Governaci%C3%B3%774929.11.15%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 15 de novembre de 2012.
Comença la reunió a les 11 hores i 29 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 7/i II.

Preguntes

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
 anem a iniciar-la amb la pregunta número 407, al conseller de Presidència, sobre el deute en la Mancomunitat dels Servicis Socials del Comtat, formulada per la diputada Esther López Barceló, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a formular-la, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

L'Ajuntament de Cocentaina es veurà obligat a realitzar pròximament -dic «pròximament» en relació al 9 d'agost que és quan féiem la pregunta-, una sèrie d'aportacions anticipades de tresoreria a la Mancomunitat de Serveis Socials del Comtat perquè puga fer front al pagament de les nòmines i assegurances socials del personal, subvencions del PEI i renda garantia de ciutadania, factures als proveïdors i restes de despeses necessàries per al seu funcionament, davant els impagaments de la Generalitat valenciana que arriben als 89.
571 euros, referits a l'exercici de 2011, i 200.
491,28 euros de l'any 2012.
Per la qual cosa pregunte: com pensa resoldre la conselleria el deute de 292.
062 euros que mantenia el 9 d'agost a la Mancomunitat de Serveis Socials del Comtat i que ha hagut d'avançar l'Ajuntament de Cocentaina?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Per a contestar a la pregunta, té la paraula el senyor Martínez.

El senyor secretari autonòmic d'Autonomia Personal i Dependència:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

A fecha de la pregunta parlamentaria que, efectivamente, como usted ha señalado, fue el 9 de agosto de 2012, la deuda que mantenía la Dirección General de Acción Social y Mayores con la Mancomunitat de Serveis Socials El Comtat era exactamente de 271.
587 euros.
En fecha 12 de septiembre de 2012 se realizó el pago de 136.
813,60 euros.
Respecto del resto de la deuda, se están realizando todos los trámites necesarios ante la tesorería de la Conselleria de Hacienda y Administraciones Públicas para que se dé prioridad a su pago a esta y el resto de mancomunidades y ayuntamientos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, senyor Martínez, lamente discrepar amb vosté en primer lloc de les dades perquè no coincidixen.
Les dades d'agost no coincidixen les que vosté afirma amb les que dóna la mancomunitat de serveis socials.
Però si he entés bé, perquè ho ha dit prou de pressa, que ara tenen pràcticament 98.
000 euros pendents, segons els seus comptes, si ho he entés bé, m'ha dit que el deute era de 271.
000 i que han pagat en setembre 174.
000 quasi… (Remors) Han pagat?
Val.
Correcte.

Estem parlant, per tant, d'uns 136.
000 euros, 135.
000 euros, quan segons la Mancomunitat de Serveis Socials del Comtat, els deutes pendents a 15 de novembre de 2012 pugen exactament al 60% de les subvencions dels serveis socials generals de 2011, 54.
345,60 euros; el 40% de les subvencions de servicis socials generals 2011, 35.
225,40 euros.
És a dir, en 2011 deuen totes les subvencions sobre serveis socials.
La primera part de la renda garantida de ciutadania de 2012, 44.
597,68 euros; el Seafi de 2012, 19.
080 euros; i el 60% de la subvenció dels serveis socials generals de 2012, que puja exactament a 46.
193,76 euros.
Total: 191.
442,44 euros.
Eixes són les dades que m'han facilitat este matí mateix la mancomunitat de serveis socials.

Per tant, aclarisca per què es produïx eixa discrepància entre les dades que diu la Mancomunitat de Serveis Socials del Comtat i les que vostés donen.
Alguna xifra vosté no ha contemplat.
M'agradaria que em diguera quina és i també quan pensa pagar-la.

Se suposa que seran conscients del problema que estan generant en els ajuntaments, un problema que al final acaben patint les famílies afectades per totes estes subvencions i els mateixos serveis dels ajuntaments.
Perquè, clar, l'Ajuntament de Cocentaina, que és un ajuntament que encapçala una mancomunitat en la qual eren una sisena de municipis i en la qual l'Ajuntament de Cocentaina suposava pràcticament un 95% de la població d'eixos municipis.
I, lògicament, per tant, era en la pràctica un servei que l'Ajuntament de Cocentaina estava prestant a pobles més reduïts.
I el que ha hagut d'estar fent l'Ajuntament de Cocentaina durant tot este temps és, per tractar de mantindre el que diguérem els serveis mínims, paraula de moda estos dies, era pagar o avançar diners perquè els treballadors que l'ajuntament tenia cedits a la mancomunitat pogueren seguir treballant i cobrant els seus salaris.

Li han fet un favor a mitges, perquè és que la mancomunitat, en data del 22 d'octubre, s'ha dissolt.
I s'ha dissolt precisament perquè els impagaments de la Generalitat valenciana ha fet que siga impossible continuar el seu funcionament.
En data 22 d'octubre tres dels municipis demanen -Benasau, Benimassot i Quatretondeta- demanen modificar els estatuts per separar-se i finalment els tres que queden, que són Cocentaina, Villena i Balones, decidixen per a què han de seguir aguantant açò.

L'Ajuntament de Cocentaina és un problema menor, perquè al cap i a la fi els serveis socials bàsics de la mancomunitat és de l'Ajuntament de Cocentaina.
Per als pobles de Villena, Balones, Benasau, Benimassot i Quatretondeta, no vaig a qualificar-li el que els seus impagaments estan produint.

En definitiva, reitere la pregunta, almenys per a 2013 no tindran eixe problema, però 2012 i 2011 tenen un problema i un deute.
Com i quan pensen fer front a ell?

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Per acabar amb l'últim torn, té la paraula el senyor Martínez.

El senyor secretari autonòmic d'Autonomia Personal i Dependència:

Gracias, señor presidente.

Señor Torró.

Lo primero de todo decir que lamento la información que ha dado, no es lo que a nosotros nos gusta, que se disuelvan las mancomunidades.
Pero, bueno, también cada uno tiene que ser responsable de dónde está y de lo que supone estar.
Tampoco nosotros podemos tener la culpa de cuando se juntan ni cuando se disuelven.
En primer lugar.

En segundo lugar, nosotros permanentemente tenemos reuniones también con los ayuntamientos y las mancomunidades.
Por lo tanto, no es que nos desayunemos aquí con ese problema.
Claro que es un problema y todos los días lo sufrimos y hasta donde podemos estamos peleando por resolverlo.

Bien.
La deuda que teníamos nosotros pendientes no es de agosto, insisto.
Desde el plan concertado de servicios sociales usted ha sumado los Seafi, yo me imagino que la diferencia debe venir por ahí, porque los Seafi en principio van por fuera del plan concertado aunque es una financiación de la conselleria con la mancomunidad, incluye el plan concertado de prestaciones sociales básicas, que es la cofinanciación del equipo social de base de la mancomunidad, el centro social de la mancomunidad y determinados programas como prestaciones de emergencia social, el SAD, o programas de intervención social, todo ello por 90.
576; el programa de renta garantizada de ciudadanía, que como saben va destinada a personas con dificultades económicas a los que se les facilita una prestación económica gestionada por la red pública de servicios sociales, en este caso por la mancomunidad, cuya deuda ascendía a 182.
411,28 euros.

Desde luego, desde la Conselleria de Justicia y Bienestar Social, por supuesto que forma parte de nuestro acervo, como le digo, impulsar, fomentar, apoyar y hasta donde podemos pagar los servicios sociales generales, incluyendo los que dan las mancomunidades.
Realizamos, por supuesto, un permanente y exhaustivo seguimiento de la deuda que tenemos pendientes.
Analizamos las consecuencias de esa deuda y hasta donde podemos vamos resolviendo los problemas más perentorios que, como le digo, permanentemente tenemos en el despacho alcaldes y presidentes de mancomunidades atendiendo sus justas reclamaciones especialmente en materia de agilización de pagos.

En este marco en el que nos encontramos, estamos coordinados con hacienda al objeto de poner en su conocimiento las necesidades, como le digo, más perentorias que vamos viendo en función de lo que nos plantean los alcaldes y presidentes.
De manera que, fruto efectivamente de este análisis y de este seguimiento, fue por lo que instamos de una manera muy intensa a la conselleria de hacienda para que le abonara de manera extraordinaria a la mancomunidad de El Comtat los 136.
813 euros que le he citado antes y que permitió, con fecha de 12 de septiembre, afrontar al menos parte de los pagos pendientes.
Siendo la deuda actual, desde el punto de vista, insisto, del Plan concertado de servicios sociales, de 180.
362 euros.

A fecha de hoy mantenemos activos todos los cauces y canales de colaboración con el Ayuntamiento de Cocentaina y con la mancomunidad, en la medida que sigue siendo el sujeto jurídico receptor de estas ayudas, al objeto de que una vez se materialice el fondo de liquidez autonómico podamos hacer frente, como es nuestro deseo, al resto de pagos que tenemos pendientes.

Nada más y gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Suspenem la sessió per dos minuts per a donar temps a que passe l'honorable senyor conseller.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la sessió.

Informar, en primer lloc, que la pregunta 392 i la 410 han sigut retirades.

I ara compareix l'honorable senyor conseller Serafin Castellano per a respondre a la pregunta número 393.

Senyora Barceló, té la paraula.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, señor presidente.

El 30 de septiembre del año pasado el Grupo Socialista trajo también a esta comisión…, presentó una proposición no de ley en la que solicitábamos la elaboración del reglamento que desarrollara la Ley 7/2011, de los servicios de prevención, de extinción de incendios y salvamento.
Esa proposición la presentamos siguiendo el espíritu de la ley, que no era otro que el garantizar una más eficaz y homogénea actuación, bajo el principio de coordinación, en todo el territorio de la Comunidad Valenciana.

Precisamente, el artículo 16 de la citada ley preveía la creación de la comisión de coordinación de los servicios de prevención y extinción y salvamento, y al objeto de constituirse como el máximo órgano consultivo, deliberante y de participación en esta materia.

El Grupo Popular rechazó en septiembre nuestra proposición, argumentando que el plazo de tres meses para su desarrollo era escaso para realizar una labor tan amplia y que, evidentemente, la conselleria estaba trabajando en ello, reconociendo a continuación que lo más importante era crear esa comisión y así lo remarcó, era importante esa comisión.

Pues, bien, cinco meses después, el 7 de febrero, y mediante decreto de la conselleria, publicaba la composición y régimen de funcionamiento de la citada comisión; un decreto que se limita a trasladar las funciones que la propia ley marca y, eso sí, a establecer la composición de la misma.

La pregunta, señor conseller, es si la comisión de coordinación se ha reunido ya desde que se formalizara, desde que se publicara el decreto aprobando su composición y sus funciones.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Per a respondre, té la paraula l'honorable senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

Evidentemente, señoría, la Ley 7/2011 tuvo un carácter innovador y que no tenía precedentes normativos alguno en la comunidad cuando se aprueban los servicios de prevención y extinción de incendios y salvamento, lo que era la conocida como ley de bomberos.

Como novedad importante de esto, de la ley, se preveía la creación de la comisión de coordinación de los servicios de prevención, de extinción de incendios y salvamento, como máximo órgano consultivo, deliberante y de participación en esta materia, en la que estén presentes representantes de todos los servicios, así como de las organizaciones empresariales y sindicales.
Y, de hecho, en cumplimiento, como usted también ha dicho, se hizo su desarrollo reglamentario y se aprobó el Decreto 27/2012, de 3 de febrero, del Consell, por el que se regula la composición y régimen de funcionamiento de esta comisión.

Tras la publicación de este decreto, el sindicato UGT presentó escrito de interposición de recurso contra este decreto, ante la sala contencioso administrativo del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana.
Dicho tribunal inició el procedimiento el 28 de mayo de 2012; solicitó el expediente a la Conselleria de Gobernación, que recibió dicha notificación el 5 de junio de 2012; y el 27 de junio de 2012 la conselleria remitió el expediente de esta disposición al tribunal.

El 17 de julio, el TSJ solicitó al sindicato UGT la presentación de la demanda, de la que aún no se ha dado traslado.
Y, por tanto, por esta razón, aún no hemos considerado conveniente el convocar la reunión de la comisión de coordinación de los SPEIS, hasta que no esté resuelta esta situación de demanda por parte de este sindicato.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, señor presidente.

Bueno, lamentamos mucho que, en este caso, haya sido una falta de diligencia por parte de la conselleria que el decreto no reuniera, precisamente, y no cumpliera la legislación no sólo autonómica, sino la legislación estatal a la hora de formular la composición de esa comisión.

Tenemos la impresión de que la conselleria no está trabajando diligentemente en éste como en otros temas, señor conseller.

Sabemos que es una materia compleja.
Pero nos llama mucho la atención que ustedes desconocieran cómo se regula la representatividad de los sindicatos en estas comisiones; y saben, perfectamente, que vulnera la Ley orgánica de libertad sindical, así como la propia Ley autonómica 7/2011.
Y nos preguntamos si no hubiera sido evitable que no se hubiera recogido, tal y cual se ha recogido en el decreto; y, por tanto, no hubiéramos tenido ahora un parón, incumpliendo totalmente el propio decreto que hubiera establecido que se tenía que haber reunido esta comisión en el plazo de tres meses, a partir de su constitución.

También nos parece una…, más que imprudencia nos parece una falta de diligencia el que también se incluya, en la composición de la citada comisión, un vocal elegido entre el personal de bomberos de empresas, cuando también, con ello, se incumple la propia ley autonómica que no permite la presencia de personas ajenas a la administración, organizaciones o organizaciones sindicales.
Y los bomberos saben ustedes bien que son de empresas privadas y que contraviene, por tanto, la ley autonómica.

Así que, señor conseller, espero que, a través del recurso planteado en su momento por el sindicato, resuelvan de tal manera que se ponga en marcha cuanto antes esta comisión de coordinación, que ustedes mismos han reconocido que es necesaria y fundamental, y podamos ya tener completado el desarrollo de una ley que está todavía pendiente desde 2011.

Gracias.

El senyor president:

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

No solamente decimos que es un órgano importante para deliberar y para participar de todo el sector, al referente de los temas que se tienen que tratar, sino que lo ideamos, lo pensamos, lo legislamos, lo pusimos en marcha e hicimos el decreto para ponerlo en funcionamiento.
Por tanto, yo creo que ésa es una cuestión.

Y que si cumple o no cumple la legislación, no lo dirá ni este conseller ni usted, lo dirá el juzgado y lo dirá, en este caso, el Tribunal Superior de Justicia; y nosotros, lógicamente, respetaremos todas y cada una de las decisiones que diga el juzgado, como no puede ser de otra manera.
Porque nosotros lo que establecemos es que hayan cuatro vocales designados, uno por cada uno de los cuatro sindicatos que tenga mayor representatividad en el ámbito de la administración local.
Por tanto, si eso se ajusta o no se ajusta, lógicamente, nosotros respetuosamente cumpliremos todo aquello que el tribunal resuelva y nos dirá si es acorde o no es acorde a la legislación.

No obstante esto, lo más importante… y le agradezco que su señoría haya dado los plazos, porque la ley se aprobó en 2011 y el 3 de febrero ya está aprobado el Decreto 27/2012, que es de su creación.
Es decir, diligencia, rapidez a la hora de hacer el decreto.

Y, no obstante, como entendemos que es un tema realmente importante, no solamente aprobamos lo que es el decreto que le he citado, sino también el Decreto 132/2011, de 23 de septiembre, del Consell, por el que se regula la organización y funcionamiento de la comisión de protección civil de la Comunidad Valenciana, que modifica su composición de acuerdo a la nueva ley de los SPEIS; también el Decreto 23/2012, de 27 de enero, del Consell, por el que se regula la composición y funcionamiento de mesa social de la protección civil y de las emergencias de la Comunidad Valenciana; y también el Decreto 33/2012, de 17 de febrero, por el que se crea el registro de personal bombero de la Comunidad Valenciana y se regula el documento de acreditación de este personal.
Con lo cual, el desarrollo reglamentario desde la aprobación de la ley no solamente ha sido intenso y rápido, sino, además, muy importante, con uno, dos, tres y cuatro decretos, a pesar de que el tiempo transcurrido es corto en el tiempo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar quan i com es durà a terme la integració de la prevenció i extinció d'incendis en una mateixa estructura organitzativa, d'acord amb l'assumpció de les competències per la conselleria en matèria de prevenció d'incendis, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 30.
632)

El senyor president:

Senyories, passem al tercer punt de l'ordre del dia: compareixença del conseller de Governació per a explicar quan i com es durà a terme la integració de la prevenció i extinció d'incendis en una mateixa estructura organitzativa, d'acord amb l'assumpció de les competències per la conselleria en matèria de prevenció d'incendis, compareixença sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

Com les seues senyories coneixen i com ja expliquí en setembre de 2011, en una primera compareixença sobre les línies generals de la política de la conselleria, en esta nova legislatura hem assumit les competències de prevenció d'incendis forestals, reunint en un mateix departament tota la política de prevenció i extinció d'incendis forestals.
Aixina se féu, en virtut del Decret 5/2011, de 21 de juny, del president de La Generalitat, pel qual se determinaven les conselleries en què s'organitzava l'administració de La Generalitat.

La Conselleria de Governació, en la passada legislatura, portà a cap nombroses i importants actuacions per a desenrotllar i millorar i consolidar el sistema de protecció civil i gestió d'emergències de la comunitat.
En el marc d'una verdadera política social, doncs, estem parlant de servicis públics dirigits al benestar de les persones i a garantir la seua seguretat, la seua integritat i la seua vida.

En estos àmbits d'actuació de la conselleria, la lluita contra els incendis forestals ha ocupat i ocupa un lloc primordial.
I, precisament, la integració de la prevenció i l'extinció d'incendis forestals en un mateix departament del Consell se fa per a guanyar en complementarietat, en sinergies i en eficiència.
Estem davant una de les apostes més importants per a esta legislatura, consistent en integrar en una mateixa estructura, baix uns mateixos paràmetres i en el marc d'una única normativa els servicis d'extinció i els de prevenció d'incendis forestals.

Com les seus senyories coneixeran -perquè és públic i notori i, a més, està publicat oficialment-, des del punt de vista organitzatiu i de l'estructura de la conselleria, com a nova competència atribuïda a este departament, la prevenció d'incendis forestals està ja integrada en l'extinció, en la mateixa direcció general que la Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Emergències.

La nova estructura de la conselleria queda plasmada en el Decret 75/2011, de 24 de juny, del Consell, pel qual s'establix l'estructura orgànica bàsica de la Presidència i de les conselleries de La Generalitat, i el Decret 114/2011, de 2 de setembre, del Consell, pel qual s'aprova el nou reglament orgànic i funcional de la Conselleria de Governació.

D'acord amb este reglament, les polítiques de prevenció queden emmarcades en els servicis de prevenció i extinció enquadrats en la Subdirecció General d'Emergències i Planificació de la direcció general abans citada.
El nostre objectiu és tindre el màxim grau d'integració de la prevenció i l'extinció, des de diversos punts de vista i, en particular, el legislatiu, el de la planificació, el de la formació del personal i el de la millora i optimització de recursos i infraestructures.

En primer lloc, en el pla legislatiu, entenem que les normatives reguladores de la prevenció i extinció han d'anar de la mà i, per tant, és important procedir a unificar-les, en la mesura que això siga possible.
En este sentit, s'estan realitzant els estudis per a l'elaboració de la llei d'incendis forestals de la Comunitat Valenciana, en concordança amb la Llei 43/2003, de 21 de novembre, de monts, i la Llei 13/2010, de 23 de novembre, de La Generalitat, de protecció civil i gestió d'emergències.

En relació a la planificació, volguera destacar que estem escometent els plans de prevenció de les onze demarcacions forestals, una acció que va en paral·lel i en la línia de l'esforç que hem vingut fent, des del punt de vista de la planificació, en estos últims temps.
En estos moments, ja estan redactats els documents tècnics de deu d'estos onze plans i l'altre s'encontra en redacció.
Aixina mateixa, s'han redactat tots els plans de prevenció d'incendis dels parcs naturals de la comunitat, estant aprovats tots menys el corresponent al parc natural de Penyagolosa.

I, a més, i com a novetat molt important, la conselleria també està revisant el pla especial contra incendis forestals, un pla d'una enorme importància, amb la finalitat d'incloure tots els aspectes d'extinció com els de prevenció.

En este àmbit de la planificació, és important el recolzament que prestem als municipis en superfície forestal, mitjançant la publicació d'una guia metodològica per a l'elaboració d'una planificació municipal en prevenció d'incendis i un manual de bones pràctiques que s'ha distribuït a tots i cada un dels ajuntaments de la Comunitat Valenciana.

En l'àmbit de la formació de professionals i voluntaris, com saben, en la passada legislatura canviàrem també, de manera substancial, l'antic Ivasp, convertint-lo en un nou institut, afegint-li la e d'emergències, convertint-lo en l'Ivaspe, perquè també el servici d'una formació de qualitat siga per als professionals i voluntaris d'emergències i de lluita contra els incendis forestals.
En els últims anys hem invertit molts recursos per a la formació i volem que un centre formatiu de referència, com l'Ivaspe, estiga al servici del personal de prevenció d'incendis forestals.
Per això, pretenem ampliar l'oferta formativa que s'oferix, no sols al personal d'emergències, sinó també incloent el voluntariat de prevenció d'incendis, el personal de les unitats de prevenció i els agents mediambientals.

Senyories, amb la integració de la prevenció i extinció en la Conselleria de Governació se perseguix l'objectiu fonamental de guanyar en eficàcia i eficiència, també mitjançant la millora i optimització dels recursos.

Durant la present campanya s'ha introduït un projecte pilot que fomenta la prevenció activa, a través de les unitats de prevenció presents en els nostres paratges naturals.
Se tracta de dotar de depòsits d'aigua a estes unitats de prevenció perquè puguen actuar en incendis o cremes potencialment perilloses, contribuint aixina a evitar que el foc se puga fer més gran.

Fins la data, este projecte s'ha implantat en una unitat per cada una de les províncies; a final d'any seran un total de sis, dos per província.
I se dota la unitat d'un vehicle dotat de depòsit que, en els pròxims anys, se va a anar desenrotllant perquè totes les unitats de prevenció ho tinguen, la qual cosa serà molt positiva des del punt de vista del desplegament a tot el territori.

Així mateix, s'han adquirit 207 terminals Tetra per a distribuir-les entre les unitats de prevenció.
Es tracta d'integrar els recursos de prevenció d'incendis de la xarxa Comdes de manera que disposen, a l'igual que les brigades d'emergència, de les millors comunicacions per a la realització del seu treball sobre el terreny.

Per la seua part, en esta mateixa línia d'optimització de recursos, la conselleria està potenciant l'actuació de les brigades d'emergència en faenes de prevenció, aixina com les d'unitats de prevenció i els observatoris de prevenció en faenes de recolzament a l'extinció.

Al llarg d'este any, s'ha iniciat una línia d'actuació de les brigades d'emergència junt a les brigades d'Imelsa i els consorcis de bombers per a realització de treballs de prevenció en què s'han abordat projectes relacionats amb la problemàtica de la interfaz urbanoforestal, el que ha sigut les brosses, desbrossar en urbanitzacions, com també en els camps abandonats cremes, prescrites o controlades, i de manteniment i obertura d'àrees tallafocs.
Ja s'han realitzat actuacions d'estes noves faenes en municipis com Alcoi, Biar, Domenyo, Calles, Bètera, Benicàssim, Artana i Alcossebre.

D'esta mateixa mesura, les brigades d'emergència no sols col·laboren amb les faenes de vigilància, rutes i vigilància estètica, sinó que també aprofiten els seus períodes de pràctiques amb ferramentes per a realitzar actuacions preventives i cremes prescrites en què es puga generar un increment localitzat de risc d'incendis forestals.

En relació a les unitats de prevenció, cal assenyalar que la seua faena de la immediata localització i caracterització dels possibles incendis forestals pot resultar clau per a un adequat desplegament de mitjans d'extinció, sent, a més, una eina fonamental a l'hora d'identificar i informar sobre les vies de penetració més convenients per als mitjans d'extinció.

De la mateixa manera, els observatoris forestals aporten una important informació als mitjans d'extinció sobre vies de penetració i comportament dels incendis, tant en la seua fase inicial com en la seua evolució conseqüència de la seua localització privilegiada.

Altra actuació que estem realitzant és la implantació d'un lloc d'operador en la sala de comandament i control del centre de coordinació d'emergències al qual denominem «lloc UBE», Unitat de Brigades d'Emergència.
Des d'ell es coordinen i mantenen les comunicacions en totes les unitats de prevenció i extinció d'incendis.

Per tant, estem realitzant un gran esforç i impuls en la integració d'estos recursos de prevenció i extinció perquè vagen de la mà i actuen en una perfecta coordinació.

Vull referir-me, també, a una novetat que hem introduït, com és la d'incorporar la unitat tècnica de prevenció com a recolzament a les faenes d'extinció i presa de decisions del lloc de comandament avançat.
Disposar d'esta eina i del seu personal tècnic com a recolzament de les faenes d'extinció dels incendis ha donat un valor afegit, proporcionant dades i informació a la direcció del lloc de comandament avançant molt important i de gran rellevància en la presa de decisions.

També, en el capítol de recursos i infraestructures altra novetat en relació al Plise, al Pla d'infraestructures de seguretat i emergències, i és que està en fase de modificació i ampliació per a incloure en ell les infraestructures de prevenció d'incendis en què se contemplaran les actuacions a realitzar en els pròxims anys quant a basses, (inintel·ligible) .
.
.
quant a pistes i camins forestals o quant a àrees de tallafocs.

Cal fer notar que les infraestructures de prevenció estan concebudes per a, quan n'hi ha un incendi, possibilitar els mitjans d'extinció una actuació ràpida, eficaç i segura tant als mitjans aeris com als mitjans terrestres.

Per altra part, també continuem treballant en les diferents problemàtiques -a què m'he referit, també, en la meua compareixença del passat més en esta comissió-, com la prevenció d'incendis en urbanitzacions a través dels plans d'autoprotecció o a la situació dels llits i barrancs per a la qual ja estem impulsant iniciatives i ja hem creat una comissió mixta amb la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

Senyor president, senyories, estic convençut que amb la integració de la prevenció i extinció, en un mateix departament, donem un pas endavant en la lluita contra els incendis forestals.
Són molts els avantatges que oferix esta integració des del punt de vista de la complementarietat, l'aprofitament i l'optimització dels recursos i, en definitiva, en l'eficàcia de lluitar en allò que mai podem baixar la guàrdia, com són els incendis forestals.

Estem davant un treball continuat i constant que hem de realitzar a través de les diferents iniciatives -a què he fet referència- per a aconseguir que esta integració siga el més profitosa possible.
En això està ficat l'esforç, la tenacitat de tot el personal i de tots els tècnics de la conselleria des del primer moment.

Per tant, tant en prevenció com en extinció comptem amb professionals i voluntaris perfectament preparats que realitzen una gran faena de manera exemplar.
Així mateix, comptem amb nombroses infraestructures i recursos que han convertit la nostra comunitat en una garantia per a lluitar contra els incendis forestals.

No obstant això, hem de ser sempre inconformistes, mai mos hem de conformar amb els resultats que s'obtinguen, per bons que siguen.
I, en este sentit, igual que diguí en l'any 2008 quan oferírem un balanç, el balanç més positiu de tota la història de la comunitat respecte a la superfície cremada -ho dic també ara-, en un any que ha sigut molt negatiu i en què s'ha cremat un nombre d'hectàrees com no ocorria ja des de feia molts anys.

Per tot això, no anem a deixar de treballar ni un minut en lluitar contra els incendis forestals i anem a continuar ficant en marxa iniciatives i projectes amb més dedicació que mai.
L'aposta d'integrar la prevenció i l'extinció des del punt de vista dels recursos de la formació, des del punt de vista normatiu, des del punt de vista tecnològic i des del punt de vista dels protocols d'actuació és un compromís i un repte important.
Per això, estic convençut que marca el camí correcte que cal seguir i que serà beneficiós i fructífer per a la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per part del Grup Socialista, que era el demandant de la compareixença, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, después de escucharlo me quedo más preocupada que cuando he entrado, después de escucharlo, de verdad, me he quedado preocupadísima, ¿eh?
Porque el otro día nos hablaba usted de que la prevención era un tema de trasversalidad.
Hoy, nos habla de complementariedad y de sinergias.

Me he perdido, señor conseller.
Estamos hablando de 264 agentes medioambientales que están desarrollando su labor en la conselleria de medio ambiente, que son un equipo vital y fundamental en la prevención de incendios.
Y usted, que asumió esas competencias, lo sigue dejando en la conselleria de medio ambiente, a mí no me aclara en absoluto nada que usted me diga que va a haber una complementariedad, porque lo que es importante es saber de quién va a depender orgánicamente y funcionalmente.

Y me preocupa porque esa complementariedad, desde luego, está muy lejos para que se puedan cumplir las competencias que usted asumió por decreto el 6 de septiembre de 2011 que, entre otras, eran la dirección y gestión en materia de prevención, según lo establecido en la Ley forestal; la dirección y gestión de las políticas de protección preventiva de los montes forestales, incluyendo las actuaciones en infraestructuras de prevención; fomentar la participación ciudadana en materia de prevención; gestionar las políticas de prevención en el uso público y recreativo de los montes con el establecimiento de medidas cautelares; la planificación, dirección y gestión de vigilancia frente al riesgo de incendios forestales; la gestión de la política de información y concienciación ciudadana; la selvicultura preventiva; la infraestructura de prevención.

Señor conseller, si usted deja a los agentes medioambientales dentro de la Conselleria de Gobernación, ¿cómo va a poder usted dirigir todos estos recursos humanos de los que se dispone?
Estos agentes medioambientales, ¿van a tener otras funciones distintas a las que se recogieron en su día en el acuerdo de 25 de julio de 2000?
Los ingenieros técnicos forestales y los técnicos comarcales, ¿dónde se van a quedar?
, ¿los va a seguir usted manteniendo en la conselleria de medio ambiente?

Por otro lado, el personal del Plan de vigilancia forestal, que lo viene gestionando usted a través de la conflictiva empresa pública de VAERSA, ¿cómo va a quedar?
Porque nos preocupa la información que nos llega, entre otras, que el viceinterventor general diga, hable y cuestione la legalidad de las encomiendas de VAERSA en los últimos años en relación al personal contratado; entre ellas, precisamente, el referido al Plan de vigilancia forestal, un informe que ha elaborado el propio viceinterventor sobre esa fiscalización y nos tendría, también, de paso, que explicar esas irregularidades.

¿Cómo piensa seguir gestionando este plan tan importante, que usted ha dicho que las brigadas de emergencia y las de los observatorios van también a dedicar parte de su tiempo a labores de prevención, cuando ustedes acaban de presentar un ERE de la empresa VAERSA que afecta, especialmente, a los espacios naturales, esos que tienen que estar vigilados, que forman de una manera especial y que son vitales para la prevención?
¡Que ustedes, además, han pasado de 350 trabajadores -cualificados todos ellos- a 439 -el último informe que ha presentado la empresa de ERE-, 439!
¡Un tercio de los trabajadores de VAERSA!
¡Están ustedes desmantelando el sistema de vigilancia y control ambiental de los espacios naturales, además de que ustedes ya venían retirando encomiendas a la empresa VAERSA!
Ya sé que esa retirada de encomiendas, seguramente, era de medio ambiente.
¡Pero, a usted le afecta especialmente como responsable en estos momentos de la prevención!

¿Cómo puede sustituirse a personal cualificado, profesional y técnico por otras personas que no tienen ni esa formación ni esa cualificación, como anuncia la señora Bonín, que va a contratar a 130 personas mediante un convenio de La Caixa para ahorrarse no sabemos cuánto dinero?
Y, por contra, ¿cuánto nos va a costar cuando tengamos que apagar incendios como los de este verano, señor conseller?

¿Cómo nos explica usted que, por un lado, necesitamos mantener la plantilla para mantener óptimas esas condiciones de gestión de las que usted ha hablado, que necesitamos conseguir sinergias, complementariedad?

¡No se entiende, señor conseller!
¡No se entiende!
Usted lo único que tiene a su disposición son seis técnicos que ha sacado de la conselleria de medio ambiente y que se dedican a la investigación de los incendios.
¿Cómo va a dirigir todo ese colectivo?
¿Quién se va a responsabilizar de los posibles accidentes graves, por ejemplo, que le ocurran a este personal que ahora se va a contratar, que no tiene ninguna formación, echando a la calle a 439 personas formadas?
¿Se lo va a garantizar usted, señor conseller, o esperamos a que pase algo como este verano para pedir explicaciones y, entonces, veamos quién tiene que subir a la trona, si usted o la señora Bonín?

Dice usted que van a recibir formación.
¿Se pondrá de acuerdo con la señora Bonín para que estos agentes medioambientales reciban formación, junto con las brigadas de emergencia, los agentes que participan en los observatorios, el personal que ahora mismo va a ser contratado para los espacios naturales?
¿Va a asegurar esta formación?
Porque, mire, en el año 2012 usted solamente ha hecho ¡un curso en el Ivaspe!
¡Uno!
¡Uno!
Con unas instalaciones que tenemos -que usted presume- y de las que yo tengo que reconocer que son buenas instalaciones y que están totalmente desaprovechadas.

¿Cómo va a quedar el Plan operativo del plan de prevención que en este momento tiene encomendado VAERSA?
¿Quién va a ser la encomienda?
¿De quién va a depender?
¿De Gobernación o de la conselleria de medio ambiente?

Y, en fin, señor conseller, tendríamos que desgranar muchas preguntas.
De verdad, le traslado la preocupación porque, realmente, esto no sea más que un desmantelamiento, porque usted ha asumido un caramelo envenenado.
La prevención que usted ha asumido no la ha asumido nada más que en titulares, porque en la gestión, en coordinación y en dirección mucho me temo que usted termina asumiendo responsabilidades que corresponden en estos momentos y que están en estos momentos en la conselleria de medio ambiente.

Y créame que se lo digo sin acritud.
Se lo digo de verdad desde la preocupación de saber cómo van a coordinar todo esto pensando en recortes, pensando en que a VAERSA se le han quitado muchísimas encomiendas, sobre todo en espacios naturales, pensando en cómo van a quedar esos espacios y los observatorios.

Y a mí no me resuelve nada, ni creo que los ciudadanos se queden más tranquilos por saber que ahora usted va a dedicar dentro del programa Plise, que por cierto no sabemos qué cantidad cuenta ese programa Plise, porque no lo hemos sabido, parece que es extrapresupuestario, que un día nos dirá qué dinero queda en ese fondo para saber lo que se puede hacer y le podamos hacer también alguna propuesta, o que me diga que va llevar a cabo algunas infraestructuras como balsas, cuando hemos tenido una al lado del parque de la Calderona, que ha estado vacía cuando se ha producido el incendio de Andilla y Cortes de Pallás.

De verdad se lo digo, siento preocupación.
A lo mejor usted tiene en la cabeza el organigrama, pero yo, en la práctica, no lo veo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Per al Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Mire, anem a vore, este és un tema realment preocupant, i un tema preocupant que, a més, des de la nostra perspectiva no està resolent-se adequadament.

Des de feia molt de temps que des del moviment ecologista i altres entitats es demanava la coordinació, la fusió, eh?
, el caure açò baix d'una mateixa estructura organitzativa, les tasques de prevenció i extinció d'incendis.

Vostés això ho van fer l'any passat.
Si hem de jutjar pels resultats, realment, els resultats no són bons, més bé tot el contrari, és a dir, el primer any en el qual s'unifiquen resulta que hem tingut un desastre ambiental important.
Segurament no serà culpa directa d'eixa unificació, però cert que eixa unificació no ha tingut els resultats adequats que hauria de tindre.

I, clar, quan s'ha demanat durant molts anys eixa unificació de prevenció i extinció d'incendis, la demanda es feia per una raó molt senzilla, i és tractar que.
.
.
, diguérem, l'últim, que és l'extinció, depenguera prèviament de tota una sèrie de polítiques implementades que el que feren fóra tractar d'evitar el màxim possible els incendis forestals.

I per això hem d'anar a la mare, al principi, que és la planificació i l'ordenació forestal.
I això, per molt que es vullga, no pot dependre mai de la Conselleria de Governació.
Esperem que no depenga mai de la Conselleria de Governació, que té altres funcions per a fer que no tenen res a vore amb la planificació i l'ordenació forestal, i la gestió directa que d'eixa planificació i d'eixa ordenació forestal es deriva.

D'eixa planificació global deurien dependre el que seria en primera instància la de prevenció, una prevenció que de vegades parla de prevenció i s'engloben ahí coses que no totes són exactament prevenció.
Jo distingiria del que seria una prevenció, prevenció, és a dir, tractar d'actuar perquè no hi hagen incendis forestals, d'una altra cosa que es diu prevenció, però que en realitat és més facilitar l'extinció que no la prevenció.

Tindre observatoris, tindre basses, tindre pistes forestals no es previndre incendis forestals.
De fet, per exemple, les pistes forestals no soles no prevenen els incendis forestals, sinó que ajuden que n'hi hagen, però sí que també ajuda, igual que ajuden que la gent puga accedir més fàcilment a zones on es poden cremar, també ajuda que es puga accedir més fàcilment quan s'haja d'extingir.
Per això dir-li prevenció, doncs, és una qüestió que es queda un poquet, diguérem.
.
.
, jo des del meu punt de vista, i crec que el d'altra gent, no és exactament la prevenció.

I, finalment, el tema de l'actuació de l'extinció en el moment adequat.
Clar, com tot això genera problemes organitzatius.
I com es resolen eixos problemes organitzatius?
Vostés han resolt eixos problemes organitzatius, o pretenen resoldre'ls perquè en realitat encara no estan resolts, en traslladar, diguérem, el comandament de tota eixa estructura a governació, que es troba al final.

Jo crec que allò raonable no seria això.
Allò raonable és que l'estructura fóra al revés, és a dir, que quan ve un incendi forestal, foren els bombers els que estigueren al servei de.
.
.
, els que saben realment de boscos i de matèria forestals, que són els agents mediambientals i tota la gent que es dedica a esta qüestió, i no viceversa, que és el que està passant hui en dia, i que el que hem vist enguany és que això s'ha traduït en forts problemes de coordinació.

Per tant, jo no veig tan el problema en si s'unifica o no.
Jo pense que els agents mediambientals no tenen només funcions en qüestions de caràcter de prevenció d'incendis o de gestió forestal, sinó tenen altre tipus de funcions i, per tant, estan molt bé on estan, que és en la conselleria de medi ambient.

Em preocupa, com li preocupa a la senyora Barceló, en el que estan fent amb VAERSA, perquè VAERSA també té moltes funcions -o els treballadors de VAERSA- i moltes comandes que tenen molt a vore amb la prevenció d'incendis forestals i amb la gestió forestal, i encara no sabem quines són els.
.
.
això, però la consellera ací no ens ha vullgut dir a quins serveis afectaran eixos acomiadaments massius.
I senzillament no entenem com és possible, perquè a més quan ens fixem, jo no sé.
.
.
no sé si totes, perquè no m'he preocupat de mirar-ho de forma exhaustiva, però en la immensa majoria de les altres comunitats autònomes els temes de prevenció i extinció d'incendis depenen de medi ambient -els incendis forestals evidentment- i no de la Conselleria de Governació.
I senzillament, una cosa, és sentit comú, que de vegades ací és substituït per altres consideracions que no tenen res a vore amb això.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Compromís, senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, se ha dicho y se ha comentado que es que, bueno, prevención y extinción deberían de estar en medio ambiente, y esto es algo que consideramos lógico desde todos los puntos de vista.

La única justificación que tiene para estar en gobernación, visto lo visto, es que van a tener algo de recursos, porque la conselleria de medio ambiente, tristemente cada vez tiene menos recursos, va a llegar hasta la extinción.

Ahora mismo, precisamente las ayudas que habían para solventar uno de los problemas y una de las deficiencias históricas de los montes valencianos, que es la gestión y la planificación, pues esas ayudas que iba a haber para propietarios de montes cada vez van a ser menores.
Por lo tanto, uno de los grandes problemas, que es la gestión y la ordenación de los montes valencianos, va a ir a peor todavía.

También se ha hablado del papel fundamental de los agentes medioambientales.
Y los agentes medioambientales ya, aunque esto parezca un absurdo, yo pediría que fueran también a la Conselleria de Gobernación porque seguramente van a poder tener los medios que necesitan.

Lo hemos mencionado más de una vez, están la inmensa mayoría con vehículos que tienen más de quince años, creo que es el promedio de antigüedad de los vehículos, tienen más de quince años.
No sé si eso es una medida para que no entren en los incendios forestales directamente, porque está prohibido por ley.
Usted sabe que no puede entrar en un incendio forestal un vehículo que tenga más de cinco años.
Sin embargo, están entrando y, bueno, yo creo que los riesgos son manifiestos.

Por tanto, la coordinación entre prevención y extinción, que es algo que debería de estar, bueno, ya más que articulado desde siempre, desde siempre, no ahora porque estén en gobernación, sino desde antaño, que era cuando estaban en medio ambiente, y deberían de estar, bueno, pues absolutamente coordinadas.
Pero, también, coordinadas con las políticas de gestión y de ordenación del monte y de los espacios naturales.
Y esto, insisto, va a menos, por tanto, el tema es más que preocupante.

Usted dice que sí, que ya tenemos diez de los once planes de demarcación elaborados.
Sí, pero sigue aprobado uno nada más; aprobado y en funcionamiento, uno nada más, y con pocas actuaciones.
El de Chelva todavía no se ha aprobado definitivamente y creo que está sin actuaciones, que era el siguiente que iba más avanzado, y los demás no están.
El PEIF es del año 1998, ¿eh?
, catorce años de retraso para no tener ni siquiera los planes de demarcación aprobados.
¿Cuántos municipios tienen planes de prevención de incendios aprobados?
Muy poquitos, muy poquitos.

Y sí, hay unos planes de prevención de incendios en los parques naturales que se han desarrollado también muy poco.
En algunos casos, casi que mejor, porque tristemente.
.
.
, y tengo la experiencia de uno que lo conozco en profundidad, que es el del Turia, y ahí hay una toda batería de actuaciones que son fundamentales y otras que son discutibles y se llevan la mayor parte del dinero.

Se ha empezado, cómo no, por lo discutible y no se está actuando en otras cosas que estarían consensuadas y, también, el propio plan reconoce que son necesarias.

Por tanto, señor Castellano, usted ha heredado unas competencias.
.
.
o ha cogido unas competencias que están viciadas históricamente.
Y el hecho de que ahora la gestión forestal vaya por un lado y la prevención y la extinción vaya por otro es ahondar en la problemática de esa descoordinación.

Son muchas las medidas que contempla un plan de prevención de incendios e, insisto, solamente se ahonda en el tema de hacer áreas cortafuegos y de arreglar caminos.
El segundo aspecto estaría bien, si hubiera una ordenación de uso de esos caminos, porque si no, como se ha comentado, estamos permitiendo que llegue toda la gente a cualquier sitio y de la forma más rápida.
Está claro que también se ayuda a los medios de extinción a actuar.

Y sobre las áreas cortafuegos hay mucho que hablar también.
Es obvio que es necesario en la interfaz urbano-forestal que haya una cierta discontinuidad para que puedan actuar los medios y para que los medios no estén ahí cuando tengan que estar intentando apagar los incendios en el medio forestal.

Sí le rogaría que me aclarara algo que en la anterior comparecencia no hizo, que era: qué había pasado con la resolución del año pasado del voluntariado de prevención de incendios -del voluntariado ambiental de prevención de incendios-, que parece ser que no se había cobrado todavía a fecha de este año, y qué había pasado con la resolución de este año, que parece ser que tampoco se había publicado.
Si me equivoco, corríjame, pero corríjame y contésteme, por favor.

Habla de prevención activa con el tema de ampliar en depósitos de agua y tal.
Bueno, no sé si usted es consciente de que le faltan al menos 200 balsas de extinción de incendios, según el PEIF este del que estábamos hablando que está todavía por desarrollar.
Eso es fundamental, con seis vehículos que estén por ahí itinerando, algo se puede hacer, pero, desde luego, no va a ser la panacea, ni muchísimo menos.

Y, bueno, el tema de VAERSA sí que es también absolutamente preocupante, porque parece ser que los recortes más intensos se van a producir en toda la gente que tiene exhaustivo conocimiento del medio natural.

Por ejemplo, en el caso de espacios naturales, parece ser que las brigadas se van a mantener, que son ridículas, pero, bueno, están ahí y son necesarias, pero los técnicos son los que van a sufrir el mayor número de recortes, del orden de un 75% de los técnicos que tenemos ahora mismo.

Con estos recortes, que a nivel económico son insignificantes, estamos cargándonos todo el bagaje de conocimiento del medio natural valenciano, que no lo van a poder cubrir con una contratación in extremis el año que viene, porque.
.
.
, bueno, nos llegará algo de presupuesto y este parque natural podrá tener un técnico más, o algo así.

Nos estamos cargando todo lo que tenemos hasta ahora, y es muy preocupante.
Por tanto, ya le digo, no sé si pedirle que reclame también a.
.
.
los agentes medioambientales a su competencia o directamente que absorba todo lo que es la gestión forestal, que lo absorba gobernación.
Será un absurdo, pero, bueno, hay otras cosas que también son discutibles y se están viendo aquí.

Es fundamental la coordinación de todos los medios: gestión, ordenación forestal.
.
.

El senyor president:

Señor Ponce.
.
.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
gestión de espacios naturales y, luego, prevención y extinción en el medio.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Pel Grup Parlamentari Popular, senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Muy buenos días, presidente.

Conseller.

Señorías.

El pasado 21 de junio salió el Decreto 5/2011 en el que se determinaba la nueva estructura de las consellerias y parte del tema que nos ocupa hoy.

Valdría la pena también hacer un poco de historia y recordar algunas de las cosas que sucedieron antes de llegar ahí, porque creo que son interesantes y comprendiendo la historia, se puede analizar mejor el presente.

En todo el largo recorrido de la Comunidad Valenciana en el tema de extinción y prevención, las consellerias competentes, como han sido las de presidencia, justicia y administraciones públicas, por un lado, y medio ambiente, con diversos nombres, por otro, han ido durante estos últimos diecisiete años trabajando de una forma conjunta.
Es decir, la relación mutua de ambas consellerias es algo natural.

Siempre que he hablado de la familia de protección civil, este colectivo podríamos determinarlo como un colectivo íntimamente cercano.

No ha habido ni una sola reunión a lo largo de estos años en la que la conselleria de medio ambiente y la conselleria responsable de la extinción fuesen por separado: siempre, de una forma conjunta.

No ha habido reunión operativa con una importancia mínima y básica en que estas consellerias han estado siempre unidas.

No ha habido incendio forestal en el que el director general, secretario autonómico o conseller de medio ambiente haya estado presente desde el primer momento, incluso, incluso con la estructura actual.
Por lo tanto, esta unión y simbiosis y esta forma de trabajar hace que nos conozcamos todos perfectamente.

La evolución que ha tenido la Conselleria de Gobernación desde que fue una Dirección General de Interior adscrita a la Conselleria de Presidencia, después en Justicia y Administraciones Públicas, que se dedicaba a la seguridad y la emergencia; luego ya se creó una secretaria autonómica, en la cual ya salió la palabra «interior» por primera vez.
Y ya posteriormente, con la llegada del conseller Serafín Castellano, ya se constituyó una Conselleria de Gobernación.
Y en ese momento es donde se alcanzaron muchos de los proyectos y necesidades que tenía y empezó a madurar el sector.

Todo el sector de la protección civil y emergencia es un sector joven, a pesar de lo que pueda parecer.
Los planes de protección civil en general, en este caso en particular de incendios, pues tienen en el resto de las comunidades de España una corta trayectoria, y hay que reconocer que se ha avanzado mucho, igual que se ha avanzado mucho de una forma tremenda a través de lo que es la Conselleria de Gobernación.

Yo quisiera decirle al conseller de Gobernación que desde el Grupo Popular no estamos preocupados por lo que usted ha expuesto, sino todo lo contrario.
Vemos detrás de sus palabras un intenso trabajo, una buena capacidad de gestión y, sobre todo, pues unos equipos de personas que están trabajando intensamente.

Se han dicho cosas interesantes.
Ha habido una serie de decretos, se ha hablado de legislación, de planificación, de la formación del personal, de mejora y optimización de recursos y de infraestructuras.
Y no se ha hablado del tema operativo.
Y no se ha hablado del tema operativo porque el tema operativo forma parte de la actuación esencial de la Conselleria de Gobernación a través del puesto de mando avanzado, en el que el conseller de Gobernación tiene la capacidad de trabajar, y ordenar y dirigir todos los recursos, los muy cercanos, como pueden ser los relacionados con la conselleria de medio ambiente, o los no tan cercanos, como pueden ser de otras administraciones, poniendo como ejemplo colosal la UME, la Unidad Militar de Emergencias, al servicio de la Conselleria de Gobernación en los niveles de emergencia 1 y 2.

Dicho todo esto, yo quiero animar y he visto una serie de iniciativas muy importantes, una que me gustaría explicar a las personas que están aquí, como es la integración de la unidad técnica dentro del puesto de mando avanzado.
Esto anteriormente estaba dentro de la conselleria de medio ambiente y formaba parte de la disposición normal del responsable del medio ambiente en la conselleria.
Esta unidad técnica tiene ahora un especial puesto en lo que es el puesto de mando avanzado y esto contribuye a que todo sea mucho más ágil, como muchas de las medidas que se han estado tomando.
Se ha hablado de un plano legislativo, se hablado de la planificación, se ha hablado y se introduce por primera vez en nuestro Ivaspe la formación a todo el sector del medio ambiente, incluidos los agentes medioambientales.
Es decir, creo que se está haciendo un trabajo adecuado, un trabajo correcto.

Conseller, estamos en el camino.
Hay distintas formas de ver la prevención y la extinción, pero nuestro modelo ha funcionado, sigue funcionando y, sobre todo, tenemos mucha gente ilusionada en que todos estos proyectos y este intenso trabajo que hay por delante se vaya haciendo.

Así que, desde el Grupo Popular, ánimo y a seguir trabajando en la línea que estamos actuando.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Per a contestar als grups parlamentaris, té la paraula l'honorable senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Barceló, jo entenc que tots els canvis que se fan estructurals, que se fan en el funcionament, sempre comporten debat i comporten, lògicament, diversitat d'opinions.
I això, lluny de ser mal, és bo, és bo, és positiu i és bo.

Jo li parlí, perquè no se perda vosté, abans i ara de la transversalitat, però no en esta política, sinó en la majoria de les polítiques.
Perquè les polítiques que no tenen transversalitat i que van en unidirecció, generalment són polítiques caduques, fracassades i del passat.
S'ha d'anar a polítiques de transversalitat.

I quan li parlí li fiquí un exemple molt clar en l'última compareixença, que era el tema de la violència de gènere.
La violència de gènere ha d'estar assignada a un departament.
Però la violència de gènere li podria parlar menys, li podria parlar en moltes més polítiques, participen molts departaments.
En violència de gènere participa sanitat, participa justícia, participa governació, participa educació, participa benestar social.
I té uns mitjans personals que estan assignats orgànicament a, en este cas, justícia i benestar social, i que funcionalment poden estar també a altres departaments.
I això és la normalitat en totes les administracions del món, en totes, és la normalitat, i el que ha de ser i el que s'ha de potenciar.
Altra cosa és anar a compartiments estancs que l'únic que porten és descoordinació i l'únic que porten és polítiques equivocades.

Mire, el més important és que se complisquen els objectius, els distints sectors professionals que estan dins de la protecció civil o dins de la prevenció i extinció dels incendis.
Perquè els agents mediambientals no sols tenen competències purament de prevenció d'incendis forestals.
Si vosté veu el que és el cost dels agents mediambientals tenen altres competències molt importants dins del punt de vista dels compliments de la distinta legislació, com és la llei de monts, com és la llei forestal, com és la llei d'emergències, com és la llei.
.
.
I, per tant, fer-los en compartiments estancs, com se pretén, mosatros entenem que és una qüestió equivocada.
És més, entenem que, igual que hi ha, com li he ficat l'exemple, altres cossos que depenen orgànicament d'un ministeri, d'un departament, d'una regidoria i tenen també una dependència funcional d'altres departaments, perquè això a més és el més normal, el que és la dependència orgànica i el que és la dependència funcional.
I que hi hagen uns protocols d'actuació, que és el més important per al compliment d'eixos objectius que han de fer esta sèrie de persones.

El senyor Ibáñez ha ficat un exemple que també és molt clar, l'UME.
L'UME depén del Ministeri de Defensa, funcionalment també el Ministeri d'Interior és el que la gestiona, perquè és, en el cas de per exemple l'estat, no d'ara, sinó de tots els governs i de sempre, senyor Ponce, està en Interior, eh, protecció civil, des de sempre, eh, com en altres comunitats autònomes també està.
.
.
És més, hi ha hagut ara recentment alguna comunitat autònoma que ha passat tot, per exemple, a Interior en un altre model del que mosatros estem fent ací.

Per tant, l'UME, per exemple, pertany al Ministeri de Defensa, però hi ha una planificació, perquè el més important és el comandament únic, que porta la coordinació, i complir el Pla especial d'incendis forestals.
I ahí és on s'establixen tots els protocols.
I, per exemple, el nivell 1 i nivell 2, siguen els consorcis de l'administració que siguen, siga l'UME de l'administració que siga o siguen els recursos de l'administració que siga, estan a disposició del que té les competències en la coordinació i el comandament únic, conforme marca la llei de protecció i emergències.
I això és el realment important.
I això és el que realment s'ha de dur endavant.

La senyora Barceló ha perdut més temps en el tema de l'ERO, que jo entenc que li preocupe l'ERO de VAERSA, i en qüestions anem a dir de personal, que realment en el que demanava la compareixença, que és el que jo he explicat.
Que és com se va a dur a cap la integració de prevenció i extinció d'incendis forestals en la mateixa estructura organitzativa, que és el que jo dic, a través de mesures legislatives, a través de mesures de formació, a través de mesures.
.
.
, tot el que he explicat en la meua compareixença.
Vosté tenia una altra intenció.
O si els més de 280 agents mediambientals van a estar en governació o van a estar en medi ambient, perquè, com dia l'altre dia, això és la pregunta del milió i era la panacea.

Mire vosté, la dependència orgànica funcional pot estar ací o pot estar allà.
El més important és que se complisquen les planificacions que són en protecció civil el que ha de complir absolutament a rajatabla i són les dependències orgàniques o funcionals.
Això és el realment important.

Mire, el personal tècnic de prevenció està en Governació, senyora Barceló.
Igual que les unitats de prevenció o dels observatoris.
I, per tant, la formació.
.
.
, vosté diu, s'haurà de coordinar en medi ambient posar la formació a agents mediambientals.
.
.
No, mire vosté, l'UME, que no és que siga ja d'un altre departament de La Generalitat, com vosté molt bé sap, sinó que és de l'administració de l'estat, també se forma en l'Ivaspe.
I també se fan.
.
.
Com no pot ser d'altra manera, però dins de la total naturalitat.
Per què?
Perquè després, quan hi ha un incendi forestal o quan hi ha qualsevol altra emergència de pluges, de risc químic, de qualsevol altra cosa, actuen tots, actuen guàrdia civil, policies, bombers, voluntaris, UME, brigades, actuen tots.
I, per tant, la formació, s'ha de fer formació integral i transversal, per suposat que sí.
I per això s'ha ficat la e de l'Ivaspe, i per això creguem que esta integració és positiva i és bona i s'ha d'anar fent.
Perquè, ja dic, és una integració que ve a través d'un decret de fa pràcticament un any, eh, i per tant s'està treballant d'una manera seriosa i d'acord amb el que els tècnics i experts van dient que s'ha de fer.

Senyor Torró, m'alegra que coincidim que és positiva el que és la unificació de prevenció i extinció d'incendis.
I que també que els quede clara que la planificació i l'ordenació forestal, com vosté ha dit, està en medi ambient.
I està aixina perquè a més en la dependència del que són els reglaments orgànics competencials de les conselleries aixina està establert, d'una manera molt clara, i aixina és.

I perquè, a més, estos agents fan funcions molt diverses des del punt de vista també del que és el compliment de lleis importants que afecten d'una manera molt directa el medi ambient en la seua amplitud més gran.

No coincidisc, senyor Torró, quan vosté diu que les pistes forestals ajuden que hi hagen més incendis forestals.
Jo ahí sóc totalment contrari a això.
Igual que el senyor Ponce que dia que les àrees tallafocs que seria molt qüestionables i molt discutibles.
Tampoc coincidisc.
Crec que les pistes forestals o les àrees tallafocs són des les infraestructures de prevenció més importants i fonamentals que poden haver-hi i de seguretat també per a l'extinció.

I ahí mosatros, lògicament, participem en congressos internacionals, participem en fòrums nacionals, en formació.
I hi ha experts, hi ha catedràtics en les matèries, hi ha publicacions en totes les matèries que, lògicament, la gran majoria coincidixen, igual que la Unió Europea, que una de les ajudes que més dóna per a infraestructures de prevenció és precisament.
.
.
era les àrees tallafoc, amb la qual cosa, no crec que siga tan negatiu quan a més hi ha un consens prou generalitzat des d'eixe punt de vista.

Per tant, el comandament únic que no s'ha de traslladar a Governació, ja està.
Si això ho diu la llei d'emergències, però no ara, des de sempre, des de sempre!
Si és que des de sempre ha estat el comandament únic en Governació, o abans se dia Justícia i Administracions Públiques.
Però ha estat sempre aixina.
I aixina ho establix la llei.
Per tant, no s'ha de fer ningun canvi de res.

I la direcció del puesto de mando avançat, la direcció tècnica sempre, no sols d'un incendi, sinó de qualsevol emergència, sempre és d'un bomber, sempre és d'un tècnic forestal, sempre, sempre, però no sols en els incendis, sinó en qualsevol emergència sempre és la direcció tècnica i la que pren les decisions que s'han de fer en l'evolució de qualsevol emergència; i en este cas d'un incendi forestal, sempre és d'un bomber, sempre és d'un tècnic forestal, perquè a més aixina també ho establix la llei d'emergències, aixina també ho establix la llei de bombers i aixina ho estableix tota la llei que s'ha fet.

Senyor Ponce, dir-li que els usos i els parcs naturals que estan aprovats sempre, el que són els tècnics que realitzen i que elaboren eixos parcs naturals i eixos projectes, diuen què és el que s'ha de prioritzar i diuen què és l'important per a preservar, per a conservar la flora, la fauna o la prevenció, en este cas, dels incendis forestals.
I en eixe sentit hi ha un projecte d'elaboració sempre d'eixos plans, que són els que se porten a cap, conforme estan aprovats i passen per les comissions pertinents i passen per tots els informes que han de dir.

Dia, que no era el tema del (inintel·ligible) .
.
.
el tema d'esta compareixença, del voluntariat mediambiental.
Jo crec que li responguí en l'anterior compareixença, li diguí que hi havia una dotació de 400.
000 euros, que era la mateixa quantitat que hi havia pressupostada, i vosté me preguntava si era sols per a ajuntaments o per a les associacions que La Generalitat poguera tindre o col·laborar amb elles.
Jo li diguí que no, que eixa quantitat global dels 400.
000 euros engloba el que són ajuntaments i engloba el que són el tipus d'associacions.

Respecte a les basses que hi han d'haver o no hi han d'haver, no és una qüestió que decidisca la directora general o conseller de torn.
És una qüestió que hi ha onze plans, onze demarcacions de prevenció en la Comunitat Valenciana, i eixes onze demarcacions diuen el nombre de basses o diuen el nombre d'infraestructures que s'han fer.
I, per tant, estan previstes en eixe sentit.

Al senyor Ibáñez agrair-li la seua intervenció i també les seues paraules, que m'imagine que també són fruit de l'experiència que té al front d'un tema tan delicat com és el de la protecció civil en el seu conjunt.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Torró.
Perdó.
Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí.
Yo voy a ser breve.
Pero sí, señor conseller, decirle que sigue sin aclararnos muchísimas cosas.

Mire, claro, la cooperación y colaboración no es que tiene que ser entre consellerias, es que tiene que ser el eje vertebrador que recorra todo el Consell, evidentemente.
¡Claro que sí esa transversalidad, por supuesto!
, y cooperación y colaboración.
Eso es una obviedad, señor conseller, porque se debe de dar, evidentemente.
Pero usted, que precisamente ha dicho que desde siempre la prevención.
.
.
, ha habido una coordinación, evidentemente desde siempre.
Entonces, no sabemos por qué la asume usted.

Porque mire, ya en el acuerdo que se alcanza en el año 2000 del gobierno valenciano con los agentes forestales, y donde se determina cuáles van a ser las funciones de los agentes medioambientales, el 60 o 70% de las funciones que tienen son precisamente dentro de la prevención de incendios y la colaboración también en la extinción de incendios.
Por esa regla de tres, no hacía falta que usted asumiera la prevención.
Si ya la tienen los agentes medioambientales, ya han estado trabajando y trabajan en la conselleria de medio ambiente, ¿qué asume usted dentro de la prevención, que es lo que le decía yo?
¿Qué responsabilidad asume usted asumiendo esas competencias?
, porque las asume en el 2011.
No nos lo ha aclarado.

Igual que no nos ha contestado si el plan de vigilancia forestal, que hasta ahora tiene encomendado mediante encomienda con la empresa VAERSA, lo va a mantener o no lo va a mantener.

Y mire, el señor Luis Ibáñez le ha enmendado algo.
Usted ha dicho que esa integración la va a hacer a través de tres aspectos.
Ha dicho usted: legislativo, a través de la planificación y a través de la formación.
El señor Luis Ibáñez nos introduce una nueva novedad, que es a través del operativo.
Y nos habla de que.
.
.
, bueno, como una extraordinaria novedad, que se integre una persona más en el puesto de mando avanzado, una persona más en ese caótico puesto de mando avanzado, que está compuesto por 26 personas: 13 técnicos y 13 políticos o personas que ostentan cargos en distintas administraciones.
26 forman ya parte del puesto de mando avanzado, y ahora con la incorporación de una persona más.
.
.
Si lo que habría que ver es.
.
.
ponerse a estudiar y a trabajar sobre cuál es la función y cómo tiene que desarrollar el trabajo el puesto de mando avanzado.

Señor conseller -le vuelvo a repetir las mismas palabras que al principio-, sigo estando igual de preocupada, y lo único que deduzco es que la responsabilidad, desde luego, la asumirá usted, pero los medios no los tiene.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, anem a vore.
Primer alguns aclariments i després algunes matisacions.

Aclariments.
Jo no he dit que les pistes forestals ajuden que hi hagen més incendis.
El que he dit és que igual que les pistes forestals són necessàries per a poder atacar millor un incendi, al mateix temps també faciliten el que es puga accedir més fàcilment per a generar o bé activitats que puguen generar incendis o bé inclús la mateixa gent, lògicament.
Vull dir, el que servix per a una cosa servix per a la contrària en este cas, perquè el que es tracta és de fer més accessible les part, diguérem, més inaccessibles.
I això es fa accessible per als qui apaguen i per als qui encenen, per als dos igual.

Per tant, caldria regular els usos, com molt bé ha dit el senyor Ponce.
I això és un problema que no es fa.

I, bé, dels temes dels tallafocs hi ha molt a discutir, moltíssim.
Les subvencions europees van a una cosa que es diu silvicultura i vostés claven la silvicultura en el tema dels tallafocs.
I per ahí fan una espècie de mitja trampa, i seguix sent discutible.
Una cosa és aprofitar les pistes forestals i altres infraestructures com a tallafocs i altra cosa és fer tallafocs que tenen efectes ambientals perversos sobre la zona en temes d'erosió, invasió d'espècies, etcètera, etcètera.
No, no crec que siga eixe el debat.
Simplement l'he tret perquè s'ha comentat.

A vore.
Del que vosté diu, sobretot, d'esta segona intervenció, i també molt clarament del que.
.
.
, de la intenció del senyor Ibáñez, que a més ha segut una persona implicada directament en l'administració, de tot el tema es deduïx el que jo he criticat abans des de primera hora.
Vull dir, vostés posen tota la gestió del tema dels incendis en funció exclusivament de l'extinció d'incendis.

Per tant, la transversalitat que, efectivament, ha d'existir, cal plantejar-se-la.
Sí, transversalitat, evidentment, perquè tots els departaments han de tindre a vore, lògicament.
Com el tema d'emergències, també tindrà a vore i no està integrada en la Conselleria de Governació, evidentment.
Per què?
Perquè sanitat és auxiliar això.

Aleshores, en este cas, i quan estem parlant de gestió forestal, quins criteris són elementals i els bàsics que s'han de marcar?
Els criteris dels qui apaguen el foc o els criteris dels qui planifiquen, gestionen i ordenen l'element que ha d'evitar que s'encenga?
Eixa és la clau.
I nosaltres pensem que han de ser els que planifiquen, gestionen i ordenen els que determinen.
.
.
, sobre els que pengen totes les responsabilitat i determinen què és el que s'ha de fer.

Perquè el senyor Ibáñez ha dit una cosa que no és certa.
Ha dit: «Nuestro modelo ha funcionado, sigue funcionando.
» Mire, senyor Ibáñez, no.
Almenys, de moment.
No sé si d'ací deu anys, si el mantenen, podrem fer una altra valoració.
Si és per ara i ací, evidentment, un model que té un any, en un any el que ha aconseguit és que.
.
.
No ho ha aconseguit; lleven això, perquè no ho ha aconseguit el model.
Però el model no ha servit per a evitar que enguany siga un any desastrós quant a incendis forestals.
Per tant, eixe model no funciona, almenys de moment, almenys de moment.
Si les a proves ens remetem, eixe model no funciona.

Estan molt.
.
.
, pensen molt en el comandament únic, en qui té el comandament en el moment de l'incendi, en tot eixe tipus de coses, però no es pensa, o es pensa molt poc, en com evitar els incendis forestals, que és l'element fonamental.

Com evitar.
.
.
tampoc com evitar, perquè també els incendis, com tot, són inevitables i, a més, complixen un paper ecològic que tampoc és pot menysprear, però, almenys, com aconseguim que la quantitat d'incendis i les àrees cremades s'acosten a allò que seria sostenible des d'un punt de vista natural, i no siga com ara, que és inclús en els millors anys que haja funcionat i que s'haja cremat molt poc, estan molt per damunt del que seria ambientalment sostenible.

I, bé, hi han coses que estan pendent ahí.
Vull dir, sí, plans n'hi han redactats, però no estan aprovats.
I no parlem dels plans locals, que només n'hi ha un 2%.
Vull dir, per tant, hi ha moltes coses per a fer.
I entenem que s'han fet malament.
En compte de posar-se els fonaments i centrar, diguérem.
.
.
, a fer-ho penjar estructuralment tot de la gent que coneix el medi en què va a desenvolupar-se, es penja en una altra gent que es dedica a un altre tipus de coses que no és exclusivament el tema forestal, sinó també altres.
Gent que, evidentment, el dia que hi haja un incendi, tindran d'estar allí a primera hora i amb molts elements o amb moltes funcions que vagen més enllà de simplement estar atenent al que el diguen uns altres, lògicament.
Però no són els que deurien de tindre o de fixar els criteris de previndre.
.
.
, de la prevenció i de la gestió forestal.
I lamentablement és així.
Nosaltres no podem estar d'acord amb això.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

A ver, señor Castellano.

El senyor president:

Perdone un momento, perdone un momento.
(Pausa)

Sí, senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Pido la palabra porque ha habido una alusión directa y creo que la aclaración es importante.

El senyor president:

Tiene la palabra por dos minutos.

El senyor Ibáñez Gadea:

¿Por dos minutos?
Pues bien.
(Veus i rialles) Iba a ser más breve, iba a ser más breve.
(Rialles)

Simplemente para decir que si.
.
.
, el modelo se ha dicho que ha fracasado.
Un modelo como el que tenemos en la Comunidad Valenciana, en el que tenemos entre 11, 12 o 13.
000 llamadas diarias al 112 y está funcionando en estos momentos en cualquier punto de la comunidad, y afortunadamente con éxito, hablar de fracaso es una ofensa al sector.
En el sector de incendios forestales, ya se han dicho una serie de explicaciones en las cuales el Grupo Popular siempre ha considerado que se ha hecho el mejor trabajo posible.

No.
Quería simplemente decir que me niego a admitir, en alusión a palabras mías, que el modelo funciona todos los días perfectamente con grandes profesionales al frente.

Nada más.

El senyor president:

(Veus) Sí, sí, té vosté tot el dret.
Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Segurament menys d'un minut.

No estic parlant de les emergències.
Això és una altra cosa.
Model d'integració de prevenció i extinció d'incendis forestals, que té com a finalitat evitar que hi hagen incendis i procurar que l'àrea cremada siga la més xicoteta.
Du un any en funcionament i enguany ha segut un desastre.
Punt i ja està.
Jo no dic que a la millor d'ací deu anys pugam valorar una altra cosa, però enguany això ha segut un desastre.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Senyor Ponce, ara sí, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Castellano, estamos de acuerdo en que, como ha dicho usted, lo importante es cumplir los protocolos, la coordinación y la planificación.
Vale, ahí estamos de acuerdo.
Pero las deficiencias en planificación son gigantescas y tiene que asumirlas, tiene que asumirlas.
No se han desarrollado los planes de demarcación.
El PEIF, me ha dicho ahora mismo que estaba en revisión, cuando lleva catorce años aprobado y no ha terminado de desarrollarse, en lo que es.
.
.
(Veus) El PEIF, el Plan especial frente al riesgo de incendios forestales en la Comunidad Valenciana.
Ha reconocido que falta todavía un documento por elaborar de uno de los planes de demarcación y que sola.
.
.
, y yo.
.
.
O sea, no me ha desmentido que solamente hay uno aprobado.

En cuanto a gestión forestal, el Patfor está sin aprobar.
Estamos diecisiete años sin tener un plan de ordenación forestal en la Comunidad Valenciana y seguimos sin que el cien por cien de los montes que gestiona la conselleria tengan un plan de mejora, un plan de gestión forestal aprobado, que es obligación de la conselleria.
O sea, todo eso es un conjunto de deficiencias en planificación que difícilmente, si no se desarrollan, van a poder llevar a buen puerto.
Y este año hemos sufrido consecuencias de esta falta de planificación.
Y hay que reconocerlo, porque si no se reconoce, vamos a volver a caer en los mismos errores año tras año.

Los planes de prevención de incendios reconocen muchas cosas, sí, que hay que mejorar accesos en el tema de arreglo de pistas, que hay que hacer áreas cortafuegos -unas más discutibles que otras; las que están en medio del monte tienen muy poca, por no decir ninguna, eficacia-.
.
.
Y lo que sí que se llevan es muchísimo dinero para elaborarlas, para ejecutarlas, pero no para mantenerlas.

Por tanto, el mantenimiento de los cortafuegos en la Comunidad Valenciana ha sido cero, cero, cero.
Hubo un intento histórico de meter ganado en el monte que no se consiguió, y eso iba aparejado a esas grandes áreas cortafuegos.
Esto a lo mejor tendríamos que debatirlo en otro momento, pero, claro, es parte de la prevención que ustedes dicen.

Lo que sí que es prevención realmente es todo lo que no hacen en los parques naturales que tienen los planes de prevención aprobados.
Por ejemplo, todo el tema de educación ambiental.
Y este año lo hemos visto.
¿Por qué se estaba utilizando una radial el día de alerta 3 por dos profesionales?
Porque les faltaba educación, les faltaba educación a nivel de la población en general.
¿Por qué ha habido negligencias y se han encendido los fuegos?
Porque falta educación en los usuarios del monte y en los vecinos del monte.
¿Por qué.
.
.
?

Y, bueno, y el tema de planificación a nivel de agricultura de montaña es cero también, y ya sé que no será su departamento, pero hace falta integrar.
Y no solamente nos podemos ir a tener un gran cuerpo de prevención y extinción, que está absolutamente descoordinado del resto de la acción de la administración.
Y esa es la gran deficiencia, esa es la gran deficiencia.
Por eso, le decía que casi absorba usted toda la conselleria de medio ambiente, que va a tener por lo menos más recursos y por lo menos los profesionales van a estar mejor dotados.

Bien.
En los planes de prevención de incendios, también hay una adecuación de instalaciones de riesgo, lo mismo que mejora en señalítica, lo mismo que trabajos selvícolas para eliminar carga combustible, pero lo que es material seco, lo mismo que para eliminar residuos.
.
.
Todo eso está en un plan de prevención de incendios, a parte de las pistas y los cortafuegos.
Solo que pistas y cortafuegos se llevan dos terceras partes del presupuesto y todo esto que he dicho yo se lleva una tercera parte.
La población está al cien por cien de acuerdo en que se desarrolle esto, y hay críticas en lo otro.
Las pistas son necesarias e imprescindibles para llegar y atajar la extinción de forma adecuada, pero si no hay una ordenación de usos, si no hay un plan de gestión de cada de uno de esos espacios protegidos, que no lo hay, en ningún del País Valenciano, estaremos igual.
O sea, facilitaremos que lleguen los que tienen gana de.
.
.
, hacen un incendio rápidamente en cualquier lado y sacan rápidamente de allí.
O sea, que todo es importante, no solamente pistas y áreas cortafuegos.

Bien.
Usted habla de que expertos en.
.
.
El tema este de la zona de cortafuegos lo dejamos por ahí.
Vale.
La pregunta que le había hecho -que no me ha contestado, y me ha contestado lo mismo que la otra vez-: ¿han cobrado los grupos de voluntariado ambiental o los ayuntamientos la campaña de 2011?
¿La han cobrado?
Es la pregunta.
¿Sí o no?
Si no la han cobrado, ¿hay previsión de que la cobren y cuándo sería?
La pregunta es bien clara: ¿han cobrado los grupos de prevención de incendios del año pasado?

Y la segunda, ¿este año ha salido la resolución, ha salido la resolución de esta gente?
Porque resulta que durante muchos años se han llenado la boca de que había miles y miles de ojos en el monte vigilando.
.
.
La inmensa mayoría de esos miles y miles de ojos eran voluntarios, voluntarios que están absolutamente abandonados en los últimos años por parte de la administración valenciana, ¿eh?
, y supone, usted lo ha dicho, una miseria, 400.
000 euros.
Eso suponía cuatro, cinco o seis mil personas todos los veranos, todas las campañas, ¿eh?
, vigilando en el monte.
Eso ha ido a muchísimo menos.
Es difícil saberlo, porque los desgloses que ustedes hacen no permiten saber cuántos son voluntarios y cuántos son profesionales, los que están en el monte, ¿eh?
Pero ese colectivo está absolutamente abandonado.
Contésteme, ¿han cobrado el año pasado?
Y, si no, ¿cuándo van a cobrar?
Y, este año, ¿ha salido resolución y cuándo piensan pagar?
Eso es lo que quería saber.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Perdó.

Senyora Barceló, vosté pareix que tot el problema i tota la política de prevenció la fica en la responsabilitat i els muscles dels agents mediambientals, perquè tot el que a vosté li ha preocupat ací és que els agents mediambientals són la pedra filosofal per a tota la prevenció, amb la qual cosa els agents mediambientals són importantíssims i fonamentals en la prevenció, però tenen altres competències a fer i altres faenes a fer molt importants per al compliment de les lleis forestals i per al compliment de les lleis respecte als incendis.
I ja li he dit que una cosa és la dependència orgànica i una cosa és la dependències funcional.
Ja li he dit que una cosa són les competències que u té i els objectius que se tenen de complir, com passa en totes les administracions públiques, és una cosa molt senzilla d'entendre, però quan u no ho vol entendre, doncs, no ho entén.

I clar que hi té d'haver col·laboració i coordinació, ¡tota la del món!
, com no pot ser d'altra manera, i més en temes que estem parlant de la vida de les persones, de la integritat de les persones i de danys mediambientals i ecològics molt importants.
.
.
Doncs, ¡clar que sí!
, com no podia ser de ninguna altra manera, però, vosté, tot.
.
.
, la intervenció i l'altra vegada exactament igual, ho centra en això dels agents mediambientals.
Doncs, crec que és equivocada i és d'una curtedat de mires important quan estem parlant de temes de prevenció.

Senyor Torró, jo havia entés que vosté havia dit, i si no és aixina, doncs, ha segut la meua impressió quan jo ho he sentit, que les pistes forestals el que feen era provocar més incendis.
Si no és aixina, en el Diari de Sessions estarà, si no és aixina, doncs, jo estaré equivocat, vosté ara ho ha aclarit i diu que també pot potenciar que hi vaja més gent.
.
.
Bé, però és que per a que hi pugen nodrisses, per a que hi pugen autobombes, per a que hi pugen servicis per a extinció d'incendi, és fonamental que estiguen eixes pistes forestals i eixos camins.
I ja els plans de demarcació marquen la regulació d'usos del que hi té d'haver, en això estic d'acord, ¡clar que hi té d'haver una regulació d'usos!
, no només en això, sinó en altre tipus d'activitats, per exemple, esportives, o etcètera, que se puguen fer i que tenen d'estar regulades, perquè poden portar una perillositat potencial, en això estem d'acord, doncs, ¡clar que sí!
Però és que, en això altre, no se pot dir ni afirmar que les pistes forestals servixquen per a potenciar incendis, entre altres qüestions, perquè jo crec que això no és aixina, i si vosté no ho ha dit, doncs, m'alegre que no ho hasca dit.

Els criteris de planificació.
.
.
, ací no n'hi ha uns uns i uns altres, uns que són d'extinció i uns altres que són de prevenció, ni molt menys, ací és tot un u.
.
.
És a dir, perquè el personal de l'extinció d'incendis forestals se basa en la planificació, en un pla d'incendis que n'hi ha, no en les polítiques o en les decisions que jo (inintel·ligible) .
.
.
, sinó en una planificació que n'hi ha en matèria d'extinció avançadíssima i reconeguda en tota Espanya.
I en el tema de la prevenció, exactament igual, està tot protocol·litzat.
És a dir, que els mitjans que participen en la prevenció i extinció ho fan a través d'uns plans i ho fan a través d'uns protocols que tenen de complir, com no pot ser d'altra manera.

Mire, vosté parla que el model no funciona (inintel·ligible) .
.
.
Crec que fa un any, aproximadament un any, que s'ha fet la unificació de prevenció i extinció, i estem construint i estem treballant per a millorar un model que jo, insistixc, dic que funciona, perquè en el conjunt dels últims dèsset anys, ¿eh?
, ha tingut un resultats en el conjunt positius i immillorablement millors dels que havíem tingut fins a la data en esta comunitat.
Vaja, no se poden ni comparar, ¿eh?
I, per tant, cal ser inconformistes i cal millorar, però no se pot dir.
.
.
, «és que n'hi ha».
.
.
¡No!
, ¡estem millorant un model!
, i estem ara fent uns decrets que jo he dit en la meua intervenció i que estem fent per a poder-los dur endavant, doncs, ¡clar que sí!
, no se pot dir que n'hi ha un.
.
.
, ¡no, no, no!
, estem millorant un model que funciona i, en el temps, fer una integració d'estes característiques no se fa ni en sis mesos ni en un any.
.
.
, no se fa, ¿eh?

Senyor Ponce, totalment d'acord en el tema de l'educació mediambiental.
Vosté diu.
.
.
, és que en el tema de l'educació mediambiental, ningun nivell 3 pot fer foc, està prohibit.
.
.
Se fan campanyes, se va per centres docents, se van explicant les coses, però és igual que en l'educació vial, que també se fa el mateix, i u va a 190 per una carretera comarcal.
.
.
Evidentment que sí, és que açò és una cosa de tots, és una cosa de tota la societat, no per més planificació, per més reglamentació i per més legislació que tingues, és una cosa d'educació per part de tots.
Doncs, evidentment que sí.

I, mire, senyora Barceló, el senyor Ibáñez ha dit el mateix que he dit jo.
És més, i com està el Diari de Sessions, ¿eh?
, jo li he dit «vull referir-me a una novetat que hem introduït, la d'incorporar la unitat tècnica de prevenció i suport a les labors d'extinció en el post de comandament avançat», és una cosa que s'ha fet, que jo li he dit en la meua primera intervenció i que està dins de les polítiques d'una verdadera integració en el que és el personal especialitzat i expert en el mitjà, en prevenció i en l'extinció, que creguem que és positiu, com no pot ser d'altra manera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Suspenguem per un minut la comissió, i demane als portaveus que s'aproximen ací a la taula.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió per a informar que la pròxima comissió de governació es celebrarà el dia quatre a les deu i mitja.
(Veus) Farem la convocatòria per al dia quatre a les deu i mitja, i inclourà les dos PNL que ara queden pendents.
(Veus)

En conseqüència, senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 3 minuts)