Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 30 d'agost de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de España Moya.
Sessió plenària número 58.**

***Comunicació del Consell sobre la situació actual de la transferència Xúquer-Vinalopó (RE número 34.
459).***

**El senyor president:**

S'obri la sessió.

Molt honorable senyor president.

Honorables senyors consellers.

Ilustres diputados, ilustres diputadas.

Se procede al comienzo del Pleno, que tiene como punto único la comunicación del Consell sobre la situación actual de la transferencia Júcar-Vinalopó.

Don Víctor Campos Guinot, vicepresidente y secretario del Consell de la Generalitat, envió un escrito en que certifica que el Consell de la Generalitat en la reunión del día 29 de julio del 2005 adoptó el siguiente acuerdo:

"Los últimos acontecimientos que se están produciendo en relación con el proyecto Júcar-Vinalopó están creando una situación de alarma y enfrentamiento entre los distintos usuarios al alterar de forma tan importante el proyecto primitivo que puede ocasionar la inviabilidad total de esta obra por razones ambientales y económicas.

Primero.
La transferencia de recursos hídricos del Júcar al área del Vinalopó, Alacantí y la Marina Baja es el mejor ejemplo de una política hídrica solidaria basada en el más amplio consenso social.
El Júcar-Vinalopó es una reivindicación histórica cuyos antecedentes se remontan al siglo XV.
La transferencia actual en obras es parte imprescindible de la política hídrica valenciana y del conjunto de actuaciones de la Generalitat que está impulsando para la mejor utilización de los recursos hídricos de nuestro territorio.
Esta infraestructura contribuirá a resolver el déficit hídrico y la sobreexplotación medioambiental de amplias zonas de nuestra comunidad, y en torno a ella, la política hídrica valenciana está desarrollando actuaciones tan importantes como las obras de modernización de regadíos y las obras de postrasvase.

El actual trazado de la conducción Júcar-Vinalopó es resultado de la política del consenso en materia de agua impulsada por la Generalitat y el anterior gobierno del Estado, lo que permitió el acuerdo de todas las partes implicadas, administraciones públicas y sociedad civil, para la aprobación del Plan hidrológico de la cuenca del Júcar y del proyecto constructivo sin ningún voto en contra.

En el proceso de elaboración de dicho plan hidrológico se prestó una especial atención a los regadíos tradicionales de la ribera del Júcar.
Esta planificación fue reclamada por la Ribera y fue realizada con el máximo respeto a sus necesidades, y por ello contó con el pleno acuerdo de sus usuarios.

La transferencia de recursos hídricos del Júcar al área Vinalopó, Alacantí y la Marina Baja reúne todas las garantías medioambientales gracias a una rigurosa redacción del proyecto en que se atendió a todas las exigencias medioambientales establecidas tanto por la legislación ambiental comunitaria como por la española, habiendo sido también objeto de una amplia participación pública.

Quinto.
La excelencia del proyecto de transferencia de recursos hídricos del Júcar al área Vinalopó, Alacantí y la Marina Baja ha sido reconocida por una entidad independiente como es el Banco Europeo de Inversiones, que ha señalado que el proyecto puede ser una oportunidad para la gestión eficiente y sostenida del agua dentro de una cuenca hidrográfica, está en línea con los objetivos de la directiva marco del agua y podría establecerse como ejemplo para otras regiones de España.

Sexto.
En estos momentos, las obras de la transferencia se hallan en avanzado estado de ejecución con algo más del 40% de obras realizadas, lo que deberá permitir su puesta en servicio en el año 2007.

Séptimo.
Por todo ello, es necesario instar al gobierno del señor Rodríguez Zapatero a que detenga la caótica política que está llevando a cabo en nuestro territorio.
Desde hace poco más de un año, el Gobierno del Estado, sin la más mínima consideración a los problemas hídricos de nuestro territorio, ha derogado la transferencia de recursos del Ebro hacia la Comunidad Valenciana, Murcia y Almería.
Ahora parece decididamente empeñado en adoptar una modificación de las obras Júcar-Vinalopó, que va a justificar su imposible ejecución, y amenaza, además, con privar a los valencianos de los recursos del trasvase Tajo-Segura.
El talante que muestra esta política no alberga el más mínimo atisbo de racionalidad o de rigor, y carece completamente del profundo y necesario sentido de la solidaridad que ha de existir no solo entre todos los territorios de España sino también entre las distintas comarcas de nuestra comunidad.

Octavo.
Así mismo, en relación directa con los problemas que está afrontando nuestro sector agrario, especialmente las comarcas del sur de nuestra comunidad, se reclama al Gobierno del Estado que haga efectivo, lo más pronto posible y dentro de este año hidrológico, la aportación de caudales a través del Tajo-Segura que complete los regadíos y salve el arbolado.

La transferencia Júcar-Vinalopó es una operación integral que no admite un cambio injustificado de uno de sus elementos sin revisión de todas las fases que lo integran.
En un proceso de diseño realizado con las máximas garantías ya se tomaron en consideración todas las alternativas, por lo que no procede ahora un replanteamiento total de la obra, que solo responde a posiciones minoritarias opuestas dogmáticamente a una política hídrica solidaria.

No se ha justificado en ningún momento las verdaderas razones para la ruptura unilateral del consenso que se había alcanzado entre todas las partes.
Esta nueva situación no solo ignora a los usuarios sino que constituye un verdadero ataque a la cohesión social y territorial de los valencianos en torno a un tema esencial como el agua.
De hecho, el cambio que se planea el Ministerio de Medio Ambiente abre graves incertidumbres medioambientales, técnicas y económicas que hacen de todo punto inviable su ejecución, y lo que es más importante, su mantenimiento y explotación.

Parece que la transferencia de recursos del Júcar al Vinalopó como gran proyecto de solidaridad hídrica en la Comunidad Valenciana no podía quedar indemne ante una política hídrica estatal y desatiende las necesidades y las indicaciones de los usuarios, cuyas iniciativas tuvieron plena cabida en el diseño de la planificación hidrológica tanto de la cuenca del Júcar como del Plan hidrológico nacional.

El abandono del modelo de consenso por el de la inactividad y el enfrentamiento entre territorios abre las puertas a la incertidumbre sobre nuestras posibilidades de desarrollo.

Decisiones como esta ignoran la fundamental importancia que la política del agua tiene para nuestra comunidad, por lo que ahora más que nunca los valencianos debemos ser firmes en exigir el respeto a nuestra voluntad de garantizar la solidaridad hídrica interna en la Comunidad Valenciana y exigir políticas de acuerdo solidarias, impulsar el consenso y no el enfrentamiento.

Por todo ello, considerando que es oportuno y necesario promover un debate con detenimiento sobre estas cuestiones entre las diversas fuerzas políticas que representan a los ciudadanos valencianos que permita clarificar las respectivas opciones y, en su caso, llegar a posicionamientos comunes en defensa de los intereses de la Comunidad Valenciana, y de acuerdo con lo previsto en el artículo 158 y siguientes del reglamento de las Cortes Valencianas, el Consell de la Generalitat acuerda remitir a las Cortes Valencianas para su debate ante el Pleno la presente comunicación sobre la situación actual de la transferencia del Júcar-Vinalopó.

Para que conste y surta sus efectos, expido la presente certificación en Valencia, 29 de julio del 2005.
"

Tiene la palabra, para defender el texto, en representación del Consell, el honorable señor conseller don José Ramón García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transports:**

 

Senyor president.

Senyor president de les Corts.

Senyores i senyors diputats.

Les circumstàncies han fet que esta sessió extraordinària del Ple de les Corts se celebre ací.
Ací en el Saló de Corts del Palau de la Generalitat, on des de fa més de quatre segles s'han discutit i s'han decidit moltes qüestions importants per a la història de la Comunitat Valenciana.
Crec que la qüestió que ha ocasionat esta convocatòria de hui té també una transcendència històrica que no desmereix en absolut del marc en què ens trobem.
Eixa qüestió és el transvasament Xúquer-Vinalopó, una reivindicació de les terres alacantines més antiga encara que les antiquíssimes pintures i teginats d'esta sala.

Sense dubte, tots vostés saben que este estiu s'han produït una sèrie de fets i declaracions, declaracions polítiques relacionades amb el transvasament que per la seua gran transcendència per als territoris directament afectats però també per al conjunt de tota la Comunitat Valenciana han fet necessari que el Consell remeta a estes Corts la comunicació que és hui objecte de debat.

Entenem necessari i urgent que la més alta representació dels valencians puga debatre i fixar la seua posició respecte al possible trasllat de la presa d'aigua del transvasament des de la ubicació actual en Cortes de Pallás, pràcticament ja acabada, a l'assut de la Marquesa, a Cullera, al costat de la desembocadura del riu.

No es tracta d'una decisió purament tècnica en el marc de l'execució ordinària d'un projecte, no.
Jo crec que més al contrari, es tracta d'una qüestió d'una gran transcendència política perquè per moltes raons que intentaré explicar hui ací, eixe canvi de presa significaria amb tota seguretat l'acta de defunció del transvasament Xúquer-Vinalopó, amb tota seguretat.

La decisió l'ha de prendre el Govern de l'Estat, que és qui té les competències per a executar el transvasament.
Però l'ha de prendre amb ple coneixement del missatge clar i contundent que esperem que isca hui d'esta cambra, en defensa, com deu de ser i no cap d'una altra manera, dels interessos, dels drets, de la dignitat de tots els valencians, de tota la Comunitat Valenciana.

El transvasament Xúquer-Vinalopó ha segut debatut per les Corts Valencianes en nombroses ocasions.
És un tema que les seues senyories coneixen bé, coneixen molt bé.
Per això, només recordaré molt breument alguns punts fonamentals d'una actuació que sense cap exageració, cal considerar com una de les pedres angulars de la política de l'aigua sostenible, solidària, de cohesió, que necessita la Comunitat Valenciana, sense ningun dubte de ninguna classe.

La falta d'aigua i la necessitat d'obtindre recursos externs en les comarques receptores del transvasament no és una cosa que, com a vegades se pretén donar a entendre, haja aparegut, de sobte, en els últims anys com a conseqüència d'eixe desenrotllament dels pobles alacantins, no.
El dèficit de recursos hídrics és una característica estructural d'estes comarques des de sempre.
Ja en el segle XV es buscaven els mitjans per a solucionar-ho i es demanava la transferència d'aigua del Xúquer.
No fa dos dies, no hi havia ni tan sols camps de golf.

En les últimes dècades la qüestió s'ha anat fent cada vegada més urgent.
Davant de la situació a què estan sotmesos els pous de la zona del Vinalopó, eixa sobreexplotació, que com a conseqüència d'eixa falta d'aigua patixen els aqüífers del Vinalopó, fa que cada vegada siga més necessari aplegar a una solució definitiva, solució que estava pràcticament.
.
.
*(inintel·ligible)*

Entre els anys 80 i 90 se van realitzar nombrosos estudis i avantprojectes i es van examinar totes les alternatives que podrien permetre portar aigües del Xúquer, bé des d'Alarcón, aprofitant infraestructures de l'aqüeducte Tajo-Segura, bé des de la desembocadura del riu amb els diversos traçats possibles, bé des de Tous.
En definitiva, des de distints punts.

Sempre hi ha hagut, jo crec, un grau de consens alt, molt alt ­m'atreviria a dir­ sobre la prioritat i l'interés públic per a la Comunitat Valenciana d'esta actuació, tant amb governs socialistes com amb governs del Partit Popular.

En el document Bases per a política hidràulica a la Comunitat Valenciana, que va presentar el Consell a estes Corts en desembre de 1993, s'afirmava literalment: "La prioritat màxima de la política d'estabilitat hidràulica és la transferència de recursos des del Xúquer a les zones de la Marina Baixa i Vinalopó-Alacantí.
" En el conveni de col·laboració en matèria d'infraestructures hidràuliques que van firmar la Generalitat i el Ministeri de Medi Ambient al gener de 1997, s'arreplegava igualment la connexió Xúquer-Vinalopó com una de les actuacions considerades més importants per la Generalitat de cara a la redistribució interna de recursos, a causa de la situació deficitària de la conca del Vinalopó.

I en eixe conveni esta actuació era el complement de la filosofia més important que fins aleshores s'havia marcat en la Comunitat Valenciana en la política de l'aigua.
Era una filosofia d'aprofitament integral de recursos.
Era una filosofia on mos obligàvem a modernitzar els regadius, a depurar i reutilitzar, a redistribuir dins de la mateixa comunitat i, per tant, a millorar tots els valencians.
I va ser producte, i va ser producte, i jo vaig tindre i he tingut, i tinc la sort de ser.
.
.
, bé, un dels actors que està en el procés de tot eixe gran pacte d'aquell moment, va ser producte d'una necessitat i d'una visita dels mateixos usuaris de la Ribera.

En l'any 1995, els usuaris de la Ribera, els seus dirigents apareixen pel meu despatx.
Apareixen amb un gran projecte que ells tenien com el projecte més important que necessitaven.
Són, jo crec, que la comunitat de regs més important pel volum d'aigua que necessiten.
Estaven utilitzant de l'orde.
.
.
o les seues assignacions són de quasi 400 hectòmetres cúbics a l'any, una conducció general amb una situació molt deficient i una absència, una manca total de reg localitzat.
I mos demanaven fonamentalment substituir la gran conducció per una conducció nova tancada en canonada, que no tinguera pèrdues i que poguera utilitzar-se per al reg localitzat.
Seré breu en el tema.

Però, a més, en la seua explicació deien: "si posem en marxa açò estalviarem 200 hectòmetres cúbics, 200 hectòmetres cúbics que poden anar a la resta de la comunitat que la necessite ­ells deien clarament al sud, que l'han demanada sempre­, i farem un bé per a tots".
Eixe és el missatge que des de la Ribera se'ns trasllada al govern de la Generalitat.
I eixe és el missatge que mosatros recollim, convertim en un conveni en l'any 97 amb eixa filosofia, apliquem els projectes que considerem més importants en el conveni.
Diem: "modernització, no s'ha fet res".
No, la gran modernització de la sèquia reial, el gran conducte general està acabat fa més d'un any, un any i mig, falta posar una vàlvula perquè funcione, però està acabada.
Sí, una vàlvula que han de posar vostés.
*(Remors)* 

Les grans depuracions, els grans projectes de depuració, tant a València com a Alacant, s'han millorat i s'han ampliat notablement: Pinedo, Rincón de León, Orgegia, Castelló.
.
.
La possibilitat i la reutilització d'eixes aigües s'ha millorat notablement.
La redistribució s'ha fet a Castelló la Plana, està fent-se a la Ribera, està fent-se a la Marina Alta, està fent-se al Xúquer-Vinalopó.
Tot eixe conveni de l'any 97, que vam començar elaborant amb el Partit Socialista governant en l'Estat, signat ja després per la ministra Isabel Tocino, era una voluntat de fer les coses el millor possible i aplegar a un acord.
Mire, acord que, després continuem treballant, perquè és important saber que este projecte no naix de sobte, com a conseqüència d'una demanda de hui fem un projecte.
No.
Este projecte té història, té consens, té molt de treball i té el gran pacte de l'aigua, l'únic pacte de l'aigua ­jo crec­ viable hui en el territori valencià.
*(Aplaudiments).* Eixe pacte respon a estes qüestions d'aprofitament integral de recursos a què en el Pla de la conca del Xúquer tots els usuaris representats, tots els usuaris representats: valencians, regadius i no regadius; ajuntaments i no ajuntaments; de Castella-La Manxa i de les comunitats afectades pel Xúquer, tots l'aproven per unanimitat.
No hay ningún voto en contra, ninguno.
Inclús el Partit Socialista, els representants valencians del Partit Socialista, que eren l'alcalde d'Ibi aleshores, Vicente García, i l'alcalde d'Onda, no ho van aprovar, es van abstindre, i van felicitar a l'equip que estava treballant per haver arribat a eixa solució que entenien bona per a tothom, però que no podíem donar el vot perquè no la coneixien definitivament, però la recolzaren i felicitaren.
Els ecologistes tampoc van estar en contra d'eixe pacte.

Per tant, no parlem de pactes d'aigua, parlem que volem rompre el gran pacte de l'aigua per a no saber el que hem de fer.
Però, el pacte està, està en el Pla de Conca, i en el Pla de Conca es contempla perfectament el que ha de ser el transvasament del Xúquer al Vinalopó.

Ara vostés em diran: "Si mosatros amb açò estem d'acord, el que passa és que s'ha fet un projecte i en eixe projecte ja no estem tant d'acord, perquè les aigües s'agarren de Cortes, i ahí ara ens diuen uns que no hi ha aigua, altres que no saben si n'hi ha, i, altres, que pot ser que sí que n'hi haja".
Què és el que passa perquè apareguen estos dubtes?
Per què apareixen estos dubtes en este moment, en l'any 2004-2005?
Per què eixa obra, que s'aprova en l'any 98 com interés general; en l'any 99, a través de Aguas del Júcar, es fa el projecte bàsic, es fa la Declaració d'impacte ambiental, es produeixen les al·legacions, s'aprova definitivament després d'un canvi important en la Declaració d'impacte ambiental perquè afecte el menys possible, que no hi ha cap al·legació dels usuaris parlant del canvi de toma, cap, cap en absolut, se liciten les obres, se col·loca alguna primera pedra i està tothom, tots els partits i tots els usuaris amb satisfacció plena, començant eixes obres i fent-nos fotos col·locant la primera, la segona i la quarta pedra, tots, estem tothom d'acord?
És més, s'adjudica la primera, s'adjudica la segona i la tercera, un any després la quarta, la cinquena, la sisena i, al final, la setena.
Totes les obres adjudicades, un muntant de més de 240 milions d'euros.
Totes eixes obres en marxa totalment, menys tres que havien uns problemes, que calia fer la màquina per a fer el túnel, la màquina tardava més del compte i sospitàvem alguna cosa, i quan podia actuar la màquina, doncs, feia calor i es podia cremar, aleshores en eixa zona no es treballava.

Però, el que està clar és que fins el 2004 cap problema i cap veu en contra.
Pot ser que algun grup xicotet començara al Xúquer a dir alguna cosa, però la gran majoria, tots els usuaris a favor, sense cap problema, anaven junts a vore les obres.
És més, representants importants del Partit Socialista, jo crec que al front l'alcalde d'Elx, i el conseller de l'empresa que està construint eixa tuberia, no sé si va el 2 de juliol, el 4 o el 29 de juny, però dóna igual, van estar visitant l'obra i la toma i van estar presumint de com de bé estan fent-se eixes obres i que veja tothom que mosatros "defendemos con uñas y dientes el Júcar-Vinalopó i que serà una realitat".
Es veu que a l'alcalde no el van avisar ­ni els que van anar allí­ que havien pensat un altra cosa i 15 dies després anaven a intentar carregar-se el Xúquer-Vinalopó.

Però, clar, és una mostra de vore com funcionen les coses.
O siga, hui diuen: "Xúquer-Vinalopó, no", sobretot quan el senyor Pla i el senyor Signes en març de 2004 apareixen per Alacant, el primer que diuen és que cal suspendre el Xúquer-Vinalopó ­estan fent-ho ara­, cal suspendre el Xúquer-Vinalopó perquè eixa obra no es pot fer aixina.
Aleshores encara el socialistes d'Alacant tenien ­jo crec­ eixe amor propi, eixa autoestima.
I n'hi havia un home allí que vull recordar hui ací perquè ha jugat molt en tots els problemes de l'aigua, Miguel Iborra, alcalde d'Asp.
Segurament amb ell hui les coses no estarien conforme estan, que va fer front a eixes declaracions de vosté perquè era un atac total al projecte més important de la Comunitat Valenciana, i van fer marxa enrere i no van continuar en eixe moment.
Però, hui jo crec que puc afirmar que van fer marxa enrere però l'estratègia continuava i ens han tingut totalment desorientats.
El mateix deien en el Vinalopó: "lo defendemos con uñas y dientes", que el mateix deien després, la ministra, en un altre lloc dient que eixa obra no es pot fer, no hi ha cabal suficient.

I *hete aquí* que en 2004 també apareix la creació d'una comissió per a estudiar el Xúquer-Vinalopó.
Jo crec que l'Administració té òrgans de gestió clars, suficients i participatius, sense cap problema, i, sinó, que els canvie.
Però, el que no es pot fer és al voltant de qualsevol problema cree la comissió ad hoc amb la gent que em puga interessar més o menys que forme part d'eixa comissió.
Inclús per a tindre un representant de la conselleria allí que escoltara què passava vam haver de suar, suar, perquè ens deixaren entrar en eixa comissió, que era increïble.
I, naturalment, que eixa comissió està totalment dominada per una fundació de la nova cultura de l'aigua, que és la que està donant un suport tècnic mediàtic a esta posició i a esta estratègia de vostés, que no sé si soles de vostés, perquè crec que al final, com vorem, hi ha uns socis importants de vostés que obliguen, estan obligant contínuament a què prenguen decisions.

Però, la nova cultura de l'aigua, que soles fa falta llegir alguns dels seus informes, està clar que no vol el Xúquer-Vinalopó, que es va carregar ja el transvasament de l'Ebre i, després, ha vingut ací a carregar-se el Xúquer-Vinalopó, i que també està treballant en el Tajo-Segura.
És la mateixa política, és la mateixa estratègia en tots els llocs.

A mi, em pareix mal, em pareix mal que mosatros els valencians, socialistes i no socialistes, caiguem en esta trampa, caiguem en esta forma de fer política, que és un atac frontal a la Comunitat Valenciana.
Ja en l'anul·lació del trasvase de l'Ebre va faltar, sense cap dubte, bo, una defensa del Partit Socialista a què eixa actuació no es duguera a terme conforme *(inintel.
ligible).* Ho vam senyalar ja en el moment es produeix, però vostés no van fer cas, deien que "en menos tiempos traeremos más agua y más barata".
Any i mig; ni un projecte, ni más agua, ni más barata.
Absolutament res, ni un projecte, ni una planificació, absolutament, absolutament res.
*(Aplaudiments)*

Ara, ara a mi em dóna la sensació que com a conseqüència dels acords amb Esquerra Republicana.
.
.
*(Remors) (Pausa)* Però, els vaig a llegir textualment *(el senyor president colpeja amb la maceta)* algunes qüestions d'Esquerra Republicana.

En abril de 2004 Esquerra Republicana presentó una Proposición no de ley en el Congreso para paralizar las obras del trasvase Júcar-Vinalopó.
En febrero de 2005, exactamente el 9 de febrero, el diputado de Esquerra Republicana, señor Cerdá, le decía a la ministra de Medio Ambiente en el Congreso: "El objeto de esta interpelación es pedir un poco de coherencia al Ministerio de Medio Ambiente y un poco de valentía para descartar de forma definitiva el trasvase del Júcar-Vinalopó".
Durante la tramitación del proyecto derivado del decreto-ley que derogó el trasvase del Ebro, Esquerra Republicana presentó enmiendas solicitando la supresión del Plan hidrológico nacional del trasvase Júcar-Vinalopó, alegando que: "aun siendo anterior a la aprobación del Plan hidrológico nacional ­y no toca hoy­ es claramente contradictorio con una planificación sostenible y racional del agua".
Continuen por el camino.
También Izquierda Unida ­si es que es así, és que és de veres­ ha presentado iniciativas aquí y en las Cortes Generales ­el señor Ripoll y el señor Oltra lo saben perfectamente­ para suprimir el trasvase Júcar-Vinalopó, y ha exigido al gobierno que lo paralice.

Sin duda, recuerdan sus señorías que en el último debate del estado de la Nación ­no hace nada­, el pasado mes de mayo, el señor Llamazares le echaba en cara al presidente del gobierno precisamente eso, que se estaba quedando a medio camino en el Plan hidrológico nacional.
Le leo sus palabras textuales, que están en el *Diario de Sesiones*: "¿Por qué tiene que ser malo el trasvase intercuencas del Ebro y tiene que ser bueno el trasvase intercuencas del Júcar-Vinalopó?
No lo entendemos.
Si hay una nueva política del agua, no hay trasvase intercuencas".
Creo que falta poder decir: ¿Y por qué el Tajo-Segura es el siguiente también?
¿Cuál fue la respuesta del señor Rodríguez Zapatero?
Se la voy a leer también: "En principio, hemos tomado la decisión de continuar.
En principio, hemos tomado la decisión de continuar, pero podemos tener un diálogo sobre el destino final de esta infraestructura con la ministra de Medio Ambiente.
Y amparándome en el reconocimiento que hacía de su vocación y capacidad, seguro que será adecuada.
Por lo tanto, estamos abiertos al diálogo con su grupo y esperemos que pueda ser fructífero".
Eso no hace ni cuatro meses.

Yo estoy convencido, y ustedes lo podrán.
.
.
, y lo sabrán seguramente, que ese diálogo tuvo lugar y que parece que, como adelantaba el señor Zapatero, no sólo tuvo lugar sino que fue fructífero.
El fruto no podía ser otro que el objetivo de liquidar el Júcar-Vinalopó.

Pero como ustedes no querían asumir el coste político de ir a Alicante y decir directamente "se acabó, no se va a hacer el transvase, porque no es coherente con la ideología de la nueva cultura del agua y porque no lo quieren los socios del tripartito".
Saben que ese coste político sería enorme y no se atreven a afrontarlo.
Por eso han decidido abordar una estrategia indirecta que es, primero, crear el ambiente adecuado con la comisión de estudio.
Esa comisión de estudio, que tiene un análisis, un método matemático riguroso, pero saben ustedes, los que conocen ustedes estas cosas, que estos metidos matemáticos, modelos matemáticos en función de los datos de las hipótesis dan un resultado u otro resultado.
Y que, además, el señor de la cultura del agua presume de tener el modelo instalado en su casa y ser capaz todas las noches de probar a ver qué es lo que sale y qué es lo que hay que poner para ver qué es lo que sale.
Lo tiene en su casa y prueba todas las noches.

Por lo tanto, ponen las hipótesis que les interesa, reducen los años.
Yo he entendido siempre que, en una muestra estadística, cuando el período es más largo, es más fiable.
No, no, aquí hay que coger una muestra pequeña, porque va mejor con mis intereses.
Aquí hay que aumentar de forma considerable todas las demandas medioambientales.
Pasamos de golpe a cuatro metros cúbicos por segundo hasta la desembocadura del Júcar, seguramente también para regar los barcos del puerto deportivo que hay allí en el río.
Cuatro metros cúbicos por segundo continuos.
170 hectómetros por segundo, la Albufera.
Nos parece bien, pero ya había cien en el Plan del Júcar, que no estaba mal, 170.

Bueno, a pesar de todas esas hipótesis, con una gestión integrada de los recursos que quedan repartidos de acuerdo con las concesiones, resulta que ustedes mismos, en el informe de abril de Aguas del Júcar dicen que la mejor solución es Cortes.
Porque con esa solución desde Cortes se garantizan, no, 49, casi 50, hectómetros cúbicos de término medio y en el azud de la Marquesa 38 o 39.
Hasta con esa solución tiene que quitar lo que es la gestión integradora, de integración de los recursos, para que salga peor Cortes y mejor el azud de la Marquesa.
Pero es que son tan torpes que en ese informe de abril de Aguas del Júcar dice que tiene que ser Cortes, que el azud de la Marquesa no puede ser de ninguna manera.
Entonces, si hasta ahí hay más agua ahí ¿por qué ese problema?

Pero lo que es más importante, no solo es que hay más agua, es que el río Júcar no es un río salvaje, no es un río que no tenga nada regulado que sale desde el principio hasta el final.
No, no.
El río Júcar es el río, quizá, más regulado de toda España, está lleno de embalses.
Con lo cual la garantía de tener agua en un sitio o en otro no depende de estar más arriba o más abajo, depende de tener la concesión legal y estar las aguas reguladas en los embalses, conforme están aquí.
Aquí el que está más arriba no coge más o coge menos.
Tiene muchas más garantías el que está al lado de Tous o el que está al lado de Alarcón, que el que está encima de Tous o encima de Alarcón.
Por lo tanto, están engañando a la gente, diciéndole "el de arriba te lo va a quitar todo".
No puede quitar, porque se regula aguas abajo.
No puede quitar.

Segundo.
No puede quitar, porque su obligación solo son sobrantes.
Y están totalmente garantizados los derechos tradicionales de todos los regadíos de todos los *(inintel·ligible)* del Júcar.
Y lo del Júcar-Vinalopó no es una demanda como ladrillos, es una demanda solo a sobrantes cuando las hay.
Por lo tanto, no hay ningún peligro.
Pero, claro, si se crea desconfianza en el usuario agrícola empiezan las cosas a no funcionar bien y donde había un pacto puede no haberlo.
Ya nos hemos encargado algunos de ir rompiendo ese pacto.
¿Por qué?
Porque para que haya paz hidráulica, para que haya un pacto hidráulico, son fundamentales cuatro premisas que ustedes no tienen: hay que desearlo, hay que querer el pacto, hay que promoverlo, hay que alentarlo y hay que preservarlo.
Ustedes no han preservado el pacto, se lo han cargado.
Ustedes no alientan el pacto, quieren otro pacto para romper ese pacto.
Ustedes no han deseado en ningún momento el pacto, porque hay pacto y el pacto es.
.
.
*(aplaudiments)*  el pacto es un pacto que va más allá del agua.

Ustedes conocer perfectamente la problemática y, bueno, las cosas buenas y menos buenas de esta Comunidad.
Ustedes saben de la necesidad de políticas vertebradoras entre unos territorios y otros, entre unas provincias y otras.
Sin ninguna duda que la política del agua es una política de vertebración o de desunión.
Nosotros estábamos haciendo una política de agua de vertebración, de unión, de gobierno responsable.
Y si ustedes van por el otro camino es una política de irresponsabilidad.
Porque me dirán "no, es que se puede hacer desde abajo, yo quiero Júcar-Vinalopó, pero desde abajo, porque allí es mejor para todos".
Les digo que es totalmente inviable, es falso eso, no quieren el Júcar-Vinalopó.

La primera premisa es: hay agua arriba igual o más que bajo, por lo tanto por ahí no.
Pero aún admitiendo eso, aún admitiendo eso, si hacemos la toma bajo, en el azud de la Marquesa, estamos prácticamente en la cota cero, tenemos que llegar a la cota 620, 630.
Hay que hacer una elevación del orden de los 630 metros de altura, más las pérdidas y tal -pero no voy a hablar técnicamente- más de 600 metros.
En el otro caso, en el otro caso, la obra que se está terminando, con una inversión hecha de más de 100 millones ya, la elevación sólo es de 210, 220 metros.
Con lo cual ustedes tienen que multiplicar por tres la elevación, lo cual quiere decir que tienen que multiplicar por tres los costes de esa elevación.
Primera cosa.

Hacen cuatro estaciones de bombeo, tienen que colocar cuatro subestaciones, con cuatro líneas eléctricas de alta tensión en un territorio muy sensible.
Complicado todo, complicado.
La conducción es más larga, pasa por zonas declaradas de interés comunitario.
Tienen problemas, tienen problemas ambientales que se podrán solucionar, no digo que no, pero va a costar.

Los números que ustedes han presentado, más que ustedes, Nueva Cultura del Agua, que no quiere el transvase y es el que presenta una solución para hacerla alternativa ¿cómo puede ser eso?
Imposible, imposible, no puede ser de otra manera.
El estudio es bastante vergonzoso que se haya presentado en ningún sitio y que nadie se base en ese estudio para tomar ninguna decisión de ningún tipo.
Solo sin ser expertos ver los planos y ver aquello dice "esto no me vale".
Y se basan en eso para suspender las obras por dos o tres meses o lo que haga falta.
Impensable.
Además hechos por los que no lo quieren.

Pero es que ese estudio, primero, ya dicen ellos que va valer 100 millones de euros más.
Eso dicen ellos.
Pero sólo lo miras un poco y dices: si este proyecto es inviable, no se puede ejecutar; no se puede ejecutar, le falta la chimenea de equilibrio, el timbraje no es suficiente, hay más presión de lo que dicen que van a ser las tuberías.
Por lo tanto, hay que modificar cosas para lo que dicen poderlo hacer.
Entonces, ya no son 330 o 320 millones lo que dicen, no, se va 390 y tantos millones de euros.
Primera fase.

Pero ese proyecto que hacen con 399, que también tiene que tener cuatro balsas, resulta que es un proyecto prácticamente imposible de explotar.
¿Por qué?
Tiene que estar funcionando las 24 horas del día y los 365 días del año.
Imposible.
No hay ninguna instalación de este tipo que pueda funcionar así.
Además sería irracional.
¿Por qué?
Lo normal, cuando bombeos y consumo de energía eléctrica, es que las horas punta, que las que más cuestan, yo no la utilice y hacer unas balsas de regulación para evitar eso.

Bueno, pues sólo con ese proyecto, poniéndolo en condiciones de hacer la obra, vale 399 millones de euros, 170 millones más que el anterior.
Pero una obra que no está homogeneizada con la otra, una obra que puede elevar menos agua y que puede llevar menos agua.
Si la homogeneizamos con la otra, la obra vale más de 500 millones de euros, más de 500 millones de euros.
Y si eso es grave, porque no sabemos quién lo va a pagar, porque se pierden los fondos europeos.
Saben que es imposible que en el 2008 esté terminado.
Yo creo que es imposible que esté terminado, no terminado sino empezado cualquier modificación en el 2008.
Por lo tanto, se pierden los fondos europeos.

Segundo.
¿Qué va a pasar con la financiación de los propios usuarios que pagan el 30% de las obras?
¿Qué va a pasar con esa solución?
Una locura total.

Tercero.
Si todo eso es grave, la calidad del agua.
Bueno.
La calidad del agua como mínimo podemos garantizar que no se puede beber.
Me dirán "a lo mejor haciendo algún tratamiento se puede beber".
Depende.
Según algunos análisis ningún tratamiento la podría hacer apta para beber por algunas cosas que aparecen en las aguas.
Pero admitamos que con algún tratamiento se pudiera beber.
Solo la elevación de 700 metros implica tanto coste energético como desalar, como desalar.
Pero el coste de mantenimiento de la instalación, conforme la tienen planteada en ese proyecto, introduciéndole las mejoras para poderla ejecutar es, si tenemos en cuenta amortización, 0,6, 0,9 euros por metro cúbico.
Más de 100 pesetas por metro cúbico.
Que como las aguas, como las aguas no son potables, no se pueden utilizar en el abastecimiento, lo tienen que pagar sólo los regadíos.
Díganme ustedes, pregúntele a los regadíos del Vinalopó, del Alacantí o de la Ribera si pueden pagar 100 pesetas por metro cúbico de agua.
Es inviable.

Ese proyecto no es que no lo queramos caprichosamente; es que es inviable.
Es un engaño de Nueva Cultura del Agua, no sé si a ustedes también, no sé si a ustedes también.
Pero como no quieren hacerlo presento algo inviable para no hacerlo.
Por eso es indignante que presente esto como alternativa.
No es alternativa de nada, es alternativa para romper, es alternativa para tener una excusa, pero no es alternativa para hacer una obra.
Y, por eso, porque somos un gobierno responsable, porque queremos proyectos de unión, porque queremos proyectos de gobierno, tenemos que estar por encima, por encima de cuando aparecen este tipo de dudas.
Tenemos que dirigir de alguna manera a la sociedad para que los proyectos sean proyectos de estado.
Y los proyectos de agua necesitan tiempo, necesitan consenso, necesitan la ayuda de todos y necesitan mantenerlo durante el tiempo que se hace una obra ese consenso.

Ustedes han fallado, han fallado de forma estrepitosa.
Fallaron en el Ebro, pero creo que es más grave el fallo del Júcar.
Y han fallado a los propios compañeros suyos del sur.
Decían otras cosas y ahora están callados.
Decían otras cosas y están callados.
Por eso yo decía antes que echaba de menos a Miguel Iborra, donde siempre he encontrado, de la forma que sea, igual que hemos sido otros, defensores de los problemas de nuestras tierras, por encima de cualquier color y por encima de cualquier circunstancia.
Aquí se cargan el proyecto y los de Alicante están también callados.

El Partido Socialista está haciendo un flaco favor no solo a Alicante sino a toda la Comunidad Valenciana.
Porque este proyecto no va contra la Ribera; este proyecto garantiza a la Ribera toda el agua que necesita y le ayuda a ser fuerte con el resto de la Comunidad.
*(Aplaudiments)* Sin este proyecto perdemos credibilidad importante, credibilidad importante en el resto de España, que eso también les interesa, aparte de la Nueva Cultura del Agua, posiblemente al Partido Socialista Obrero Español.
El interés que no tengamos credibilidad en el resto de España.

Íbamos con un proyecto clarísimo de unión de todos los valencianos en defensa de los intereses del agua, de este recurso y de otros más.
Ese proyecto, como consecuencia de esta actuación, se puede ver roto.
Y eso perjudica gravemente a la Comunidad Valenciana.
Yo creo que por eso nosotros pedimos al Partido Socialista, que recupere el consenso que teníamos con ellos, que vuelva a pedir como en 1993, como en el 2001, como hizo no hace mucho en un acuerdo de las Cortes, tanto en Madrid como aquí, de no aceptar la paralización de las obras, porque lo veía claro que vaya en esa línea.
Esa es la línea de la coherencia y esa es la línea de la cohesión territorial y esa es la línea que hace país, que hace territorio.
La otra es una línea de división, una línea de insolidaridad que no nos lleva a ningún sitio.
Por eso pido, por favor, que recapaciten.

Y termino diciendo que los partidos políticos que cuando gobiernan hacen tabla rasa de todos los proyectos que están no solo planificados o acordados sino que están en una ejecución muy avanzada, yo creo que eso es una desestabilización del sistema democrático de una forma muy importante.

Los gobiernos pasan, los partidos pasan, la obras, las cosas, quedan.
No podemos, a nuestros vecinos, a nuestra sociedad, estar haciendo obras que no tengan la garantía de que cuando lleguen otros van a desparecer, eso es una locura total.
Hay que ser responsables.

Mire, cuando el Partido Popular llegó al gobierno y tenían ustedes una planificación del agua, y aunque en la oposición se decía otra cosa, se fue respetuoso con los planes de cuenca que tenían aprobados, se continuaron elaborando los planes de cuenca que faltaba por aprobar siguiendo la norma que ustedes habían marcado y las bases que se tenían; se consensuaron los planes más difíciles, el del Júcar, el del Tajo, el del Ebro, se consensuaron todos, se aprobaron, hubo una política de consenso y de continuación en ese tema tan delicado como es el agua.
Ustedes están haciendo una ruptura total, una política de autarquía total.
¿Dónde nos llevan?

Si el Ebro no vale, Castilla-La Mancha dice que el Tajo tampoco vale, y la Ribera puede decir que el Júcar tampoco vale, pero mañana puede decir Villena que los pozos del Vinalopó tampoco valen.
¿Dónde vamos?
¿Cada uno tiene que tener su agua en su casa?
¿Volvemos a la época de tener la cisterna y la que llueve la ponemos en la cisterna?
¿Esa es la sostenibilidad que ustedes buscan?
¡Es una locura total!
¡Es una incoherencia total!
¡Es insolidaridad total!
No son proyectos de vertebración, no son proyectos de estado, son proyectos autárquicos, totalmente autárquicos, es la ruina de la comunidad, van a crear una fractura social tremenda, si no somos capaces de recuperar el consenso que había.
¡Y no pidan otro!
, porque el otro que traen ustedes y sus amigos, saben que es inviable.
Es no hacer el Júcar-Vinalopó.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Por favor.
.
.

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, en representación del Grupo l'Entesa, el señor Carles Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bon dia.

Anem a entrar de seguida en este important debat que se'ns ha plantejat per a hui.

La resposta desmesurada, desafortunada i crispada que des del primer moment ha manifestat el PP, els seus alts càrrecs, el Govern Valencià, a l'anunci d'un possible canvi de traçat per al transvasament del Xúquer, és una clara mostra del nerviosisme i la por que té el PP perquè esta guerra de l'aigua que ha instigat el PP pot acabar tornant-se en contra seua.
Por que les seues falsedats acaben descobrint-se, por, en definitiva, a perdre les eleccions del 2007, que també podria tindre eixa conseqüència.

Esta convocatòria de hui, atípica i extraordinària de plenari de les Corts ací, forma part d'esta estratègia manipuladora i electoralista, bàsicament electoralista, del PP, que no pretén solucionar els problemes sinó, en este cas, tirar més llenya al foc per traure un suposat benefici partidista, que deu valorar que aixina, doncs, trau més vots, i està repetint i repetint moltes voltes en esta línia.
Però, per descomptat, no és la més adequada per a solucionar res.

Se'ns convoca per debatre un document, que abans s'ha llegit, redactat pel Govern Valencià, un document que dia que és interessant i revelador, una autèntica joia literària, i no dic açò perquè el document estiga ben escrit, que no ho està, al contrari, té moltes frases mal escrites i paràgrafs que no s'entenen, francament, no s'entenen, i que, a més, està ple de falsedats, de manipulacions i de mentires, però és interessant.
És interessant perquè analitzant este document, podem traure conclusions, podrem descobrir contradiccions i desemmascarar mentides en una política determinada del PP.

El Govern Valencià diu que vol promoure el debat: fals, fals.
Si promoguera el debat, promouria el debat en els llocs, a més d'ací, en molts altres àmbits i en unes condicions adequades per a arribar a fons en els problemes, per a analitzar-los de manera tècnica, científica, plural, raonada, aclaridora.
I això ho evita com el foc.

Li interessa només el debat amb les cartes marcades, en condicions desiguals i allà a on té condicions d'avantatge i majoria absoluta per a portar les coses allà on vol.
Allí, només allí, vol el debat; en altres àmbits no.

Però nosaltres no tenim por al debat.
Encara que reconeguem que açò forma part d'una estratègia confrontació i manipulació, aprofitarem este debat com hem aprofitat la resta, l'aprofitarem, honradament, fins a on puguem, per explicar la nostra posició i per desmuntar les falsedats del PP.
Així que me centraré sobretot en eixe document que se'ns ha llegit i se'ns ha donat perquè analitzem.

El document repetix diverses voltes el concepte de solidaritat.
Tanta insistència, perquè se repetix molt, comença a fer dubtar que siga clara eixa solidaritat, sembla un intent de justificar allò que precisament no està justificat.
Efectivament, el transvasament concebut pel PP no és solidari.
Podria ser solidari si portara aigua d'a on sobra i la reberen els que menys tenen, però les dos coses són falses: ni al Xúquer li sobra aigua, ni els destinataris serien els veritables necessitats, els que més necessiten l'aigua.

És un projecte insolidari perquè detrauria aigua d'usos ja consolidats de regadiu i usos urbans de la Ribera i l'Horta per a regar camps de golf i jardins d'urbanitzacions de luxe.
I eixe és un fet.
Nosaltres defensem la solidaritat i donarem suport a totes les mesures racionals i sostenibles destinades a donar l'aigua a l'agricultura, a l'agricultura tradicional valenciana, i a les demandes urbanes bàsiques i prioritàries, que, evidentment, són essencials i han de ser els objectius fonamentals.

Donarem suport a totes aquelles mesures extraordinàries i generoses destinades a complir exactament estos objectius, estes finalitats que he dit, i les defensarem fins al final en tots els camps, però no volem ser solidaris amb els especuladors, amb l'urbanisme depredador i malbaratador que consumix els recursos escassos per a activitats que són insolidària i moltes voltes elitistes.

És insolidari estar omplint piscines i regant jardins i camps de golf, mentres hi ha agricultors que tenen en perill collites per falta d'aigua.
Això sí que és insolidari!
i està passant ara.

El text sotmés a debat també insistix continuadament en el consens.
Una altra insistència reveladora d'allò que no se té.
És que el transvasament proposat pel PP no és de consens!
L'antic projecte no tingué consens en absolut!
És que el PP mai no ha buscat ni facilitat el consens, ha buscat dividir i sotmetre.
Dir que hi havia consens en el projecte de transvasament és faltar a la veritat i saben de sobra, llegixquen la premsa, escolten i voran, estaven en contra sindicats importants, tots els col·lectius conservacionistes valencians, entitats científiques, associacions de regants i usuaris, tècnics, científics i també molta gent, gran part de la gent de la comarca, que suposadament anava a cedir aigua, i molts altres ciutadans de tot el País Valencià.

Mire, ho miren com vullguen, a això no se li pot dir consens, no, no és consens, és faltar a la veritat.
De totes maneres, no ens estranyem, el PP mai ha buscat el consens.
Jo encara recorde les paraules d'un ministre molt *canyero* del passat govern que dia, referint-se a un altre transvasament, que es faria "por cañetes", crec, si no recorde mal, no?
, o alguna cosa semblant.
Bé, supose que eixe és l'estil de consens del PP, allí revelava clarament: el consens és "por ca.
.
.
, ¡por eso!
".
.
.
Bé, val, clarament, no?
.

El PP a la millor confon el consens amb l'abús i la imposició.
I esta manera d'actuar està abocada al fracàs i no fa més que incrementar l'enfrontament i el conflicte entre comarques, mai portarà al consens.
El consens necessita diàleg, participació plural i àmplia i escoltar a tots, i això no ho vol el PP, no ho està promovent el PP, no ho està fent el PP.

En l'escrit també s'hi diu, s'acusa els opositors de ser minoritaris, per a intentar desacreditar-los, per a intentar tirar fora de joc als que s'oposen al que u pensa.
Val, una tàctica molt de consens i molt democràtica, però també és fals.
Les forces polítiques, sindicals i socials que s'hi oposen no són tan minoritàries, no vaig a dir que són més majoritàries que el PP, però no són tan minoritàries, i en algunes comarques han demostrat que són, almenys, prou importants.
Tampoc vull dir els que més, però prou importants.

Se'ls ha d'escoltar.
Encara que foren minories, encara que ho foren, que no, en democràcia també són respectables.
I, a més, el PP no pot argumentar que representa a la majoria dels valencians, com tantes voltes diu ací.
.
.
, ací no, en esta institució, en les Corts.
No.
El PP no pot demostrar més suport real que els vots que va rebre en les passades eleccions, no pot atribuir-se més representació que aquesta.
O dir que és la força política majoritària en estes Corts: això ho pot dir perfectament; però només van votar en eixes passades eleccions autonòmiques, només els van votar la quarta part dels valencians, poc més del 25%, i això no és la majoria dels valencians *(protestes)* ni els autoritza a atribuir-se la representació que no tenen.
Molt justament poden dir que els van votar la quarta part dels valencians, però més no *(veus)*.
I les xifres estan ahí.
Després parlarem de matemàtiques *(veus)*.

Però, vaja, ja sé que vostés la democràcia ben entesa no els agrada.

*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

També diu el paper que debatem que els opositors són dogmàtics.
Altra mentida.
El pensament dogmàtic és inamovible, ja ho saben vostés, els dogmes no cànvien encara que la realitat canvie i que demostre que eixos dogmes no s'adeqüen a la realitat.
Els fets canvien, els dogmes no.
Per contra, les idees científiques són el contrari, no pretenen ser eternes i s'han d'adequar sempre, sempre, a la realitat, als fets, a les dades disponibles.

El PP sí que és dogmàtic, evidentment!
, i pretén que determinats dogmes religiosos o d'altre tipus regixquen la vida dels ciutadans i ciutadans en relació a la família, al matrimoni, a l'educació, a la llengua que parlem, etcètera.
De fet, jo he escoltat, i tots vostés també, a alts càrrecs del PP despreciar les universitats, despreciar els científics, desatendre les dades i els coneixements científics.
.
.
Doncs, mire, això sí que és dogmatisme, això.

L'opció del PP en el tema de l'aigua és dogmàtica.
*(Veus)* No admet més que una solució, més que una alternativa ­perquè caldria vore si és solució, discutir que siga solució­, una alternativa, i no admet ni una modificació encara que la realitat canvie, encara que les dades que vagen descobrint-se i renovant-se i millorant-se demostren que el punt de partida estava equivocat.
Però la seua posició, erre que erre, no canvien.
Això sí que és una qüestió de dogmàtica.

Nosaltres, per contra, valorem la ciència, modifiquen la nostra posició si les dades desmentixen els supòsits de partida.
Per este motiu, hem demanat actualitzar i revisar el pla de conca del Xúquer, senzillament, senyors, perquè ha quedat obsolet, han canviat moltes coses i molt importants, ja ho vam debatre ací, i, per tant, entenem que s'ha d'actualitzar i s'han de basar sempre i en tot moment, en dades científiques.
Són aquestes dades les que demostren que no hi ha els excedents que el PP diu que hi han en el Xúquer.

Diu l'escrit del PP que els transvasament és una reivindicació del segle XV.
.
.
Val, d'acord, en això estem d'acord.
Eixe és el problema, es tracta d'una opció del passat, desfasada, que ara té millors i més adequades alternatives.
Vivim, senyors, no s'han enterat a la millor, en el segle XXI, en el segle de la sostenibilitat.
Ara disposem de ferramentes i d'opcions diferents per a enfocar la gestió hídrica.
Cal una nova cultura de l'aigua ­ja sé que a vostés això els molesta molt, eixa paraula pareix que els produïx una espècie de borradura­, que no passa pels transvasaments, sinó per una gestió més racional i eficient, més sostenible i, a la llarga, l'única que pot sostindre's, l'única viable.

El document també parla de manera molt confusa de respecte al medi ambient.
Les frases en que se menciona el medi ambient són les que menys s'entenen, les més incoherents de totes i és normal, perquè el PP, en el tema del medi ambient més val que no parlem, perquè, per descomptat, li molesta molt i el defensa poc, i, per descomptat, fa tot el possible perquè vaja degradant-se.

Al PP li importa molt poc, i ja s'ha notat en l'anterior intervenció, o gens, la salut ambiental del riu Xúquer.
Jo crec que no sap ni el significat ni les implicacions de mantindre el cabal ecològic per al riu, perquè després hi ha estes implicacions que té.

Al PP també li importa molt poc la salut ambiental de l'Albufera.
És més, repetidament pretén ignorar la crítica situació que es troba aquest valuós ecosistema.
El medi ambient és precisament el gran oblidat i el gran sacrificat de les polítiques del PP.

I vull acabar aquesta anàlisi del document del PP amb una idea, una frase que és molt reveladora.
Afirma l'escrit que, si es modifica el projecte original i es pren l'aigua de l'assut de la Marquesa el projecte es farà inviable.
Jo espere que en les properes intervencions del PP s'explique en més detall açò.
La llarga intervenció que m'ha precedit no ha justificat clarament per què es fa inviable.
Ha plantejat algunes coses que podien incrementar el cost o no.
I això és discutible i es podria valorar, ja sé que després es valorarà.
Però jo crec que no s'ha reconegut el per què es té por a este canvi de "toma".
Jo crec perquè.
.
.
açò significaria el següent.
Si el Xúquer tinguera excedents, els excedents òbviament que haurien d'arribar fins al final del riu, han d'arribar fins al final, sinó no són excedents, almenys fins a l'assut de la Marquesa.
I si allí no arriba prou aigua, és senzillament perquè no hi ha sobrants, i aleshores haurem de concloure que no hi ha excedents.
Ahí és on estarem segurs de si hi ha o no hi ha.
Ahí, en el tram final, després d'haver fet tots els usos socials, agrícoles i ecològics.
I si no arriba allí suficient aigua és perquè senzillament no hi ha sobrants.
I això és el que té por el PP, que es puga demostrar que no hi ha suficient aigua, o que no hi ha l'aigua que ells deien que hi havia per a transvasar.
I això explica el nerviosisme que tenen davant del canvi de projecte, fonamentalment este aspecte.
Però, bé, igual com estan caient altres mentides, estes aniran caient una darrere l'altra.

El PP ha fet de l'aigua un cavall de batalla electoral, ha fet un ús demagògic del problema greu per a obtenir eixe grapat de vots, i ha emprat l'aigua com a element de confrontació i divisió dels valencians.

I sé que ja no tinc molt de temps, encara que ara no disposem de l'aparatet per a mesurar-nos.
Però vull acabant recordant quatre grans mentides que en tot este debat hídric el PP ens ha estat contant, encara que no podré entrar en tota la profunditat que volia, però en les rèpliques crec que acabaré.

En primer lloc ens ha mentit sobre les causes, sobre les causes del dèficit hídric.
I la causa del dèficit hídric, que es patix en el Vinalopó i en altres punts del territori valencià, no és que ara bevem més les persones o que els agricultors ara reguen més; precisament l'agricultura està reduint-se i està disminuint, com saben bé, almenys l'agricultura tradicional valenciana.
És degut a la sobreexplotació dels recursos hídrics, produïda i intensificada sobretot els darrers anys, a causa sobretot de les demandes creixents del sector turístic de la construcció i de l'urbanisme desmesurat i salvatge que es produïx en tot el territori valencià, i més acusadament allí on menys aigua hi ha.

En segon lloc, el PP ens ha mentit sobre les solucions.
Els transvasaments no són ni l'única ni la millor solució.
Un transvasament seguix sent la solució més cara, més conflictiva, més insegura i amb més impactes ambientals i socials.
Les solucions s'han de basar en una gestió racional i sostenible, com he dit abans i com després ampliaré, incrementant la depuració i la reutilització de les aigües, reduint la contaminació i la salinització dels aqüífers, disminuint les enormes pèrdues que encara tenim en la distribució, i també, necessàriament, en evitar els usos malbaratadors i reduir els usos sumptuaris i superflus de l'aigua.
I oposar-se, per tant, a este creixement desmesurat del model urbanístic depredador del territori.
Si no posem límit a açò, ni en transvasament ni sense transvasament, mai no solucionarem el problema hídric.

I en tercer lloc, el PP ens ha mentit sobre els sobrants del Xúquer.
Els suposats excedents no apareixen per cap banda.
El PP prometia fins a 80 hectòmetres cúbics, excedents del Xúquer, i açò sabem que és fals.
La comissió tècnica que ha estudiat a fons este problema ha conclós que ni la meitat d'eixa quantitat ni menys de la meitat.
.
.
i encara aixina no tots els anys hi hauria.
I recorde, ara vostés desacrediten eixa comissió, i en eixa comissió estan representades totes les parts implicades, o casi totes, amb majoria dels promotors de les entitats promotores i implicades en el transvasament.
Desacreditar-la em pareix una autèntica barbaritat, sobretot perquè ahí hi ha els màxims experts científics i tècnics rellevants en el tema, i que han deixat clar que eixos 80 hectómetres cúbics no apareixen per cap banda.

I finalment, l'altra gran mentida del PP són els destinataris de l'aigua.
Sens dubte no són els llauradors tradicionals del Vinalopó els principals destinataris ni pensava destinar-se l'aigua a les necessitats bàsiques de la població.
Ahí resulten reveladores les declaracions que va fer el PP dient que l'aigua de la Marquesa només aprofitaria per a l'agricultura.
Home!
Però no anava a aprofitar sobretot per això?
Ara resulta que el problema és que només aprofitaria per a l'agricultura clar, clar.
Però al PP no li importa l'agricultura, i es veu ara més clar que mai.
Hi ha dotzenes d'alcaldes i alts càrrecs del PP que estan justificant i donant suport a urbanitzacions que pretenen acabar d'un cop de ploma amb milions de metres quadrats de les millors terres agrícoles de cada terme municipal.
A la Safor, a la Marina, a la Ribera, a l'Alacantí, a l'Horta, a la Vega del Segura, a la Plana, a qualsevol comarca valenciana.
D'un cop de ploma mils i mils de fanecades.
Les terres més fèrtils, més productives, desapareixen amb l'aplaudiment, l'esforç i la defensa del PP.

Com és possible?
I els recorde.
.
.

**El senyor president:**

Vaya terminando.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Sí, gràcies.
Només l'últim recordatori.

Com és possible que el president de la Diputació de Castelló, senyor Fabra ­que, per cert, no veig ací, supose que estarà molt ocupat en els seus afers­, diga que li pareixen excel·lents tots els projectes urbanístics presentats en l'entorn de Mundo Ilusión, a Orpesa i Cabanes, que a més de destruir grans extensions agrícoles, com fan centenars de projectes que estan presentant-se en estos moments, destruint enormes extensions agrícoles, fan una exhibició vergonyosa del malbaratament hídric, amb projectes hotelers amb grans piscines, canals a la veneciana, volia fer pistes de neu a la vora de la mar perquè és una cosa novedosa, en fi.
.
.
Eixa neu sabran que es fa d'aigua, no.
.
.
no la fan d'altra cosa.

En fi, grans jardins, grans camps de golf.
Tota una mostra de les mil maneres d'abusar i menysprear un recurs tan escàs, i damunt a costa de carregar-se l'agricultura.
Per a això és el transvasament que volia el PP.
I efectivament eixa és la importància que el PP li dóna a l'agricultura.
Vol carregar-se-la per a fer coses que diuen que renten més, el golf i altres negociets.

Això és tot.
Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.
Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, el síndic, el ilustre síndic Joan Ignasi Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Sí.
Senyor president.
Senyories.
*(Alguns aplaudiment)*

Gràcies, gràcies.

Bé, estem en este Saló de Corts del Palau de la Generalitat, en la casa de tots els valencians, *(remors)* per a parlar d'un tema molt important.
Però hem parlat moltes vegades d'este tema, i avui, desgraciadament, jo lamente que una vegada més el govern valencià haja desaprofitat l'oportunitat de deveres per a fer un debat lleial, un debat seriós respecte d'este tema.
Perquè una vegada més hem pogut comprovar com el govern valencià sustenta este debat des d'una premissa falsa, i ho manté sense cap tipus d'escrúpol.
La premissa falsa és: hi havia consens, i açò que vol fer-se ara es inviable.
Ni hi havia consens ni açò que està plantejant-se ara és inviable.

Jo vull afirmar amb total rotunditat que el Partit Socialista del País Valencià, que els socialistes valencians anem a defensar, conforme vosté ha dit, en les ungles i les dents el transvasament Xúquer-Vinalopó *(aplaudiments).* Anem a fer-ho per convicció.
Però també som conscients que, estant en l'oposició ací, però estant en el govern d'Espanya el Partit Socialista ha d'atendre les responsabilitats que governar comporta.
I governar, senyor Camps, governar és dirigir.
I dirigir és equilibrar i buscar espais perquè els interessos en presència tinguen cabuda.
Ací hi ha interessos en presència que s'han demostrat al llarg del procés que no ha inventat el Partit Socialista.
Els interessos dels regants del Xúquer, els interessos dels regants tradicionals del Xúquer que tenen drets.
.
.
tenen drets adquirits històricament.
Els interessos de les comarques del Vinalopó i els regants del Vinalopó que tenen drets adquirits també a tindre l'aigua que necessiten.

Per tant, s'han de conciliar interessos.
I qualsevol posició que nosaltres defensem davant del govern d'Espanya, que té la responsabilitat de governar, i està fent-ho des d'eixa responsabilitat, serà pensant en els interessos dels regants del Xúquer i en els interessos dels regants del Vinalopó, no en uns per damunt d'altres, que és el que vostés ara mateixa estan defensant.
*(Aplaudiments)*

Mire, nosaltres, nosaltres, nosaltres no podem compartir la segona part de la premissa, és evident.
La premissa és falsa, no hi havia consens.
I la realitat és eixa.
I la realitat no és que el Partit Socialista s'invente, no hi havia consens, i se sap perquè qui planteja de manera més clara i directa, al marge dels col·lectius legítimament representats, eh, en àmbits de decisió, com puga ser una comissió tècnica, qui demana específicament que s'analitze de manera seriosa el canvi de la presa de l'aigua és el representant de la Unió Sindical d'Usuaris del Xúquer, vicepresident de la Unió Sindical d'Usuaris del Xúquer.
I això està en les actes d'eixa comissió tècnica.

Per tant, hi ha un problema.
Anem a veure com eixim del problema.
No hi ha cap estratègia.
Segon falsedat de la premissa.
No hi ha cap estratègia.
Ben al contrari, hi ha una voluntat inequívoca de servir al poble valencià, de servir als interessos de tots els valencians i valencianes i als interessos dels ciutadans d'Alacant, i de les comarques d'Alacant.
Eixa és la voluntat.
Eixa és l'estratègia.
I anem a fer-ho amb convicció i anem a fer-ho clarament en la voluntat també que hi hagen espais per a l'encontre.

Parlant d'estratègia, jo li vaig a parlar de la conclusió que jo he tret després de la intervenció del representant del govern d'ací.
És la constatació d'una estratègia del Partit Popular.
.
.
És la constatació.
Hui, ací, hui ací el conseller representant del govern valencià ha fet públicament en este Saló de Corts, en este Saló de Corts del Palau de la Generalitat, ha constatat l'estratègia del Partit Popular.

Escolte atentament, senyor president, escolte atentament el que vaig a llegir-li.
"La situación de la cuenca cedente ­en referència al Júcar­ es precaria y requiere una gran obra para muy poco volumen transvasado.
Es preciso revisar en profundidad el Plan del Júcar examinando la viabilidad actual del trazado Júcar-Vinalopó.
Las oportunidades estratégicas para el agua se encuentran más del lado de los usos urbanos, turísticos, recreativos, industriales y ambientales que de la actividad agraria.
El gobierno valenciano no debería empeñarse en jugar un juego en el que ya se conocen sus cartas.
Se debe proponer, por tanto, jugar a otro juego, redefiniendo una nueva política de agua en la que puedan desplegar todos sus argumentos".

Ho ha escoltat?
Ho ha escoltat bé?
Açò forma part d'un document, confidencial per cert, (*un diputat diu: ¡vaya hombre!
)*.
.
.
per cert confidencial, eh?
*(remors)* titulado Plan Hidrológico Nacional y Comunidad Valenciana.
Una nova estratègia que porta curiosament el membret de la Generalitat Valenciana i per a més senyes el de la Conselleria de Territori i Vivenda *(remors i aplaudimets)*.
Un document.
.
.
un document per tant que està elaborat per vostés, que establix amb tota claredat la seua estratègia i la del seu partit, que no és altra, que no és altra, i vull remarcar esta frase, que no és altra que fer de l'aigua un joc polític, perquè parla de joc.
Fer de l'aigua un joc polític.
Fer de l'aigua una arma electoral.
Què trist.
Què trist que un tema que hui en tot el món, inclús el propi secretari general de Nacions Unides expressa de manera dramàtica en ocasions que l'aigua és el gran problema del segle XXI.
Què trist, què trist que este tema, que és tan important i tant rellevant per al futur de la nostra comunitat, siga per al PP un joc polític i un arma electoral *(aplaudiments)*.
Però, clar, no s'entendria, no s'entendria, per tant, que per alimentar eixe joc polític, eixa arma electoral, no s'entendria.
.
.
molts ciutadans de fora contemplen en estupor, contemplen en estupefacció com un govern es posa al capdavant de manifestacions d'un costat enfront d'altres.

Jo este matí escoltava la ràdio i no m'ho podia creure.
.
.
No m'ho podia creure, pensava que estava somiant: que el president de tots els valencians anúncie l'assistència a una manifestació, en la qual, en definitiva, està fent-se valdre una posició contra una altra, a mi no em pareix que siga la millor manera d'avançar en la concòrdia i en l'esperit que esta comunitat es mereix, senyor president.

Perquè vosté representa a tots els valencians, vosté representa a tots i ha de buscar, des d'eixa representació i des de l'acció de govern, conciliar interessos, i per a defensar els interessos de tots, cal parlar molt, cal dialogar.
Ací ja s'ha dit que no n'hi ha possibilitat de consens.
Jo no renunciaré mai al consens i al diàleg per a fer possible que els valencians i valencianes no s'enfronten, que tots i cadascú dels valencians i valencianes se senten legítimament representats i defensats en els seus interessos.

I això és el que hem de fer, i això és el que va a fer el Partit Socialista i és el que nosaltres li demanaríem.
És a dir, que vosté no es pose al capdavant de cap manifestació, que desactive clarament el conflicte i que busque espais d'encontre, en primer lloc, amb aquell que té la responsabilitat de governar a Espanya, i després amb el conjunt de la societat.
Crec que és la millor manera que tots junts caminem cap al futur.
Podré equivocar-me, però crec que la nostra gent és mereix alguna cosa més que estar en posicions moltes vegades totalitàries, posicions úniques, pensaments únics que no comporten en realitat la capacitat de dirigir.

En fi, des d'eixa perspectiva, a mi em sorprén moltíssim que el Govern Valencià reaccione a les peticions d'espais de consens, de diàleg, amb insults i amb atacs.
Si sorprenent és que un president de la Generalitat, emulant un conseller que ja va fer la mateixa experiència, es pose al capdavant d'una manifestació.
.
.
Jo crec que, evidentment, si això és un tema que ja és sorprenent, molt més sorprenent és que vostés es posen a atacar a aquells que no pensen com vosté, amb independència de la representativitat d'estes persones!

És a dir, ara ja no són roïns els catalans, que ho eren, els aragonesos, que ho eren, els socialistes, que sempre ho han segut!
, ara són també els llauradors valencians que no estan d'acord amb vosté!

*(Protestes i aplaudiments)*

Home.
.
.
És a dir, els llauradors valencians *(veus)* que, en definitiva, es mereixen tot el nostre respecte.
Es mereixen el nostre respecte els llauradors de la Ribera, com es mereixen el nostre respecte els llauradors i els usuaris del Vinalopó.
*(Veus)* I des d'eixa perspectiva mosatros no hem desqualificat mai a ningú: ni a vostés, per mantindre eixa actitud, ni als llauradors del Vinalopó per mantindre la seua, ni als de la Ribera per mantindre la seua.
Crec que, en definitiva, es mereixen un respecte.
I no es propi d'un govern dedicar-se a posar etiquetes, dedicar-se a posar estigmes als ciutadans d'esta comunitat per pensar de distinta manera a com pensa el Govern.

Per tant, espere i confie que d'este debat puga eixir un punt d'encontre.
A mi m'agradaria, de veres, senyor conseller, no rebutge el punt d'encontre, perquè el punt d'encontre podria ser una iniciativa plantejada per la societat civil, que de manera molt clara vol contribuir al desenvolupament de la nostra terra, que posa les forces polítiques en el seu lloc, en el lloc de la responsabilitat del representant, en el lloc també de defensar el conjunt dels interessos generals.

Per tant, jo crec que establir un fòrum de l'aigua, un espai de veritat a on fer-ho possible, amb discussions, que segurament d'entrada seran complicades, amb discussions i debats, establir posicions respecte a l'aigua que superaren les legislatures, precisament per a evitar el que vosté ha dit, que un govern puga canviar de manera radical l'orientació d'unes polítiques en un tema tan important, en el gran problema del segle XXI.

Que fera possible, en definitiva, conciliar eixa idea d'aprofitament integral dels recursos de la qual vosté parla, que permetera, en tot cas, que també el Govern Valencià junt amb eixos usuaris, a eixa gent interessada en l'aigua, poguera dir-li al Govern d'Espanya que agilitzara les obres del programa Auia o les obres del seu pla de govern per a fer possible la responsabilitat que tinguen ells, però també que els servira a vostés, senyor president, que els servira a vostés perquè tingueren també algú que al marge de la posició política, que sempre vostés podran titllar de partidària, que tingueren algú que poguera dir-los que compliren amb les seues responsabilitats.

Perquè vostés hui no estan complint amb les seues responsabilitats.
.
.
No estan complint, per molt que s'obstine el conseller del ram, no estan complint, i vosté ho sap.
És a dir, quan plantegen que açò és la mort, que açò tardarà, que açò és inviable, no parlen vostés que tenim marge suficient per a plantejar alternatives, en tant que vostés tenen per complir pràcticament el 80% de les seues responsabilitats.

*(Veus i aplaudiments)*

I això no ho diu el portaveu del Pspv, això ho saben els regants del Xúquer i ho saben els regants del Vinalopó *(remors)*.
No és una claueta a soles, conseller, no és una claueta.
El govern socialista ha hagut de fer un modificat per a acabar eixe projecte que vostés no deixaren ben acabat *(protestes)* de la canonada importantíssima per a l'estalvi de la séquia Real del Xúquer.
Han fet un modificat i està ja acabada l'obra.

Però, en tot cas, vosté sap que la modernització dels regadius no està fent-se tal qual hauria d'haver-se fet, que les obres del posttransvasament, que porten l'aigua als llocs i als punts, no estan fent-se com vosté sap perfectament, i que en el millor dels casos, al ritme que vostés estan executant les obres, al mateix ritme, inclús fent un increment de l'esforç, que no poden fer, perquè tenen la caixa buida, vostés abans dels 2011 no haveren acabat eixes obres, i ho sap perfectament, 2011.

Per tant, des d'eixa perspectiva, conseller, jo crec que no s'han de tancar portes al punt d'encontre, al debat i a la discussió i a fer eixa aposta conjunta d'un fòrum de l'aigua, en el qual pugam incorporar el Ministeri també per a planificar la nostra opció, per a deixar fora d'este debat permanent, que si jo sóc més valencià que tu per defensar.
.
.
Això a mi em pareix molt trist, perquè jo em senc tan valencià com vosté, em senc tan ciutadà valencià com vosté i em senc també tan alacantí com vosté *(veus)*.
No tinc arrels de naiximent allí, però tinc arrels de tradició, de relació, de vinculació afectiva amb el Vinalopó que vosté no em pot llevar pel mer fet de no pensar com vosté.

I, per tant, *(aplaudiments)* li dic: busquem eixe espai d'encontre, eixe espai per a planificar la política.
I li faig una altra proposta, senyor president, que crec que és important: el fòrum de l'aigua, l'espai de consens i diàleg no té sentit si nosaltres com a valencians.
.
.
, i ara és un bon moment, perquè de manera molt clara hem demostrat al conjunt d'Espanya la capacitat d'arribar a acords, la capacitat d'anteposar els interessos de les nostres respectives formacions polítiques a l'interés de la comunitat.
Nosaltres no hem anteposat això i hem estat capaços d'arribar a un gran acord com és l'Estatut.

A més de posar en marxa eixe fòrum, exercim amb orgull, amb convicció i en profunditat les nostres competències per a fer un aprofitament integral dels nostres recursos i de l'aigua.
I li faig la següent proposta: en paral·lel a eixe fòrum de l'aigua cree vosté l'agència valenciana de l'aigua.

*(Veus i aplaudiments)*

No li deu sorprendre açò, perquè va en el seu programa!
, anava en el seu programa electoral.
Crec que és bo, com han fet altres comunitats autònomes, tindre un ens que siga capaç de gestionar de manera integral els nostres recursos i exercir les nostres competències.
A més, estem obligats, com vosté sap, estem obligats, president, estem obligats perquè n'hi ha una sentència del Tribunal Suprem, precisament en relació al Xúquer-Vinalopó, que fa que hajam de revisar.
.
.

 

**El senyor president:**

Acabe, por favor.

 

**El senyor Pla i Durà:**

.
.
.
­acabo ya, presidente­ el pla de conca i, a més, que hajam de gestionar les competències de les conques intracomunitàries.

Per tant, és un bon moment per a pegar un pas endavant en una doble línia: buscar espais d'acord i de consens amb tots els usuaris, amb tots els agents socials implicats, amb el Govern d'Espanya; definim una política a llarg termini de la política de l'aigua, i al mateix temps, posem en marxa l'agència valenciana de l'aigua, que siga l'instrument capaç de fer possible l'exercici de les nostres competències amb total eficiència, amb total capacitat d'enfrontar el futur.

Hui és el seu dia, no és el meu, jo no sóc president de la Generalitat, vosté sí.
*(Veus)* Vosté és el president de la Generalitat Valenciana, vosté és el meu president, *(veus)* el meu, com el de milers de valencians i valencianes que no pensen com vosté.
Exercixca de president de tots els valencians, baixe del conflicte, la crispació i d'eixa estratègia d'enfrontar als valencians, i sume, agrupe i camine cap endavant amb el conjunt de tots i totes.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Pla.

Tiene la palabra en representación del Grupo Parlamentario Popular el ilustre *síndic* señor don Serafín Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Gràcies, molt excel·lent president.

Molt honorable president de la Generalitat.

Senyories i senyories.

Abans d'iniciar la meua intervenció, volguera destacar que des de l'any 1984 no s'ha celebrat ningun ple en este extraordinari saló de Corts del palau de la Generalitat, per això vull mostrar la meua satisfacció i la del meu grup per poder defendre un tema tan essencial i tan vital per al futur de la nostra comunitat com és l'aigua, i també per tindre l'honor i el privilegi de poder-ho fer ací, en este saló, que ha segut fidel testimoni de l'històric Regne de València i que amb tant orgull hem heretat estes actuals Corts Valencianes i les altres institucions de la Generalitat.

I amb eixa mateixa solemnitat volguera fer també unes reflexions prèvies, i la primera d'elles és que, senyories, aquells que pretenguen portar este debat a la confrontació territorial entre els valencians, no sols estaran cometent una greu irresponsabilitat i deslleialtat amb la Comunitat Valenciana, sinó que *(veus)* a més, fomentaran actituds indignes per als que ens sentim orgullosos de representar el poble valencià i defendre els seus interessos.

Perquè, senyories.
.
.

*(Aplaudiments)*

Perquè, senyories, la vertebració territorial, social i política de la comunitat és bàsica per a la nostra força, el nostre respecte i el nostre desenrotllament futur en el conjunt d'Espanya i d'Europa, i alguns pareix sorprenentment que vegen amb certa preocupació i enveja el dinamisme, la fortalesa i el progrés que ha assolit la Comunitat Valenciana en estos últims anys, i per això pareix que tracten de debilitar-mos, pareix que vullguen desunir-mos, pareix que vullguen trencar la vertebració que mos ha costat molts anys de treball portar a la nostra terra i fer-la que siga un referent econòmic, social i de creiximent.

S'ha intentat desvertebrar i s'intenta desvertebrar esta comunitat en els temes de les senyes d'identitat.
Ara estem veent-ho també en els temes de l'aigua.
Però, senyories, no deguem permetre-ho, no deguem permetre-ho perquè la Comunitat Valenciana és un projecte social, polític i territorial cohesionat, i això ha de seguir sent-ho de cara al futur.
I este debat va a demostrar, i cal parlar-los clar als ciutadans i a les ciutadanes, que el govern socialista, de la mateixa manera que ha derogat i no vol el transvasament de l'Ebre, tampoc vol el transvasament del Xúquer al Vinalopó, i se va a demostrar després, en les votacions, que és el que val en política.

I en el tema de l'aigua no caben demagògies ni cabem confrontacions que volen general alguns.
Però, anem a vore, senyores i senyors, de què estem parlant?
Si mosatros estem demanant solidaritat en Aragó i en Catalunya, com la demanàvem per al transvasament de les aigües de l'Ebre, com no anem a ser solidaris dins de la nostra comunitat, entre els mateixos valencians?
Però, de què estem parlant, senyories, de què estem parlant?

El Partit Popular vol solidaritat però amb tots i per a tots, no sols per a uns poquets, de tots i per a tots.
I no sols la vol per a les comarques costaneres i l'interior de la província de València.
També la vol per a l'Alacantí, per al Vinalopó, per a la Marina, o també per a les comarques del nord de Castelló o de l'Alt Palància.
I ací no estem en un debat, com mos ha acompanyat mediàticament en estes últimes setmanes que pareix que l'única cosa que se vullga són protagonismes.
Ací sobren els protagonismes de ningú, ací sobren les decisions i no n'hi ha més decisió de cara al futur que defendre l'actual traçat del Xúquer-Vinalopó.

Senyor Pla, diu que se parla molt de l'aigua.
I més que parlarem, no se preocupe, que parlarem a muntó, mentre no se solucione el nostre problema!
Mire vosté, si n'hi ha un únic responsable que hui estiguem parlant de l'aigua és el govern socialista.
*(Aplaudiments)* I és el govern socialista perquè en el tema de l'aigua l'única cosa que fa el govern socialista és generar desconcert, desconfiança i inseguretat.
És un govern que no té política hídrica i que totes i cada una de les decisions que ha pres des que ha accedit al govern han segut un monument a la insolidaritat i, sobretot, per a la Comunitat Valenciana.
És que no n'hi ha ningun transvasament bo per a la Comunitat Valenciana?
Ningun?
És que tots els transvasaments que vénen a la Comunitat Valenciana tenen problemes?
El transvasament de l'Ebre, no sols és que tenia problema, és que fou injustament derogat, però mosatros anem a seguir demanant-lo.
Anem a seguir demanant-lo perquè fa falta.
Però el més greu no és que se derogà injustament sinó sense cap tipus d'alternativa per a portar aigua a la Comunitat Valenciana.

Al transvasament Tajo-Segura, a pesar de tindre garantia legal, se li reduïx el cabal i se crea inseguretat, una vegada més, en eixe transvasament.
I ara, el que quedava, el Xúquer-Vinalopó, se fiquen tots els problemes del món i sols l'única cosa que se perseguix és que no se realitze el transvasament Xúquer.
.
.
I saben vostés la decisió de canviar el traçat d'este transvasament al que conduiria?
Mire, li ho vaig a dir.
Conduiria, primer, a retardar l'aplegada de l'aigua a la Comunitat Valenciana.
Segon, que eixa aigua aplegara amb pitjor qualitat.
Tercer, a agreujar el seu cost econòmic.
Quart, a perdre inclús més de 80 milions d'euros que estan subvencionats i aprovats ja per la Unió Europea.
Quint, a haver d'indemnitzar empreses en què les obres estan executades o adjudicades en estos moments.
Sext, a haver d'indemnitzar també els usuaris pels perjudicis que es puguen ocasionar.
Però el que és més reprotxable políticament ­insistisc­ és que en estos problemes l'única cosa que està aconseguint el govern socialista és provocar confrontacions territorials entre mosatros mateixos, entre els valencians.

Per això volem deixar-ho clar, perquè tots els ciutadans objectivament puguen tindre la seua opinió que ací el que està passant és que el govern del senyor Zapatero no diu la veritat, no té política de l'aigua, no tenia transvasament a l'Ebre, no té traçat alternatiu al Xúquer-Vinalopó i vol acabar amb tota la política dels transvasaments per a la Comunitat Valenciana.
*(Aplaudiments)*

Ho diu clarament la ministra Narbona, ho diu: "Miren ustedes, que cada cuenca se autoabastezca".
Viva la solidaritat, senyories.
És a dir, ací en què anem a convertir Espanya, en compartiments estancs sense cap tipus de coordinació ni de solidaritat?
Això és el que se vol, senyories?

Ací n'hi ha un projecte que és el que té la presa de l'aigua en Cortes de Pallás, que és el que compta amb l'aval del Consell d'Aigües de la Conca del Xúquer, que el 6 d'agost de 1997 l'aprovà sense ningun vot en contra, i amb un consens que fou exemplar en el seu moment i que ara se pretén obviar.
Se pot parlar de més consens i de més diàleg?
Ningun vot en contra, senyories.
Pocs acords se fan.
.
.
, amb tanta pluralitat que està representada en estos tipus d'organismes se fan amb ningun vot en contra.
I els pactes estan per a complir-los.
I el diàleg i els acords estan per a complir-se, no per a canviar capritxosament, electoralment i partidistament com se vol fer en esta ocasió amb el Xúquer-Vinalopó.

I mire vosté, este i no altre projecte és el que s'aprovà per Reial decret de 24 de juliol de 1998 després de tindre l'informe favorable del Consell Nacional de l'Aigua.
Moltes vegades oblidem estos grans organismes.
És este i no altre projecte amb què s'han iniciat les obres aprovades per resolució del Ministeri de Medi Ambient en la declaració d'impacte mediambiental en desembre de l'any 2000 i que rebutjava altres traçats perquè resultaven, senyories, ­i escolte bé, senyor Pla­, resultaven inviables.
I a més, se féu un esforç de diàleg i de consens a les al·legacions que se presentaren sobretot per part de col·lectius ecologistes, inclús, inclús, soterrar en túnel més de 26 quilòmetres dels 67 que té tota la conducció d'este transvasament.

És este i no altre projecte el que compta amb la declaració d'interés general del Consell de Ministres.
I és este i no altre projecte el que rebé el suport exprés d'organismes europeus com el Banc Europeu d'Inversió, que en el seu informe el qualifica ­i escolte bé, senyor Pla, que diu vosté, escolte bé­ i cite textualment, de "técnica, económica y medioambientalmente viable.
Y además añade que el proyecto que se está ejecutando y no otro cumple los objetivos de la directiva marco del agua y, por tanto, constituye un ejemplo para otras regiones de España".
I això ho diuen tècnics independents de la Unió Europea, tècnics independents com prèviament havien dit també els tècnics de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

I este i no altre projecte és el que ha segut ratificat pels partits majoritaris en el Congrés dels Diputats, pel Ple de la Diputació d'Alacant, amb el vot del Grup Socialista en la Diputació d'Alacant, i pels plens d'ajuntaments com, per exemple, Sax, Villena, Elx, el Campello, Biar, Mutxamel, Elda, la Romana, Pinoso, Asp, Algueña.
Li sonen, senyor Pla?
Li deuen sonar perquè són ajuntaments socialistes.
Li deuen sonar, són ajuntaments socialistes.
I mire vosté, han segut coherents i no s'han deixat arrossegar per no sé quins interessos per a canviar este traçat.

Per tant, senyors socialistes, senyor Pla, jo me pregunte el que se pregunten molts valencians i valencianes, és a dir, per què ara canviar el traçat?
Per què ningú ha objectat res quan estem ja sis anys d'execució d'este traçat?
Per què s'encabota el Govern a canviar ara quan les obres estan a punt d'acabar-se i estan tremendament avançades?

Anem a les dades.
Miren les dades!
Tots els trams estan en execució d'obra.
Ho ha dit perfectament el conseller.
Però, a més, en el tram I, que és un poquet el fons de la qüestió, tram de Cortes, està en més del 82% executat.
En el tram V, el del Ramblar, en un 79% d'execució.
El tram VI, el de la Font, en un 99,71% d'execució.
Per què tirar més de 110 milions d'obra feta que estan ja executats?
És que mos sobren els diners?
Per què retardar quan les empreses s'han compromés en este acord, senyories, que estaria acabat el transvasament en l'any 2007 i que poguera aplegar l'aigua a les comarques alacantines en el 2007?
Per què anem a retardar això?

Perdonen-me, senyors socialistes, és que no ho entenc, és que no n'hi ha justificació.
No entenc per què quan falten dos anys per acabar l'execució de les obres ara se diu que s'ha de canviar el traçat.
L'única resposta és la política de persecució i destrucció del govern socialista contra la Comunitat Valenciana, i si no explicaran vostés si no és aixina.
Ho han fet en el Pla hidrològic nacional, ho han fet en el transvasament de l'Ebre.
I açò, que diuen els llauradors, ací no s'ha de vindre amb demagògies.
Ací defenem tots els llauradors, absolutament tots.
Però mire vosté, són els llauradors i ningú més els que reivindiquen des de fa 585 anys este transvasament del Xúquer-Vinalopó.
Mire vosté, mire vosté, 585 anys!
Vosté sap que el sistema hídric, senyories, del Xúquer-Vinalopó suporta un dèficit hídric anual de 178 hectòmetres?
Eixa és la realitat!
585 anys, senyories, reclamant una obra que és l'única que servix per a subministrar l'aigua per a una superfície de més de 50.
000 hectàrees per a abastir una població d'un milió d'habitants estable i un milió i mig de caràcter estacional.

Però, a més, vull remarcar una cosa que crec que és molt important, molt important.
Este és l'únic projecte que garantix el cabal ecològic del riu Xúquer, que aporta els recursos per a l'Albufera de València i que pot pal·liar la sobreexplotació dels aqüífers i el dèficit de l'abastiment urbà.
Clar que sí, l'abastiment urbà!
Faltaria més, faltaria més!

Senyories, jo crec que va quedar absolutament clar que canviar el traçat és un monument a la insolidaritat, a la incoherència i a la irresponsabilitat d'un govern que no entén precisament d'això, de solidaritat.
Perquè sota el govern del Partit Popular mosatros parlàvem d'aigua per a tots i ara estem parlant d'aigua per a uns poquets, però, per desgràcia, una vegada més no estem els valencians altra vegada entre eixos poquets.
La prova i la realitat és que sota el govern del Partit Popular se parlava del pacte de l'aigua i existia diàleg i consens.
I sota el govern del Partit Socialista se parla de la guerra de l'aigua i n'hi ha crispació i confrontació.
I eixa és la realitat.
No n'hi ha altra realitat.

Per tant, i volguera entrar també *(remors)* en quins són els arguments que vostés diuen *(el senyor president colpeja amb la maceta)* perquè jo, senyor Pla, no li n'he sentit ningun.
Espere que en l'altre torn diga un argument de per què vol canviar el traçat.
Jo no n'he sentit cap.
Si alguna senyoria n'ha sentit, jo no he sentit ni un sol argument perquè vullguen canviar el traçat.

Però miren vostés, vostés tenen la barra de dir el mateix que quan derogaren el transvasament de les aigües de l'Ebre, que anaven a prometre una aigua.
.
.
, llig: "Més aigua, més qualitat, més barata i més ràpida".
Ho analitzem ràpidament.

No n'hi ha més aigua, no és de veres.
Per què?
Perquè vostés saben perfectament que sobra la mateixa aigua en Cortes de Pallás que en l'assut de la Marquesa en Cullera.
I que, a més, és un transvasament a sobrants, és un transvasament a sobrants.
I que és fins a 80 hectòmetres cúbics.

Segon.
De més qualitat?
Anem a vore per què més qualitat.
L'aigua que s'agarre en l'assut de la Marquesa no és bona per al consum humà per la quantitat de productes fitosanitaris que conté.
Un fet que ha reconegut tot el món, inclús el mateix president de la Societat Estatal d'Infraestructures Agràries Meseta Sur, Seiasa, Antonio Rodríguez Mulero, qui admeté ­atenga bé, senyor Pla, atenga bé­ que "el agua del azud de la Marquesa es de peor calidad que la tomada desde Cortes de Pallás, lo que obligaría a construir una planta potabilizadora para garantizar el consumo humano.
12 de agosto del año 2005".

Diuen que serà més barata.
Anem allà també.
Una altra de les propagandes per a enganyar els ciutadans i els llauradors.
En l'actual projecte ­i vaig a ficar un exemple­ el preu mitjà de l'aigua en destinació a regadiu, per exemple, en l'embassament de Villena, estava estimat en 17,25 de les antigues pessetes per metre cúbic.
En la proposta que llança ara el govern socialista, el preu que haurà de pagar el llaurador assoliria les 70 pessetes per metre cúbic, més del triple.
*(Remors)* I esta modificació que volen fer costa més de 170 milions d'euros.

Bé, jo crec que pareix ser que n'hi han classes i classes, però els assegure que els nostres llauradors ja estan realitzant un esforç prou gran per a pagar de les seues butxaques 75 milions d'euros que aporten al projecte per a damunt haver d'encarir més del triple l'aigua que han de pagar per metre cúbic.

A la millor és que al Ministeri de Medi Ambient li sobren els diners!
No es conforma sols a encarir en més de 170 milions d'euros el canvi que vol fer sinó que també arriscar-se a perdre 80 milions d'euros de la Unió Europea i, per tant, desautoritzar els tècnics de la Unió Europea.
I diuen que se donava per al sosteniment mediambiental d'este projecte eixa quantitat pressupostària.

I diuen "aigua més ràpida".
Bé, açò ja causa fins i tot somriure, és, és.
.
.
fins a broma.
En el conveni firmat, senyories, d'aigües del Xúquer per a l'execució de les obres s'especifica com a data límit per a la seua finalització l'any 2007, és a dir, dins de dos anys.
En la modificació que proposa el Partit Socialista, s'hauria de tornar a passar per licitacions, per avantprojectes, per adjudicacions d'obra, per una sèrie de tràmits que impedirien el transvasament abans, com a prompte, de l'any 2012.
A fer una altra vegada informes d'impacte mediambiental, a haver d'aconseguir una altra vegada finançament de la Unió Europea.
Senyories, és que és un desficaci, és que no té ningun sentit ni ninguna argumentació s'agarre per on s'agarre i se mire per on se mire.
És que és una irresponsabilitat total i absoluta.

I per tant, ací, com li dia, el que hem de fer és anar ja a les decisions.
I jo el que li demane al Partit Socialista, com li ha demanat també el representant del Consell, és que tinga valentia i que junt amb el Partit Popular exigisca que no se modifique el traçat del Xúquer-Vinalopó.
Que el govern socialista no retarde més l'aplegada de l'aigua a la Comunitat Valenciana i que afronten este debat amb seriositat i amb responsabilitat.
No valen més excuses, no valen més excuses.

Mire vosté, el Partit Popular.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Castellano, vaya terminando.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

.
.
.
­acabo en seguida, señor presidente­, diu el mateix en tota la comunitat perquè mosatros sí que tenim un projecte de comunitat.
I ací, la sala d'invitats, n'hi han representants, alcaldes i portaveus de la Ribera Alta i de la Ribera Baixa, i en altura de mires saben que la solidaritat i la responsabilitat està per damunt dels protagonismes, les demagògies i els interessos electorals.

I ací també n'hi han representants del Partit Popular de la província de Castelló, perquè mosatros diguem que el que és bo per a la província d'Alacant és bo també per a la província de València i de Castelló i viceversa.
Perquè un poble se fa gran, se fa gran aixina, unint-lo i no enfrontant-lo.

I ací estem en sis anys d'execució d'obra.
I vosté sap que canviar el traçat significa condemnar a la set a les comarques alacantines i a la província d'Alacant per moltíssims anys.
I vostés saben que seguir amb les obres, que estan ja pràcticament a punt d'acabar, significa aigua de qualitat ràpida i per a tots, per a tots els valencians.
I eixe és el debat.
El demés són demagògies.

I per acabar, fent-li cas al senyor president, com no pot ser d'altra manera, he d'insistir amb la idea que per al Partit Popular i per al seu govern és fonamental la vertebració territorial, social i política de la Comunitat Valenciana.
I és fonamental també per al Partit Popular el garantir l'aigua de qualitat el més ràpidament possible per a tots.
I els dic amb tota la solemnitat que he començat: no anem a ser en ningú cas còmplices de tamanya irresponsabilitat i insolidaritat que vol fer el govern socialista amb el canvi d'este traçat.
I els dic també amb tota la serietat i amb tota la sinceritat del món: miren vostés, la Comunitat Valenciana no pot ser una moneda de canvi en mans del govern socialista per les pressions que vulga fer algú o que vulguen fer des de qualsevol lloc.
Miren vostés, saben per què no pot ser?
Perquè els valencians i valencianes senzillament no s'ho mereixen.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Castellano.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el honorable señor conseller don José Ramón García Antón.

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transport:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Pla, jo després de sentir-lo crec que el primer que podíem fer tots era ara, en acabar l'acte de hui, anar-se en companyia de la premsa a vore les obres que estan fent-se en Cortes i en tota la conducció des de Cortes fins a Villena.
És que dóna la sensació que aquí estem parlant d'entelèquies, és que dóna la sensació que aquí estem parlant d'uns acords o no acords.
No, no.
Aquí estem parlant d'unes obres que estan pràcticament acabades i que vostés duen paralitzades any i mig amb excuses d'incendis o amb excuses de papers que no valen per a res, per a res.

El primer que havien de fer és anar a vore eixes obres i no estar buscant ara de parar les obres i tindre un for.
Un for de què?
Un for d'acabar les obres.
Diu que no hi havia consens.
.
.
*(aplaudiments)* que no hi havia consens.
En la vida, en la vida democràtica ha hagut un acord d'aigua amb tant consens i tan important com ha hagut amb el Pla de Xúquer.
Tots els usuaris, regants, industrials, abastiments, comunitats, tot el món ho ha recolzat.
I ahí estava el Xúquer-Vinalopó, que sempre ho hem recolzat tots, perquè no li tocava ni una gota a la Ribera.
Si eixe pla li haguera llevat algun recurs a la Ribera, jo, com a màxim representant en eixe debat del consell de l'aigua, no l'haguera aprovat mai.
Tenia garantia total i sempre he estat sentat al costat dels usuaris de la Ribera i encara estic, encara que vostés estan fent tot el possible per a enganyar-los.
I ho dic lamentant-lo sincerament, perquè és el projecte més important de comunitat, és el projecte més important per a l'aigua.
I no es pot fer.

Vostés no poden estar amb companyia d'Antonio Esteban i d'algun més, enganyat a la gent allí.
Estan dient-li que van a endur-se l'aigua, quan saben i sabien que la garantia és total, que ells són els prioritaris, que allò d'ells és intocable; que el demés, allò del Xúquer-Vinalopó, no sols és sobrants sinó que és un altre tipus de demanda que sols es pot atendre quan hi ha sobrants, sinó no és toca absolutament res.
Estiga d'alt, baix o en mig, perquè, com deia abans, la garantia la dóna la regulació, la regulació.

Per tant, és una obra de consens, és una obra que està acabada, és una obra que vostés estan manipulant; tenen una estratègia clara de desfer el consens que havia, de provocar i enfrontar els valencians.
I això se li deu a vostés exclusivament, a vostés exclusivament.
Vostés estan darrere d'eixa zitzània que estan ficant els regants d'ahí.
No l'havia, si estaven d'acord fins fa sis mesos, perquè ara no estan *(aplaudiments)* i el projecte estava totalment acabat i les obres en marxa totes.
Què ha passat?
Les garanties són exactament les mateixes i nosaltres continuem mantenint-les totalment.
I a canvi d'això van a deixar vostés, si em deixen, van a deixar vostés al Vinalopó, a l'Alacantí i a la Marina, perquè el conveni i l'acord del Pla hidrològic nacional és Vinalopó-Alacantí-Marina, 60% per a regadius i pous i 40% per abastiment.
Sempre ha sigut igual.
El que no vol sentir-lo és perquè no vol, però està escrit.
I sempre ha sigut així, perquè a més era l'única forma de fer viable una actuació.
És l'única forma que regants del Vinalopó puguen pagar l'aigua a un preu car, però assumible, al voltant de les 20 pessetes metre cúbic.
I els abastiment paguen 60 o 70 pessetes metre cúbic i tot això fa que l'operació siga possible.

Clar, vostés lleven els abastiments del mig, diuen que l'aigua és més cara i que la proposta és més cara.
No fa falta que parlem més.
Operació impossible.
A qui volen enganyar?
O estan deixant-se enganyar, que és més greu, que poguera ser, o estan deixant-se enganyar.
Si volen la veritat, per favor, reflexionen, reflexionen.
No hi ha alternativa.
I jo li done, jo no, el govern de nosaltres i el govern de la nació, tota la garantia del món a la Ribera, tota, perquè són els prioritaris.
Ací no van a estar dos anys sentats parlant i exigint al govern de la nació que eren els prioritaris i continuen sent-lo.
Què ha canviat?
Ha canviat una gent que està creant desconfiança.

Mire, fins el botànic Cabanilles, quan parla de la transferència d'aigües a zones d'Alacant que estan seques, proposa una alternativa en el seu llibre i és esta alternativa: des de Cortes fins allà.
Perquè és, a més de la més curta, la de menys impacte ambiental i la més barata i al final l'única possible.
Perquè cap govern, podrà pagar alguna cosa de l'obra, però cap govern va a pagar el manteniment i l'explotació.
I si no es paga el manteniment i explotació, si no s'abarata, i l'única forma està en eixa solució, eixa solució no és possible.
O siga, que el govern estarà en la manifestació d'Alacant, estarà en la manifestació d'Alacant al costat de la gent de la Ribera, sinó estiguérem al costat de la gent de la Ribera jo, com a representat del govern, no estaria aquí.
Perquè defendre els interessos de tots és el que cal fer.
Vostés estan utilitzant, que és distint, utilitzant, utilitzant, enganyant a la gent de la Ribera, enganyant a la gent de la Ribera.

Vosté li diu al Molt Honorable President que quin valor d'anar a la manifestació d'Alacant.
Valor el que va a tindre vosté d'anar-se a l'Ebre amb Maragall a dir "d'aquí que no vinga l'aigua".
*(Aplaudiments)* Per això sí cal tindre valor.
Per tant, esta política de l'aigua no és ni més ni menys que una continuació del desgavell total, dels desgavells més grans que hem vist en la política hidràulica de tot l'Estat.
Estan desfent.
.
.
Diuen "és que no s'ha fet res".
I no és que no s'haja fet res, és que s'ha desfet tot.
No solo han invertido, es que han desinvertido, que es más grave.
Diu "obra nueva el año pasado, ni un duro".
Pero ¿cuánto han quitado?
Todo lo de los trasvases del Ebro, que eran no sé cuántos cientos de millones de euros.
Eso lo han desinvertido, que eso ya es difícil.
Un gobierno podrá hacer más o menos obras, pero deshacer obra, que es lo único que han hecho, eso tiene el premio Nobel número uno, deshacerlo todo.
*(Aplaudiments)*

Y ahora, por si no había poco, anem a carregar-nos també el Xúquer-Vinalopó.
Primer, dos anys amb tota classe de contes, parant unes obres determinades, tota classe de contes.
I ara dient que no es fa, que no es fa, que va a parar-se.
Eixa és la política hidràulica.
I després tenen un amic per ahí que va amb un maletí de desaladores "a ver quién me compra una desaladora y dónde la coloco".
Home, almenys una planificació seriosa i anem a posar-se d'acord.
Però, no, el maletí de desaladores a vore on es col·loquen.

Eixa és la política hidràulica de este govern?
És un desastre total, és una vergonya, és l'època més negra de la política hidràulica d'Espanya en tota la vida el que estan fent.
*(Aplaudiments)* I més greu que açò és que vostés no diguen res.
Que primer els socialistes valencians, davant el desastre tan gran d'anul·lar el transvase de l'Ebre es callen, i que ara obliguen els socialistes alacantins a que no diguen res i estiguen callats quan se'ls lleva l'aigua del Vinalopó.
La gent ho ha de demandar.
El que estan fent no hi ha dret.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Arnal, en representación del Grupo de la Entesa.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Ara, després d'escoltar el que acabem d'escoltar, crec que és de les primeres voltes que trobe que el PP va francament a la defensiva en este tema.
Fins ara estaven ells generant i fomentant esta guerra i ara és quan comencen a sentir-se acosat per la mateixa guerra que han proposat i acusen els demés d'haver-la instigada.
No ens oblidem, ha nascut eixe foment, eixa crispació d'ells.
Però és molt significatiu els indicis claríssims, i abans s'ha llegit algun document del possiblement més espavilat membre del govern valencià, que ja detecta que alguna cosa va mal en eixa estratègia.
I possiblement tindrà raó en este tema.
El PP no abandona eixa tàctica de crispació i d'enfrontament i hauria de prendre bona nota de com molts agents socials estan flexibilitzant la seua posició, estan més oberts al diàleg, estan parlant de considerar opcions, de modificar coses i ací només hi ha uns encastillats en eixe castell inamovible, dogmàtic, etcètera, etcètera, que, bo, ja vorem com acabarà.

Una qüestió més sobre Cabanilles, aprofitant que celebrem fa poc el seu aniversari i tal, efectivament el senyor Cabanilles va defensar eixe traçat.
Però recordem que han passat molt segles i és molt perillós açò.
També defensava coses que ara considerem barbaritats ecològiques, com dessecar totes les marjals, l'Albufera, etcètera, i ara no ens permetríem este tipus de coses.
Aleshores, ull amb els exemples històrics fins on els gastem, perquè, bo, era un senyor il·lustrat amb molts coneixement, però no fa falta subscriure tot el que es deia fa tres o quatre segles, encara que vostés, clar, ahí estan empenyorant-se en no moure's del passat.
Val, continuem per ahí.

Vostés segueixen una visió simplista, maniquea, infantil de bons i roïns.
Tots aquells que no fan el que vostés diuen són roïns, perquè ens neguen l'aigua.
"Què mals que són.
Xe, quina pel·lícula més roïna, això són els mals.
" Bo, per favor, este discurs, a estos moments.
.
.
És que hem d'interpretar que els catalans són roïns, els aragonesos són no sé quants, Zapatero és malèvol de naixement.
Un poquet més de serietat amb els arguments.
Això serveix per a contar-lo a xiquets, però estem parlant de ciutadans fets i drets i necessitem arguments més seriosos.
Si hi havia gent que s'oposava a determinades coses, jo no dic que tingueren raó uns o altres, però alguns motius tindran i segur que no únicament en que eren roïns.
Basta ja de tanta simplicitat!

I quan nosaltres demanem mesures més seriosos, sostenibles, en la via que és l'única solució real de reutilització, de depuració, de descontaminació, etcètera, vostés l'únic discurs que tenen és el de l'autosatisfacció, el *chovinismo*, el "somos mejores que *naide".*Aixina una volta i altra volta.
No s'enteren.
No és que els neguem que vostés estiguen fent alguna cosa.
Clar que fan!
Han de fer i fer més!
Els recorde, els recorde que n'hi ha molts exemples a copiar en tot el món de millor eficiència hídrica.
I hem de prendre nota.
I hem de copiar-lo.
I hem de intentar superar eixos exemples.

Li he de dir que, per exemple, a Dinamarca hi ha reduccions de pèrdues en la distribució de la xarxa domèstica, hi ha reduccions de pèrdues fins i tot per baix del 10% en grans capitals com Copenhaguen.
I ací a les nostres ciutats valencianes tenim pèrdues elevadíssimes, entre el 30 i el 40% o superiors.
Ahí n'hi ha moltes coses que reclamen diners a invertir urgentment.
A Alemanya, per exemple, tenen nivells més elevats de depuració i estalvi d'eficiència hídrica que ens convindria copiar.
A Israel, que no seria bon exemple en alguns aspectes, però en altres sí, tenen uns nivells de reutilització de les aigües depurades que dupliquen els nostres nivells.
Estic mencionant-los exemples, casos concrets que haurien d'esforçar-se en copiar, invertint més en això.

I torne a dir, tot el temps estalvien, els diners que es desperdiciaran en el transvasament.
Sens dubte, el major desperdici és fer una obra inútil que no puga transportar aigua.
I eixe cost enorme que té és necessari, però és necessari per a mesures d'autèntica sostenibilitat hídrica.
Li'n he dit moltes i fa falta urgentment.
El pitjor, eixe debat en pla de rialla; que si l'aigua es más lenta, más rápida, mejor, más cantidad.
.
.
Sens dubte, si la fan per on vostés volen, en Cortes, podran fer la tuberia, però no transportarà aigua, o només en un ventall entre el 8 i el 20%, depenent si a més furten aigua d'altres zones, com per exemple la que abastix a València i zones de l'horta.
I, a més, no tots els anys n'hi hauria disponibilitat, molts anys zero.
I això, torne a dir, són les dades científiques que vostés no han pogut o no han volgut o simplement ignoren, però no han rebatut.
I els torne a dir, estaven representants seus de l'Administració valenciana, de l'Administració de Madrid i de tots els sectors d'usuaris, regants, etcètera, i érem minoria els ecologistes.

Per cert, la nova fundació, la Fundació Nova Cultura de l'Aigua, vostés abans s'han fartat de menysprear-la.
Que jo sàpiga és una entitat independent, formada per científics i tècnics d'alta qualificació, que a ningú li demanen el carnet polític per a entrar, estic convençut que tindran un espectre ideològic ample, i em pareix, sens dubte, totalment irresponsable criticar-lo.

 

**El senyor president:**

 

Señor Arnal, cíñase, por favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Al tema?
A la no fundació de la cultura de l'aigua*?
(El senyor president parla sense micròfon)* Bo, doncs, jo crec que això ho he escoltat.
Perdó, perdó, a la millor no ho he escoltat.
Val, perdó.
Bé.

I, finalment, la solidaritat, efectivament, la solidaritat nos sols ha d'exigir-se entre la Ribera i el Vinalopó, la solidaritat ha de ser de tots els valencians i valencianes amb aquells que més necessiten l'aigua en el Vinalopó o a on siga.
I en això sí que estarem d'acord: la solidaritat de tots i adreçada a aquells que necessiten realment l'aigua, i, torne a dir, no per als usos superflus i sumptuaris, sinó per als bàsics i necessaris.
I ahí hi ha mesures de sostenibilitat el més generoses, el més elevades, el més ambicioses possibles i, repetisc, queda molt, queda molt per fer.

Volguera acabar una cosa.
Abans he fet moltes crítiques a mentides i manipulacions que he dit del PP.
Les mantinc, però vull distingir i vull aclarir.
Em referisc a dirigents i alts responsables d'este partit.
Per cert, n'hi ha excepcions, cal ser justos i cal dir que també n'hi ha militants del PP, llauradors, usuaris, regants, regidors i fins i tot alcaldes que no han seguit, que no han fet constar a estes mentides i s'han desmarcat d'algunes posicions sectàries, intolerants del PP, i cal dir en honor a la veritat i cal reconéixer eixe posicionament valent i coherent.

Però, tirar totes les culpes als demés, com hem escoltat ací en una intervenció i l'altra, que pareix que la culpa de la crisi hídrica, dels problemes hídrics la tenen els que governaven abans, senyors, alguna cosa de culpa a la millor tenen però tota no, i vostés en tenen molta perquè porten molts anys governant i permetent una situació de gestió de l'aigua que porta a la sobreexplotació, al mal ús dels recursos i a no actuar adequadament en corregir la causa principal que ha originat esta situació.
I torne a dir, si vostés no volen atacar la causa, no solucionaran els problemes.
I s'han de preguntar per la causa.
Vostés no volen parlar de la causa.
Per què ara tenim un dèficit i fa uns anys no?
Per què ara sí?
És, per què?
Per què?
Què és el que ha canviat?
Quins sectors són els que més han crescut en eixa demanda de l'aigua?
Contesten a eixa pregunta i identificaran els responsables.
Però, si els identifiquen se n'adonaran que són sectors en els quals vostés estan a la millor massa relacionats i no volen atacar eixa causa, perquè saben que està vinculada al creixement, al desordre urbanístic, territorial, que a més de tindre greus impactes ambientals, paisatgístics, ecològics de tota classe, també té impactes econòmics i socials.

I, naturalment, eixe desordre, eixe malbaratament de recursos i eixe ús inadequat de l'aigua, molt per damunt del que n'hi havia abans i, sens dubte, el que està generant el problema, això vostés no volen ni tocar-lo, ahí vostés no volen posar cap fre, no volen limitar-lo, no volen ordenar-los res, al contrari, açò és *jauja* i quan més, millor.
Saben perfectament que en els últims mesos ha hagut un al·luvió de propostes de centenars de camps de golf, de centenars, de més d'un centenar, on cada cap de golf va associat a milers i milers de vivendes, que, naturalment, consumixen i demanden aigua i, a més, si tenen jardins, si tenen piscines, és a dir, això que s'ha calculat que en cinc anys podrien arribar a generar més de un milió de noves vivendes, si es materialitzaren ­i, bo, si fóra per la política seua crec que moltes es materialitzaran­, si arriben a materialitzar-se, un milió de noves vivendes, la qual cosa implicaria quasi duplicar la població valenciana o, almenys, les demandes en aigua i en recursos de la població valenciana.
I vostés a açò no posen cap fre, cap racionalitat, cap ordre, sinó que, fins i tot, responsables importants es posen al costat d'estos promotors i aplaudixen eixe creixement en tot cas desmadrat.
Jo pense que haurien d'analitzar per què tenim el problema, quines són les seues causes i trobaríem millor la solució.

I, finalment, dir-los que és molt important esta diferència que abans hem dit.
Si s'empenyen poden fer un tubo, poden fer la conducció, però a temps.
Disposar d'aigua perquè circule per eixe tubo tots els anys, això, amb les dades que tenen, no ho poden justificar de cap manera, i això vol dir que van a generar tensions per a sempre, conflictes per a sempre entre una comarca i l'altra comarca, la seua línia és la que porta el confrontament entre comarques.

I eixa idea que li pareixia mal, d'això de l'autosuficiència hídrica, doncs, mire, intentar aconseguir el màxim nivell d'autosuficiència hídrica seria un objectiu molt raonable perquè, sens dubte, permet l'increment de l'eficiència, de la competitivitat, de les disponibilitats dels recursos, que té el ple control una comunitat i la fa menys dependent d'arbitrarietats, de factors fluctuants, de conflictes amb l'exterior.

Per tant, no és una mala idea, la qual cosa no vol dir que a la millor siga possible al cent per cent, però en la mesura que siga possible és un element a treballar i a desenvolupar a fons.
Nosaltres sí que pensem que el màxim nivell d'autosuficiència hídrica seria molt interessant.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra en el turno de réplica, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, el señor síndic Joan Ignasi Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Bueno, ha sido hablarles a ustedes de pacto, de diálogo, de consenso, de acuerdos, de trabajo en común para que se subiesen por las nubes.
Esa es la constatación, también, de la estrategia que yo he denunciado públicamente y que usted hoy aquí ha validado, que el Gobierno Valenciano ha dado validez con más intensidad si cabe, porque en el turno de réplica no se ha dado ningún argumento, ningún argumento válido, sólido, para que todos caminemos en la misma línea.

Mire, conciliar intereses ­decía yo­ porque es que parece que no haya ciudadanos de la Ribera que dicen que el río no tiene suficiente agua, parece que no exista una petición por parte de los usuarios del Júcar para mantener el agua para regar, parece que no exista un informe de una comisión técnica que dice que tal cual está hoy el río Júcar podemos hacer un tubo, pero no llevaremos agua, y más teniendo en cuenta que el Gobierno Valenciano no está cumpliendo con su obligación de modernizar los regadíos, parece que eso no exista.
Eso está ahí, igual que está la legítima demanda de los ciudadanos del Vinalopó que los socialistas no vamos a defraudar, y el Júcar-Vinalopó se hará con su apoyo o sin su apoyo.
*(Aplaudiments)* Se hará.
Y se hará, y se hará y es lo que vamos a exigir, en primer lugar, porque usted me da la razón, es decir, nadie cuestiona hoy el Júcar-Vinalopó.
Claro, usted está diciendo que está todo hecho, pues, si está todo hecho es porque el gobierno está cumpliendo sus compromisos, el gobierno socialista.
¿O no?
¿O no?
Vamos a ver.
*(Remors)* Está cumpliendo sus compromisos.
Y, evidentemente.
.
.
, señor presidente, por favor, a mi me gustaría que el Gobierno Valenciano cumpliese los suyos, es decir, que al mismo nivel de compromiso que está el Gobierno Socialista, de España, estuviese su gobierno, y que usted hiciese esa modernización de los regadíos del Júcar, que la hiciese por favor, que hiciese las obras del postrasvase, porque es que el Júcar-Vinalopó se va a hacer, y eso es incuestionable.

¿Qué pasa cuando se plantea la duda con respecto al caudal?
Que existe y no es verdad, como se ha dicho, que abajo hay menos agua que arriba.
No, no, vamos a ver.
Nosotros, nuestra obligación desde esa idea de diálogo, desde ese encuentro, nuestra obligación sería ir a exigirle al ministerio, en primer lugar, que las obras que pueden continuar continúen al ritmo que están avanzando, que es mucho, y que esa balsa enorme que hay cerca de Villena se acabe cuanto antes, que es lo que está haciendo el gobierno, para poderla llenar de agua.
¿De dónde?
Exigiéndole más agua.
Que nos garanticen que va a ver más agua, primer elemento.
En segundo lugar, exigirle al gobierno de España, y podríamos hacerlo juntos, señor Camps, porque no hay razón alguna para negarse a ello, que al mismo o en el mismo momento que se toma una decisión distinta, por esos elementos que yo he expuesto, que haya una declaración de interés general y de obras de urgencia de ese nuevo proyecto y que se licite inmediatamente el proyecto, garantía de evitar demoras.
En tercer lugar, lo que nosotros queremos que usted haga con nosotros, exigiéndolo al gobierno de España, es que diga al gobierno que ese trasvase que se va a hacer sea público y que los usuarios que con el actual proyecto tenían que hipotecar sus tierras para avanzar el dinero, pues, no paguen una peseta hasta que el agua no llegue, y lo paguen por tarifa, y lo paguen por tarifa.
*(Aplaudiments)* Y, en cuarto lugar, y, además, para evitar cualquier tipo de duda, usted y yo, el Gobierno Valenciano y yo como representante del principal partido de la oposición, irnos a Madrid y decirle, además, que a los regantes del Vinalopó, a los regantes, a los regantes no les cueste una peseta más o un céntimo de euro más que lo que están pagando por el trasvase del Tajo al Segura.
Y garantizamos a esos regantes la tranquilidad de que van a tener agua y pueden pagarla.

Es evidente que hay una solución para el abastecimiento y tenemos que exigirla.
Usted puede tener una tubería pero no hay agua.
¿Qué es mejor?
Buscar agua e intentar garantizar el abastecimiento a los municipios.
Y ahí tenemos fórmulas y podemos exigirle al gobierno que, por cierto, yo creo que es importante que el gobierno de España esté dispuesto a poner más dinero encima de la mesa para dar satisfacción a los intereses de todos los valencianos, de todos, de los regantes de la Ribera y de los del Vinalopó, es muy importante conseguir eso, ese compromiso de poner más dinero para conciliar intereses y para solucionar problemas, como lo es el hecho de que gente que hasta hoy no quería ese trasvase estén dispuestos a ceder agua, estén dispuestos a aceptar ese trasvase.
Es importante.
Pues, bueno, con ello que nos fuésemos y planteásemos alternativas para un abastecimiento y una garantía de los abastecimientos a los usuarios del Vinalopó.

Usted sabe como yo, señor Camps, y si no sabe se lo explico, que a día de hoy para abastecimiento en el Vinalopó ya se está utilizando agua del Júcar, ya se está utilizando.
Y solamente hay algunas poblaciones que a día de hoy no pueden utilizar esa agua.
Bueno, pues planteemos proyectos para garantizar eso.
Están utilizando agua del Júcar.
Por tanto, esa garantía existe.
Por tanto, hay que decirle a esos usuarios de esos pueblos que evidentemente van a tener el agua garantizada porque es posible.
Y lo único que falta es un compromiso del gobierno valenciano con el principal partido de la oposición para exigir eso.

Y creo, para acabar, que la Marina y el Alacantí tienen solución.
Y a mi me gustaría que de aquí, señor Camps, usted saliese con esta idea.
Usted saliese con esa idea.
¡Tiene solución si trabajamos en común y trabajamos de acuerdo!
Porque, vamos a ver ¿qué es lo más fácil para el que está al lado del mar?
Tomar el agua del mar, que es infinita, inagotable.
*(Remors)* Pero parece de bastante sentido ¿no?
*(Rialles)*

Vamos a ver.
No se ría usted, señor conseller.
*(Rialles)* No se ría usted, que a mí me duele mucho que el representante de mi gobierno, eh, usted es el representante de mi gobierno también, desprecie, como usted ha despreciado aquí al representante del gobierno de España, que representa a los intereses de todos los españoles *(aplaudiments)*.
Me duele, me duele.
Usted.
.
.
usted debería sentarse para buscar fórmulas.
Porque, vamos a ver, si tan mala es la desalación ahora ¿por qué era tan buena hace unos cuantos años que ustedes gobernaban en España?
Vamos a ver, por qué.

Por tanto, la desalación en el litoral es la solución más fácil.
Por tanto, la Marina y el Alacantí tienen solución y usted lo sabe.
Al final de qué estamos hablando.
Estamos hablando de avanzar para solucionar problemas o de quedarnos anclados en la crispación, el enfrentamiento y la bronca para sacar rédito electoral.
Y ustedes yo creo que hoy, señor Camps, deberían contestar a esa pregunta.
¿Están dispuestos a trabajar en común desde el diálogo, desde el consenso, en la búsqueda de la solución a los problemas del agua que tiene esta comunidad, sí o no?
¿Están dispuestos a ejercer su responsabilidad como gobierno creando la Agencia Valenciana del Agua y asumiendo plenamente las competencias de gestión.
.
.
de gestión del agua superficial, del agua subterránea, de todos los recursos de agua de esta comunidad que le toquen, y poniendo dinero para hacer eso real?
¿Está usted dispuesto a cooperar con el gobierno de España para hacer posible la solución de los problemas?
¿O está dispuesto a continuar confrontando?
*(remors)* ¿Está dispuesto a continuar en la bronca?
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* ¿Está dispuesto a continuar con la crispación?
¿Está dispuesto a intentar mantenerse de aquí al 2007 en esa posición para así ver si puede mantenerse en el poder?
*(veus i aplaudiments)* ¿Está dispuesto a eso?
¿O quiere de verdad.
.
.
*(aplaudiments)* ¿O quiere de verdad dar satisfacción y solución a los problemas de los ciudadanos de Alicante?
Si quiere de verdad eso, a esos ciudadanos de Elda, de Novelda, de Villena, a los ciudadanos del Vinalopó, de la Marina, de l'Alacantí, abandone la crispación, desactive ese espacio, y busquemos conjuntamente, exigiendo al gobierno de España, efectivamente determinados elementos que pueden ayudar a dar solución a los problemas.

Yo estoy convencido que el Júcar-Vinalopó es imparable.
Lo he dicho.
Y lo vamos a defender con uñas y dientes.
Insisto, con uñas y dientes.
Y vamos a decirle al gobierno que si quiere cambiar, cosa que todavía no se ha hecho, porque aquí parece que todo esté hecho ya.
Si quiere cambiar el actual proyecto tendrá que hacerlo con esas condiciones.
Y si no se hace con esas condiciones, no lo aceptaremos.
Pero queremos que esas condiciones se cumplan, porque esas condiciones garantizan el agua para los ciudadanos de Alicante y garantizan la satisfacción de nuestras necesidades de manera clara *(aplaudiments)*.
Y usted lo sabe.
Explíqueselo, por favor.

Me gustaría, me gustaría que de este debate saliésemos con esa idea.
No se para el Júcar-Vinalopó.
¡En absoluto!
*(remors)*.
El Júcar-Vinalopó es incuestionable.
Se exige al gobierno, se exige al gobierno que, en el mismo momento en que adopte una decisión que pueda suponer un cambio de proyecto, declare el interés general y urgente de esas obras y licite el proyecto.
Se pide al gobierno que esa infraestructura sea pública, y por tanto que los regantes no tengan que poner ni hipotecar sus tierras antes de que el agua llegue *(remors)*.
Y se exige al gobierno de España que ejecute las obras, que en este caso son mínimas, mínimas para garantizar el abastecimiento a los municipios del Vinalopó.
¡Mínimas!
Para hacer posible utilizar el Júcar.
Siempre y cuando seamos conscientes de que eso es así saldremos dando una buena imagen a los ciudadanos.
Sino me parece lamentable.
¿Por qué?
Porque me da la impresión de que la sociedad civil está, está asistiendo estupefacta a este debate.
La sociedad civil valenciana en su conjunto está pidiéndonos a los políticos que abandonemos esa confrontación, esa lucha electoral.
Está pidiéndonos que nos sumemos al espacio de encuentro.
Yo creo que los valencianos y valencianas, los alicantinos y alicantinas se merecen de verdad que los políticos estemos a la altura de las circunstancias y salgamos de aquí convencidos de que sumando esfuerzos desde el diálogo, desde el consenso y el acuerdo esta comunidad será una comunidad mejor.

Gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Pla.

Mesura en la clac, por favor.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

Gracias, señor presidente.

Señor Pla, cuando le oigo quiero pensar que usted se cree lo que dice, quiero pensar que usted se cree lo que dice.
Si eso es así, el tema me parece quizá más grave que si no lo creyera.
Ustedes han encargado el estudio nuevo de la nueva ubicación, de la nueva ubicación de la toma a la nueva cultura del agua, que son los enemigos públicos números unos del trasvase Júcar-Vinalopó ahora *(aplaudiments)*.
Si empezamos que tenemos que parar una actuación o que tenemos que poner en duda una actuación, y para eso el que me hace la valoración de que eso tiene que ser, es el enemigo público número uno, no me lo creo.
Ustedes no van de buena fe o son un poco confiados, por hablar.
.
.
confiados, eh.
¡Sí!
Cómo van a ser confiados.
Si son confiados, si son confiados, por qué en abril ustedes mismos, ante ese mismo informe, ante ese mismo informe su empresa de aguas del Júcar, que conocen perfectamente, dice que la única solución viable es Cortes, que la única solución viable es Cortes, que la otra es la ruina económica de la empresa, que la otra es inviable para llevar el agua y que se pueda suministrar a los abastecimientos, que no se pueda hacer de ninguna manera y que Patrimonio del Estado diría que la empresa Aguas del Júcar estaría en ruina total.
¿Cómo se atreven a decir eso?
¿Cómo plantea ahora que el agua llegue por el canal Tajo-Segura, cuando también se lo quieren cargar el Tajo-Segura?
¿Cómo plantea eso?
¿Eh?
*(Aplaudiments)*

Lo que hay que plantear cuando ya tienen una conducción que está prácticamente finalizada, toda adjudicada, no había ningún problema de consenso hasta hace seis meses, y lo sabe perfectamente porque muchos de ustedes han estado conmigo o con todos ellos, lo saben perfectamente, eh, lo saben perfectamente, los de Alicante y los de Valencia.
Han estado conmigo y saben que no había ningún problema.
El problema se ha creado en los últimos cinco o seis meses, y lo han creado los amigos suyos, los amigos suyos.

Entonces, no hay buena voluntad.
No se quiere hacer, no se quiere hacer ningún foro de nada.
Lo que se quiere es parar indefinidamente para cargárselo después.
Y eso es tan claro y tan meridiano, tan claro y tan meridiano que, si ustedes leen algunos artículos de los últimos días de los que han hecho esos estudios, verán que lo ponen de puño y letra.
No hay que hacerlo, no hace falta, pero como mediáticamente no queda más remedio he dibujado una tubería.
Por eso, porque mediáticamente no queda más remedio, ustedes han dibujado una tubería.
Pero no quieren hacerlo.
Y los del Vinalopó y Alacantí lo saben.
Y su amigo Signes no quiere hacerlo.
Y el del Xúquer Viu no quiere hacerlo.
Y lo han dicho siempre.
*(Aplaudiments)*.
Y esa es la postura del PSOE que está triunfando frente a las otras posturas del PSOE que no se atreven a decir nada.
¡Y es vergonzoso!
¡Esa división de ustedes en ese proyecto es vergonzoso!
¿Qué pasa en Villena, qué pasa en Elda, qué pasa en Elche?
¿No dice nadie nada?
¿No son capaces de defender los intereses de sus ciudadanos?
¿A quién estamos representando?

Me parece vergonzoso que ustedes no defiendan lo que tienen que defender.

Nada más.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Por favor, señores, si les parece bien y no hay ninguna dificultad.
.
.
¡Señor Vicente, señor Vicente.
.
.
!
Por favor, por favor.
Sí.

Si no hay ninguna circunstancia que lo evite, si les parece bien, tenemos quince minutos para presentar las enmiendas y cinco minutos más para reunirse la Mesa.
En veinte minutos reiniciamos el pleno.

*(Se suspén la sessió a les 12 hores 34 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 25 minuts)* 

**El senyor president:**

Se reanuda el Pleno.

Los grupos han presentado propuestas de resolución, que no van a ser leídas, serán luego transcritas en el *Diario* y que serán repartidas, en cuanto lleguen las fotocopias, a todos los diputados.

Don Serafín Castellano Gómez, síndico del Grupo Parlamentario Popular, ha presentado la propuesta número 34.
630 en el Registro de Entrada.
Tiene la palabra para su defensa el ilustrísimo señor diputado y *vicesíndic*, señor don Rafael Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

Per a mi és d'enorme satisfacció trobar-me aquí, en este saló noble de les Corts, a on me retrobe des de la primera legislatura i en la qual precisament vaig tindre l'honor de defensar iniciatives que demanaven el transvasament dels sobrants del Xúquer al Vinalopó.
Aquí se van aprovar per unanimitat, inclús per l'antic Partit Comunista, que va votar una signada pel Grup Parlamentari Socialista, el Grup Parlamentari Popular, llavors Alianza Popular, i el Grup Parlamentari Comunista.
Aquí retornem este debat, lamentablement, perquè hi ha dificultats, en estos moments, que impedixen que se puga dur endavant una reivindicació de les terres del sud de la nostra comunitat de quasi sis-cents anys d'antiguitat.

Hui, una volta més, tenim de defensar estes postures, quan pensàvem que naixien ja del consens de tots els grups parlamentaris, perquè al llarg dels debats que s'han celebrat en el nou hemicicle de les Corts, sempre hi ha havut acord unànime dels dos grups majoritaris.
Finalment, se separava d'eixos acords el Grup d'Esquerra Unida, perquè té altres plantejaments distints.
I hui mos veem en l'obligació de tornar a debatre esta qüestió i demanar el consens de la cambra, per a dur endavant un projecte tan important que està executant-se en estos moments i que garantix la vertebració de la Comunitat Valenciana i és sinònim de solidaritat entre dos províncies de la nostra comunitat.

Lamentablement, no tots els grups pensen el mateix.
Per això hem tengut de presentar, el Govern, esta declaració magnífica que ha fet el conseller d'Infraestructures i que el Grup Parlamentari Popular referenda en la seua totalitat, conforme ha manifestat el síndic del meu grup.

I ara mos trobem en la defensa d'aquelles iniciatives, aquelles propostes de resolució que entenem que són necessàries perquè s'aconseguixca un nou consens en la cambra, un nou consens que vinga a ratificar aquell que en anys anteriors ja s'havia adoptat.
Parlar del Xúquer-Vinalopó a estes altures crec que no és necessari, perquè totes les seues senyories coneixen al detall quines són les necessitats de la comarca del Vinalopó, de l'Alacantí i de la Marina.
Tots sabem que eixe transvasament que se contempla en el pla de conca del Xúquer garantix en tot moment, en tot moment, els drets dels usuaris, i jo vull fer des d'aquí un reconeiximent públic al comportament exemplar i solidari que els usuaris del Xúquer han tingut sempre respecte d'este projecte, i perquè saben, a més, que el Govern de la Generalitat ha segut també solidari amb ells i ha adoptat aquelles mesures pertinents que garantiren uns sobrants d'auia que es pogueren redistribuir, i sempre han tingut garantits eixos drets, perquè saben les seues senyories que els transvasament d'auies del Xúquer al Vinalopó partix només de l'existència de sobrants: si no hi ha sobrants, que ningú se preocupe.
Sí que hi ha sobrants, òbviament.

A més, les mesures de modernització de regadius que el Consell de la Generalitat des de 1995 està portant endavant, són les que garantixen un estalvi de 200 hectòmetres cúbics d'auia a l'any, dels quals 80 serien transvasats al Vinalopó, a l'Alacantí i a la Marina.

Per tant, la proposta que mosatros fem hui ací no és altra que mantindre-mos en el projecte que està en execució, un projecte que ja ha superat el 50% dels distints trams que el componen, un projecte que és el més positiu, el més objectiu i que no ha segut una decisió política, va ser una decisió d'Auies del Xúquer quan, en el seu moment, després d'analitzar fins a tretze propostes distintes que hi havia, en va seleccionar finalment quatre i d'eixes quatre va considerar que la presa d'auies que fóra en Cortes de Pallás era la més adequada i la més apropiada donada l'orografia de la Comunitat Valenciana.
Al mateix temps, era la més ràpida, era la de l'auia de més qualitat i també era la més econòmica.

I, per això, gràcies a la voluntat del Partit Popular en el govern de la Generalitat i gràcies a la voluntat del Partit Popular en el Govern d'Espanya, s'ha portat endavant.
I quan apleguen els problemes, senyories?
Apleguen els problemes quan hi ha un govern en Espanya, un govern socialista que entra a sac en la Comunitat Valenciana, entra a carregar-se les nostres infraestructures, entra a procurar matxucar la Comunitat Valenciana *(protestes)* i saben que la Comunitat.
.
.
Sí, senyories, sí, sí, i saben que la Comunitat Valenciana sense auia no té futur, saben que la Comunitat Valenciana necessita auia per poder dur endavant els seus projectes.

Eixos projectes són el desenrotllament econòmic i social, la generació de llocs de treball.
.
.
Sense auia, senyories, els llocs de treball en la Comunitat Valenciana i, concretament en el cas que mos ocupa, en la província d'Alacant, estan en greu perill.
I què és el que passa?
, què estan fent mentres els socialistes valencians?
¡Estan consentint!
, sí, senyories, estan consentint, *(veus)* perquè en esta situació hi ha culpables, senyories!
*(Remors)* Mentres que hi ha un govern de la Generalitat que està aplicant una política encertada, una política racional de redistribució i millora de l'ús de l'auia, *(remors)* hi ha una oposició irresponsable que fa cas omís a les demandes de la societat valenciana *(aplaudiments)* i té nom i cognom, i tinc de dir-ho, hi ha un culpable: el senyor Pla és el culpable de la situació!
*(Protestes)* El senyor Pla és el culpable de la situació!

Senyories, tinguen paciència, tinguen paciència.
.
.

*(Veus)*

Senyor president, demane empara.

*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Apel·le al seu tarannà democràtic, senyories, del banc socialista, perquè accepten el que jo diga, després tindran oportunitat les seues senyories de dir el que creguen convenient i que no escape al mínim dubte que jo ho acceptaré.

I dia, senyories, que el culpable és el senyor Pla, perquè en compte d'anar a Madrid i exigir que se duga endavant un projecte que està executant-se, resulta que se fa eco d'unes propostes dels antitransvasistes, d'entitats que estan en contra dels transvasaments d'auia, que inventen una sèrie d'històries per a dir que no se fa la presa del lloc més adequat, i això és totalment fals.

A més, hi ha un informe d'Auies del Xúquer, governant el Partit Socialista en Espanya ja, és a dir, que és d'abril.
.
.
Hi ha un informe quan Auies del Xúquer està regentat per dirigents socialistes en què diuen clarament que la presa en l'assut de la Marquesa no és convenient, és perjudicial i no és el que necessita la Comunitat Valenciana.

Bé, senyories, en esta proposta que fem, que està referida a estes qüestions, diem clarament que cal instar la Generalitat que exigixca al Ministeri de Medi Ambient la terminació amb la màxim urgència del projecte de conducció Xúquer-Vinalopó actualment en execució, desestimant la proposta de traslladar la presa d'auia del riu Xúquer a l'assut de la Marquesa, per tractar-se d'una opció clarament desfavorable respecte de la ja construïda en Cortes de Pallás, segons es desprén de les anàlisis efectuades per l'empresa estatal Auies del Xúquer.

I ahí tinc jo una pàgina de diari en què fa mes i mig aproximadament alts dirigents socialistes van anar a visitar Cortes de Pallás i s'han fet la fotografia en les obres de la presa i estaven la mar de satisfets, perquè fins a eixe moment sí que volien que es fera el Xúquer-Vinalopó, però, clar, volien els que són de la província d'Alacant, però aquí tenen un problema intern en el seu partit *(veus)* que és terrible: mentres que alcaldes socialistes de la província d'Alacant, del Vinalopó, estan reivindicant.
.
.
, perquè coneixen la necessitat, viuen el problema, estan reivindicant eixes auies, resulta que des d'aquí s'està formant part d'eixa associació de Xúquer Viu que encapçala el màxim càrrec orgànic en matèria hídrica del Pspv, el senyor Signes, que encapçala ell, que porta en la manifestació la pancarta, i està dient ni una gota d'auia per al Vinalopó.
Quina casualitat!
, el mateixa que dia el senyor Maragall: ni una gota d'auia de l'Ebre a la Comunitat Valenciana.

I se repetix la història: la riquesa de la Comunitat Valenciana passa necessàriament per l'auia.
Per tant, no fa falta esforçar-se per a demostrar que també la riquesa de la província d'Alacant passa necessàriament per l'auia.
Jo no sé si les seues senyories saben que les empreses de la província d'Alacant que giren al voltant del tema de l'auia signifiquen un 40% del PIB de la Comunitat Valenciana.
El 40%, senyories!
Això què significa?
Que sense auia hi haurà una pèrdua d'oferta laboral terrible, se perdran més de 35.
000 llocs de treball, i, mentres, els socialistes valencians continuen mirant al sostre i no volen entrar en confrontació amb el Govern d'Espanya, que és qui està vulnerant els nostres drets, i traïxen els acords que històricament s'han pres en esta institució, els traïxen, perquè fins a l'any 2000 han estat votant sempre en favor del traçament Xúquer-Vinalopó i sempre hem parlat que els transvasament de la presa havia de fer-se per capçalera, sempre hem parlat, supeditant el punt exacte final al que decidiren els tècnics.

Jo recorde que l'any 1983 jo parlava ja d'embarcadors o de presa de Tous, i finalment ha segut Cortes de Pallás, és a dir, que en un radi de huit o deu quilòmetres s'ha fet eixa presa, però sempre des de la capçalera, que és el que defensàvem.
Per què?
Perquè l'auia, senyories, no puja escales, l'auia no ouja escales, l'auia, agarrant la cota d'on està fent-se la presa, arribarà a cada un dels racons necessitats de les comarques valencianes, mentres que la proposta alternativa que mos plantegen, resulta que diu que se prenga l'auia en l'assut de la Marquesa.

Senyories, en l'assut de la Marquesa l'auia no té la qualitat que té en l'Ebre, no se pot garantir que se destine al consum humà, i aquí ens estem oblidant, se parla molt dels agricultors.
.
.
Clar que sí que els agricultors tenen una necessitat i que l'agricultura és el motor que impulsa l'economia de la nostra comunitat, però hi ha també unes necessitats palpables que ningú pot negar d'abastiment humà, i eixes poblacions que necessiten l'auia per a beure, si se fa la presa en l'assut de la marquesa, no podran beure, senyories.

I, consegüentment, què fa això?
­perquè ho dic als agricultors, per què?
, perquè si no poden beure eixa auia que no té qualitat perquè hi ha productes fitosanitaris­: resulta que no pagaran eixe cost sobrecarregat que per a poder oferir un preu polític als agricultors tindrien d'assumir els abastiments urbans.
I és el peixet que es menja la cua, eixa és la realitat.

Però, clar, estem ja acostumats que s'entre com una piconadora en els drets de la Comunitat Valenciana per part del Govern d'Espanya, estem acostumats que vulneren els nostres drets i que no facen cas dels acords que s'han adquirit anteriorment!
Sempre hem dit que els temes d'auia tenien de tindre el màxim consens, senyories!
Un exemple de consens és el Xúquer-Vinalopó, un exemple de consens, que ho ha dit el conseller este matí, que ho ha dit el síndic del Grup Parlamentari Popular, sense ningun vot en contra, se va aprovar el pla de conca en què es contemplava eixe transvasament d'auies.

I, torne a repetir, garantint sempre els drets dels usuaris.
Aquí, quan diuen que els drets dels usuaris de la Ribera estan en perill, mire, estan en perill de la mateixa forma que estan en perill els nostres, perquè si hi ha.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda, vaya terminando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Què me queda, senyor president?
, és que com aquí no tinc rellonge.
.
.
*(protestes)*

¿Qué me quedan?
¿dos?

*(El president li respon: "uno")*

Bé, en la segona intervenció continuaré, però sí que vull deixar constància, senyories, que el Govern d'Espanya, des del primer moment, ja ho van dir, no han enganyat a ningú, ja ho van dir en la campanya electoral, que no consentirien que la Comunitat Valenciana tinguera auia, però, clar, però pensàvem que això era un promesa electoral per aconseguir recolzament en Catalunya, però que després serien sensibles amb les necessitats de les dones i homes de la Comunitat Valenciana, *(remors)* però veem tristament que no ha seguit aixina.

Per tant, mosatros, en la proposta de resolució que fem, el que demanem és que es mantinga el traçat de Cortes de Pallás, perquè és el més beneficiós, perquè és el més barat i perquè és el més convenient, i perquè, a més, s'han invertit 144 milions d'euros que es perdrien, perquè d'eixa proposta absurda que fan des de l'assut de la Marquesa al pantà d'Asp, no s'aprofitaria ningun dels trams que estan executant en este moment.
Per tant, se perdrien el 144 milions d'euros invertits, caldria tornar la part percebuda de la Unió Europea, perquè d'eixos 80,3 milions d'euros que mos van concedir resulta que si se varia el projecte cal tornar-los, i tindrien de començar per projectar, començar a dibuixar, començar a pensar, començar a fer un projecte bàsic, fer una informació pública per a al·legacions, *(veus)* fer expropiacions, fer un projecte d'execució d'obra, adjudicació d'obra.
.
.
*(El president: "Senyor Maluenda.
.
.
")*

En definitiva, senyories, l'obra que en el 2007 estaria en el Vinalopó, en l'Alacantí i en la Marina, aplegaria amb la promesa del Grup Socialista a partir del 2012, de menys qualitat i no serviria per a abastir necessitats de consum humà en ninguna d'eixes poblacions.

Res més en esta primera intervenció.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Tiene la palabra para el turno en contra el señor don Juan Antonio Godoy, en representación del Grupo Parlamentario Socialista.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señor president.

Señoras y señores diputados.

Bueno, en primer lugar, yo creo que no estaría mal que pensemos todos, y yo creo que aquí todos lo pensamos, la razón se basa realmente en argumentos, no se basa en elevar el tono de voz, no se basa en broncas.
Yo voy a tratar, desde luego, de moderar y de rebajar en ese sentido los ánimos, no los argumentos, voy a tratar, desde luego, de argumentar.

Y mire, lo primero que le voy a decir es que la propuesta.
.
.
Ustedes que tienen ya esta costumbre y lo hacen una y otra vez.
Viene aquí y dice: "Queremos el consenso y queremos el diálogo".
Y después presentan una propuesta compuesta de tal manera que está toda ella metida en el mismo sitio ­la propuesta de resolución­, que se tiene que votar conjuntamente, que posiblemente estaríamos de acuerdo con algunas cosas y estamos en contra de otras.
Y como estamos en contra, con estar en contra de una ya no hay diálogo y ya no puede haber consenso.
Ustedes están dinamitando el consenso con este tipo de propuestas de resolución.
(*Protestes i aplaudiments)* Yo les pediría, yo les pediría que las presenten separadamente.
Entonces, seguramente podríamos empezar a entendernos en algunas cosas, en algunas cosas.

Mire, porque el Grupo Parlamentario Socialista, si algo ha demostrado aquí esta mañana es que apuesta firmemente y está comprometido por soluciones que pasen por el diálogo y que pasen por el consenso.
Porque el diálogo y el consenso son aquí instrumentos imprescindibles para conseguir resolver en la Comunidad Valenciana los problemas hídricos que tenemos y que, por cierto, si los tenemos es porque no han sido resueltos por ustedes que han gobernado ocho años en el Estado y que están gobernando diez años aquí.
Porque si los hubieran resuelto no estaríamos sentados hablando de problemas hídricos constantemente.
*(Aplaudiments)*

Mire, y por eso me sorprende que presenten una propuesta de resolución y que ustedes se laven como Pilatos las manos.
¡Ni una sola obligación para el Consell, ni una sola petición para el Consell, ni nada que tenga que ver con sus compromisos electorales!
Pero, oiga, ¿dónde están los 80 hectómetros cúbicos de desalación que ustedes prometían en su programa?
No los veo por aquí.
Oiga, ¿dónde están las obligaciones del Consell, que las tiene firmadas en un convenio con los usuarios del Júcar, con la Usuj, un convenio de 2001 para ejecutar las obras de modernización de regadíos en la acequia Real del Júcar?
Y no les exige nada y no les pide nada y solo tienen ejecutados 3 de los 45 sectores, menos del 7%.

Mire, cuando el Plan de cuenca, que usted tanto invoca.
.
.
, y a mí me gustaría que lo leyéramos conjuntamente porque aquí, yo no sé ustedes qué lectura hacen del Plan de cuenca.
Cuando quieran lo leemos conjuntamente y encontramos dónde están los puntos de toma en el Plan de cuenca para ver exactamente el consenso.
Porque el consenso en el Plan de cuenca es hacer el trasvase del Júcar.
Ese sí.
Del Júcar al Vinalopó no hay consenso y no hay puesto en ese Plan de cuenca en ningún sitio que tenga que ser precisamente desde tal toma, absolutamente.
Eso no está.

Mire usted, lo que nosotros queremos, lo que nosotros queremos, y no prejuzgamos el futuro, queremos el mejor trasvase del Júcar al Vinalopó posible, con la mayor cantidad de agua posible, y que sea lo más eficaz posible.
Y yo sé, y ustedes saben porque se ha dicho, que el Ministerio, por una parte tiene cálculos y estudios técnicos y por otra parte está aquilatando los estudios de esos cálculos y va a decir en este mes qué es lo que piensa.
Tengamos un poco de paciencia.
No prejuzguemos ya todo, que es lo que usted hace aquí.

Pero mire, usted tampoco habla de las obras del postrasvase Júcar-Vinalopó.
¿Sabe por qué no habla?
Porque son competencia de la Generalitat Valenciana y usted no quiere dejar en evidencia que la Generalitat Valenciana, con su presidente a la cabeza, no han puesto ni un euro, ni un ladrillo en esas obras.
Y, por tanto, no dicen nada.
No asume compromisos.

Mire, usted no habla nada de obras de abastecimiento de agua a las poblaciones porque no les interesa hablar.
Usted no habla nada de obras de saneamiento y de depuración de aguas, cuando usted sabe perfectamente por qué de la provincia de Alicante, que hay dos depuradoras, simplemente dos, no le digo más, ­la de Orgegia y la de Rincón de León­ que están vertiendo a través de sus emisarios submarinos al mar una cantidad superior a los 30 hectómetros cúbicos anuales de aguas depuradas.
¡Oiga, que la Generalitat podía haber hecho ese tratamiento terciario y tiene y sabe perfectamente cómo bombear esas aguas y tiene perfectamente diseñado y en un cajón el proyecto para llevar esas aguas al Vinalopó!
¡Y las podía llevar!
Proyecto de reutilización.
Y han pasado diez años sentado en el sillón, y han pasado diez años con los proyectos guardados en los cajones.
Oiga, pero ¿por qué no hacen ustedes la depuración de esas aguas como es debido y por qué no hacen la reutilización y por qué no hacen el bombeo que saben exactamente cómo hacerlo?
¡Háganlo ustedes!

Pero mire, en desalación, la propia Generalitat Valenciana también puede hacerlo.
¿O es que no puede hacer desalación?
Y mire, desalación, señor Maluenda, ¡si es que todos sabemos lo que es!
Es convertir el agua salada en agua potable, de buena calidad, de muy buena calidad hasta para el consumo humano, y de muy buena calidad.
¿Por qué no ha hecho absolutamente nada la Generalitat?

Es que viene la sequía y ustedes dicen: "Bueno, la sequía, el gobierno socialista.
.
.
" Pero miren, los problemas de la sequía se resuelven precisamente cuando no hay sequía.
Y cuando no hay sequía en estos ocho o diez últimos años, ustedes no han hecho nada y no han sido previsores para que ahora no tengamos problemas.
*(Aplaudiments)* Y si ahora mismo tenemos problemas es porque ustedes no los han resuelto.
*(Aplaudiments)*

Señores diputados, si hay algo incuestionable, si hay algo muy claro es que el Partido Socialista apuesta, está comprometido con el trasvase Júcar-Vinalopó.
Y está comprometido al mismo tiempo con todos los intereses que es necesario equilibrar y armonizar en esta cuestión, como está comprometida la Unión Europea.
¡¿O es que no ha leído usted, no ha leído usted la decisión de la Unión Europea de 22 de diciembre de 2003?
!
Y el compromiso es con el trasvase, y el compromiso es con el caudal ecológico del Júcar, y el compromiso es con las normas de explotación, y el compromiso es con las condiciones ambientales del Júcar.

Y mire, parece mentira, porque esa decisión se hizo en tiempo en que gobernaba Aznar, y es una decisión pactada.
Pero ustedes lo olvidan en seguida todo.
Hay muchos intereses legítimos y protegibles, hay muchos derechos legítimos y protegibles y lo que queremos es dar satisfacción, de la mejor manera, a todos los usuarios, a los del Vinalopó y a los de la Ribera.
Queremos dar satisfacción a todas las exigencias y necesidades.
A mí, de verdad que me sorprende porque es que llegan ustedes a unos límites.
.
.
Cuando ustedes vienen aquí a hablar de calidad de las aguas.
.
.
Pero, ¿quién tiene la competencia de hacer la depuración y el saneamiento de las aguas?
Pero, ¿cómo es posible, señor conseller, que en el primer Plan de saneamiento estuviera ya prevista la depuradora de Alzira y Carcaixent y que se vaya a inaugurar en el 2006?
En el primer Plan de saneamiento, en el plan socialista ya estaba prevista.
Pero, ¿de quién es competencia eso?
Si me dicen que la calidad de las aguas.
.
.
Pero, oiga, ¿quién tiene la competencia de hacer la modernización de regadíos para que en lugar de retornos se aproveche en el regadío lo que se tiene que aprovechar y se quede en esa tierra y se libere un 25, un 30 por ciento del agua que sería de mejor calidad?
¡Pero si son ustedes los responsables!

Yo lo único que les pido a ustedes es que tengan la valentía de gobernar y de resolver problemas.
Un gobierno no es mejor porque exija más.
Un gobierno se mide por su capacidad de conseguir las cosas, de resolver problemas y de gobernar realmente, no por su capacidad de ponerse al frente de ninguna batalla política.
Y ustedes, es que lo que pasa es que les interesa esta batalla política *(protestes)*, es que les interesa esa batalla política *(aplaudiments).* ¡Es que es incomprensible!
Pero el señor Camps, además, se va a pactar esas batallas políticas y a hacerse la foto del pacto de esas batallas políticas y a traerse tropas, si puede, a otras comunidades autónomas.
Es que eso, señor Camps, usted es además de un primer ministro de esta comunidad, usted es el presidente de todos los valencianos.
Recuérdelo también, señor Camps.

Bien, ustedes se comprometieron a incrementar nuestra capacidad de embalse en 200 hectómetros cúbicos.
¡Lean, lean su programa!
¿En qué lo han incrementado y por qué no lo ponen aquí?
, porque sería muy importante tenerlo.
Ustedes se comprometieron a que los sistemas acuáticos valencianos alcanzarían sus condiciones óptimas en esta legislatura.
No tienen más que mirar cómo están los sistemas acuáticos valencianos.
Dense ustedes una vuelta por los embalses valencianos pero dense también una vuelta por los ríos y dense una vuelta por los marjales valencianos.
Tenemos mucho que mejorar.
Y yo no soy de los que digo que ustedes no han hecho nada, pero no han hecho lo suficiente.
Y han gastado demasiado.
Porque lo que no pueden es venir aquí con una deuda de 10.
000 millones de euros, siendo la comunidad más endeudada de España y con un sistema de prioridades en el cual tenemos ahora más problemas hídricos y más problemas de agua de los que teníamos hace 10 años.
¿Cuáles han sido las prioridades del presidente, de los dos gobiernos que han tenido en el Estado y de los gobiernos que han tenido en la Comunidad Valenciana?
Ustedes no han hecho muchas de las cosas que tenían que haber realizado y yo, la verdad es que las echo de menos, las echo de menos aquí.

Pero miren, además, están seguros de todo, tienen unas posturas.
.
.
Decía antes el portavoz del Partido Socialista que tenían ustedes una postura de pensamiento único.
Es que es verdad, es una postura de pensamiento único, ¡de pensamiento dogmático!
Antes de tener en sus manos los últimos estudios técnicos, que veremos lo que tienen que decir, y hablarán los técnicos, ustedes se han pronunciado.
Y ¿saben por qué?
Porque tienen una lamentable confusión en la cual yo espero que ningún valenciano caiga.
Una cosa son los fines y otra cosa son los medios.
Y los fines son llevar el agua al Vinalopó en las mejores condiciones.
Y la conducción y el concreto trazado que pueda tener es un medio.
Y yo les digo: "El medio que mejor cumpla los fines, ese tiene que ser el medio que un gobierno responsable apoye".

Y ustedes *(aplaudiments)*, y ustedes han dicho, y lo ha dicho el presidente, que ni una sola coma, que esto era intocable.
Oiga, yo no sé a qué me recordaban ustedes.
"Ni una sola coma", pero, oiga, ¿y si técnicamente, después de realizar las series y los estudios de los 25 últimos años que, por cierto, no estaban contenidas en los estudios que ustedes hicieron, se demostrara que es necesario tocar no una sino dos o tres comas y asegurar de esa manera el trasvase?
¿Y si además eso tiene consenso y logra paz social?
Pero, ¿por qué se oponen ustedes a que se sienten entre sí aquellos que son los interesados y busquen soluciones dialogadas?
¿Por qué les llaman traidores en ese caso?
Pero.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Godoy, vaya terminando.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Pero, ¿por qué ustedes quieren culpabilizar tanto a los agricultores?
Dicen: "No, es que si no hemos hecho las obras de regadío es por culpa de ellos.
" O, ¿por qué ustedes se oponen a que exista un foro en esta comunidad que pueda razonablemente abordar estos problemas y dar propuestas?
¡Si ustedes van a seguir gobernando!
Pero van a seguir gobernando hablando más con la sociedad y no de espaldas a la sociedad que es lo que están haciendo ahora.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Tiene la palabra, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyor president.

Sort que el senyor Godoy no anava a alterar-se, sort!
Jo li volia fer una pregunta abans de tot: s'ha censat la seua senyoria en València ara?
*(Remors)* Perquè no entenc que un diputat per la província d'Alacant puga dir les falsedats que vosté ha dit *(protestes)* i haja utilitzat.
.
.
­Señorías, por favor.
Repetisc per si el soroll *(el senyor president colpeja amb la maceta)* no els ha deixat escoltar­.
Dia si s'ha censat en la província de València perquè no entenc que un diputat de la província d'Alacant que s'ha compromés a defensar els interessos de la província d'Alacant haja fet un plantejament com el que vosté ha fet aquí, que és un cúmul de cinisme i de mentires que vosté no se creu.
*(Protestes)*

I què és el que ha estat fent?
Desviant l'atenció, marejar la perdiu.
Vosté no vol que se parle del Xúquer-Vinalopó.
No volen que se parle, senyories, perquè al senyor Pla no li interessa que se parle del Xúquer-Vinalopó.
Perquè el senyor Pla no s'atrevix a anar a Madrid i exigir-li al senyor Rodríguez Zapatero la defensa dels interessos de la Comunitat Valenciana!
El senyor Pla no s'atrevix!
El senyor Pla està més còmode perquè sense oposar-se al que Madrid li diga té la seguretat que va a eixir en la foto.

Però mire, jo no sé si vostés coneixen la història d'Amílcar Balcar.
Amílcar Balcar, el general cartaginés, saben les seues senyories *(remors)*, saben les seues senyories que en la batalla d'Hélice va ser *cornejat*.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.

Señores diputados del Partido Socialista, por favor.
Respeten la libertad de expresión de esta cámara.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Dia, senyories, que Amílcar Barca va ser *cornejat* en la batalla d'Hélice i va morir ofegat creuant el Vinalopó.
¡Feliços aquells que veien el Vinalopó amb auia!
Mire, senyor Pla, si vosté manté la postura que està mantenint en este tema del Vinalopó de la forma que està fent-ho, vosté morirà ofegat electoralment també en el Vinalopó.
¡Que no li càpia el menor dubte!

Senyories, jo crec que aquí el que està debatent-se i no altra cosa, és si se manté la presa del transvasament en Cortes de Pallás o se trasllada a l'assut de la Marquesa.
Hi ha uns informes tècnics que.
.
.
Què ha dit el senyor Godoy?
: "Que hablen los técnicos", Aquí està: "Análisis del cambio de toma Júcar-Vinalopó de Cortes a l'assut de la Marquesa, abril 2005, Aguas del Júcar".
Podria parlar-los dels recursos, podria parlar dels costos, podria parlar de la pèrdua dels fons Feder, podria parlar de la indemnització que s'ha de donar a les empreses que deixen d'executar els projectes, podríem parlar de la qualitat.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Aquí està tot recollit *(El senyor president colpeja amb la maceta)* I està fet en aigües del Xúquer governant el Partit Socialista.
No té credibilitat astò?
Ja no té credibilitat?
Que parlen els tècnics.
Els tècnics parlen i els polítics prendren les decisions.
I van parlar els tècnics i van decidir, sense cap vot en contra, que es fera el transvasament del sobrant del Xúquer al Vinalopó fent la presa per capçalera, concretament per Cortes de Pallás.
I ha hagut consens general.
Vosté em diu "més consens".
Però, a què li diuen vostés consens?
A què els donem la raó?
Quan parlen vostés de consens si han derogat el trasvase de l'Ebre sense consultar a les comunitats afectades?
Ara volen el consens les seues senyories?
O siga, ens porten a la ruïna i després volen tindre raó?
El consens abans, abans de prendre eixes decisions.

Estos acords sí que es van prendre amb l'adequat consens.
Estos acords que vostés ara vulneren, que vostés ara vulneren sí que es van prendre amb l'adequat consens.
Estos acords estan en execució, estos acords han fet una inversió ja de 144 milions d'euros que es perdrien, que es perdrien si vostés canvien la presa.
I va la senyora Narbona, esta ministra que té per a norma insultar els valencians, unes voltes insulta els agricultors valencians, altres voltes.
.
.
­respeto le pido yo para nosotros­, i ara últimament resulta que som incendiaris, esta senyora diu que decidisca el senyor Pla.
O siga, quins arguments té un ministeri per a dir que decidisca el senyor Pla, amb el màxim respecte per al senyor Pla?
Però, això no em porta a canviar la meua opinió de què el culpable d'esta situació és precisament el senyor Pla.
Per què?
Perquè el senyor Pla és el secretari general dels socialistes valencians.
I els socialistes valencians supose que tindran algun pes a Madrid davant el govern d'Espanya, que és socialista també, perquè jo recorde que mentre que ha coincidit govern de la Generalitat, amb les sigles del Partit Popular, en govern d'Espanya amb les sigles del Partit Popular, ha hagut el poder valencià que ha exigit en tot moment solucions per a la Comunitat Valenciana, i s'han portant endavant.

Si ara, si ara el senyor Pla fera el que ha de fer i anara a Madrid, no a exigir que es canvien les idees, no a exigir a vore si hi ha altres alternatives.
A estes altures les alternatives, després de dos anys executant-se l'obra, quan falta només any i mig per a rematar-la.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, vaya finalizando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Acabe, senyor president.

Ara és quan volen els socialistes que hi haja un consens?
No, mire, si el senyor Pla posara el que ha de posar en esta qüestió, en la defensa dels interessos de la Comunitat Valenciana *(remors),* jo els assegure, senyories, que el Partit Socialista d'Espanya, el govern d'Espanya, no s'atreviria a canviar la presa del trasvase Júcar-vinalopó.

El govern de la Generalitat està fent-ho *(el senyor president colpeja amb la maceta),* el president Camps està clarament compromés a defensar el Xúquer-Vinalopó, el Tajo-Segura, i continuar reivindicant també les aigües de l'Ebre conforme posa en esta proposta de resolució.
I el president Camps té molt clar que cal respectar els drets adquirits pels usuaris del Xúquer.
I ací també està en esta proposta de resolució.
Això és el que vostés estan rebutjant.
Per què?
Perquè no tenen el que cal tindre, el valor polític perquè el seu secretari general acompanye al president *(remors)* no a demanar que s'estudien altres propostes, sinó a demanar que es respecten els acords que democràticament s'han acordat en esta comunitat.

Res més, senyories, i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Para el turno de réplica tiene la palara el señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, señorías, voy a continuar *(el senyor president colpeja amb la maceta),* voy a continuar de la misma manera y con el mismo tono.

Lo primero es que la postura del Partido Socialista desde luego no es la que dice el señor Maluenda que dice que tiene el Partido Socialista, es la postura que nosotros decimos en esta tribuna.
Y lo primero que en esta tribuna ha dicho nuestro portavoz, y lo primero que en esta tribuna yo digo también es que para el Partido Socialista, para el Grupo Socialista el travase Júcar-Vinalopó es incuestionable.
¿Conoce usted el sentido de la palabra?
Incuestionable.

Ahora bien, también añadimos a continuación ­y eso es lo que ustedes no quieren entender­, que lo único que están planteando los técnicos ­y vamos a ver cómo quedamos al final­ es cuál será la toma más idónea, es decir, cuál será el mejor medio para conseguir un fin, y el fin es que llegue agua al Vinalopó, pero el fin también es *(el senyor president colpeja amb la maceta)* señor Maluenda ­y luego se lo repito­, 22 de diciembre de 2003, estaba gobernando el señor Aznar, decisión de la Unión Europea.
El fin es agua para el Vinalopó, el fin es fijar el caudal ecológico del Júcar, el fin es conservar la Albufera de Valencia, el fin son las condiciones medioambientales de la Albufera del Valencia y del Júcar, y el fin, desde luego, también son los usuarios del Júcar, que son los usuarios tradicionales e históricos.

Luego, usted lo que tiene ahí, y no nos haga decir otra cosa, es un conjunto de derechos y de intereses legítimos.
¿O hay alguno que no sea legítimo?
Y lo que tiene usted que hacer, y lo que tiene este gobierno la obligación de hacer políticamente es armonizar esos intereses legítimos y conseguir el mejor medio para obtener el fin que todos queremos y que yo no se lo niego a ustedes.
Y para eso lo que le estamos pidiendo es diálogo y consenso, diálogo y consenso, porque ustedes llevan ya mucho tiempo en el monte del disenso, fuera del diálogo.

Mire, le voy a decir varias cosas que usted también conoce, y no quería entrar en ellas.
El Plan hidrológico nacional actual y vigente ustedes no lo aceptan, pero es que son los únicos que no lo aceptan en todo este país.
Todos los grupos parlamentarios en el mes de junio han aprobado un nuevo Plan hidrológico nacional, la Ley 11/2005 que modifica el anterior Plan hidrológico nacional.
Y tenemos ese Plan hidrológico nacional.
¿Quiénes no han votado a favor?
Los únicos, porque hasta Coalición Canaria, hasta Convergència i Unió, todos, hasta los más pequeños han votado.
Pero, ustedes han votado en contra.
Y, ciertamente, usted no se da cuenta de que no solamente es que ese plan haya derogado un trasvase, el macrotrasvase del Ebro, no solamente eso, es que ha puesto en marcha unas inversiones para esta Comunidad Valenciana de 1.
260 millones para traer 400 hectómetros cúbicos de agua, que ustedes no están haciendo lo posible, no están haciendo su trabajo, e, incluso, he de presumir que reparten instrucciones para que se obstaculicen al máximo esas medidas.
Porque, ¿qué ha pasado en El Campello o qué ha pasado en Torrevieja?
Equipos de gobierno del Partido Popular se han negado a aprobar que se pongan unas desaladoras, que en el caso de Torrevieja, señoría, son 60 hectómetros cúbicos de agua, como el trasvase Júcar-Vinalopó o más, y en el caso de El Campello son de 20 a 25 hectómetros cúbicos de agua, la suficiente para que beba toda la Marina Baja.
Pero, ¿qué hacen ustedes?
.

Y por eso les estoy diciendo que no pueden ir de esa manera, con esa demagogia y con esa hipocresía, que vean ustedes lo que es la realidad.
Y decirles a ustedes que no están haciendo medidas de desalación, y se comprometieron a hacer ni más ni menos que para 80 hectómetros cúbicos de agua.
Se han olvidado.
Ni están haciendo medidas para poder envasar esa agua, para poder esa agua contenerla, para poder esa agua retenerla.
Pero, mire, es que no están haciendo ustedes ni el Patricova.
En el Patricova mucho decir que van a invertir mil cuatrocientos y pico millones.
.
.
Y, ¿cuánto invierten ustedes cada año?
¡Si tienen que terminarlo en el 2010 y están invirtiendo casi nada!
No están ustedes llevando una política hídrica sencillamente porque no la tienen, pues se han quedado descolocados y están en la nostalgia, están en el pasado y son incapaces de avanzar.

Mire, en este tema, en el tema del Júcar-Vinalopó es necesario que ustedes se pongan de verdad, y se lo digo de nuevo, a hacer ustedes sus deberes, no miren tanto la paja en el ojo ajeno y miren la viga en su ojo, porque si ustedes están adjudicando obras que van a terminarse en el 2009 para modernización de regadíos ­y, si no, pregunte usted al señor Cotino­, en el 2009, ¿qué hipocresía es ésta, si tiene que llegar el trasvase en el 2007 y sus obras ya, las que tienen adjudicadas, se van a terminar en el 2009, y tienen muchísimas sin adjudicar?
Pero, ¿qué hipocresía es ésta, si ustedes tienen 160 millones de euros para invertir en las obras del postrasvase, en la margen izquierda, y no han invertido absolutamente nada, absolutamente nada?
No ha visto al presidente Camps en ninguna inauguración por allí.

Así que, por favor, recapaciten, vean ustedes que el diálogo y el consenso son fundamentales, que entre todos lo que tenemos que buscar es la mejor salida, son los mejores trazados, y dar al Vinalopó y dar a esta Comunidad Valenciana las mejores soluciones que, desde luego, no son las que ustedes están practicando en estos momentos.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Vamos a proceder a la votación de la propuesta.
Lo hacemos a mano alzada.
No hace falta que levanten ustedes el dedo.
¿Votos en contra?
Pueden bajarla, por favor.
¿Abstenciones?
¿Votos a favor?
Bien, por 47 votos a favor y 40 votos en contra queda aprobada la propuesta.
*(Aplaudiments)*

A continuación, se va a someter a debate las propuestas presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista que corresponden a los números 34.
631, 34.
632, 34.
633, 34.
634, 34.
635 y 34.
636.

Tiene la palabra para su defensa el ilustrísimo señor diputado, señor Don José Antonio Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

La primera de nuestras propuestas dice: "Las Cortes Valencianas solicitan al gobierno de España que, en el marco de sus competencias y aplicando los mecanismos que aseguren la mayor celeridad en su ejecución, finalice la conducción Júcar-Vinalopó con el trazado que garantice la máxima eficacia de la infraestructura y conjuntamente acometa el resto de actuaciones previstas en la Ley del plan hidrológico nacional para proporcionar una solución definitiva al déficit hídrico de la provincia de Alicante y asegurar el buen estado ecológico del río Júcar y de la Albufera de Valencia".

Señorías, los ciudadanos esperan de nosotros, como les he dicho antes, soluciones y capacidad de consenso, y ése es también el compromiso del Grupo Socialista y también queremos que esa sea la apuesta del Consell de la Generalitat Valenciana.
Por eso, quiero empezar repitiendo las veces que sea necesario que para los socialistas el trasvase es incuestionable.
Se puede decir más alto, pero no se puede decir más claro.
Los socialistas tienen el compromiso político de llevar a la provincia de Alicante el agua que necesita y a toda la Comunidad Valenciana mediante el programa Agua.

Para el Grupo Parlamentario Socialista el trasvase Júcar-Vinalopó, repito, es incuestionable.
Es incuestionable ese trasvase.
Y el gobierno ha garantizado su ejecución, y lo ha dicho públicamente, y ustedes lo han escuchado, y lo han leído más de una vez.
Y tan incuestionable como este trasvase es también incuestionable porque para ello es la recuperación de los acuíferos del Vinalopó, la atención a las necesidades medioambientales de la cuenca del Júcar y de la Albufera, la necesidad de respetar el caudal ecológico del río Júcar y la necesidad de tener el más escrupuloso respeto de los derechos de todos los usuarios tradicionales del Júcar y de los usos y reservas previstos en el Plan hidrológico de cuenca.
Es incuestionable para el Plan de cuenca, es incuestionable para la Unión Europea y también lo es para nosotros.

Por eso, porque queremos el transvase y porque queremos el respeto a las condiciones ambientales del Júcar y de la Albufera y el respeto a estos usuarios también del Júcar tradicionales y a las necesidades de los usuarios del Vinalopó, proponemos, proponemos que el transvase se finalice con la mayor celeridad posible y con el trazado que garantice la mayor eficacia de esta infraestructura.
Porque de lo que se trata, señorías, es de tener caudales suficientes para satisfacer las demandas.
Y el concreto trazado que se realice es un medio, repito, subordinado a la consecución de este fin.

Y el problema del Partido Popular, señorías, a lo largo de este mes, es que no sé porqué ha confundido el fin con los medios; ha convertido el medio, que es la tubería, en el fin.
A partir de aquí, señorías, es muy difícil entenderse, pues para ustedes lo más importante es por dónde ha de pasar la tubería y dónde tiene que conectar con el Júcar.
Y para nosotros lo más importante es cuál es el caudal de agua que ha de llevar esa tubería y qué necesidades y demandas puede satisfacer.
Por tanto, hablemos de ello.
Yo sé que no les gusta, pero hablemos de ello.

Para nosotros lo primero es el caudal de agua y la tubería ha de subordinarse al caudal.
Y para ustedes lo primero es mantener el trazado concreto del tubo traiga más o menos aguas.
¿Y saben por qué?
¿Saben por qué?
Porque ustedes perciben de alguna manera que cambiar el trazado, si se cambia, si se cambia, que ha de decidirlo el ministerio, es al mismo tiempo que ustedes reconocen que ustedes se equivocaron o, lo que es peor, es dar lugar a que los ciudadanos piensen que ustedes nos engañaron y manipularon a los regantes y usuarios utilizando unos cálculos en los que ustedes no tuvieron en cuenta los últimos 25 años de vida del río.
Y ese es el problema que tienen.

Yo les invito, señores diputados del Partido Popular, a superar el pasado, a no seguir anclados en el pasado y a mirar hacia el futuro.
No les importe que el gobierno socialista pueda traer esa agua, no les importe, aunque lo vean como un triunfo donde ustedes fracasaron, no les importe.
Dejen abiertas las puertas, déjenlas abiertas a que se pueda adaptar y se pueda adoptar el trazado más eficaz.
Pero vamos a escuchar, por lo menos, el que sea mejor para nuestra Comunidad y para todos los regantes.
Piensen ustedes qué sucedería si el proyecto actual no puede llevar, por un momento, hipotéticamente, si no puede llevar agua suficiente al Vinalopó o si no puede garantizar este proyecto las condiciones ambientales del Júcar y de la Ribera o los derechos históricos de los usuarios del Júcar.
La responsabilidad será del Ministerio de Medio Ambiente, no de ustedes.
Por eso, yo lo único que les pido en estos momentos es que dejen que el Ministerio termine sus cálculos y que adopte la decisión más conveniente para los ciudadanos.

¿No será más razonable dar muestras de un poco de cordura, esperar la decisión del Ministerio y el total conocimiento de los motivos que han de sustentarla?
Miren ustedes, es una cuestión bastante práctica.
Nos encontramos ante un conjunto, he dicho, de intereses legítimos y de derechos dignos de protección y satisfacción todos ellos, a los que el gobierno de España y el Grupo Socialista de esta Cámara quiere dar satisfacción a todos, con equilibrio, adoptando la decisión justa y adecuada, no les quepa ninguna duda.
Y esa solución para nosotros pasa por finalizar la conducción Júcar Vinalopó con la mayor celeridad.
Uno.
Dos, por realizar el trazado que garantice la mayor eficacia de infraestructura.
Tres, por acometer el resto de actuaciones previstas en el Plan hidrológico nacional para proporcionar una solución definitiva al déficit hídrico de la provincia de Alicante, porque el transvase Júcar-Vinalopó ni lo es todo, ni lo puede resolver todo, desgraciadamente, hay que emplear también otras soluciones.
Y, cuatro, para asegurar el buen estado ecológico del Júcar y de la Albufera de Valencia.

Hemos propuesto, igualmente, que las Cortes Valencianas manifiesten su apoyo al proceso de diálogo impulsado por regantes y agricultores de la Comunidad Valenciana.
Y que, además, apoye la iniciativa de constituir un foro del agua con el objetivo de propiciar el diálogo y la búsqueda de un consenso entorno al problema del agua.
Y se la ponemos diferenciada, para que no tengan excusas.
Si ustedes buscan el consenso y el diálogo y si ustedes quieren apoyar a la sociedad civil, tienen ustedes aquí una propuesta: apoyen a nuestros agricultores y apoyen las iniciativas de esa sociedad civil para buscar un consenso y tratar de andar en la vía de solucionar los problemas.

Hemos propuesto, igualmente, que las Cortes Valencianas soliciten al Consell de la Generalitat que, en el marco de sus competencias y aplicando los mecanismos que aseguren la mayor celeridad en su ejecución, acometa el saneamiento integral de la cuenca del Júcar y realice las actuaciones necesarias en materia de abastecimiento, saneamiento, depuración y reutilización de aguas en estas comarcas.
Obras que ustedes saben que o están muy atrasadas o, en muchos casos, están inéditas.
Y las tienen ustedes pendientes.
Y han reconocido que las tienen pendientes incluso en el PIE.

Mire, en materia de saneamiento y depuración, en las comarcas del Vinalopó, l'Alacantí y la Marina Baja, les recuerdo inversiones pendientes en Novelda, Monforte, Elda, Petrer, Aspe, Villena, Alicante, incluso en Tabarca, en Elche, Crevillente, la Vila Joiosa, Benidorm, Altea y todas ellas están recogidas en el II Plan de saneamiento, pero están sin ejecutar.
Y, ya les he dicho anteriormente, el caso que parece más evidente, que es el de las depuradores de Ricón de León y de Orgegia, que están vertiendo al mar más de 30 hectómetros cúbicos.
.
.

 

**El senyor president:**

Vaya terminando, por favor.

 

**El senyor Godoy García:**

.
.
.
y termino, y sin embargo no tienen ninguna solución y están ustedes diez años gobernando.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Godoy.

Tiene la palabra, el señor Maluenda, en representación del Grupo Parlamentario Popular.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

El senyor Godoy continua amb el que ja és habitual en ell.
Ha fet ací una defensa d'algunes, no de totes, les propostes de resolució, perquè els preocupa més la quantitat que la qualitat.
Han presentat sis, encara que moltes d'elles no tenen cap de sentit, cap de sentit.
Perquè demanar a estes altures consens i diàleg, quan han derogat el transvasament d'aigües de l'Ebre sense consens i sense diàleg, diria jo amb *alevosía* i nocturnitat, quan ja han posat data de caducitat al transvasament Tajo-Segura, quan ja estan anunciant que és inapel·lable el canvi de la pressa del transvase Xúquer-Vinalopó.
.
.
Ara volen diàleg i consens?
Per a què?
Perquè els donem la raó, senyor Godoy.
Això és el que pretenen les seues senyories del Grup Parlamentari Popular?
Mire, s'equivoca, s'equivoca.

Parla del traçat i diu: trazado que garantice la máxima eficacia.
Sap vosté quin traçat és el que garantix la màxima eficàcia?
El que està executant-se en estos moments.
Eixe que vostés no han *(inintel·ligible)* eixe que informa favorablement Aigües del Xúquer en abril de 2005, eixe, eixe és, eixe mateix traçat, no eixe absurd que vostés proposen ara de fer la pressa en l'assut de la Marquesa.

I per què este traçat és el que garantix la màxima eficàcia?
Mire vosté, tal com va disposar en el seu moment Aigües del Xúquer quan el va elegir, perquè és el traçat més barat, és el traçat més ràpid, és el traçat més eficaç i és el traçat que aporta auia de més qualitat.
Si per a la seua senyoria i per al seu grup i el senyor Pla, no són això arguments suficients, ja diran vostés què és el que esperen vostés d'eixa pressa en l'assut de la Marquesa.

Que el consens sobre este traçat.
.
.
Pregunte-li vosté, senyor Godoy, que vosté és diputat per la circumscripció provincial d'Alacant, pregunte-li als alcaldes socialistes del Vinalopó, pregunte-li al senyor Macià, pregunte-li a l'alcalde d'Asp, pregunte-li a l'alcaldessa de Villena, que la setmana passada encara en un programa de televisió feia una defensa clara i inequívoca de què el millor traçat és el que està executant-se en estos moments.
Pregunte-li la seua senyoria.
Pregunte-li vosté al seu portaveu de l'Excel·lentíssima Diputació d'Alacant, que fa unes setmanes va votar favorablement una resolució perquè es mantinguera eixe traçat.
El que passa és que quan van tocar alarma, quan li van dir aquell que canviara d'opinió sinó no eixia en la foto, l'home ha hagut de canviar.
Jo, d'alguna forma, no ho entenc, però ho comprenc.

Pregunte-li vostés a ells, home, no m'ho pregunte a mi, perquè jo ho tinc claríssim i el meu grup també ho té clar.
Tan clar que sempre hem defensat que fora este el traçat; tan clar que hem agilitzat la seua execució; tan clar que continuem defensant, a pesar de les traves que ens posa la senyora Narbona, que s'ha ensenyat molt des d'aleshores ministre senyor Borrell, aquell que vostés saben que se li coneixia per el botxí en la Comunitat Valenciana, perquè era el botxí de les nostres infrastructures.
I com esta senyora estava en el seu departament es veu que ha après molt d'ella.

I parlen vostés de dessalació sense avergonyir-se.
Però, anem a vore, haurà aberració més gran en política hidràulica que el que vostés volen fer, dessalar auia de la mar i estan consentint que l'auia dolça de l'Ebre entre per Tortosa i se sale a la mar?
Haurà aberració en política hidràulica més greu que eixa?
Jo pense que no, senyoria, jo pense que no.

I vosté és que fan de la *capa un sayo* i s'acoblen les teories per allò que els convé, perquè sí que estan parlant aquí de la preocupació que diuen vostés que no hi ha auia suficient en el Xúquer.
Sí que hi ha auia suficient en el Xúquer o acàs no hi ha suficient a Castella la Manxa?
Acàs no hi ha 300 hectòmetres cúbics anys que es mantenen dels pous, hi ha 65 hectòmetres més que s'han autoritzat ara per aplicació del famós decret Romero, se'n recorden les seues senyories que a nosaltres no ens deixaven ampliar les superfícies de regadiu i, no obstant això, a Castella la Manxa sí, quan governava el senyor Felipe González.

Ara resulta que en estos moments el govern, com és tan afí a les teories del senyor Bono, a Castella la Manxa han fet cas omís i aquí hi ha falta d'auia del Xúquer només per a la Comunitat Valenciana.
Però de què ens estranyem?
Si és el mateix que ens han fet amb l'Ebre.
Estan parlant del Pla hidrològic nacional.
Si vostés l'únic que han fet amb el Pla hidrològic nacional ha sigut derogar el transvasament d'aigües de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, a Múrcia i a Almeria, perquè a Catalunya no, a Catalunya l'han mantés, a Catalunya l'han mantés.
Aleshores, què parlen vostés del Pla hidrològic nacional, senyor Godoy?
És que al final aquí, ferrant, ferrant, anem a perdre l'oficio.

Mire vosté, no tenen excusa, no canvien el debat.
La qüestió que estem debatent és si es manté el trasvase Xúquer-Vinalopó per la connexió de Cortes de Pallàs o és més convenient la de l'assut.
L'assut de la Marquesa ja s'ha demostrat que no és convenient, primera perquè l'auia no és de qualitat; segona, perquè és un projecte costosíssim.
Tinguen en compte que en estos moments el traçat que està acabant-se són 67,2 quilòmetres, mentres en l'assut de la Marquesa al Baix Vinalopó són 155 quilòmetres.
Tinguen en compte que s'han invertit 144 milions d'euros ja en el projecte que està en execució.
Tot això ho tirem per la borda?
Eixa és la responsabilitat de gestió de diners públics que tenen les seues senyories?
Eixe és el model que vostés volen per a este País i per a la nostra Comunitat?
Jo pense, senyories, que una volta més, una volta més el que tracten vostés és de disfressar la realitat.
I la realitat és que vostés no saben com justificar el pas que han donat endavant al derogar el transvase de l'Ebre i el pas que estan donant endavant a l'anunciar que van a canviar la toma del Xúquer Vinalopó.

I per què tenen eixe interés de canviar la toma del Xúquer-Vinalopó?
Senzillament pel mateix que van derogar el transvase de l'Ebre, perquè no volen que vinga una gota d'auia a la Comunitat Valenciana.
Si ho va dir el senyor Maragall i el senyor Rodríguez Zapatero fa cas del que diu el senyor Maragall.
I si el senyor Maragall no ho aconseguix li envia al soci, li envia al senyor Caror Rovira.
I, aleshores, clar, el senyor Rodríguez Zapatero.
.
.
Fins aquí podríem arribar.
Caldrà fer el que ens diguen els catalans.

Clar, com no s'atreveixen a derogar el transvase Xúquer-Vinalopó per la debacle electoral que això significaria, vostés posen totes les traves hagudes i per haver, totes les traves possibles, totes les *zancadilles* possible per a vores si finalment els agricultors s'avorreixen, es desesperen i renuncien.
I, clar, com veuen que no, quan veuen que tenen eixa imperiosa necessitat, que han empenyorat els seus patrimonis, que han empenyorat els seus patrimonis perquè aplegue eixa auia.
.
.
Perquè no cal oblidar que aporten 12.
500 milions de les antigues pessetes, 75 milions d'euros, senyories, que no és qualsevol cosa.
Com ells continuen, perquè viuen eixa necessitat i creuen que si no tenen l'auia del Xúquer i estem amb ells, no haurà solució per al Vinalopó, per a l'Alacantí i per a la Marina, van tragant tot el que vostés van dificultant, totes les traves que van posant i van esperant a vore si arriba la solució final.

I vostés, com veuen que no, que erra que erra, que ells es mantenen, ara diuen: ara anem a fer que siga inviable.
I és inviable si fem la connexió en l'assut de la Marquesa, que l'auia no és de qualitat, que l'auia no puja escales.
Fixe's vosté les despeses d'impulsió que significaria llevar eixa auia des de la quota zero fins la quota 630 de l'Alt Vinalopó.
Imagine'ns, senyories, els diners que costa això.
Però, mire, no anem a tindre prou energia en esta Comunitat per a l'impulsió i per a les dessaladores eixes que volen posar.

Per cert, la menció que ha fet vosté d'uns alcaldes del Partit Popular.
.
.
Mire, els alcaldes del Partit Popular, als qui vosté s'ha referit, el de Torrevella i el de el Campello, el que no volen, el que no permeten, és la prepotència de les persones que han anat a imposar unes dessaladores, que podran declarar-les d'interés general, si volen.
.
.

**El senyor president:**

Vaya acabando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, senyor president.

I s'haurien d'acceptar.
Però el menys que es pot fer és respectar l'autonomia municipal.
El menys que es pot fer és parlar primer amb eixos alcaldes i plantejar-los què és el que volen fer i aplegar a la millor solució possible.

Vostés que parlen de consens van en prepotència a imposar la dessaladora en un lloc determinat?
"No, no, es que voy a hacer la desaladora ahí, en esa pieza, en ese bancal".
¡Pero, pero, usted!
¿Pero en qué país vivimos?
Si usted es del Partido Socialista, que parece que sean los adalides del consenso y del diálogo.
Pero qué, cuando les conviene.

Vostés entenen per consens allò que es donar-los la raó.
Vostés entenen per diàleg allò que és encetar el que vostés plantegen.
I no, mire, aquest és un govern que té la responsabilitat de governar per a totes les valencianes i per a tots els valencians.
I està fent-ho francament bé, està fent-ho francament bé.
I en política d'auia és exemple en tota Espanya.
En política hidràulica he de dir-li que vam arreplegar el primer Pla de sanejament i depuració que va fer el Partit Socialista, nosaltres en el 95 el vam modificar i el vam ampliar.
.
.
Acabe, senyor president.

I en aquell moment, en aquell pla, vam invertir 80.
000 milions de pessetes.
I en el segon pla estem invertint 250.
000 milions de pessetes.
Tenim més de 400 depuradores.
Cada any es depuren 500 hectòmetres cúbics d'auia, dels quals desaprofitem 150 *(inintel·ligible)*directa i 150 de forma indirecta.
Ara hem incrementat més del 60% del que hi havia en el 95.
Què més volen vostés?
Aprofitament?
Aprofitament, sí.
Però a més d'eixa política d'aprofitament, necessitem una política de transvasaments perquè esta comunitat sense transvasaments d'auia d'altres conques no pot funcionar.
I vostés tenen la responsabilitat històrica que això siga realitat o que la Comunitat Valenciana, concretament en este cas la província d'Alacant, vaja a la débâcle econòmica i es perden els llocs de treball que es puguen crear.

Res més, senyories, i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Tiene la palabra el senyor Godoy para el turno de réplica.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señor president.

Señorías.

En primer lugar, quería dejar, dejar a usted muy claro, porque parece que no se ha alterado, por muchas veces que lo decimos, es que el problema y lo que es, lo que para nosotros es incuestionable, es incuestionable, es el trasvase Júcar-Vinalopó.
Y queremos que sea eficaz, y que lleve la mayor cantidad de agua posible al Vinalopó.
Y que al mismo tiempo se armonizen y se respeten todos los derechos también de la cuenca del Júcar, de la Albufera.
¿Pero tan difícil era de entender?
De los usuarios del Júcar y los derechos de los usuarios del Vinalopó.
El ministerio está estudiando los cálculos.
Se va a pronunciar y nos va a dar durante este mes una respuesta.
Y ya hemos puesto cuales son nuestros condicionantes para esa respuesta.
Queremos más cantidad de agua.
Queremos más calidad de agua.
Queremos calidad de agua suficiente.
Queremos que no le cueste dinero a los usuarios del Vinalopó.
Queremos toda una serie de complementos dentro de lo que va a ser y de lo que es ese proyecto.

Mire usted, la cuestión es que no se resume en ese solo tema.
La provincia de Alicante tiene muchos otros problemas que ustedes no han resuelto en diez años.
Y es que eso es una realidad.
Y que nosotros vamos a tratar de resolver.
Porque lo que todos deseamos y lo que queremos es que por fin se terminen los problemas hídricos de esta provincia.
Y uno de los procedimientos que vamos a utilizar y que hemos declarado de interés general, y que se ha declarado por el gobierno prioritario y urgente, es el Programa AGUA.
Y por eso nuestra enmienda que dice "las Cortes Valencianas manifiestan su apoyo al Plan Hidrológico Nacional vigente y a las actuaciones prioritarias urgentes del Programa AGUA.
Yo sé que a ustedes eso no les gusta que hablemos de ello.
¿Por qué?
Porque ustedes no las hicieron.
Pudieron hacerlas, pero no las hicieron.
Porque si ustedes hubieran hecho las desaladoras que necesita la costa valenciana, los municipios de la costa valenciana tendrían agua.
Pero es que no se dan ustedes cuenta que incluso los propios agricultores de la Vega Baja están llegando a acuerdos para tener una desaladora en Torrevieja, y que son sus propios ayuntamientos y son sus propios compañeros de fila los que están poniendo obstáculos.
Es que no se dan cuenta ustedes de que con una desaladora en Benidorm podemos tener agua potable, con una desaladora en el Campello podemos tener agua potable para la Marina Baja.
Es que no se dan ustedes cuenta que los que sí que están colaborando son precisamente los municipios socialistas.
Está colaborando Denia, está colaborando Guardamar.
Y precisamente ustedes no están colaborando.
Es que no se están ustedes dando cuenta de que en Javea están obstaculizando ustedes también un acuerdo para que esa desaladora se pueda ampliar y dar agua a muchísimos municipios de la Marina Alta.

Por eso, eso es lo que nosotros queremos, que se den cuenta de que el trasvase Júcar-Vinalopó hay que resolverlo de la mejor manera posible.
Y eso lo que todos queremos.
Y nosotros también.
Y que hay que realizar también otras actuaciones en la provincia de Alicante que ustedes no han realizado, y que nosotros queremos realizar.
Y que necesitamos desde luego la colaboración, pero que vamos a realizar y que va a realizar este gobierno con el apoyo de los ciudadanos.
Y estamos pidiendo también financiación europea para todas esas propuestas.

Miren, nosotros apoyamos las 105 actuaciones aprobadas por el Gobierno y por el Congreso de los Diputados, con el solo voto en contra del Partido Popular.
Nosotros apoyamos que estas actuaciones proporcionarán 1.
063 hectómetros cúbicos para toda la cuenca mediterránea.
Y es que eso lo queremos, frente a los 620 hectómetros cúbicos reales que ustedes estaban prometiendo.
Y que van a proporcionar 400 hectómetros cúbicos para esta comunidad.
Y es que eso lo tenemos que reivindicar y lo tenemos que pedir.

Mire, según, según la ley aprobada, tenemos actuaciones previstas para obtener 212 hectómetros cúbicos en la provincia de Alicante.
¿Pero cómo vamos a renunciar a ella?
Tenemos que pedirla.
Son 618 millones de inversión.
Cómo es posible que la Generalitat Valenciana, ante una inversión de esa naturaleza, en lugar de acogerla, en lugar de aplaudirla y en lugar de impulsarla, esté empeñada en obstaculizarla o en retrasarla.
Pero por qué quieren ustedes retrasarla.
¡Que se hagan, que se hagan!
¡Que se realicen!
¡Que ayuden ustedes!

Son actuaciones para la provincia de Valencia también.
428 millones para obtener 110 hectómetros cúbicos de agua.
Y para la provincia de Castellón, 173 millones para obtener 78 hectómetros cúbicos de agua.
Lo que pedimos en nuestra propuesta es que ustedes apoyen también esta política.

Igual le pedimos que las Cortes Valencianas manifiesten el apoyo al trasvase Tajo-Segura y a la determinación del gobierno de España.
El gobierno de España que es de ustedes también ese gobierno.
De garantizarnos las condiciones actuales de sus normas de explotación.
Porque se necesita en la Vega Baja.
Y lo estamos pidiendo para ello.
Y estamos pidiendo también que ante la situación de sequía que estamos sufriendo, y ustedes podían haber hecho muchísimo más para que no estuviéramos sufriendo lo que ahora se está sufriendo, se hubieran puesto medidas y se hubiera llevado una buena política hídrica.
Ante eso, ante esa situación, que apoyen la moción por parte de las administraciones públicas de todo el estado, ustedes, y todas las administraciones públicas responsables, de medidas especiales de apoyo a los agricultores y a los cultivos, incluidas las aportaciones hídricas que legal, ambiental y técnicamente sean viables y puedan realizarse.

Miren ustedes, les hemos pedido, y les ha pedido antes nuestro portavoz, algo que no es tan complicado, porque va en su programa electoral.
Queremos una Agencia Valenciana del Agua.
Es un organismo autónomo, con plena capacidad.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Godoy, muchas gracias.

 

**El senyor Godoy García:**

.
.
.
que gestione nuestras cuestiones hídricas.

Termino, señor presidente, ya.

Porque usted sabe, señor García Antón, que después de la sentencia del Tribunal Supremo, a cuyo procedimiento ustedes no comparecieron, a pesar de haber sido llamados once veces, después de eso tiene usted claro que las competencias de las cuencas intracomunitarias son de ustedes, y las deben ejercer ustedes.
Así que cojan el toro por los cuernos y a gobernar.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Godoy.

Tiene la palabra el señor Maluenda para el turno de réplica.

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent Senyor President.

Senyories.

Senyor Godoy, mire, el primer de tot, quan el sent parlar a vosté del Tajo-Segura, de veritat que em resulta sorprenent.
Perquè jo no el vaig vore en Múrcia defensant el transvasament del Tajo-Segura, en la manifestació.
Jo sí que vaig estar.
Jo sóc diputat d'Alacant, i vosté també.
Vosté no va estar *(remors)*.
Vosté no va estar.
Igual que estaré, si Déu vol, igual que estaré, senyories, si Déu vol, el dia 10 també a Alacant en la manifestació defensant el Júcar-Vinalopó.
Però és que a mi, com a diputat per Alacant, Coepa m'ha enviat un *(inintel·ligible)* invitant-me a la manifestació, que se li ha enviat a vosté també, supose, i a les seues senyories.
Clar, la diferència està qui creu vertaderament en el Júcar-Vinalopó i qui no creu.
Però, en fi, és un problema que ja les urnes, ja solucionaran.

Quan al traçat que garantitza la màxima eficàcia de la infraestructura és l'actual.
Ja li ho dit abans.
I es van estudiar en el seu moment altres alternatives.
I es va elegir la millor.
I va ser Aigües del Xúquer.
La protesta que ara ha tret la Fundació Nueva Cultura de l'Aigua no és viable.
A més, és que és ciència ficció, és ciència ficció, senyor Godoy.
Autèntica.
.
.
A mi em recorda a Ibáñez Serrador, a Ibáñez Serrador.
Vosté veia aquella sèrie de feien en televisió d'obres de ciència ficció d'Ibáñez Serrador?
Això em recorda a mi allò de la Nova Cultura de l'Aigua.

La proposta que parla de la "paz" de l'auia, diu "los cauces para estudiar, proponer y conseguir la paz del agua".
Però què diu vostè?
La "paz" de l'auia ja existix.
Són els consells de l'auia de les conques hidrogràfiques, el Consell Nacional de l'Aigua, i són les pròpies Corts les qui procuren eixa "paz" de l'auia.
Aquí el problema són els qui volen vulnerar eixa pau de l'auia, els qui volen trencar l'harmonia i l'enteniment.
Els qui volen fer cas omís del consens.
Els qui volen desvertebrar esta comunitat.
Els qui volen que la Comunitat Valenciana no tinga aigüa, no tinga futur *(inoïble per raons tècniques)*.
.
.
una responsabilitat històrica davant la societat.
Sí, senyories.
Jo sé que és molt dur escoltar el que jo estic dient-los.
Però jo complisc amb la meua obligació.
Mire, li ho diré més fort perquè ho senta el senyor Camarasa.
Dic que la irresponsabilitat, senyories, és de vostés, és del Grup Parlamentari Socialista, que si bé aquí no governa ni governarà en molts anys, en Madrid, en Espanya està governant, i en compte d'exigir solucions per als problemes, el que estan fent és *alentant* polítiques absurdes.

Mire vosté, sap.
.
.
Jo no sé si vosté ho sabrà.
La ministra quan va recomanar que es defensara esta solució als seus col·laboradors, als alts càrrecs d'aquí, de la Comunitat Valenciana, no s'ho creien el que estaven escoltant.
Perquè els socialistes de la província d'Alacant eren partidaris del Júcar-Vinalopó.
I li van dir i li van confesar a la ministra "mire, senyora ministra, no s'esforce que això no va a creure-s'ho ningú".
Ara vosté té eixe parer tan ingrat, senyor Godoy, de defensar el que els seus companys ja li van dir a la senyora ministra que no valia per a res.

Diu, volen propiciar el diàleg i la búsqueda de consens al voltant de l'auia.
Però per què el govern d'Espanya menysprea per complet el Consell Nacional de l'Aigua on va bé un consens total per a un transvasament de l'Ebre que vostés han derogat.
En què quedem?
En què quedem?
No pot haver pau de l'auia si una part trenca de forma unilateral la pau que ja existia.
Si hi havia pau, si hi havia consens, i són vostés els qui l'han trencat.

Diu,"sanejament integral de la conca del Xúquer".
Mire, la Generalitat ha acabat un primer pla de sanejament, i s'està executant el segon pla, conforme ha dit la seua senyoria.
El que s'ha de fer és exigir a l'estat, al govern d'Espanya, que acabe la depuradora d'Alzira, que es va iniciar el 2002, i havia d'estar acaba en juliol de 2005.
Havia d'estar acabada.
Preocupen-se les seues senyories d'exigir al govern d'Espanya que acabe la depuradora d'Alzira.
Que l'acabe!
Que l'acabe!
.

I mire, i a les comarques del Vinalopó, Alacantí i Marina Baixa, sols en esta legislatura, la conselleria ha executat, i té ara en execució o té ja licitades, i s'iniciaran en breu 40 actuacions d'abastiment, sanejament i reutilització amb un pressupost de més de 129 milions d'euros.
Entre altres coses, està en execució l'ampliació de l'EDAR Monte Orgegia, l'ampliació de la depuradora d'Elx-Carrizales i Algorós.
En tractaments terciaris, les depuradores de Benidorm i de Rincón de León.
Estan licitades l'ampliació *(inintel·ligible)* de la depuradora de Villajoyosa, ampliació i rectificació de la depuradora d'Arenales de Sol en Elx.
El conveni, que també han mencionat, l'USUJ no té cap retard, està complit escrupolosament pel Consell quan els usuaris, com estableix el conveni realitzat en els projectes es posaran en execució.

Mire, la Conselleria d'Infraestructures.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda, vaya acabando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Gràcies, senyor president.

Va a licitar les obres del transvasament del Vinalopó este any.
Però s'havia de fer els projectes, i s'ha de fer fase d'informació pública, i s'han de.
.
.
vore les al·legacions.
El que volen vostés és desviar el tema, volen marejar la perdiu.
I volen parlar d'unes qüestions, acusant-nos que no s'han complit, i jo li ha demostrat ara que sí que s'han complit, en sanejament i depuració, per no parlar del Xúquer-Vinalopó.
*(cridant)* I aquí el que estem discutint és si es manté el traçat del Xúquer-Vinalopó *(remors)* o es canvia per altres!
Això és el que estem discutint, senyories!
*(aplaudiments)*

No maregen les coses, senyories, la perdiu, això és el que estem discutint i això és el que estem votant.
I ací, fins ara, els únics que han votat perquè es mantinga el traçat, perquè s'impulse i s'agiliten les obres, perquè s'acabe en els terminis marcats de 2007, que es respecten els drets dels usuaris, que estan garantits, que es respecten, que s'agilite el Pla de modernització dels regadius.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
de la Generalitat i també el de l'Estat.
Això és el que estem votant, estem votant els populars a favor i els socialistes, senyories!
, una volta més estan votant en contra dels interessos de la Comunitat Valenciana.

Res més.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Vamos a someter a votación las propuestas de resolución.
¿Las votamos de forma conjunta?
.

Señor Ribó, si usted me da una inducción.
.
.

*(El senyor Ribó parla des del seu escó sense micròfon)*

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Sí, anem a vore.

La 32 *(alguns diputats diuen: ah!
)* i la 35 per un costat.

Per un altre costat, la número de registre 31.
.
.
Perdó, perdó, ara m'he embolicat jo, ara m'he embolicat jo.
A vore.
.
.
Per una banda, que m'he embolicat jo, la 36, la 32 i la 35; per una altra banda, la 31 i la 34, i, en tercer lloc, la 33.
D'acord?
.

 

**El senyor president:**

 

Bien, muchísimas gracias, señor Ribó.

Votamos primero la 31 y 34.
¿Votos en contra?
Bien, ¿votos a favor?
Pues, 53 votos en contra y 34 votos a favor.
Queda rechazada la 31 y la 34.

Ahora, vamos a votar la 32, 35 y 36.
¿Votos en contra?
¿Votos de abstención?
¿Votos a favor?
*(remors)* 40 votos a favor y 47 votos en contra.
Quedan rechazadas las enmiendas, las proposiciones de resolución.

Y, ahora, vamos a votar la 33.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
¿Votos a favor?
Pues, 34 votos a favor, 6 abstenciones y 47 votos en contra.
Quedan rechazadas.

A continuación, vamos a entrar en el debate de la propuesta de resolución, presentada por el Grupo Parlamentario Entesa, número 34.
637.

Tiene la palabra para su defensa el señor diputado Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé, després, sobretot, de l'última ronda d'intervencions jo crec que s'ha arribat hui en esta sala a uns nivells lamentablement molt elevats de crispació, de virulència verbal, d'acusacions i de demagògia, que, sens dubte, no condueixen més que a l'enfrontament, i demostren que eixa crida que alguns feien a la solidaritat i al consens era una falsedat, una falsedat que ja es veia vindre però es ratifica, i que algunes postures i que algunes actuacions no estan dirigides a solucionar problemes, sinó que estan dirigides a fer una utilització partidista del tema de l'aigua com ja veníem dient.

Nosaltres hem volgut explicitar la nostra predisposició al diàleg i al consens i hem presentat una resolució que no és nostra, però que l'assumim com a nostra pel seu interés, pel seu contingut, que trobem interessant, i és una resolució, és una proposta que va estar aprovada, almenys l'eix principal, per consens unànime, respectuós i constructiu, es tracta de l'eix principal de l'acord adoptat per tots els grups, per tots els grups de la mancomunitat de la Ribera Alta del Xúquer, incloent el PP, Partit Popular, Socialista, Bloc, Esquerra Unida, Grup Mixt, d'esta entitat.
I encara que siga l'acord d'una comarca, de cap manera és un document insolidari, no se'l pot acusar d'això, ni és un document enfocat contra una altra comarca, ni és negatiu, ni va contra ningú, i inclou referències constructives de cara a la comarca del Vinalopó.

I per deixar encara més clar este sentit hem afegit al cos principal d'esta proposta ­que hem respectat­, li hem afegit tres punts específicament, especialment adreçats a combatre solidàriament els problemes hídrics de les comarques del sud d'Alacant i demanar esforços suplementaris per la resolució de la problemàtica hídrica en estes comarques.

Es tracta, doncs, de mesures en positiu per solucionar problemes.
No van en contra de ningú ni pretenen usar-se per a atacar a ningú, com per desgràcia hem escoltat en altres moments.
Té una introducció que no vaig a llegir, però que destaque els quatre o cinc elements bàsics, entre ells el reconeixement que des de fa anys s'ha estat fent una gestió de la conca hidrològica del Xúquer insostenible, des del punt de vista ecològic, econòmic i social, i esta sobreexplotació ha portat a una reducció progressiva del cabal del riu.
I també esta gestió, mala gestió d'esta conca, ha portat a la progressiva degradació de la qualitat de les seues aigües, com a conseqüència precisament d'una insuficient depuració d'aigües residuals que s'aboquen al seu llit, que ací es parla molt, però el fet és que ahí estan eixes aigües abocant-se sense depurar correctament a este riu degradant.

També es parla de la Directiva marc de l'aigua que contempla el Xúquer com una conca pilot i que això obliga a millorar la situació global del riu i recuperar la qualitat d'este ecosistema.

Finalment, es planteja que la modernització dels regadius tradicionals del Xúquer han de suposar també una millora en l'eficiència de la gestió dels recursos de la conca.
I que l'ús de les aigües subterrànies de la Plana de València o del Caroig per a les transferències del Xúquer-Vinalopó, açò sí que seria inadmissible perquè es tractaria d'estendre una sobreexplotació a una àrea molt major de manera absolutament injustificable.

I acabem les consideracions dient que entenem que cal evitar conflictes entre comarques valencianes donat que hi ha possibilitats i instruments per a establir alternatives i garanties per l'agricultura familiar del Vinalopó, màxim quan ja està previst que la resta d'usuaris del Vinalopó, Alacantí i Marina Baixa serà abastit mitjançant altres procediments.
Entre les distintes alternatives, es troba la plantejada pels regants, pels regants de l'assut de la Marquesa, que hauria de ser considerada en el marc de la pròxima revisió del Pla de conca.

Les propostes ja específiques diuen: exigir a les diferents administracions públiques que busquen alternatives a la situació actual de manera que quede garantit el compliment de les consideracions que s'han fet abans; exigir que no es realitze cap transferència de cabals del Xúquer fins que estiga totalment finalitzada la modernització dels regadius de la seua ribera i es constate en el marc de la revisió del Pla de conca l'existència de sobrants, una vegada garantit el bon estat ecològic del riu i l'Albufera amb els seus corresponents cabals ambientals i satisfetes les demandes dels regs tradicionals de la Ribera del Xúquer; sol·licitar l'execució urgent de les infrastructures de depuració de les aigües residuals, tant d'origen urbà com industrial, que s'aboquen als llits del Xúquer, però també del Vinalopó; sol·licitar l'aprovació d'un pla de recuperació integral del riu Xúquer i Vinalopó i de les seues conques que comporten sanejament i millora de la conca del Xúquer en tots els seus components, del Xúquer i del Vinalopó; exigir que es detinga la sobreexplotació abusiva dels aqüífers de la Manxa oriental i Villena, així com la preservació dels aqüífers de la Plana de València i el Caroig.

Potser no hem tractat prou hui que el pacte Zaplana-Bono, que es va signar i que va cedir, d'una manera creem que injustificada i insostenible, enormes cabals d'aigua per a la Manxa, ha suposat una de les principals causes de la disminució dels recursos hídrics del Xúquer.
Eixa és una responsabilitat que tots els valencians hem d'exigir als responsables: establir amb caràcter d'urgència mesures per a combatre el dèficit hídric en les comarques del Vinalopó, Alacantí i Marina Baixa, basades en l'increment i la millora de la depuració i reutilització de les aigües; la millora de l'eficiència i la reducció de les pèrdues en la distribució i gestió de l'aigua; la lluita contra la contaminació dels aqüífers i altres mesures d'estalvi i eficiència ecològica; declarar prioritàries les demandes hídriques corresponents a la satisfacció de les necessitats bàsiques de la població i l'agricultura tradicional valenciana davant qualsevol altre ús, especialment en relació a noves demandes urbanístiques i els usos sumptuaris associats: noves urbanitzacions, camps de golf, etcètera.

Proclamem que les mesures a establir s'han de fonamentar amb les dades científicotècniques més recents apuntades per les institucions universitàries i altres entitats de caràcter científic competents en la matèria.
En qualsevol cas, el diàleg, la més ampla participació ciutadana i el consens han de ser la base de les mesures a establir.

I, finalment, considerem que la instal·lació puntual d'algunes plantes dessalinitzadores en el litoral d'Alacant pot contribuir a disminuir la pressió sobre els aqüífers sobreexplotats del Vinalopó i ajudar a resoldre els problemes de l'aigua de les comarques d'Alacant, sempre que les dessaladores es facen amb el màxim respecte ambiental i es destinen a demandes urbanes bàsiques.

En relació a este últim punt, vull aclarir la nostra posició respecte a les dessaladores.
Ací s'han gastat també novament de manera partidista; sembla que quan el PP les proposa són bones i si les proposa un altre són roïnes.
I açò és incoherent i insostenible.
Nosaltres creem que basar-ho excessivament, la solució del problema hídric de les dessaladores, seria un error.
Altra cosa és un plantejament puntual per a casos específics d'usos urbans prioritaris.
Únicament en eixos casos i sempre quan es garantisquen els mínims impactes ambientals que poden establir-se en mesures adequades.

Esta és, doncs, en essència el contingut de la resolució.
No sé si me'n passe del temps o no, però esta es la resolució.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, para el turno en contra, el señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

Bo, senyor Arnal, la seua postura no ens estranya, no ens estranya.
Vostés són coherents, vostés sempre han estat en contra del progrés de la Comunitat Valenciana, i com estan en contra del progrés de la Comunitat Valenciana estan en contra de les autopistes, estan en contra de l'Ave, estan en contra dels transvasaments d'aigües.
O siga, què vaig a reprotxar-li, si vostés es presenten davant la societat valenciana en les campanyes electorals dient això?
No puc reprotxar-los res.
Vostés són coherents amb el que han fet sempre.
I estan en el seu dret.
I és una postura que no compartisc en absolut, però que no tinc dret a reprotxar-li.
És el seu dret.
Aixina els va electoralment, aixina els va.
.
.
Però, bo, què anem a fer!
Ara, això sí, vull contestar-li puntualment algunes de les qüestions que vosté planteja en la seua proposta de resolució.

Que estan en contra de l'ús eficient i integral de l'aigua.
Clar que sí, perquè és inadmissible un ús racional i planificat de les auies subterrànies de la Plana de València, del Caroig, no per a transferir-les al Vinalopó com diu amb tota demagògia, sinó per a integrar-les en un esforç d'ús integral de tots els recursos per a afavorir les necessitats de l'aigua de la conca.
Però perquè vagen al Vinalopó no?
Bé, és una postura que no comprenc, però està vosté en el seu dret de mantindre-la.
Em pareix absurda.
La seua única política és no tocar els recursos i que no es facen millores, que no es genere riquesa, que no hi haja una oferta laboral millor cada volta?
Bo, és la seua responsabilitat.
Explique-s'ho a la societat.

Com tots els que són enemics del Xúquer-Vinalopó, també Esquerra Unida se suma a l'alternativa de l'assut de la Marquesa.
No pot ser d'altra forma.
No pot ser d'altra forma.
Per això han votat conjuntament amb el Partit Socialista.
El que no saben, el que no saben, o sí que ho saben i per això ho han fet ­m'equivocava en el que anava a dir-li­, sí que ho saben i per això ho han fet.
Per això han votat conjuntament, perquè saben que és una fal·làcia el que estan dient.
Saben que això és inviable i que això és el final i la mort.
.
.
On estan els interlocutors?
Jo pense que és una desatenció però, bé, allà cadascú amb la seua consciència!
.

Dia, dia, dia que ho saben, que és una fal·làcia, que és una falsedat, que és inviable el que diuen i per això vostés que estan en contra dels transvasaments voten amb el Partit Socialista perquè saben que el transvasament Xúquer-Vinalopó el que pretenen és ofegar-lo, matar-lo i que no se faça.
Per això estan d'acord amb ells.

Diu: "No se pot admetre que no se realitzen transferències".
Al contrari, el que s'ha d'exigir és que s'execute el projecte el més prompte possible, i que s'efectuen les transferències quan siga possible.
Quan siga possible, què vol dir això?
Garantint sempre els drets dels usuaris del Xúquer, garantint sempre els drets dels usuaris de les riberes.
Eixa és la garantia que sempre el Partit Popular porta per davant.

Diu: "En el llit del Xúquer el principal problema de depuració.
.
.
, pendent la depuradora d'Alzira".
Efectivament, efectivament.
Ho he dit jo en l'anterior intervenció contestant-li a l'absent senyor Godoy.
Ho he dit, he dit que havia d'estar acabada en juliol perquè està en obres des del 2002 i el ministeri no l'acaba.
Però d'això no volen que parlem.
Això ho he dit i no ho volen escoltar.
Igual que tampoc diuen res, igual que tampoc diuen res de la de Monfort, la de Monfort, del Vinalopó Mitjà, que portem anys que l'alcalde socialista, el senyor Casildo, s'han de vore les dificultats que posava canviant el projecte, pegant-li la volta, van trobar unes ruïnes romanes.
Bé, per tant, la Generalitat, la Generalitat, la nostra Generalitat ha hagut d'expropiar el terreny perquè el Ministeri de Medi Ambient no tinga, no tinga ninguna excusa i l'execute ja d'una volta per a sempre.
Igual ocorre també amb la de l'Albufera sud.
Clar que s'han de dur endavant!
Però s'ha de dir: és el govern d'Espanya qui ha d'executar eixos projectes.

Les mesures que mencionen en la seua proposta no servixen per a solucionar més que una xiqueta fracció del dèficit i s'està fent.
Però, fixe's vosté, encara que se faça el transvasament Xúquer-Vinalopó en la forma que està prevista, encara tindrem un dèficit en el Vinalopó i en l'Alacantí de 160 hectòmetres cúbics d'auia a l'any, encara el tindrem, que eren els que anaven a absorbir-se mitjançant l'auia de l'Ebre, que el Partit Socialista ha derogat en contra dels interessos de la Comunitat Valenciana.

I ha dit vosté una cosa amb què estic d'acord.
Ha dit una cosa amb què estic d'acord, i és la de la Manxa.
Sí, sí, la de Castella-la Manxa, estic totalment d'acord.
És que, fixe's vosté, són 300 hectòmetres cúbics anuals per pous.
Són 80, 80 per a substituts de pous i 65 per nous regadius del decret Romero.
Això, com ho ha dit el senyor Bono, els socialistes valencians se callen, se callen.

O siga, que sí que hi ha auia, 300 hectòmetres, 80 hectòmetres, 65 hectòmetres i aquí, aquí el que volem és redistribuir recursos interns sense llevar-li l'auia ni els drets a ningú, generar un estalvi d'auia mitjançant la modernització dels regadius i redistribuir eixos cabals que s'estalvien, i resulta que el govern d'Espanya sí que intervé aquí i sí que mos ho para.
Quina casualitat!
Els ho para als mateixos que els ha derogat el transvasament de l'Ebre.
Perquè a mosatros mos ha derogat el transvasament de l'Ebre, però als catalans no els ha derogat el transvasament de l'Ebre.
Què passa, que som l'enemic a batre o que el govern del Partit Socialista és l'enemic públic número u de la Comunitat Valenciana?
Jo pense que esta segona afirmació és la que és procedent.

I per cert, hi ha una altra cosa que les seues senyories tampoc se plantegen.
El transvasament Xúquer-Vinalopó és una obra d'interés general de l'Estat.
I jo no puc entendre ni entendré mai com una empresa pública que depén del Ministeri de Medi Ambient, que és Aigües del Xúquer, pot paralitzar les obres d'un projecte que és d'interés general de l'Estat, i que el ministeri ho consentisca.
Eixes atribucions no les té Aigües del Xúquer.
Aigües del Xúquer, conforme diu l'articulat de la llei de creació, el seu objectiu social és precisament executar les obres del transvasament Xúquer-Vinalopó, la conducció de 67 quilòmetres, des de Cortes de Pallás fins a Villena, fins a tres quilòmetres abans de Villena, concretament.

Eixe és la comesa social d'eixa empresa.
No obstant això, se permeten paralitzar unes obres que són d'interés general de l'Estat i la senyora ministra, com això li ve *miel sobre hojuelas*, perquè tot el que siga paralitzar infraestructures en la Comunitat Valenciana els dóna molta satisfacció, i se callen, se callen.
Per tant, mire, mosatros no mos callen.

Mosatros, senyores i senyors diputats, recolzarem el govern de la Generalitat i el nostre president en totes les polítiques que estan portant endavant, però de forma molt especial, de forma molt especial posarem l'accent en la política hidràulica que tan encertadament s'està desenrotllant.
No renunciarem en ningun moment, no renunciarem al transvasament d'aigües de l'Ebre a la Comunitat Valenciana.
Perquè entenem que és un dret que tenim com a part de la conca de l'Ebre que som, perquè entenem que és una barbaritat que se pretenga aplicar una política alternativa de dessalació i se consentisca que l'auia dolça se sale en la desembocadura de l'Ebre després d'atendre les necessitats de regadius tradicionals i del delta de l'Ebre.
Això mos pareix una autèntica barbaritat.

Per tant, mosatros continuarem defensant.
.
.
I que mos quedem a soles?
Mire, mos quedem a soles amb més de 10 milions de votants en Espanya.
Fixe's vostés si estem a soles, fixe's vostés si estem a soles!
Mire, continuarem defensant eixe dret que tenim en la Comunitat Valenciana, perquè pensem que per ahí passa el nostre desenrotllament econòmic i social.
Continuarem defensant el transvasament de sobrants del Xúquer al Vinalopó, sobrants, senyories, del Xúquer al Vinalopó.
"Sobrants" vol dir que si hi ha sobrants se transvasa.
"Sobrants" vol dir que sempre estan garantits els drets dels usuaris actuals.
Continuarem defensant-ho per la presa de Cortes de Pallás que considerem.
.
.

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, vaya acabando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
­acabe ja, president­, la més adequada, la més eficaç i la més barata.
I continuarem defensant el compliment de la Llei del transvasament Tajo-Segura, eixe transvasament Tajo-Segura que la ministra ja li ha posat data de caducitat, però que ni el president Camps, ni el Consell, ni el Grup Parlamentari Popular anem a consentir que una volta més se mos perjudique de forma tan greu en tema de política hidràulica com el govern socialista d'Espanya, amb el consentiment i l'aquiescència del senyor secretari general del Partit Socialista, senyor Joan Ignasi Pla, estan fent.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Lamentablement, el senyor Maluenda se sent molt més còmode en la dialèctica de la crispació, de la discussió, i això del diàleg, el consens i el repòs no se li dóna tan bé.
I, a més, s'inventa les coses i posa en boca dels altres el que jo no he dit.
Jo, per descomptat, no he parlat d'oposició al progrés, ni oposició a les millores, ni oposició a l'ocupació.
Això ho diu vosté, i vosté sabrà per què ho diu.

Com que no és este l'objecte d'este debat, ho guarde per a un altre debat en què parlem d'estos temes.
I qual parlem d'ocupació, de progrés, ja parlarem d'estos temes.
Però, per favor, no s'invente vosté les discussions i no pose en boca dels altres el que no s'ha dit.

I siga un poquet més perspicaç quan descriu el que passa, perquè vosté ara ha vist que quan hem votat les propostes del Psoe hem discriminat.
I a unes hem votat que sí, a altres que no, en altres mos hem abstingut.
Hem sabut discriminar i afinar i, bé, pareix ser que vosté no s'ha enterat d'eixe episodi.

Bé, sí que vullguera acabar d'aclarir unes coses.
Per suposat que nosaltres reconeixem que el canvi de traçat que defensa el Psoe és millor que l'opció que defensa el PP, i té menys impactes socials i ambientals.
Això ho reconeixem perquè estem convençuts que és així.
Però seguim considerant que el transvasament no és l'única ni la millor opció.
I continuem pensant que és l'opció més cara, més impactant, més conflictiva i la més insegura.
I que, per descomptat, la política de gestió hídrica cal centrar-la i cal basar-la en un altre tipus de mesures, de gestió racional i sostenible de l'aigua.

I recordar-los una volta més que una cosa és fer la conducció, que això se pot fer, tardaran més o tardaran menys, i altra cosa és que la conducció porte aigua.
I això és més conflictiu.
I que porte aigua tots els anys.
I si no en porta un any o en porta molta menys de la que s'esperava, que és el més segur, està garantit el conflicte, serà una font de conflictes, d'enfrontaments entre comarques, i vostés l'hauran aventat eixe conflicte, any rere any.
Ja vorem el que passarà però és ben previsible.

I, a més, fer un transvasament perquè al final no porte aigua o no porte la que deuria tindre o en les condicions que deuria serà un greu malbaratament de recursos econòmics a posar en la responsabilitat de qui siga.
I els diners d'eixe transvasament, nosaltres sí que pensem que els volem per a coses més urgents, per a eixes veritables mesures de gestió hídrica sostenible, que hui per a hui estan pendents i vostés reconeixen que perquè un no les paga, perquè no les paga l'altre, perquè un no les fa, la qüestió és que estan per fer.
No les vaig a enumerar totes però recorde, per exemple, que tenim 20 emissaris submarins amollant a la mar contínuament cada any quasi 150 hectòmetres cúbics a l'any.
Tenim una xarxa de distribució urbana que té pèrdues al voltant del 40%.
Tenim quasi 130 municipis costaners amb els seus aqüífers contaminats per nitrats o salinitzats.
Tenim nivells baixos encara de depuració i sobretot de recuperació d'aigües depurades.
Tot això està pendent i per a això sí que fan falta diners, diners que pareix ser que no se troben perquè se gasten per a fer un altre tipus d'obres, i pensem que és un error.

En fi, el PP es manté en un posicionament inamovible, i això no és coherència, això és obcecació.
I, a més, el PP ha donat mostres d'incoherència i de contradiccions precisament en temes hídrics.
I de canvis de posició, no com ha fet el Psoe, que pensem que és un canvi en base a un canvi de posicionament respecte a la cultura de l'aigua, o a acceptar dades disponibles, que respectem, sinó a un canvi merament polític, i és oportunista, però quan vostés estaven en l'oposició estaven en contra del transvasament de l'Ebre i després ho aproven a favor.
Canvien d'opinió per motius esta volta oportunistes i partidistes.
Estaria bo que canviaren d'opinió per bases més serioses, perquè rectificar, sens dubte, és de savis, però canviar segons ens interessa políticament, això és oportunisme.

I vull recordar al final que ací no s'han aportat dades que justifiquen l'existència dels 80 hectòmetres cúbics a transvasar, com prometia el PP.
I totes les dades disponibles ens diuen que no existixen, ni la quarta part, i no tots els anys.
I vostés no han aportat dades millors ni diferents que ho contraresten, ni han dit on estan.

 

**El senyor president:**

 

Vaya terminando, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

I acabe dient una sola cosa, si em permeten.
Vullguera recordar que ací estan presents en esta sala *(el senyor president colpeja amb la maceta)* convidats com, per exemple, el senyor Andrés Martínez, president de la Junta d'Usuaris del Vinalopó, i un empresari promotor de camp de golf que demostra ben clarament per a què se pensa utilitzar l'aigua prioritàriament.
Més clar.
.
.
Qui és el punta de llança que reclama esta aigua?
Està clar qui és, no?
El missatge és clar.

També està el president d'Asaja d'Alacant, que supose que tots tenen molt de dret a estar ací.
Però me sorprén que el senyor José Fortea, president dels regants de Sueca, no estiga en esta sala sinó fora.
O el representant de l'Usuj, dels regants de la Ribera, també està fora, i no estan ací, i me sorprén, ni el senyor Brusca, ni el senyor Aguado, que no sé si és que no han sigut convidats o no han pogut vindre però, per descomptat, me sorprén i no sé si n'hi haurà algun aclariment sobre esta estranya distribució de convidats.
Este biaix que s'ha presentat, que jo crec que demostra una cosa al final, que el PP selecciona molt bé amb qui vol consensuar, qui és el seu interlocutor, i els que són *non gratos*.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Arnal.
.
.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
doncs ja no són bons.
Eixe és el seu diàleg.
I perdó.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Y si quiere alguna explicación, se lo pregunta al presidente, que se la dará.

Señor Maluenda, tiene el uso de la palabra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Molt excel·lent senyor president.

Senyories, m'he quedat desconcertat d'escoltar-lo, senyor Arnal.
És la primera volta, la primera volta de la història d'estes Corts que un diputat trenca la cortesia parlamentària i se fica amb els invitats, se fica amb els invitats i tracta de desqualificar els invitats.

Mire, a ma casa, a ma casa qui vinga té la porta oberta, de bat a bat, i se l'atendrà amb educació.
Fins vosté, si ve, serà ben atés.
El que no m'explique és que vosté perga l'educació i perga els principis i perga la cortesia per a referir-se a persones que mos honren amb la seua presència.
Totes les que han vingut hui a visitar-nos, totes, sense exclusió, i totes al Grup Parlamentari Popular li mereixen el màxim respecte.

Mire, diu que jo pose coses en la seua boca que no ha dit, quan l'acuse que està en contra del progrés.
No, no, si no li ho pose en la seua boca, això és la deducció més lògica de les polítiques que vostés plantegen en la cambra.
És que és mentira que vosté està en contra de l'AVE?
És veritat!
És que és mentira que vosté està en contra de les autopistes?
És veritat!
És mentira que vosté està en contra dels transvasaments d'aigües?
També és veritat!
Això, senyor Arnal, no és anar en contra del progrés?
Jo crec que és anar en contra del progrés.
Per tant, no estic inculpant-lo de res que vosté no siga responsable d'això.
Per tant, jo crec que, que.
.
.
, que no, senyor Arnal, per les seues obres se'ls coneixerà.
I a vosté i al seu grup, els coneixem perquè són el "no" a tot, el "no" a tot.
Aixina els va electoralment.
És el que li he dit, i li ho torne i li ho torne a repetir.

Mire vosté, diu que recolza la proposta socialista del transvasament des de l'assut de la Marquesa, perquè és més.
.
.
Sí, que li pareix millor!
, perquè és més respectuosa amb el medi ambient.
Anem a vore, si tenim un traçat ara de 67,2 quilòmetres que ha passat les prèvies informacions públiques, que es van presentar quantitat d'al·legacions, moltes d'elles van ser assumides, s'ha fet un traçat de túnel de vint-i-tants quilòmetres amb un increment de pressupost enorme per a atendre eixe respecte al medi ambient, i estem parlant ara d'una proposta alternativa que són 155 quilòmetres, que va a 15 quilòmetres de la costa, que passa per urbanitzacions, que passa per paratges protegits.
.
.
En quin cap cap ­valga la redundància­ pensar que és menys agressiu eixe traçat per al medi ambient?
Pareix mentira que vosté se diga que és verd!

Jo crec que vosté.
.
.
No!
, ja li ho hem dit altres voltes!
Si vosté no vol una Comunitat Valenciana verda, vosté vol una Comunitat Valenciana seca, per això no és partidari de l'auia.
M'entén?
Per tant, senyor Arnal, si jo només.
.
.
A més, parla de crispació, si no és crispació, és vehemència!
, i la vehemència és un ¡signe de democràcia!
Sí, sí, la vehemència és un signe de democràcia.
Perquè si jo puc parlar en el to que estic parlant és perquè estem en democràcia, si no, no podria parlar.
Però aquí no hi ha ninguna acritud, vosté està en el seu dret de defensar el que crega convenient, allà vosté!
I jo estic en el meu dret de defensar les teories i les polítiques que tan encertadament el meu govern està duent endavant.

Amb quin problema?
El problema el tenim ací, en la banda que vosté està.
El problema està en els que aquí diuen que no hi ha auia per al Xúquer i tanmateix se callen quan estan fent un excés d'ús d'auia del Xúquer en Castilla-La Mancha.
¡Eixe és el problema!
I és el que he vullgut dir-li.
I per això li he dit que coincidia amb eixe plantejament que vosté ha fet, coincidia amb eixe plantejament de vosté.
Encara estem sofrint les conseqüència del ¡decret Romero!
, que jo recorde que vostés estaven en contra del decret Romero i mosatros estàvem en contra del decret Romero.

Per tant, jo no sé per què les seues senyories se posen tan nervioses, si estan consentint-ho, si són còmplices, i ho he dit abans i acabe tornant-ho a dir: ¡aquí hi ha un culpable!
i és el secretari general del Pspv, el senyor Pla, *(protestes)* que està consentint que en Madrid.
.
.

**El senyor president:**

Señor Maluenda, vaya usted acabando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, acabe, senyor president.

Dia que el culpable és el senyor Pla, *(veus)* que està consentint que el govern d'Espanya socialista haja agarrat la Comunitat Valenciana, haja entrat en la Comunitat Valenciana com un elefant en una *cacharreria* i estiga desmuntant tot el que estava acordat, tots els projectes que estaven en execució i que estaven consensuats i que eren garantia de progrés per a la nostra comunitat.
Eixa és la responsabilitat que tenen els que pertanyen al partit que governa Espanya, i jo he de centrar-me, amb el màxim respecte, en la figura del seu secretari general en la Comunitat Valenciana.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Vamos a someter a votación la propuesta de resolución número 34.
637.

¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
¿Votos a favor?
Pues, con 6 votos a favor, 34 abstenciones y 47 votos en contra, queda rechazada la propuesta de resolución.

Se levanta la sesión.

*(S'alça la sessió a les 15 hores i 20 minuts)*