pues, nos han hecho, seguramente…, han magnificado aquello.
Creo que entre usted y yo creo que jamás ha habido una discusión ni una falta de respeto ni unas malas palabras, ni siquiera en las redes sociales, ¿no?

Pero, bueno, sí que usted ha estado ya en el alto consejo consultivo, ha estado trabajando con lo que puede ser la futura programación de Radiotelevisión Valenciana.
Y sí que quería preguntarle sobre ese tema.
Me gustaría saber, y usted que es experto como pocos del sector, cómo ve o cómo ha visto, cómo ha palpado al sector audiovisual.
¿Cómo ha visto que son los productos que han podido evaluar, que aún siguen evaluando?
Y, sobre todo, si cree que puede suponer un reactivamiento del sector la apertura de Radiotelevisión Valenciana, tanto como pensamos o esperamos, un reactivamiento de esas pymes, y que puedan generar todo o la mayoría del empleo que se perdió desde el cierre de Radiotelevisión Valenciana, que fue una pérdida automática e inmediata, ¿no?

Y solamente…, lo único es desearle, además de todo corazón, la máxima de las suertes en esta nueva trayectoria, que consiga hacer su trabajo -y no lo dudaré- con pluralidad, con transparencia y, como usted ha dicho, de forma apartidista.
De verdad que, por mucho que puedan decir por ahí, pienso que será así.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Gràcies, senyor Subiela.

Ara és el torn del Grup Compromís.
Per a la seua intervenció, el senyor Fran Ferri.

Senyor diputat, quan vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia, senyor Xambó.

Bé, en este cas, vosté formarà part de cinc membres que haurien de ser triats per estes Corts, en una situació permanent de.
.
.
, de la llei.
I, per tant, el seu nomenament corre a nom del grup parlamentari del qual sóc portaveu.
I la veritat és que el proposem per la seua vasta experiència, la seua trajectòria i, sobretot, pels seus coneixements.

Perquè vosté va escriure un llibre, que ací fica en el seu currículum, es deia RTVV: de l'esperança a la manipulació i el saqueig, que va escriure en 2013, imagine que després del seu tancament, després de la seua experiència com a membre del consell d'administració d'eixa ex RTVV.

I sí que m'agradaria fer-li una pregunta, ja que possiblement vosté vaja a formar part.
.
.
, ací ja estem donant per sentat que tot el món en formarà part -jo dic possiblement-, formarà part d'eixe consell rector.
M'agradaria preguntar-li quines mesures creu vosté, des de la seua experiència en un consell d'administració, que s'haurien de prendre per a evitar que passem de l'esperança que està suposant esta reobertura d'un mitjà de comunicació públic a la nostra terra a passar a una manipulació i un saqueig, que tots sabem el que va suposar i els milions d'euros que ens ha costat als valencians i les valencianes.

Com a membre també d'eixe consell d'administració de Radiotelevisió Valenciana -ara ja no se dirà Â«consell d'administracióÂ», es dirà Â«consell rectorÂ»-, vosté també, imagine, que va adquirir molta experiència en llegir balanços, en interpretar-los, en, inclús, denunciar quan alguna cosa no estava bé en els balanços.
I, per tant, també m'agradaria que ens contara quina és la seua experiència en esta qüestió, no?
Perquè s'ha dit moltes vegades que és un consell d'administració que no entén de gestió empresarial.
I jo crec que, en este cas, no seria la cosa, no?
, perquè vosté sí que va estar, almenys, tres anys en eixe consell d'administració i sap ben bé què és un balanç, sap llegir-lo, sap interpretar-lo i inclús em consta que, en aquell moment.
.
.
, jo encara no era diputat, però vosté va denunciar.
.
.
, sí que era diputat, però vosté va denunciar algunes de les qüestions que estaven malament en els balanços de la mateixa televisió.

I, bé, bàsicament, donar-li les gràcies per haver-se prestat novament a estar en.
.
.
Ja ha estat vosté en el alt consell consultiu fent una tasca desinteressada i no pagada, no remunerada.
I, vaja!
, també, lligant amb la pregunta que ha fet el senyor Subiela, ¿com traslladem ara eixa tasca que han fet vostés en el alt consell consultiu a la nova televisió?

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Té ara la paraula, en nom del Grup Socialista, el diputat Fernando Delgado.

Quan vullga.

El senyor González Delgado:

Buenos días, señor Xambó.

Gracias, presidenta.

Bueno, señor Xambó, yo no tengo ninguna pregunta que hacerle porque usted ha respondido a todas las preguntas que yo ya me he hecho en su comparecencia ante esta comisión y de un modo espléndido.

Reconozco en usted a un profesional en ejercicio y a un profesional con capacidad de observación, es decir, de los que han estado dentro de la faena y han visto, desde un escenario exterior, la faena, ¿no?
Un profesional que, además, es un sociólogo que tiene la posibilidad de proyectar una mirada sobre los medios, desde la sociedad.
Y esto es lo que ha hecho, además, a través de sus publicaciones.
No es necesario que incidamos en su biografía.
Es más, le agradezco especialmente que esté aquí porque tienen verdadero mérito los que tienen verdadera biografía para someterse a este examen.
De manera que muchas gracias, señor Xambó.

Pero tener un antropólogo y un sociólogo en un consejo rector vigilando el espíritu de una radiotelevisión pública es una verdadera necesidad y es un verdadero lujo.

Yo creo que el consejo rector no está, desde luego, para proponer la programación o para hacerle la programación al director general o a los gestores de la empresa pero sí para proyectar el buen juicio.

En este caso contamos con su juicio crítico, que lo ha ejercicio siempre desde fuera y desde dentro, y digo Â«desde fuera y desde dentroÂ« porque cuando lo ha hecho desde dentro lo ha hecho desde dentro de un compromiso pero lo ha hecho también desde fuera frente a los que están dentro, sean estos unos u otros.
Y eso es lo que espero de usted en el próximo consejo rector.

Por lo tanto, yo -insisto- no tengo ninguna pregunta que hacerle, tengo que felicitarme porque estoy seguro de que proyectará también la mirada de la ciudadanía sobre ese consejo rector, un consejo de análisis que tiene que diseñar un espíritu y un espíritu también que afecte a la gestión desde luego.

No nos olvidemos de esto porque los números tienen su música, los números tienen su poesía y también el derecho tiene su presencia en todas nuestras acciones y en toda mirada sociológica que podamos proyectar en una radiotelevisión pública.

Gracias.

(Ocupa la presidència el president, senyor Marc Pallarès Piquer)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Delgado.

Correspon, ara, el torn al Grup Parlamentari Popular.

Donem la paraula a l'il·lustre diputat, el senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

No per les mateixes raons que el senyor Delgado, no tenim cap qüestió que plantejar al senyor Xambó.

Res més i gràcies.

El senyor president:

Correspondria, per tant, ara el torn al senyor Xambó per tal de contestar totes aquelles qüestiones que considere oportunes.

El senyor Xambó Olmos:

Bé, doncs moltes gràcies.

En primer lloc, agrair totes les seues paraules amables i, si els sembla, doncs vaig directe a la faena i millor.

La primera qüestió que realment m'han preguntat vostés tres sobre l'alt consell consultiu.
Jo crec que l'alt consell consultiu ha sigut -i està sent- un laboratori molt interessant del que de manera ampliada, i amb molta més responsabilitat i moltes més feines, pot ser el consell rector.
I això està molt en relació amb la governança; a la governança, a la transparència, a la independència, etcètera, etcètera.

Quan es posa persones que saben del que estan parlant i que tenen clar quines són les seues comeses, quina és la seua responsabilitat, etcètera, les coses funcionen relativament bé.
És a dir, és l'enorme diferència, a efectes de governança, és l'enorme diferència quan en el consell d'administració de radiotelevisió valenciana n'hi havia un senyor que era regidor de l'Ajuntament de València i que no tenia, en principi, cap idea sobre televisió -i no vaig a dir els partits perquè dóna igual-; dos senyors exregidors que s'havien quedat sense plaça de regidor però que tampoc tenien (rient) cap vinculació amb la comunicació; un exalcalde; una exdiputada; i només n'hi havia dos persones, un que era periodista però que era secretari d'organització d'una força política i, per tant, també grinyolava, i jo.

De fet, quan el Partit Popular va fer la llei de 2012 -que tant elogia el senyor Jorge Bellver- i posaren com a condició i com a requisit allò que ara també està en esta llei, l'únic que va passar vaig ser jo perquè dels altres no podia estar ningú; en canvi, en el consell d'administració posterior (algú tus), el que va dirigir Rosa Vidal, les coses ja eren diferents, n'hi havia discrepàncies, òbviament, però n'hi havia una comunitat de llenguatge.

I això és molt important, que quan estem parlant d'un projecte audiovisual, quan estem parlant d'una telesèrie, quan estem parlant dels diners que es necessiten per als informatius o el que siga ens entenem, sabem de què estem parlant.
Eixe és un element clau.

I jo confie en eixe sentit, tinc molta esperança que en el consell rector prompte puguen esborrar-se les procedències dels diferents partits i que aconseguim, és a dir, a proposta dels diferents partits, i que pugam aconseguir per primera vegada que les dinàmiques siguen les internes, les pròpies de la preocupació de fer funcionar un mitjà públic al servei del conjunt de la ciutadania amb transparència, etcètera, etcètera.

Jo crec que ho podem aconseguir, estic il·lusionat en eixe sentit perquè de veres que m'he quedat una miqueta sorprés de la bona sintonia (algú tus) dins del consell consultiu.
Quan vegem un vídeo, que és un teaser, sobre un projecte i tal i qual doncs a la millor jo estic pensant Â«açò és horrorós, espere que ningú diga talÂ», i a la millor la primera que diu Â«açò no és empassableÂ» doncs és -diguem-ne- la més oposada -se suposa- ideològicament a mi, i al contrari, ¿eh?
, quan ho dic jo també.

És a dir, de moment, tots els diners que hem assignat els hem assignat per unanimitat (algú tus), no n'hi ha hagut la més mínima discrepància.
I ja hem assignat tota la part d'animació.
Estem ara fent tota la part dels projectes de sèries de ficció i de minisèries de ficció.

Vullc dir que, al final, sense donar massa detalls perquè açò, òbviament, no els podem donar, d'animació ja n'hi ha assignats més de dos milions d'euros; de ficció, al final, doncs seran entre sis i huit milions d'euros els que s'assignaran; quedarà documentals i programes, però crec que al final el sector audiovisual estava tan malament que açò realment no és recuperar-lo, és posar-li la respiració assistida perquè està ¡en coma!

L'estudi de l'Institut Valencià d'Investigacions Econòmiques, l'estudi de l'IVIE, constatava que la destrucció d'ocupació havia sigut total, que els índex de participació del nostre territori en el conjunt espanyol d'ocupació i d'inversió en audiovisual havia caigut estrepitosament, etcètera, etcètera.

Per tant, primer el consell consultiu i, després, la posta en marxa de la nova corporació amb els criteris que s'han posat en la llei -i que jo confie que pugam dur endavant- poden ser un element vitalitzador, ¿no?
A vore, (rient) ara sí que m'he d'afanyar.

Garantir la independència jo crec que anirà més en eixe procés -diguem-ne- de complicitats, de crear sinergies entre tots els membres, de tal manera que això es puga aconseguir.

Vullc agrair-li personalment i explícitament al senyor Antonio Subiela la cordialitat, perquè sí que és cert que han intentat per ahí fora ficar-nos a la contra però no té cap sentit.
I és molt interessant -i ho he recordat ara- que també, pel que fa a l'alt consell consultiu, no hem rebut la més mínima pressió de ningú, ¿eh?

I vullc afegir, ara que dic açò, que tot el temps des de la primera vegada que Compromís em va proposar per al consell d'administració de radiotelevisió valenciana en aquell moment, no només no m'han dit mai el que he hagut de fer sinó que, al contrari, m'han donat suport a tot el que els he demanat que feren.
És a dir, si jo ara sé molt de comptes és perquè en el seu moment vaig haver-me de seure amb un consultor d'empreses a estudiar-me tots els comptes de radiotelevisió valenciana, i quan vaig anar amb tota eixa feina feta i vaig dir a Compromís, Â«açò s'ha de denunciarÂ», em digueren, Â«on vullguesÂ», no n'hi hagué cap maniobra de dir, Â«açò a la millor ara seria millor negociar-ho a vore si podem traure alguna cosaÂ», no, en absolut.
I també és una cosa que crec que val la pena deixar ben clara.
I això fa que tinga un màster, ¿eh?
, que tinga un màster en anàlisi de comptes.

També el departament de sociologia va nàixer dins de la facultat d'economia, tinc molts col·legues economistes per vincles universitaris i, també, sempre que tenia algun dubte me n'anava a buscar als d'economia aplicada i m'ho explicaven i he aprés molt en eixe sentit.

El sector jo pense que es pot recuperar, pense que açò que estem fent ara en el consell consultiu serà posar-los la respiració assistida, i que quan es pose en marxa radiotelevisió valenciana el sector audiovisual ha de participar molt activament.
Crec que és el moment de fer produccions pròpies de qualitat, de donar molt de treball, quan dic Â«produccions pròpiesÂ» no necessàriament s'han de fer dins de la casa, Â«pròpiesÂ» vullc dir del sector audiovisual valencià, supervisades per la casa evidentment, ¿no?

I, res, finalment, sí que voldria agrair al senyor Fernando Delgado les seues amables paraules.
He sigut un admirador de la seua tasca tant periodística com a escriptor, i per a mi és tot un honor les coses que m'ha dit.
Recordar-li que participàrem com a premiats en els cinquanta anys de la Fira del Llibre, que tingueren el gust d'honorar-nos als dos com a persones que han contribuït molt al suport de la Fira del Llibre.

I crec que res més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Doncs, bé, moltes gràcies, desitjar-li sort també en esta nova tasca.

Compareixença del senyor Josep López i Àlvarez

El senyor president:

Passaríem, ara, a la compareixença del senyor Josep López.

Bé, comptem ara amb la persona que aspira a ser president del consell rector.

En aquest cas, com que ha de fer un breu desglossament del que seria el projecte, en lloc de sis minuts disposa de quinze minuts.

Per tant, quan vosté vullga.

El senyor López Álvarez:

Bé, sé que és tard i estaran un poc cansats, així que, en fi, no es preocupen, no vaig a utilitzar segurament els quinze minuts.
I si m'ho permeten, faré una xicoteta declaració.

En 1978, el canceller alemany Helmut Schmidt fa fer un innovador suggeriment, i era que un dia a la setmana els alemanys apagaren la televisió.
El 77% dels ciutadans va trobar la idea excel·lent.

En esta part del territori europeu on vivim hem desenvolupat, hem vist la versió valenciana d'aquella idea, és a dir, ja portem tres anys sense televisió pública.
I d'allò que hem d'estar segurs -i jo crec que vostés ho saben millor que jo- és que la resposta d'este país, dels nostres ciutadans seria molt diferent a la dels alemanys.

Si em permeten fer una referència a un fet, és a dir, fa uns quants mesos un home d'Alcoi em va preguntar d'on era, jo li vaig que era de l'Horta nord, de Picassent, i em va dir: Â«Mire, ¿sap vosté el pitjor de no tindre Canal 9?
Que jo que sóc d'Alcoi ja no sé què passa a Picassent, ni a Ontinyent, ni a Xàtiva, ni a qualsevol altra localitat de la nostra terra.
Açò és un desastre.
Â»

I ja no és que som l'únic territori de la Unió Europea amb llengua pròpia sense una radiotelevisió pública, és que els valencians de tota edat i condició hui en dia estan més que mai lluny els uns dels altres.
Els han furtat, ens han furtat a tots un espai valuós de comunicació que possibilite que ens conegam millor, els han retallat una mica els seus drets democràtics, socials i molt clarament el poder de la identitat cultural.

Si em permeten, citaré el que diu l'experta en comunicació, Mercedes Charles, quan afirma que per a moltes persones veure la televisió és una situació educativa que els permet conéixer altres contextos, situacions a les quals no podran accedir des del seu petit llar, des de la seua casa, al mateix temps que aprenen com viuen, estimen, odien i solucionen conflictes altres persones.

Després de tres anys de foscor, necessitem ja una radiotelevisió pública perquè -com hem dit- un servei audiovisual públic fort, independent -cal insistir en este aspecte-, independent del poder polític, siga el que siga, i ben gestionat és un element indispensable de l'equilibri democràtic i de la diversitat cultural.

Este periodista que els parla és probable que tinga dubtes, els tinc, a l'hora de posar en marxa eixa radiotelevisió pública.
Però d'allò que no tinc cap dubte és com vull que siga eixa radiotelevisió que necessitem els valencians, com l'he volgut i defensat des de fa més de vint-i-cinc anys, com ja la defensava quan vivia a l'estranger i admirava la independència dels mitjans audiovisuals públics francesos, belgues, britànics, holandesos.

Jo vull -i vull pensar que tots els que estem ací- una radiotelevisió pública que ajude a lluitar contra la desigualtat social, la pobresa, la dominació dels més dèbils pels més poderosos, que vetle pels nostres xiquets, pels nostres joves.
Vull també una televisió que faça visible amb qualitat i rigor la nostra llengua, el nostre territori, les nostres festes i costums, els nostres valors com a poble valencià.
Tenim una identitat pròpia i estem obligats a defensar-la i preservar-la per a les generacions futures.
Vull també una radiotelevisió pública que multiplique l'estabilitat i la cohesió social, el respecte a la diferència i als diferents.

A mi fa molt de temps m'ensenyaren que els ciutadans han de ser informats i educats en la veritat per poder desenvolupar un sentiment de coherència i de solidaritat.
Ja veuen que no he fet, de moment, cap referència al passat immediat de l'audiovisual públic valencià.
El coneixen tots vostés sobradament.
I estaré d'acord, estic amb alguns de vostés, en què probablement tot no s'ha fet com caldria.
Però tenim un instrument de treball, tenim un camí a seguir que és esta llei, esta llei que vostés coneixen bé perquè l'han fet, l'han treballada.
Vostés que són representants de la ciutadania valenciana.

És probable que la llei no siga la millor, però eixe és el territori en el qual a partir d'ara hem de treballar.
És la nostra llei i és una llei que possibilita el renaixement i la independència de l'audiovisual valencià de manera molt modesta a causa de la complicada situació econòmica que vivim i que coneixen bé vostés.
També és cert que eixa llei sols la podem convertir en matèria viva des del consens.

Jo estic ací i em presente davant de tots vostés per a insistir les vegades que calga en què jo, personalment, no conec altra música que la del consens.
Tots, absolutament totes les persones que em coneixen no ho negaran.
No tinc més tresor que la meua trajectòria, la meua decència personal i social i el meu sentit de la col·lectivitat, un sistema inalterable de valors democràtics.
Com inalterable és també la meua independència personal, diguen el que diguen.

Jo i molts altres companys més -alguns han estat ací- i portem anys lluitant per la independència que ha de tindre el sistema públic audiovisual, independent dels poders polítics i econòmics.
Portem anys lluitant per la llibertat d'expressió i d'opinió i per una informació lliure, gens sectària.
Els he dit que no ho faria llarg i així serà.
Però no vull acabar la meua intervenció sense fer una referència explícita a tots aquells homes i dones que treballaven en la radiotelevisió pública i en el sector audiovisual valencians i que, a hores d'ara, han perdut el seu lloc de feina.

I jo voldria -(tus) disculpen- en la mesura que esta llei ho permeta o possibilite, voldria que intentaren conformar un teixit audiovisual en el futur, en el futur que ja està ahí, on puguen coexistir l'experiència d'aquells treballadors i la força dels joves professionals incorporats recentment al sector.
Això és tot i moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor López.

Ara correspon el torn als grups parlamentaris que li plantejaran diverses qüestions i després tindrà vosté un altre torn per tal de poder contestar-les.

En primer lloc correspon el torn al Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Donem la paraula al síndic, el senyor Antonio Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies president.

Bon dia, senyor López.
Benvingut.

La veritat és que estic satisfet de la seua exposició.
Jo crec que a més cal parlar d'independència en una televisió pública que naix precisament des de la negativa experiència del que va ser els últims anys de la radiotelevisió pública valenciana que es va tancar el 2013.

Jo crec que abans li dia al senyor Xambó i vull també dir-li a vosté, un dels principis bàsics d'aquesta llei precisament és la desgovernamentalització.
Nosaltres hem ficat amb molta claredat, seguint el model d'altres televisions autonòmiques, però també de televisions europees, la idea que l'adscripció a presidència de La Generalitat és una mera adscripció orgànica sense que aquesta adscripció afecte en cap cas l'autonomia i independència de la nova radiotelevisió pública, de la nova corporació.
I, per tant, deu ser autònoma en la gestió i ha de guardar i salvaguardar i defensar la seua autonomia funcional.

Jo, m'agradaria que vosté desenvolupara aquesta idea i ho fera en relació a quines.
.
.
jo sé que no haurà tingut massa temps, però sí quin model d'estructura, quina organització té vosté al cap a l'hora de proposar l'organització bàsica de la corporació i de les seues societats.
La primera gran tasca és dotar-se d'un reglament propi, és dotar-se d'una mínima estructura de funcionament, però de seguida s'haurà de pensar en la societat que ha de gestionar la radiotelevisió pública i també un mínim disseny d'estructura, si en una societat, en més d'una, etcètera.

I, sobretot, la gran tasca serà triar el nou director o directora general de radiotelevisió valenciana.
Jo crec que és fonamental que el model de convocatòria que vosté, si aconseguix ser president de la corporació, el model de convocatòria que vosté i la resta dels membres del consell rector dissenyen.
Al final nosaltres necessitem un director general i una directora general de prestigi.
Necessitem una persona independent i valuosa, necessitem una persona amb llargs anys d'experiència, necessitem una persona despolititzada, perdó, aliena a sectarismes o a militàncies de partit.

Jo crec que el que espera la societat valenciana també és eixe primer missatge.
Eixe primer missatge serà fonamental per a garantir la idea, per a garantir el compromís de tots vostés en un model de radiotelevisió pública com pot ser una radiotelevisió pública de referència, com la BBC o com altres televisions europees.
Vosté té molta experiència a Europa, ha sigut membre de diversos mitjans, ha treballat en radiotelevisió valenciana.
Vosté haurà tingut temps de rodejar-se i de parlar i de compartir inquietuds amb molts representants d'altres mitjans audiovisuals europeus.

Jo espere que la seua experiència, que el seu coneixement, que el seu estudi també servisca per a això.
Jo vull pensar, vull saber ja si vosté ha pensat en l'organització bàsica de la societat o de les diverses societats i també de com deuria ser la convocatòria del director o directora general de radiotelevisió.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

És el torn ara del Grup Ciudadanos.
Donem la paraula a l'il·lustre diputat, el senyor Antonio Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señor López.

Mire, yo me caracterizo por ser creo que honesto, directo y claro y desde luego no voy a obviar las declaraciones que ayer hice en nombre de mi grupo parlamentario.
Tenga claro que no dudamos de su persona, de su trayectoria, ni de su profesionalidad.
Pero sí dudamos de la idoneidad de su nombramiento.

Mire, usted se ha visto en medio de un conflicto que usted no ha creado y puede ser que sea el más perjudicado.
Ciudadanos ha hecho esfuerzos increíbles para llegar a acuerdos y a consensos con partidos tan ideológicamente dispares como Compromís o Podemos.
Y mire que parece que al final nos vamos a enquistar con el PSPV.
Nosotros no creemos que ir…, a veces da la sensación o tenemos la sensación que todo se reduce a ir contra el PP y con eso ya está hecho.
Contra los malos y ya todos somos buenos ¿no?

Nosotros no pensamos así.
Nosotros hemos llegado a acuerdos y consensos basados en una confianza y en una esperada responsabilidad de todos los que integrábamos esos acuerdos.
Pero si esa responsabilidad entendemos que no se da, se pierde la confianza y esos acuerdos dejan de tener vigor.
Todos los acuerdos que hemos hecho en este proceso, todos, han tenido un mínimo de precipitación y seguramente mucho de precariedad.
Por lo que es raro que no se hayan roto más acuerdos antes.

Mire, venimos de una televisión -y usted lo sabe perfectamente- donde se ha criticado la manipulación, donde se ha criticado la contratación de amigos hasta límites inimaginables.
Una televisión con una desafección total de la sociedad valenciana.
La sociedad valenciana no echa de menos radiotelevisión valenciana.
¿Por qué?
Primero porque no la veía nadie hacía tiempo y segundo porque hace ya tres años que se apagó.

Por tanto es nuestra obligación ofrecer a los valencianos una tele y una radio regenerada, o sea, atractiva, que no genere rechazo de primeras, que no piensen que de nuevo sus impuestos van a servir para lo que sirvieron la vez anterior.
Que no piensen que en la nueva radiotelevisión sólo va a cambiar el color político.
No pueden percibir que cambiamos una televisión del PP por una televisión antiPP.

Mire, igual que en la política, si nosotros queremos que la ciudadanía vuelva a ver como respetables a sus políticos, debemos de cambiar.
Pero sobre todo debemos hacer ver que hemos cambiado.
Hace poco, bueno, al principio de la legislatura, decía la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, que los nombramientos deben de ser éticos y estéticos.
El suyo no dudamos que es cien por cien ético.
Pero sin ser su culpa, no creemos que sea estético.

Y ahora la pregunta es dónde ponemos el listón de la estética o si lo vamos a mover según nos interese.
Créame, de verdad, que no nos conocemos, nos estamos conociendo en este momento, pero que creo de veras que usted o cualquier otra persona que se hubiera sentado ahí se vea envuelto en este conflicto.
Porque estoy convencido que usted no se lo merece, pero desde luego nuestro grupo parlamentario entendemos que el listón se ha puesto donde se ha puesto y no podemos apoyar su candidatura.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Seria ara, per tant, el torn del Grup Parlamentari Compromís.
Donem la paraula al seu síndic, l'il·lustre Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Bon dia, senyor López.
No he tingut l'ocasió de saludar-lo abans ahí fora, el tenia darrere però no he tingut l'ocasió i sí que el salude ara mateixa des d'ací.

En primer lloc dir-li que vosté ha fet ací una anàlisi de per què tenim una necessitat de mitjans públics.
La veritat és que podíem haver-ho definit en dos paraules: vertebració del territori i també democràcia.
Perquè al final tindre un mitjà de comunicació públic significa també tindre una democràcia de millor qualitat i, sobretot, si es un mitjà públic que és independent del poder polític i és independent del poder i que està ben gestionat.

Vosté ha parlat que quan va conéixer en la seua etapa de corresponsal a Europa va conéixer diferents mitjans europeus, va conéixer mitjans públics europeus que tenien un gran d'independència que vosté li feia goig i li feia enveja sana, i m'agradaria saber si després de llegir-se la llei -que m'imagine que s'haurà llegit- què opina d'esta llei, si s'apropa o no s'apropa a estos mitjans europeus.

Valorem positivament el tema que vosté no.
.
.
, fóra, haguera sigut delegat de radiotelevisió valenciana en les reunions de Circom, perquè va estar ací un dels representants de Circom i creguem que és important tindre eixe coneixement i eixa tasca, eixa experiència en este organisme perquè moltes vegades esperem que n'hi ha col·laboracions de la nova televisió també amb la resta de televisions europees, ¿no?
, per continuar construint el projecte europeu i, sobretot, projectar el que és ser valencià al món, que per això és important participar de Circom.

Vosté escrivia un article fa prou de temps en el que d'alguna manera dia i criticava que en aquell moment la direcció de la televisió es vanagloriava que n'hi havia 200.
000 espectadors en notícies, 400.
000 per les vesprades en Tómbola, però s'oblidaven de més de tres milions de valencians i valencianes, que també lliga un poc amb el que està diguent el senyor Subiela que ara n'hi ha molts valencians i valencianes que no esperen la televisió; n'hi ha molts que l'esperen i ens posen molta presa perquè això passa, però també n'hi ha molts que estan indiferents a eixa televisió i vosté tindrà una alta responsabilitat, si és elegit president, en canviar eixa manera que tenen els valencians de veure la seua televisió pública, ¿no?
Serà una tasca ingent, serà una tasca que no només serà seua sinó també de tot l'equip del consell rector i també de la direcció general de la televisió.

I sí que ens agradaria doncs d'alguna manera si vosté ja té algunes idees del que podria fer-se perquè eixos milions de valencians i valencianes que estan desconnectats i que no esperen esta televisió, doncs, de veritat, quan la tinguen, no només no vullguen que es tanque sinó que, a més, la necessiten.

I per acabar, perquè no vullc estendre'm més, també ens interessa des de Compromís saber, supose que això no li correspondrà només a vosté, li correspondrà a tot el consell rector, però també ens agradaria conéixer els detalls de com serà, com podria ser eixe concurs públic per a la tria del director o directora general (algú tus) que, a més, haurà de ser aprovat per dos terços del seu mateix consell rector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Correspon, ara, el torn al Grup Parlamentari Socialista.

Donem la paraula a la il·lustre diputada, la senyora Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Moltíssimes gràcies, president.

Senyor López, benvingut a esta comissió.

Vosté sap que este és un procés extraordinari perquè en la llei no estaven mandatats els diputats i diputades d'estes Corts a elegir el president del consell rector sinó que el president del consell rector, quan tota la llei estiga desplegada, l'elegirà el consell audiovisual.
Mentrestant, doncs, mos arroguem Les Corts una competència que mai ha sigut voluntat d'estes Corts que residisca ací perquè sempre hem volgut que la corporació, la nova radiotelevisió valenciana estiga desvinculada no sols del govern de La Generalitat sinó també d'estes Corts Valencianes.

Vosté ha parlat i mos ha dit abans en la seua intervenció que és un gran defensor del consens.
Així, també ho ha mantingut en esta comissió al llarg de tot el temps que hem treballat en l'elaboració de la llei, que és un element fonamental per a tornar a alçar la ràdio i la televisió valenciana.

I vosté diu, Â«tinc algun tresor: la meua trajectòria, la meua decència, el meu compromís amb els valors constitucionals i la independènciaÂ».
I estos elements han sigut valorats de manera molt positiva per la resta de mitjans de comunicació que han ficat en valor sempre i en tot moment la seua trajectòria, la seua decència i, sens dubte, la seua independència que, almenys, des del meu grup també compartim.

Vosté va tindre la responsabilitat de ficar en marxa, de pilotar este projecte que és il·lusionant -nosaltres també ho creguem-, i ha d'encarregar-se de la gestió i l'administració que no serà fàcil però al seu costat tindrà un equip, el consell rector, plural, divers, que segur que anireu a treballar junts per a tindre la televisió i la ràdio que mos mereixem el poble valencià.

I, per últim, senyor López, no li vaig a fer cap pregunta, la seua candidatura està recolzada per altres grups polítics i naturalment pel Grup Socialista que represente i em congratule que així siga.
Però com s'ha sembrat algun dubte, la mateixa llei, en l'article 15, on regula les condicions de l'estatut personal, establix els requisits mínims d'incompatibilitats qui ha de tindre qui opte a la presidència, per això jo li faré les següents preguntes.

Senyor López, ¿té vosté alguna vinculació amb empreses publicitàries del sector audiovisual que presten servei o que puguen prestar serveis materials o programes a la corporació?
¿Es vosté membre d'algun òrgan d'administració d'altres mitjans de comunicació públics o privats?
Evidentment, vosté no és membre de Les Corts o del Consell.
¿Vosté ha exercit càrrec d'elecció o de designació o exercix càrrec d'elecció de designació d'algun grup polític?
¿Vosté està en la direcció d'algun grup polític, algun sindicat o alguna organització empresarial?
Si és així, no podria vosté ser president; però si no és així, vosté complix amb tots els requisits que esta llei establix.
I el que no m'agradaria és que es menejaren els límits en cada ocasió depenent del que vullgam.
Els límits els marca la llei, senyor López.

Si vosté complix estos requisits, complix amb la idoneïtat i no té cap incompatibilitat per a ser president i, a més, la seua trajectòria, la seua història vital, el seu compromís amb els mitjans de comunicació públic i, sobretot, la seua vinculació per la independència i la seua defensa de la llibertat d'expressió i d'opinió per a nosaltres són motius més que suficients perquè vosté hui opte a la presidència del consell rector.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Peris.

I tanca el torn de participació dels grups parlamentaris el Grup Parlamentari Popular.

Donem la paraula a l'il·lustre diputat, el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señor López.

La verdad es que usted ha sido, como no podía ser de otra forma, un compareciente privilegiado.
Lo ha dicho el presidente antes de que iniciara, le daba quince minutos para que explicara el programa, y usted de esos quince directamente ha tirado siete que no los ha querido utilizar y en los ocho no nos ha explicado nada del programa.

Por lo tanto, la primera pregunta es, ¡oiga!
, es que la primera función que a usted le habían encomendado para venir aquí era presentarnos el programa, y del programa ha decidido no contarnos nada.
Mal empieza la cuestión, según parece.

Lo que sí que ha hecho es hacer un alegato de la independencia, hacia la independencia, ha sonado casi como a excusa, si me lo permite, el famoso brocardo latino -ya sabe-, es que nadie le había pedido que se extendiese usted en ese tema pero usted ha querido ahondar en el tiempo que ha tenido sobre eso, y la verdad es que yo creo que debería haber ahondado en muchos más temas que creo que son interesantes.

Hemos tenido la ocasión de contemplar su currículum que, por cierto, a diferencia de todos los comparecientes, usted dice que es periodista, en qué facultad, es que no lo pone y entonces nos gustaría saberlo porque no lo pone, ha estudiado.

Después, usted viene y comparece como futurible presidente y no debe ser ajeno a las competencias que marca el artículo 12 de la propia ley, y en concreto le voy a citar alguna para que tenga usted conocimiento, si no lo sabe, y es que ostenta con carácter permanente las funciones administrativas, elabora el anteproyecto de presupuestos o tiene la jefatura superior del personal.

Es cierto que su currículum es extenso, si quiere, como corresponsal y como enviado especial, pero en cuanto a la cuestión de gestión es más bien escueto o vago, si me lo permite.
Usted de gestión lo único que tiene es haber sido delegado de radiotelevisión en la Unión Europea, en Bruselas -ya sabe-, una delegación que sufrió infinidades y ha sufrido infinidad de críticas, incluso de sospechas, de gasto innecesario en algunas ocasiones, y que también sería bueno que ya que está aquí usted lanzara un apoyo a lo que significaba eso, ¿no?
, porque usted formaba parte del mismo.

Pero me ha llamado la atención en otras comparecencias, y viendo también su currículum, dado que usted fue miembro del comité de redacción del departamento de informativos de Canal 9, aquí antes a otros comparecientes se les ha dicho que no se puede ser ajeno a la memoria, ¿no?
, y que dado que los informativos -según se dice- era un documental del gobierno, ¡oiga!
, si no se puede olvidar para otras personas pues es que usted formaba parte de ese equipo.
No sé, no sé otros miembros qué pensarán cuando se trata de su persona.
Pero yo creo que hay temas también importantes que no podemos olvidar.

En primer lugar, usted ha hecho o ha intentado hacer un guiño hacia los extrabajadores en esa coexistencia que usted pretende que haya entre los extrabajadores y nuevos titulados, y nuevos licenciados.
Dado que usted ostenta la jefatura superior de personal, ¿me puede decir ya -y dado que no ha presentado el programa que era lo que venía a hacer- con cuánto personal cree usted que va a arrancar esta televisión?
¿Cuál va a ser su coste?
(Algú tus) ¿Qué papel le da a la radio?
Porque aquí se está hablando todo el rato de televisión y aquí de radio no se ha hablado.

Por otro lado, sí que me gustaría, aunque se le han señalado las incompatibilidades posibles que pudiera existir o no -según la ley de radiotelevisión-, le quiero decir que de su currículum no sabemos nada desde el 26 de febrero de 2013, no sé posteriormente qué es lo que ha hecho, si nos lo puede contar, a lo mejor no ha hecho nada, o a lo mejor sí.
Se lo digo porque hay otra ley muy importante, que es la ley de incompatibilidades a la que usted estaría sujeto -y que se está en este momento tramitando en esta cámara- y que sería muy importante y muy relevante a la hora de saber cuál es la labor que ha estado desarrollando desde que usted ha omitido en el currículum desde el 26 de febrero de 2013 hasta hoy, que no sabemos lo que ha hecho, pues saber un poco si pudiera incurrir en un futuro en alguna incompatibilidad de este tipo.

Pero yo creo que usted tenía hoy una comparecencia especialmente abierta en cuanto a tiempo y que debía de dar algunas claves fundamentalmente, pues, en cuanto a personal, en cuanto a coste, en cuanto a la radio, en cuanto a algunas cuestiones.
Usted ha preferido no utilizar el tiempo y hacer un alegato de su independencia que, por cierto, ¿a usted quién lo ha nombrado?
, ¿quién le dijo a usted que iba a ser presidente?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ibáñez.

Correspon, ara, el torn al compareixent per tal de contestar a totes aquelles qüestiones plantejades pels diferents grups parlamentaris.

El senyor López i Àlvarez:

Bé, moltíssimes gràcies a tots vostés.

Intentaré donar una resposta conjunta en aquells temes en els que puga ser.

Quan alguns de vostés em demanen o es queixen, per dir-ho així, amb tota la raó, no vaig a discutir-ho, que hui ací jo hauria d'haver vingut amb tota la cartilla feta, sols he de dir-li que això és extremadament complicat, entre altres coses perquè, excepte que jo m'haja equivocat, el consell rector encara no existix, encara no existix.

I de totes formes -pense jo- seria molt interessant, si ens agafem a allò que per a alguns és molt important com és el consens, seria molt interessant que abans que res poguérem reunir-nos els membres, tots els membres del consell rector que a alguns els conec, a altres no.

És a dir, en tot cas, jo sí que em compromet, si al final tenim la sort d'ocupar este càrrec, jo sí que em compromet en la pròxima reunió, en la pròxima vinguda a esta seu parlamentària en donar-los els detalls que puguen donar-se sobre les qüestions que han plantejat.

Esta resposta, senyor Montiel, espere que li servisca també, és a dir, de moment jo no tinc, ni ningú dels que anem a ser part del consell rector tenim res màgic en les mans, és a dir, jo no sé si la resta de companys ho sabien o no però jo sóc conscient que puc assumir esta responsabilitat des de fa molt poques hores.

El senyor Ferri m'ha preguntat si la llei m'agrada.
Bé, en un moment donat de la meua intervenció he dit que la llei a la millor podria ser millorable; però, mire, jo crec que la llei és bona, garantista i que damunt és equilibrada, almenys sobre el paper.
¿Per què?
Perquè, entre altres coses, estableix una clara balança, un clar equilibri de poders i funcions per a evitar situacions arbitràries, una llei que com a exemple -tinc apuntat ací- estableix a l'article 5 els objectius i funcions clarament progressistes i ben intencionats.

El títol II de l'article 6 és un vertader contrapés de poders, amb la creació de sis òrgans, entre els quals, el consell d'informatius i el consell de la ciutadania.

Jo, que vostés, amb tot l'afecte i el respecte, representants del Partit Popular, s'inquieten o s'estranyen perquè jo vinga a parlar de certes coses com la independència, ho puc entendre.
Però entendran també que jo no ho compartisc en absolutament, precisament -i sols que faré eixa referència- perquè és tot el contrari del que ha passat en els últims vint anys.
No vaig a estendre'm més en alguns aspectes que he mencionat, però això és fonamental.
Com és fonamental i jo crec -vinc una miqueta de nou a la resposta que li donava el senyor Ferri- jo crec que esta llei, segurament sent millorable, dóna resposta a algunes de les qüestions, a alguns dels temes que ens han portat a la situació actual.

Bé, és difícil donar-li una resposta a estos temes, és a dir, sent clars, vosté té tot el dret, senyor Subiela, a inquietar-se, diguem-ne, per les meues relacions familiars.
Segurament, jo, si estiguera en el seu lloc, ho faria, de la mateixa forma que ho fa vosté.
Jo, en eixe sentit, l'únic que li puc dir, i açò és una confessió ací entre nosaltres, ara que no mos escolta ningú, és que jo estic casat amb esta persona des de fa vint-i-quatre anys.
I u les famílies no les elegix.
Les famílies estan ahí.
Puc afegir-li, però això ja entra dins de la.
.
.
, en fi, de si a vosté li interessa creure-ho o no, que la relació personal entre els membres de la família no és una relació diària, però li puc afegir molt més.
.
.
, molt menys, excepte, excepte, i açò sí que he de repetir-ho, perquè sembla també que hi han alguns grups per als quals no és important, i és el que els he dit fa un instant, és a dir, que jo no tinc més tresor que la meua trajectòria, la meua decència personal i la meua independència.

Li contestaré, senyora Peris.
No sóc membre de ninguna administració, de cap grup polític, sindical, empresarial.
Però sí que li diré una cosa -i, a més, ni ho havia pensat-, fa uns anys.
.
.
, fa uns anys, un grups de periodistes i de gent molt preocupada per la penosa situació de la televisió pública valenciana vam crear una televisió que és dia InfoTV.
Bé, això crec que ja ni existix, i ahí crec que han d'haver-hi algun tipus d'accions que jo crec que el seu cost és zero.

Ja veu que ni havia pensat en este tema.
Tinc entés que en cas que.
.
.
, segons la llei, que en cas que hi haja en algú dels candidats al consell rector este tipus de situació, crec que hi han tres mesos per a solucionar-ho.

He de vindre, de nou, a les qüestions plantejades pel Grup Popular.
La gestió.
És cert.
Mire, jo.
.
.
, jo no he estat al front de ninguna multinacional.
Però sí que li puc assegurar una cosa, que en aquella època, en els anys que van des de 1989 a 1996, que són els anys en els quals jo vaig estar com a delegat a Brussel·les, aquella delegació era important.
Era important, ho recordaran tots, era un moment de canvis importantíssims en el món, especialment en Europa, i allí se treballava molt.
He de confessar-li que és la primera notícia que tinc que s'hagueren produït en aquells anys històries estranyes en la gestió d'eixa delegació.
I, si me permet, molt breument li puc contar una cosa que és un fet real.
Quan el senyor Carrascosa -el recordaran bé-, quan el senyor Carrascosa arribà a la direcció de Radiotelevisió Valenciana, una de les primeres coses que va fer, sinó la primera, va ser ordenar que s'examinaren els comptes dels set anys de la delegació de Brussel·les.
No van trobar res, perquè no podia haver-hi res.

Jo els he dit abans que vinc ací buscant el consens.
I, a més, crec que ho necessitem tots.
No estic molt d'acord en algunes coses que alguns de vostés han plantejat.
He posat com a referència, espere que no massa anecdòtica, el senyor d'Alcoi que em dia això.
Jo, en estos dos anys i escaig que li semblen estranys que no apareguen en el meu currículum, entre altres coses.
.
.
, els intents, els esforços, el desig d'arribar on hem arribat, no parle de mi personalment, no parle de mi, sinó d'arribar al treball que vostés han fet, a la llei que vostés han fet, en gran part el meu temps s'ha dedicat a eixes coses modestament, amb molts altres companys.

Jo no sé.
.
.
, no sé si, al final, este modest periodista que els parla ocuparà eixe lloc o no, però sí que els puc dir una cosa, i els ho dic.
.
.
, els ho dic des del cor, jo faré, si ocupe eixe lloc, em deixaré la pell perquè vostés, el Grup Parlamentari Popular, i els centenars de milers de ciutadans que els han votat tinguen assegurada la seua llibertat d'expressió i la seua llibertat d'opinió.

I això és tot, si no és que volen res més.
Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Donar-li les gràcies per la seua compareixença i emplaçar-lo.
.
.
, si vol continuar veent la compareixença, es pot quedar fins al final.
(Algú diu: Â«Gràcies.
Â»)

Acord de la comissió per a elevar al ple de Les Corts els candidats que ha d'elegir per a formar part del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació

El senyor president:

Aleshores, passaríem al punt 3 de l'ordre del dia.
En este punt 3 es fa la votació dels membres del consell rector, però s'exclou la presidència, perquè la presidència és el punt número 4.

Aleshores, de conformitat amb la disposició transitòria quarta de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, de servei de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de La Generalitat, queda constatada la idoneïtat de la senyora María Dolores Navarro Giménez i queda, per tant, elevada al ple de la setmana següent de Les Corts.

Pel que fa a la resta de membres -un, dos, tres, quatre, cinc- cinc d'ells, en concret, José Martínez, Vicent Vergara, Vicente Cutanda, María Lozano i Rafa Xambó, són proposats d'acord amb allò que disposa l'article 13.
a.
Un candidat.
.
.
, millor dit, una candidata queda proposada d'acord amb el que disposa l'article 13, 13.
b.
I després tenim dues candidates més, que són la senyora Raquel Piqueras i la senyora Mar Iglesias, que queden proposades en funció de l'article 13, 13.
c.
Per tant, unes persones van referides a l'article 13, 13.
a; unes, al b, i unes, al c.
Per tant, si no hi ha cap inconvenient, segons els serveis de la cambra, pot ser el més normal votar les tres votacions, perquè són referides a tres articles.
¿D'acord?
És a dir, són referides a tres apartats d'un mateix article, millor dit.
Cinc persones fan referència al 13, 13.
a; una persona fa referència al 13, 13.
b, i dues persones fan referència al 13, 13.
c.
¿D'acord?
Per tant, si no hi ha cap inconvenient -vostés mateixos poden pronunciar-se-, serien tres votacions.

Senyora Peris.

La senyora Peris Cervera:

Sí, plantejava que fóra una votació els cinc membres nats que ens correspon elegir a estes Corts.
.
.

El senyor president:

13, 13.
a.

La senyora Peris Cervera:

.
.
.
i una segon votació, l'elecció que ens correspon a nosaltres al no estar constituïts els òrgans, tant el de ciutadania, com el del consell audiovisual.

El senyor president:

Agrupar el b i el c en un únic vot.

La senyora Peris Cervera:

En una única votació.

El senyor president:

En una única votació.
(Algú diu: Â«O siga, votaríem dos voltes.
Â») Fer només dues votacions.
¿Eixa proposta els pareix bé?
Agrupar el b i el c.
D'acord.
(Veus)

La proposta de la senyora Peris és.
.
.
Queda clar, sembla que n'hi ha un consens total de votar el 13, 13.
a, que són els membres i les membres que romandran durant més temps.
I, després, la proposta era votar per separat el 13, 13.
b, que és la senyora María Teresa Fernández, i votar el 13, 13.
c, que era la senyora Mar Iglesias.
Però la senyora Rosa proposa agrupar el b i el c i fer una votació conjunta de la senyora María Teresa Fernández i de la senyora Raquel Piqueras i Mar Iglesias.
Eixa és la postura del Grup Socialista.
Entenc que és la postura del Grup Parlamentari Popular.
Aleshores, s'han de manifestar els altres tres.
.
.
(Algú diu: Â«Para nosotros es indistinto.
No había problemas.
.
.
Â»)

El senyor Montiel Márquez:

Per la nostra banda.
.
.
No és una qüestió en este moment de l'article 13.
És un moment de les disposicions transitòries segona i tercera.
Estem en una situació excepcional.
Són dos disposicions transitòries, regulen dos situacions diferents, la dels membres del consell de la ciutadania i la dels membres del consell de l'audiovisual, en absència d'estos dos organismes i, per tant, considerem que estan plenament justificades dos votacions.
No són, per tant, aquest supòsit -i lamente discrepar del criteri dels serveis jurídics de la cambra- el de l'article 13, sinó que estem en el supòsit de les disposicions transitòries segona i tercera, i per tant, reclamem que se facen tres votacions.

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Totalment d'acord amb el que ha dit el senyor Montiel.
(Veus)

El senyor president:

Diga, senyor Bellver, diga.

El senyor Bellver Casaña:

Mos agradaria conéixer quina és la postura de la mesa.
.
.

El senyor president:

La postura de la mesa és fer tres votacions.
A més a més, assessorat pels serveis de la cambra.
(Algú diu: Â«No anem a discutir per açò.
Â»)

El senyor Bellver Casaña:

Si n'hi han dos grups majoritaris que estan diguent que opten per una forma de votació i un altre que està diguent que és indistint, el normal és que es fera el que decidix la majoria.
(Algú diu: Â«Ya, pero la mesa tendrá que decidir.
Â»)

El senyor president:

Suspenem durant tres minuts la sessió.
(Algú diu: Â«No, no, no cal tres minuts.
Tres segons, suficient.
Â») Bé, doncs un minut.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Per tant, segons allò que s'ha votat a la mesa, s'han de fer dues votacions i, per tant, el 13, 13.
b i el 13, 13.
c s'agruparien en una única votació.
¿D'acord?

Per tant, passaríem a la primera votació, que és del 13, 13.
a.
Repetim, les persones són José Martínez Sáez, Vicent Vergara, Vicente Cutanda, María Lozano i el senyor Rafael Xambó.

El senyor Montiel Márquez:

Perdó, president.

El nostre grup voldria deixar constància de la nostra protesta per la decisió de la mesa.

El senyor president:

Que conste en acta eixa protesta.

I comença la primera votació.
¿Vots a favor?
Queda aprovada per unanimitat.

Passaríem ara a la segona votació, com hem dit, agrupada i, per tant, estaríem parlant de la senyora María Teresa Fernández, la senyora Raquel Piqueras Navarro i la senyora Mar Iglesias García.
Per tant, passem a la votació.
¿Vots a favor?
(Algú diu: Â«Diez.
Â») Quedaria aprovada amb.
.
.
Bé, hem de passar a.
.
.
, ¿abstencions?
I no hi hauria vots en contra.
Per tant, quedaria aprovada amb 10 vots a favor i 5 abstencions.

Elecció del candidat o candidata que es proposarà al ple de Les Corts per a la presidència del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació

El senyor president:

Passaríem ara al quart punt de l'ordre del dia, que seria la votació del senyor Josep López com a president, com a candidat per a ser elevat al ple, evidentment, com a president del consell rector.

Passaríem a la votació.
Vots a favor?
Abstencions?
Vots en contra?
Quedaria aprovada amb 8 vots a favor i 7 vots en contra.

S'elevarà la proposta a la Mesa de les Corts Valencianes i, per tant, quedarà en disposició d'entrar al proper ple del dia 27 de juliol.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 15 hores i 15 minuts)