Economia%775615.10.31%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 31 d'octubre de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Jorge Bellver Casaña.
Reunió número 20.

El senyor president:

Senyora secretaria, si té vosté a bé vore si tenim quòrum.

La senyora secretària:

Bon dia.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

N'hi ha quòrum, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Respecte a l'acta, n'hi ha alguna qüestió que vullguen plantejar?
Si no, la donarem per aprovada.

Informe de fiscalització del compte general de les entitats locals de la Comunitat Valenciana (RE número 70.
330)

El senyor president:

I passem ja.
.
.
, no obstant abans de mamprendre d'informe del síndic, dir-los que per acord dels grups parlamentaris les intervencions en este primer punt, en este segon punt, en l'informe de fiscalització, serà de cinc minuts per cada grup parlamentari.
En el cas del diputat no adscrit tindrà quatre minuts.
I la segona volta, la rèplica, serà de dos minuts, hem acordat.
D'acord?

Doncs, té vosté la paraula.
Quan vullga.
.
.
, no obstant, sí que conste que lamentar el retard que hem tingut en esta comissió.
Però, com saben, ha tingut a vore amb problemes d'agenda de les persones que havien de comparéixer.
Per tant, hui tenim ja per fi este informe de fiscalització del compte general que anem a poder discutir en comissió.

Quan vosté vullga i sense límit de temps té la paraula.

El senyor síndic major de Comptes:

Moltes gràcies.

Com abans comentàvem un poc fora de micro, és un informe que no té a la millor la rellevància ni quant a contingut ni quant a forma que té el compte general de La Generalitat.
I, clar, ací realment fem un estudi general de tots els comptes dels ajuntaments i, per tant, se veu una visió del global de tots els ajuntaments.
No tan particular com quan fem informe de fiscalització o de control intern directament de cada ajuntament, que és molt diferent.
Ahí entrem molt més al detall.

Clar, veig que en la presentació s'escapa un poc.
.
.
, la part dreta falta un poc.
No crec que això supose ningun problema, però, bé, potser que algun numeret o alguna lletra se'ns escape al final.

Bé, vaig a començar un poc centrant de què estem parlant.
A vore, el sector públic valencià té 671 entitats locals, 170 ens participats en el 2015.
Hi ha hagut una lleugera reducció en els últims anys.
Tot açò, bé, entre la crisi i la reestructuració del sector públic, hi ha hagut una xicoteta reducció però molt menuda.
No de municipis, evidentment, sinó més d'organismes autònoms i.
.
.

I, què és el que estem demanant als ajuntaments?
Quan parlem del compte general el que ells ens lliuren és.
.
.
Eixe compte general que inclou?
El de l'entitat, el dels organismes autònoms, el de les societats mercantils on tinguen íntegrament tot el capital participat per l'entitat local i les entitats públiques empresarials.
Açò és el que es demana dins del compte general.

A banda, n'hi ha una documentació complementària.
És a dir, també ens aporten els comptes de les societats mercantils participades majoritàriament, no íntegrament, però sí majoritàriament per l'entitat local.
I després, a partir de la Llei orgànica d'estabilitat pressupostària, tota esta resta d'entitats que no estan detallades anteriorment però formen part d'eixa visió del sector públic.

Vull fer ací un matís i és que en moltes ocasions.
.
.
, en moltes ocasions no, en algunes ocasions, n'hi ha algunes entitats locals que s'escapen a esta presentació dels comptes.
Perquè, per exemple, algun ens que està participat per moltes entitats locals en igualtat de condicions i, per tant, ninguna se sent que ella té la part majoritària i, per tant, ningú dóna comptes d'esta entitat.
Per a estos casos la plataforma ja va tenint en compte que ells directament presenten els seus comptes.
Però això, bé, hem d'acabar de refinar-ho perquè no s'escape ningú per ahí.

Clar, açò, un poc d'història.
Des de 1988 estem fent l'informe de la sindicatura sobre el compte general de les entitats locals.
En el 2003 va ser la primera vegada que se van tindre competències plenes per la sindicatura en la fiscalització dels ens locals.
I també, a partir d'eixe moment, començàrem a rebre els comptes.
.
.
, la remissió dels comptes va ser a través d'internet.
Clar, què va passar?
Durant alguns anys n'hi havia una rendició de comptes que arribava a la sindicatura per internet i, una altra, que arribava al tribunal de comptes, perquè també havien de rendir-li comptes.

Clar, ahí n'hi havia una duplicitat i això se va solucionar en el 2007 quan dissenyàrem un nou sistema de rendició de comptes que és per internet, és en un acte únic i servix al doble efecte, tant de la sindicatura com del tribunal de comptes.
De fet, la Sindicatura de Comptes valenciana va ser la primera en aplicar este nou sistema i això evita suprimir moltes duplicitats.

Simplement, per presentar, què se troba un ajuntament quan accedix a esta plataforma conjunta?
Primer, qui està acreditat se troba ací esta pantalla on s'identifica i puja tots els comptes que se demanen.
Si el mateix sistema detecta algun problema, crida, ix avís i, per tant, s'han de reparar eixes incidències que es creen en el mateix moment de presentar el comptes.

Però no només esta plataforma servix perquè els ajuntaments presenten els comptes; és que, a banda, eixa informació està disponible i jo convide a tots que tinguen l'interés de buscar ahí.
Dins de la mateixa web de rendición de cuentas.
es està el portal del ciutadà i ahí pot accedir qualsevol persona i consultar tant les entitats, els comptes.
.
.
I poden accedir perfectament a saber cada entitat quants organismes autònoms, si estan els comptes de tots, si en falta algun.
I directament entrar i vore tota la informació pressupostària de l'entitat.
Vull dir, jo anime que açò.
.
.
, se bussege allí.

Bé, quant a la presentació dels comptes, anem ja a entrar en el que és l'informe.
Hem de dir que 462 entitats locals van presentar els seus comptes en el termini preceptiu que és fins al 31 d'octubre.
Això representa un 69% tant de les entitats locals com de la població.
En el gràfic s'observa que hi ha una caiguda en l'últim any, en el 2015, que és que el estem ara tractant.
Açò es deu que va canviar la instrucció comptable i la plataforma va haver d'adaptar-se.
I els ajuntaments, sobretot els xicotets, tingueren també alguns problemes per a adaptar el seu software per a poder presentar-ho correctament.

Això va suposar que en el termini preceptiu hi haguera esta disminució, encara que poc a poc s'ha reparat perquè després.
.
.
, nosaltres realment treballem en tots els comptes que han arribat fins al 31 de desembre, no només en els que han complit la llei al peu de la lletra, sinó també donem dos mesos de marge.
I en estos dos mesos de marge entraren ja gran part dels que faltaven.

Com estava comentant, fixem fins al 31 de desembre i 86.
.
.
Fins al 31 de desembre encara 86 entitats locals no ho presentaren.
De les quals 48 eren municipis.
Bé, això s'ha d'insistir, no?
, que no presentar els comptes realment és un greu incompliment.
És una obligació essencial de qui gestiona els fons públics.
És qui realment mostra eixa transparència que s'ha fet amb els diners de tots.

Clar.
L'informe este va ser elaborat en el primer semestre del 2017, entre maig, juny.
I realment se va publicar al juliol.
Per tant, saben que fins al 30 d'abril 37 municipis més acabaren de presentar els comptes.
En el moment de redactar l'informe només n'hi havia 11 municipis que no havien presentat els comptes.

I ara, l'estudi el fem de tots els municipis que han presentat els comptes fins al 31 de desembre.
És a dir, no només els que han complit el termini legal de 30 d'octubre, sinó també eixos dos mesos de pròrroga que donem de cara a treballar els informes.

En general, hem vist un incompliment del que són els terminis relatius del cicle pressupostari.
Per exemple, el 38% no van aprovar el pressupost en el termini legal.
Després, 39 no va aprovar la liquidació, perdó, volia dir que 38% va aprovar el pressupost en el termini legal.
Només el 38%.
I el 39% no va aprovar la liquidació dins del pressupost en el termini legal.
És a dir, que complir-ho sols va ser un 61%.
El 14% no va aprovar el compte general en l'exercici del 2015 en el termini establert per la llei.
Per tant, veiem que en general n'hi ha un incompliment prou elevat del que són els terminis legals.

Si considerem totes les entitats que teníem, que són 575 que havien ret comptes a 31 de desembre, això ve a representar el 86% de les entitats.
D'estes, 494 són municipis i vénen a representar el 91% dels municipis i aproximadament el 92% de la població valenciana.
Per tant, al final estem treballant en més del 90% tant dels municipis com de la població.

I què obtenim de l'examen d'estos comptes?
Per un costat, observem que s'han reduït les incidències respecte als anys anteriors.
No només s'han reduït, perquè algú podria pensar: Â«Bé, si al finat han ret comptes menys entitats locals, és lògic que hi hagen menys incidències.
Â» No, malgrat.
.
.
, proporcionalment també.
No només ha sigut perquè n'hi haja menys entitats, sinó que damunt també s'han reduït les incidències.

I a 417 municipis la sindicatura els ha hagut de demanar que esmenaren o que justificaren algunes de les incidències que se presenten.
És a dir, n'hi ha.
.
.
Si una entitat no ha aprovat el pressupost a temps, això no és una cosa que es puga esmenar, simplement no s'ha aprovat a temps, val.
Però si n'hi ha incidències, a la millor, de comptes que no estan bé i, per tant, no quadren entre sí, n'hi ha incoherències, açò la sindicatura demana una explicació d'eixa incidència a què se deu perquè, o la justifiquen, o esmenen la incidència.

Principalment, on més incidències hem trobat ha sigut en els estats pressupostaris.
La més freqüent, la falta d'estimació del cobrament dubtós en el romanent de tresoreria.
És a dir, s'ha de tindre un criteri de prudència.
No podem fer com el conte de la lletera, no?
Fins que no tinguem tot clarament cobrat no podem comptar que tenim eixos diners i gastar-los abans de temps.
Nosaltres.
.
.
, esta estimació de cobrament dubtós en els romanents de tresoreria és una altra de les incidències que moltes vegades es dóna.

Una altra incidència, la segona més observada -en 51 entitats locals ho hem observat-, ha sigut la presentació del resultat pressupostari ajustat negatiu.
Vull dir, açò va en contra del principi d'estabilitat pressupostària, del dèficit zero que s'està demanant.

Per una altra part, la tercera incidència que més hem detectat -que l'hem trobat en 48 entitats- ha sigut romanent de tresoreria per despeses generals negatives.
És a dir, caixa en números rojos, per dir-ho ràpid.

I, d'altra banda, quan hem comprovat el balanç i el compte de resultats, el que hem vist és que una incidència prou freqüent és l'existència d'un fons de maniobra negatiu.
A què ens referim?
Quan l'actiu circulant és menor que el passiu circulant.
Això ens porta a un problema a curt termini de no poder fer front als problemes de passiu que arriben prompte perquè no tenim actiu suficient per a això.

Clar, també com una altra curiositat, hem vist que encara n'hi ha 25 entitats locals que continuen pendents de presentar algun dels seus comptes de l'exercici del període 2011-2014.
Havíem vist el cas del 2015 fins ara però, a banda, d'anys anteriors encara vegem que n'hi ha 25 que estan pendents de presentar els seus comptes.
I és important fer la consideració perquè, des de l'1 de gener de 2015, les entitats locals no poden cobrar les subvencions ni les ajudes si no presenten l'acreditació que han retut comptes a la sindicatura.
Per tant, això és una manera de pressionar.
Perquè sí que poden rebre les subvencions, el que no poden és cobrar-les, amb la qual cosa potser que hi hagen entitats locals que tinguen les subvencions parades esperant que reten comptes.

Quan a l'anàlisi global d'estos estats agregats, ja he comentat al principi que realment açò és una visió global del sector públic local.
Hem vist que el resultat pressupostari ajustat ha millorat, ha augmentat en un 27,6% en el cas dels municipis, un 17,9 en el conjunt d'entitats locals, per tant ha augmentat.
I el romanent de tresoreria per despeses generals també ha millorat: un 32,6% en el cas dels municipis, un 21% en el cas de les entitats locals en general.

No obstant això, recordem que havíem comentat que 48 municipis presentaren el romanent de tresoreria per despeses general negatiu.
Eixos 48 casos que abans havíem destacat com que eren estranys i que havien cridat l'atenció.
Però, en general, el romanent de tresoreria per a despeses havia millorat.

Per una altra banda, quant als deutes, bé, els deutes amb les entitats de crèdit a llarg termini s'han reduït en un 7,6% -si ens fixem en el cas dels municipis que representen la major part de les entitats locals, evidentment- i en el conjunt de les entitats locals s'ha reduït en un 9,6%.
I els deutes amb entitats de crèdit a curt termini s'han reduït en un 20,9% en el cas dels municipis, un 20,3 en el global d'entitats locals.

També, ja més com a curiositat estadística, l'endeutament mitjà per habitant és de 774 euros.
I el període mitjà de pagament a creditors comercials ha sigut de 27 dies, mentre que el de cobrament, període mitjà de cobrament de 68 dies.

Quines són les recomanacions després de tot este panorama?
Quines recomanacions fa la sindicatura en general en el global?
Per un costat, doncs, cal insistir en respectar estos terminis fixats per la normativa pressupostària.
Hem de tindre en compte que el pressupost és eixe instrument que servix per a planificar tota l'activitat de l'entitat local.
És d'alguna manera qui marca les intencions fins que s'arriba a la rendició de comptes final, que és realment el document que marca la transparència de tot el que s'ha fet.
Per tant, cal insistir en la importància de respectar tots els terminis.

També insistir que en el cas d'algunes entitats que no tinguen mitjans suficients, cas d'entitats locals menudes doncs, bé, se pot acudir als serveis d'assessoraments provincials o de La Generalitat, ahí sempre els poden donar assistència.

Hem d'insistir també que el ple de la corporació, hem de tindre en compte que és l'òrgan fiscalitzador de la gestió de l'entitat i que, per tant, animem que exigisquen que el compte general se presente i s'aprove abans de l'1 d'octubre, com s'ha de fer, ¡clar!
, sense perjudici que després hagen de retre comptes a la sindicatura abans del 31 d'octubre, que nosaltres ja insistirem en això.
Però ja dins de la mateixa entitat local el que cal és que el ple de la corporació demane i exigisca que el compte general estiga aprovat abans de l'1 d'octubre.

I, per altra banda, és important que abans de remetre els comptes a la sindicatura i al tribunal de comptes perquè -com abans he comentat- és una rendició simultània, el que cal és que eixos comptes siguen ben analitzats i que les incidències que se puguen detectar siguen corregides, solucionades i justificades, en cas que calga justificar.

Amb açò, també animem a les corporacions locals que no deixen per al 31 d'octubre retre els comptes i pujar-los a la plataforma perquè si n'hi ha algun problema ja se n'ixen de termini, i açò de vegades ha passat; en l'últim dia ells ho han intentat, haveren complit el termini si havera entrat però no entra el compte perquè n'hi ha alguna incidència, alguna cosa no han fet bé i es retarden dies.

Una altra cosa que també recomanem és potenciar el control intern.
Clar, la corporació el que ha de tindre en compte és que ja no s'ha d'esperar al control extern que nosaltres efectuem sinó que internament (algú tus) ells han d'insistir en garantir eixa fiabilitat de la comptabilitat, l'emissió de comptes, l'adequada protecció dels actius i del patrimoni, el compliment del principi de legalitat evidentment.

I, clar, encara que en este informe -com he dit-, és un informe general que no entrem a la millor en casos particulars, sí que en els informes que fem de fiscalització i de control intern de cada entitat doncs sí que insistim molt en les mesures que ha de prendre cada entitat local per a resoldre les seues debilitats en la gestió.

I, per últim, vullc destacar, insistir que cal estimar els drets de difícil cobrament tenint en compte el principi de prudència -el que abans he dit-, que no mos passe com en el cuento de la lechera, ¿val?
Especialment açò cal tindre-ho en compte de cara al càlcul de romanent de tresoreria per a despeses generals.

I, en general, açò ha sigut una visió del que és el conjunt de les corporacions locals i de quines són les incidències detectades i quines són les recomanacions de la sindicatura.

I a partir d'este moment, doncs, ja ho deixe en les seues mans amb les preguntes que vullguen fer.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora María Sabina Escrig Monzó)

La senyora vicepresidenta:

Bé, moltíssimes gràcies.

I comencem amb les intervencions dels grups.

Comencem amb el senyor De Miguel, quatre minuts.

El senyor De Miguel García:

Gracias.

Señor Cucarella, buenos días.

A ver, yo, brevemente, dos cuestiones que me gustaría plantearle.

Aparte de lo que suponen los incumplimientos que se detectan en esos informes y que son reincidentes durante los años (algú tus), ¿usted prevé que con las mejoras que se han introducido en la propia ley de la Sindicatura de Cuentas y esas medidas sancionadoras que ahora se recogen, usted prevé que se podrán mejorar para este ejercicio y los sucesivos, poco a poco, pues que cada vez sean menos hasta que se llegue al objetivo de cero entidades las que incumplan?
¿O considera que si ya tienen la propia sanción -digamos- de no poder percibir subvenciones por parte de La Generalitat, según la ley, pues si continuará esta dinámica?

Y, por otra parte, también, yo sé que nosotros aquí siempre pedimos esto, pues la sindicatura podría encargarse de hacer esto y lo otro, y siempre sobrecargando cuando (rient) no va aparejado de unos recursos suficientes, ¿no?
Pero ¿usted considera que a lo mejor se podría hacer por parte de la propia sindicatura pues incidir más, una especie de, más pedagogía?
Ya no digo asesoramiento porque las propias entidades tienen sus propios órganos, los tiene la diputación y pueden recurrir a La Generalitat, pero sí que si se podría plantear desde la sindicatura, que al final es quien fiscaliza y quien hace las propias recomendaciones después pero que parece muchas veces que son ignoradas por parte de las entidades pues, entonces, dar ese plus -digamos- de asistencia, de ayuda, sobre todo a lo mejor a municipios más pequeños, que no entiendo por qué no recurren a las diputaciones u a otros órganos.

Pero sí que -ya digo-, sé que la sindicatura tiene las funciones que tiene pero ya que -insisto- son quienes en última instancia detectan estas irregularidades pues que se pudiera incidir más durante el ejercicio por parte, no sé, de algún departamento a las entidades locales para hacerles ver que todos estos principios y recomendaciones, el principio de prudencia, el principio de cumplir con la ley, al fin y al cabo, cumplir con el déficit, son importantes y tienen repercusiones, su incumplimiento.

Y por ahora ya está.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Bé, moltíssimes gràcies, senyor De Miguel.

I, ara, passem al Grup Parlamentari de Ciutadans.

Senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Buenos días.

Gracias por la exposición.

También, remarcar un par de cuestiones.
(Veus)

La primera es -y como ya ha indicado usted en la exposición y en el informe aparece- que la sindicatura proporciona una visión global del sector público local de la Comunidad Valenciana, según la cuenta general rendida en el 2015.

Yo creo que, una vez leído el informe, nuestro grupo, además de lo que ha comentado, creo que estamos más que convencidos que la modificación que se ha aprobado en Les Corts en relación a la ley de la sindicatura pues -creo- se hacía más que necesaria llevar a cabo la misma, ya que vemos que los incumplimientos siguen produciéndose y una de las medidas (veus) que aparecen en esta modificación con las multas coercitivas puede ser que hagan que los municipios o las entidades puedan presentar las cuentas a tiempo, o en regla y forma.

Esperemos que no tengamos o que no tengan que llegar a esta situación pero creo que es la única forma de resolverlo año tras año, a no ser que sean achacables a otros motivos.
Pero sí que es verdad que el incumplimiento de los plazos -como ha señalado y como aparece en el informe relevante-, un 62% de las entidades locales no aprobaron su presupuesto dentro del plazo legal; un 39% no lo aprobaron en plazo, su liquidación; y un 15% no aprobaron en plazo la cuenta general.

Para nosotros ni es comprensible ni es asumible que al 31 de diciembre 95 entidades locales no hubiesen presentado la cuenta general de 2015, 48 -como ha nombrado usted- eran municipios, aparecen en el informe, si bien es cierto que hasta el 30 de abril, 37 entidades presentaron sus cuentas.

Me gustaría saber si, a fecha de hoy, esos once municipios ya han presentado las cuentas o estamos igual.

Remarcan como incumplimiento muy grave la falta de presentación de las cuentas, un incumplimiento grave de una obligación esencial de quien gestiona fondos públicos.
Con la aprobación de la modificación de la ley de la sindicatura, ¿qué le va a pasar a estas entidades si incumplen?
Para tenerlo claro y lo tengan claro ellas, ¿qué motivos son o piensa usted, al final, que son por parte de las entidades para que no lleguen a aprobar o presentar las cuentas?

En informe presenta y señala la necesidad del cumplimiento del ciclo presupuestario, potenciación del control interno, adopción de las medidas necesarias.
Bueno, no voy a detallar de lo que usted ya ha informado y aparece en el informe para que todo el mundo que quería lo pueda leer.

Tenía la pregunta, ¿cuál era el motivo de la reducción de 540 a 400?
(Algú tus) Estaba sorprendido (rient), yo también lo achacaba a lo mejor al cambio de las elecciones que se habían producido en el 2015 pero ya lo ha resuelto con lo que ha dicho.

Y sí que es verdad que es importante conocer qué ocurre con aquellas entidades que no cumplen con la presentación de las cuentas en la sindicatura.

Ha remarcado muy bien que el tema de la subvención y las ayudas del Consell las pueden recibir pero no las pueden cobrar.

Ha señalado que hay 25 entidades aún pendientes de presentar (algú tus) informes del 2011 al 2014.

Me gustaría saber si alguna de estas entidades tiene pendiente de cobro alguna subvención.
(Rient) Entonces -digamos-, para el ciudadano de a pie sería interesante conocerlo y la gestión que hace los que están al frente de la entidad.

Y también me gustaría remarcar un tema que a lo mejor aparece en el informe como hechos posteriores y es lo acontecido en el Ayuntamiento de Benaguasil, y me gustaría saber si realmente no es a través de un escrito que recibieron por parte del grupo municipal de Ciudadanos indicando la peculiaridad que existe con una sentencia, si hubieran podido ustedes tener conocimiento o no porque no aparecía en las cuentas.

Es gracias a, en este caso a un grupo municipal, el grupo municipal que yo represento que alerta de la situación, pero que también puede ser algún particular que tome esta iniciativa porque realmente es verdad que son dos millones de euros que parece ser que sí que estarán reflejados o solucionados en el 2016 pero que no estaban en el 2015.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

Ara, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, el senyor Almería, té vosté cinc minuts.
(Algú tus)

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia, senyor Cucarella, benvingut a esta casa que és la seua, gràcies per vindre, per aquest informe holístic, globalitzat, però que ens dóna una imatge global del sector públic dels sindicats locals i també ens deixa algunes incògnites.

Sense entrar en dades que vostés les ha reflectides molt bé en la seua presentació, el primer que ens causa un poc d'inquietud és que, malgrat la millora de les dades agregades del sector, sí que ens trobem amb alguns problemes en el sector, uns problemes que a més a més són recurrents i que ens aporten des del nostre punt de vista dos vies de reflexió: una, la que fa a la possibilitat que un sector concret, no molt gran però sí concret de les entitats locals tinguen greus problemes de gestió; i una altra és que al no poder per eixos problemes de gestió i les conseqüències que té en el no cobrament de subvencions de la Generalitat valenciana, doncs, això tinga un impacte en la qualitat i en la prestació de serveis públics.

Ahí la primera qüestió seria: ¿s'estudia la causalitat de les incidències i d'estes irregularitats?
¿Podem arribar a tindre, més o menys, una tipologia de les entitats locals que són les que tenen problemes de forma recurrent?
¿N'hi ha falta de consciència en els gestors?
¿És atribuïble a la falta de responsabilitat o el costum perquè, al final, si no passa res no n'hi ha -digam- un impacte o una possibilitat de sancionar aquestes actuacions, (inintel·ligible) .
.
.
en una irresponsabilitat?
¿Pot ser la falta de mitjans -que vosté ha apuntat també- i que pot ser en molts de casos puga ser la causalitat?

Clar, atés els últims canvis en la legislació i la possibilitat de sancionar, la pregunta és òbvia: en la seua opinió, ¿realment esta possibilitat de sancionar serà eficaç en la solució dels problemes?
Si no tenim en compte la causalitat de les incidències i irregularitats, la sanció, doncs, igual pot ser que no siga eficaç.
¿Quina és la seua opinió?

És a dir, al final, el que li volem demanar és opinió de totes les inquietuds que mos genera este informe.

Una altra cosa que va al fil de poder aïllar quina és la tipologia de les entitats locals que puguen ser les que tenen problemes recurrentment, ¿és possible un estudi individualitzat de l'evolució de les entitats que tenen problemes recurrentment, per a intentar personalitzar les solucions?

I, finalment, ¿va a poder la sindicatura tindre més capacitat d'actuació per a personalitzar eixes solucions?

No sé si són massa preguntes ja, ¿eh?
, però, en fi, això ajudaria i resoldria.

Felicitar, en fi, bé, el nostre grup volia felicitar l'actuació, la funció de la Sindicatura de Comptes, malgrat que és notori que hem sigut crítics però també considerem que és imprescindible esta institució per a un funcionament transparent i democràtic d'una administració moderna, com crec que està sent en estos moments.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Ara, per part del Grup Parlamentari Compromís, el senyor Juan.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia, síndic major.

Un plaer tindre'l ací de nou.

En primer lloc, voldria agrair-li la claredat del seu informe.
S'entén perfectament.
I després d'esta exposició, encara més.

Voldria sumar-me a dues peticions que han fet els grups previs al meu, Podem i Ciudadanos, que han parlat d'estos 48 municipis que no han.
.
.
, lliurat els comptes de la sindicatura.

Trobe que, amb la nova llei, sí que hem posat mecanismes des de Les Corts perquè açò no passe.
Però també, igual que ha comentat el company Almería, seria interessant conéixer quina és la tipologia d'estos municipis: si són grans, si són menuts, si tenen pocs funcionaris, si no en tenen, si estan en una situació que no tenen interventor, o secretari-interventor.
.
.
Això seria interessant.

A més, i ha dit una cosa que em preocupa, i és que hi han ens del sector públic que no tenen una adscripció clara i que, per tant, no reten comptes.
¿Què podem fer al respecte?
Perquè, al cap i a la fi, encara que no tinguen una adscripció clara, sí que tenen.
.
.
, sí que gestionen -perdó- béns públics.
Aleshores, segons la seua opinió, ¿què és podria fer ahí?

A continuació, ha parlat que hi ha un seguit de municipis que no varen aprovar el pressupost en el període legalment establert.
Estem parlant de l'any 2015, que era un any electoral, amb totes les conseqüències que això té, inestabilitat política també.
I jo voldria avançar-me a l'any 2016, i és preguntar-li si tenen alguna informació de què ha passat respecte a l'aprovació dels pressupostos de les entitats locals, però de l'any 2016.

Una altra pregunta és la referida a aquella que ha comentat que.
.
.
, magnituds econòmiques que han anat millorant, com els romanents de tresoreria, el deute va disminuint, el període mitjà de pagament també va millorant.
.
.
¿Vosté creu que és conseqüència de la llei d'estabilitat pressupostària?
¿O és conseqüència que els governants de les entitats locals tenen una major sensibilització de cara a gestionar bé les hisendes locals?

I ja, per últim, una última pregunta, ha comentat que és molt convenient establir criteris de prudència financera.
I ha parlat que, de cara.
.
.
, el càlcul del romanent de tresoreria per a despeses generals, s'ha de ser prudent a l'hora de tindre en compte el càlcul del pendent de cobrament.

Clar, esta és una qüestió més tècnica que política, perquè, al cap i a la fi, qui fa l'informe és la intervenció municipal, i després la liquidació és aprovada bé per l'alcaldia o per la regidoria delegada, que també és una competència que es pot delegar, però és una qüestió tècnica.

Aleshores, la pregunta és: ¿quins mecanismes té la sindicatura per a demanar a la intervenció municipal més prudència financera?

I per la meua part és tot.

Senyora presidenta, moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, diputat.

I ara, per part del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Muñoz.
Té vosté cinc minuts.

El senyor Muñoz Lladró:

Gràcies, senyora presidenta.
.
.
, vicepresidenta.

Gracias, señor síndic major, por venir a esta comisión.

Yo únicamente le quería hacer dos preguntas.
Bueno, ha estructurado su discurso -parece- como en tres partes: la presentación de las cuentas, el examen y las recomendaciones.

Respecto a la presentación de las cuentas, creo que, más o menos, se ha referido mi compañero de Compromís, los incumplimientos de la aprobación de los presupuestos en el plazo legal no sé si ustedes han detectado si es fundamentalmente por una causa de dejación de funciones o en ocasiones por la dificultad de llegar a acuerdos en el seno del pleno municipal.

Entiendo que se debe fundamentalmente a esta segunda cuestión, porque es verdad que estamos viendo todos los días en los medios de comunicación que en ocasiones los presupuestos de las corporaciones municipales, cuando existe más de un partido en el gobierno, pues evidentemente todo esto genera una serie de tensiones, que son normales, pero que dificulta la aprobación de estos presupuestos municipales, y a lo mejor -y eso es lo que le quería preguntar- si han detectado si esta es una de las causas por las que en ocasiones hay incumplimiento respecto a la aprobación del presupuesto en el plazo legal.

Respecto a las 25 entidades que tienen pendientes cuentas, entiendo que serán entidades muy pequeñas.
No.
.
.
, vamos, que, como dicen en auditoría, no es material esto, ¿no?
Entiendo que no es una cuestión que nos deba preocupar especialmente.
Aun así, creo que sí que sería importante hablar de ello.

Pero lo que me interesa especialmente es, respecto al examen de las cuentas, usted, cuando hablaba de mejorar el resultado presupuestario, entiendo que es que las corporaciones municipales tienen superávit, que tienen resultados positivos.

Asimismo, hablaba de que tiene una mejora de remanente de tesorería, lo cual es muy positivo, porque esto también permite -lo hablábamos antes- que el plazo de pago a proveedores sea menor, y esto mejora la economía.
.
.
, normalmente la local, que son los más beneficiados de que los ayuntamientos vayan bien.
Se están reduciendo las deudas a largo plazo al 7,6% y hay una reducción de las deudas a corto del 20,9%.

Entonces, mi pregunta es: teniendo en cuenta estos datos positivos, no sé si usted, su opinión como síndic major, me podría explicar o podría darnos su opinión respecto a la cuestión de por qué se sigue por parte del gobierno central poniendo ese cinturón a los ayuntamientos.

Estamos viendo que.
.
.
, -pero esto ya es una cuestión más política- estamos viendo cómo el cumplimiento de los objetivos de déficit con Bruselas tiene mucho que ver con que los ayuntamientos tengan un superávit.
De hecho, esto lo que permite es reducir el déficit de otro tipo de administraciones, fundamentalmente de la administración del estado y de las comunidades autónomas.

No vamos a hablar de infrafinanciación.
Yo sé que a usted le gustaría hablar de esto, pero creo que no es el día para hablar de esta cuestión.
Pero mi pregunta va en eso: ¿cree usted que debería haber un mayor margen de gasto de las administraciones locales?
¿O por lo menos que se relaje un poco las restricciones que se impusieron en su momento, que también de alguna manera parecía que buscara culpabilizar a los ayuntamientos de ese, digamos, desgobierno que parecía que había y ese gasto excesivo en situaciones.
.
.
, o en gastos superfluos?

Pero lo que sí que nos está demostrando un poco, y yo creo que los datos que hoy nos viene a mostrar, o los informes que nos viene a explicar, es que los ayuntamientos están funcionando bien.
Y lo que no se puede, entiendo, a la opinión del Grupo Parlamentario Socialista, es que los ayuntamientos sean el patito feo, el que paga los platos rotos y, de alguna manera, el que está sacándole las cuentas globales como estado, respecto a los objetivos de déficit de la Unión Europea, al ministro de hacienda, Cristóbal Montoro.

Entonces, mi pregunta iría por ahí: ¿usted cree que debería haber un mayor margen de maniobra -voy a decirlo así- por parte de los ayuntamientos para que se relajen estas restricciones que se impusieron en su momento y que podrían tener sus motivaciones, pero que, en cualquier caso, parece que la economía ha cambiado, la situación económica es distinta y las cifras así lo demuestran?

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, diputat.

I ara, pel Grup Parlamentari Popular, senyor Ibáñez, té vosté cinc minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidenta.

Muy buenos días, síndic major.

Bien, la verdad es que, estando detenidamente escuchando la intervención que usted ha tenido y cotejando con el informe que está publicado, hay algunas cosas que me gustaría comentarle, porque es verdad que usted ha hecho una interpretación muy generalista de los datos, y el informe va un poco más al detalle en algunas cuestiones, que creo que no dejan de escaparse.

Primero, vaya por delante que creo que en muchísimas ocasiones se demoniza a los ayuntamientos, y los ayuntamientos creo que por regla general son administraciones bastante cumplidoras y bastante estrictas en su forma de gestionar.
Dicho esto, pues como en todo, hay excepciones y, en algunos casos, gloriosas excepciones.

No, estaba mirando, por ejemplo, porque su antecesor el señor Rafael Vicente.
.
.
, también tuvimos alguna vez alguna discusión sobre este tema.
Por ejemplo, el Ayuntamiento de Sueca, que es un clásico.
Es decir, el Ayuntamiento de Sueca era un clásico.
Lo hacíamos.
.
.
, entonces, se decía: Â«No, es que ustedes lo dicen porque estaba BaldovíÂ», y Baldoví no presentaba las cuentas, y cuando fue concejal de hacienda tampoco las presentaba.
.
.
, siendo alcalde ni concejal de hacienda.
Pero es que hoy sigue sin rendir cuentas el Ayuntamiento de Sueca, y ese es un clásico en la lista negra de ayuntamientos que no rinden cuentas.

Aquí se decía si las medidas coercitivas o sancionadoras, de alguna forma.
.
.
, van a mejorar esta situación.
La verdad es que la medida que afecta a los ayuntamientos ya estaba puesta de antes.
No es una medida de hoy; quiero decir, esa ya venía de antes.
La que hemos aprobado ahora no afecta a los ayuntamientos.

El hecho de que no tuvieran o que no pudieran obtener subvenciones era una cuestión que ya se aprobó, como usted bien sabe, en la última reforma que se hizo bajo el mandato del Partido Popular.

Pero bien, a mí sí que hay algunas cosas que me gustaría.
.
.
Primero, el hecho de que todavía parece ser que la rendición de cuentas no es algo que esté profundamente asimilado, no sé si por el temor a qué puede pasar en determinados ayuntamientos.
Se lo he dicho antes, por la reiteración en algunos que son unos clásicos en la lista negra.

Segundo, hemos visto en el informe que usted hace que hay cierto aumento de reparos de intervención municipal; en algunos casos, importantes.

En tercer lugar, el nivel general.
.
.
, las diputaciones de las que tanto se habla muchas veces vemos que son administraciones absolutamente ordenadas desde el punto de vista de la gestión y que no generan excesivos problemas.

Es verdad que en cuanto a la Diputación de Valencia, usted habla de 22 expedientes que se mandan al Tribunal de Cuentas por más de un millón de euros y habla de unos fraccionamientos con la misma empresa de impresión, mediante.
.
.
, mediante la apariencia de contratos menores, ¿no?
Pero bueno, eso tendrá.
.
.
-creo que es de fecha 8 de septiembre de 2015- eso ya tendrá su recorrido, imagino, dado que está enviado al Tribunal de Cuentas.

Pero sí que me gustaría que profundizara en algo, y es el hecho.
.
.
-y usted en el informe lo amplía en algunas cuestiones- el hecho de Xarxa Llibres.
Xarxa Llibres ha sido un serio problema desde el punto de vista jurídico-económico para muchos ayuntamientos.

Usted hace referencia, en concreto, a tres, a Gandía, Castellón y Torrevieja, cuyos reparos de intervención son demoledores.
Concretamente el de Castellón es terrible.
Estamos hablando de un reparo de un millón ochocientos y pico mil; el de Gandía creo que es de 1.
400.
000.
Es decir, esos expedientes que al final es la propia presidencia de la corporación quien lo salva.
.
.
, ¿esos expedientes han sido enviados ahora al Tribunal de Cuentas?
La primera pregunta que le hago es esa, porque creo que es importante saber.

Y después también me gustaría, en el Ayuntamiento de Castellón, referente al expediente de la nómina de diciembre de 2015, donde se generó un exceso del complemento específico que superaba el límite anual, ¿qué ha pasado con eso?
Es decir, evidentemente esa nómina se pagó, ¿pero eso se ha comunicado por parte de la sindicatura también al Tribunal de Cuentas o no?
Es decir, ¿hay abierto un expediente al Ayuntamiento de Castellón por este motivo?
¿Lo hay también por Xarxa Llibres, al igual que en Gandía y en Torrevieja, por los informes de intervención?

Creo que son situaciones que son importantes.
.
.
Además de cuantía, le estoy hablando en la suma, pues estarán superando los 4 millones de euros los tres ayuntamientos.
Por lo tanto, sí que me gustaría saber cuál ha sido el recorrido de esto.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Ibáñez.

I ara, síndic, el segon torn, sense temps.

El senyor síndic major de Comptes:

Intentaré respondre.
.
.
, com veig que en alguns casos algunes preguntes són coincidents.
.
.
N'hi ha una que afecta la nova llei, ¿no?
I, clar, diferents.
.
.
, per diferents vies han acabat preguntant com afectava la nova llei en açò de la capacitat sancionadora.

És cert que en el cas de les corporacions locals és possiblement on menys novetat suposa, perquè les corporacions locals ja tenien prèviament des de l'1 de gener de 2015.
.
.
, no podien cobrar les subvencions si no presenten el certificat com que han retut comptes.
Per tant, d'alguna manera ahí ja teníem certa capacitat de pressionar.

En les multes coercitives ara aprovades, és una altra.
Però justament jo crec que ací és on menys se va a notar, perquè realment ja estàvem apretant-los per l'altra via, realment les multes tenen més sentit a la millor en altres organismes on esta falta de rebre les subvencions no estava, i que fins ara simplement l'únic fet que tenia la sindicatura, quan dia que s'estava incomplint alguna cosa, era el traure'ls els colors de cara com a molt, ¿no?
, perquè quedava reflectit en l'informe i no servia per a res més.
Ara en aquestes multes sí que se pot exigir eixa col·laboració amb més contundència.

Per tant, en el cas de les corporacions locals no crec que este avanç de la capacitat sancionadora solucione molt el tema; un poc millorarà, però ja teníem, ja utilitzàvem altres ferramentes per això.

Quant a ser més pedagògics de cara a les corporacions locals, sí, evidentment, la sindicatura, jo això sóc el primer també que insistisc, hem de ser més pedagògics, primer en els informes hem de ser al màxim pedagògics perquè se'ns entenga bé des de fora, si fem un informe preciós, però no arribem a comunicar bé el que hem fet, doncs tampoc servix massa, no?
Hem de fer molt bé l'informe, i damunt comunicar-lo bé i que arribe a tot el món.

I de cara a fer pedagogia a les corporacions locals, això ja és més complicat, perquè nosaltres amb elles ens relacionem durant el temps que treballem i després una vegada redactat l'informe, és a dir, no és que després anem, ara vos explicarem açò com.
.
.
Durant eixe temps sí que totes les recomanacions se fan, s'efectuen, durant el temps del treball.
En este cas és diferent, perquè ací he comentat, ací treballem a partir de les dades que obtenim d'eixa plataforma on les corporacions locals han bolcat els seus comptes, però ara m'estic referint a altres informes que fem, tant el d'advertiments de secretaris i interventors, com als informes de control intern, com als de fiscalització de cada un dels ajuntaments.
Ahí sí que hi ha una comunicació i unes recomanacions contínues.
Per tant, ahí, en eixa pàgina es fa més pedagogia.
En esta, degut que, diguem-ne, que utilitzem un mitjà intermedi, com és la plataforma, no hi ha tant de contacte personal.
Però és l'únic cas, en les altres sí que n'hi ha molt més.

Després, respecte a la pregunta de què passa amb els onze ajuntaments que en la data de redacció de l'informe no havien presentat els comptes, sé que alguns d'ells els han retut posteriorment, no sé ara quants ne queden.
Sí que abans he comentat que del període anterior al 2015 n'hi havia 25 que encara estaven pendents, de 2011 a 2014.
En el 2015 estaven estos onze quan férem l'informe, que això ho tancàrem a 31 d'abril, però és possible que.
.
.
, a 30 d'abril, segur que hi ha alguns que ja han retut, no sé quants en queden ara.
Això, sincerament, no ho sé.

Quant a la informació, a la sindicatura ens arriba, ens arriba en prou ocasions informació addicional que envien tant grups polítics del mateix ajuntament, de l'oposició, com ciutadans que tenen constància d'algun fet i ho comuniquen a la sindicatura.
És cert que la via habitual (inintel·ligible) .
.
.
la sindicatura és a partir del ple municipal, no?
, per a demanar fiscalitzacions; però a l'hora d'aportar informació mosatros estem oberts que arribe per qualsevol via.
Sempre que arriba una informació, siga de grups polítics, siga de ciutadans, nosaltres la valorem i la reenviem als equips que treballen en eixos municipis; si estan treballant, i si no estan treballant ho tenim ahí a l'espera de quan entrem a fiscalitzar un municipi tindre pendent eixa informació que ens ha arribat.

No obstant això, encara que moltes vegades no la utilitzem directament per a un informe en particular, si veiem que la informació que ens ha arribat té un interés especial, en moltes ocasions eixa informació l'hem remés nosaltres directament al Tribunal de Comptes perquè anara avançant.
Això, mosatros no descartem mai ninguna informació, això segur.

Quant a ajuntaments que tenen problemes recurrents, en diverses intervencions ha aparegut.
És cert que hi ha ajuntament que repetixen les incidències any rere any.
I sobre la tipologia, és cert que no són els grans ajuntaments, això és cert, solen ser ajuntaments més xicotets.
I també cal tindre en compte moltes vegades que, per un costat, poden haver-hi problemes de cara a aprovar el pressupost, poden haver-hi problemes internament dels grups que formen el govern, que entre ells no se posen d'acord i això s'endarrerisca, l'acord, com apuntaven.
Però també en altres casos pot arribar fins i tot a haver-hi problemes de gestió en ajuntaments que són xicotets, no?
O, per exemple, no tindre els comptes aprovats ni retuts per culpa que hi ha algun problema, no directament de l'ajuntament en si que tenia molt d'interés, sinó, per exemple, que el secretari o l'interventor ha sigut el que està (inintel·ligible) .
.
.
els problemes.
I me ve al cap un ajuntament que ha tingut problemes durant molts anys i que l'actual ajuntament està volent-ho solucionar, com és el de Navajas, per exemple, i que els pobres diuen Â«no, però és que mosatros volem cobrar la subvenció, però no podem perquè, clar, el secretari ara ja ni està, l'interventorÂ».
.
.
Clar, ells, en el fons, no és un problema d'ells, és un problema que han heretat per uns problemes causats per la persona que en este cas havia d'haver acabat de muntar els comptes.
I això pot passar en ajuntaments xicotets, evidentment, que depenen més de certes persones.

Quant a fer un estudi personalitzat de cada municipi, bé, en este tipus d'informe no fem estudis personalitzats ni de seguiment cronològic al llarg del temps, de com un municipi.
.
.
, perquè realment són estadístiques i quadres més grans.
Això sí que se fa quan abordem un municipi en el seu informe de fiscalització directament, quan l'abordem ahí sí, tant si portem un control intern com si fem un informe de fiscalització més complet, de legalitat, clar, ahí sí que fem un seguiment més llarg.
Però en este tipus d'informes, encara que en alguns quadres que mostren quina és l'evolució, nosaltres no ens parem ahí a fer subinformes de cada ajuntament.

Se preguntava Jordi.
.
.
, preguntava en el cas de 2016 si sabíem com.
.
.
Bé, en 2016 encara s'està treballant, no tenim una informació de 2016 encara, la informació no la tenim i la treballarem durant l'any i este informe quan se presente.
.
.
, ara no tenim encara opinió sobre el 2016.

Quant a si la millora en el comportament de gestió dels ajuntaments és causat a la llei o pot ser també per una major consciència de gestió dels governants, jo crec que ahí hi ha un poc de tot.
A vore, la llei els ha obligat a complir, val?
És cert que durant un temps, degut a eixa bombolla immobiliària, eixe creixement econòmic elevat que va suposar molts ingressos per a les corporacions locals, eixe pressuposar que això seria per a tota la vida igual, un poc de falta de prudència, va fer que s'agarraren unes dinàmiques en molts ajuntaments que després va haver d'acotar-los molt.
Això jo crec que s'ha aconseguit i els ajuntaments tenen molt clar ja en què poden jugar i en què no.
I, per tant, sí que la llei d'alguna manera va marcar, va lligar molt, ha donat efectes.
Això també ha conscienciat els ajuntaments que no poden confondre el que són moviments conjunturals de l'economia amb el que és una tendència a llarg termini i, per tant, jo crec que a partir d'ara seran més prudents.

I quant al tema de la llei per connectar, crec que m'ho ha insinuat el senyor Muñoz, clar, és cert, és obvi que ara s'exigix a no tindre dèficit, i això jo no ho qüestione.
Però sí que és cert que dins de la llei no només se demana que no tinguen dèficit, sinó que no puguen créixer a determinats ritmes.
Clar, això és una cosa que possiblement en la situació que estem caldria tornar a estudiar.
Si hi ha corporacions locals que clarament mostren que tenen els comptes sanejats, que no presenten dèficit i que tenen possibilitat de créixer un poc més, bé, caldria permetre, i sobretot quan a la millor hi ha algunes polítiques sobretot.
.
.
, bé, passa en ajuntaments, en ajuntaments són polítiques molt per a la ciutadania, molt socials en molts casos.
Continuar limitant açò quan realment tenen potencial per a fer-ho, doncs se podria rellegir, no?
, i estudiar.
En això coincidisc en esta aportació.
Ara bé, això deixant clar que la política dèficit zero és una política interessant; això no només per ajuntaments, sinó en general.

Crec que ja ho he comentat.
En moltes ocasions nosaltres no sabem des de la sindicatura si els pressupostos no s'aproven a temps per problemes interns, de lluites polítiques, això no ho sabem, simplement sabem que no s'han complit a temps, no entrem en el detall.
Sí que suposem en moltes ocasions que pot ser per això.
I en altres, en el cas d'ajuntaments xicotets, moltes vegades també sabem que és també perquè no tenen tot el personal adequat per a fer-ho a temps.
Sí, això ho podem entendre, però no, no ho sabem en el fons.

Coincidisc en el comentari que no se deu demonitzar els ajuntaments.
Efectivament, no se deu demonitzar els ajuntaments.
I jo crec que els ajuntaments.
.
.
, és cert que pot ser que tinguen també més facilitat per ajustar-se el cinturó quan ha vingut la crisi; és de veres que s'havia desbordat, però han tingut més capacitat.
La llei els ha obligat i ells han tingut la capacitat, pel tipus de serveis que presten, cosa que a les comunitats autònomes ha sigut molt més difícil.
Però tampoc cal demonitzar-los, això és evident.

Quant als advertiments, els reparos que detectem, nosaltres, tot açò, tots els informes que fem en la sindicatura tots van al Tribunal de Comptes, tots.
Per tant, tot el que destaquem ahí ho llig el Tribunal de Comptes.
I quan damunt advertim que puga haver-hi responsabilitat comptable, no només el Tribunal de Comptes, sinó també la seua fiscalia.
No esperem que el Tribunal de Comptes ho derive a la fiscalia, nosaltres directament ho derivem.
Per tant, per ahí, ells seguixen treballant.
És cert que derivem moltíssimes coses i contínuament arriben cartes a la sindicatura dient que, bé, este expedient s'ha tancat i no s'ha apreciat el que nosaltres podíem arribar a insinuar; doncs bé, moltes vegades se mos queda una cara un poc de.
.
.
, Â«ai, nosaltres pensàvem que ahí hi havia més per a furgarÂ», per parlar d'una manera vulgar, Â«pensàvem que hi havia més a traure i al final el Tribunal de Comptes mos ha dit que noÂ».
Val, doncs ho acceptem i punt.
Però aixina comunicació, contínua.

I, per tant, tant els advertiments, que en este informe apareixen, però sobretot tenim un informe d'advertiments específic, molt complet, de tots els advertiments i, a més, és una pista molt bona per a la sindicatura.
En eixe informe d'advertiments, quins acords municipals s'han pres en contra de l'opinió de secretaris o dels interventors?
A nosaltres ens dóna molt bones pistes per després, quan fiscalitzem algun municipi, buscar; això és una pista que si algun municipi té molts acords contraris als advertiments, nosaltres posem la lupa directament en eixe municipi, perquè ja mos dóna una pista que alguna cosa s'està fent en contra de l'opinió dels experts del mateix ajuntament.
I evidentment això sempre, tots els informes van al Tribunal de Comptes.

En el cas de Xarxa Llibres en particular, bé, és cert que va ser un programa que va donar problemes perquè cada ajuntament va interpretar la manera de com esta partida, com estos diners s'imputaven al pressupost.
Clar, va haver-hi secretari o interventor que va ser més escrupolós, altres que donaren més mànega ampla d'això com se considerava.
Sí, possiblement hauria d'haver quedat clar des del primer moment quin era el criteri a seguir.
I no va ser així, i això va causar alguns problemes.
Tots estos advertiments que molt bé han destacat, eixos estan escrits i té constància el Tribunal de Comptes.

Jo crec que no sé si en general, perquè casos particulars.
.
.
, mateixa.
.
.
, el de Sueca, (inintel·ligible) .
.
.
particular, el cas de Sueca no sé el motiu, no puc saber el motiu de per què Sueca tots els anys incomplix, no ho sé.
La veritat és que reconec que no entre al detall de conéixer el motiu de cada ajuntament.

No sé si quedava alguna altra pregunta així en l'aire, perquè jo puc anar.
.
.
, algunes estaven connectades.
Si alguna se m'ha quedat no m'importa que me la torneu a repetir, eh?
, i si la sé, contestaré.

La senyora vicepresidenta:

Moltíssimes gràcies.

I ara, per al segon torn de rèplica, senyor De Miguel, té vosté la paraula.

El senyor De Miguel Martínez:

Únicamente agradecerle la intervención y animarle a seguir con la labor que están haciendo desde la sindicatura.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies.

Per part del senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Sí, de nuevo, agradecerle las aclaraciones.

Un tema que se me había quedado en el tintero era el punto a favor de las entidades locales en el período medio de pago a acreedores-proveedores, que ha sido de 27,2 días, como aparece en el informe de 2015, y donde debería tomar nota la administración autonómica, que incumple el plazo legal establecido.
Año tras año en el 2015 determinó en 76,6 días la administración autonómica comparada con lo que son las entidades locales que sí que cumplen el plazo legal establecido.

Aquí animo a, pese a la infrafinanciación que tenemos, a que se cumplan los periodos medios de pago en la administración autonómica, como hacen las entidades locales.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Pel Grup Parlamentari Podem, senyor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor Cucarella, només sobre tres qüestions que m'han cridat especialment l'atenció, demanar-li si té opinió al respecte o si van a estudiar res per desenrotllar estos temes.

Un és el problema en l'adscripció d'algunes entitats locals que diuen que no reten comptes per aquests motius.
Hem comprovat en altres àmbits, com puga ser el de Fira València, que ha estat vint anys preguntant-se si eren una entitat pública o privada i ningú havia (inintel·ligible) .
.
.
seriosament per a resoldre una qüestió que després ha afectat determinantment el seu funcionament i el desastre en la seua gestió.

També ha deixat caure que.
.
.
Bé, dubte de la capacitat que les multes coercitives puguen ser eficaces.
¿Pensa en alguna forma concreta o alguna cosa més avançada o més particular sobre este tema?

I, després, també m'ha paregut entendre que puguera haver una discrepància de criteris de la sindicatura amb els cossos d'habilitació nacional dels ajuntaments, pel que fa sobretot a l'estimació d'eixes partides de dubtós cobrament.
¿Té alguna cosa prevista per a homogeneïtzar estos criteris?

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, senyor Juan.

El senyor Juan i Huguet:

Sí.
Era una qüestió que li havia preguntat, però se li havia quedat pendent, però ara li l'ha tornat a preguntar el senyor Almería.
És sobre aquelles entitats del sector públic que no estan adscrites d'una manera clara, que què fem amb elles, que no reten comptes.

I, després, apuntar una cosa que volia comentar abans, però que no ho he fet.
I és que, clar, quan se reten els comptes estan en la plataforma de la sindicatura, però que seria interessant -és una idea que llance- que la ciutadania tinguera un fàcil accés als informes d'objecció -o de vegades ho diguem en castellà, de reparo- de la intervenció municipal que, òbviament, figuren en el compte general, però que la ciutadania ho té més complicat de trobar.

I ja, per últim, agrair-li l'assistència ací.

I, tenint en compte que vàrem aprovar una llei nova de la Sindicatura de Comptes en el Ple de Les Corts passat, en fi, esperem que esta llei els ajude en la seua tasca de fiscalització a tot el sector públic de La Generalitat.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies.

I, per part del Grup Parlamentari Socialista.
.
.
, res.

I, per part del grup parlamentari del Partit Popular, senyor Ibáñez, té dos minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Yo también brevemente, porque se había quedado una, porque se había quedado de la anterior.

Le he explicado lo de la nómina del mes de diciembre del Ayuntamiento de Castellón, en la que se paga con un exceso del específico, que rebasa el límite anual.
Es decir, ¿qué ha pasado con eso?
Es decir, usted hace constar aquí…

Y, tanto con eso como con el tema de Xarxa Llibres, lógicamente las dos cuestiones llevan reparos de intervención; reparos, además, de unas cantidades importantes, no es un reparo de una cantidad menor -le he dicho que el de Xarxa Llibres era de un millón ochocientas y el de la nómina del ayuntamiento, pues, se lo puede usted imaginar también que es bastante grande-.
Si de ahí se ha derivado un expediente de responsabilidad contable o no, es otra de las cuestiones que le quería preguntar, porque no lo sé.

Lógicamente, quien ha asumido la responsabilidad, en este caso, ha sido el propio presidente o presidenta de la corporación, con ese reparo en contra.
Si al final se ha pagado -que se pagó-, pues, lógicamente, está asumiendo una responsabilidad contable.
No sé si se ha abierto expediente, si nos lo puede informar o no, si se ha abierto expediente de responsabilidad contable por estos dos asuntos.

Y, en el tema de Xarxa Llibres, pues, en idéntico sentido en Gandía, en Torrevieja y…, bueno, y este de Castellón.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Doncs, ara, síndic, té vosté cinc minuts.

El senyor síndic major de Comptes:

Val.
Moltes gràcies.

A vore, quant als problemes per adscripció de les corporacions locals és cert que, independentment del canvi ara en la llei -que també ens ajudarà-, ja estàvem habilitant la manera perquè això no s'escapara.
Perquè és cert que.
.
.
¿Per què s'escapen estes?
, i no en són moltes, ¿eh?
Però, clar, són aquelles en què ningú és majoritari i, per tant, ningú se sent en l'obligació de presentar els comptes d'eixa entitat local perquè ell no té una posició majoritària; però a l'entitat local corresponent tampoc se li ha habilitat la plataforma i se li ha facilitat.
Per exemple, la federació de municipis i províncies, per exemple; clar, no és de ningú, ¿no?
Però açò nosaltres ja ho hem tingut en compte per a vore de quina manera en la plataforma ells també presentaran.

I ara, amb el canvi en la visió de què és el sector públic, que dóna la nova llei de la sindicatura, també ens permet tindre una visió un poc més ampla, no només aquells que estiguen participats majoritàriament, sinó en aquells en què hi haja cert domini públic.
Clar, això també servirà més per a acotar.

Però, no obstant això, ja havíem avançat prou.
I, possiblement, en l'actual exercici, estes coses ja no passaran quan l'any que ve ho estudiem, ¿val?
Això per eixa part.

En són poques, ¿eh?
Són poques les entitats locals que s'escapen.
Encara que, clar, algunes com, per exemple, Fira València, han estat molt de temps per ahí, sense saber on anava a parar.
Però això s'ha solucionat.

S'ha fet un comentari que si jo posava en dubte que les sancions foren eficaces.
No, no, jo no ho pose en dubte.
Jo considere.
.
.
, i, de fet, és una cosa que en la sindicatura sempre hem demanat.
I, possiblement, jo m'he expressat malament.
És clar, mosatros tinguem molt d'interés en tindre esta capacitat sancionadora, perquè és una manera de poder apretar més, que ara no teníem.

El que he dit és que, en el cas de les corporacions locals, justament, ja teníem un altre mitjà d'alguna manera coercitiu, que era que no anaven a cobrar la subvenció.
Era molt dur per a un ajuntament que els concediren una subvenció i que, després, els digueren: Â«Sí, la teniu concedida, però no la podeu cobrar fins que no mos presenteu el certificat com que heu retut comptes.
Â» Açò ja era una mesura.

Per tant, en este cas, en el cas de les corporacions locals, allò de les multes no crec que supose un gran canvi.
En altres entitats, sí; però, justament ací, jo crec.
.
.
, perquè la faena ja la féiem per l'altra via.

Quant a.
.
.
Clar, els criteris per a decidir el cobrament.
.
.
, el dubtós.
Clar, les partides de cobrament dubtós, ¿no?
Ahí a la sindicatura el que li crida l'atenció és que en molts casos observem que eixe criteri de prudència no s'està donant.
I, per tant, des del criteri de la sindicatura, n'hi haurien més partides a incloure dins de la consideració de dubtós cobrament que les que l'ajuntament està presentant.
Simplement.
.
.
Clar, això, criden l'atenció sobre això.

I, quant a facilitar la ciutadania, bé, la veritat és que això.
.
.
Clar, estaria molt bé que la ciutadania tinguera més facilitat d'accedir als informes d'advertiments dels interventors o a aquells informes que hagen fet els secretaris en contra.
Però això és una cosa que depén de les corporacions locals en si, de la transparència que vullguen tindre.

Nosaltres demanem eixa informació, la treballem i fem el nostre informe sobre advertiments.
Seria fantàstic, ¿no?
, que els ajuntaments esta transparència l'aplicaren fins el punt de tot açò, tots els advertiments no és perquè la sindicatura ho demane, sinó ells fer-los públics.
.
.
Sí, però això anime, sí, sí, jo anime els ajuntaments perquè ho facen, clar que sí; però no depén de nosaltres si ho fan o no fan.
Nosaltres sí que els ho exigim i ens ho aporten.

Quant al tema de la nòmina del mes de desembre de Castelló, doncs, el que sé és el que diu l'informe; destaquem el problema este.
¿Com ha evolucionat açò?
Doncs, ara de cap no sé dir-t'ho; però ho sabrem, perquè estem fiscalitzant Castelló.
Com estem fiscalitzant Castelló, tot això anirà eixint.

Nosaltres, la política que hem agarrat en la sindicatura és que els grans ajuntaments tinguen un seguiment continuat.
En el programa d'enguany estem fiscalitzant els quatre grans ajuntaments: les tres capitals de província i Elx també.
I no només els ajuntaments, sinó, damunt, si n'hi han empreses importants, mateixa el cas de l'EMT en València o de PIMESA en Elx, també estem.
.
.

Vull dir, la idea és que és evident que la sindicatura no pot entrar sempre a fons en tots els ajuntaments, ni en els grans tampoc, però tots els anys anar agarrant diferents apartats de cada ajuntament: contractació, subvencions.
.
.
Per tant, això acabarem sabent-ho.
El problema que puga haver en l'ajuntament de Castelló, en el seguiment que estem fent i en la fiscalització d'enguany, anirà apareguent.

Moltes gràcies per tot l'interés, que veig que n'hi ha interés i això a mi me satisfà.

La senyora vicepresidenta:

Bé, moltíssimes gràcies per la seva compareixença.

I ara pararem uns minuts, per a acomiadar el síndic.
I, després, continuarem en la comissió.

Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença de la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, senyora Elena Cebrián Calvo, per a explicar, com a presidenta del Consell d'Administració de VAERSA, la reformulació dels comptes anuals de VAERSA de l'exercici 2016, i també les raons que han dut a això i les conseqüències que pot tindre, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 65.
778)

La senyora vicepresidenta:

(Inoïble) … Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, per a explicar, com a presidenta del consell d'administració de VAERSA, la reformulació dels comptes anuals de VAERSA, de l'exercici 2016, i també les raons que han dut a això les conseqüències que pot tenir, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciutadans.

Consellera, benvinguda.
I ara pot començar.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Molt bé, moltes gràcies, bon dia.

Buenos días a todos y todas.

En primer lugar, quería agradecer al Grupo Ciudadanos que había hecho esta petición, también porque es importante poder explicar con todos los detalles que sean necesarios el objeto de la pregunta, la reformulación de las cuentas del 2016, de VAERSA, y aclarar algunas interpretaciones que se han hecho que han sido incorrectas.

Entonces, por eso, en ese sentido, agradecerles por darme la ocasión de estar aquí, una comisión en la que no suelo venir, suelo ir a las de agricultura y medio ambiente.
Pero bueno, aquí estoy para esta cuestión.

En primer lugar, lo que quisiera destacar, antes de entrar en materia, es que todo lo que estamos haciendo desde el Consejo de Administración de VAERSA y desde la gestión de la empresa se está haciendo con la máxima transparencia.
En la página web están todas las actas, todas las cuentas, están los listados de contratos, toda la información económica e institucional.

Una gran cantidad de información que nunca ha estado a disposición del público, y ahora está, y por eso mismo están las actas en las que se vio esta propuesta y estas decisiones del consejo de administración.
Y en ese sentido, insisto que en la medida en que sea necesario aclarar cualquiera de las cuestiones que se ven ahí, me tienen a su disposición.

Empezamos ya en concreto sobre la cuestión de la reformulación de las cuentas del ejercicio 2016.
En primer lugar, con respecto al procedimiento, como saben, esto se rige por el principio de prudencia valorativa, que está prevista en el artículo 38.
c del código de comercio, está previsto también en el marco conceptual del plan general contable, también recogido en boletines del Instituto de Contabilidad y Auditoría de Cuentas.

Y lo que dice, y leo literalmente, es que Â«conforme a este principio de prudencia valorativa, se deberán tener en cuenta todos los riesgos con origen en el ejercicio o en otro anteriorÂ».
Y con respecto a la reformulación, es cuando dice: Â«Excepcionalmente, si tales riesgos se conocieran entre la formulación y antes de la aprobación de las cuentas anuales y afectaran de forma muy significativa a la imagen fiel, las cuentas anuales deberán ser reformuladas.
Â»

Esto es lo que dice el código de comercio, y como les decía igualmente, el plan general de contabilidad y los boletines informativos.
Esto, en primer lugar, lo que nos indica es el momento en que se puede hacer una reformulación de cuentas, entre la formulación de las cuentas y antes del inicio y la aprobación de las cuentas anuales, cuando esos riesgos afectaran de forma muy significativa a la imagen fiel, y esto es lo que condiciona o define la excepcionalidad de una reformulación.

Sobre el momento, la formulación de las cuentas del 2016 se aprobó en consejo de administración del 14 de marzo.
La reformulación se aprobó el 3 de mayo.
Se envió toda la información a los auditores el 8 de mayo.
El informe de la auditoría fue emitido a fecha 30 de junio.
El informe de la Intervención General, 30 de agosto.
Y la elevación a propuesta de acuerdo del Consell, como accionistas, como junta de accionistas, el 4 de septiembre, y fue aprobado el 8 de septiembre.

Sobre las razones que explican la reformulación, hay que indicar en primer lugar que los resultados que daban las cuentas de la empresa en la primera formulación, daban un resultado positivo de 15.
368,69 de beneficio, antes de impuestos.
Lo que ocurría al aplicar el impuesto de beneficios, que ascendían a 89.
764,46, el resultado daba un resultado negativo de 74.
395,77.

¿Cómo se explicaba este resultado negativo?
Porque había gastos no deducibles, porque habían pasado cuatro años desde que se habían producido.
Por ejemplo y en particular, uno de los casos era la paga extra de 2012, que ascendía a 976.
000 euros y que ha debido imputarse en este ejercicio 2016, porque era un gasto que no estuvo provisto en su momento.

Es decir, cuando un gasto no está provisto y se tiene que realizar, ya saben el principio del devengo, que también rige a la contabilidad, ese gasto hay que apuntarlo.
Lo hemos tenido que ejecutar nosotros, pero además lo hemos tenido que provisionar con lo cual, eso, como era un gasto de hace más de cuatro años, no era deducible, y por eso ascendía el impuesto de beneficio de tal manera que hacía que el resultado fuera negativo.

Y todo esto ha pasado con otras partidas, es decir, que durante 2016 hemos estado saneando partidas que corresponden a años anteriores.
Hemos tenido que hacer dotaciones sobre ejercicios anteriores, lo que demuestra para empezar una falta de rigor de los anteriores gestores.
Esas dotaciones, por ejemplo, son la que les he comentado, de 976.
000 euros de la paga de 2012.

También hemos tenido que regularizar en 2016 580.
000 euros de modificaciones salariales de 2014, que tampoco estuvieron provisionadas en su momento.
También hemos tenido que provisionar dotaciones o corregir dotaciones en los vertederos de Aspe y Villena, que también era necesario regularizar, porque no estaban provistos en su momento.
Y eso significa que en total hemos subsanado en este ejercicio, en el ejercicio 2016, gastos por 3,8 millones de euros que no estuvieron provistos adecuadamente en su momento.

De todo ello, lo que se ve es la excepcionalidad, como señala la norma contable, que se refiere a tener en cuenta todos los riesgos con origen en el ejercicio o en ejercicios anteriores.
Es decir, hemos estado asumiendo los riesgos por la falta de rigor de años anteriores.
Y en efecto, son causas contables, como les he explicado, y en efecto, afectan a la imagen fiel de forma muy significativa.

Por eso, se utiliza esta previsión que da la norma contable, de una excepcionalidad en la reformulación de las cuentas.
También porque, como habíamos explicado, el tener una pérdida, aunque solo fuera de esos 74.
000 de resultado negativo, significaba, de acuerdo con la normativa estatal sobre las empresas públicas, no poder contratar a ningún personal.

Lo cual, en el caso de VAERSA y sobre todo con respecto a la gestión de las plantas de residuos, supone una situación muy problemática, porque es necesario reponer personal que ha cesado por diversas causas.

Una vez que hemos visto las razones de la excepcionalidad y el momento, les explico brevemente en qué consistió esa reformulación.
En primer lugar, la parte más importante de esta reformulación fue una revisión de la dotación para las labores de sellado y mantenimiento posclausura del vertedero de Villena.

El importe que había previsto inicialmente era dos millones y medio, 2.
534.
336,70, y el importe revisado lo ajustamos a 2.
304.
000 euros, a la vista de la experiencia que se tenía en otros consorcios y en otras instalaciones de gestión de residuos similares.
Todo ello soportado con un informe técnico de la Dirección General de Residuos, que justificaba ese ajuste en la dotación prevista.

Con ello, la anualidad que teníamos que dotar en 2016 pasó de 1.
430.
960,22 a 1.
200.
623,52 euros.
Esto se hizo mediante una minoración en la cuenta de amortización de 202.
742,36 euros, y con ello una minoración en la cuenta de provisiones.
Como les decía al principio, esto también debería haberse dotado en ejercicios anteriores desde la construcción de la planta, y lo hemos tenido que corregir ahora.

Por otra parte, dentro de la reformulación, había un ajuste menor que consistió en la activación de una factura de ejecución de trabajos por 14.
661,16 euros, sobre el inmovilizado, en el sentido de aumentar su valor y que erróneamente se había contabilizado como gasto en reparaciones.
Con todo ello, el resultado de las cuentas de 2016 arroja un resultado positivo, un beneficio de 143.
007,75 euros.

Todas estas cuestiones y todos los informes justificativos se enviaron, con toda la documentación que es preceptivo enviar, a los auditores.
Todo ello se explicó en una memoria específica, explicando esta reformulación, como lógicamente indica el plan general de contabilidad que debe hacerse.

De hecho, el informe de auditoría de las cuentas de 2016 de VAERSA no hace ninguna observación ni salvedad sobre esta reformulación.
Es decir, en otras palabras, se valida las cuentas de 2016 reformuladas.
Por eso, las cuentas disponen asimismo del informe de la Intervención General de La Generalitat y por eso también pudieron ser elevadas al Consell como junta de accionistas y aprobadas el pasado septiembre.

Con todo ello, aparte de las preguntas que quieran hacer ahora y más información que puedo proporcionarles, creemos que queda explicado y sobre todo quedaron explicadas a los auditores y a la Intervención General, las razones, la excepcionalidad de la reformulación y su validación.

Todo esto también creemos que es importante encajarlo en el enorme esfuerzo que estamos haciendo desde la actual dirección de la empresa y desde el consejo de administración, desde la conselleria también, en poner orden en las cuentas de la empresa, en la gestión en general de la empresa, y dotarla de una mayor transparencia y desde luego de buenas formas en la gestión.

Porque lo cierto es que hemos encontrado muchas o demasiadas anomalías y dejación en tareas básicas de gestión de etapas anteriores de VAERSA, como son importes sin cobrar por más de dos millones de euros de años anteriores que hemos recuperado entre 2015 y 2016.
Avales sin ejecutar desde el año 2000 que hemos recuperado -en total, 165.
000 euros en 2016-, o la falta de dotación del vertedero de Aspe, que asciende a más de un millón de euros, que también hemos tenido que asumir en 2016.

En total, como les decía, además esos 3,8 millones de euros de provisiones que no fueron hechas en su momento y que hemos tenido que imputar a la cuenta 2016.
Por no mencionar otras cuestiones que sabemos que pasaban en VAERSA, como los resultados del informe de control financiero especial que realizó la Intervención General con todo el asunto de las tarjetas black o la contratación de servicios de abogacía sin el preceptivo informe de la abogacía de La Generalitat.

Con todo ello, como les decía, estamos haciendo un gran esfuerzo para ordenar, para ir arreglando tantos problemas como nos encontramos a diario en VAERSA, en materia de recursos humanos, de contratación, procesos internos y externos.
Y lo que estamos haciendo, donde había discrecionalidad, estamos poniendo planificación, orden y sobre todo transparencia.
Así que con esta primera intervención, ya les dejo y quedo…

La senyora presidenta:

Muchas gracias, consellera.

Y ahora por el Grupo Ciudadanos, que ha sido el grupo que ha propuesto esta comparecencia, que ha pedido la comparecencia, señor Woodward, tiene usted ocho minutos.

El senyor Woodward Poch:

Muy buenos días.

Agradecerle la presencia en esta comisión.

Realmente a mí me daba igual dónde hubiera sido la comisión.
Ha venido aquí, a hacienda.
Pero bueno, vamos a ver si podemos, aparte de lo que ha explicado, terminar de entenderlo, porque pese a las explicaciones que nos ha expuesto aquí, para nuestro grupo le puedo asegurar que sigo con las mismas dudas.

No porque no estén realizando el trabajo que tienen que realizar, tras la herencia recibida en VAERSA, que la conocemos y entendemos que era un sinsentido.
Pero realmente todas las explicaciones que nos ha expuesto, la relación de los motivos para que se cambiaran las cuentas, pero realmente no creo que eran los motivos lo que usted está diciendo.

Porque si nos vamos al acta de la primera formulación de cuentas, aparece que todos los consejeros tenían diez días antes todas las cuentas, y no solamente lo que era un Power Point, que hablaremos después, sino el balance, las cuentas de pérdidas y ganancias, el listado de cambios de patrimonio, el patrimonio neto, los flujos de efectivo, de la memoria, el informe de gestión.

Y todas los problemas que había en las cuentas que usted ha detallado ya estaban reflejados como asumidos en las cuentas del 2016.
Es más, creo que ustedes entran en el nuevo Consell en el 2015 y tampoco entiendo por qué en el 2015 no llevaron a cabo los movimientos que llevaron a cabo en el 2016, en el reflejo de la primera formulación de cuentas.

Puedo entender que reformularan las cuentas por los motivos que ha expuesto ahora, pero esto ya estaba asumido en lo que eran las cuentas que se presentaban en el 2016 y la formulación y para aprobar.

Entonces, ya le digo, en el consejo los consejeros realizan las aclaraciones oportunas y se firman las cuentas, las primeras cuentas, y se aprueba… Para la aprobación de la junta se firma el acta de la reunión sin disconformidades.
Hasta aquí yo lo encuentro todo conforme y ya le digo que, si hubieran realizado las modificaciones que luego realizan del cambio de amortización, pues también lo puedo entender.

Pero convocan una junta el 3 de mayo y que el segundo punto es la reformulación de cuentas.
Yo, mire, ¿qué quiere que le diga?
Ni entiendo ni mi grupo compartimos por lo que conocemos en las actas y lo que ha comentado usted, ya que achacan la necesidad de reformular las cuentas en la proyección de un power point que se hizo en la sesión que era erróneo.
Erróneo, que tampoco era erróneo.
Yo creo que todos los consejeros tenían las cuentas y se detallaba exactamente cómo quedaban con esa pérdida al aplicar el impuesto de beneficios de las sociedades por las -digamos- actuaciones que no se habían tomado en su día en las cuentas anteriores.

Yo creo que, mire, es poco serio y alarmante lo que se ha producido en ese sentido.
El problema -ya le digo- es que ponemos en duda la labor de los consejeros, en este caso de VAERSA, ya que -le vuelvo a decir- tenían las cuentas para estudiarlas diez días antes, en el que estaban completamente reflejados todos los movimientos que ha dicho usted.
Ya le digo que incluso reflejarlo todo a un problema de Power Point para tener que modificar las cuentas, vamos…

¿Sabe los argumentos que utilizan ustedes en la comisión de investigación de Feria Valencia en relación a los miembros del comité ejecutivo y el patronato de Feria Valencia por su mala gestión?
La cabotà de sus miembros a las decisiones presentada.
Y esto es lo que parece que se ha hecho aquí en VAERSA.
Y se lo vuelvo a decir con todos los respetos y sabiendo la barbaridad de cuentas que heredaban de VAERSA.

Detallan los motivos que para nosotros son contradictorios e incongruentes con las actuaciones que se habían llevado a cabo en las cuentas ya del 2015 y del 2016.
En el 2015 todo esto ya se tenía que haber reflejado.
Que puede ser que por la carga de trabajo o intentando solucionar todos los problemas que tenían en las cuentas pues hubieran pasado desapercibidos en el 2015 cuando tenían que haber reflejado todos estos movimientos, lo podemos entender.
Pero es que, vamos, no comparto los motivos que dicen.

Y luego, también tras la publicación de las cuentas, en las segundas, cuando ya dicen los motivos que va a haber un informe que va a detallar lo que van a realizar, es verdad que el auditor no pone pegas a estos movimientos que hacen ustedes.
Pero sí que dejan en evidencia otros movimientos que se han realizado que dejan las cuentas con la realidad que deberían haberse vuelto a reformular con esas salvedades que indica el auditor en sus -digamos-…, en las salvedades de la memoria, en las cuentas.

Tienen un impacto en las salvedades que hacen bastante importantes.
La alta de inmovilizado por 1.
094.
000 euros, que son gastos que están…, o sea, un patrimonio inmovilizado sobrevalorado en un millón de euros.
Luego, también el tema de los deudores no afectarían, pero sí los terrenos municipales de Náquera pendientes de ceder a la Generalitat valenciana, ¿qué pasará si no se ceden?
¿En qué están valorados?
O el importe de 786.
000 euros de inmovilizado en curso de una planta de Benidorm que no se está amortizando y que, por la documentación que se le ha entregado a los auditores, pues, tampoco se sabe muy bien de la viabilidad de ese proyecto a fecha de hoy.

Luego, habla de transparencia y yo, la última acta que tengo es la modificación de las cuentas y se han producido otros movimientos en VAERSA que no aparecen en lo que es la cuenta de VAERSA Oberta, como es el cese y nombramiento del director.
Que sí que está reflejado con un movimiento el 14 de septiembre, pero no aparece y habla de una reunión del consejo de administración del 26 de julio de 2017 y no aparece esa acta por ningún lado en el portal.

Ya le digo que para nosotros entendemos que los movimientos que se han hecho más bien son debidos al problema de la contratación futura de VAERSA, pero que tenían que haberlas tenido en cuenta.
Porque los movimientos sí que estaban reflejados, lo sabían todos y entendemos que es un movimiento un poco extraño y que seguimos sin encontrar su razón.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

I ara el diputat De Miguel, té vosté quatre minuts.

El senyor De Miguel García:

Gracias.

Señora consellera, buenos días.

Bien, yo voy a ser breve porque, vamos a ver, el motivo de la comparecencia es el que es y entonces sería todo abundar en la intervención del portavoz de Ciudadanos.
Pero sí que es verdad que si usted justifica que esta reformulación era necesaria y está justificada -porque, en la legislación mercantil y en la legislación contable, en que hay que dar una imagen fiel de la situación de la empresa, porque hay unos riesgos que hacen necesaria esta reformulación- pues, continuando con lo que decía mi compañero en la parte final de su intervención, ¿por qué cuando se hace público el informe de la auditoría el auditor detecta una seria de cuestiones, detecta que está sobrevalorado el resultado de la sociedad porque se han incluido incorrectamente ciertas cuestiones, en concreto este millón y pico mil en el activo no corriente?

Entonces, ¿cuál es el motivo…?
Porque, si bien es cierto que no están… Ustedes…, no es una empresa cotizada, pues no tienen por qué dar explicaciones concretas de por qué no han hecho caso de las objeciones a las salvedades del auditor, ¿por qué -dado que el auditor señala que las cuentas tal y como se refleja en el informe no reflejan la situación real de la empresa y usted ha dicho que la reformula porque quieren dar una imagen fiel de la situación de la empresa- pues no se hace esa modificación de ese millón de euros?
¿De ese millón y pico mil euros?
Precisamente, porque como usted dice, precisamente para dar una imagen fiel de la situación de la empresa.

Entonces, encuentro cierta contradicción entre la reformulación de las cuentas y luego que hagan caso omiso a las salvedades del auditor, pues si, por favor, puede incidir en esta cuestión.

Gracias.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies.

I ara, pel Grup Parlamentari Podemos-Podem, senyor Almería té vosté quatre minuts.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia, senyora Cebrián.
Moltes gràcies per comparéixer en esta comissió.

Anem a vore, en principi alabem -perquè és notori- l'esforç que es fa des de VAERSA en el tema de la transparència.
En fi, això només cal revisar i és objectiu.
Poden haver-hi errors i n'hi ha feina a fer.
De segur, però bé, és notori i a més objectivable l'esforç de transparència fet en l'empresa pública.

Des del nostre punt de vista, pensem ja que el mateix titular que Â«maquillaron las cuentasÂ» ja és desafortunat, ja és desafortunat.
Anem a vore, encara que el codi de comerç catalogue com d'excepcionalitat la reformulació dels comptes, jo supose que l'experiència de tots els diputats i diputades d'ací en consells d'administració els haurà donat el compte que, bé, això ocorre.
La reformulació dels comptes no és una pràctica rara ni tan excepcional en un consell d'administració, sinó que ocorre.
No habitualment, però ocorre.

I a més, des del punt de vista del que és el tema que ha motivat la seua compareixença, hem de dir que això afecta el criteri que tinga el mateix consell o, en este cas, sembla ser que va pesar molt més el criteri de la presidència perquè els comptes donen una imatge fidel de la mercantil.
Encara que sí que compartim el criteri que les dotacions i reajustaments fets en este exercici, doncs, podrien haver-se fet en l'exercici anterior, probablement.
Però, en fi, açò és una apreciació que.
.
.
Hi havia més marge, fins i tot, en el compte de resultats per a absorbir eixes coses.

Anem a passar a concretar exactament de què estem parlant.
És a dir, si maquillar estem parlant de passar, en este cas, de pèrdues a beneficis fonamentalment en dos moviments.
Un que entenem que està justificat i a més és una estimació.
Una estimació que partix d'una situació anterior i que després es reformula a la baixa en un informe de la direcció general competent en la matèria.

Què dir?
Podia haver-se fet abans i ser més prudent abans.
No es va fer.
Però, és a dir, ni nosaltres ni l'auditor doncs li troba cap irregularitat a este moviment.
I l'altre, l'altre és una activació d'una factura i tot el món sabrà que les activacions és un tema recurrent en els informes d'auditoria i que no és una cosa que siga totalment objectivable ni és una cosa absolutament exacta, sinó que això es negocia, es parla amb els auditors i es negocia quines factures són susceptibles d'activació i quines no.

El problema ací, el problema realment -consellera- no és el que ix en el titular.
El problema és el que ha vingut després.
El problema és que no trobem en cap lloc que se constate que l'informe d'auditoria estiguera ja en el moment de la formulació dels comptes, i això li agrairia que m'ho aclarira.
Si en el moment de la formulació dels comptes haguera estat l'informe de l'auditoria conegut pels membres del consell d'administració, sí que estaríem davant d'una situació més greu.

Si com en pareix a nosaltres l'informe d'auditoria ve després ja de la formulació dels comptes, fins i tot després de la reformulació, doncs estem davant d'una qüestió de gestió.
És a dir, este informe hauria d'haver estat abans de la formulació dels comptes, com és preceptiu.
I bé, elimina el risc d'incloure coses després de la formulació dels comptes, fins i tot de l'aprovació per part de la junta que després tenen -sobretot a nivell estètic- un resultat bastant negatiu.

Des del nostre punt de vista, no hi ha cas pel que fa al titular.
Hi ha cas pel que fa al tema de l'informe de l'auditor.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Pel Grup Parlamentari Popular, senyor Casanova té vosté quatre minuts.

El senyor Casanova Claramonte:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora consellera, gràcies pels seus aclariments.

Però compartisc en general que, com a mínim, açò és irregular i sorprenent.
Almenys, eh?
Almenys.
Qüestionava ara mateixa el senyor Almeria que l'informe d'auditoria deuria d'haver estat abans de la formulació i, per suposat, abans de la reformulació del comptes, que és la pràctica habitual en el que jo conec.

Però és que, a més, ací no estem parlant, almenys, jo no vaig a parlar de maquillar.
Jo, la veritat és que no tinc massa informació del tema.
Però l'auditor pareix que el que vol és corregir els comptes de VAERSA, no maquillar-los.
Maquillar-los és una paraula que no sé vosté.
.
.
Igual n'hi ha algun altre titular periodístic, però crec que nosaltres ací no devem de parlar de titulars.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Senyor, senyor Casanova.

El senyor Casanova Claramonte:

Està tort.

La senyora vicepresidenta:

Sí.

El senyor Casanova Claramonte:

Per tant, estem parlant que si l'auditor detecta una sèrie de valoracions i aspectes a corregir, doncs, home, en general han d'acceptar l'auditor.
És a dir, ací pareix que estem qüestionant l'auditor.
O siga, és que açò és sorprenent.
Jo recorde la setmana passada o l'altra, no sé, vaig interpel·lar el conseller d'educació i li vaig fer menció a un informe d'un tercer, d'un pèrit judicial, per cert, i me'l va desprestigiar dient que com l'informe l'aportava la part de l'empresa en la discussió, que això tenia el valor que tenia.

Ací estem parlant de l'auditor, estem parlant d'uns informes que fa la direcció general de residus.
Que, ¡home!
, també és de part.
Al final què és, que no ens anem a fiar de ningú?
Ací el que s'ha, clarament, comés és una circumstància que ha fet que no es tinguen en compte determinades partides, determinats apunts que vosté ha valorat com la paga extra del 2012.

Mire, això va passar en totes les administracions, en totes les administracions, la paga del 2012 totes les administracions la van pagar normalment en el 2014-2015, totes, ¡totes!
(veus), ¡totes!
I açò que està passant ací no ha passat en les altres -que jo sàpia-, en les altres administracions, totes ho han pagat de la mateixa manera, ¿eh?
, totes.

Quant a la valoració esta de l'abocador que és un poc el que permet maquillar este tema, doncs, ¡home!
, al final n'hi ha un informe de part, n'hi ha un informe que sospitosament es fa després de formulats els comptes.
¿Per què no ho van fer abans?
Si és que açò no té peus ni cap, senyora consellera.
(Soroll de papers)

Jo, què vol que li diga?
Entenc que vosté vullga donar-li explicacions però també tot això està relacionat amb la mateixa…, cessen al director general, no sé si ha de vore o no ha de vore amb totes estes circumstàncies, és que, al final, el núvol que n'hi ha respecte de tota esta gestió és molt gran.

Comprenga que des de la meua posició, del nostre grup, i crec que en el mateix sentit s'han manifestat altres companys de la comissió, doncs les explicacions no queden suficientment clares i crec que algú hauria de donar una explicació més concreta i més clara de la que vosté ha donat.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

I, ara, pel Grup Parlamentari Compromís, la senyora Ferrer.

Té vosté quatre minuts.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyora consellera, per estar ací compareixent i donant explicacions amb total transparència de què és el que ha passat en relació amb la reformulació dels comptes de VAERSA.

Que estiga un conseller president del consell d'administració de VAERSA donant explicacions sobre els comptes de VAERSA hem de saludar-ho com un avanç en la transparència, cosa que en legislatures anteriors no passava; ni tan sols estaven publicats en la plana web de VAERSA eixos comptes, ni tan sols estaven publicades eixes actes del consell d'administració.

I nosaltres considerem que la transparència, el bon govern forma una part fonamental de la nova manera de governar per part del Consell del botànic, no sols en l'administració autonòmica sinó també en tot el sector públic autonòmic.

També dir que, bé, jo crec que les explicacions de per què es varen reformular els comptes han estat clares, la consellera ha explicat que això es deu a la necessitat de proveir, de dotar provisions de despeses que vénen de legislatures anteriors que no es proveïen i, aleshores, ahí era on s'estava donant una imatge infidel del que s'estava fent.

Però és que, clar, en les legislatures anteriors això de donar imatge infidel de la realitat de l'empresa era el més habitual perquè, si no, no es pot entendre les condemnes dels anteriors directius per magarrufes, les coses que s'estan investigant encara per magarrufes i factures que apareixen pagades sense que hi haja hagut una contractació transparent com la que sí que està havent-hi ara.

Sí que està havent-hi una pràctica no sols de planificació i de control de la gestió, mitjançant indicadors, per a conéixer l'eficiència en l'ús dels recursos de totes les activitats que es porten a VAERSA sinó que, a més a més, s'ha normalitzat el que ha de ser la contractació menor, s'ha normalitzat el que siguen públics els contractes que fa aquesta empresa i, per tant, això ajuda a previndre els pufos, la magarrufa i les males pràctiques que s'han portat a terme al llarg de les legislatures anteriors tenint, inclús, no sé, la situació que VAERSA va ser una de les primeres entitats durant l'època de Blasco en contractar amb la trama Gürtel, que -com tot el món sap- ha quedat acreditat per la fiscalia que forma part d'un finançament absolutament il·legal del Partit Popular.

Per tant, senyora consellera, nosaltres l'animem a continuar treballant en aquesta línia de transparència, de posar ordre i que realment les empreses públiques estiguen al servei de l'interés general.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Jorge Bellver Casaña)

El senyor president:

Moltes gràcies.

I, ara, per a continuar el debat i per un temps de.
.
.
, estem en el primer torn, per un temps de, ¿huit minuts?
(Se senten veus que diuen: Â«No, quatre.
Â») ¡Ah!
, perdó, quatre, sí (rialles), és el que té no estar presidint des del primer moment.

Senyor Muñoz, quan vullga.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, presidente.

Buenos días.

Señora consellera, le agradecemos que venga aquí a dar explicaciones sobre esta reformulación de cuentas.

Pero yo, antes de entrar en una cuestión más puramente técnica respecto al trabajo de auditoría, de los auditores, y de los miembros del consejo de administración, yo primero contextualizaría por qué se produce esto, de qué ejercicio viene, qué pasaba en el ejercicio 2014, qué ha pasado aquí en la Comunidad Valenciana durante muchos años, y lo primero que deberíamos aclarar es que VAERSA es una entidad del sector público.

El sector público durante la época del Partido Popular fue de alguna manera el chiringuito donde se hacía, fuera además muchas veces del control público, donde se hacían muchas de las cuestiones que ahora están siendo juzgadas en los tribunales de justicia.

Entonces, bueno, pues, yo creo que a nadie escandaliza que una cuenta, o unas dotaciones que provienen del ejercicio de 2014 tengan una serie de problemas, en este caso unos problemas contables; en otros casos han sido unos problemas judiciales que vemos diariamente en los periódicos y medios de comunicación.

Lo segundo es que esta comunidad autónoma, también por contextualizar un poco, ha sido la única región de la Unión Europea que ha sido condenada por manipular el déficit, en este caso el déficit sanitario por 22 millones de euros.
Entonces, creo que esta es una de las cuestiones que hay que poner encima de la mesa.

Lo tercero es que esto no ha pasado únicamente en el sector público.
Muchas veces, cuando nuevos administradores ocupan lugares de responsabilidad -vamos a poner un ejemplo- en entidades financieras, nos hemos encontrado con que Bankia reformuló sus cuentas porque los anteriores administradores al llegar, teniendo en cuenta la responsabilidad que se tiene como administrador a la hora de reflejar la imagen fiel de la situación contable de una empresa, entidad pública, sociedad, entidad financiera, me da absolutamente igual, el nuevo responsable de la administración lo que hace normalmente es ver qué ha ocurrido, hace una auditoría y, evidentemente, reformular las cuentas u otras cuestiones, si así lo cree necesario, fundamentalmente porque tiene una responsabilidad que a partir del día en que ostenta esta condición de administrador será juzgado ya sea por responsabilidad contable o por responsabilidad de otra índole, ya sea judicial, o administrativa, en definitiva.

Usted hablaba aquí del principio de prudencia, es uno de los principios fundamentales de la contabilidad; en este caso las dotaciones por provisiones son unas cuestiones que se hacen habitualmente, son muy interpretativas en muchas ocasiones porque la legislación contable -eso también hay que reconocerlo- da un margen, cada vez se ha acotado más porque al final son una serie de cuestiones que van a influir, fundamentalmente, en el impacto respecto a la cuenta de resultados y eso el legislador lo ha tenido en cuenta.

Pero aquí hay una cuestión que yo creo que es lo que al final resume toda la comparecencia, ¿no?
, o dos: lo primero que son las dotaciones por provisiones que vienen, o que traen cuenta, o traen causa del año 2014, con lo cual yo creo que ustedes tenían -o antes- la obligación de ponerlo encima de la mesa; y lo segundo -y corríjame si me equivoco-, ha dicho que no hay salvedad sobre la reformulación de las cuentas anuales.

Por tanto, si el auditor no ha visto problema, yo no sé, y lo digo con total sinceridad, ¿qué estamos haciendo aquí hoy con esta cuestión?

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Muñoz.

Senyora consellera, vosté, quan vullga, i sense límit de temps, té la paraula.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Molt bé.

Gràcies.

Sí, voy a contestar varias cuestiones que se han planteado.

Les agradezco a todos y, sobre todo, en la medida en que todo ello puede redundar también en una mejor gestión de la empresa porque es una empresa pública y siempre me tendrán a su disposición para aclarar todo lo que haga falta e, insisto, siempre con ánimo de la máxima transparencia y que todo el mundo pueda tener la información pertinente.

Con respecto a las actas, es cierto que las últimas todavía no están, las hemos aprobado en el último consejo de administración que fue el pasado viernes.
Eso es habitual también, a veces acumulamos porque no hay tantos asuntos urgentes.
Estarán a su disposición.

Claro, en ese sentido, también, que algún otro diputado diga que hay como una nube de que no se sabe qué pasa parece mentira que venga del Partido Popular porque, claro, a ver, la transparencia no era algo de lo que ustedes pudieran presumir y menos en la gestión de las empresas públicas.

Luego, por ejemplo, les puedo contar que VAERSA tuvo reformulación sobre las cuentas del 2011 y sobre las cuentas del 2013, es decir, es una práctica que desde luego también me extraña que el diputado del Partido Popular diga que era irregular porque, entonces, tendrían ustedes que revisar por qué se reformularon las cuentas en 2011 y en 2013.
Lo que les aseguro es que en aquel momento, si pudiéramos viajar en el tiempo, no hubieran tenido ustedes ni las cuentas, ni las actas hubieron sido públicas, con lo cual, esa es una grandísima diferencia.
Vamos con respecto a 2015.

Es cierto que en 2015 algunas de estas cosas ya se sabían o se tenía certidumbre contable para hacerlo, no todas.
Es cierto que también estamos un poco abrumados por toda la inmensidad de cosas que había que arreglar en VAERSA, para empezar toda la gestión nada más entrar.

Es cierto, también, que 2015 era un año a medias, es decir, tampoco podíamos hacer todas las actuaciones de gestión y responsabilizarnos sobre toda la cuenta porque mitad de gestión correspondía al equipo gestor anterior.

También es cierto que, por ejemplo, la cuestión del 2014, de esa regularización salarial, la sentencia firme es de abril de 2016.
Por tanto, lógicamente, se pone en la cuenta 2016.
(Veus) Ya, sí, sí (rient), pero esa es una de las preguntas que me ha dicho.
¿Por qué se hace en 2016?
Porque en 2015 no había sentencia firme.

Con respecto a 2012 pues lo mismo, lo que ocurrió… Claro que todas las administraciones donde tienen personal asimilable al sector público tuvieron que hacer frente a la paga extra, la cuestión es que no estaba dotada esa provisión (veus), sí, se pagó pero no estaba dotada y eso es lo que hemos tenido que regularizar.
Pero, bueno.

Y es cierto que todo eso lo que hace es el contexto de lo que estamos hablando, que hemos tenido que regularizar en 2016 pues 3,8 millones de euros de dotaciones no previstas.

Con respecto al informe del auditor, en primer lugar, sí que le confirmo que efectivamente no hace absolutamente ninguna salvedad sobre la reformulación de cuentas, es decir, la valida.
Y es cierto que hace una serie de salvedades -que ahora les explico- y, además, el tratamiento.

Y que por supuesto sí que se les ha hecho caso, ¡claro que se les hace caso!
, ¿cómo no se les va a hacer?
Se les ha respondido ya.
Por eso, las cuentas pudieron llevarse a la intervención general, por eso la intervención general les dio el visto bueno y por eso se aprobó el Consell, si no, no se hubieran aprobado.

Primer grupo de observaciones o salvedades del auditor.
Nos sugería -que ya está hecho- una reclasificación contable de 1,8 millones de clientes, es decir, de la cuenta de clientes a la cuenta deudora de La Generalitat, está hecho; de 3,96 millones de la cuenta de bancos acreedores a Generalitat acreedora, está hecho.

Hay una nota sobre la falta de concreción urbanística y de titularidad de los terrenos de la planta de RAEE en Náquera, se les ha explicado, está en vías de solución porque es una cuestión sobre la titularidad de los terrenos, que también viene de muy antiguo (rient), o sea, esto con el Ayuntamiento de Náquera, ellos mismos han tenido que hacer un nuevo pleno municipal para desactivar lo que había, en fin, que todo eso está en proceso, se les ha explicado, también esas salvedades están en años anteriores.

También hay una nota sobre la planta en construcción.
.
.
, la planta de envases en construcción de Benidorm.
Y, efectivamente, también se les ha explicado.
.
.
, le puedo informar también porque es cierto, se ha tratado en varios de los consejos de administración, la última información que tenemos es que.
.
.
, como saben, hemos tramitado un préstamo con el IVF para hacer frente a la inversión, porque las obras de reconstrucción están estimadas nada más y nada menos que en más de cinco millones de euros.

Recordemos que esto procede de un incendio que ocurrió en 2009, que destruyó prácticamente toda la planta -por cierto, no tenía seguro- y ahora lo estamos intentando.
.
.
, hacer todo el procedimiento legal, de forma transparente, con un préstamo, que de autorizarse, de autorizarlo el Consell, hay que hacer toda la tramitación para poder hacer la licitación pública de las obras.

Y luego, hay una parte que es sobre el tratamiento contable de la dotación de gastos de posclausura tras el sellado del vertedero de Aspe y que está valorado en 1.
094.
000 euros.

Primera cuestión.
La posclausura de este vertedero empieza a finales de 2015.
Por eso hay que considerarlo en 2016.

Pero la cuestión clave de aquí es lo mismo: es que esa dotación para el mantenimiento, la posclausura del vertedero no estaba prevista.
La hemos tenido que incorporar de nuevo.
Y eso es un incumplimiento de la ley de residuos, que dice que los gastos de explotación de todas las plantas de tratamientos y vertederos ha de tener también previsto todos los gastos de sellado y mantenimiento de ese sellado.
Eso es a veinte o treinta años, que además tiene unas consecuencias ambientales muy importantes.

¿Qué ocurre?
Que esa dotación no estaba provista.
Aparte de prevista, no estaba provista.
O provisionada, mejor dicho.
Lo hemos tenido que provisionar ahora de nuevas.

¿Qué hemos arreglado con el auditor?
Cuando nos hace esa salvedad, que, por supuesto, también hemos tenido en cuenta, y ellos nos aceptan, que lo regularicemos en 2017 y que lo hagamos contra reservas.

Las opciones de estas provisiones era que pudiera ser contra resultados de 2017 o contra reservas.
Precisamente, en el consejo de administración del pasado viernes, y con el acuerdo, y los auditores y hablándolo con ellos, hemos quedado en que se haría contra reservas.
Es decir, todo eso está solucionado, ha sido aceptado por los auditores, de manera que también refleja esa imagen fiel sobre el patrimonio.

Eso está aceptado por los auditores y el asiento está realizado en 2017.
Es decir, esa es la explicación de las salvedades.

Sobre el momento de la auditoría, entendemos que lo que se hace.
.
.
, la auditoría se hace antes de elevarla a aprobación.
Es decir, está la formulación de las cuentas por el consejo de administración, se audita y, antes de la aprobación de las cuentas -que lo hace el consejo de administración-, es cuando está el informe del auditor.

¿Que podemos mejorar en el funcionamiento del consejo de administración?
¿Que podemos mejorar en la gestión?
No lo dudo y, desde luego, como les decía al principio, todas las observaciones que se han hecho aquí las tomamos -he tomado buena nota- y se intentará siempre mejorar la gestión de la empresa y el funcionamiento del consejo de administración.

Pero, insisto, ni el auditor dijo nada sobre la reformulación -de hecho, está validada y se ha tenido en cuenta esa excepcionalidad, el momento, las causas contables-, y sobre las salvedades que se han hecho sobre las cuentas del 2016 están todas tenidas en cuenta y todas solucionadas y aceptadas por el auditor.

Yo, por mi parte.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

I ja, per al segon torn d'intervencions.
.
.
, senyor Woodward, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Le agradezco las segundas aclaraciones de nuevo.

Y yo, si.
.
.
ve al principio, ya le he dicho que entiendo la situación que estaban las cuentas, pero le vuelvo a decir que es que la modificación que hacen no tiene nada que ver con lo que está explicando.

Es que la modificación que hacen es porque se equivocan, salen unos beneficios de 15.
000 euros, nadie se da cuenta que el impuesto sale a pagar, y aquí está el problema.
Y quieren hacer unas modificaciones que no son como se tienen que hacer.

Luego, estoy perplejo de la intervención de Podemos, de Compromís y del señor Muñoz, y más con el trabajo que desempeñaba antes, que sabe muy bien cómo funciona esto.
No voy a.
.
.
, no, no.
.
.
, no profundizaré.

Pero, bueno, es que lo que da a entender es que si lo hacían mal los otros, había que denunciarlo, que estamos de acuerdo.
Pero si lo hacen ustedes, está todo bien y vamos a buscar una solución de otra forma.

Señores, la modificación que hicieron de las cuentas.
.
.
, son un desastre.
Es un desastre lo que quisieron hacer y cómo lo han querido justificar: que justificando una cosa, le salió otra, y el auditor se la acepta, pero porque lo pone en el 2017 y porque ya está cerrado, porque si no, tienen ahí un millón de euros a saber cómo va.

Y ya le digo, en el segundo.
.
.
, en la aprobación de cuentas, la conclusión aparece aquí.
.
.
, es.
.
.
, -a ver si la tengo- que aparece.
.
.
El subdirector se compromete a elaborar un informe justificativo al respecto y hacerlo llegar a los señores consejeros como la entidad que audite las cuentas de VAERSA.
.
.
Bueno, solo faltaba que no hubiera un informe.
Pero ya le digo que está modificando una cosa porque se equivocaron, al ver que tenían beneficios y luego los problemas que no habían reflejado o habían sido reflejados en los años anteriores -2011, 2012, 2013, 2014, incluso 2015-, pues no se habían hecho bien.

Pero luego no me diga que en el 2011 había reformulado cuentas los señores del PP, pues a mí no me vale.
Estaban mal hechas.
Igual que se ha hecho una mala reformulación que han intentado buscar una solución y que aquí ninguno de los intervinientes, a excepción del señor De Miguel y los señores del PP, han reflejado.
Entonces, yo.
.
.
, ¿qué quiere que le diga?
Yo entiendo que esto es una chapuza total y que los consejeros o están ahí porque tienen que estar y no miran sus cuentas, o que lo que aprobaron en un principio era correcto.
Lo que pasa que al final había que modificarlo y había que buscar una situación.
.
.
Y han salido intentando salir lo mejor posible e intentando tapar unos errores que se quieren tapar con una gestión del PP que no viene a cuento aquí.
Esto son unas cuentas que presentan el 2016, se han hecho unas modificaciones sui géneris y.
.
.
, y así estamos.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

(Inoïble) .
.
.
senyor De Miguel, quan vullga té la paraula.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias, presidente.

A ver, consellera, a mí también.
.
.
, coincido con el compañero Toni Woodward en que también me sorprenden un poco las intervenciones del resto de grupos.
Como esto es un honor y un mérito que usted haya comparecido como consellera, que.
.
.
Hombre, es que usted era la presidenta del consejo de administración, quiero decir, no.
.
.
, no.
.
.
Yo, encantado de que usted comparezca.
Pero, vamos, tampoco vayamos aquí a.
.
.

Claro, usted también comparece, era la presidenta.
.
.
La directora general del sector público.
.
.
, delegó en usted su voto cuando se reformularon.
Le advirtió de esas consecuencias que podía tener.
Y es verdad que aquí todo.
.
.
, al final todo parece que acaba con que antes se hacía peor, y ahora, todo por la transparencia y porque creemos que todos eran muy transparentes.
Hombre, ya, pero tampoco pueden ir a su aire, como parece que están yendo, porque, quiero decir, aparte de.
.
.
, hacer caso omiso a esas advertencias de la directora general del sector público que luego volvió a demostrar cuando presentó la RPT por su cuenta y riesgo sin esperar a la autorización de la dirección general y que, por cierto, hablando de transparencia, yo, el 5 de julio le pregunté, ya que está aquí, ya que ha tenido el honor de venir, el 5 de julio le pregunté que por qué motivo no había autorizado la Dirección General del Sector Público la RPT de VAERSA, y el 21 de septiembre pidió prórroga para contestarme.
Si apostamos por la transparencia, apostemos en todo.

Pero, bueno, a mí, sinceramente, yo entiendo…, puedo aceptar en parte, pues, las razones que usted nos ha dado de…, para esta reformulación de cuentas, y le hablo sinceramente.
Yo entiendo que quieran apostar por la transparencia y que quieran reflejar lo que es la situación de una empresa que el pasado, lo que ocurrió en el pasado pues ya, es que ya todos lo sabemos pero, quiero decir, es que han pasado ya dos años y, entonces, no podemos siempre escudarnos en esa herencia.
Y yo, insisto, ¿eh?
, al igual que han hecho el resto de grupos, yo valoro el esfuerzo que están haciendo y sé lo que está costando poder sacar a la luz o poder sacar a flote, mejor dicho, todo lo que es el sector público.
Yo entiendo que no…, es complicado.
Pero, claro, hay ciertas actuaciones que parece como que se pasan un poco de frenada, como ha sido esto.

Entonces, yo, intentando entenderle cuál fue el motivo de la reformulación, pues yo, sinceramente, no me lo acabo de creer, no me acabo de creer estas justificaciones que nos ha dado.
Y creo que al final fue, lo siento, pues intentar dar una…, no una imagen fiel sino dar una buena imagen de VAERSA que produjera el cambio en la gestión y que, por desgracia, unas veces por su culpa y otras veces por culpa de la herencia, pues no…, ese cambio en la gestión no se está produciendo.

Gracias.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

(Inoïble) … es que si ven que estamos constantemente.
.
.
, es que, claro, como saben, se han presentado los presupuestos, la Mesa de las Cortes se ha reunido para tramitar esos presupuestos pero la información que me está llegando y es lo que estamos intentando aclarar es que los presupuestos no han llegado en su totalidad, que falta la plantilla, que faltan los organismos autónomos.
Entonces, eso es lo que estábamos intentado aclarar y todavía no han llegado tampoco lo que es la ley de acompañamiento, no está registrada.
Es eso lo que estábamos comentando y estamos intentado aclarar porque, claro, la intención, tanto de esta mesa y esta presidencia, como de la presidencia de las Cortes tal cual hemos hablado en la junta de portavoces es que cuanto antes los diputados tengan acceso a toda la documentación para poder analizarla.
Y estamos.
.
.
, como verán, estamos constantemente hablando y estamos en estas cuestiones.

Per a continuar, per part del Grup Parlamentari Podem, senyor Almería, per un temps màxim de quatre minuts, quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Breument.
En principi, un aclariment, ja que s'ha fet referència a l'acció de maquillatge, incloent-hi l'auditoria dins d'eixa acció.
El titular de premsa no fa referència en cap moment ni en el text d'eixa nota de premsa… Es fa referència a l'existència d'una auditoria.
Se parla de les dos accions, de les dos partides que es reformulen en el consell d'administració, és a dir, si en eixe moment hi haguera hagut un informe d'auditoria conegut pel consell d'administració, ja no parlaríem de maquillatge, parlaríem d'una cosa molt més greu.
(Remors) Però no hi havia… Em deixes parlar, per favor?

Com ja he dit en la primera intervenció i no hem segut totalment benevolents en l'acció.
Hi ha algunes accions realitzades que entenem que estèticament hagueren segut prou millorables en l'acció d'este consell d'administració.
Però fonamentalment si…, és que no hi ha cas, no hi ha cas i ha quedat demostrat per les explicacions de la consellera que des del nostre punt de vista són suficients per a este tema.

Només apunte ja que este és el perill de les iniciatives parlamentàries fetes a cop de titular de premsa amb poc rigor.
Esperem que es millore açò pels nostres companys en el futur.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Per a continuar i per part del Grup Parlamentari Popular, i per un temps màxim de quatre minuts, senyor Casanova, té vosté la paraula.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí, al fil del que està dient el senyor Almería, i per llevar-li un poquet de cruesa i de seriositat, quan tinga a bé donar-mos classes per a fer proposicions, doncs estarem encantats d'acudir.
Jo crec que cada grup fa les seues iniciatives, les seues preguntes, les seues interpel·lacions d'acord amb el que creu convenient, i ací som representants de cinc grups més el senyor De Miguel, és a dir, podríem dir sis grups, i tres estem veent que no està clar.
Jo crec que els tres no som tres persones que mos caracteritzem per anar per la vida de manera absolutament arbitrària, ningun dels tres.

Per tant, deixe almenys que tinguem dret a tindre una sèrie de dubtes que la conselleria ha intentat explicar i que algunes poden estar més aclarides i, altres, no.
Dóna la sensació, com ha dit molt bé el senyor Woodward, que hi va haver un error, se van adonar tard i després van intentar arreglar-ho.
No vaig a parlar de maquillar ni de corregir, però d'arreglar-ho, i és claríssim, és que és evident, i els que hem estat en alguna ocasió representant alguna entitat en algun consell d'administració, doncs sabem que estes coses, passen.

I jo no faré més reflexió sobre el tema, més que sobre algunes coses que reiteradament fan els grups que sustenten el govern.

Miren, han passat quasi trenta no sé quants mesos, és a dir, estem parlant de dos anys quasi i mig.
Està bé que vostès facen una contínua referència al passat i el mal que se va fer, però vostés venien a canviar el mundo y el universo, eh.
Per tant, si les excuses són Â«vostés també ho feienÂ», me pareixen excuses absolutament pobres i que me donen fins un poc de vergonya.
Jo no estava, estava en la meua feina més domèstica del municipalisme.
I, per tant, quan parlen d'això sempre dic el mateix.
Si algú ha ficat la mà, que vinga el jutjat i que faça el que haja de fer en el jutjat.
(Remors) Però justificar determinades coses que en el 2011 també se va fer una.
.
.
Mire, si està mal feta ara, estava mal feta també en el 2011 i viceversa.

I, per tant, el que hem d'intentar tots és que les coses funcionen millor.
Jo les coses les veig aixina, eh.
Dóna la sensació que a vegades quan se jutja determinats funcionaments d'unes entitats o d'altres, el criteri i la benevolència en què se justifiquen o se valoren és diferent.
Jo què sé, ací hem sentit parlar reiteradament en la comissió de fires, en què estem diversos dels presents, d'insistir que els consellers anaven a pegar la cabotada.
Mire, açò té una.
.
.
, els consellers van, reben una informació i passa allí i passa ací.
És a dir, jo sincerament no crec que les explicacions que ha donat vosté siguen suficientment clares, que no mos canvien el criteri, que tampoc no seré jo qui diga que açò es reu de no sé què, no, però sí que s'ha fet mal, eixa és la meua impressió, s'ha fet mal.

I vosté diu, Â«i gràcies a les aportacions de tots perquè volem tots millorarÂ».
Que sí!
Que mosatros també volem que se millore.
I ja està, no hi ha res més.
Ara, no estiguen sempre per damunt del bé i del mal.
S'han equivocat, doncs s'han equivocat.
I haurien de reconèixer que s'han equivocat.
És a dir, parlar per a justificar dels xiringuitos, com ha fet el senyor Muñoz, de l'any i del tal, mire no, no vaig a entrar ahí, és que no vaig a entrar ahí.
Ací hi ha un clar error en la formulació inicial dels comptes, que se corregix després, i les coses han estat suficientment explicades pels qui no ho veiem així.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Simplement dir, com estàvem parlant i ha dit que no havia entrat, ja estan en estos moments registrant la llei d'acompanyament.
(Veus) En temps real, sí.

Bé, per a continuar, senyora Ferrer, per un temps màxim de quatre minuts, i per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, torne a repetir, el que ha estat explicant la senyora consellera són les raons per les quals s'ha fet una reformulació, i com s'ha fet eixa reformulació, i que estan validades per un auditor i per la intervenció de La Generalitat.

Ara, si la qüestió està que com abans no ens enteràvem de res, no podíem demanar explicacions, doncs ara el que ha canviat és que podem continuar fent una funció de control sobre l'acció de govern que abans no es podia fer d'una manera adequada.

Per tant, jo no sé si els companys que critiquen aquesta situació des del punt de vista que hi ha hagut una reformulació que contenia un error i, per tant, s'han hagut de reformular, què passa?
Que no s'haurien d'haver hagut de reformular?
És que no ho entenc!
Quin és el problema?
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Es que no había error.
Â») Bé, això és el que vosté, això és el que vosté opina i és molt lliure d'opinar el que considere oportú.

El que està ben clar, des del nostre punt de vista, és que hi ha una sèrie de provisions que s'han fet en este exercici que corresponen a l'absència d'eixes provisions en exercicis anteriors i, per tant, en els exercicis anteriors en tot cas seria quan estaria la imatge infidel dels resultats o el teòric maquillatge.

Per tant, jo crec que el que està meridianament clar en relació amb aquest tema són tots els passos que s'han seguit.
La consellera ha vingut ací a explicar-ho, òbviament, perquè a més a més és la seua obligació donar les explicacions.
I el que jo estava remarcant és que quan situacions de reformulació d'altres anys, d'altres legislatures, passaven, doncs ningú venia a donar cap explicació, ni tenia, el públic, en general, i nosaltres, en particular, accés a les actes com hem tingut accés a les actes que estan publicades en la plana web.

Que s'han de millorar elements de gestió, que s'està posant ordre, que s'ha trobat una organització absolutament desorganitzada per a fer la funció d'interés general que té encomanada, doncs això ho ha posat, és palés i és evident, una RLT de 2006 absolutament desfasada i desordenada, en la qual s'està posant ordre, s'està posant ordre en la gestió i també en la manera de reflectir eixa cessió en els comptes.
I el que hi havia abans, no el que estem parlant sempre des d'abans, és que les coses que se feren malament en legislatures anteriors condicionen la gestió que se pot fer, i que s'està fent i que s'està corregint a marxes forçades en este moment.

Per tant, no és una qüestió de dir Â«no, és que és l'herència rebudaÂ».
No, no, és la regularització de situacions irregulars i algunes il·legals que han passat per altres governs del Partit Popular.

Res més.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

I per a finalitzar el torn d'intervencions dels grups parlamentaris, per un temps màxim de quatre minuts, senyor Muñoz.

El senyor Muñoz Lladró:

Únicamente.
Esto no me gusta hacerlo, pero mi pregunta va un poco para que me lo aclare.

Entiendo que estamos haciendo esto porque las cuentas se han maquillado, (remors) vale, solo mi pregunta, porque las cuentas se han maquillado, por lo que he entendido, porque VAERSA, el consejo de administración de VAERSA se había equivocado y entonces había imputado un beneficio de 15.
000 euros que obligaba a pagar unos impuestos.
Si esa es a la reflexión que he llegado, son 3.
750 euros de pago de impuestos para una empresa que tiene un activo de 64 millones de euros.

Es decir, más que nada lo digo porque vamos a contextualizar todo esto.
¿De verdad alguien cree que una empresa, no sé, yo ya, hemos visto muchas cosas, pero creo que, señora consellera, si usted ha hecho esto, si ha reformulado unas cuentas para evitarse pagar un impuesto de 3.
750 euros, aproximadamente, y haciendo un esto a la bruto, para una empresa o entidad pública que tiene un activo de 64 millones de euros?
, no sé, creo que de verdad esto no es riguroso.

Y, por tanto, lo veo todo mucho más sencillo.
Ustedes se encuentran en una situación con unas partidas que hay que incluir, que tienen un auditor que se lo valida y que de verdad creo que no… Quiero decir, yo soy el primero que cuando hay cosas que no están claras, y de verdad agradezco que hayamos tenido esta comisión y esta comparecencia, porque también ayuda a que nosotros también conozcamos la situación y, por tanto, en muchas ocasiones cuando te preguntan los medios de comunicación, pues también ayuda a que entendamos pues de qué va el asunto.
Pero de verdad creo que estamos hablando de unas cifras y de unas cuestiones que creo que no justifican esta comparecencia.

Aun así, y una vez más, y no por una cuestión puramente de cortesía, sí que le agradezco que ante situaciones de este estilo dar la cara está muy bien, aclarar las cosas, contextualizarlas, ver los importes de los que estamos hablando.
Creo que todo ayuda a que sobre todo la opinión pública tenga tranquilidad con que ahora sí este gobierno, y en este caso esta consellera, da explicaciones cuando toca, lo hace con toda normalidad y sobre todo es muy clarificadora en sus argumentos y en sus explicaciones para que todo el mundo tengamos claro lo que ha ocurrido y lo que se está haciendo, afortunadamente en positivo, desde la conselleria y desde VAERSA.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Muñoz.

Per a intentar contestar les qüestions dels grups parlamentaris, per un temps de cinc minuts, té la paraula, senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Gracias, presidente.

Y ya muy brevemente porque las explicaciones están dadas, están dadas ante ustedes, están dadas ante los auditores, ante la Intervención General.
Entonces a mí lo que me preocupa realmente es que ustedes ponga en duda la actuación de los auditores y la Intervención General de La Generalitat.
Porque estas explicaciones se les han explicado, se ha trabajado con ellos, se ha regularizado todo lo que nos han dicho que hay que regularizar y por eso estamos, yo ya les he dicho la gravedad del caso, era eso que salía un resultado negativo al aplicar unos impuestos porque hay cuestiones no deducibles de gastos de años anteriores.
Y esto lo que quiero decir es que yo no estoy buscando excusas en el pasado, pero por supuesto la gestión de una empresa y una empresa tan compleja como ésta, las decisiones o las inacciones sobre todo que no tuvieron lugar en años anteriores afectan a las cuentas, ¡y tanto que afectan a las cuentas!
, como les he explicado.
Si hay una sentencia que es firme en el 2016 sobre unos gastos de personal que hay que reconocer, lo tenemos que asumir en estas cuentas.
Todo eso se está haciendo.

Pero también, si hay esas inacciones en el sentido de dotar provisiones que son obligatorias por ley, que no se hacen, claro que afectan a las cuentas.
Yo no me estoy excusando en el pasado.
Estoy explicando por el esfuerzo de provisionar todos esos gastos.
Y gastos…, (remors) no usted lo está poniendo en duda; entonces, yo le digo que todo eso lo hemos explicado, tienen todas las cuentas delante de usted; si ha habido un error para eso están las reformulaciones cuando se detectan.
Por eso se hace caso de las recomendaciones también de la directora general en su calidad de consejera del consejo de administración.
Por eso se incorpora al informe, a la memoria específica que se adjunta a toda la documentación de las cuentas y se envía a los auditores.
Y en ese sentido los auditores lo validan, nos hacen unas salvedades, como les he explicado, y esas salvedades se han trabajado, se han corregido ya, se han solucionado.

Y la del vertedero de Aspe, que era una salvedad, también por importe más importante, también ha sido aceptada la solución que hemos trabajado con los auditores.
Por lo mismo, porque es un gasto, una provisión, que debía de haberse hecho hace muchos años.
(Remors)

Por eso que, bueno, yo estaré siempre a su disposición para explicar todo lo que haga falta.

El senyor president:

Un segundo, un segundo.
Por favor, por favor, un segundito.

Vamos a suspender la sesión treinta segundos, porque hay una cuestión, vamos, que tenemos una duda.
Suspendemos y reiniciamos… Vamos a suspender la sesión unos segundos, treinta segundos, y la retomamos inmediatamente, porque hay una cuestión que queremos comentar con los grupos y con la consellera.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
la petició, per part de la consellera, en registre 81.
586, que és una compareixença sobre este mateix tema, bé, doncs, d'acord amb la consellera i amb tots els grups parlamentaris, la donem per substanciada.

Doncs, res més.

Moltes gràcies.

S'alça la sessió.
(Se sent una veu que diu: Â«Gràcies, president.
Â»)

(S'alça la reunió a les 13 hores i 15 minuts)