Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 27 de juliol de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 54 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent President Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 57.**

***Debat i votació del dictamen de la Comissió de*** 

***Coordinació, Organització i Règim de les institucions de la Generalitat sobre la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 19 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat*** 

***Valenciana (BOCV número 124)***

**El senyor president:**

Bon dia.

Il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Punto único del orden del día: debate y votación del Dictamen de la Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las Instituciones de la Generalitat sobre la Proposición de ley de reforma de la Ley 10/1994, de 19 de diciembre, de creación del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, Boletín Oficial de las Cortes Valencianas número 124.

Tiene la palabra, para presentación del Dictamen de la comisión, el ilustre diputado señor Sarriá, secretario de la comisión.

 

**El senyor Sarriá i Morell:**

Senyor president.

Il·lustres senyores i senyors diputats i diputades.

Em correspon, com a secretari de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat, i per acord unànime d'esta, realitzar la presentació del Dictamen de la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 19 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

Esta proposició de llei va ser presentada en les Corts Valencianes el dia 24 de juny de l'any en curs, pel Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Socialista conjuntament.

La proposició de llei va ser tramitada per la Mesa de la cambra en la seua reunió realitzada el dia 28 de juny, procedint-se a comunicar al Consell i a publicar-la en el *Butlletí Oficial de les Corts Valencianes*, d'1 de juliol de 2005.

La Junta de Síndics, en la seua reunió realitzada el dia 28 de juny, va aprovar el calendari específic per a la tramitació d'esta llei, que conclourà en el dia d'avui.

El Consell va remetre a les Corts Valencianes el seu criteri favorable a la presa en consideració de la proposició de llei l'1 de juliol, ordenant la Mesa de les Corts Valencianes, eixe mateix dia, la seua publicació.

La presa en consideració de la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 19 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu, va ser realitzada pel Ple de les Corts Valencianes en la seua sessió realitzada el dia 6 de juliol.
En la mateixa data, la Mesa de les Corts Valencianes va ordenar la seua tramitació per la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat, obrint-se el termini per a la presentació d'esmenes, que va concloure el passat dia 15 de juliol.

A esta proposició de llei es van presentar un total de 42 esmenes parcials: 17 presentades conjuntament pel Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Socialista, i 25 pel Grup d'Esquerra Unida-Els Verds-E.
Valenciana-Entesa.

La Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat va procedir a la recepció d'esmenes i al nomenament de la Ponència el passat dia 18 de juliol de 2005, sent publicat el nomenament de la Ponència i l'Informe emés per esta el dia 20 de juliol.

La Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions es va reunir el passat dia 21 de juliol per aprovar el Dictamen que avui presente davant les seues senyories.
Durant la seua discussió es van aprovar un total de quinze esmenes, subscrites pels grups parlamentaris Popular i Socialista, i una esmena transaccional que va comportar la retirada de les esmenes de l'1 i la 35.
Queden, per tant, per al debat en el ple un total de 25 esmenes presentades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-E.
Valenciana: Entesa.

Espere que en el debat de hui les posicions dels distints grups parlamentaris s'aproximen tal i com ens va vindre anunciat en el debat que es va desenvolupar a la comissió, fent possible que la llei tinga el màxim consens possible.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sarriá.

A continuación, pasamos al debate de los grupos de enmiendas presentadas.
El primer bloque de enmiendas corresponde a las enmiendas que van de la número 2 a la número 12.

Tiene la palabra, para su defensa, el ilustrísimo señor diputado, señor Oltra, del Grupo Parlamentario Entesa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Bon dia.

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Anem a defensar aquest primer bloc d'esmenes d'aquesta reforma de la Llei del Consell Jurídic Consultiu.

Nosaltres el que és, diguem, l'eix central de la reforma, que seria el tema de la modificació del sistema d'elecció, estem absolutament d'acord, fins i tot votàrem l'article, a pesar que teníem alguna altra referència sobre aquest.
Però, evidentment, bé, circumstàncies d'obrir el meló de la llei han fet que tinguem l'oportunitat d'intentar corregir determinades qüestions que en el seu moment es van incorporar, unes més recentment, altres fa més temps, i que considerem, bé, que ja que està oberta eixa porta, que caldria intentar corregir-les.

Aleshores, ara mateix hem assistit al debat de la reforma del nostre Estatut, i en eixe sentit això ha permés reobrir un tema que no estava ben resolt en el seu moment, estava ben tancat.

Se'ns ha dit per part del representant del Partit Popular que això significava reobrir ferides, ferides que algú ens havia fet a nosaltres.
Eh!
No la gent que feia eixa acusació precisament era la que tenia les ferides.
Les ferides les teníem els altres.
I eixes ferides no estaven curades ni estaven cicatritzades, estaven ahí tapades d'alguna manera.
Eixe debat ha permés recuperar part de la simbologia, part de la denominació, part de la nostra pròpia història que en el seu moment va estar aprovada per aquestes Corts i que va estar canviada en altre lloc.
Jo no sé què passara en esta ocasió, en eixe altre lloc, també és possible que a la millor s'introduïsquen alguns canvis.
Però això ens ha permés que en eixe debat nosaltres introduírem temes com la denominació de la nostra Comunitat, que pensem que no té cap justificació que a estes altures encara estiga d'alguna manera quasi prohibida.
.
.
o quasi no, inclús per part de vostés prohibida, perquè estan bloquejant iniciatives en aquestes Corts.

Per tant, hem fet una sèrie d'esmenes, de manera que on vostés continuen posant allò de "Comunitat Valenciana", nosaltres volem recuperar el nom històric, el nom que va estar en el seu moment votat inicialment pel de "País Valencià".
"Comunitat Valenciana" fins fa quatre dies mai no havia estat votat pels representants del poble valencià.
En tot cas, és un nom que algú a Madrid es va inventar i és el que es va adjudicar.
Pensem que, ja que s'ha obert eixa possibilitat, caldria insistir en eixe tema.

Després vostés, igual que han fet també en el tema de l'Estatut, han introduït una sèrie de conceptes nous o d'ortografia nova, diria jo, no, això de posar els articles en majúscula, no, que jo, en principi dic, ha de ser a la millor algun error, no; però pareix que no, que és una voluntat deliberada el que ha hagut ahí.

Nosaltres això creem que perjudica, fins i tot perjudica a la pròpia redacció del text legal.
Per tant, el que hem fet és una sèrie d'esmenes intentant corregir això, intentant tornar a un llenguatge normal, normalitzat, en el sentit de no legalitzar irregularitats ortogràfiques.
Una o dos pot passar com un defecte, com una distracció, que això a tot el món.
.
.
no hi ha ningú lliure d'això; però d'ahí que s'oficialitze, com pareix que fan vostés, em pareix una verdadera barbaritat.
I no valen arguments com es van dir ahí, que això significava alçar la categoria, perquè.
.
.
això és que no té ni peus ni cap.
O siga "La Generalitat" ha d'anar en majúscula, però, lògicament, l'article que va davant no té cap sentit en eixe tema.

Després hi ha alguna referència a alguna cosa que també trobem no justificat en aquesta reforma.
Esta reforma modifica una llei de l'any 1994, una llei de l'any 1994 que en el seu moment va incorporar una sèrie de mesures que em pareixen interessants, no, que era eliminar qualsevol discriminació sexista del llenguatge.
Això en l'any 1994.
I això ens pareix positiu.
El que no ens pareix en absolut justificat és que ara, en el 2005, onze anys darrere d'això, i se suposa que hem avançat i que no hem retrocedit, doncs la proposta que ve consensuada pels dos partits majoritaris, Partit Socialista i Partit Popular, vinga introduint conceptes de discriminació sexista en el llenguatge de la llei.
A això no trobem cap justificació.
Hem anat a presentar esmenes puntuals en alguns casos, per a demostrar exemples d'on està eixa discriminació, per exemple el tema de.
.
.
bé, del President de la Generalitat.
Pareix que vostés han descartat que puga haver el dia de demà ací una Presidenta de la Generalitat o, inclús, coses més difícils.
Estan descartant fins i tot l'existència de conselleres, eh, perquè ja no és una cosa que ha de vindre, sinó que ja està.
Una cosa que jo crec que no ajuda en absolut a eixa idea de modernització, d'actualització, de posar al dia la normativa que es ve aprovant ací.

I després, hi ha també una referència que ens pareix preocupant, i que ja en el debat de l'Estatut d'Autonomia va aparéixer en tota la seua, digam, dimensió.
I és el tema de la gent que diu de no reobrir ferides, doncs són uns especialistes, eh!
, en fer justament el contrari.
O siga, el tema del valencià és un tema que no està, no ha estat ben resolt en el nostre Estatut per imposicions de fora, per imposicions de castellans, per imposicions a voltes de valencians que solament parlen castellà.
I no ha estat ben resolt.
Però és que resulta que en el nou Estatut, el nou hipotètic estatut, perquè encara està sense aprovar per part de Madrid, doncs resulta que la qüestió no s'aclarix, sinó que probablement s'empitjora.

De manera que una xicoteta referència que es feia en aquell Estatut al tema que el valencià era un idioma, qüestió que xocava frontalment en la decisió que per part de qualsevol organisme científic, universitari, lingüístic, etcètera, etcètera, qüestiona, perquè això no pot ser així.
Jo sé que això.
.
.
hi haurà molta gent que li agradaria, que el valencià tinguera eixa consideració d'idioma, inclús hi haurà molta gent que li agradaria que es poguera dir que fins i tot el castellà inclús depén.
.
.
o siga, ve del valencià, i que quasi és l'única llengua autèntica del món, del món mundial.
Però és que les coses són com són.
I no és cap delicte reconéixer que hi ha un tronc comú, culturalment parlant, que hi ha una llengua comuna que té tota una sèrie de variants en diferents territoris de l'antic Regne d'Aragó, i que això no passa res, i que això ha sigut sempre aixina i serà, per molt que vostés s'obstinen en intentar canviar la història i la realitat mitjançant aprovació de lleis, que jo crec que patinen estrepitosament en eixa matèria.

En aquesta reforma de l'Estatut es va a introduir, ja en un pla molt més generós, moltes referències que el valencià és un idioma.
Però és que inclús en esta llei que estem discutint també han aprofitat per a continuar obrint ferides.
I vostés saben.
.
.
A mi el que m'estranya és.
.
.
O siga, no m'estranya que per part del Grup Parlamentari Popular se seguisca eixa política.
El que m'estranya i no comprenc és què fa el Grup Parlamentari Socialista contribuint a obrir ferides, eh, i contribuint a recolzar posicionaments a voltes secessionistes en el tema de la llengua, i en este cas del Consell Jurídic Consultiu, que és que a més no té cap justificació.
Però, què fan vostés en un tema tan puntual de la reforma d'una llei tan puntual, com és la del Consell Jurídic Consultiu?
Aprofitar eixa reforma per a tornar a ficar el ditet, eh, tornar a ficar el ditet que el valencià és un idioma.
I això ho han posat.
I no ha sigut una equivocació.
Ho han posat deliberadament.
Nosaltres volem denunciar això perquè considerem que no està en absolut justificat.

En altres punts de la pròpia reforma que estem discutint figura el tema.
.
.
el castellà, el valencià, sense res més, sense res més.
Però, per favor, no contribuïsquen.
.
.
Sé que això segurament serà clamar en el desert, perquè he pogut comprovar que la.
.
.
, vaja, la.
.
.
la.
.
.
ja no la pinça, açò ja és una tenalla, Psoe-PP, en este tema de blocs de lleis que vénen a reformar-se amb motiu del tema de l'Estatut, vénen en molta força.
Pareix ser que no hi ha cap espai per a la dissidència, cap espai per a diferenciar un grup parlamentari de l'altre.
I que, per tant, s'ha de fer, en conjunt, el que els dos vulguen, i especialment el que el Grup Parlamentari Popular vulga.

Jo crec que en este cas, la veritat, anem no solament a perdre una oportunitat d'intentar millorar les coses, sinó que estem guanyant una oportunitat d'empitjorar-les.

Jo vull cridar ací als dos grups, però precisament al Grup Parlamentari Socialista, perquè fins ara hem coincidit en alguns aspectes en este tema, i jo crec que és delicat que se n'isquen d'eixa via, que fins ara jo crec que era l'encertada, la que tots defeníem, i que jo crec que no és correcte que se'n passen a l'altre costat, perquè l'altre costat els du on ens du.

Per tant, estes són el primer bloc d'esmenes que fan referència a eixes onze esmenes que hem presentat, que fonamentalment el que tractaven era de polir, millorar el llenguatge que s'està utilitzant, recuperar determinades senyes d'identitat per a nosaltres i per a molta més gent, i no contribuir a eixa.
.
.
diguem.
.
.
a eixe aprofundir eixa divisió, que jo crec que és, d'alguna manera, el que s'ha pretés *sibil·linament* en alguns dels articles que estem discutint en aquestos moments.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Para turno en contra, tiene la palabra primero el ilustre diputado señor Ovejero, del Grupo Popular.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Oltra, antes de comenzar este debate de hoy, quisiera expresarle que es una lástima que no llegáramos a un acuerdo en comisión, a través del consenso o de retirada por parte de sus enmiendas que ha mantenido vivas para este pleno.

Y por dos motivos principales, aunque sean de tipo anecdótico.
El primero, porque de nuevo, mañana, los medios de comunicación empezarán las crónicas de este debate, las encabezarán como ya lo hicieron en el pasado debate: "Tras un plúmbeo debate".
Y el segundo, porque si usted en comisión ya denominó a la mayoría de sus enmiendas como "chuminades", palabras textuales entre comillas; hoy podríamos habernos evitado minutos de un debate que quizá sea absurdo.
No obstante, intentaré en nombre de mi grupo reiterar con concreción los argumentos, que en comisión ya le deberían haber bastado para retirado la mayoría de ellas.

Las enmiendas a los artículos primero y segundo pretende, como usted bien indica, modificar la denominación de nuestra comunidad, utilizando otra distinta a la que figura en el artículo primero de nuestro Estatuto de Autonomía.
Estas enmiendas son contrarias al Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana; contrarias al Estatuto en vigor, y contraria también a la proposición de ley de las Cortes Valencianas, de la ley orgánica de reforma de nuestro estatuto.
Insisten ustedes en querer abrir, como usted indica, "la guerra de Valencia", afortunadamente cicatrizada, retomando un debate obsoleto y superado que pretende, después de veintitrés años, que nuestra comunidad se llame de forma distinta a como se llama.

Las enmiendas a los artículos tercero y cuarto pretenden ignorar algo que para ustedes es evidente, y que no tiene discusión en este foro.
Y no es otro que el contenido del artículo 20 de la Proposición de ley de reforma del Estatuto, que especifica claramente que el conjunto de instituciones de autogobierno de la Comunidad Valenciana constituyen La Generalitat, así como consta en la ley.
No son Generalitat a secas.
El conjunto de instituciones son La Generalitat.
Y por ello queremos, sin error alguno, que cuando se nombre a dicha institución de instituciones se diga La Generalitat con mayúscula, La, y no Generalitat a secas o con el la en minúscula como usted pretende.
Ese ha sido uno de los puntos de encuentro en el espíritu de la reforma y usted lo sabe perfectamente.
Así reza en lo que será sin duda alguna el nuevo Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana.

En las enmiendas correspondientes al artículo quinto, sexto, séptimo y octavo, ya sabe que hemos transaccionado la que se refería en este bloque de enmiendas al lenguaje sexista.
Por lo tanto, la 7, luego la firmaremos para aprobarla.
Pero correspondiente a las otras, a la 6, 8, 9, 10, 11 y 12, ya le indiqué que las expresiones que las denominan son las reconocidas por la Academia Valenciana de la Lengua, que es como usted debe o debería saber la institución de la Generalitat que marca las normas del idioma valenciano.

Además, si no, le invito a utilizar el corrector Salt 3 y podrá comprobar que tengo razón.
Por lo tanto, esas enmiendas por parte del Grupo Popular van a ser rechazadas, a excepción de la 7, que es la que hemos transaccionado.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ovejero.

Y ahora tiene la palabra, para completar el turno en contra, la ilustre diputada señora Andrés, del Grupo Parlamentario Socialista.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Izquierda Unida ha presentado un total de once enmiendas que afectan del artículo uno al artículo seis del anteproyecto de ley del Consejo Jurídico Consultivo, que yo le planteaba el otro día al señor Oltra que tenían un carácter político.
Son la referencia a una línea política, y así se lo reconocemos, que Izquierda Unida presenta, como es el concepto de definición de País Valenciano.

Para nosotros, para algunos, para algunos, el concepto de País Valenciano es un valor y es un sentimiento.
Pero la definición de País Valenciano reza en un montón de organizaciones; por concretarle, usted el otro día hacía referencia a que, por ejemplo, sindicatos que se definen o terminan sus siglas con la definición País Valenciano, y mi propio partido y su propio partido.

Pero hoy estamos aquí ante el proyecto de ley del Consejo Jurídico Consultivo, que es el mayor órgano consultivo en materia de asesoramiento jurídico.
No podemos reabrir un debate nuevamente en una ley que se está planteando como el mayor órgano de consejo para la propia administración.
Es un órgano institucional, y tenemos que reformarlo dentro de las denominaciones que son admitidas por nuestro Estatuto, y por el Estatuto que hace pocos días fue aprobado en estas Cortes.
No podemos por menos recoger en esta ley lo que marca los conceptos institucionales y la propia academia de la lengua.

Respecto a las clasificaciones numéricas que se han venido utilizando en este anteproyecto, como por ejemplo "cinc" o "cinqué", usted planteaba el otro día en la comisión que había que utilizar un lenguaje más académico.
Que ya estamos hablando de leyes y por lo tanto requería mayor nivel.
Y es cierto, pero también es cierto que la Academia Valenciana de la Lengua es la entidad que marca la norma.

Ya sé que me va a decir, como me dijo el otro día, que la Academia Valenciana de la Lengua tiene disfunciones, y que algunas veces tiene presiones.
Es cierto.
Pero mire, la Academia Valenciana de la Lengua es el organismo de regulación de nuestra lengua hoy por hoy, y sus normas debemos de ajustarnos a ella.

En la misma dinámica son una fricción que podría plantear el concepto de idioma valenciano.
Yo sé que el tema es un tema polémico.
Es un tema de diferenciar el concepto académico del concepto político.
Creo que se ha hecho una definición de idioma valenciano en el concepto político del reconocimiento a una propia comunidad o a un propio territorio.

En cuanto a la utilización de las mayúsculas, como usted ha dicho.
Ha dicho que era una falta ortográfica.
Nosotros conocemos la ortografía.
Pero es cierto también que cuando se dice La Generalitat es un concepto único de reconocimiento de lo que es la propia institución.

Y por último el tema del lenguaje sexista.
Sabe usted que yo el otro día me comprometí en la comisión a intentar revisar el lenguaje sexista de todo el texto.
Que hay enmiendas que van a ser aceptadas.
Y hay enmiendas que usted, pues un poco rechaza porque contienen elementos también que son de importancia para su propio partido.

Por lo tanto, lo que nosotros pediríamos es mayor aproximación para salvar un elemento fundamental, que es el tema del lenguaje sexista y separar una cuestión de la otra.
Nosotros reconocemos sus posiciones, pero le pedimos más aproximación porque creemos que debemos de mirar hacia el futuro y creemos que debemos avanzar en este sentido.

Por lo tanto, nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Andrés.

Tiene, para el turno de réplica, la palabra el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Nosaltres ja ho vam dir en el principi del debat.
Estem disposats a acostar-mos, a aproximar-mos en vostés tot el que vulguen, però no a estavellar-mos.
No a estavellar-mos.
Férem un esforç en la comissió en aprovar gran part de les esmenes, perquè eren esmenes del tipus que abans el senyor Ovejero havia fet referència.
Esmenes de les presentades per vostés.
No se'ns va aprovar cap a nosaltres.
Nosaltres vam aprovar gran part de les de vostés.

Se van utilitzar en eixa comissió una sèrie d'arguments absolutament peregrins o de "chuminades" com jo vaig dir allí.
Que tal és així, que vosté ara mateixa, en esta mateixa sessió, haurà de tragar-se part dels seus arguments.
O siga, que al final, diga'm, la raó un poc acaba guanyant en alguns aspectes.
Perquè és que se van dir coses insòlites allí, insòlites.
Que jo crec que no tocava.
I ara mateixa m'imagine que acabaran rectificant-se perquè és el que calia fer.

I és una llàstima, és una llàstima que no se faça així en altres coses també.
Perquè nosaltres, en presentar eixes esmenes, lògicament hi ha un paquet d'esmenes que fan referències a qüestions polítiques, que nosaltres a l'igual que defensàrem en la comissió volem defensar ací.
Nosaltres reivindiquem el dret a utilitzar eixa terminologia i a dir que no està prohibit.

O siga, jo sé que vostés és el que volen.
Sé què és el que vostés han aprovat.
Però també sé que no és il·legal, i que jo lluitaré en totes les armes de l'estat de dret, per a evitar que vostés il·legalitzen el terme "País Valencià".

Si no el volen utilitzar, val.
Si volen posar-lo en qualsevol paper que se'ls ocòrrega, val.
Però que a la gent que continuem creient en això, que volem respectar eixa part de la nostra història, no ens ho prohibisquen, perquè ahí no anem a entrar, ahí anem a lluitar, i tenim armes legals per a lluitar.

Per tant, estem defensant estrictament un tema absolutament polític.
Però que està absolutament vigent perquè està en l'Estatut que estava, i per tant això va a continuar estant, i inclús forma part del propi Estatut i per tant no se pot il·legalitzar.
I ara era un moment d'haver clarificat eixa qüestió.
S'ha deixat de tal manera en eixa nebulosa que al final els únics beneficiats tornen a ser vostés.
Tornen les ferides a ser d'una part de la societat valenciana sols.
De l'esquerra, del sector nacionalista.
Som nosaltres els qui posem les ferides no els qui les fem.
I això s'ha de tindre molt en compte.

Després es parla ahí, en eixa idea nova que van inventar vostés en el tema de l'Estatut de la famosa majúscula.
És que això, jo no sé, vaja, si ja no dic que vagen a preguntar-li, digam a la gent que està en les institucions acadèmiques, tal.
Pregunten-li als seus xiquets o xiquetes.
Ja ho dic, als seus fills o filles pregunten-li si és correcte que eixa La figure en majúscula.
I li dirà que no.

Però és que si vostés saben més que ells, si saben més que tot el món, doncs ja que ho fan ja haurien de fer-ho per a tot.
Perquè, per exemple, com se pot posar a La Generalitat Valenciana, La, en majúscula, i la Comunitat Valenciana, que se suposa que deu ser encara més important.
Perquè ja no comprén solament La Generalitat, comprén tota la gent que viu i treballa ací.
Eixa va en minúscula, no?

Però vostés s'han donat compte que ahí sí que estan inventant-se un nou idioma, però no el valencià, sinó inclús el castellà.
O siga, ja me pareix un poquet fort que s'utilitze majories absolutes super sobrades, en aquest pacte Psoe-PP, per a inclús anar introduint modificacions, inclús en la pròpia terminologia morfologia de les diferents llengües, tant el castellà com el valencià.
Això em pareix perillós.

Després la defensa que s'ha fet de l'idioma.
Bo, això és que com no té defensa s'haurà que recórrer segurament al que vostés han fet ací.
Nosaltres creguem que això no té cap justificació.
Jo entenc que vostés tinguen.
.
.
entenc que vostés ­una part, l'altra part no l'entenc­, tinga una certa fòbia a tot el que ve de Catalunya, etcètera, etcètera; val, val.

L'altra part no sé, no sé eixe canvi a què es deu, que ha tingut ja la primera mostra en el tema de l'Estatut i està tenint-la en aquest.
O siga, de buscar elements no d'unió o de coordinació o de lligam comú, sinó punts buscats deliberadament, punts que puguen separar-mos.
És buscar la diferència i si no se troba, inventar-la.
I a més que conste per a què tot el món la sàpia.
I la sàpia com?
Legalitzant termes que, bo, no tenen cap suport.

I jo, allò del tema de.
.
.
ho diga l'Acadèmia Valenciana de la Llengua o no ho diga.
Perquè a més l'Acadèmia Valenciana de la Llengua al final també és producte dels dos partits que avui estan presentant aquesta proposta.
Ja no sé si dels dos grups o de part dels dos grups, perquè clar, sé que hi ha una part que haguera volgut liquidar a l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Inclús ha hagut declaracions molt fortes en eixe sentit per gent que no es troba molt lluny d'on estem nosaltres.

O siga, que.
.
.
Ara, el que no trobe en cap moment justificat és el tema del llenguatge sexista, que se puga continuar aprovant una llei que sí que va a corregir-se en alguna de les qüestions que nosaltres hem dit.
En altres no, perquè clar, corregir això significava altre tipus de coses.
Però se va fer un esforç per part de la diputada Pepa Andrés i el que està xarrant en este moment, de buscar tot allò que estava on se trobaven exactament eixos punts de diferència.

S'haguera pogut arribar a una transaccional perfectament.
Jo estava convençut que quan vam estar treballant.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
el tema, anàvem a fer-ho.
No trobe justificació perquè això, això, que pareix simple, pareix fàcil, també estiga bloquejat.
Gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Señor Ovejero, por favor, tiene el uso de la palabra.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Oltra.

No nos engañemos, en este bloque lo más importante para ustedes es el intento de modificar la denominación de nuestra comunidad aprovechando las circunstancias.
Decidieron autoexcluirse del consenso de la reforma de l'Estatut.
Tiempo tuvieron para participar en ese foro de debate en el que se convirtieron durante meses estas Cortes, para intentar su pretensión, la que usted tanto reclama.
Pero decidieron autoexcluirse.
Y ahora, por lo oído, su estrategia va a ser continuar, siempre que la ocasión lo permita, mantener ese debate obsoleto y superado.
Acepten que hoy por hoy sus tesis no son las que aprueban la mayoría de los valencianos.

En comisión, quiero recordar, usted vaticinó el apocalipsis cuando en esta comunidad gobierne la izquierda por el tema del idioma.
Lo dijo, figura.

Señor Oltra, la derecha que usted demoniza, para mí centroderecha, ha dado muestras de saber consensuar y reformar un estatuto.
Nos hemos dado los representantes de la gran mayoría de valencianos una nueva Carta Magna, en una negociación de la que ustedes, los de Izquierda Unida-Entesa, se retiraron.
Los dos grupos restantes ganamos y perdimos en nuestras pretensiones, pero ese acuerdo perdurará al menos otros veintitrés años, en el que las alternancias en el gobierno sucederán ­en eso sí que acierto.

Mire, señor Oltra, hemos legislado con proyección de futuro, y ambos partidos, con opción a gobernar, sabemos y creemos que el hombre es libre si solo tiene que obedecer a las leyes y no a las personas.
Es la gran diferencia entre mi grupo y el suyo.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ovejero.

Tiene la palabra, señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Bueno, vamos a ver.
Señor Oltra, no queremos estrellarles.
Desde luego, no queremos crear grandes problemas, muy al contrario.

Y vamos a empezar haciendo un repaso por lo último que usted ha dicho, por el tema del carácter sexista.
Usted sabe que nosotros repasamos y que hay algunas cosas que quizá a mí me hubiera gustado, personalmente, que hubieran figurado algunas definiciones concretas.
Pero también es cierto que usted, por ejemplo, una enmienda no quiere retirarla porque no solamente contiene el carácter sexista, sino que además hay otra cosa que usted tampoco quiere perder, con lo cual condiciona el carácter sexista al resto del contenido de la propia enmienda.

En cuanto a la utilización vulgar del valenciano, como de alguna manera usted definió en la comisión, decirle que la Academia Valenciana de la Lengua es una institución que tiene por función determinar y elaborar, en su caso, la normativa lingüística del idioma valenciano.
Y eso lo dice la definición, el punto 1 de la definición de lo que es la Academia Valenciana de la Lengua.
Así como velar por el valenciano partiendo de la tradición lexicográfica, literaria y la realidad lingüística.
La Academia Valenciana de la Lengua está compuesta por 21 académicos, elegidos por mayoría de estas Cortes.
De los 21 académicos, ninguno de ellos, más allá de las discrepancias propias de la aplicación de la normativa, ninguno dice que no a los acuerdos o dictámenes que salen de la Academia, aunque salgan con algún voto particular en alguna cosa concreta.
Ninguno, ninguno, ha renegado de la propia institución.
Y es, por lo tanto, la Academia la que regula, la que regula lo que sería la construcción de nuestro propio idioma y la regulación.

En cuanto al tema de País Valenciano.
Mire, señor Oltra, desde luego, no quisiéramos introducir términos que no, que no son, desde luego, discrepantes e ilegales, pero, desde luego ­usted lo ha dicho­, han pasado veintitrés años, nosotros no queremos volver a reabrir ese tema.
Ha hablado de heridas y ha hablado de ganadores, como habló en la comisión.
¿Heridas?
Todos ­le dije el otro día­, unos más que otros.
Ya lo dice el dicho: "Quien más puso, más perdió".
Pero nosotros queremos mirar hacia delante, desde luego.
Y le digo que los ciudadanos no nos perdonarían que continuáramos con reivindicaciones que nos atascan y no miran al futuro.
Valores de convivencia y de tolerancia nos piden los ciudadanos ahí fuera.
Yo creo que con los hechos ocurridos estos días, desde luego, cada vez son más patentes.

Y, por lo tanto, consideramos que se tendría que hacer una visión bastante más general y bastante más productiva para sacar adelante una entidad que va a formar parte de lo que sería el consejo de la propia administración.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Andrés.

A continuación, vamos a proceder a las votaciones.

Se ha presentado, firmada por los tres síndics, una enmienda transaccional, que dice: "En el artículo quinto, donde dice: Presidente de la Generalitat, debe decir: Presidente o Presidenta de la Generalitat".
Vamos a proceder a votar la enmienda transaccional.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 81 votos a favor, ningún voto en contra.

Y ahora, si no me dicen nada ustedes en sentido contrario, votamos conjuntamente de la 2 a la 12, quitando lógicamente la 7, que ha sido transaccionada.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 76 votos en contra.

Pasamos a votar los artículos, del primero al octavo, si no me dicen nada ustedes en sentido contrario.
Señor Oltra, por favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Demanaríem votació del primer al quart.

 

**El senyor president:**

 

¿Inclusive?
¿Inclusive?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Sí, sí.

 

**El senyor president:**

 

Y luego del quinto al octavo.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

El cinqué per separat.
El sisé, seté.
.
.
.
l'altre, huité, és huite.
.
.
No.
Eixos dos.
El sisé i el seté també en altre bloc.
*(Remors)* Ja l'he embolicat.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Perdón, señor Oltra.
A ver si este presidente le ha entiendo bien.
Perdón.
No hablemos todos juntos.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Es que no hablamos el mismo idioma.

 

**El senyor president:**

 

Quinto por separado.
*(Remors)* El sexto y el séptimo juntos, y el octavo por separado.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Exacte.

 

**El senyor president:**

 

Lo ve como hablamos el mismo idioma.
*(Rialles)*

Pues votamos del primero al cuarto, por favor.
Comienza la votación.
Votos a favor, 76; votos en contra, 6.

Y ahora vamos a votar el artículo quinto.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: a favor, 82; en contra, ninguno.

Y ahora votamos el sexto y el séptimo.
Comienza la votación.
Votos a favor, 75; votos en contra, 6.

Y ahora votamos el artículo ocho.
Comienza la votación.
Votos a favor, 76; en contra, ninguno; 6 abstenciones.

A continuación vamos a entrar en el debate del siguiente bloque de enmiendas, que corresponden a las número 13, 14, 17, 18, 19, 21, 22, 23, 26, 28, 29, 38, 41 y 42.

Tiene la palabra, para el turno a favor, el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bé, en aquest bloc entrem un poquet més a fons en altres qüestions.
I realment ­ja ho vam dir en el seu moment­ no acabem de trobar tampoc justificació de per què, a pesar de figurar en la llei, s'ha fet costar en la reforma, una reforma que en principi no deuria haver afectat a aquesta matèria.
En posar-la vostés en el text de la modificació, lògicament han sigut vostés en este cas els que han obert eixe meló que abans féem referència.

I estem parlant en concret del fet que es va produir ­ja fa d'això tres anys­ quan en altra mostra també d'eixa pinça, que té una certa continuïtat, Psoe-PP, van arribar vostés a un pacte, a una llei per la qual els expresidents de la Generalitat se'ls destinava a allò que vulgarment se sol dir un *retiro dorado*, que en alguna ocasió nosaltres hem comparat amb els maharajà de l'Índia, però que probablement els del maharajà de l'Índia es quedaria curt en estos moments.

Llavors, es va pactar aquella llei famosa d'expresidents, amb caràcter vitalici i amb una sèrie de prebendes que no vénen al cas.
Després, la mateixa contestació, no ja nostra sinó d'altra gent, obligà a modificar d'alguna manera i, digam, eixe *xollo* es va reduir a quinze anys solament.

Això, per a nosaltres contaminava absolutament el Consell Jurídic Consultiu.
Pensem que no es deu buscar eixa solució.
Hi haurien altres solucions, sense arribar a eixes situacions de tanta discriminació i tant de luxe, com existixen també en altres comunitats autònomes, que ahí.
.
.
no tindrem temps, però tenim una diversitat tan gran de supòsits per a parlar de com estan els expresidents de comunitats autònomes en altres comunitats autònomes, que, bé, hi ha per a tot.
Ara, això sí, els nostres són els millors, els nostres són els millors amb diferència.
I, bé, i ja vorem com acaba la qüestió.

Per tant, nosaltres considerem que el Consell Jurídic Consultiu deuria alliberar-se del que suposa la presència d'estes persones, que no van a treballar en excés ahí.
Inclús ja està previst en el mateix articulat que si no van no passa res, que no computa a efectes de res, perquè el que es tractava no era de treballar, sinó de cobrar.

Per tant, nosaltres hem fet una sèrie d'esmenes que van totes en la mateixa línia argumental, que és intentar, intentar, alliberar a este consell de la presència d'estes persones.
Que, en tot cas, si és que cal buscar-los ­jo què sé­ un destí, una col·locació, una eixida, que a mi em pareix raonable, anem a parlar, i anem a parlar però des de posicions, digam, més racionals, més racionals, sense arribar a situacions com les que es van arribar en el seu moment.

Però, en aquest cas, proposem, clarament, la supressió dels consells nats, que diu la llei que són els expresidents.
Hi ha tota una sèrie d'articles que fan referència a eixe supòsit.
Inclús nosaltres haguérem de fer ­ja ho vaig explicar en la comissió­.
.
.
nosaltres, que estem en contra d'eixe tema, haguérem de fer.
.
.
ja suposant, com està passant, que no anaven a aprovar-nos cap esmena en eixe sentit, en previsió que no l'aproven, almenys si va a quedar exactament igual que el que està, almenys introduir el concepte de la renúncia, que es el que va motivar una discussió antològica en la comissió, que quasi pareixia un delicte si a una d'estes persones se li ocorria renunciar al càrrec.
Una cosa que era tan evident que jo m'estalvie.
.
.
bé, el que jo vaig pensar i el que vaig dir, perquè és que era una cosa ja que.
.
.
allò sí que clamava el cel.
És a dir, és una cosa increïble que estes persones no puguen renunciar a estar ahí.
Que jo pense que ningú renunciarà, si no és per una cosa millor, perquè el *xollo* és de tal calibre que va a ser difícil, va a ser difícil.
.
.
Que segurament és el que va motivar que no es pensara en el seu dia, en la llei, en eixe supòsit, perquè és lògic.
.
.
jo ho entenc, jo ho entenc.
Llavors, això crec que va a solucionar-se i, per tant, serà una bona notícia en eixe sentit.

Però, bé, nosaltres també introduïm una sèrie d'esmenes per a intentar, en alguns casos, millorar propostes que vénen per part de vostés i, en altres, evitar possibles, digam, confusions que es puguen presentar.
Per exemple, ens pareix molt interessant la proposta ­i ho vam dir en el seu moment­ de l'elecció directa per part d'aquestes Corts de tres de les persones que vagen a composar això.

Després, mantenim les nostres reserves davant d'alguna esmena que vostés aprovaren en comissió.
Que nosaltres entenem, no se'ns va quedar en absolut clar, i tot apunta que va en la línia que a nosaltres ens preocupa, a més com van a rebutjar-me també la que marcava un termini per a designar estes persones, clar la sospita al final acaba concretant-se en una certesa: què és el que està passant ací?
O siga, quan aquestes Corts podran nomenar a eixes tres persones noves o ratificar als qui estiguen, etcètera?
Quan podrà passar això?
Perquè de la manera que està proposat en aquests moments i en l'esmena de vostés no hi ha termini, o siga, poden perfectament acabar el seu manament, poden acabar el seu manament no computant, eixe no seria el problema, i a partir d'ahí, dins de dos anys, en alguns casos, procedir a eixe nomenament.

Això, si és així, em pareix una oportunitat perduda en el tema més important.
Perquè aquesta reforma de la llei que estem aquí i que ens ha ocupat a uns quants el mes de juliol, per cert, resulta que quasi l'única novetat així important que introdueix és l'elecció parlamentària.
Si això resulta que també va a quedar desvirtuat, perquè resulta que totes les persones de moment a la millor igual no es renoven o ja vorem quan es renoven, al final, què passa?
Que estem parlant d'una.
Això crec que no és al que es venia.

Nosaltres també demanem que el president o presidenta del Consell, que fins ara està elegit pel que és president de la Generalitat a dit, demanem que això no siga així a partir d'ara.
Demanem que eixa persona haja de ser nomenada pel president o presidenta de la Generalitat que puga haver entre les persones que vénen elegides per les Corts.
Per què?
Perquè considerem important que la persona que va a presidir eixe organisme no solament, com diu aquell, ho siga sinó que ho parega.
De manera que la seua independència i imparcialitat jo crec que està reforçada, si ve per elecció directa, per part d'esta Cambra i si ve per designació digital per part d'algun altre.
I crec que era important, ja sé que van a dir-me que no, però crec que era important en eixe sentit que esta persona fora elegida de la manera que nosaltres proposem.

També, per exemple, el tema que les persones que vagen a ser proposades per aquestes Corts puguen ser conegudes prèviament per les mateixes, mitjançant la comissió corresponent.
A mi se'n va dir: "és que vosté no posa la comissió".
Home, és que jo no sóc tan atrevit per a posar-la.
Jo crec que si tots estem d'acord, com pareixia que estàvem d'acord en la legislatura passada, en el debat de pressa en consideració de la llei el representant socialista va dir que li pareixia bé el tema, el senyor Camarasa, que ara no està, li pareixia bé el tema, perquè ell també recordava el que es va a parlar en l'altra.
Després es veu que s'han reunit vostés ja per separat, a soles.
.
.
Formen vostés una parella perillosa.
En estos temes, la veritat és que dóna una certa por.
Si està va a ser la mecànica de blindatge i de què ací no es toca res i el que vosté fan és ja pràcticament intocable, apanyats estem els demés, els demés i algun dels qui forma part de la parella esta.

Ara resulta que, clar, això que nosaltres defensàvem, que tot el món defensava, que el representant socialista l'altre dia deia que li pareixia correcte, ara també ha caigut.
O siga, és que vostés tenen un poder de convicció fortíssim o és que estos es conformen amb poc.
Però vostés el poder de convicció que tenen ha de ser molt fort, perquè fins ara en quasi tot el que hem intentat han guanyat vostés.
És una parella, però un mana més que l'altre, pel que pareix ser; al final és com la majoria de parelles, per sort o per desgràcia.
Però jo crec que és un tema interessant.

Se'ns ha ofert una eixida, però una eixida que nosaltres no trobem suficientment justificada.
I pensem que en tot cas la proposta nostra, que era la que defenia tot el món, era una proposta que tenim ara la primera oportunitat de concretar-la.
I que el tema de la comissió, el tema de la instrumentació de la forma això es pot fer ara mateixa.
Si vostés volen parem i fem una transaccional i arribem a eixe acord i sinó mitjançant una instrucció de Presidència que determine que mentre el reglament no es reforma, perquè això, a saber, ara ja que existeix eixe idil·li a la millor se'n va més apresa.
Però això és que ve ja prometent-se i mai se soluciona.

Mentre això es fa, el tema de la reforma del reglament, que és on es dóna la cobertura, una instrucció de Presidència en eixe sentit podria resoldre la papereta.
I tindríem a eixes persones, no mitjançant un currículum vitae que un presenta i tal, sinó mitjançant la seua presència física per a poder ser conegudes, interpel·lades, preguntades per part de tot el món.
Això no entenc el per què no es fa així.
I, per tant, nosaltres, ja dic, estem absolutament sorpresos, sorpresos que això, també això puga estar rebutjat per part de tots vostés.

Inclús s'arriba al famós tema de conseller i conselleria, que està en l'exposició de motius.
És que és una cosa, jo és que no vull repetir el que vaig dir allí, però és que hi ha per a repetir, per a repetir i, en tot cas, empitjorar-lo.
Perquè, clar, allò era la primera volta, ara és la segona.
Amb la qual cosa dius, bo, és que, és que vostés mateixa els errors que fan, que cometen vostés mateixa, és que els agrada ja en pla quasi masoquista.
No acabe d'entendre això.
No acabe d'entendre com una llei que se suposa pactada, consensuada entre les dos forces majoritàries, ve ací amb la quantitat d'errors, amb la quantitat d'indefinicions, amb la quantitat de qüestions no ben resoltes.
I que quan algú presenta alguna proposta, inclús per a millorar el text de vostés, i a pesar de les crides a l'aproximació i tot això diu, bo, si és que jo intente, però és que són vostés els qui m'estan rebutjant, per no dir altra paraula més grossa.
.
.

 

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa Maria Barrieras Mombrú)

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

.
.
.
Així que facen el que vulguen, perquè el que van a aprovar és que està mal.
Li hem donat l'oportunitat de millorar-lo i m'estan dient que no.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Oltra, en las enmiendas que usted presenta, la 13, la 14, yo también le sumo la 28 y la 29, porque todas ellas pretenden que desaparezcan como consellers natos, con voz pero sin voto, los expresidentes de la Generalitat.
Ignorando, no lo ignoran, porque lo repite usted, que por consenso ya se prolongo una ley, la 6/2002, de 2 de agosto, del Estatuto de los Presidentes de la Generalitat, así como la modificación en los artículos 92 y 93 de la Ley 11/2002, de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat, que les convierte en miembros natos.
Usted lo ha reconocido aquí.
Y que aunque ustedes, Izquierda Unida, la votase en contra debe aceptar democráticamente su existencia, se lo dije en comisión y se lo reitero aquí, y su contenido aunque no lo compartan.
Yo lo siento que ustedes minoría, pero, mire, por años se sigue así.

En la enmienda 17, que va al artículo 10, pretende que las personas que vayan a ser propuestas por les Corts sean conocidas previamente, como usted indica, por una comisión, no sabemos cuál, pero, vamos, por la parlamentaria correspondiente, según usted explica, y que con este fin comparecerán para su audiencia.
Eso es lo que dice su enmienda.
Pero yo le recuerdo que antes de su elección, les Corts tendrán conocimiento de las propuestas, porque así lo establece el reglamento que en estos momentos hay.
Y su elección ha de ser fruto de consenso, como usted también sabe, ya que requiere mayoría de 3/5.
Por lo tanto, no es la comisión que usted menciona, no sabemos cuál, pero la que usted menciona o subyace, quien debe conocerlos sino el órgano soberano de les Corts, el Pleno, los que estamos constituyendo.

En cuanto a la enmienda 22, por seguir una correlación de número, usted aquí dice que clamaba al cielo.
Pues, mire, este viaje ha clamado al cielo y ya ve, no es mal hacerlo a veces porque se la vamos a aceptar, la número 22, siempre que el Grupo Socialista esté de acuerdo también.

Las enmiendas al artículo 13 pretenden que las consultas facultativas al Consell Jurídic deban realizarse a través de la conselleria competente en vez a través del conseller competente, tal y como ya establece la ley.
Sinceramente no entendemos los motivos, se lo dije en comisión y se lo reitero aquí, que puedan tener para hacer esta propuesta.
Pero, en cualquier caso, he de decirle que nos parece mucho más acertado y lógico, tal como le indique en comisión, que dichas consultas se dirijan al conseller, ya que la conselleria es el organismo integrado por todas las direcciones generales y, por encima de todo su entramado administrativo, está la figura del conseller como máximo responsable.

La enmienda número 26 su pretensión es que a la entrada en vigor de esta ley de reforma se elijan los consejeros del Consell Jurídic Consultiu, en el termino de tres meses.
No nos parece del todo acertado si se tiene en cuenta que, se lo dije en comisión y le reitero aquí, que para su elección se requiere una mayoría cualificada de 2/3, por lo que no depende que se realice con más o menos agilidad sino que los grupos parlamentarios, todos, lleguen a un consenso y ello podrá ser en el plazo de uno o en los tres meses.
A lo mejor se ha llegado a un acuerdo en un plazo inferior, otra vez será mayor, pero no nos encorsetemos en un plazo que no sabemos si entre todos podremos cumplir.
Ya sé lo que usted me va a indicar, luego en la réplica volveremos a contestar.
Y además no debe existir preocupación alguna si se tardan más de tres meses, se lo comenté, ya que hasta entonces estarán en funciones los consejeros actuales, no tiene ningún problema, y su presidente.
Por lo tanto, no existe ninguna rapidez para hacerlo.

Y en cuanto a las enmiendas a todo el texto, que es la 41 y la 42, hemos de decirle que las normas ortográficas y sintácticas del texto son las vigentes, ya que son concordantes con las promulgadas por la Academia Valenciana de la Lengua.
Que a ustedes no les guste, eso es otra cuestión.
Pero que quede claro que todas ellas son oficiales, como usted ya ha reconocido también.

Por todos estos motivos, el Grupo Popular va a votar en contra de estas enmiendas, excepción de la 22 que ya ve, aclamó al cielo y le escuchó.

Gracias.

 

(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ovejero.

Tiene la palabra la señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Siguiendo el otro grupo de enmiendas que presentaba Izquierda Unida, empezamos por las enmiendas que modifican el punto 1, del artículo tres, de la ley que determina quién compone el Consejo Jurídico Consultivo.
Yo creo que hemos tenido un importante avance.
Hemos pasado de cuatro consejeros electivos a seis y tres de ellos van a ser elegidos por las Cortes, por la mayoría de 3/5.
Usted mismo reconocía que es el artículo 10, reconocía la importancia y el avance de este tema.

El problema, como usted planteó en la comisión y como ha planteado ahora mismo, es el tema de los consejeros natos, que ha dicho como que contamina.
Usted dijo en la comisión que por coherencia política no se puede estar en contra de los estatutos de los expresidentes y votar esta ley a favor.
Y nosotros lo comprendemos.
Pero también es cierto que en este momento estamos hablando del Consejo Jurídico Consultivo, que los expresidentes pueden ser miembros del Consejo Jurídico Consultivo, a través de la Ley de los expresidentes, y que se ratificó en la Ley de medidas fiscales del año 2002.
La mayoría de esta Cámara votó a favor, señor Oltra.

Usted dice que de alguna manera nosotros intentamos introducirlos como en calzador.
Una comunidad, señor Oltra, no puede permitirse no reconocer la figura de los expresidentes y no se puede permitir la pérdida de las personas que han gobernado esta propia Comunidad.

Respecto a la enmienda 33, presentada por el Partido Popular y el Partido Socialista, que ya votamos en comisión y que no entraría en este grupo, respecto a la excepción de que no contaría este año legislativo, decirle simplemente que lo que se pretende es que si uno lee detenidamente y consulta con los letrados de estas Cortes, como yo he consultado, lo que parece ser es que lo que se interpreta en la lectura es que no cuenten los cinco años o los diez años que han estado en períodos anteriores.
Porque los períodos son de cinco años.
Lo que no contaría es este período.

Respecto a la entrevista.
Mire, sí, hubo un compromiso por mi parte, también hubo un compromiso por parte del señor Camarasa cuando subió a la tribuna, de estudiar el tema de la entrevista.
¿Y nos parece oportuno?
A nosotros nos parece oportuno y por ello nosotros hemos instado a presentar una enmienda donde los aspirantes presenten un currículum que sea analizado en estas Cortes.
Pero también consideramos que existe un elemento abierto en este momento, que es la reforma reglamentaria.
Y que no podemos determinar cómo tiene que comparecer en una ley, que más bien es un tema de reglamento, los miembros del Consejo Jurídico Consultivo y no porque no otros miembros.
Consideramos que se debería de reglamentar específicamente.
Y les brindamos la opción de que se sumen a esta propuesta.
Consideramos que le reconocemos que no ha caído en saco roto su propuesta de que comparecieran para ser examinados sino que pedimos que se aproximen a nosotros con el tema del currículum y abierta la posibilidad de la reforma del reglamento.

Respecto al tema de la renuncia.
Pues es verdad.
Nosotros lo dijimos, era obvio, ahí había un lapsus.
Es cierto que yo me he revisado la legislación de otras comunidades y en otras comunidades no lo pone.
Pero, evidentemente, consideramos muy oportuna su aportación.
Si uno quiere renunciar una vez tomada la posesión tiene todo el derecho de hacerlo.
Y, por lo tanto, esta enmienda, como ha dicho el señor Ovejero, va a ser aceptada.

Pero quisiera matizar la diferencia que hay entre renuncia e incompatibilidad, sobre todo para los ciudadanos que así nos escuchan.
Incompatibilidad está regulada y legislada y queda claro que se es incompatible cuando se tiene otro puesto que así lo determina la Ley de incompatibilidades.
Incompatibilidad que supondrá una interrupción en ese período de ser miembro del Consejo Jurídico Consultivo y no recibirá ningún tipo de percepción.
Lo digo por aquellas alusiones que a veces se han dicho y se han dejado percibir por el tema de que es una canonjía y que van a vivir como marajás.
De alguna manera, yo creo que formar como miembros natos del Consejo Jurídico Consultivo les debe de comprometer, deben realizar determinadas funciones y, desde luego, van a estar sujetos al tema de las incompatibilidades.

Respecto a las consultas facultativas.
Mire, las consultas facultativas son potestativas y tanto pueden ser motivas por el conseller o por persona de quien delegue.
Administrativamente, yo lo he consultado, administrativamente una consulta facultativa es a instancias del propio conseller o de la persona delegada.

Por lo tanto, señor Oltra, consideramos que no existen tantos puntos en desacuerdo.
El tema de los expresidentes parece ser que es lo que nos diferencia.
Y pediríamos un mayor acercamiento por su parte para consesuar una ley que consideramos que es importante, es la primera ley que se reformará después de aprobarse el Estatuto.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Andrés.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Anem a vore.
El debat ja el tinguérem en la comissió, vostés coneixen que nosaltres ens vam oposar a aquella famosa llei i que estem en el nostre dret de considerar que és una mala llei.

Tornem a dir el que hem dit ja en alguna ocasió ací: si de nosaltres depén, eixa llei se modificarà radicalment.
I això no s'ha de descartar, no s'ha de descartar.
Pensem que cal donar una altra solució i que no siga d'esta manera tan abusiva i a càrrec de la ciutadania.

Per tant, és una posició absolutament legítima des de tots els punts de vista, polític, legal, etcètera, la que nosaltres mantenim.
I ja que han sigut vostés els que a estes altures han dut el tema de nou a aquesta cambra, lògicament nosaltres hem de posicionar-nos.
O siga, si no l'hagueren dut, no haguera passat res; ahí està la llei, com tantes altres lleis que estan.
Per tant, el respecte a la llei és el que toca, ni més ni menys.

En el tema de la compareixença, jo sí que vull fer insistència ahí, perquè crec que.
.
.
no acabe d'entendre per què.
.
.
O és que a vostés els dóna por el tema este de compareixences i preferixen el model de la designació digital, que es vinga ací amb una llista més o menys tancada ­més o menys, no, tancadíssima­, i estos són els millors i, per tant, cal votar-los.
I després a la millor et trobes alguna sorpresa, com en alguna ocasió ha passat ja en aquesta cambra, que s'ha elegit a determinades persones per a algunes institucions i, bé, hem sentit algunes declaracions que dius: "Mare meua, la representació quina és!
".
O per no parlar d'alguna gent que, per exemple, ha anat al Senat, en nom de vostés, a dir que els homosexuals són malalts i que com a malalts, una injecció.
.
.
I este tipus de coses.
Que cal tractar-los.
.
.
I això ha sigut gent nomenada per vostés.
O siga, no sé si va a ser eixe tipus de gent.

Però a mi m'agradaria, m'agradaria que el tipus de compareixença que nosaltres demanem servira per a moltes coses, per a conéixer, per a poder debatre, per a poder preguntar-li, perquè eixes persones inclús puguen informar-nos i ampliar la seua.
.
.
digam, el seu currículum, que no siga un paper gelat ahí en el qual es diu el bonic que és i el bé que fa les coses.
I no acabe de comprendre com això que està començant a aplicar-se en altres llocs, resulta que ací que vam ser dels primers que vam començar a xerrar d'eixe tema, vostés, amb un argument prou peregrí, de dir: "És que com no està en el Reglament".
.
.
La quantitat de coses que no estan en el Reglament.
.
.
la quantitat de coses que estan i no se fan i la quantitat de coses que no estan i estan fent-se.
Perquè hi ha instruments perquè això siga aixina i no passa absolutament res.
És qüestió de voluntat política.
I el que m'han demostrat és que voluntat política vostés no en tenen cap en este sentit, perquè ara mateix estem davant d'eixa oportunitat i no volen, no volen aplicar-ho.
I tampoc em val l'argument del Psoe, de dir: "És que mosatros sí que volem".
Home!
, si volen, voten a favor de l'esmena, si no passa res.
És que clar això d'estar.
.
.
eixe lligam, eixe lligam que tenen ara amb vostés és un lligam perillós; perillós ara i la millor més perillós el dia de demà.
No acabe d'entendre això, o siga, per què no es pot fer.

M'alegre, perquè era tan evident, que s'aprovara l'esmena en què demanàvem que s'incloguera el supòsit de la renúncia, perquè és que allò hem evitat, hem evitat continuar.
.
.
no era un invent d'ara, és cert, però continuar era un disbarat, és a dir, que era una cosa que allò no tenia ni peus ni cap.

No acabe de comprendre el tema de la consellera.
Llisca's vosté la seua exposició de motius.
Llisca-se-la, perquè és que està ahí.
Jo no me l'he inventat.
Està ahí.
No acabe de comprendre eixa qüestió de no voler.
I a pesar de l'esforç fet en el seu moment per part de la qüestió del llenguatge sexista, de poder eliminar qualsevol referència a això, que jo crec que és preocupant, és preocupant.
Vosté mateixa, en la primera intervenció que havia fet, inclús ha caigut en això, no.
Perquè diu "l'home és lliure".
I la dona també, eh!
O la dona no?
Vosté.
.
.
A, bé, ja.
Però és que sempre, sempre pequem del mateix, sempre pequem del mateix.
Aleshores, clar, és un símptoma.

Nosaltres pensem.
.
.
bé, si és una reforma de la llei curteta.
Més fàcil que açò hi haurà poquetes coses.
Fins i tot el treball li'l van fer la senyora Andrés i jo l'altre dia.
I era molt fàcil de corregir i de mantindre les línies de l'any 1994, d'evitar discriminació en eixe aspecte.
No sé per què no s'ha volgut fer amb això.
Però ja dic, insistisc, crec que es podia haver millorat, es podia haver millorat d'una forma substancial i haver creat escola en este tema.
De manera que totes les renovacions de persones que vagen a estar nomenades per aquesta cambra pogueren estar examinades, conegudes per part de la mateixa.
I això, ja li dic, en voluntat política, que és el que falta, eh, eixe és el gran problema, és el que falta, per la raó que siga, en això es podia haver fet, fins i tot en el Reglament actual en la mà, fins i tot.
I si és que hi ha algú que és molt purista, doncs en una instrucció de Presidència es resol estupendament.

Per tant, com diu aquell, excuses de mal pagador.
I al final no hi haurà una cosa i no hi haurà una altra.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra el señor Ovejero para el turno de réplica.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Sí.
Gracias, señor presidente.

Mire, señor Oltra, por todo lo que usted está indicando.
Le hemos ofrecido hasta las 10:45 unas transaccionales que conllevan previamente, como es natural, como es reglamentariamente, la retirada de sus enmiendas.
Lo digo por el tema del lenguaje sexista.

Pero usted no ha querido, quizás, porque a través de Caballos de Troya intentaba hacer variar en otro sentido conceptos que para nosotros son fundamentales, por lo que no hemos podido estar de acuerdo.
Y así creo que evitar ser engañados, tanto nosotros como el Grupo Socialista.

Por lo tanto, no nos eche a nosotros la culpa de lo que usted no ha querido hacer.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Tiene la palabra a continuación ­muchas gracias, señor Ovejero­ la excelentísima señora diputada doña Josefa Andrés.
*(Remors)*

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, vamos a ver.
Vamos a empezar por lo que parece que es menos problemático.

Vuelvo a repetirle.
Los informes facultativos son, en definitiva, aprobados y autorizados por el conseller, bien directamente o por acción delegada.
Por lo tanto, queda dentro del ámbito de la conselleria.
Por lo tanto, no hay una disfunción entre lo que sería conselleria y conseller.

Respecto a las comparecencias.
Yo creo que se le ha presentado una enmienda con la posibilidad de abrir el tema de que presenten currículums y poder analizarlos.
Y el tema de comprometer en el futuro, el tema de comprometer en el futuro próximo la modificación del Reglamento y las comparecencias de las distintas personas que deben de acudir a estas Cortes.
Yo creo que no es un elemento tan descabellado.
Es cierto que se podría en ese momento regular a través de una disposición de la propia Mesa.
Pero nosotros.
.
.
esto es una ley, y nosotros queremos andar con los pies firmes.
Y queremos, sobre todo, que el Reglamento se mejore y de respuestas a las iniciativas de estas Cortes.

¡Hombre!
Comparar el tema de la presentación de un currículum de una persona que va a ser posiblemente seleccionada para ser miembro del Consejo Jurídico Consultivo, con asesores individuales que el Partido Popular ha llevado a las Cortes, como el famoso Aquilino éste, me parece que no tiene nada que ver.
Quiero decirle, ¡noooo, no saquemos pies del tiesto en este sentido!
Y no pensemos que es tan sumamente vulgar, digamos, la situación.

Nosotros estamos pidiendo un currículum profesional para que se presente aquí, en las Cortes, y que sea elegido.

Por otra parte, está el tema de los expresidentes, que es un tema que.
.
.
pues que les pesa.
Que ustedes yo creo que están planteando que los expresidentes gobiernan y terminan, y ahí se acabó todo.
Casi como elementos de productos de desecho.
Algunas veces también se les ha dicho que van a vivir la gran vida y tal, cosa que me parece poco objetivo y poco respetuoso.
Y, por lo tanto, nosotros creemos que esto no nos lo podemos permitir.
Pues no nos lo podemos permitir por varias cosas: primero, porque han sido presidentes de nuestra comunidad, y si no reconocemos lo que hemos sido, indistintamente de los partidos que hayan representado, no reconoceremos nada, no nos reconoceremos a nosotros mismos; segundo, porque han sido las cabezas de listas de los partidos más votados presentes en esta cámara; tercero, que estas personas que han estado gobernando se supone que pueden llevar aportaciones al máximo órgano de consejo que va a tener la Comunidad Valenciana.
Y a usted, parece ser, que sólo le preocupa la vida que se pueden pegar.

Yo creo que la responsabilidad no nos puede llevar a unos niveles tan bajos, señor Oltra.
No nos puede llevar a unos niveles tan bajos.
Yo creo que los expresidentes necesitan un reconocimiento.
Pero nosotros, como institución y como ciudadanos, que debemos de avanzar en el desarrollo de esta ley de una forma más objetiva, y desde luego lo que los ciudadanos nos piden es que miremos hacia delante, que desarrollemos una institución, y las instituciones, para tener un más y mejor autogobierno.
No nos piden nada más.
Nos piden que miremos al futuro.

Por lo tanto, señor Oltra, considero que debería de haber más acercamiento.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Andrés.

A continuación, vamos a entrar en el proceso de votaciones.
Este presidente ha captado que hay una enmienda que se ha aceptado, lo que no ha precisado es el número de la enmienda.
Yo le ruego, señor Oltra, que me informe de qué enmienda le ha sido aceptada.
.
.
Numéricamente.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

La 22.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Entiendo que cuanto menos esta enmienda hay que votarla aparte.
Vamos a proceder a votar la enmienda número 22, y luego entramos en cómo distribuimos el resto de las enmiendas.

Comienza la votación de la enmienda 22.
Resultado de la votación: 80 votos a favor, ningún voto en contra.

¿Entiendo que todas las demás enmiendas podemos votarlas conjuntamente?
Comienza la votación de todo el resto de las enmiendas.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 74 votos en contra.

Vamos a votar, si no me dicen nada en sentido contrario, los artículos 9, 10 y 11.
No.
Señor Oltra, por favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

No.
Demanaríem votació de moment d'un.
El 9 ara, el 10.
.
.
El 10 i l'11 podríem votar-los junts també.
El 9 ara, per separat.

 

 

**El senyor president:**

Bé.
I el 12 per separat.
I bé.
.
.
Más o menos lo tengo claro.

Señor Colomer, tiene usted pedida la palabra, ¿eso es sólo fruto de un desliz?

Muchas gracias.

Artículo noveno.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor, 6 votos en contra.

Votamos la 10 y la 11, conjuntamente.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 80 votos a favor, ningún voto en contra.
.
.
y uno que se ha constipado.
*(Remors)*

Vamos a votar ahora el artículo 12.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor y 6 votos en contra.

Y ahora artículos 13 y 14.
.
.
y 15.
El 13, 14 y 15.
.
.
¿13 sólo?
El 13 sólo.
Comienza el 13.
75 votos a favor, 6 votos en contra.
.
.
y 1 constipado.

Y ahora el 14 y el 15.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 82 votos a favor, ninguno en contra.

A la disposición adicional, vamos a entrar en la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 82 votos a favor, ninguno en contra.

¿Las disposiciones transitorias primera, segunda y tercera, podemos votarlas juntas, señor Oltra?
No.

Pues entramos en la votación de la disposición transitoria primera.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor y 6 votos en contra.

¿Las disposiciones transitorias segunda y tercera se pueden?
¿Tampoco?
No tienen enmienda.
Comienza la votación de la disposición transitoria segunda.
*(Remors)* Resultado de la votación: 82 votos a favor, ninguno en contra.

A la disposición transitoria tercera.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor, 6 votos en contra.

A la disposición final vamos a votar.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor, 6 abstenciones.

A la exposición de motivos vamos a votarla.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor, 6 votos en contra.
.
.
un constipado.
*(Remors)*

A todo el texto.
Comenzamos la votación.
*(Remors)* Entiendo que a todo el texto es por la votación de la totalidad de la ley.
*(Remors)* Que quede claro para el señor Maluenda, que le había visto ciertas dudas.
Resultado de la votación de la ley: 76 votos a favor y 6 votos en contra.

Esta presidencia agradece a las Cortes el servicio prestado en el actual.
.
.
*(Remors)* Perdón, perdón, perdón, perdón.
*(Remors)* Si es que el señor Maluenda.
.
.
(*rient-se*) Para el turno de explicación de voto, tiene la palabra en representación del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida, el señor Oltra.
*(Remors)*

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

No podíem acabar el període de sessions sense una errada.
Vaja, això seria incomprensible.
Bo, nosaltres, home jo crec que està clar els motius pels quals hem tingut al final que votar en contra.

La veritat és que en el seu moment pensàvem, estàvem confiats en què en el debat tant en comissió com en el plenari podríem aconseguir millorar el text.
A pesar que ja en el seu moment ja ens van queixar d'una situació que la veritat és que no ens va agradar, i la vam voler denunciar en el plenari de presa en consideració.
I és de la marginació que vostés, els dos partits, han fet del Grup Parlamentari de Esquerra Unida- l'Entesa.

Jo vull açò aprofitar per a tornar a repetir que procuren que no passe més, perquè del contrari, les crides al consens, a eixa aproximació que es deia, doncs això sona un poquet falset.
Sona un poquet falset.
Jo comprenc que vostés han pactat un Estatut, que ja vorem com acaba.
Ja vorem com acaba.
Però que això no deu obligar-los a marginar a la tercera força política d'aquesta Cambra.

I ho dic perquè tots coneixem que vindran almenys tres lleis més, tres modificacions de lleis més, amb motiu d'eixa modificació de l'Estatut.
Almenys nosaltres els garantim la nostra voluntat de voler participar ahí des de la millor disposició.
Vostés els demane que facen l'esforç d'intentar guanyar-mos per a eixe consens també.
No de tancar-mos la porta com ha passat d'una manera descarada en este cas.
D'una manera descarada.
Tant en la seu principi a l'hora de l'elaboració de la llei, com després, pràcticament en el tema del debat tant en comissió com en este.

I eixa crida vull fer-la als dos grups, però també especialment al Grup Parlamentari Socialista.
Jo no sé que al final el Grup Parlamentari Socialista en el 2007 en quina parella voldrà estar.
Ja comence a tindre dubtes, comence a tindre dubtes.
Però crec que no és bon camí el marginar a nosaltres per a després poder demanar no sé sap què.
Crec que no és bon camí.
Jo crec que no és bon camí ni tan sols per a vostés encara que pogueren sols.
Perquè jo crec que hi ha més coses que ens deuen ajuntar a vostés en nosaltres que a vostés en estos senyors i senyores.

Per tant, jo crec que això a més el resultat final ho diu.
Estan eixint uns projectes de llei dolents, insuficients, frustrants, en definitiva.
Hem començat per la reforma de l'Estatut que ha sigut molt frustrant.
Molt frustrant.
Un èxit apoteòsic m'imagine per a molta gent, eh, també he de dir-ho.
Un èxit que ni el més optimista podia pensar-ho, eh, però molt frustrant per a molta altra gent, que també vivim i treballem i pensem en el País Valencià.

Però això, que ha tingut continuïtat en aquest projecte de llei, a ser possible que es corregisca, perquè jo crec que això no va en bon camí.
Va en bon camí per a alguns, però crec que no va en bon camí per a la gent que volem transformar des d'altres posicions el nostre país, el nostre País Valencià.
I per tant jo faig eixa crida.

I lamente moltíssim que des d'eixe esforç de consens, en el qual nosaltres inclús hem sacrificat algunes coses en este debat.
Hem inclús votat algunes coses que ens pareixia, bo, millor no dir-ho, no?
I dic, bo, anem a intentar avançar, anem a intentar de crear escola a vore si això aconseguim, que un projecte de llei que en principi hauria d'haver sigut molt simple, molt simple.
I de gaudir del consens de tots, com és canviar el sistema d'elecció, com al final ha acabat complicant-se, no ja solament en el text, si no en algunes intervencions per part dels dos, digam compareixents o ponents que he tingut, que a voltes m'ha costat inclús d'identificar.
Quasi he rebut més garrot de la part de l'esquerra que de la dreta.

Dius, bo, però açò el món està canviant o què està passant ací.
O siga, no acabe de comprendre això.
Em pareix una política totalment desencertada.
Totalment desencertada que jo crec que va, jo estic segur que no és això.
Estic segur que no és això.
Però pareix que deliberadament va a separar-mos, va a separar-mos.
Si a mosatros mos separa, els unix a uns altres.
Jo no sé que això, eixe matrimoni de conveniència, en este cas, el que pot durar i on pot arribar, i què naixerà d'ahí, i què pot nàixer d'eixe matrimoni de conveniència que em pareix perillós.

Crec que hem perdut una oportunitat de millorar un text, que per a nosaltres la veritat és que hem fet eixe esforç però ha sigut impossible.
Espere que en pròximes reformes de projectes de lleis que arriben a aquestes Corts, no se mos margine.
Ja sé que a la millor, perquè, bo, ja sé que van a dir-mos que mosatros que som molt rars, que som molt radicals.
L'altre dia mos deien que eren quasi il·legals.
Il·legals és el nom d'un conjunt de música, per cert, o siga que no és il·legal denominar il·legal la gent.

Però ja sé que és difícil, per això els cride que demostren eixa voluntat perquè encara tindrà més mèrit si aconseguixen guanyar-mos per a eixe consens.
Però jo els dic que nosaltres no som tan difícils, però que necessitem que eixe esforç siga mutu, que no siga per part nostra sols.
Ara tot té un límit.

I nosaltres tenim uns límits i una sèrie de principis fins ara d'alguna manera fermes.
No són tan intercanviables com jo he pogut vore ací.
Això és un defecte o és una virtut.
Jo crec que és una virtut.
Que és una virtut que ens condemna a ser un partit minoritari?
Bo, però és que en esta vida no se pot ser perfecte.
I no hi ha ningú perfecte, per sort.
Ni vostés tampoc.
En tots els diputats i diputades que tenen.

Per tant, acabe, ens haguera agradat votar d'una altra manera aquesta reforma de la llei.
Crec que era possible.
Crec que era possible.
S'han entossudit en no.
Eixe blindatge, eixa parella blindada que conformen vostés en aquestos moments.
I per tant ha sigut impossible la infidelitat pel que es veu.
O siga, ha sigut vostés un blindatge absolut.
Ahí no han deixat que ningú entre, i una cosa fantàstica, però un poquet desfasada.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene el turno para explicación de voto el señor Such.
.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Socialista ha votat a favor, efectivament, d'esta proposició de llei, que s'emmarca dins de l'acord de consolidació de l'autogovern que fruit de l'aprovació de l'Estatut d'Autonomia del passat 1 de juliol, acordàrem entre el Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Socialista.

Hi ha que dir que el Consell Jurídic Consultiu és una alta institució de la Generalitat.
Aixina ho hem acordat també en el propi Estatut d'Autonomia, i per tant que era necessari, nosaltres compartíem el criteri d'un consens ample, per a regular el que és una institució que és el màxim òrgan d'assessorament jurídic de la Generalitat Valenciana i del seu govern, com deia l'antiga llei, i que a partir d'ara va a ser-ho també del que ja de facto s'estava produint.
I era de les universitats, dels ajuntaments i de la totalitat de l'administració i de la Generalitat Valenciana.

Jo crec que suposa un avanç, un avanç substancial en el que és la millora d'una institució.
Una institució de la Generalitat Valenciana que requerix un consens ample i un acord ample.
I suposa un avanç substancial des de la perspectiva que hem sigut capaços de fer avançar el parlamentarisme, les Corts, la sobirania del poble valencià, que radica en estes Corts, a l'hora de decidir la composició del Consell Jurídic Consultiu.

I jo crec que això fonamentava bàsicament el que és la reforma de la llei del Consell Jurídic Consultiu.
I era poder incorporar a estes Corts a la presa de decisió de l'elecció dels membres de la pròpia institució.
I això és molt important.

I jo he escoltat abans al diputat que m'ha precedit en la paraula algunes coses que realment jo no puc compartir.
Perquè hi ha que diferenciar, jo crec que hi ha que diferenciar clarament, el que és un element, un fet institucional, una institució bàsica en la que tractem que el parlamentarisme i que estes Corts puguen prendre decisions, que no estava abans, del que és realment l'estratègia política general que jo crec que en això no ha de tindre vosté ninguna preocupació al respecte sobre el posicionament del meu partit, que és un partit sòlid d'esquerres que treballa per la gent, i que està compromés en els problemes dels ciutadans.

Jo crec que ahí no pot haver cap problema.
Ara, una altra cosa és que s'insinue o se vulga plantejar en estes Corts que arran de la discussió de la llei del Consell Jurídic Consultiu, que és una institució que es dedica a l'assessorament jurídic, es vulga plantejar altre tipus d'actuacions.
Perquè si al final, l'aposta que fa el grup d'Esquerra Unida-l'Entesa respecte a votar no a esta llei, radica bàsicament i exclusivament en el tema dels expresidents, doncs ens pareix, la veritat és que no podem compartir eixa posició.

Sobretot perquè nosaltres ja partíem de la base que els expresidents eren membres.
I l'única cosa que hem fet ací en esta llei ha sigut regular si cap el que són membres nats i membres electius, regular en la temporalitat que tenen, incorporar i clarificar allò que encara no estava suficientment clar en la llei.

Si realment el tema dels expresidents ha sigut l'obstacle fonamental per a què es poguera, o per a què es votara en contra d'esta modificació de la llei, que el que suposa realment és un avanç substancial en la presa de decisions de l'elecció per part d'estes Corts, que nosaltres considerem en això suficientment justificat per a procedir a la reforma.
Doncs pareix que tampoc és molt correcte.

Però jo crec que hem sigut capaços d'allò que era una llei, la llei del Consell Jurídic Consultiu, en la que uns membres, tots, la totalitat dels membres eren elegits pel Govern de la Generalitat, hem sigut capaços de fer valdre la veu d'esta Cambra a l'hora de participar en la seua elecció.
I això per a nosaltres és molt important.
I a la vegada també hem sigut capaços de, en esta proposició de llei, clarificar quines són les administracions que poden acudir al propi Consell Jurídic Consultiu, quina és la via que s'ha d'utilitzar, i donar més participació tant als ajuntaments com a les universitats.
A la vegada també clarifica la selecció dels treballadors i treballadores del propi Consell Jurídic Consultiu.
I jo crec que això és important.

Però ja dic, sols la participació d'esta Cambra, la presa de decisió de qui són els membres i la seua composició, per a nosaltres justificava, reitere, suficientment, la reforma de la llei del Consell Jurídic Consultiu.
Una altra cosa és voler utilitzar a esta institució i esta reforma, que és una reforma per a avançar en el parlamentarisme, en la representació de la sobirania popular a través d'estes Corts en la presa de decisions; voler fer això per a posar en entredit el que era la llei dels expresidents, i fer d'això el principal valor per a votar en contra.
Ens pareix que no, realment no és molt raonable.

Però jo crec que hi ha que delimitar clarament el que és un compromís per la millora institucional d'esta comunitat i per la participació d'estes Corts en les decisions, del que és l'estratègia política general global que en ningún moment jo crec que ha hagut cap dubte per part del Grup Parlamentari Socialista.
I ahir mateixa tinguérem bona mostra en el que eren les discussions de la pròpia junta de portaveus.
Jo crec que intentar insinuar això no és el més correcte.

Per tant, i per acabar, he de dir que açò suposa un avanç substancial en el que és la regulació d'una institució de la Generalitat.
I nosaltres, el Grup Parlamentari Socialista, volem que les institucions de la Generalitat siguen compartides per estes Corts i que estes Corts tinguen la presència suficient per a poder plantejar realment l'elecció, la selecció dels candidats, perquè segurament estaran molt més legitimats que fins ara ho estaven a través de l'elecció exclusivament del govern de la Generalitat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Such.

Té la paraula el senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señor presidente.

Que sean respetados los derechos e intereses legítimos de cada valenciana y valenciano ha sido muy eficaz gracias a la labor realizada por el Consell Jurídic Consultiu.
Ahora bien, la experiencia ha revelado igualmente la conveniencia de afianzar y profundizar en algunos aspectos que con esta reforma, estoy convencido, hemos llevado a cabo.

Señorías, hay que destacar que esta reforma es fruto del consenso de los dos grandes grupos de esta Cámara.
Creo que ambos estamos profundamente satisfechos, pero más lo hubiésemos estado si el Grupo de Esquerra Unida-la Entesa también lo hubiese apoyado.

Hay que destacar algunos aspectos que avalan, sin lugar a dudas, esta reforma.
No voy a entrar en polémicas de lo que subyace de las palabras del señor Oltra, por lo tanto voy a dedicarme a que por lo menos los medios de comunicación sepan lo que hemos aprobado con esta reforma.

Si el Consejo Jurídico Consultivo ha de velar por el cumplimiento del ordenamiento jurídico que sus miembros electivos sean todos juristas, culmina al máximo los objetivos de sus funciones como garantía jurídica para la propia administración y para la ciudadanía.
Creemos que así la coherencia, objetividad e independencia técnica de sus dictámenes reafirmará aún más si cabe sus actuaciones.
La posibilidad de petición directa, de dictámenes en los casos preceptivos conforme a ley, tanto a las corporaciones locales como a las universidades y a las otras entidades y corporaciones de derecho público de la Comunidad Valenciana reafirman la intención expresa de llegar a la máxima descentralización, en especial a lo referente a las corporaciones locales.

Con esta modificación, la autonomía local que todos pretendemos y por la que debemos luchar y trabajar cada día va a elevar sus cuotas, se va a profundizar.
La valencianización de los nombres de las instituciones de la Generalitat que aparecen en el texto original es una puesta al día para ir avanzando en el uso y normalización de nuestro idioma, pese a quien pese, y nuestras señas propias de identidad.

Señorías, con esta reforma de la Ley 10/1994, nuestra Comunidad, como bien decía el señor Such, vuelve a ser pionera gracias al consenso en el avance democrático en profundizar en la esencia de la democracia.
El nombramiento por parte de las Cortes de tres de sus seis vocales, en acuerdo adoptado por mayoría de 3/5 de esta Cámara, es una apuesta impecable.
Debemos sentirnos satisfechos de que estas Cortes, todos los grupos, incluido en este caso también Esquerra Unida-la Entesa, deseen, acepten que sean los representantes de todos los valencianos, nosotros, los que nombren a los miembros de un consejo que, como he explicado anteriormente, su principal función es velar por el respeto de los derechos e intereses legítimos de cada valenciana y valenciano.

La imparcialidad y objetividad que con esto se conseguirá reafirmará al máximo, ya no solo la independencia del propio consejo, sino el convertirnos en pioneros una vez más en la reforma que marque el camino para otras autonomías, en pro de profundizar en el convencimiento de que la soberanía popular es la que debe regir en cada una de las actuaciones de los gobiernos.
Por eso, el Grupo Popular ha votado a favor de esta reforma.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

La presidència agraïx molt a les Corts el servei prestat en l'actual període de sessions i el declara tancat.

S'alça la sessió.

Esta presidencia reclama a los miembros de la Comisión de Gobierno Interior que vayan de inmediato a la sala de la Junta de Síndics que vamos a tener reunión de esta comisión inmediatamente, ara mateixa.

 

 

*(S'alça la sessió a les 12 hores i 32 minuts)*