Economia%884525.12.10%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 10 de desembre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 9 minuts.
Presideix la diputada senyora Cristina Moreno Fernández.
Reunió número 27/I.

La senyora presidenta:

Señoras y señores diputados, como saben ustedes ha habido algún problema de tráfico donde hay varios diputados y diputadas que han llamado que están atascados en la carretera, una de ellos es la portavoz de Compromís, que también se ha disculpado, y varios diputados del Grupo Popular.
Si les parece, lo hemos hablado ya con los portavoces de los respectivos grupos, vamos a comenzar ya la comisión y ya se irán incorporando los diputados que corresponden.

En primer lugar, la secretaria pasará lista, por favor.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Señoras y señores diputados, antes de comenzar con el orden del día, informarles también que la Mesa de la comisión se ha reunido previamente al inicio y ha tenido conocimiento de dos peticiones, dos pronunciamientos de peticiones de comparecencias, que nos había remitido desde la Mesa de las Cortes.
Y ha decidido convocar una comisión de economía al finalizar esta comisión, que acabamos de iniciar, que será el jueves calculamos que sobre las 5:30 de la tarde, para debatir los dos pronunciamientos de la comisión.
Recibirán ustedes formalmente la convocatoria, pero para su conocimiento.

Comenzamos ya la comisión.
El primer punto es la «lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior».
No tienen ustedes el acta.
Por tanto, se aprobará en la siguiente comisión.

Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2014.
Debat en comissió (RE número 67.
377, BOC número 196)

La senyora presidenta:

El siguiente punto es el «debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat valenciana per a l'exercici 2014».
Comencem ja, per tant, el debat.

Debat de les esmenes a l'articulat i a les seccions 01, les Corts Valencianes; 02, Sindicatura de Comptes; 03, Consell Valencià de Cultura, i 04, Consell Jurídic Consultiu

La senyora presidenta:

Hemos dicho antes que, en atención a los diputados que están atascados, dejaremos las enmiendas de Compromís, que eran las que correspondía iniciar, para el siguiente bloque, cuando se incorporen.

Y vamos a empezar con la enmienda 4 y siguientes del Grupo Parlamentario Socialista.

Señor Paco Toledo, cuando usted quiera, por diez minutos.

El senyor Toledo Lobo:

Gracias, presidenta.

Lo primero que queremos hacer constar desde el Grupo Socialista es que el proceso de aprobación de estos presupuestos, al igual que los de 2013 y los de 2012, constituyen un engaño a estas Cortes y a los valencianos.
Esto ya viene siendo una característica de la era Fabra.

El PP apoya un presupuesto para 2012 y días después, el 1 de enero, el presidente Fabra anunció recortarlo más de mil millones.
El PP aprobó unos presupuestos para 2013, cuyas secciones no se correspondían con la estructura del gobierno que había sido modificada por Fabra en pleno trámite presupuestario.

En 2014 nos presenta un presupuesto que antes de aprobarlo ya es de imposible cumplimiento.
Lo es por los ingresos simulados del cuento de La lechera sobre la venta de patrimonio impuestos sobrevalorados, que tendrán como consecuencia acuerdos de no disponibilidad presupuestaria para aplicar recortes multimillonarios a este presupuestos; acuerdos que el gobierno valenciano nos esconde, pero que seguramente ya tendrán preparados en los cajones.

El nivel de improvisación continua de este gobierno a la deriva se constata en que en las pocas semanas de trámite presupuestario, en los tres presupuestos elaborados por el gobierno de Fabra, el presidente ha tomado decisiones contrarias a lo que él mismo había elaborado y estaba en trámite.
Los trámites presupuestarios que estamos viviendo en estas Cortes son más propios de un trilero que de un gobierno serio.

Estos presupuestos son de imposible cumplimiento antes de aprobarlos no sólo por la ingeniería financiera hecha con la simulación de ingresos sino también por una empresa pública cuyos objetivos y presupuesto no quiere el Consell que se cumplan.

En este presupuesto, el que vamos a aprobar, se puede leer en los objetivos de Radiotelevisión Valenciana, SA, que es un servicio público esencial de interés económico general.
Eso es lo que aprobarán los que lo voten.
Así era el 30 de octubre, cuando se presentaron los presupuestos en estas Cortes.
Sin embargo, hoy ya no es esencial para el PP, ni es de interés económico general.
Probablemente haya pasado a ser de interés económico particular.
Y si es así ya descubriremos con el tiempo de qué particulares se trata.

El PP no ha presentado ninguna enmienda a los objetivos, ni presupuesto de Radiotelevisión Valenciana.
Como consecuencia de que el cierre ha sido una decisión improvisada y desarrollada chapuceramente, ni el PP, ni el gobierno valenciano saben qué poner en estos presupuestos para adecuarlos a esa barbaridad del cierre.

Así que con la aprobación de estos presupuestos van a enredar aún más el cierre de Radiotelevisión Valenciana.
Porque si lo aprueban como están harán lo contrario de lo que aprueban y si no lo aprueban dejarán las transferencias de Radiotelevisión Valenciana con una enorme debilidad jurídica.
Siempre les queda como solución rectificar el cierre, que sería lo que deberían de hacer.
Porque lo que no es ninguna solución es la chapuza sobre chapuza de la enmienda 149 del PP.

Entrando de pleno en el articulado de la ley de presupuestos se constata que sus artículos 2 y 4 consolidan los recortes sociales hechos por los gobiernos del PP.
Fabra continúa con su senda de proteger a los que más tienen, mientras que exige más sacrificios a los que menos tienen.
Una senda que está produciendo una sociedad valenciana cada día más pobre y más injusta, con casi el 30% de paro, el 30% de exclusión social y endeudamiento del 30% del PIB.
Esos 30% no son casuales, son consecuencia de las políticas desarrolladas durante dieciocho años que nos han empobrecido económica, social y moralmente.

Estos porcentajes han crecido espectacularmente como consecuencia de los años de gobierno del presidente Fabra, con su morosidad desbocada, con su nefasta gestión de la deuda, con su desmantelamiento de la sanidad y educación pública, con su debilitamiento de la protección social y con el perdón de impuestos a los que más tienen.

Para responder a estos problemas hemos presentado enmiendas a la ley de acompañamiento, al articulado de la ley de presupuestos y a la estructura de gastos del mismo.

Tengo el honor de defender ahora las enmiendas al articulado.
Son 63 enmiendas, con las que pretendemos principalmente que haya mucho más control y transparencia en la gestión presupuestaria, tener mayor control sobre el endeudamiento público, paliar la morosidad de La Generalitat, eliminar restricciones innecesarias sobre los trabajadores públicos, tener mayor corresponsabilidad con los ayuntamientos y definir indicadores de género que permitan dar información para conseguir erradicar la desigualdad entre hombres y mujeres.

Así pues, voy a hacer la defensa agrupándolas en cinco bloques.
El primer bloque pretende un mayor control de la ejecución presupuestaria, incrementando el control sobre el fondo de contingencia, en la enmienda 8, sobre los créditos de reconocimiento preceptivo, la enmienda 30, sobre las apropiaciones de superávit presupuestario que hace el Consell, las enmiendas 115 y 116 y sobre las modificaciones presupuestarias, enmienda 34.

Es hora ya de poner un límite razonable a las modificaciones que evite la gigantesca disparidad entre el presupuesto aprobado y el ejecutado y que permita que ambos presupuestos se aproximen continuamente a lo largo del año.

Por otra parte, con las enmiendas 91 y 93 proponemos un régimen de pagos de becas y subvenciones que adelante un alto porcentaje de las mismas en temas de I+D+I en determinados servicios sociales, dado que el actual régimen está siendo muy pernicioso para entidades que no tienen capacidad financiera y son vitales.

Con el segundo bloque de enmiendas queremos conseguir un mayor control sobre el endeudamiento, que es la gran asignatura pendiente del gobierno de Fabra.
En dos años y medio ha conseguido incrementar la deuda financiera un 50% y los gastos financieros, que en 2011 eran 497 millones, los ha disparado casi el triple que en 2014.

Para poner algunos límites al Consell en esta materia, con las enmiendas 99 y 100, pretendemos que el Consell se deje de hacer trampas asimismo.
No es razonable aprobar un límite de avales de 200 millones y a la vez aprobar unas cláusulas que le permiten al Consell aumentar ese límite como quiera y que también le permiten excluir de ese cómputo mucho de los avales.

Por otra parte, con las enmiendas 7 y 96, pretendemos disciplinar al Consell en los compromisos plurianuales que alegremente contrae para luego no cumplirlos, ni siquiera computar como deuda pendiente.

El tercer bloque de enmiendas pretende un control de la morosidad desbocada del Consell que está matando empresas y destruyendo puestos de trabajo.
Proponemos, en la enmienda 4, que reducir el volumen de la morosidad sea un principio de este presupuesto.
Es increíble, pero en el presupuesto ni figura esa problemática.

En la enmienda 127 pedimos que se elimine la posibilidad de prorrogar el pago aplazado.
O sea, queremos evitar aplazar lo ya aplazado, que es lo que quiere hacer el señor Fabra.

Y en la 108 pedimos que se dé cuenta en esta comisión mensualmente, junto con la cotidiana ejecución del presupuesto, también de los movimientos de la cuenta de acreedores pendientes de aplicar en el presupuesto.
Quiero congratularme que el PP no se ha ofrecido a transaccionar sobre este tema que nos parece vital, porque esos movimientos opacos, que solo conocemos su montante una vez al año por el informe de la sindicatura, son vitales para saber cómo están las cuentas públicas.

Un cuarto grupo de 12 enmiendas está dirigido a temas de personal para liberar a este presupuesto de la obsesión repetida en muchos artículos por no contratar más personal, prolongar los recortes salariales y los recortes en ayudas sociales y suspender acuerdos y pacto sindicales.
A la vez queremos impedir la vía de discrecionalidad, más que discutible, para contratar personal con créditos de inversiones.
El Consell está llevando una política de personal nefasta, que está quemando a los trabajadores públicos y minando su motivación e ilusión y tiene que rectificar esto.

También hemos presentado la enmienda 56, especialmente dedicada a la desvergüenza del Consell con sus propios salarios.
Ya vimos cómo, mientras todos los trabajadores públicos perdimos un 7% de salario el año pasado, los miembros del Consell se montaron un artificio para solo bajarse el 2%.
Ahora, con el artículo 26, pretenden que la reducción salarial mínima que se aplicaron este año por incumplimiento de la estabilidad presupuestaria se le restituya ya.
Casi piden que se le restituya antes de aplicarla.

El quinto grupo de 22 enmiendas pide mayor transparencia en las decisiones económicas del Consell.
Pedimos en todas ellas que haya una sistemática para promocionar en plazos razonables información a estas Cortes de las decisiones tomadas.

Un Consell como el que tenemos, que toma acuerdos en materia económica y los llega a publicar en el diario oficial a los cinco meses, es un Consell opaco.
Un Consell que le diga a estas Cortes una información metódica pretende impedir la función legítima de control de esta cámara, función que ya está suficientemente menoscabada.

Así que estas 22 enmiendas, que solo pretenden que estas Cortes conozcan en un plazo razonable muchos de los acuerdos económicos que toman los miembros del Consell, son como la prueba del algodón de la transparencia del Consell.
Si no aprueban ninguna de ellas, quedará claro que no quieren más transparencia, que prefieren estar en el lado oscuro.

Y, para finalizar, quiero destacar cinco enmiendas.
La 145, por la que se autoriza al Consell a constituir un fondo de compensación municipal incondicionado, algo que debería de apoyar el presidente si es un municipalista tan convencido como dice.

La enmienda 155, con la que queremos que el Consell adopte, en su caso, las medidas necesarias para asegurar la dotación de recursos si La Generalitat tuviera que asumir responsabilidades, como consecuencia de la amortización de las cuotas participativas emitidas por la CAM.
Este hecho no es desdeñable como consecuencia de la disolución de la CAM por la Ley 9/2012, que puede comportar responsabilidad a La Generalitat.

La enmienda 156 con la que pretendemos que, en tanto no se normalicen los plazos de pago de las subvenciones, La Generalitat garantice que no van a prescribir las subvenciones concedidas, es decir que nadie va a perder su subvención como consecuencia de los enormes retrasos en los pagos que acumula La Generalitat.

La enmienda 118 con la que pedimos que los agricultores jubilados no tengan que darse de alta en el régimen agrario para cobrar ayudas por incendios forestales.

Y, por último, quiero destacar la enmienda 148 con la que pretendemos que el Consell dé un paso para fijar como prioridad la lucha por la igualdad de género.
Es necesario, porque esta lucha ha quedado muy difuminada desde que el PP gobierna en Madrid.
La desigualdad de género, además de una gigantesca injusticia social y de un desaprovechamiento de las capacidades del 50% de la población, es el principal caldo de cultivo de la violencia de género.

Con esta enmienda queremos conseguir que la información desagregada por género de los indicadores de los objetivos de las fichas FP4 de todos los programas presupuestarios, siempre que estos indicadores, obviamente, permitan una lectura diferenciada por género.
De esta forma, tanto el Consell como estas Cortes dispondrán de una información útil para poder guiar sus políticas de igualdad de género.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Toledo.

Señora Vidal, cuando quiera.

La senyora Vidal Causanilles:

Gracias, señora presidenta.

Un año más venimos a esta comisión a debatir las enmiendas a los presupuestos para el ejercicio 2014.
Unos presupuestos que, a pesar a las críticas de los grupos de la oposición, nacieron con un marcado carácter social y en el que priman las partidas dedicadas a la sanidad, la educación y el bienestar social, incrementando sus presupuestos, dejando si cabe aún más claro cuál es el principal objetivo de este Consell: las personas.
Obviamente, el contexto en el que nos encontramos es complicado, pero ya estamos empezando a ver cambios positivos, aunque los grupos de la oposición parece que se mueven mejor en aguas revueltas.

Entrando en materia y comparando un poco me llama la atención algo que los compañeros de mi grupo ya debatieron sobre las enmiendas que a esta sección presentó el PSOE el año pasado.
Y es que hay temas que parece que podían haberlos debatidos ellos de nuevo hoy mismo.
Por ejemplo, el tema de la comunicación a las Cortes o la publicación en el DOCV.
Ese último es el caso de las enmiendas referidas a los artículos que se centran en las normas para la modificación de los presupuestos, enmiendas 36, 41, 42, 45 y 46.
En ellas lo que se pide es la publicación en el DOCV y en algunos casos con la exigencia de hacerlo en un plazo determinado.
En otros casos, se exige la remisión a las Cortes de todos los acuerdos del Consell.

En el primero de los casos, decirles que el momento concreto de la publicación de las modificaciones presupuestarias, una vez remitidas por la conselleria competente en el área de hacienda, está únicamente condicionado por las disponibilidades de espacio y acumulación de trabajo de que disponga el DOCV durante ese período.

Si se obligase a la mencionada publicación a las modificaciones presupuestarias dentro de una fecha o plazo concreto, en este caso quince días, se estaría condicionado de modo importante, y a nuestro entender innecesario, el ritmo de publicación de otros actos jurídicos de igual o más importancia, para la que existe la misma obligación legal de recogerse en el DOCV.

En todo caso, apuntar que no es común que las leyes contengan previsiones concretas relativas a la exigencia de que determinados actos jurídicos tengan que publicarse necesariamente dentro de un plazo en el correspondiente boletín oficial.

Sobre los acuerdos del Consell o de un conseller determinado, señorías, todos los acuerdos que adopta el Consell en el marco del presente precepto son actos que autorizan modificaciones presupuestarias.
Y, en tal sentido, son objeto de publicaciones en el DOCV una vez autorizadas por el órgano competente.
En tal sentido, no termino de entender el sentido de exigir una comunicación a Les Corts.

Por ejemplo, la enmienda 102, en la que ustedes solicitan que se remita a Les Corts el acuerdo de la comisión delegada del Consell, de hacienda y presupuestos, por el que se fija anualmente el límite máximo de endeudamiento de las entidades que conforman su sector público, como ustedes ya saben, en el texto refundido de la Ley de hacienda pública de la Generalitat valenciana, en el artículo 88, ya se contemplan un conjunto de obligaciones en orden a que el Consell mantenga informadas a Les Corts en la materia.

Pero, además, en este caso en concreto, por si no lo saben, la deuda de la Generalitat valenciana y su sector público aparece publicada en la web del Banco de España al final de cada trimestre anual.
Por lo tanto, no creemos oportuno aceptar dicha enmienda.

Como no es suficiente con la 102, además, plantean la enmienda 103, que es lo mismo, pero, en este caso, incorporan un plazo máximo de diez días.
Y, en ese caso, igual que en el anterior, la respuesta es la misma, rechazarlas.

Las enmiendas 109, 111, 112 y 113 y la 114 tampoco consideramos aceptarlas.
Por detenerme en algunas de ellas, les diré que la 109 solicita la modificación del artículo 43, apartado c, que regula la información a remitir a Les Corts en relación al programa de inversiones.
Decirles que, actualmente, esa información ya se entrega, aunque sin incluir la diferenciación territorial.
El artículo 43 adecua su contenido a las previsiones recogidas al efecto en el artículo 135 de la Ley 47/2003, de 26 de noviembre, general presupuestaria.

En lo referente a las enmiendas sobre disposiciones adicionales en lo referente a las dotaciones presupuestarias de las instituciones de La Generalitat y Les Corts, quería hacer mención a algunas de ellas.

En la enmienda 119, su grupo propone añadir en la disposición adicional tercera un párrafo sobre la publicación en el DOCV de la actualización de los complementos específicos.
No resulta necesario publicar la actualización de los complementos específicos ya que ni en el presente proyecto de ley de presupuestos ni en las correspondientes leyes de presupuestos 2011, 2012 y 2013 dichos complementos soportan modificación alguna, al alza o a la baja, y, en consecuencia, permanecen en las mismas cuantías establecidas en las tablas retributivas que se publicaron en el DOCV de 14 de junio de 2010.
Esto es algo que considero que deberían saber.

En la enmienda 122, pretenden introducir a las fundaciones en el ámbito de aplicación de la disposición adicional séptima.
La rechazamos, ya que esta previsión se recoge, exactamente, en el artículo 8 del Decreto ley 1/2011, de 30 de septiembre del Consell, de medidas urgentes de régimen económico financiero del sector público empresarial y fundacional, por lo que es innecesario reiterarla.

En la enmienda 123, exactamente igual.

La enmienda 124 propone incluir a la disposición adicional octava: «Se propone dar cuenta a la comisión de economía de Les Corts en el plazo de un mes.
» Como es lógico, no existe ningún problema en la remisión de cualquier información o documentación de carácter público a Les Corts o a la comisión correspondiente.
Entendemos que, como mandato sistemático y genérico respecto de cualquier actividad desarrollada por la administración, no debe introducirse una obligación de este tipo, salvo que, por razones de interés general o público debidamente fundamentadas, se considere lo contrario.

Consideramos que en el Reglamento de Les Corts existen recursos suficientes para que los diputados ejerzan las funciones de control de la actividad del gobierno y la administración en los términos y para las cuestiones que consideren oportunas.

Sería éste el mismo caso para la enmienda 126, que propone modificar la disposición adicional duodécima, de las entidades financieras, para que determinados informes a emitir por la conselleria con competencias en el área de hacienda se remitan a la correspondiente comisión de Les Corts.

La enmienda 130 propone añadir a la disposición adicional decimonovena, de la información en materia de estabilidad y sostenibilidad, la necesidad de que se remita a Les Corts un informe mensual sobre las medidas adoptadas en el marco de los mandatos recogidas en la misma.
Dado por hecho que la enmienda viene referida al segundo párrafo de la disposición que nos ocupa, «en el marco de la normativa vigente en materia de modificaciones presupuestarias se impulsarán los ajustes necesarios para garantizar que al cierre del ejercicio y, puesto que cualquier medida que se adopte en el marco del mismo, debe ser articulada mediante la correspondiente modificación presupuestaria», entendemos que, al ser éstas objeto de publicación necesaria de acuerdo con el artículo 18.
2 del proyecto de ley de presupuestos, no es oportuna la aceptación de la misma.

Hay otras enmiendas sorprendentes, tanto en su contenido como en su planteamiento, como la 145 que propone una nueva disposición adicional en la que se cree un fondo de compensación municipal incondicionado, con una dotación mínima de trescientos millones.
En primer lugar, al contemplar una actuación que implica un gasto no previsto inicialmente en los presupuestos, la enmienda debería incluir una referencia expresa a los créditos que le darían el correspondiente soporte presupuestario.

Por todo caso, en materia de entidades locales, la vigente Ley 8/2010, de 23 de junio, de La Generalitat, de régimen local de la Comunidad Valenciana, en su artículo 201 ya incluye una regulación específica para la constitución de un fondo de cooperación municipal, que responde al mandato que se recoge en el artículo 64 del Estatut.

Tal y como el citado artículo 201 expresa, recoge la actividad desarrollada por La Generalitat.
Ya sea directamente o a través del apoyo y subvenciones a terceros, está condicionada directa o inmediatamente por el perjuicio que supone para nuestra comunidad el actual modelo de financiación autonómica en cuanto a la participación per cápita de los valencianos en los recursos del estado.

En la enmienda 148 se propone una nueva disposición adicional, en este caso en el marco de las políticas de igualdad de género.
En este caso, decirles que el Grupo Parlamentario Popular ha presentado una enmienda, la 151, en la que se sientan las bases para la incorporación progresiva al presupuesto de La Generalitat de un informe de evaluación del impacto de género.
Entendemos que con esta enmienda es suficiente, en la medida que obliga a implantar a esta conselleria todo el proceso que facilite la correcta y adecuada elaboración del citado informe.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vidal.

Señor Toledo, cuando usted quiera.

El senyor Toledo Lobo:

Gracias.

Bueno, ya sabe que el Grupo Parlamentario Socialista opina que estos no son unos presupuestos de carácter social, por más que ustedes lo repitan.
Es obvio que la mayoría va a gasto de sanidad, educación y política social, ésas son las competencias de La Generalitat, faltaría más.
Pero unos presupuestos que dedican el 27% de su presupuesto a la deuda, no pueden llamarse presupuestos sociales porque ese 27% se está usurpando precisamente a esas políticas sociales: a educación, a sanidad y a protección social.

Respecto al fondo de cooperación municipal, que le he dicho… Bueno, quiero agradecerle que haya argumentado la mayoría de nuestras enmiendas, porque no suele ser habitual.
Pero, por supuesto, estamos en absoluta discordancia con sus criterios.

De la enmienda del fondo de cooperación municipal, que le ha parecido incorrecta, le ha parecido que no está en el trámite parlamentario adecuadamente fijada, le he de decir que es totalmente correcta, que insta al gobierno a que lo haga, insta al Consell a que lo haga, y que, además, es una enmienda similar a la que ustedes aprobaron en el presupuesto del año pasado en la transitoria segunda de los consorcios de bomberos: «El Consell adoptará, en su caso, las medidas necesarias en orden a asegurar que la dotación de los consorcios provinciales de bomberos sea adecuada y suficiente para la cobertura de su funcionamiento ordinario», veintidós millones de euros.
Esto lo aprobaron.
Por tanto, no hay ningún argumento para no aprobar la del fondo de cooperación municipal.

Respecto de las veintidós enmiendas que pedimos que se dé publicidad a los acuerdos del Consell.
Bueno, pues, no esperábamos menos, que no aprobaran ninguna, porque este gobierno y el grupo que lo protege se distingue precisamente por eso, por procurar que la opacidad campe a sus anchas por no dar prácticamente ningún margen a la claridad, más que cuando ya le es absolutamente imprescindible, cuando ya no puede aguantar otra situación.

No entendemos que nos enteremos de los desastres económicos que hace el Consell, no ya cuando se hacen las auditorías, sino ocho o diez meses después de que se haya ejecutado el presupuesto.

Nosotros lo que pedimos en estas enmiendas es que de todas las cuestiones en materia de economía que reflejamos ahí tengan información estas Cortes.
Le sorprende que queramos que tengan información estas Cortes, si estas Cortes son las legitimadas para hacer el control de la acción de gobierno.
Es que es absolutamente necesario que esa información llegue.
Pero, ¿por qué no llega?
¿Por qué, cuando el gobierno quiere, publica decretos en el DOCV a la tarde de los acuerdos que ha tomado por la mañana, y hay otros que tardan cinco meses en que aparezcan?
¿No comprenden que hay gato encerrado en todos esos temas?
¿No comprenden que permitiéndole al Consell esa arbitrariedad lo que están haciendo es perpetuar esta nefasta gestión que nos ha arrastrado a la ruina?
¿Qué problema hay en que nos envíe la documentación a las Cortes?
, pero si es un trámite de segundos hoy en día, hecho por correo electrónico.
¿Por qué ese empecinamiento en impedir esa información de decisiones que ya ha tomado?

Mire, respecto al control de endeudamiento.
No entendemos que esa asignatura tremenda que nos ha llevado a esta situación siga permitiéndole al Consell esa arbitrariedad en los avales.
Ya se lo hemos dicho, no es razonable.

Que no se reconozca la morosidad en este presupuesto como un problema a paliar, que no se reconozca la morosidad que es un problema que está generando La Generalitat a miles y miles de empresas, a miles y miles de asociaciones, que está acabando con miles de puestos de trabajo, me parece de una hipocresía absolutamente impresentable.

Hemos presentado a lo largo del presupuesto, en todas las secciones de las consellerias, más enmiendas.
La morosidad debemos reconocerla, debemos visualizarla y debemos luchar contra ella.

Respecto de personal, bueno, también vemos que quieren seguir en su política de desincentivar al personal, mientras protegen al personal de élite, mientras hacen que el Consell recupere la exigua baja salarial que se había aplicado este año por incumplir el equilibrio presupuestario.
A ver si este año lo puede volver a incumplir, y lo volverá a recuperar; no hay ningún tipo de problema.

Y respecto de la enmienda de evaluación de género, que ha presentado el PP.
Mire, nos parece que no es suficiente.
Nos parece que nada es suficiente en el tema de la lucha contra la desigualdad de género.

El PP se limita al mínimo legalmente exigible.
Es más, es que ese mínimo tenía que estar ya en estos presupuestos y en los presupuestos anteriores, y presenta esta enmienda cuando se le ha pasado el arroz.
Pero se dirige al mínimo legalmente imprescindible.

Nosotros queremos ir más allá.
Y creo que en este tema cuanto más sumemos mejor, porque es un objetivo que debe ser común de todas las fuerzas políticas.
No vean en ello ningún tipo de empecinamiento; vean la necesidad de poner en la agenda política la lucha contra la desigualdad porque, lo repito, es el caldo de cultivo de la violencia de género que está matando centenares de mujeres a lo largo de los años.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Toledo.

Señora Vidal.

La senyora Vidal Causanilles:

Gracias, señora presidenta.

La prioridad de este presupuesto y del gobierno valenciano, como bien le he dicho, es la educación, la sanidad y el bienestar social; en definitiva, las personas.

Como ha podido observar, todas sus enmiendas han sido estudiadas y no constituían ninguna idea constructiva.
Por ello, nos vemos en la situación de no aceptarlas, porque ha sido muy difícil, no aceptarlas.

El canal de comunicación entre el gobierno y las Cortes está regulado por el Estatut y por el Reglamento de estas Cortes, con lo cual, cualquier variación está fuera de lugar.
En concreto, hay unos artículos, el artículo 6, 17 y 18, en los que ustedes, si comparamos con todas sus enmiendas del año 2013, vemos que lo único que han hecho en esas enmiendas es copiar y pegar y cambiar de diez días a quince días, o viceversa, de donde ponía quince poner diez, y así.
Y esa es la duración de las comunicaciones como ustedes quieren.
Entonces, creemos que eso no es serio.

Y, luego, estamos en una época complicada, en la que ha habido que hacer unos reajustes.
Y creo que hay que hacer, todos los partidos, un ejercicio de responsabilidad con los ciudadanos y remar todos hacia el mismo horizonte, que es construir y no ir contracorriente, ahora sí y después no.
Creo que ustedes son un partido serio y que, desde luego, pues, deberían de centrarse en construir y no estar a la deriva con otros partidos, como están últimamente demostrando, y que esta comunidad se merece que los partidos mayoritarios en este momento junto con otros partidos serios remen hacia ese futuro que esperemos que sea bueno para todos los ciudadanos de la comunidad.

Gracias.

La senyora presidenta:

 Muchas gracias, señora Vidal.

A continuación, vamos a votar las enmiendas debatidas del Grupo Parlamentario Socialista.
Pasamos a votación.

En primer lugar, ha habido una enmienda de aproximación, que tienen ustedes en fotocopia que se les ha entregado a ustedes, una enmienda de aproximación a la enmienda 108 del Grupo Socialista.
Vamos a votar primero esta enmienda.
¿Votos a favor de la enmienda?
Por unanimidad, se aprueba.

Votamos ahora las enmiendas 96, 99, 106 y 127, del Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor de las enmiendas?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Votamos el resto de enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

Señora Mollà, hemos cambiado el orden.
Si usted está.
.
.
Acaban de llegar ustedes, también el señor Peral.
Si.
.
.
¿Continuamos con Izquierda Unida o.
.
.
?
(Veus) De acuerdo, pues como ya lo habíamos comentado, pues entonces señora Albiol, cuando usted quiera.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, gràcies.

En primer lloc, volíem que es feren càrrec que esmenar aquests pressupostos realment és una feina molt complicada.
I és una feina molt complicada perquè són uns pressupostos que són falsos, i són falsos pràcticament des del principi fins al final.
Per tant, arreglar amb esmenes parcials aquestos pressupostos realment -com dic- és una tasca molt complicada.
I dic que són falsos, i ho explique.
Dic que són falsos perquè en realitat no coincidix allò que n'hi ha en el paper amb allò que després fan.
Una cosa és el que vostés o el que el Consell pressuposta, i diuen en què se van a gastar els diners, i una altra cosa molt diferent és en què se'ls gasten, i és que la majoria de voltes no coincidix.

I jo, a vegades, arribe a pensar fins i tot que, si n'hi ha alguna coincidència, és pura casualitat, perquè la distància és abismal.
I podem posar alguns exemples.
Podem posar l'exemple de la Conselleria de Sanitat, on el desfasament és de milions i milions i milions cada any.
Podem posar com a exemple la morositat que té el Consell, perquè vostés sobre el paper diuen que van a donar una sèrie de subvencions o que van a pagar una sèrie de coses que després no complixen, o tenim com a exemple també eixes factures en els calaixos, o eixes modificacions pressupostàries.
I de fet, alguna de les esmenes que plantegem en aquesta secció de l'articulat és que vostés haurien de justificar i informar d'eixes modificacions pressupostàries, que el que fan és que al final aquesta llei de pressupostos suposa que siga paper mullat.
Perquè ací s'aprova una llei, s'aproven unes partides, s'aproven uns programes, però després el Consell fa una modificació pressupostària, aixina, de la nit al dia, i allò que s'havia aprovat ací, en Les Corts, doncs, bé, acaba sent, com dic, paper mullat.

I la gran mentida d'aquestos pressupostos comença en l'exposició de motius.
I per això, demanem que s'elimine eixa exposició de motius.
L'exposició de motius ve a explicar un poc quin és l'esperit d'aquesta llei, i com que nosaltres estem en contra d'eixe esperit d'aquesta llei, volem que s'elimine eixa exposició de motius.
A més, perquè estem també en contra d'allò que diu, estem en contra que el pagament del deute i l'estabilitat pressupostària estiguen per sobre de tot.
Per a nosaltres, per sobre de tot estan els serveis públics i el benestar de les persones, no pagar als bancs i encara menys l'estabilitat pressupostària.
Perquè l'estabilitat pressupostària ja comença a ser un mantra que utilitzen vostés per a justificar les retallades, i per a justificar totes les seues polítiques -com dic- de retallades dels serveis públics, de retallades de drets socials i de drets laborals.

El problema no és endeutar-se, el problema és en què s'han endeutat vostés, i el problema és que vostés s'han endeutat, doncs, en Calatrava, en aeroports, en fórmules 1.
Si s'hagueren endeutat en fer hospitals i en fer escoles, d'una altra cosa estaríem parlant.
El problema no és el deute.
El problema és en què s'endeuten vostés.
I l'exposició de motius és una absoluta hipocresia, i per això presentem algunes esmenes també concretes.

Vostés parlen -vostés dic-, el Consell: «En resum, ens trobem davant d'uns pressupostos realistes, responsables i socials.
» Açò diu l'exposició de motius.
Doncs, miren, realistes, no.
Ja he explicat per què no.
Perquè entre el que vostés posen i el que vostés fan n'hi ha un abisme.
Tampoc són realistes, per tal com la realitat que estem vivint en el País Valencià és una realitat d'atur, de desnonaments i de pobresa, i aquestos pressupostos van justament en el sentit contrari, en el sentit d'aprofundir més i de fer més gran eixe drama.
Per tant, no són realistes.
No són responsables, perquè allò responsable ara serien uns pressupostos per a lluitar contra la crisi, per a lluitar contra l'atur, i no uns pressupostos que carreguen el pes de la crisi en la classe treballadora.
I evidentment no són uns pressupostos socials, i no són uns pressupostos socials perquè no aposten clarament pels serveis públics.

Estem davant uns pressupostos que mantenen l'augment de ràtios, que mantenen hospitals tancats, i que són uns pressupostos en què se plasmarà el tancament de Radiotelevisió Valenciana, del nostre mitjà de comunicació públic i en valencià.
I a més, ara, afegixen vostés l'esmena 149, que ja anunciem, evidentment, el nostre vot en contra.
Els altres grups d'esmenes bàsicament són les que parlen d'ensenyament, les que parlen dels drets dels treballadors i treballadores, i les que parlen de les retribucions salarials, no?

Nosaltres, respecte als centres docents, plantegem que els centres docents públics sempre han d'estar en els pressupostos de la conselleria d'educació, i no entenem eixa opció que es fa perquè els col·legis dels xiquets i xiquetes públics hagen de finançar-se a través de la venda de béns i prestació diferents de taxes i de preus públics.
Entenem que això és una manera de deixar els col·legis públics en una situació precària.

Després, hem presentat tot un altre grup d'esmenes que van en el sentit de defensar l'ensenyament públic com a columna vertebral del sistema educatiu, perquè entenem que els únics centres educatius que han d'estar finançats amb diners públics són els centres públics.
Entenem que els concerts educatius han de desaparéixer.
I dic «els concerts educatius», no dic els centres privats.
I que el que ha de desaparéixer és el finançament públic dels centre privats, i per això, el que demanem és l'augment de les places públiques, perquè el servei públic cobrixca el 100% de la demanda.
Cal recordar que els concerts escolars en un primer moment se van instaurar per a suplir un dèficit de l'administració pública, però vostés ja han pervertit eixe sentit, i el que han fet és ja instaurar-lo, i fer d'això evidentment un negoci econòmic, però sobretot un negoci ideològic.
I per això nosaltres plantegem esmenes perquè desapareguen eixos concerts educatius, i sobretot el que plantegem és que se suprimixquen ja els concerts educatius en trams no obligatoris de l'ensenyament, com el batxillerat o com els cicles formatius de grau mitjà i superior, i evidentment aquells concerts educatius amb centres que segreguen per sexe, eixos centres de l'Opus Dei, com els de Betxí, que n'hi ha un col·legi per a xiquets, i un altre només per a xiquetes.
Doncs, plantegem que ni un quinzet de diners públics se'n vagen a eixos centres segregadors.

Després, n'hi ha un altre grup d'esmenes que van en el sentit de la defensa de la universitat pública, i evidentment que tinguen un finançament suficient.
I n'hi ha un altre grup d'esmenes que van sobre la retribució del personal del sector públic valencià.
Plantegem que els salaris vagen en concordança amb l'augment de l'IPC, perquè no es perga poder adquisitiu.
És una qüestió -entenem- de justícia.

I després n'hi han esmenes sobre la política també de personal del sector públic valencià.
La no-contractació de nou personal en el sector públic i l'amortització de llocs de feina, pensem que van justament en el sentit contrari del que s'ha de fer.
Nosaltres entenem que en un moment on n'hi han 700.
000 aturats i aturades, el que s'ha de fer és el contrari, és que les administracions públiques, que el sector públic genere l'ocupació i que ajuden a eixir de la crisi i que ajuden a acabar amb el drama, i vostés fan justament el contrari.

Després, n'hi ha una altra esmena que plantegem tots els anys, que és la de que no es contracte amb empreses de treball temporal.
Que les administracions públiques, que el sector públic no contracte amb empreses de treball temporal, perquè entenem que des de l'administració pública no es pot treballar amb empreses que fan negoci amb les persones, que fan negoci amb el dret al treball de les persones.
No diem que no siga legal, el que diem és que no s'ha de contractar amb aquestes empreses.

I, per descomptat, també està l'altra esmena que sempre plantegem, i és la de que no se contracte per part del sector públic valencià amb empreses que operen en paradisos fiscals.

Com dic, són tot un conjunt d'esmenes que, en definitiva, el que fan és esmenar no sols l'articulat o esmenar l'exposició de motius, realment és esmenar l'esperit de la llei, dels pressupostos, és esmenar les seues polítiques.
Com que nosaltres no estem d'acord amb les polítiques que està fent en estos moments el Consell, esmenem l'articulat i esmenem l'exposició de motius, perquè esmenem el Consell i esmenem les seues polítiques.

Nosaltres, el que plantegem amb les nostres.
.
.
Nosaltres ja vam plantejar en el seu moment una esmena a la totalitat, perquè enteníem que aquestos pressupostos el millor que podien fer és que els tornaren a fer de nou, amb un altre esperit, i ara amb les esmenes parcials, el que intentem és plantejar la nostra proposta de pressupostos, que evidentment serien uns pressupostos on els serveis públics i el benestar social de les persones estiguera per sobre del deute o de pagar als bancs, o de la seua estabilitat pressupostària.

Res més, i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Señora Barceló, cuando usted quiera.

La senyora Barceló Martorell:

Buenos días.
Gracias, señora presidenta

Señorías, señora Albiol, voy a entrar directamente a las enmiendas que usted ha presentado, que yo he agrupado en diferentes grupos.

Referente a las enmiendas 10, 12, 14, 15, 16 y 17, que todas ellas usted plantea suprimir parte del articulado, eliminar apartados, como se recoge en la ley de presupuestos, como es el facilitar la gestión económica de los colegios públicos, en concreto los vinculados a la adquisición de mobiliario y equipos didácticos.
También quiere usted quitar las pequeñas ventas como, por ejemplo, las ventas en mercadillos de Navidad de objetos que han realizado los alumnos.
En las enmiendas 14 y 15, que son iguales, usted también quiere suprimir el artículo 11, en el que se fijan las cantidades a percibir por los centros por persona matriculada en concepto de financiación complementaria a la proveniente de los fondos públicos.
Esto no está contemplado en la política educativa de La Generalitat.
Luego, en las enmiendas 16 y 17 que, como es lógico también las vamos a rechazar, porque las horas computadas son necesarias para el currículum.

En la enmienda 13, ustedes proponen una paulatina desaparición de los conciertos educativos.
La educación concertada tiene su reconocimiento expreso, tanto en la Constitución como en la Ley orgánica 2/2006, de 3 de mayo, de educación.

Las enmiendas 19, 23, 25 y 27, que son referentes a la universidad, estos artículos están incluidos en la Ley orgánica 6/2001, de 21 de diciembre, de universidades.
No solo es necesario, sino obligado para La Generalitat incorporarlo.

En la enmienda 29 usted propone modificar el apartado 2 del artículo 16, donde se regula el régimen del control financiero al que se sujetan las universidades.
Debe saber que las universidades forman parte del sector de administraciones públicas, de acuerdo con la definición y delimitación del sistema europeo de cuentas nacionales y regionales, y están sujetas en su actividad a las previsiones de la Ley orgánica 2/2012.
Consecuentemente, el mantenimiento del precepto que nos ocupa no es solo legal, sino oportuno.

A las enmiendas 38 y 39, le puedo decir que toda modificación presupuestaria incorpora en su texto una justificación o motivación.
Una vez autorizada por el órgano competente, se procede a su publicación en el DOCV.
No es necesario comunicar previamente a Les Corts.
Por otro lado, si se obligase a la publicación en un plazo concreto, se estaría condicionando de modo importante e innecesario el ritmo de publicación de otros actos jurídicos de igual o mayor importancia.

Las enmiendas 159 y 165 tampoco se pueden aceptar, porque el Reglamento de Les Corts establece en el artículo 112 que los proyectos de ley remitidos por el Consell irán acompañados de una exposición de motivos, por lo que técnicamente es imposible suprimirlos.

Las enmiendas 51, 163 y 164 tampoco se las vamos a aceptar, porque la legislación básica del estado en la materia nos obliga de manera directa e inmediata en la cuestión.
Este mandato tiene para nuestra comunidad el carácter de obligatorio y vinculante.

El apartado que se pretende suprimir en la enmienda 74 forma parte de las medidas adoptadas por la contención del gasto público.
En todo caso, se adecua en su contenido y alcance a lo dispuesto con carácter básico en el artículo 21 del proyecto de ley de presupuestos generales del estado para el año 2014.

Las enmiendas 6, 31, 35, que también vamos a rechazar, porque es necesario hacer un seguimiento mensual de la ejecución del presupuesto, sería totalmente inoperante para modificaciones como las calificadas como técnicas de imputación contable, reestructuraciones orgánicas, etcétera, donde cualquier previsión realizada en fase de elaboración no sería susceptible de proyectarse a lo largo del correspondiente ejercicio.

He querido agrupar todas las enmiendas referentes a temas de personal.
Nos encontramos con las enmiendas 48, 49, 55, 61, 62, 63, 66, 69, 71, 72, 75, 80 y 87.
Se adecuan en el proyecto de Ley de presupuestos generales del estado para el 2014, por lo que también son de carácter obligatorio y vinculante para nuestra comunidad.
Por lo tanto, también, las vamos a tener que rechazar.

En la enmienda 81 le puedo decir que, «para la contratación de personal para las personas jurídicas que conforman el sector público», esto está recogido en el apartado 5 del artículo 31, por lo que no es procedente la modificación del artículo 32.

En la enmienda 86 es conveniente apuntar que la situación que se pretende proteger con la enmienda está regulada en el artículo 17 del Decreto 33/1999, de 9 de marzo, del gobierno valenciano, artículo que sienta las bases para la contratación de personal temporal en el ámbito de La Generalitat, ya sea laboral o interino.

Para la enmienda 53, les recuerdo que le corresponde a hacienda por el cumplimiento de informar los acuerdos, convenios o pactos de los que puedan derivarse incremento de gasto público en materia de costes de personal.

El apartado que se pretende suprimir en la enmienda 85 forma parte de las medidas adoptadas para la contención del gasto público, teniendo en cuenta la actual situación económica y dentro de los compromisos adquiridos en materia de estabilidad presupuestaria para la reducción del déficit público.

Para las enmiendas 82, 83 y 84 -que, por cierto, es lo mismo-, le diré que no se entiende la necesidad que tiene usted de prohibir en el ámbito de la administración autonómica el recurso a este tipo de contratos, máxime si tenemos en cuenta el volumen y complejidad de las tareas que acomete una administración, como es La Generalitat y su sector público.
Cabe señalar que un precepto similar se incluye para la administración general del estado en el proyecto de Ley de presupuestos generales del estado para 2014, en concreto en su artículo 21 apartado 4.

En la enmienda 43 usted propone eliminar «de entre las competencias en materia de modificaciones presupuestarias asignadas al titular de la conselleria en materia de hacienda», aquellas que vienen referidas a habilitaciones y transferencias que tengan por objeto reajustar los créditos vinculados al FCI y a fondos estructurales de la Unión Europea.

Mire, la propia naturaleza y régimen de estos dos tipos de fondos en muchos casos conlleva créditos de alcance plurianual vinculados a inversiones de volumen y complejidad importante, determina que a lo largo de todo un ejercicio sea necesario ajustar la dotación inicialmente afectada en los mismos.

En este marco, la competencia que nos ocupa trata simplemente de dotar a la administración autonómica de un instrumento que permita su reasignación de forma ágil en orden a poder atender en tiempo y forma a los requerimientos de ejecución, gestión y rendición de cuentas que a tal efecto demandan las administraciones financieras.
No podría aceptarse en la medida que no indica el órgano competente que, en sustitución del conseller de hacienda, sería responsable de las reasignaciones que fueran necesarias autorizar a lo largo de todo un ejercicio presupuestario.

Yo creo que le he contestado a todas sus enmiendas, que son, si no recuerdo mal, cuarenta y ocho, y, como se habrá podido dar cuenta, se las vamos a rechazar todas.

Y, por otra parte, pues nada más.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Barceló.

Señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sembla que van a rebutjar-me-les totes, però també he de dir que l'argument fonamental que ha exposat és un argument que, realment, no té validesa perquè l'argument fonamental que ha utilitzat és que aquestes esmenes contradiuen lleis.
¡Clar!
, però és que són esmenes per a introduir en una altra llei, en la llei de pressupostos, per tant, ¡ja formarien part de la legislació!
És aixina, és que és molt clar, nosaltres plantejaríem coses, les esmenes són per a incloure en la llei de pressupostos i, per tant, ja serien qüestions que també estarien en la llei.

I és més, és que ací també podem qüestionar les lleis amb les nostres esmenes, encara tenim eixa part de llibertat ací, en les Corts Valencianes, com per a qüestionar les lleis que fa el govern valencià.

Nosaltres neguem la màxima que n'hi haja que complir les lleis injustes; injustes com aquelles que està dictant el govern central que ens estan portant a l'abisme, eixes lleis que ens estan fent retrocedir en drets socials, laborals i en els serveis públics, nosaltres neguem la màxima que ací, al País Valencià, n'hi haja que complir eixes lleis.
Ja sabem que el senyor Fabra, Alberto Fabra, és l'alumne avantatjat de Rajoy i, per tant, és el primer que ràpidament se posa de genolls davant del senyor Mariano Rajoy i complix totes aquestes lleis que -com dic-, realment, estan suposant un llast per a la classe treballadora i per a la nostra economia.

Però, després, ha dit un cosa molt curiosa respecte a les lleis, ha dit vosté que no podem eliminar els concerts educatius perquè estan en la Constitució.
¿En quin article de la Constitució?
Però, ¿en quin article de la Constitució parla de l'obligatorietat de tindre concerts educatius?
¿En quin article?
, senyora Barceló, és que m'agradaria que em llegira eixe article de la Constitució perquè jo crec que la Constitució me la conec, n'hi ha moltes coses que no compartisc però me l'he llegida i me la conec, i no n'hi ha cap article que diga que és que cal tindre concerts educatius.
És més, és que nosaltres -ja ho he dit- no estem qüestionant l'existència dels centres educatius privats, el que estem dient és que si algú vol dur al seu fill o a la seua filla a un centre educatiu privat, doncs que se'l pague, que se'l pague, però que els diners públics han d'anar per als centres públics.

I, després, quan parlàvem del que vostés diuen «autonomia dels centres docents» i vosté ha ridiculitzat el Consell parlant de l'anècdota del mercadillo de Nadal, nosaltres el que estem dient és que els centres docents han d'estar suficientment ben finançats, han de tindre un bon pressupost i, sobretot, se'ls ha de pagar, se'ls ha de pagar el pressupost, se'ls ha de pagar les despeses de funcionament, que n'hi ha centres que han estat mesos i mesos i mesos sense cobrar eixes despeses de funcionament i, ara, vosté ve ací a parlar que han de tindre autonomia.
El que han d'estar és ben pressupostats i, sobretot, que se'ls pague.

I, després, vosté diu que no entenia com nosaltres plantegem que no es puga treballar amb empreses de treball temporal.
És una qüestió de principis, és una qüestió que les empreses de treball temporal el que fan és fer negoci amb un dret de les persones, amb el dret de les persones al treball, i vosté planteja com argument que en els pressupostos generals de l'estat també es contempla aquesta possibilitat.
¡Clar!
, és que els pressupostos generals de l'estat també els fa un govern del Partit Popular, i és que en el Congrés dels Diputats Izquierda Unida també haurà votat en contra d'això, és que és perfectament coherent, però és que no pot utilitzar vosté com argument que és que ja ho diuen els pressupostos generals de l'estat, ¡clar!
, perquè els fan vostés, si els férem nosaltres no ho dirien.

Per tant, nosaltres continuarem defensant aquestes esmenes en el ple, pensem que són esmenes que farien que l'articulat realment fóra una expressió d'un esperit de la llei de pressupostos molt més socials i en defensa del serveis públics, en defensa dels treballadors i treballadores.

I, lamentablement, doncs, bé, vostés no recolzaran cap de les nostres esmenes i també cal dir que ja estem acostumats a això i que -crec-, ¡vaja!
, des que jo estic en Les Corts mai se m'ha aprovat una esmena en els pressupostos, així que no és cap novetat.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Albiol.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Martorell:

Gracias, señora presidenta.

Evidentemente, señora Albiol, estos no son sus presupuestos ni los de su grupo porque estos presupuestos son los que presenta el gobierno del Partido Popular, al cual mi grupo da soporte y, por lo tanto, sí que va a aprobar estos presupuestos.

Para nosotros sí que son sociales y, además, creemos que se ajustan a una realidad porque, por mucho que usted diga, para nosotros lo importante sí que son las personas y, por tanto, por ello se da prioridad a la sanidad, a la educación y al bienestar social.

Ustedes han presentado cuarenta y ocho enmiendas; muchas son las mismas que el año pasado y otras están repetidas.

Y, evidentemente, mire, la situación económica es la que es y tenemos que trabajar todos juntos para salir de esta situación.

Y nosotros -le voy a decir- sí que respetamos las leyes, no sé ustedes, a veces, desde luego, las ponen en duda, incluso acaba usted de decir que ha leído la Constitución y que hay muchas partes con las que no está de acuerdo (veus), pues, mire, nosotros sí que estamos de acuerdo.

Yo, desde luego, en ningún momento he pretendido ridiculizar al Consell, estos mercadillos que he nombrado desde luego los hacen los alumnos, lo mismo que vender muchas veces lotería, para sacar dinero para sus viajes de fin de curso y para ese tipo de cosas.

Yo, desde luego, lo que sí que le puedo decir que si algún día están ustedes gobernando pues serán ustedes los que hagan los presupuestos, harán ustedes los presupuestos que ustedes quieran pero, de momento, los presupuestos que hay son los que ha hecho el Partido Popular y este gobierno.

Y nada más, muchas gracias, en el pleno seguiremos hablando del tema.

Gracias.

La senyora presidenta:

Pues, muchas gracias, señora Barceló.

A continuación, vamos a votar las enmiendas debatidas por Izquierda Unida.
Empezamos votando las enmiendas 43, 49, 53, 55, de la 61 a la 63, la 66, la 69, la 72, la 74, la 75, la 81, la 163 y la 164.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

Votamos, ahora, el resto de enmiendas debatidas por Izquierda Unida.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

A continuación -y ahora ya sí-, pasamos a debatir las enmiendas del Grup Compromís que empiezan por la número 1 y todo el resto de enmiendas.

Señora Mollà, cuando usted quiera.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Agrair els membres de la comissió que hagen tingut esta deferència amb mi, que vinc d'Elx i hem agafat un embós a l'entrada de València.

Jo, la veritat, se m'han llevat les esperances que alguna de les esmenes que plantegem Compromís siga aprovada perquè si l'argument és que n'hi ha un govern del Partit Popular que fa els pressupostos, n'hi ha un partit majoritari ací, en les Corts Valencianes, que ha de donar el vistiplau absolutament als pressupostos de La Generalitat, doncs no sé exactament quina és la nostra feina avui en esta comissió.

Jo pensava que el joc democràtic donava perquè els grups de la cambra, tant els que sustenten un govern com si no, pogueren debatre, en el marc legislatiu dels pressupostos, les millores que puguen fer a una iniciativa política que fa l'executiu sense intromissió de l'executiu en el legislatiu i amb capacitat el legislatiu de fer faena.

Però sembla que no, sembla que aquí el que hem de donar és el «sí, bwana» complet a la iniciativa del govern i que, per tant, ací, els membres del Partit Popular l'única cosa que han de fer és donar-li al botó sistemàticament, al «sí», al «sí», al «sí», al que proposa el govern i poca faena.

Perquè, clar, que vostés vinguen ací a dir que n'hi ha esmenes que no milloren el text que planteja el govern doncs a mi em resulta del tot, bé, surrealista, perquè jo crec que qualsevol persona de trellat, i, a més, amb un tarannà responsable i veient la situació que estem vivint, podria reconéixer com a bones les esmenes que plantegem els grups de l'oposició, o, almenys, alguna, ¿no?
, però sembla que no.

¿Quines són les esmenes que plantegem Compromís?
Doncs, al marge que presentem l'esmena, com no?
, per a suprimir l'exposició de motius perquè és el que dóna el marc a estos pressupostos, ¿no?
, i fa constants referències a com és de necessària la contenció del gasto, de l'estabilitat pressupostària, és a dir, apel·lar constantment, és a dir, a l'article 135 de la Constitució espanyola, i, per tant, prioritzar unes qüestions que no tenen res a vore amb les prioritats d'emergència social que estem vivint, que és que les persones necessiten d'un govern que vetle per la protecció en este context de crisi, doncs, nosaltres, efectivament, eixa exposició de motius que emmarca la llei de pressupostos l'eliminem completament i, a més, eliminem les referències que avalen estes qüestions, és a dir, que se prime sempre la contenció del gasto, del deute públic, l'atenció al servei del deute, etcètera, per damunt de les polítiques socials i les polítiques de reactivació econòmica.

Per exemple, començant per l'esmena número 1, quan diguem que «suprimim l'article 2» és perquè no reconeixem eixos vora quatre mil tres-cents milions d'euros en el servei del deute públic.
Nosaltres no podem entendre com quasi una quarta part dels pressupostos de 2014 van a anar a atendre ¡el servei del deute!
I, per tant, doncs, ja me contaran vostés quin tipus de polítiques d'estimulació econòmica i de protecció als serveis públics es pot fer quan quasi una quarta part del pressupost de La Generalitat va a atendre els bancs, els interessos d'usura que ens estan aplicant, les fórmules que s'han inventat els governs de Madrid del Partit Popular per a no finançar-nos, mitjançant el sistema de finançament, i vendre-mos aquí sistemes de salvaguarda del FLA, proveïdors, no sé què.
.
.
que mos estan ofegant, etcètera, etcètera.

I aixina, també, passa en el article 4, que el suprimim perquè no reconeixem els beneficis fiscals que planteja el govern valencià, perquè creguem que podrien anar més enllà.
Perquè no se pot dir constantment i apel·lar constantment el senyor conseller d'hisenda, el senyor Moragues, que no tenim un problema de despeses, sinó d'ingressos, i no estar tots els santíssims dies dedicats a tirar-los de l'orella al senyor Montoro i al senyor Rajoy perquè modifique el sistema de finançament autonòmic, ni tampoc revisant la capacitat que tenim de recaptació fiscal, de beneficis fiscals que podrien ser majors per a una part de la ciutadania que està passant-ho mal i menors per a aquells als quals vostés estan sistemàticament beneficiant en la política fiscal, que són les rendes altes.

I no reconeixem eixe sistema que, a més, no és nou, sinó que ens ha dut a esta ruïna que tenim, perquè vostés constantment fan este tipus de polítiques.

A més a més, plantegem una esmena per exemple, que és que els crèdits no executats hagen d'anar al caixó de sastre de despeses diverses, i que no puguen quedar-se en les conselleries a les quals han estat assignats en un principi.

És a dir, que hi hagen crèdits no executats, per exemple, en benestar social, en educació i sanitat i, en volta de redistribuir-los en benestar social, sanitat i educació, vostés ho manen a despeses diverses i, allí, a saber on van a anar a parar, amb eixa incògnita, i que, després, a més, deriven en tapar agujeritos i pagar a amiguitos, que és el que passa quan els diners van a despeses diverses.
Després, no sé com, acaben, sempre, anant al rescat d'aeroports sense avions, ciutats llum, etcètera, etcètera, etcètera, a pagar foradets, però no on deurien haver anat: a benestar social, a sanitat, a educació, a reactivació econòmica, indústria, etcètera.
I, per tant, neguem eixa qüestió.

Després, nosaltres creguem que s'ha de garantir els crèdits per als centres educatius.
És a dir, que vostés digueren.
.
.
, no vullguen posar per norma que els centres educatius tindran al començament de la seua activitat garantits els crèdits que necessiten per a fer front a l'any, doncs a mi, efectivament, em fa pensar que volen seguir ofegant els centres educatius, tenint-los amb una inestabilitat; havent d'estar mirant a vore quines caramboles se fan per a pagar la llum, aigua, calefacció, etcètera, i passant estes coses que han estat passant durant l'any passat i l'anterior, que és que se queden moltes vegades sense el manteniment bàsic del centre educatiu.

Que no es puguen superar els 9.
000 euros en el manteniment o reparacions dels centres educatius, jo encara no entenc què passa en este tema.
I jo l'esmene perquè no ho puc entendre, 9.
000 euros per a una reparació o manteniment en un centre educatiu pot ser una cosa molt normal, i vostés ho impedixen.

No creguem que hàgem de pagar les indemnitzacions al professorat de la concertada si no han vullgut anar-se'n a un altre centre concertat.
És a dir, aquí, nosaltres els paguem als treballadors, als professors de la concertada si no han vullgut estar recol·locats en un altre centre, i els paguem les indemnitzacions, perquè aquí com els diners no són seus, doncs aquí, a pagar, a pagar, i no al que toca.

No volem obligar les universitats a haver d'estar subjectes als objectius d'estabilitat pressupostària i deute públic.
¿Quin tipus d'intromissió és eixa?

I vostés, com no?
, tot han de controlar-ho i, per tant, lleven qualsevol tipus de control a l'autonomia que han de tindre les universitats públiques.
I per això, per exemple, no accepten que si les universitats públiques en el 2014 tenen romanents de crèdit, en el 2015, hagen de reduir els seus pressupostos.
¿Per què?
Si han fet una bona gestió i han tingut romanents de crèdit, ¿per què han de reduir l'any que ve els seus pressupostos?
No ho entenem i, per tant, nosaltres eixe tema l'esmenem.

Després volem llevar el reconeixement preceptiu de crèdit per a despeses que siguen alts interessos, (so per interferència d'un mòbil) és a dir, que vostés claven dintre d'una relació de polítiques socials, diguérem, com a reconeixement preceptiu de crèdits per a despeses i que incloguen allí en la lletra d que també atenga els interessos a les entitats financeres, a nosaltres no ens casa.
Això no és prioritzar a les persones, no és prioritzar els serveis públics.
És prioritzar els bancs i, de fet, ho posen literalment.

Nosaltres creguem que en el termini màxim de quinze dies des que s'aprova una modificació pressupostària ha d'estar a la llum pública.
Que no voten açò voldrà dir que, com sempre, a l'amagatall, publicant-ho quatre mesos després que s'haga produït la modificació, etcètera, continuar una dinàmica de poca transparència en la gestió dels recursos públics.

A més, diguem que qualsevol modificació feta amb termes diferents als esmentats, és a dir, als que se dóna per bona una modificació, serà nul·la i donarà lloc a una obertura d'expedient administratiu.
Ja voran.
.
.
, me diran vostés quina cosa roïna, que no beneficie la política del govern, té que no se puguen fer modificacions pressupostàries en la base dels condicionants que vostés posen com a condicions en modificacions pressupostàries.
I que si se produïx, s'òbriga un expedient administratiu.
És que és una cosa de caixó.

No acceptem les modificacions pressupostàries que no estiguen avalades per la intervenció.
És a dir, que hi haja informes contraris a una modificació pressupostària per la intervenció i vostés diguen: «Bé, si hi ha un informe contrari, que ho avale el conseller de torn.
» Doncs nosaltres no creguem que haja de ser així.

No acceptem que neguen les millores del personal, ja dic, al servei públic, del sector públic, al personal estatutari, etcètera.
Vostés neguen que puguen haver condicions millors durant el 2014 pactades per al personal laboral, estatutari, no estatutari, al servei de l'empresa pública, etcètera.
No entenem per què.
Si s'arriba a acords, ¿per què no poden produir-se eixes millores en les condicions i en les retribucions?

I, per tant, qualsevol referència a la negativa a comptar amb pactes que milloren les condicions laborals del personal nosaltres creguem que són nul·les, no deuen aparéixer -i d'eixes hi han moltíssimes esmenes.

Nosaltres creguem que, a més, se pot fer oferta pública d'ocupació, que vostés neguen.
.
.
, en este articulat neguen que se puga obrir l'oferta pública d'ocupació.

Llevem l'article (inintel·ligible) .
.
.

La senyora presidenta:

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

…que és el que nega esta qüestió.

I, bé, després, en la rèplica, intentaré acabar.
.
.
Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Señor Peral, cuando usted quiera.

El senyor Peral Villar:

Buenos días, presidenta.

Señorías.

Yo, en representación del Grupo Parlamentario Popular, tengo que comunicarles al Grupo Compromís que vamos a rechazar la totalidad de sus enmiendas, y no porque no nos parezca correctísimo el debate en comisión y en pleno de todas las enmiendas que ustedes han presentado.
Nos parece que ese es el juego democrático, que sus enmiendas si nosotros no le argumentáramos por qué las vamos a rechazar, pues entenderíamos que a usted le pareciera mal esa actitud.
Nos las hemos estudiado todas ellas.

Por las razones que les vamos a dar hoy, algunas sí se han podido transaccionar y se pueden aprobar…, se aprobarán, y las que perjudican claramente este presupuesto, que evidentemente no es el suyo, sino el del Partido Popular, aunque a usted le cueste comprenderlo, pues realmente chocan, como ahora le contaré, con la identidad, con el criterio que genera un grupo parlamentario y un partido que está gobernando en este momento en la Comunidad Valenciana para poner en funcionamiento un presupuesto que, bueno, este año ya está generando, en relación al del año pasado, unos beneficios, una recuperación económica clarísima y, sobre todo, ya se están creando puestos de trabajo que ustedes ponían en tela de juicio en este mismo debate del año pasado.

Por lo tanto, pues no resultan tan creíbles sus argumentos en relación a las malas perspectivas y a los malos derroteros que puedan tener estos presupuestos, como no lo han sido los mismos en el año precedente, como ya les decíamos en el nuestro discurso.

Lejos de aportar, como le digo, alguna ventaja económica o beneficio para el buen fin de estos presupuestos, lo que se colige de todas sus enmiendas es que perjudican claramente los presupuestos, los objetivos que con él se persiguen, que no son otros que dar el mejor servicio a los ciudadanos, garantizar la mejor educación, la mejor sanidad, favorecer la recuperación de nuestro tejido empresarial, el empleo y la economía de todos los valencianos.

Pero entrando ya en detalle, entrando ya en las enmiendas que ha presentado el Grupo Compromís, y empezando por la primera, le diría que es una buena muestra de esto que le estoy argumentando, que es su punto de vista, nosotros lo respetamos, pero que, evidentemente, lo rechazamos porque no puede ser de otra forma, ya que si aceptáramos alguna de las enmiendas, como ahora le explicaré, que ustedes han presentado, pues estaríamos cargándonos el presupuesto e, incluso, convirtiéndolo en ilegal.
No sé si ustedes son conscientes del tipo de enmiendas que han presentado.

Por ponerles un ejemplo, la supresión del artículo 2 del proyecto, su enmienda número 1, que recoge detalle de todos los créditos iniciales del presupuesto.
Suprimir el artículo 2, se trata de un artículo que tiene un carácter fundamental y, de hecho, conforme lo que el Tribunal Constitucional denomina «contenido mínimo, necesario e indispensable de las leyes de presupuestos», en cuanto que incluye detalle de las dotaciones del estado de gastos por grupos funcionales y por las diferentes personas jurídicas que conforman el sector público autonómico.

Resumiendo, no podemos entender una ley de presupuestos sin un precepto del tipo que nos ocupa y, en tal sentido, solicita su supresión sin plantear alternativa, carece de ningún sentido.

Lo mismo cabe decir de su enmienda número 2 para suprimir el artículo 3, en el que pretende despacharse, sin plantear alternativa alguna, el estado de ingresos del presupuesto de La Generalitat.
Inexplicable, señora Mollà.

Tampoco es de su agrado el artículo 4, relativo a los beneficios fiscales, y proponen también su supresión.

Le recomiendo la lectura del artículo 21 de la LOFCA y, por otro, el 22 del texto refundido de la ley de haciendas públicas para que entienda la inexcusable validez del artículo 4 del articulado que pretenden suprimir.

La enmienda número 5 pretende suprimir la competencia atribuida a la conselleria que tenga las competencias en materia de hacienda para reasignar los créditos no ejecutados.
Resulta de todo grado inviable, ya que se trata de una herramienta fundamental a la hora de asegurar que la ejecución del presupuesto se ajusta a los objetivos marcados.

La enmienda número 9 propone añadir garantías para que los centros docentes no universitarios tengan disponibilidad de los fondos fijados en la ley.

Los centros docentes no universitarios forman parte de la administración valenciana, señorías, y, en tal sentido, como cualquier otro órgano de la administración, los citados centros disponen desde el día 1 de cada ejercicio de los fondos necesarios para el normal desarrollo de sus funciones y actividades legalmente asignadas.

En la enmienda número 11 se propone suprimir el apartado que regula ciertas especialidades para la gestión de los gastos de funcionamiento en el seno de los colegios públicos, artículo 10.
2.

Este apartado, señorías, se viene recogiendo en la ley de presupuestos desde hace años y debe leerse como… una relación complementaria de la recogida en el apartado anterior.

Lo que se propone con este articulado es complementar, fijando unos límites, la regulación del sistema excepcional de contabilización que se admite en el funcionamiento de los centros.
En concreto, los límites se refieren al importe efectuado, de forma que, superado este, los gastos deben someterse al régimen propio de los gastos de inversión.
Se considera pertinente mantener estos límites contemplados en este artículo, señoría.

En su enmienda número 18 pretende suprimir el artículo 12, que establece el régimen… el régimen de indemnizaciones para el profesorado afectado por la modificación de conciertos, al que usted ha hecho alusión en su intervención.

En este sentido, decirle que en la medida que los gastos de las retribuciones vinculadas a este personal son asuntos en el marco de la legalidad, parece lógico extender la cobertura a todas las vicisitudes vinculadas a la vida laboral de este personal, incluidas las indemnizaciones.

Su enmienda número 20, al artículo 14.
2, que solicita la supresión del mismo, donde se regulan determinadas obligaciones para las universidades en materia de estabilidad y sostenibilidad.
En relación con la elaboración y ejecución de sus presupuestos, decirle que el mencionado articulado que pretenden enmendar se dicta en desarrollo a lo establecido con carácter básico en el artículo 81.
2 de la Ley 6/2001, de universidades y, en tal sentido, no solo es necesario, sino de obligado cumplimiento para La Generalitat y las propias universidades.

La enmienda número 22, que pretende añadir el punto 3, del artículo 14, que el importe de la subvención asignada sólo se podrá corregir al alza -como plantean ustedes-, también carece de sentido porque se trata de una modificación de crédito destinado a las universidades, que podría tener una modificación al alza, ahora baja por diversos motivos.
Así, si el estado dicta una norma que implica reducir el sueldo de los empleados públicos en un 5%, no le quiero recordar quien fue quien tomó semejante determinación, pues dichas medidas necesaria y obligatoriamente deberán ser tenidas en cuenta por La Generalitat hacia las universidades públicas.
Y en la práctica han supuesto que la subvención inicialmente contemplada haya sido alterada a la baja en la incorporación necesaria para cumplir el mandato legal.
Por lo tanto, resulta de todo grado innecesaria semejante enmienda.

La referida al artículo 15.
2, su enmienda número 24, proponen suprimir un mandato que exige que en el supuesto de que las universidades que liquiden su presupuesto con remanente de tesorería negativo, adopten medidas económicas, la Ley de universidades…, el mandato objeto de enmienda se incluye en la Ley de universidades, concretamente el artículo 81.
5.
Y en tal sentido no sólo es necesario, sino obligado para la Generalitat valenciana incorporar la regulación que nos ocupa.

Y no me queda mucho tiempo más, pero, bueno, hacerle referencia, yo creo que importante, a estas últimas enmiendas que usted ha mencionado en su intervención, referidas a la supresión de los apartados que regulan el régimen de retribución de funcionarios y de personal de la administración pública valenciana.
Decirle simplemente, señoría, y para terminar, que todos los gastos de personal constituyen una de las principales partidas del presupuesto de La Generalitat, y por tanto el régimen retributivo del personal laboral debe ser necesariamente objeto de regulación en esta ley.

Por lo demás, como ya le he dicho al principio, le anuncio que vamos a rechazar todas las enmiendas.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Peral.

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Com no?
, era evident que vostés anaven a votar en contra de totes les esmenes que plantejàvem, però a més amb uns arguments que jo, de veritat, és que no puc entendre que això s'ho creguen vostés.

És a dir, que els centres educatius compten des del dia 1 amb els crèdits suficients, amb els fons suficients per atendre la seua activitat normal?
Però vosté sap que els han tancat en alguns la llum perquè no podien ni pagar la llum!
Que els xiquets no podien tindre calefacció en els col·legis i anaven amb mantes!
Que hi ha centres que no tenen ni per al paper per a fer fotocòpies ni per a material per als xiquets.
Però de veritat vosté se pensa que algú se pot creure que des del minut u els centres educatius tenen per part de la conselleria d'educació els diners?
Si els estan pagant mensualment quasi, i a més han de presentar fins l'últim justificant de tot.
Perquè els ve molt bé a vostés anar ficant traves perquè els centres no puguen tindre els diners que es mereixen tindre per atendre una educació de qualitat.

Després, i hi ha coses que jo, doncs bé, me pareixen complicades d'entendre.
És a dir, les universitats públiques, i jo dic, que se puguen modificar els crèdits, sí, durant l'any, però sols a l'alça, que vostés no puguen llevar-los diners a les universitats públiques que hagen sigut pressupostats des del primer dia.
I diu vosté, «ai, es que si llega el gobierno del estado y nos dice que tenemos que recortar un 5% a los trabajadores de las universidades, pues oiga».
.
.
Ah!
i eixos diners no poden reinvertir-se en la universitat, per exemple, per a investigació, per a majors beques, per als universitaris, per a reduir les taxes desorbitades que els estan cobrant.
És a dir, mireu la lògica del PP!
És a dir, que Rajoy diu, «oiga, a los funcionarios, als professors universitaris s'ha de reduir el 5%», i vostés diuen, «traiga pa' ca el dinerito, traiga pa' ca el dinerito, que mos molt ve molt bé per a tapar foradets que tenim en altres llocs».
No vagen vostés a reinvertir eixos diners en educació universitària, en investigació, en beques, en ajudar als universitaris que ho estan passant molt mal, no!
No vagen.
.
.
, «traiga usted el dinerito que nos viene muy bien».

Se n'adona?
És que eixa és la diferència entre vostés i nosaltres.
Que nosaltres diem que només a l'alça, i vostés ja estan pensant que a la millor el que fan és llevar-los diners a les universitats.
Eixa és la diferència.
Aviso para navegantes.

Després hi ha qüestions que hauran d'explicar.
És a dir, que siga possible arribar a acords per a millorar les condicions o les retribucions del personal estatutari, laboral, interí, etcètera.
Que siga possible!
Serà perquè hi ha dos parts: està la part del personal i la part de la conselleria competent, etcètera, no?
I, per tant, si hi ha un acord, per què ho han de prohibir per llei?
Dic jo!
Si hi ha voluntat d'acord, per què ho han de posar literalment que qualsevol tipus d'acord és nul.
Si ja no s'assentaran vostés en la taula de negociació!
Que cal posar-ho legislativament?

És que durant l'any poden passar moltes coses.
I pot ser necessari canviar les condicions del personal.
I pot ser necessari pactar-les.
I vostés ja ho neguen, neguen la màxima.

Després també és molt evident per al personal les poques ganes que tenen vostés de poder negociar qualsevol cosa, perquè neguen la major.
Ja per llei «no me puedo sentar con usted a hablar de nada», amb el personal laboral, estatutari, etcètera, etcètera.

Després el tema dels fons que se poden modificar i tal.
I jo no lleve la capacitat de la conselleria d'hisenda de fer modificacions pressupostàries.
Jo el que dic és que les modificacions pressupostàries no vagen al caixó de sastre de despeses diverses, que és el que fan durant l'any vostés, sinó que si en educació hi ha diners que no s'han executat, se queden en educació.
Si en sanitat hi ha diners que no s'han executat, que se queden en sanitat.
El que jo no vull és que vostés agafen els diners d'educació, de sanitat, de benestar social, d'agricultura, d'indústria, del que siga, per a tapar les vergonyes del Partit Popular i els pufos que van deixant per ahí, i els contractes que a saber con los compromisos de pago que hayan por ahí escondidos.
I això és el que no vull i és el que esmene.

I el tema del deute públic, etcètera.
Miren, vostés ho pintaran com vullguen, ho pintaran com vullguen, però l'any passat venien en un pressupost amb 1.
300 milions d'euros des del servei del deute, i ara vénen amb 4.
500 milions d'euros del servei del deute.
Això és insostenible del tot, ho miren per on ho miren.
I este govern està del tot quebrat, quebrat econòmicament parlant i quebrat políticament parlant.
Com vostés continuen llastant-nos en esta situació, què ens espera per a l'any següent?
Si ho estan multiplicant per tres, vora, cada any, el servei del deute és insostenible, i tot perquè no volen plantar-se davant Madrid i dir-li no s'aguanta la situació.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
més.
Esta comunitat no té per què ser una comunitat de tercera classe.
I si això és el que vostés pensen, continuen així, continuen donant-li la raó al senyor Montoro i Rajoy.
.
.

La senyora presidenta:

Gràcies.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
que mos tenen als valencians i valencianes del tot ningunejats.

Res més.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Mollà.

Senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Señora Mollà, es evidente que no nos vamos a entender porque su posición pues es absolutamente monolítica y usted pretende que nosotros juguemos con una rueda que no vamos a comulgar, porque el presupuesto de la Generalitat valenciana a este partido le parece coherente, le parece responsable, le parece riguroso, le parece el presupuesto que necesita la Comunidad Valenciana para recuperarse, para crear empleo, para recuperar el tejido empresarial y sobre todo, y lo más importante, para dar servicio a las personas, para dar servicio a toda la Comunidad Valenciana, para que no haya ninguna persona que pueda decir que no tiene una buena educación y una buena sanidad.

Y eso, desde su punto de vista catastrófico, donde los colegios están tapándose con mantas, y donde no hay calefacción, donde la gente no tiene ni pa' comer, en ese mundo en el que solo usted vive, porque si eso fuera así, evidentemente, en este momento pues estaríamos prácticamente apedreados por la ciudadanía, cosa que no ocurre, que excepcionalmente haya podido ocurrir en algún sitio, excepcionalmente, no quiere decir, como usted pretende dar a entender, que esté ocurriendo en todas partes.

El presupuesto de la Generalitat valenciana ha funcionado bien en 2013, se han ahorrado más de dos mil millones de euros, ese déficit, esa deuda que usted está criticando cada día es más pequeña, gracias a la ayuda del gobierno de Mariano Rajoy.

Cuando estaba gobernando el Partido Socialista a este partido y a este gobierno, a la Comunidad Valenciana, se la tenía absolutamente ninguneada, absolutamente se ha hecho lo que les ha dado la real gana contra la Comunidad Valenciana, y es este presupuesto el único presupuesto que ha garantizado que la Comunidad Valenciana siga a flote y no haya quebrado, como han pretendido los señores que gobernaban en ese lado.

Y, precisamente, gracias a ese presupuesto, este año el resultado de la Comunidad Valenciana va a ser muchísimo mejor que fue el año anterior, y el próximo año lo comprobará usted cómo con este presupuesto se recupera mucho más empleo, se recupera mucho más nuestra economía, se recupera mucho más nuestro turismo de lo que ya se está recuperando, que es líder a nivel nacional, el turismo de la Comunidad Valenciana, gracias a esos grandes proyectos que usted ha criticado, que usted ha criticado durante todos los días del año 2013.
Esos grandes proyectos son los que han traído aquí turismo, son los que están trayendo riqueza a la Comunidad Valenciana.

Por eso estos presupuestos son absolutamente fundamentales.
Y nosotros vamos a seguir manteniéndolos, pese a quien le pese.
Y si ustedes nos traen una enmienda que mejore el presupuesto, no le quepa a usted la menor duda que la vamos a aceptar, pero de buena fe.
No nos traiga enmiendas que se carguen absolutamente los presupuestos.
Le estoy intentando explicar que hemos leído con atención, ojalá hubiéramos podido aceptar algunas de sus enmiendas.
Porque nos encantaría poder trabajar juntos para sacar adelante la Comunidad Valenciana.
Pero ustedes no están en esa disposición, ustedes no quieren trabajar junto a nosotros.
Ustedes quieren trabajar contra nosotros para ganar las elecciones, las próximas elecciones, eso es lo que ustedes pretenden, el tripartito, en un bloque que, después de criticar y de intoxicar a toda la ciudadanía y a todos los medios de comunicación, acabe trasladando un mensaje de crítica absoluta hacia lo que ha hecho el gobierno del Partido Popular cuando los resultados y los datos macroeconómicos ya le están indicando absolutamente lo contrario.

Por lo tanto, señoría, ninguna de sus enmiendas, como ya le he explicado, son aceptables.
Vamos a rechazarlas absolutamente de pleno.
Y qué más nos gustaría que haber podido transaccionar, transaccionar, señoría, transaccionar con alguna de ellas o aceptársela si alguna de ellas hubiera sido legalmente aceptable, cosa que le puedo asegurar que cualquiera de ellas que hubiéramos aceptado hubiera hecho que el presupuesto careciera de sentido.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Pues muchas gracias, señor Peral.

Vamos a proceder ahora a votar las enmiendas del Grup Compromís que acabamos de debatir.

Empezamos votando las enmiendas 1, 2, 3, 33, 44, 59, 60, 64, 65, 68, 70, 94, 101, 125, 131, 134, 135, de la 138 a la 141 y la 157.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

Votamos ahora las enmiendas 95, 98, 121 y 132.
¿Votos a favor?
1.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
6.

Votamos la enmienda 120.
¿Votos a favor?
2.
¿En contra?
15.
Perdón, perdón, 13.
Perdón, 13.

Votamos el resto de las enmiendas debatidas por Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

Muy bien.
Debatimos ahora las enmiendas del Grupo Popular, de la 149 y siguientes.

Señora Vidal.

La senyora Vidal Causanilles:

Gracias, señora presidenta.

Mi grupo ha presentado cuatro enmiendas al articulado, todas ellas con el fin de añadir una nueva disposición adicional, y de las que tienen conocimiento todos los miembros de la comisión.
Por eso, por nuestra parte, que pasemos a votación.

La senyora presidenta:

¿No renuncia usted a la explicación y no va renunciar usted a sus diez minutos?

Señora Mollà, entiendo que usted no renuncia a sus diez minutos, cosa que la mesa le agradece, y los tiene usted.

La senyora Mollà Herrera:

No, no renuncie perquè el que no vaig a fer és mirar cap a altre costat en una esmena que planteja la supressió de Radiotelevisió Valenciana i dóna viabilitat i marge en este any 2014 perquè vostés facen un atropellament dels que mai s'han conegut en la història política de l'estat espanyol, suprimint un servei bàsic a la ciutadania, un dret constitucional, el dret a la informació dels valencians i de les valencianes, suprimint una senya d'identitat pròpia, tirant al carrer més de mil sis-cents treballadors directes d'una empresa pública i 4.
000 indirectes i carregant-se tota una indústria, com és la indústria audiovisual valenciana.

Tot això amb unes fórmules antidemocràtiques, amb uns arguments rastreros, mentiders i res propis de persones que vullguen aupar la democràcia amb majúscules en la gestió de l'administració pública i dels governs, que han dissenyat una estratègia d'acoso y derribo, d'acoso y derribo fins al punt que a vostés deuria denunciar-se'ls per haver creat una persecució absoluta als treballadors i treballadores en tots el procés que hi va haver de l'ERO.

Després de l'ERO, diguent i culpabilitzant-los que no vullgueren arribar a acords, quan això saben de sobra que és fals, i així ho diu la sentència del TSJ.
Vostés que apel·len i tant a la justícia, després hi ha una sentència que els dibuixa i els retrata i els diu de sobra que des del minut u vostés no van voler negociar absolutament res amb els treballadors i treballadores.
I encara es creuen que poden fer convéncer algú que açò no ha sigut una maniobra política, ideològica i de censura.

La maté porque era mía és el resum absolut del que vostés han fet en Radiotelevisió Valenciana.
S'han dedicat a utilitzar este servei que deuria haver sigut un servei de tots els valencians i valencianes per a tots els valencians i valencianes, pagat amb els diners de tots els valencians i valencianes, s'han dedicat a malbaratar els diners, a crear trames de corrupció amb els diners de Radiotelevisió Valenciana, a pagar-se les seues festes o les festes dels seus directors generals, a abusar…, posar persones que han abusat sexualment de treballadores de Radiotelevisió Valenciana.
I a ningun membre del govern valencià, ni ningun membre del Partit Popular aquí en les Corts Valencianes els he sentit ni una paraula censurant i condemnat estes actituds que han sigut produïdes en Radiotelevisió Valenciana.

Han manipulat d'una manera…, bé, del tot evident, però alhora perversa, la informació, qui podia i qui no podia acudir, quines eren les persones representants de la societat civil valenciana que tenien vostés a bé convidar i a qui censuraven.
Ho han utilitzat de propaganda política, pagat amb els diners de tots els valencians i valencianes.

Han estat perseguint i censurant els treballadors, amenaçant els treballadors, tapant qüestions i tragèdies com l'accident del metro de València, perquè vostés volien prioritzar, vostés volien prioritzar la visita del papa per damunt de 43 morts i 47 ferits.
Taparen amb ordres de Presidència, i així ho han fet saber a tots els valencians i valencianes els treballadors que reberen eixes ordres.
I vostés, si volen, busquen els vídeos, que estan publicats.

I a la fi, la maté porque era mía.
Me valió hasta que la pude usar todo lo que…, usar, o robar o treure tot el profit.
Però després, quan ja no me servix, la tanque i si te he visto, no me acuerdo.
I tindran de respondre davant d'açò, perquè els valencians i valencianes este atropellament no els ho van a consentir i no els ho van a perdonar.
Efectivament, la ciutadania no va a oblidar el que vostés volen avui, continuant amb el que han anat fent, volen fer en Radiotelevisió Valenciana.
No els ho van a perdonar.

I clar que sí, RTVV tornarà, tornarà per la porta gran, i tornarà com deuria haver sigut des del començament, una RTVV lliure, plural, professional, sense intromissions polítiques, sense cap tipus de maniobres, d'enxufisme.
I tot per vetlar per un servei públic per als valencians i valencianes, i per vetlar pels drets dels valencians i valencianes a tindre informació veraç, a tindre informació lliure, a tindre informació professional i a poder fer de RTVV la veritable senya d'identitat que deuria haver sigut i que se va quedar en l'intent les últimes setmanes.
Com vostés ja van vore que això s'estava fent real i que la ciutadania estava donant-li el suport, la tingueren de dur a negre.

I clar que no puc acceptar sense dir i sense comentar que avui aquí vostés van a, de nou, votar un marc legislatiu per a finiquitar del tot, en els pressupostos de 2014, Radiotelevisió Valenciana.
Mirar cap a altre costat és donar-li normalitat a una qüestió d'anormalitat absoluta, d'emergència democràtica, d'atropellament als nostres serveis bàsics, als serveis dels ciutadans i ciutadanes.
I nosaltres diguem clarament que no a esta esmena del Partit Popular.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Mollà.

Pasamos a votación las enmiendas debatidas.
¿Votos a favor de la enmienda 149?
8.
¿En contra?
7.

Votamos la enmienda 150.
¿Votos a favor?
13.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
2.

Votamos la enmienda 151.
¿Votos a favor?
10.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
5.

Y votamos la enmienda 152.
¿Votos a favor?
13.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
2.

De acuerdo.
Pues hemos finalizado la votación del articulado.
.
.
(Veus) Perdón.
Hemos finalizado la votación de las enmiendas.
Falta la votación de todos los artículos.
Vale.
Vamos a hacer ahora la votación de los artículos.

Votamos, en primer lugar, el artículo 1, que no tenía enmiendas.
¿Votos a favor del artículo?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 2, 3 y 4, que se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos el artículo 5, que no tenía enmienda.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos el artículo 6, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos los artículos 7 y 8, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 9, 10, 11 y 12, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos el artículo 13, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 y 22, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.
¿En contra?
7.

Votamos el artículo 23, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36 y 37, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos los artículos 38 y 39, que no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 40, 41, 42 y 43, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos la disposición adicional primera, segunda, tercera y cuarta, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Las disposiciones adicionales quinta y sexta, que no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Las disposiciones adicionales séptima y octava, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Las disposiciones 9, 10 y 11, que no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La 12 y la 13 se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

14 y 15 no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

16, se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

17, no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

18 y 19 se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La 20 no tenía enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La 21 y 22 se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

23, no tenía enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La 24 se ha debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La 25 no tenía enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

26, 27, 28, 29 y 30, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

A continuación, votamos la disposición transitoria, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

El anexo I, II y III no tenía enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
¿Abstenciones?

El anexo IV sí que se ha debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos ahora la sección 1, de las Corts, que no tenía enmiendas.
(Veus) La exposición de motivos se vota al final.
Votamos la sección 1, de las Corts, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
5.
¿En contra?
2.

Votamos, si nadie dice lo contrario, la Sindicatura de Cuentas, el Consejo Valenciano de Cultura y el Consejo Jurídico Consultivo conjuntamente.
No tienen enmiendas ninguno de los tres.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
2.
¿Abstenciones?
5.

Pues ahora sí, paramos cinco minutos, o menos, para hacer el cambio con los diputados y continuamos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Debat de les esmenes a la secció 05, Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, i entitats adscrites

La senyora presidenta:

(Veus) Vamos a empezar, porque estaba aquí.
.
.
, la diputada de Izquierda Unida estaba por aquí, supongo que empezará.
Vamos a empezar con el debate de la (veus) sección.
.
.
No empieza.
.
.
, (veus) empieza el PSOE.

Vamos a empezar con el debate ya de la sección cinco.
.
.
Señores diputados y diputadas, por favor, empezamos ya el debate de presidencia y agricultura, empezamos debatiendo la enmienda 166 y siguientes del Grupo Parlamentario Socialista.
La señora Crespo tiene la palabra por diez minutos.

Cuando quiera, señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, el Grup Socialista presenta un paquet de 55 esmenes al pressupost de La Generalitat 2014, a la mixtura que el Consell ha fet de la secció cinc, on està fusionat presidència i agricultura, pesca, alimentació i aigua, fusió, senyories, que corrobora la poca importància que el govern del Grup Popular dóna a l'economia agroalimentària, els importa un pito, és una vergonya veure com han enfonsat el sector primari en els díhuit anys que porten governant, s'han carregat el mitjà de vida de moltes famílies valencianes, però, senyories, arribat el dia de hui, el major problema ja no és el pressupost, que també, perquè estem en crisi i no hi ha diners, ens dirà després el Partit Popular, el major problema és la seua falta d'interés i imaginació per salvar el poquet que queda.

En un primer bloc, faré la defensa dels programes 711.
10, 442.
10, 512.
10 i 531.
10, esmenes referides als programes de direcció i serveis generals, al de sanejament i depuració d'aigües, al de gestió i infraestructures de recursos hidràulics, així com el programa d'estructures agràries.

Senyories, al Consell se li ompli la boca quan parla del sector primari qualificant-lo de sector estratègic, i si ens remetem al diccionari de la real acadèmia la definició que trobem d'estratègic és «d'importància decisiva per al desenvolupament d'alguna cosa».
En aquest cas seria per al sector primari.
¿Saben les seues senyories en què ha plasmat eixa importància decisiva el Consell?
Retallant de manera molt decisiva programes que són bàsics per a la supervivència de molts llauradors, pescadors i ramaders, retallant de manera molt decisiva el pressupost per al 2014, 207 milions destinats a la política d'agricultura, pesca, alimentació i aigua, el que representa un 1,53% del total del pressupost.

Senyories, el sector primari, per segon any consecutiu, és el que més sacrifici ha de fer per no rebre diners per a inversions, i pareix mentira que el Consell no s'adona que és el que menys culpa té de la situació d'arques buides de La Generalitat.
Tot al contrari, senyories, contribuïx, i molt, a omplir-les, ja que és el primer sector exportador de la comunitat, amb un 20%, aproximadament.
Per això haurien de fer, senyors del Grup Popular, un exercici de responsabilitat política i aprovar totes les esmenes que presenta el Grup Socialista, que ajudaran que el sector recupere el pes específic que ha de tindre dins del Consell, un Consell que també, en el sector primari, es caracteritza pel deute i la morositat en els pagaments.

No ens cansarem de dir-ho, senyors del Grup Popular, no paguen a les comunitats de regants, no paguen a les cooperatives.
.
.
El cas de la de Riba-roja, que tanca amb un deute de 3,1 milions d'euros és perquè des del govern del Partit Popular encara no s'ha preocupat de fer una llei de fusió de cooperatives i salvar el sector de la fallida a la qual van abocades moltes d'elles.
No paguen a les organitzacions agràries, no paguen als jóvens agricultors que s'han instal·lat confiant en la subvenció concedida i ara no poden tornar el préstec que vostés els han obligat a demanar.

El súmmum és que enguany suprimixen la convocatòria d'ajudes a la primera instal·lació de jóvens, un senyal de la poca importància que donen al sector, que si no té clar el relleu generacional, està abocat a desaparéixer.

Mire, sóc repetitiva, però al sord se li parla alt i clar, se li repetix mil i una vegades les coses, així que eliminen la morositat de La Generalitat i que el Consell prepare de veritat per al sector estratègic del qual se'ls ompli la boca parlant un calendari de pagaments en el termini de trenta dies.
(Veus)

Senyories, un altre any La Generalitat deixa d'exercir les seues competències en matèria de camins rurals que l'estat, a través de l'Iryda, els va transferir, i això és greu, perquè tenim termes abandonats, com Alginet, Benifaió, Caudiel i un llarg etcètera.
Tenen la poca vergonya de reduir quasi un 60% el programa 442.
10 i 10% el 512.
10.
Clar, ara ja no necessiten les comunitats de regants, s'ha acabat «Agua para todos», ara és la senyora De Cospedal la que fa i desfà en temes d'auia i el senyor Rajoy el que dóna el vistiplau, i, per desgràcia, mai en benefici dels regants valencians, ni ciutadans com els de l'Eliana, que porten anys esperant la posada en marxa de la desnitrificadora, o els de Quart de Poblet, Villarreal, una depuradora, o els de la Ribera, que beuen aigua sense que complixca cap dels paràmetres de potabilitat.

Quant al Xúquer-Vinalopó, per favor, no tornen a enganyar, acaben ja les obres de la conducció Xúquer-Vinalopó des de la presa de l'assut de la Marquesa, que són competència de La Generalitat.
Els regants no volen fotos amb un president que no parla clar en Madrid i embolica les coses allargant-se en el temps sense buscar una solució eficient i ràpida per als valencians.
Posen els diners en 2014 i acaben una obra tan necessària per a l'economia del sud d'Alacant.

Programes 714.
70, 714.
10, 714.
20, 714.
80.
Díhuit esmenes, senyories, destinades a corregir la falta d'interés del Consell per la millora de la ramaderia, de la producció pesquera, del programa de foment i garantia agrària i, per últim, desenvolupament del medi rural.

Senyories, gràcies a les transferències agrícoles i pesqueres que Espanya rep dels fons europeus, com Feaga, Feader, (inintel·ligible) .
.
.
, FEP i altres recursos, La Generalitat pot omplir la closca buida de las inversions que fa en el pressupost del 2014, perquè si mirem la inversió amb fons propis, de nou una davallada del 14,83%, que es suma a les quantitats importants retallades els dos últims anys, que fan que la capacitat inversora amb fons propis del Consell en matèria agrària s'haja reduït en més de cinquanta-quatre milions o, el que és el mateix, en un 88,18%.

Senyories, vergonyós, tan sols disposa la conselleria d'agricultura, pesca i alimentació i aigua de 28 milions per a fer política agrària amb recursos propis, i això que el senyor Ciscar presumia de ser Superman i anava a incentivar el sector.
Doncs, miren, senyories, el que està fent, a espentes i redolons, perquè tampoc és cap exemple de bona gestió, és limitar-se a tramitar fons europeus.
Ara s'entén el criteri del senyor Fabra quan el va nomenar conseller d'agricultura, pesca, alimentació i aigua, qualsevol es bo per a ocupar eixa conselleria, perquè per a fer el que fan, Perico les Pilotes també sap fer-ho, qualsevol.

El sector no entendrà mai, senyories, senyories, eixe despreci cara a ell, ni que el Consell encara no tinga una política agrícola ni pesquera ni de desenvolupament rural ni sàpiga el que necessiten.
Encara estem esperant una llei de desenvolupament rural valenciana, o almenys que s'aplique l'existent, la 45/2007, de desenvolupament rural sostenible, que un govern socialista es va preocupar en aprovar.

Sí, senyories, una política activa en defensa i promoció d'un sector fonamental per a la nostra economia.
¿Com poden continuar destinant diners a confraries i federacions per a sufragar les seues despeses de manteniment?
Els diners han d'anar allí on més falta fan, parades biològiques, pagar el desballestament dels vaixells per a la renovació de la flota, beques a jóvens pescadors.
.
.
Enguany, vostés, sense vergonya, trauen un programa, el 714.
10, que de pobre no passa.
No sé si ho he dit, però este pressupost és un nyap, són capaços de plantejar línies d'actuació sense posar ni un euro.

No sóc qui per a donar consells, però jo els recomanaria, senyors del Grup Popular, que el proper PDR 2014-2020 no fóra per als xiringuitos particulars i els seus ajuntaments amics.
Serietat en el que fagen, perquè tots els valencians pagarem l'altre nyap del PDR 2007-2013, que ja una cosa està clara, les maniobres administratives fora de la llei acaben eixint a flor d'aigua i porten els responsables al jutjat.
Això del Fevader, sincerament, fagen-s'ho mirar pel que puga passar en un futur no massa llunyà.
Esmenes també perquè vostés no dediquen el mínim esforç a modernitzar les explotacions agràries i a facilitar la incorporació de jóvens.

Senyories, urgix desenvolupar una llei valenciana de modernització de les estructures agràries.
Això seria ajudar a la creació de llocs de treball mitjançant la incorporació de jóvens al sector, modernitzar les explotacions agràries.

I, per acabar, els programes 714.
40, 714.
60, 542.
20, deu esmenes que afecten els programes concentració, oferta i el cooperativisme, qualitat agroalimentària i investigació i tecnologia.
Senyories, les cooperatives en fallida, la conselleria s'oblida un altre any de donar suport a la promoció, la comercialització i internacionalització de les empreses.
I és fonamental per a les nostres empreses agroalimentàries per a que, a nivell nacional i internacional, puguen conéixer els nostres productes d'alta qualitat que tenim els agricultors valencians.

Miren, senyories, no voldria acabar sense parlar d'investigació.
Vostés, de nou, retallen l'IVIA, retallen els diners destinats a la investigació agroalimentària.
¿Com volen vostés que el sector agroalimentari tinga futur si s'obliden de donar suport econòmic a una cosa fonamental com és la investigació i la transferència de tecnologies.
Apareix de nou el minicentre d'Almassora.
¿Però quina burla és eixa, quin capritx del conseller de torn per fer coses que no servixen per a res?

Un pressupost que no agrada, senyories, als homes i dones del sector primari, perquè s'ha convertit més en una amenaça per a acabar amb un sector estratègic que en una possible solució per a començar a eixir de la crisi.

Res més i moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Jaime Mundo Alberto)

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Crespo.

Té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, senyora Crespo, en primer lloc vull dir-li que per a mixtura, la de les seues esmenes.
.
.
¡Vaja conjunt d'esmenes que ha elaborat vosté o el seu grup, perquè, mire, en conjunt, les seues esmenes en gran part, un percentatge altíssim, són esmenes calcades d'anys anteriors.
.
.
¡Calcades!
, però no de l'any passat, no de l'any passat únicament, són esmenes calcades des de fa anys, que es reiteren de manera repetitiva al llarg dels últims anys, i, clar, tampoc en esta ocasió han pogut refugir vostés eixe recurs a les esmenes de campanar, i han introduït, doncs, tot un revolteig al llarg del conjunt de les seues esmenes.

I parlant de retallar, parlant de retallar, com ha fet vosté, mire, vostés sí que retallen i se'ls veu la voluntat d'a on volen retallar en algunes de les esmenes que han plantejat.
Mire vosté, per exemple, quan vostés obliden que per a la Comunitat Valenciana seguix sent un objectiu imprescindible aconseguir les aportacions de recursos (inintel·ligible) .
.
.
que necessiten per solucionar.
.
.
, necessitem en la comunitat per a solucionar els nostre problemes de dèficit hídric.

Els projectes de plans hidrològics del Segura i del Xúquer posen de manifest l'existència d'importants sectors de demanda sense cobrir adequadament, cosa que suposa un dels dèficits més importants.
Estem parlant de més de quatre-cents hectòmetres cúbics en la demarcació del Segura i de més de dos-cents hectòmetres cúbics en la demarcació del Xúquer.
Doncs, bé, vostés presenten una esmena, la 218, en què demostra, vosté i el seu grup parlamentari, que no han segut capaços de superar l'obsessió antitransvasament de l'època del senyor Zapatero i de la senyora Narbona, que vostés seguixen ancorats en l'etapa més nefasta per a la política de l'aigua en Espanya, i la seua solució per a la falta d'aigua seguix sent, ahí no han canviat el més mínim, les dessaladores.
Eixa és la seua realitat, la que vostés plantegen en les seues esmenes.

Mire, ha fet vosté una referència en la seua intervenció a que si el Grup Parlamentari Popular tinguera la capacitat d'admetre les seues esmenes.
Senyoria, no hi hauria un acte de major irresponsabilitat que assumir les seues esmenes, que aprovar i donar suport a les seues esmenes, perquè és que no responen ni tan sols a la realitat, estan farcides d'errors, estan conceptualment totalment equivocades.

O quan, per exemple, vostés, doncs plantegen que.
.
.
, per exemple, en el transvasament Júcar-Vinalopó, que per al Consell és una infraestructura estratègica imprescindible per a pal·liar els problemes que patix la zona amb major dèficit, la que té major dèficit d'aigua de la comunitat, per això per a mosatros és una línia d'actuació fonamental en els pressuposts del 2014 i va a seguir sent necessari donar suport als usuaris per a que arriben als acords necessaris i promoguen les infraestructures que estan completes i en situació de ple funcionament.
En este moment tan sols està pendent la reparació de la bassa de San Diego, en Villena, on es reben les aigües del transvasament per a la seua distribució, com saben ses senyories, en la zona del Vinalopó.
Tot això a vosté els té igual.

Vosté ací ha vingut a fer una intervenció recurrent, com sempre, fent la referència a eixe recurs demagògic, que per cert cada vegada se'ls està quedant més desinflat, el que no paguen, no paguen.
Miren, a la millor vosté no s'ha enterat, però un dels pagaments més important per al sector agrícola, el de la prima única, el dia 5 es va pagar la segona part, s'havia pagat el 50%, s'ha complimentat el pagament corresponent a l'exercici abans de final d'any.
I eixa, insistisc, des del punt de vista quantitatiu i qualitatiu, és l'ajuda als agricultors més important.
Això vosté ho obvia i va al recurs fàcil, a les anècdotes més fàcils i oblida això.

Però, mire, vostés són tan summament contradictoris que en el seu propi discurs, i es podrà vore quan lligen el Diari de Sessions, s'ha atrevit a fer una referència a l'estació de la Ribera de potabilització de l'aigua tan necessària.
I vosté pareix, en la seua intervenció, que defén la necessitat d'eixa estació.

Però quina és la pràctica?
Quina és la realitat en la redacció de les seues esmenes?
Mire, la realitat en la redacció de les seues esmenes és que vostés tenen tan poquet trellat polític, tan poqueta serietat, que s'atrevixen a fer una esmena en la qual li lleven res més que el 65% de la dotació que està prevista per a la posada en funcionament d'eixa estació tan urgent.
I pretenen que mosatros acceptem això.

Estic parlant-li perquè s'adone, perquè s'adone de la barbaritat que fan vostés de la seua esmena 235.
Que evidentment no eixa, ni les altres, perquè són iguals d'incongruents com esta, no es pot acceptar eixa reducció perquè en esta partida va a atendre's, entre altres, els cost d'aplicació de la planta potabilitzadora de la Ribera, que vosté s'ompli la boca amb ella, però vosté li pega un retall, això sí que és un retall, que la faria absolutament inviable.
Planta potabilitzadora que, com sap, està acabant-se de construir i que va a permetre amb caràcter immediat abastir d'aigua de qualitat els municipis de la comarca de la Ribera amb problemes de presència de nitrats i restes de pesticides en l'aigua potable.

Això és el que fan vostés, omplir-se la boca en unes coses i després quan fan les esmenes resulta que retallen en allò que diuen defendre.
Ahí un claríssim exemple del que li estic dient.

També ha fet vosté referència en la seua intervenció a l'assut de la Marquesa i ha dit una altra falsedat, però una falsedat que per òbvia haurien d'haver evitat el ficar-se-la en boca.
Ha dit vosté, ha fet referència a l'assut de la Marquesa com una competència de La Generalitat.
Mire vosté, les obres de la conducció des de l'assut de la Marquesa no són, senyoria, no són competència de La Generalitat sinó de l'estat.
Al contrari, La Generalitat es va oposar amb tots els mitjans al seu abast a canvi de projecte en el seu moment, que va imposar el govern socialista en la presa del transvasament en l'assut de la Marquesa.

En el pressupost d'este programa, que estem comentant de l'esmena 231 seua, hi ha una partida de més de tres milions d'euros per a executar obres del posttransvasament que sí són competència de La Generalitat, com és la bassa de la Cuesta.
Fa referència vosté ahí a l'agenda i no sé a quina agenda es referix.

La vigilància, el control i la recuperació, senyoria, de masses d'aigua és competència de l'estat, a vore si s'ho ensenyen, en el marc de la planificació hidrològica que s'està desenrotllant ara, davant la incapacitat del govern socialista en el seu moment per a traure avant els plans de demarcació en el termini que obligava la directiva marc de l'aigua de 2009.
Eixa és la realitat.
En la seua intervenció vosté mostra una sèrie de plantejaments, però en les seues esmenes es contradiu fins amb el que manifesta ací verbalment.

La Comunitat Valenciana, senyoria, és el territori d'Espanya més avançat en el desenrotllament de tecnologies i tècniques de gestió de l'aigua, especialment en la reutilització d'aigües residuals a les que vosté també fa referència i de la modernització de regadius.

En definitiva, vosté ha vingut ací a parlar-mos i s'ha atrevit a dir vergonyós, utilitzar la paraula vergonyós.
Vergonyós és escoltar la seua dialèctica farcida de falsedats, mancant de tot rigor, com li he pogut demostrat.
I si haguera tingut més temps li haguera pogut fer tot un rosari de contradiccions en les seues esmenes, un relat que despulla la seua carència de coneixement de la realitat.

Vosté, en definitiva, en la seu intervenció, ha fet ús d'eixe recurs que els agrada tant a la desqualificació, a l'insult, a referències inclús en positiu al govern socialista que el simple fet d'esmentar-lo els hauria de ruboritzar.
Però està clar que això és demanar-li peras al olmo.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Cristina Moreno Fernández)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Giner.

Señora Crespo, cuando quiera.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, el modus operandi de desqualificar i d'insultar, senyor Giner, això és una cosa molt peculiar seua.
Any darrere d'any és el que fa.

Repetició i tant que repetició.
Sap el que és el pressupost de 2014?
És un còpia i apega del conseller i damunt d'un conseller que no sap el que està fent, però que té un objectiu clar i és acabar amb el sector primari que ni l'ocupa, ni el preocupa.

Vosté s'ha centrat molt en temes d'aigua, perquè, clar, això fa una foto bonica.
Però jo li he vingut ací a parlar d'una conselleria que és agricultura, pesca, alimentació, ramaderia i aigua.
Tot, tot és important per al Grup Socialista.

I si hem fet esmenes és per a dir prou de castigar els llauradors, els pescadors i els ramaders, prou de castigar l'IVIA.
Un any més vostés el desmantellen.
Quina casualitat que l'única esmena que fa el Partit Popular a la secció cinc siga una esmena per augmentar en 800.
000 euros, és vergonyós i ho torne a repetir, una partida que és contracta d'empreses exterior al que és la conselleria.
Que no tenim tècnics competents en esta conselleria per a què puguen realitzar els treballs?
Senyor Giner, explique-m'ho.
És vergonyós, sempre als amigatxos els diners.

Jo pense que este pressupost naix amb el gen del raquitisme.
I ho repetisc de nou.
És un gen que vostés vénen injectant-li des del Grup Popular, des del primer dia que governen, a esta secció que cada any està perdent més pes específic dins del que és el pressupost de La Generalitat.

L'any passat baixava la barrera dels 300 milions.
Enguany ens quedem en 200 i un poc, pràcticament no res per a fer política agrària.
Això és allò important, és el que realment interessa els agricultors, pescadors i llauradors i no que vostés passen deu minuts parlant de temes d'aigua, que haurien d'estar solucionats, sobre tot el tema del Xúquer-Vinalopó.

Els importa i molt a l'economia del sud d'Alacant eixe tema.
I vostés ho han retardat any darrere d'any, allargant els diners d'inversió necessaris perquè això (inintel·ligible) .
.
.
 s'acabara.
Ara, com una cosa estel·lar mos volen vendre la construcció de la bassa Cuesta o l'acabar la conducció Xúquer-Vinalopó.
Fa anys que estan esperant-lo en el sud d'Alacant, senyor Giner.
Mai és tard, però, sincerament, s'hagueren pogut enrecordar abans de tots els regants, de tota eixa economia que ha perillat…

La senyora presidenta:

Senyora Crespo…

La senyora Crespo Domínguez:

…i molt durant molts anys d'este govern del Partit Popular.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Crespo.

Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Crespo, jo no he insultat a ningú.
Jo he procurat fer un diagnòstic de la realitat d'un conjunt d'esmenes que ha presentat vosté en nom del seu grup.
Jo tinc el màxim respecte per a vosté i per a totes les persones que a títol individual conformen el seu grup parlamentari.

Però això no vol dir que vosté vullga que jo no faça l'exercici lògic de la crítica objectiva del que ha sigut el malbaratament d'una sèrie d'esmenes que han presentat vostés, unes per repetitives, per extemporànies, per ser absolutament de campanar, per quedar bé amb quatre, cinc, sis pobles dels seus, com fan en algunes d'elles.
I no vaig a perdre ni un minut cenyint-me a l'explicació d'això.

En definitiva, senyora Crespo, m'he limitat a posar-la davant de l'espill de les seues pròpies contradiccions, a posar-la davant de l'espill de les contradiccions del seu grup parlamentari.

Vosté no sols en nom del seu grup.
.
.
, el seu grup ha presentat una sèrie d'esmenes que en alguns casos és que van contra els més elementals criteris de racionalitat.

Però no voldria acabar, em queda molt poquet de temps, i donat que vosté ha fet una referència explícita a l'IVIA.
.
.
Sense explicar-li-ho, sense insults, jo no he fet ninguna referència a allò d'amigatxos que a vosté li agrada tant, deu ser alguna expressió col·loquial en el seu poble, però té unes connotacions que, com a mínim, són inacceptables des de tot punt de vista.
Jo no tinc ningun amigatxo, ni ningú a qui beneficiar.
Així que eixa expressió veja a qui li l'adjudica, perquè no és el cas.

Però sí que vull dir-li respecte a l'IVIA, mire, senyora Crespo, l'IVIA va fer un esforç addicional per a reduir el gasto corrent.
Però va a poder complir el compromís d'impulsar l'activitat investigadora.
I això sí que, en nom del meu grup, vull que quede meridianament clar.

Hi ha 16 línies prioritàries d'investigació aprovades este any en el sector, que van des de l'obtenció de noves varietats de mandarines tardanes i la millora de la clementina o passant per l'obtenció de noves varietats de fruits dolços, com els caquis, els nispros, els albercocs o la bresquilla, a l'obtenció de noves varietats d'arròs, de cítrics, a la millora d'eficàcia del reg localitzat, etcètera, etcètera, fins, com li deia, una llarga llista de setze prioritats d'investigació amb el compromís de portar-ho endavant.

La senyora presidenta:

Señor Giner…

El senyor Giner Giner:

49 projectes d'investigació obtinguts en convocatòries del Magrama, del ministeri -i acabe senyora presidenta- i, en definitiva, un compromís en la investigació que serà possible fent-lo compatible amb eixa reducció del gasto corrent.

Temps tindrem de debatre-ho amb més detall i li seguiré ficant l'espill davant perquè es mire vosté i el seu grup.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Giner.

Señor Rubio, cuando usted quiera.

El senyor Rubio Ramírez:

Gracias, presidenta.

Señoras y señores diputados.

Vamos a ver.
Hemos presentado una serie de enmiendas a presidencia, enmiendas de buena fe, porque ahora la clasificación de las enmiendas, según nueva doctrina debe ser con buena fe o mala fe.
Estas las hemos presentado de buena fe, pero no sé si nos servirá.

Concretamente las enmiendas a presidencia se podían agrupar en cinco apartados.
Un primer apartado es una que hemos realizado a la Dirección General de Análisis y Políticas Públicas, al programa 111.
40, concretamente para que en el seno de esta dirección general se constituya un grupo de investigaciones sociológicas de la Comunidad Valenciana.

No se trata de contratar más personal, ni más funcionarios sino que, con funcionarios existentes en la administración autonómica, constituir esta especie de CIS de la Comunidad Valenciana.
¿Y por qué?
Sencillamente para poder obtener la información y tener acceso a las contrataciones que hace la Generalitat valenciana con empresas consultoras, según el vicepresidente para conocer la opinión de los ciudadanos, según nosotros para conocer la opinión de los ciudadanos y, evidentemente, las encuestas electorales.

De ahí que la última contratación que se ha hecho con la empresa Emer GFK, concretamente son ocho encuestas, una por cada trimestre, a razón de 30.
000 o 35.
000 euros cada una de las encuestas.
Y, precisamente, la última a comienzos del mes de mayo de 2015, o sea que coincide con todo el período preelectoral.

Dado que esto es una externalización de servicios, nosotros lo que planteamos es que las encuestas se puedan contratar.
Pero que luego esa información la tuviese ese centro de investigaciones sociológicas, al cual puedan acceder los grupos parlamentarios y los ciudadanos como acceden a las encuestas del CIS o cualquiera de los otros centros que existen a nivel de comunidades autónomas.
Por tanto esto, ya que se nos niega la información, lo planteamos para poder acceder por otra vía.

Una segunda es una disminución que hemos planteado a la secretaria autonómica de organización, la del coach.
Y digo la del coach porque es evidente que esta secretaria la ha montado el coach, este que contrató el señor presidente, porque no tiene ninguna función.

Pero nos llama la atención que es de las pocas secretarías autonómicas que aumenta el gasto de personal, concretamente en 86.
000 euros.
Y la pregunta es ¿para qué lo aumenta?
Nosotros lo que hacemos es restárselo, a no ser que hayan contratado más gente como consecuencia del trabajo del coach, ¿no?

Por tanto, desde esa perspectiva, no entendemos que esta secretaría autonómica, que solamente tiene su función en la asistencia al presidente y el refuerzo de la imagen institucional, se gaste más dinero, en este caso, con contrataciones de personal.

Otro bloque de enmiendas está relacionado con la administración local.
Concretamente, pedimos la creación del fondo de cooperación municipal y que La Generalitat abone a las administraciones locales la deuda pendiente.

Es verdad que ahora, con el FLA, les han abonado alrededor, no sé si son, de unos ochenta y tantos millones de euros o cuarenta y tantos millones de euros.
Pero, aun así, después de abonar eso ahora, bueno, abonar…, o lo abonarán ahora, en este último mes del año, les siguen debiendo a los distintos ayuntamientos doscientos cuarenta millones de euros.
Pedimos que eso se abone, esa deuda, con este presupuesto en los primeros meses del año 2014.

Hay otras enmiendas vinculadas.
Aparte de la creación de la cooperación del fondo municipal, nosotros hemos presentado una que hemos cuantificado en tres millones y medio -porque, claro, no se pueden hacer muchos más cambios de esta sección administrativa- para lo que pomposamente La Generalitat llama el fondo de principio de solidaridad territorial.
Y uno pensaría que el principio de la solidaridad territorial es que va a haber dinero para los ayuntamientos; y, efectivamente, para la solidaridad territorial va a haber, exactamente, dieciséis céntimos de euro por ciudadano.
O sea, que los que sean alcaldes, si hay algún alcalde aquí, que sepa que por este principio recibirá dieciséis céntimos de euro multiplicado por el número de ciudadanos.
Evidentemente, debe ser una solidaridad muy, muy, muy pequeña.

Hay otro bloque de enmiendas que hemos presentado, que está relacionado con las relaciones con la Unión Europea.
Lo que hemos planteado básicamente en este bloque de enmiendas es que la oficina de Valencia en Bruselas tenga un mayor protagonismo.

Sin duda alguna, la entrada en vigor ya completa del Tratado de Lisboa el próximo año va a hacer que muchas más decisiones se tomen en Bruselas y que, por tanto, es conveniente estar en el centro de la toma de decisiones para poder influir, de una manera positiva, en los intereses que de la Comunidad Valenciana haya que defender allí.

Por tanto, hay una serie de enmiendas, concretamente ocho, que vienen a reforzar el papel básico de esto.

Y, ligándolo con esto, una cuestión que debería llevarnos a la reflexión y que también lo enmendamos por otro lado, y es ¿cómo es posible que de todo el personal de la dirección general de relaciones, en este caso, con la Unión Europea, sólo dos funcionarios tengan conocimiento de inglés y francés como condición sine qua non para trabajar ahí?
Es imposible ir a negociar si uno no se puede aclarar.
Por tanto, desde ese punto de vista, rigor, si lo que se pretende de verdad es obtener beneficios o fondos de la Unión Europea.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rubio.

Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Sí, senyora presidenta.

Senyor Rubio, jo comprenc que.
.
.
Bé, en el conjunt d'esmenes que presenten vostés a presidència, doncs, la veritat és que és difícil seguir un lligam lògic en el conjunt d'elles.

Però, en tot cas, el primer que vull dir-li, senyor Rubio, és que ni jo ni el meu grup dubta de la seua bona fe, com de la bona fe de qualsevol diputat o diputada o de qualsevol grup, a l'hora d'elaborar una sèrie d'esmenes.
Altra cosa és que, acceptant d'eixida la bona fe, doncs, s'encerte o no s'encerte, es tinga èxit o no es tinga èxit en les pretensions o en el plantejament de les mateixes esmenes.

En referència al bloc d'esmenes a què vosté ha fet menció específica, que es mostren davant el tema de les ajudes als ajuntaments, doncs, jo tan sols vull recordar-li que la Llei 8/2010, de règim local de la Comunitat Valenciana, en l'article 201, va crear el fons de cooperació municipal de la Comunitat Valenciana en els termes de l'article 64 de l'Estatut d'autonomia, i disposa, així mateix, que reglamentàriament es desenrotllarà la participació del municipi en les dotacions d'eixe fons.

En la passada legislatura, senyor Rubio, es va elaborar el projecte de decret que s'encarregava de concretar les característiques i criteris del repartiment d'eixos fons.
No es va aprovar, al no obtindre el consens necessari en els representants del Partit Socialista i Compromís en el si de la comissió mixta de La Generalitat-Federació Valenciana de Municipis i Províncies, a pesar, senyor Rubio, a pesar de la insistència manifestada pels grups en la creació d'eixe fons.
És a dir, que vostés molt de que es cree el fons, però després, a l'hora de la veritat, en la taula redona, quan cal consensuar, quan cal arribar a acords, doncs, vostés li giren l'esquena.

En l'actualitat, mos trobem en una situació transitòria en què el govern de la nació està treballant en la definició de mecanismes de sostenibilitat financera i d'estabilitat pressupostària de les entitats locals.
En este sentit, l'avantprojecte de llei per a la racionalització i sostenibilitat de l'administració local, planteja la solució al problema en un doble sentit: per una part, reconeix l'estreta vinculació entre la disfuncionalitat del model competencial i les hisendes locals; i, per una altra, planteja, com a objectiu bàsic, racionalitzar l'estructura organitzativa de l'administració local i clarificar les competències per a evitar duplicitats en les competències d'altres administracions.

Per tant, senyor Rubio, és necessari, amb caràcter previ a examinar la problemàtica del fons de cooperació municipal, disposar d'un sistema competencial clar, que fixe, que delimite l'àmbit d'actuació de les comunitats autònomes, de les diputacions i ajuntaments, que permeta plantejar el finançament local adequat, partint sempre de l'especial consideració cap als municipis més xicotets.

Per tant, totes les esmenes que vostés en este sentit han presentat, doncs, pequen d'eixa falta de legitimitat de base quan en l'àmbit on era necessari donar el do de pit, el fer-se avant, l'arribar a acords, l'arribar a un consens, doncs, és evident que això no s'ha produït.

Per altra banda, senyor Rubio, vostés plantegen una sèrie d'esmenes que, en alguns casos, suposen la revisió d'objectius i línies d'actuació que mosatros considerem que són redundants i innecessàries, ja que l'execució dels programes prevists en presidència de tots els que integren els pressupost de La Generalitat està, al nostre criteri, presidida pel propòsit d'atendre les obligacions contretes en un temps raonable.
I ahí s'estan fent importants esforços, com vosté també ha admés en la seua intervenció, per a injectar liquiditat a l'economia i estimular la demanda i el creixement econòmic.

Sí que és veritat -i ja pareix una obvietat- que l'infrafinançament que patix la Comunitat Valenciana, que recentment, tots coneguem, ha posat de manifest, sense matisos ni fissures, successius informes encarregats a experts independents, dificulta poder atendre puntualment algunes obligacions de pagament.
Però, en eixa línia, s'està seriosament treballant.

I ja no em queda pràcticament temps, senyoria.
Crec que en allò que fa referència al bloc que vosté ha defés, referent a qüestions lligades a la Unió Europea, doncs, sincerament, li ho resumiria diguent que hi han moltes esmenes repetides d'anys anteriors, algunes línies que són innecessàries plantejar i que mosatros considerem que, en el seu conjunt, doncs, no deguem recolzar pel bé del mateix pressupost.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Giner.

Señor Rubio, cuando quiera.

El senyor Rubio Martínez:

Sí.
Vamos a ver.
Yo sí, señor Giner, con todo el cariño, decirle, vamos a ver, no crear el fondo de cooperación… Se dice: «¡Hombre!
, es que no ha habido consenso.
» Pero, ¡oiga!
, si donde no hay consenso ni para empezar con la primera letra es en la famosa ley de sostenibilidad de los entes locales, y ustedes la están pasando con el rodillo en el Congreso de los Diputados.
Ahí no hay ni siquiera…, no consenso ya con el Partido Socialista, sino con nadie, con ninguna fuerza política, y ustedes van adelante.

Ustedes dicen: «¡Hombre!
, no.
Es que no hay consenso para el tema del fondo de cooperación.
» Pero si el fondo de cooperación daba igual, si ustedes tienen voluntad, si hay o no consenso.
Nos gustará más hacerlo de una manera o menos hacerlo de otra; pero, si ustedes tienen voluntad, el fondo de cooperación habría salido adelante.
Y eso depende de ustedes.
Ya esto viene ya de la asamblea de Castellón de la década pasada.

Y usted me habla de la ley de 2010 que dice que reglamentariamente si tiene que hacer… ¡Oiga!
, si han pasado tres años desde que se aprobó la ley 2010 de régimen local valenciano y ustedes han sido incapaces de aprobar reglamentariamente.
Háganlo, porque eso serviría para que haya dinero.

El problema es que, como no hay dinero, y el problema es que ustedes se lo han gastado en otras cosas, el que existe, no quieren abordar el tema, en este caso de la cooperación municipal, de la creación del fondo.

Dice usted: «Las enmiendas de la Unión Europea son reiteradas, de tal…» Mire, no es que sean reiteradas, es que pedíamos ya que la comunidad autónoma valenciana estuviese en la parrilla de salida a la hora de la aplicación íntegra del Tratado de Lisboa.
Porque, si no estamos donde se toman las decisiones, presionando, luego no nos quejemos que la culpa es de otro.

Ustedes hacen lo mismo que hace el señor Rajoy, que no sabe muy bien cómo va a evolucionar España y dice: «Espero que el nuevo gobierno de Alemania sepa adónde va.
» ¡Oiga!
, pues, elijamos al gobierno de Alemania y nos evitamos elegir al Gobierno de España.
Pues, ustedes hacen lo mismo; «cómo no sabemos por dónde va, esperemos que el Gobierno de España sepa adónde va».
Pero no, ¿cuáles son los criterios que tiene que defender la comunidad en la distribución de fondos?
¿Dónde vamos a estar presentes para obtener más ayudas de la Unión Europea?
¿Cuándo?
Éstas… Usted sabe que en los próximos seis años han disminuido la capacidad de ayuda global y que hay que repartir entre otras regiones europeas.

Por tanto, desde ese punto de vista, obviemos las cosas.

Y, luego ya, respecto a las otras cosas, ustedes no lo hacen porque no quieren.
Y, como no quieren, no aceptan nada, nada absolutamente.

Estas enmiendas, que son pocas, pero que están fundamentadas para que las cosas fueran mejor, pues, bueno, ustedes las rechazan.

Mire, van a rechazar al Grupo Socialista una enmienda que habla de mejorar la recepción del sistema de señal de TDT, de las televisiones, en pueblos del interior de la Comunidad Valenciana.
Hasta ésa la van a rechazar.

Pues, mire, es difícil que ustedes hablen de voluntad de acuerdo.
Ustedes no tienen voluntad de acuerdo ninguna y punto.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rubio.

Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Rubio, home!
, sobre el consens a què vosté fa referència i que li adjudica la falta d'aconseguir-lo en el govern central, en les Corts Generals, al Partit Popular, doncs, home!
, jo crec que a qualsevol observador mitjanament objectiu i que seguisca la realitat quotidiana de la política en el nostre país, doncs, se n'adonarà d'immediat que això no és aixina.
Perquè, si bé és cert que en altres temps el Partit Socialista va ser propens a arribar a acords, i molt particularment en l'època transitòria, doncs, en este moment, està més instal·lat en el mont que en el consens en el dia a dia de les qüestions transcendentals per a Espanya.
I, en particular, el mateix ocorre ací en la Comunitat Valenciana.

Per tant, jo crec que vostés patixen d'una falta de capacitat per a arribar a acords, no sé si obcecats o cegats en un futur que creuen millor per a vostés, negant la possibilitat d'arribar a acords en temes transcendentals i importants.

Mire vosté, en el conjunt de les esmenes que plantegen, de línies de qüestions vinculades a Europa, és que ja no és que estiguen repetides d'any rere any, és que moltes de les que vostés pretenen introduir estan ja arreplegades, un gran número de les línies que vostés plantegen ja estan arreplegades i ja consten en altres parts del pressupost específicament, quasi literalment.
Aleshores, voler insistir en clavar el clau per la cabota en estes esmenes, doncs, jo crec que és reiteratiu i el meu grup considera que és inapropiat.
I jo li puc demostrar com la major part d'eixes línies estan ja arreplegades i resultaria, per tant, reiteratiu l'introduir-les.

O l'altre conjunt d'esmenes en què vostés fan una sèrie de referències a textos legals, com al mateix Estatut, que també, doncs, resulta innecessari introduir-les.

En definitiva, senyor Rubio, no aporta res el conjunt d'esmenes que vostés plantegen a presidència, a esta secció 5.
I la veritat és que a mosatros algunes de les qüestions que vostés plantegen ens havera agradat que haveren anat acompanyades d'una major.
.
.

La senyora presidenta:

Sí, señor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
responsabilitat i d'una major voluntat d'arribar a acords.

I acabe, senyora presidenta, diguent que, mire, en això que ha dit vosté de les TDT li recorde una cosa -i acabe, eh!
-, és molt simple.
.
.

La senyora presidenta:

Acabe ya, señor Giner, por favor.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
-acabe, acabe-.
La competència en matèria d'infraestructures de telecomunicacions de La Generalitat està atribuïda a la Direcció General de Tecnologies de la Informació de la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública.
A la Direcció General de Participació Ciutadana sols li correspon una funció de col·laboració en la planificació i ordenació del sector de les telecomunicacions de la Comunitat Valenciana.

Vosté mateix.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Giner.

Pasamos ahora a votación las enmiendas que acabamos de debatir del Grupo Parlamentario… (el senyor Mundo, amb el micròfon desconnectat, diu: «Votamos al final, ¿no?
».
Veus) ¿Perdón?
A ver… (Pausa)

Tiene razón.
Para eso están los miembros de la mesa, para ayudar a esta presidenta.

Muchas gracias, señor Mundo.

Pues, ahora, pasamos a debatir las enmiendas de Grup Compromís, a partir de la 236 y siguientes.

Señor Pañella, cuando quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, presidenta.

En primer lloc, volia demanar oralment la retirada d'una sèrie d'esmenes que hem vist que estaven duplicades.
Són la 236 a 244.
Les primeres, dos, tres, sis, dos, quatre, quatre.
Totes elles en un bloc que, per traspaperat, s'ha ficat dues vegades les mateixes, exactament les mateixes esmenes.
És una duplicitat d'esmenes, i per tant hem agarrat les primeres, que és el primer bloc, les retirem, i així discutim.
.
.
Dos, tres, sis, dos, quatre, quatre, ambdós incloses.
Val, gràcies.

Senyories, passem a defendre el grup d'esmenes que ha presentat coalició Compromís a la secció número 5, Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, de manera conjunta, totes elles.

Voldria començar en la primera, en la de presidència, a la qual hem presentat una única esmena, una única esmena, però d'un calat especial per tal com eixa esmena, que va dirigida al programa 111.
70, gabinet d'organització, és una línia que introduïm en la fitxa, en la FP4, en la qual se demana per a l'any 2014 la reforma del finançament autonòmic, amb els criteris fixats pels nombrosos acords unànimes aconseguits en Les Corts per les diferents forces polítiques, i que compta tot ell amb un ampli acord social i econòmic a la nostra comunitat.
La citada reforma ha de tindre vigència per a l'any 2014, i hauria de comptar amb el reconeixement del deute històric, reconegut també per part de l'estat a la Comunitat Valenciana, pels diferents models de finançament autonòmic que han estat perjudicials i discriminatoris amb el poble valencià.

A més, es garantirà la fórmula per tal de saldar el citat deute històric.
Este acord, que ha de produir el Consell de Política Fiscal i Financera, hauria de ser prioritari en les accions de la Presidència de La Generalitat.
Per este motiu, el gabinet d'organització treballarà per a aconseguir esta finalitat.

Senyories, jo demane que se tinga en compte precisament la importància d'este objectiu, que no comporta una addició de despesa en el mateix pressupost del 2014 que estem avui debatent ací.
La reforma del finançament és estrictament necessària, i no és justificable que des del govern, des del Consell, s'estiga fent creure a la gent en la necessitat imperiosa de les retallades, si no lluitem i aconseguim per al 2014 allò que ja ens correspon en el finançament.

Ho hem reconegut tots nosaltres.
Hem reconegut el deute històric, al voltant de tretze mil milions, que en este moment necessite.
Hi han fórmules, senyories, no per a negociar, per a aconseguir ja, de manera immediata.
Nosaltres tenim un endeutament en este moment, que una part d'eixe endeutament no és realment endeutament de la comunitat, no és endeutament nostre, no és un endeutament propi del Consell, perquè ve determinat per l'infrafinançament que tenim des del govern de l'estat.

Per tant, en este moment, que es faja càrrec o bé d'eixa diferència aportant-la o establint els mecanismes, o que es faja càrrec, senyories, del que és eixa part del deute, que no és imputable al nostre.
Una part important del deute sí que és imputable a nosaltres, però una part que han reconegut tots conjuntament ha segut d'infrafinançament i per tant, demanem.
.
.
Per tant, no entendríem, senyories, que se vote en contra d'una proposta que no porta cap càrrega, i que sí que demana simplement una línia de treball irrenunciable per al nostre poble.
És l'única que dic que hem presentat a presidència.

I passant al que és agricultura, vaig a fer observació també que el pressupost d'agricultura, com hem fet altres anys, podríem portar també altes i baixes exactament.
I després tindríem una discussió reiterada de tots els anys, perquè són cada vegada menys els llocs d'on podem restar diners d'agricultura.
Aleshores, hem fet línies, perquè el que intentem és demostrar les deficiències que té este pressupost, perquè ja és impossible realment, senyories, traure diners d'un pressupost que està baix mínims.
L'any passat era la segona vegada que el pressupost d'agricultura va baixar dels 300 milions d'euros.
2014, a punt de baixar dels 200 milions d'euros.

Això representa una imatge ben clara que la política que porta La Generalitat respecte al que és l'agricultura valenciana és de renúncia a donar-li la importància necessària.
I és una mostra del nul interés que té per al sector agrari valencià, quan en este moment, en un moment de crisi li fa falta realment una potenciació del que són les polítiques de millora, tan específica d'infraestructures com de competitivitat per al sector agrari.

Per això, nosaltres tenim en compte que ha baixat des del 2001, que representava el 4,77 del pressupost, al 2014, el cas és simplement baixe del 2% a l'1,30%.
Això mostra -com diem- la poca importància, i per tant nosaltres hem intentat reforçar, deixant clares quines són les línies a on dirigiríem nosaltres eixes millores.
Indubtablement, hem fet tant l'apartat d'infraestructures genèriques, en el que són les infraestructures rurals, i algunes particulars, com els camins rurals de Sagunt.
I algú pot preguntar: per què Sagunt?
Perquè any rere any des d'eixa població s'està demanant exactament que hi haja un programa de millores dels camins rurals.
La posem tots els anys, esperem que algun dia tinguem la sort que s'aprove.
Però ja com vaig dir l'any passat, si vostés creuen que no ha de ser de Sagunt, que vaja a altres pobles, però que eixa millora d'infraestructures estiga.

I una altra específica, que també reiterem des de l'any passat, que és la posada en funcionament del centre hortofructícola de Carlet, centre que no s'ha posat en funcionament, que portem anys demanant-lo, i per tant seria el moment.
Hi han altres línies de millora, de dirigir-les al que són les plagues, en este cas, i des de Bétera se'ls demana una actuació d'una plaga de conills, que està des de fa temps estesa per tot el país, però exactament és eixa població que pensa que ahí cal actuar amb major intensitat.

I altres, com és la que ja portem any rere any, sense tindre una actuació ferma que la controle, que és l'evolució del morrut roig, que eixa té una petició específica des de la ciutat d'Elx, però també altres genèriques com el que és la implantació de les trituradores, perquè en este moment al llarg i ample de tot el país se poden divisar les palmeres afectades, que són una font d'infecció, i seguixen estant en el lloc sense tractar-les o amb un tractament que no és el que toca.
Com també la intensificació del que és la campanya de la mosca, i se'ls demana per la població d'Algemesí, i altres, però.
.
.
Altres són infraestructures de reg.
Se demana específicament des de Castelló de la Ribera, l'acabament de la basa de bombeig d'Escalona.
La posada en marxa.
També sistemes de reg, de millora de reg des d'Algemesí, una partida general és insuficient.
No arriba a un milió d'euros.
Nosaltres posem que hauria de tindre un augment, com a mínim, per a ser efectiu, de vuit milions.
D'on es trauen en este pressupost?
En este pressupost que té agricultura no podem.
Si poguérem traure d'altres seccions, sí que ho faríem, però el Reglament de Les Corts no ens deixa.
I, per tant, la fem pública, la xifra.

També es demana ajudes per a la Comunitat de Regants de Guadassuar.
Desenvolupament del medi rural.
Demanem les millores per a la reconversió del sector agrari.
Se mos demana des d'algunes poblacions, sobretot des del nord, des de Castelló, des de Vila-real, les ajudes pel que és la reconversió al sector de la producció ecològica i la diversificació de cultius.
També altres demanen un sistema que és la conservació del palmerar històric d'Oriola.

Podíem parlar de moltes qüestions més, senyories, que teníem, com tenim específicament de l'afecció que fa al programa 512.
10, gestió i infraestructures de recursos hidràulics, on exposem una modificació tant de la problemàtica, dels objectius, com de les línies d'actuació que haurien d'haver-hi en una esmena única.

Nosaltres demanem que se tinga en compte el dèficit de recursos hídrics i la desigual distribució de l'aigua a la Comunitat Valenciana, i s'actue sobre ella.
El dèficit en qualitat i quantitat dels abastaments urbans d'aigua potable.
Que se tinga en compte també les possibles inundacions en les zones urbanes, que les tenim marcades ja i, per tant, eixes possibilitats en millora de danys i persones i béns.
Els dèficits d'infraestructures hidràuliques de competència municipal, el deteriorament mediambiental del patrimoni hídric, també tenim una recuperació pendent del que és el patrimoni hídric.
Estem parlant de les comunicacions d'aigua, el que en algun moment s'ha anomenat «els camins d'aigua», i també els molins que estan perdent-se, i per tant, ahí parle de patrimoni hídric.

La contaminació natural o antròpica, que disminuïx la qualitat de l'aigua en el litoral de la Comunitat Valenciana.
Tenim ací en la zona de la Ribera efectes molt recents del que està passant.
Parlem del dèficit estructural de la Comunitat Valenciana, de completar (inintel·ligible) .
.
.
d'ampliació de regs, i no només ho parlem com a problemàtica, sinó com a objectius -com he dit- i com a línies d'actuació en una esmena prou detallada de tot el que podíem seguir fent.

Seguirem en la segona intervenció, perquè veig, presidenta, que se m'ha acabat el temps.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Pañella.

Senyor Giner.
.
.
Ai, perdó, senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, gracias, señora presidenta.

Mire, señor Pañella, señoría, usted lleva ya años de diputado como yo, y debería convenir conmigo, como cuestión de principios, que cuando se defiende y apoya la acción de gobierno, se ha de ser cauto, conciso e incluso directo en nuestras intervenciones, a diferencia de la actitud de ustedes, los diputados de la oposición, que pueden explayarse diciendo cosas interesantes pocas veces, incluso algunos también ambigüedades, excentricidades, falsedades y, por desgracia, la mayoría de las veces, expresiones insultantes.
Pues para esos todo vale para minar al contrario.

Por ello, como yo doy cobertura a un gobierno, yo, mi grupo, que vela responsablemente por nuestros conciudadanos, voy a ser escueto en mi intervención.
Pero esta vez, por dos motivos concretos: el primero, porque para qué emplear tiempo en rebatir las enmiendas de su grupo, cuando su líder máximo expresó públicamente en esta misma sala, ¡en esta misma sala!
, que la agricultura no les importaba.
Es el primer motivo, y voy al segundo.
Y luego se lo explico.
Y es que aunque quisiera, no podría.

Por lo visto, usted también respalda la opinión del señor Morera.
Pues dudo realmente que se haya leído tan siquiera el presupuesto de la conselleria de presidencia y agricultura, ya que de sus 23 enmiendas presentadas sobre agricultura, ahora 14, que usted mismo las ha retirado, en ninguna coincide, ni corresponde a los programas respectivos a los que usted alude, señal inequívoca que prácticamente -se lo digo de verdad, señor Pañella- ni los ha estudiado.

En sus propuestas inconexas -y ahora aquí con su discurso, intervención, ha querido darle contenido, pero le digo que de forment, ni un gra-, en sus propuestas inconexas -le repito-, ni resta, y por tanto, no reasigna ninguna cantidad a los objetivos que propone como alternancia a no sé qué.
A mis compañeros, por favor, si la queréis leer, y comprobaréis por qué estoy diciendo esto.

Y ahora usted también, en su intervención, nos indica, nos quiere recriminar, que no le damos importancia a la agricultura, pesca, alimentación y agua.

Mire, señor Pañella, en definitiva, se nota su vena más de letras que de ciencias, pues sus enmiendas se quedan en un ejercicio literario, en vez de alternativas concretas a los presupuestos realizados por un gobierno serio y comprometido con el presente y futuro de la agricultura, pesca, alimentación y agua de todos los valencianos.

Por lo tanto, rechazamos estas propuestas exiguas y fuera de contexto.
Es una lástima que a los representantes del Grupo Parlamentario Compromís, en general, no les importe -y aquí lo han demostrado- el mundo agroalimentario.
Tan solo me queda la esperanza de que algunos miembros del Bloc, en particular, sí.
Pero, claro, la disciplina de grupo, en esta ocasión -cosa extraña- ha prevalecido sobre su conciencia.
La suya, la del defensor del mundo agrario.
Y lo siento, señor Pañella, de verdad, lo siento.
Ah, y por cierto, me satisface que en el área de presidencia estén de acuerdo con casi la totalidad del presupuesto.
Tan solo ha presentado una enmienda, y por cierto también equivocada en su planteamiento y a quien va dirigida.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Pues gracias, señor Ovejero.

Señor Pañella, cuando quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Indubtablement, si la importància que té és la que li hem dedicat en temps, vosté li ha donat molta menys importància que puga haver-li donat jo a l'agricultura, perquè estem en el moment del debat.
Vosté té un pressupost d'agricultura que diu: «Quina importància té?
» Doncs, mire, la importància dels diners que li dediquen.
En este moment té la importància de l'1,3%, i avant, quan fa uns anys per a vostés mateixa tenia un 4% d'importància.
Eixa és la realitat, eixa és la realitat.
Vosté pot buscar-me totes les excuses.
Jo ja sé que no van a aprovar.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Este resumen suyo (inintel·ligible) .
.
.
.
») No, no, no.
Vosté pot buscar-me.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Ovejero, por favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
totes les excuses, senyoria, però el problema d'este pressupost no està en les esmenes que Compromís presenta o no presenta.
El problema d'este pressupost està que vostés són incapaços de dotar econòmicament un pressupost per agricultura.
I vostés ho han demostrat.
A vostés els importa un pebrot el que passe en el sector agrícola, en el sector primari, i ho demostren.
.
.
Perdone, doncs, modifique.
Els importa un 1%.
Els importa un 1%, eh?
Els importa només un 1%, i -ja dic- comparativament fa uns anys els importava un 4%.
Per tant, vostés sí que són els responsables d'haver-lo presentat.

I -ja li dic- és impossible, quan hagueren tret diners vostés haveren dit, com sempre mos han dit, «no podem funcionar, vostés el trauen de…» ¡No fa falta!
Però sí que diem les deficiències, i estes són les deficiències d'este pressupost, un pressupost que va a ser totalment inútil, un pressupost que va a portar la disminució de la renda als agricultores i, quan vullga vosté, la compararem ací dins, un pressupost que no atén ni les plagues, ni ajuda en les infraestructures perquè no té inversió.

I, per tant, eixe és el seu pressupost, i li ho dic, senyor, eixe és el seu pressupost, no el meu.
Me poden dir tot el que vullguen, ciències, lletres… Mire, me pot parlar del que vullga però…, no, no, parlen del que vullguen, però ja li dic jo: no hi ha d'on traure diners perquè no n'han passat, no hi ha d'on traure diners perquè no n'han posat, d'un lloc que no n'hi ha no se'n pot traure, i vostés no han posat ni un cèntim ací perquè vostés van a reduir l'agricultura al no-res; la dedicació que té econòmica en el pressupost és menys, unes quatre vegades inferior a la seua implicació en el producte interior brut del país.
Eixa és la seua importància, que s'aguanten els agricultors.

Almenys, faja el discurs sobre el que n'hi ha i diguen, «no anem a admetre-les perquè no volem modificar el pressupost», perquè és el que han volgut fer.

I, sobretot, el problema és que vostés renuncien -una vegada més, m'ha parlat de disciplina de partit-, vostés renuncien a reclamar el finançament digne per a este país perquè des de Madrid es dia que no s'atrevixen.
I això va fer el president Fabra, retirar el tema, retirar el punt del debat en el Congrés dels Diputats perquè el senyor Rajoy va dir «ni lo presentes», i vostés el van retirar, i, ara, ¿me diu a mi que està equivocat i que jo estic en disciplina de partit?
No, la poca vergonya és, senyories, és ací aprovar el que ja s'ha assumit com a deute històric i reiteradament negar-se a sol·licitar-lo.

I, avui, ací, el que està fent vosté és, una vegada més, el mateix, negar-se a demanar perquè de Madrid han dit que «¡escolta!
, els valencians ja està bé, ¿eh?
, amb el que teniu ja en teniu prou, i ¡vos aguanteu!
» I això els ho han dit des de Madrid i, vostés, quan a Madrid manava un altre, doncs, s'alçaven i s'encenien en flames més que una falla, ¿eh?
, però ara resulta que no, ara resulta que… ¿com va dir?
, «agachamos la cerviz», que se diu en castellà, ¿eh?
, i el senyor Rajoy que continue per davant, ¿eh?
, ¿eh?
(Veus) De letras, sí, letrado, letrado, ¿eh?
Algunos pierden, perden els números pel camí perquè en agricultura el problema que té és que ha perdut les xifres i s'han quedat sense xifres en agricultura.
I vosté me ve ací i me diu, «i la culpa és seua», no, doncs, no, mire, no, ¡fins aquí podríem arribar!
, la culpa és seua, en agricultura ja no n'hi ha res, en agricultura ja no n'hi ha res.

El primer que haurien de fer és escoltar les organitzacions professionals agràries el que han dit d'este pressupost.
¡Escolte'ls!
, els sectors professionals, ¿què li diuen?
, ¿eh?
¡Escolte'ls!
, per favor.
No, no, no, és a dir, bé, els escolta però no els fa cas (veus), que és prou habitual…

La senyora presidenta:

No dialoguen, señores diputados, no dialoguen.

El senyor Pañella Alcàcer:

…els escolta però no els fa cas, senyor, ¿eh?
, els escolta però no els fa cas.

¡Escolte'ls!
i fagen un poquet de cas, perquè ací només en un 10% del cas que li fan a Rajoy estaria bé perquè l'agricultura anara a millor.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Señor Ovejero.

El señor Ovejero Adelantado:

Sí, rápidamente.

Mire, señoría, hoy, le recuerdo -y lleva usted años aquí ya, en estas Cortes- que hoy lo que debatimos son sus enmiendas, no mi proyecto, usted enmienda; nosotros aquí debatimos.
(Veus)

Cuando quiera -y no se vaya por las ramas, nunca mejor dicho porque hablamos de árboles también-, cuando quiera, tenemos una comisión de agricultura en la cual usted se defiende muy bien, igual que los demás compañeros, donde se puede debatir y estamos debatiendo sobre el presente y el futuro del campo, de la pesca, del agua y de la alimentación.

Y aquí, hoy, hablamos de sus enmiendas que no tiene por dónde cogerlas y aquí tiene usted… Usted mismo ha reconocido que ni se lo había leído porque ha duplicado… ¡Fíjese!
, usted, ya sé que tiene mucha faena (veus), pero es que usted no, pero es que lo tengo aquí para que usted lo vea.

Mire, y en cuanto -también se lo quiero decir para que no se quede un poco en el alero-, en cuanto a la única enmienda al presupuesto de presidencia, que le digo, también mal dirigida y se lo demostraré, se lo demostraré no, se lo digo ya directamente, usted se la lea porque para mí que a lo mejor ni las ha hecho usted.

Pero, no obstante, sí que le confirmo -y quiero que quede aquí reflejado en el Diario de Sesiones- que el Consell está centrado en lograr eso que usted está pidiendo, que es un nuevo modelo de financiación autonómica que sea justo y equitativo con los ciudadanos de la comunitat.
Por lo tanto, aunque usted la haya dirigido mal, está el departamento que lo está haciendo y que lo vamos a lograr.

Mire, yo, como resumen -quería ser escueto y lo soy-, siento, señor Pañella, que no le hayan dejado sus socios, en esa coctelera que es su grupo, defender lo que usted tenía que haber venido aquí a defender: al campo, a la agricultura, a la pesca y a la alimentación de la Comunidad Valenciana.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Ovejero.

A continuación, comenzamos con el debate de las enmiendas de Esquerra Unida, que son la 260 y siguientes.

Cuando quiera, señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señora presidenta.

Comenzar la intervención con una cuestión técnica y es que in voce quiero retirar dos enmiendas que, gracias al aporte del señor Ballester, he podido comprobar que estaban duplicadas, la 318 y la 321.

Bien, los presupuestos son el reflejo concentrado de las políticas que se ejercen -o que se pretenden ejercer- muy por encima de lo que son las declaraciones institucionales y que establecen realmente las prioridades del Consell.

Más allá de las recurrentes afirmaciones de «yo he venido aquí a hablar de agricultura», de las recurrentes frases del gobierno valenciano sobre la defensa de la importancia del sector agrícola, sobre su carácter estratégico, etcétera, la realidad es que en el presupuesto y en su ejecución es donde se demuestra la triste y lamentable realidad, y esa realidad es que se ha reducido otro 13,04% el presupuesto, con lo que en cuatro años de recortes lo hemos dejado casi al cincuenta por ciento de lo que era; sin embargo, si la comparación es con la capacidad inversora de la conselleria que baja un 20%, la crisis -dirá el Consell- es la consecuencia de esta grave reducción.

Pero, realmente, esta estafa de crisis es para todas las secciones y lo único cierto aquí es que iniciamos el siglo XXI siendo casi el 5% del presupuesto general, y, hoy, la sección de agricultura solo representa el 1,3% del total.

Esa es la traducción a lo concreto de la importancia que le da el Consell a este verdaderamente sector estratégico y que se supone que tanto defiende.

Miren, por favor, además, espero que no nombren aquí la bajada de recursos de la Unión Europea y de los fondos cofinanciados.
Ya hemos visto cómo Bruselas nos amenaza con esa pérdida de 15 millones de euros para la Generalitat valenciana por culpa de una caótica gestión que hemos venido denunciado aquí la oposición, comisión tras comisión y pleno tras pleno, acerca de algunos de los fondos que han tenido que gestionarse desde aquí.

¡Fíjense!
, además, más en la orientación de sus fondos propios, su discurso es: concentración de las empresas para economía de escala.
Pero, ¿qué hacen?
Reducir algo más del doble de la media el fomento del cooperativismo, una minoración del 28%.
Parece ser que la unión de cooperativas no será tampoco este año.

El sector agrícola, mientras, permanece en una sequía sempiterna, pierde renta continuadamente, sufre el cierre de explotaciones y sufre el contar con una conselleria que no sabe o no quiere actuar en la defensa de los precios que perciben los agricultores, o que no sabe o no quiere actuar en parar la entrada de productos importados de baja calidad para hacer caer el producto local.

Díganme, señorías, ¿es que nada puede hacer el Consell para que las grandes cadenas no ahoguen más al productor?
¿Han hecho algo cuando algunos centros comerciales conocidos de la comunidad han sustituido productos locales por importados?

Mire, desde nuestro grupo parlamentario creemos que sí se puede pero que no quieren.
Y, para muestra, esta foto de productos de El Corte Inglés, que es naranja importada de Uruguay en noviembre.
Con la naranja de invierno valenciana ya lista y, sin embargo, comprando naranja sudamericana con meses de frigorífico porque allí es verano para hacer caer el precio al que compran porque el de venta se puede ver que es diez veces más al pagado al agricultor.

Pues, miren, señorías, las ayudas directas a la actividad bajan el 9,70, aproximadamente, como en los dos últimos años, un acumulado importantísimo, pero no tanto como las subvenciones a las inversiones de los productores, que este capítulo se reduce casi el 30%.

Frente a ello, por tanto, hemos hecho pocas enmiendas, efectivamente, económicas, porque de dónde quitar, de dónde quitar si solamente hay un 1% en materia de presupuesto dedicada a esta sección, para hacerlo del gasto de funcionamiento cada vez más respecto al de la inversión.
Así que, poco sirve.

Así que, valgan como muestra las enmiendas 325, 327 y 328, en las que lo que hacemos es aumentar esa protección de la renta de los agricultores frente a daños no cubiertos por el seguro agrario y que cada vez vienen siendo más, un aporte también al desarrollo rural de jóvenes e integración de la mujer, y, también, un aumento de 100.
000 euros para la vertebración del sector agrario.

Miren, para nuestro grupo es un objetivo estratégico incrementar la soberanía y la seguridad alimentaria, y para ello las líneas de actuación pasan por la garantía de las rentas agrarias basadas en precios justos para las producciones, en especial la viabilidad en el interior, el secano y la montaña, que llevan aparejada la distribución territorial equilibrada de la población y la mejora de las condiciones de vida rural y de los servicios disponibles.

También inciden en esta línea el fomento de las producciones ecológicas, que es otra enmienda, la 297, la puesta en valor de los productos frescos y de proximidad para dar valor añadido y diferenciación frente a las grandes producciones industriales que importamos, ello apoyado por la distribución de los mercados municipales tradicionales que hemos de preservar y cuidar, serían las enmiendas 295 y 296.

En definitiva, señorías, esto es intervenir en los mercados para evitar que el desequilibrio entre las producciones atomizadas y la gran distribución superconcentrada propicie que la intermediación se quede con la gran parte del precio del producto que pagamos como consumidores y que, mientras esos precios suben, el pago al productor no cesa de bajar hasta disuadir de la producción.

Desde Esquerra Unida, también, en cuanto al agua, hemos hecho bastantes enmiendas ya que el agua es uno de los temas en el que los criterios de la conselleria son absolutamente inadecuados, en cuanto a la garantía de su sostenibilidad, no es como en otras ocasiones solo un tema de prioridades de inversión, que también.

No insistiré en ello porque es ya de sobra conocida -y aquí seguro que vamos a tener una gran demostración por parte del portavoz del Partido Popular-, es muy conocida ya por todos nosotros la política de demagogia electoralista que se ha llevado con la política transvasista y los millones malgastados en la campaña «Agua para todos».
Si lo tengo que nombrar -y no olvidar como quisiera- es porque amenaza el Partido Popular muy seriamente con resucitar esa guerra inútil entre comunidades autónomas, en lugar de resolver los problemas racionalmente en el marco necesario de la directiva marco del agua y con los recursos disponibles aplicando los criterios básicos de reutilización y ahorro del recurso agua.

Como deben saber, bueno, desde el Partido Popular han introducido, vía enmiendas en el Senado a la Ley de evaluación de impacto medioambiental, medidas sobre el agua que rectifican y contradicen la actual política de aguas, entre ellas la directiva de aguas, y, por tanto, en un sentido transvasista de introducción del inversor privado y la privatización del recurso mediante la venta de derechos, el cambio de usos, y, en general, la pérdida de soberanía territorial sobre las decisiones que pasan a la dirección general del agua.
En estas cuestiones inciden enmiendas como la 268, 269 o 270.

Entre las principales medidas que queremos desde estas enmiendas impulsar para conseguir los caudales necesarios para la agricultura, el agua de boca y otros usos industriales y para que sea ahora y no dentro de un futuro hipotético, muy cuestionable por su insostenibilidad y en conflicto con otros territorios, tienen su principal solución en la mejora del saneamiento y la reutilización de esos caudales para el regadío.
Tenemos en ello la asignatura pendiente con la Unión Europea y sus normativas.

Por tanto, tenemos una serie de enmiendas que van en relación a los vertidos de agua insuficientemente tratada al mar, que no olvidemos es el dominio público hidráulico, y todavía algunas depuradoras por construir, pero también tenemos que mejorar los niveles de tratamiento y llegar a la depuración terciaria generalizada como objetivo que podría llegar a permitir la reutilización de hasta 400 hectómetros cúbicos, algo más que la cuestionable previsión del Plan hidrológico nacional y su trasvase del Ebro.

Un solo ejemplo, la Albufera de Valencia, enmiendas 302, 307, no solo necesita más aporte, sino que a raíz de los problemas, esos problemillas que a lo mejor les suena aquí, de EMARSA, se ha dejado de tratar el contenido en fósforo y nitrógeno del agua que se aporta cuando tiene un grave problema nuestro parque natural de algas a las que mejoramos su dieta con los nutrientes vertidos por mala depuración.

Curiosamente, es el programa de saneamiento de aguas -es la estrella de las rebajas en estos presupuestos, del 1%- de las más destacables y erróneas.
Dejar con 50 millones de euros las inversiones de EPSAR es no querer cumplir la ley de aguas o la directiva marco de agua.

En ese sentido es en el que presentamos nuestras enmiendas al programa 442.
10, consideramos objetivo principal el saneamiento para reutilizar y evitar vertidos.

Otra cuestión que planteamos es que la Generalitat valenciana debe asumir sus competencias en cuencas internas -sería la enmienda 273- y cumplir la normativa y los criterios de la directiva marco del agua para que las aguas superficiales y subterráneas, es decir, los ríos y los acuíferos, mantengan su buen estado.
Serían enmiendas 274, 278, 281 y 322.

Y otra serie de enmiendas, las de la 280, 278, 281 y…, perdón, 280, 289, 291 y 320 siguen haciendo referencia a las actuaciones del Patricova, que aún quedan pendientes actuaciones sobre la prevención de avenidas.
Es una cuestión recurrente que además solemos tratar aquí en las comisiones parlamentarias.

Estas serían nuestras enmiendas en cuanto a agricultura y agua, y dado que esta conselleria, esta sección es un tótum revolútum, pasaría a defender en mi réplica todas aquellas enmiendas que hemos presentado en cuanto a presidencia.

Gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora López.

Señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora López, quédese con la cifra: 242.

Mire, yo ponía en duda, después de leer las enmiendas, porque la verdad uno ya lleva algunas leídas, y me sonaban a más de lo mismo, ¿no?
, pero ponía en duda que fuera usted alicantina de pro, y por lo cual yo la tengo que defender siempre, que fuera usted la autora y que hubiera, realmente, hecho la redacción.

Después de oírle en la intervención, estoy convencido de que sí, es usted la autora, por lo menos de alguna.

Mire, resulta difícil y, cuanto menos, complicado, de 86 enmiendas que ustedes han presentado…, creo que ha tenido a bien el retirar dos de ellas, la 282 y 321, que por cierto se las he oído nombrar a lo largo de su discurso.
Pero bueno, es igual, si están retiradas, las damos por bien retiradas, puesto que son repetidas, aunque podía haber dejado usted una y haber quitado otra, pero bueno, eso va a gusto del consumidor.

Mire, de esas 86 enmiendas, 62 son de adición, o se supone que son de adición y, de ellas, otras tantas de modificación.
Mire usted, literatura.
¿Sabe lo que dicen los huertanos en la Vega Baja?
, que usted va poco por allí, pero yo creo que llegan ya momentos en los cuales deba usted ir más.
Dicen los huertanos de la Vega Baja que de tejados para arriba, gatos y metafísica.
Y de tejados para abajo, billetes de 500 euros -porque no hay más grandes- y, sobre todo, bollos.
Eso es lo que pretende este gobierno, este gobierno, con un presupuesto serio, ajustado, que es verdad, que es verdad, mire usted, y nos está dando la razón a la gestión que hasta ahora se ha hecho en la conselleria de agricultura, y que se viene haciendo: con menos, más y mejor.
Con menos, más y mejor.

Porque, claro, usted, a lo largo de esas 86 enmiendas, recuerde la cifra 242, se lo repito por segunda vez, no habla para nada de agricultura, para nada.
De lo único que habla son de unas etiquetas ecológicas, un etiquetaje ecológico, que no sé exactamente lo que es, que me gustaría que, de verdad, en algún momento, si tiene a bien ahora en este momento o más tarde, me explicase qué es lo que es.

Pero, mire, La Generalitat está impulsando una política de ahorro de agua -hablando de agua- mediante la modernización de regadío, no de ahora, ni en estos presupuestos, sino desde hace ya mucho tiempo, y somos pioneros en políticas de reutilización y en políticas de depuración.
Nadie, no hay ninguna comunidad en España que reutilice y que depure tanta agua como se depura en la Comunidad Valenciana, mire usted, cercano al 60%, cercano al 60%.

En sus…, bueno, las voy a llamar enmiendas, porque así se las considera por parte de… Mire usted, (veus) -sí- La Generalitat viene impulsando esas políticas de ahorro con un carácter eficiente, o por lo menos no lo negará usted eso, y que se hacen las cosas basándose en dos puntos que usted, desde luego, para nada, para nada tiene en su ideario, que es la solidaridad internacional y la racionalidad, junto con la eficiencia.

Ustedes tienen el espíritu de Gordillo, y eso se va traduciendo día a día.
Y, claro, en el subconsciente queda, no sé si del blanco, del negro o de usted, si lo ha redactado usted.

Pero mire, en la enmienda 265 dicen ustedes lo siguiente: «Apropiación de la cadena de valor.
» ¿No le suena eso de apropiación a algo rancio, antiguo y ya pasado un poquito de moda?

Luego, en la 267, cuando hablan ustedes de… comercio, ¿intentan…, no sé, estructurar algo que pueda referirse a ello?
Dicen: «Intervención de la administración para favorecer la compra local del producto de temporada.
» De verdad que no tengo ni idea de lo que quiere usted decir.

No sé si es que quiere que los ayuntamientos o los alcaldes pongan un puesto, les compre a los agricultores, a los pequeños agricultores, les hagan una plaza todos los domingos… No lo sé.
Puede ser, pero no tengo, de verdad, ni idea.
No sé exactamente de esto.

Lo que sí que se ve, desde luego, es la palabra intervención.
Luego cambian por la palabra soberanía, y eso es importante, porque la palabra soberanía ya parece que es como de otro calado, ¿no?
, entre apropiación e intervención, cambiar a soberanía.

Mire, cuando dicen, «ineficiencias en los usos consultivos del recurso de agua y en la gestión de las demandas», yo le preguntaría, ¿creen que en la Comunidad Valenciana existe el déficit hídrico?
¿Tenemos escasez de agua?
¿Sí o no?
Y le pido por favor que me lo responda.

¿Les parece bien o mal que con los superávits hídricos de otras comunidades aquí se pueda generar riqueza y empleo?
¿Les parece bien o mal?
¿Sí o no?
Porque de lo que se desprende de lo que ustedes dejan caer aquí como agua del cielo, pues eso son apoyos raros…

Por ejemplo, ustedes, en la 271, hablan, ni más ni menos, que del programa…, perdón, del plan AGUA.
¿Ese plan AGUA es el programa AGUA, aquel del señor Zapatero, de la señora De la Vega y compañía, y de la señora que tantas veces hemos nombrado aquí como la cruz del campo, la señora Narbona?

Mire, de verdad, si ustedes lo que pretenden con las enmiendas es que solamente se terminen las depuradoras y se paguen, porque con pagarlas ya tendremos bastante, las inversiones en depuradoras que ustedes hicieron…, perdón, ustedes no, que el gobierno socialista (inintel·ligible) … ese apoyo lo quisiera ver yo cuando aquí se ha denunciado que esas depuradoras tienen un consumo energético que provocan unos niveles de CO2 altísimos y que nunca he escuchado en su boca, ni en la de su grupo.

Miren, ¿ese plan o programa AGUA es la gestión sostenible de la que ustedes me hablan?

Mire, yo creo que hay que ahorrar esfuerzos, mejor dicho, creo que ahorrar papel y tinta, porque ya el esfuerzo y el trabajo se han empeñado ustedes y, desde luego, lo consiguen.

Cuando ustedes en la enmienda 321 hablan de una enmienda de adición y dicen a continuación…, perdón, la 321 estaba retirada, ¿no?
La doy por retirada, con lo cual no hablaremos más de ella.

Insisten en que paguemos el plan AGUA, que colaboren con los ayuntamientos para precontratar la utilización del agua de la desaladora de Torrevieja para abastecimiento urbano, es la enmienda 286, ni una sola referencia, ni una sola referencia en toda su intervención al medio ambiente.

Cuando hablan de la necesidad de adaptarse a las exigencias de la demanda y que, en vez de ello, hay que decir…, tome nota, señora diputada, tome nota, en vez de decir, «necesidad de adaptarse a las exigencias de la demanda», que es lo que dice en la línea 542.
20, ustedes quieren que diga, «necesidad de impulsar nuevos nichos de producción y comercialización de productos y variedades autóctonas para mejorar la penetración a los mercados y el valor añadido».
¿Esto de verdad que se cree usted en disposición de ir, concentrar a una serie de huertanos, de regantes, de agricultores y decirles esta frase?
¿Sabrán los huertanos lo que usted quiere decir?
¿Sabrá usted explicarnos qué es lo que ha escrito aquí?
Yo tengo mis serias dudas.

Cuando ustedes hablan de productos foráneos y quieren que hagamos una actuación y un control para pedir su comercialización, ¿están hablando de que ustedes desconocen los decretos de la comunidad económica europea que hay en ese tema?
¿O ustedes desconocen cuál es el mundo de la comercialización en su totalidad?

Mire, la verdad es que si en algún sitio se nota el tema de la depuración es en ese río Segura que usted habla en su enmienda 301.
¿Sabe por qué?
Porque yo lo he visto cómo estaba en la época en que gobernaba el Partido Socialista, y ahora lo veo todos los días que tengo la posibilidad de estar en Orihuela, que tampoco son tantos como yo quisiera.
Y, ¿sabe qué pasa?
En ese río solo había porquería, lo diré con un adjetivo leve.
Hoy, en ese río hay peces, hay ranas, se oyen croar las ranas, se ven los patitos nadando, etcétera, etcétera.
Y eso, señora López…

La senyora presidenta:

Señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

…sí, perdone, señora… es que cuando hablo de Orihuela ya sabe usted que a mí se me va el tiempo.

La senyora presidenta:

Por eso le he avisado ya, porque se le ha acabado ya el tiempo.

El senyor Ballester Costa:

Señora López, eso, si usted no lo ha visto, porque no es de Orihuela, podía preguntarlo, porque los vecinos de Orihuela lo saben, eso, perfectamente.

La senyora presidenta:

Gracias… gracias señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señora presidenta.

Como no tengo mucho tiempo, y sí muchas enmiendas de las que hablar, voy a seguir defendiendo las enmiendas que hemos presentado a esta sección en materia de presidencia, no sin antes, por supuesto, decir que prefiero mil veces el espíritu de Gordillo, que me ha atribuido el señor portavoz del Partido Popular, al de señores como Hernández Mateo, por supuesto.

¿Que los términos intervención y soberanía a ustedes les molestan?
Por supuesto, estamos en las antípodas ideológicas.
Ustedes prefieren libre mercado y caciquismo.
Son cuestiones que no me extrañan absolutamente nada en su intervención.

Y, por supuesto, no infravalore la capacidad de discernimiento de los huertanos, porque muchos de ellos han elaborado con nosotros estas propuestas, que no son solamente nuestras, sino de muchísimos más colectivos a los que intentamos representar de la mejor forma posible.

Paso a las enmiendas de presidencia.
Tenemos, por una parte, un bloque de enmiendas que lo que plantean es la recuperación de nuestra memoria histórica democrática.

Concretamente, lo que hacemos es incluir esa problemática en la ficha de objetivos y, después, hablamos de dos líneas: una, de 100.
000 euros, para la recuperación de la memoria democrática a través de la colaboración con diversas entidades e instituciones sin ánimo de lucro y, por supuesto, seleccionadas a través de un concurso público para la realización de estudios y actividades.
Y otros 100.
000 euros que lo que queremos con ellos es establecer…, perdón, y con 60.
000 euros, una segunda línea, la enmienda 333, que también va asociada a este objetivo, y el objetivo es la localización, reconocimiento y reparación de las víctimas del franquismo, a través de la colaboración con instituciones, fundaciones o asociaciones sin ánimo de lucro… (remors) -por favor, señor presidente, gracias- para asociaciones sin ánimo de lucro, para la realización de este tipo de actividades, seleccionadas a través de un concurso público, insisto, concurso público.

Para ello, yo creo que simplemente con que hablemos de que es acatar la ley, y hablamos de la ley conocida como ley de memoria histórica, que se aprobó en el 2007, que a su juicio, por supuesto, es negativa, pero al mío es negativa por lo insuficiente; no, por lo necesaria.

En el artículo 11 habla de la colaboración de las administraciones públicas con los particulares para la localización e identificación de víctimas.
Dice: «Las administraciones públicas, en el marco de sus competencias, facilitarán a los descendientes directos de las víctimas las actividades de indagación, localización e identificación de las personas desaparecidas violentamente durante la Guerra Civil o la represión política posterior.
»

Por supuesto habla en muchísimos más artículos de cuestiones que afectan a las administraciones competentes para que se pueda abordar en profundidad la verdad, la justicia y la reparación para estas víctimas.

Luego, pasamos a otra serie de enmiendas, otra serie de enmiendas que de lo que hablan es de la transparencia.
Planteamos como un objetivo para la Dirección General de Relaciones Informativas algo que no se está cumpliendo, que es la máxima transparencia, neutralidad y rigor informativo del Consell respecto a los medios de comunicación.
Es una de las cuestiones que entendemos que son absolutamente fundamentales.

Luego, pasamos también a la enmienda 336, que plantea el incremento del fondo de cohesión territorial que ha de realizar el principio de solidaridad territorial, dando apoyo a los gastos de funcionamiento de los municipios.
Una línea que está dotada solamente con 839.
000 euros.
Entendemos que esa no debería de ser la bandera del municipalismo, que tanto defiende el señor Fabra, sino que, por nuestra parte, lo que hemos hecho ha sido detraer otro tipo de partidas para poder aumentar a un millón de euros y que al menos lleguemos prácticamente a dos, para que se puedan aportar a esa partida.

Después pasamos a la enmienda 341, que se refiere al fomento de la participación y de la solidaridad.
Por un lado, lo que hacemos es plantear una línea que va para financiar los gastos de funcionamiento de todos los procesos que se puedan realizar en los ayuntamientos en materia de presupuestos participativos.
Y, por otra parte, lo que planteamos es una apuesta por la participación en cuanto a la solidaridad internacional para intentar de esa forma equilibrar todo ese recorte brutal que se hace en materia de cooperación, sobre todo después de que hayamos asistido a ese presunto caso de saqueo por parte de un diputado que ya no se encuentra entre ustedes.

Y después, ya por último, planteamos una enmienda que lo pide es dar publicidad a las encuestas, que no son públicas, pero que se hacen con dinero público, y que por fin tengan como objetivo que se plantee la publicidad de esas encuestas realizadas con dinero público, como decía, y de la que no pueden disfrutar ni los grupos parlamentarios ni la sociedad valenciana.

Aquí tengo una respuesta en la que nos dicen al Grupo Parlamentario Esquerra Unida -y con esto termino, señor presidente- que solamente esa información será pública de acuerdo con la futura ley estatal de transparencia.
Esta ley hoy ha sido publicada en el BOE, así que les invito a que aprueben esta enmienda y, por tanto, empiecen a cumplir lo que ustedes mismos garantizan a través de preguntas parlamentarias; no garantizan la solicitud de la documentación que pedíamos, pero por lo menos nos daban esa respuesta.
Creo que era una respuesta que de hecho no querían cumplir, pero que hoy, ya que se ha publicado esa ley en el BOE, ya que tenemos una enmienda en relación a dar publicidad a esas encuestas, deberían de aprobarla.

Gracias, señor presidente.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Jaime Mundo Alberto)

El senyor vicepresident:

Gracias, señora López.

Tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora López, evidentemente estamos en las antípodas, usted está en Cuba y en Corea, y nosotros estamos aquí en la Comunidad Valenciana.
O sea, usted su pensamiento lo tiene en los gulags y nosotros estamos en la competencia libre y está en los mercados.

Nosotros desde luego no vamos a poner a nuestros alcaldes con un delantal a vender productos en pleno medio de la huerta ni nada que se le parezca.

Señora López, ¿qué quiere que le diga?
Lo suyo es más antiguo y más rancio que el libro negro y los balcones de caña.
Mire, ¿qué quiere que le diga?
Esto es así.
Es que ustedes aún no, no…, tristemente yo creía que ustedes iban a avanzar, iban a aprender aquí cosas de todo lo que escuchan todos los días.
Pues, mire usted, qué pena, no han aprendido nada.

Además no han aprendido ni tan siquiera a sumar y a restar.

Señora López, cójase usted la enmienda 327.
Le mando trabajo para una semana, ¿eh?
Haga usted la resta entre 31.
000 euros que tiene la partida que usted quiere incrementar a 86.
710, y una vez que disminuya la partida, 86.
710 se los incorpora a 31.
000, y verá usted que sigue quedando un descuadre de 55.
710.

Mire usted, esto es poco serio.
Venir aquí a discutir y encima cargándose de valor y diciendo, pues eso…, llegando ahí hasta el corte, mencionando a las personas que no están.
Mire usted, Gordillo, Gordillo no solamente entró a asaltar un supermercado, Gordillo le empujaba, y apaleó y pegó a una trabajadora, de esas de las que usted se pone en la boca todos los días que interviene, una trabajadora en un supermercado, lo vimos toda España.

Mire usted, no compare cosas.
¿A ustedes les gusta el tema?
Yo lo sé, si usted…, mire usted, en su día vimos de usted una encuesta, perdón, una entrevista en El País en la cual se decía que, bueno, que para usted Dios era Fidel Castro.
Pues, mire usted, para mí Dios es el que está en los cielos.
No tenemos nada que ver.
Ya lo sé.
Pero es que, mire usted, bajen de la nube, bajen de la nube.
No es posible, no es posible el que siempre terminemos los debates en lo mismo.

Mire, la evidencia no se puede esconder.
Mire, la evidencia suya es que ustedes hacen unas propuestas en las cuales, o no tenemos competencias, como es el caso del tema de la memoria histórica, que la partida de Presidencia no tiene ninguna competencia ni esa dirección general a la cual usted se refiere tiene competencia alguna sobre eso, con lo cual no podemos discutir.
Es que ustedes confunden los cauces públicos con los dominios hidráulicos municipales.
Es que ustedes lo confunden todo, lo enmarañan todo para terminar dando un mensaje que es siempre el mismo: cuanto peor, mejor.
Y yo estoy harto, de verdad, yo personalmente estoy harto de aguantarles sus insolencias, de aguantarles sus comentarios.
Estoy harto, harto.
Porque es que aquí no se puede venir a trabajar con un mínimo de coherencia.
¡Oiga, que es una suma y una resta, como le he dicho!
Que no es cuestión de estudiar el teorema de Pitágoras de nuevo.
Es sumar y restar.
Si al final vamos a tener que hacerles repasar lo que les correspondería, se lo tenemos que repasar, y cuando se lo decimos encima se molestan.
Pues, mire usted, ¿qué quiere que le diga?
, señora López.

Le he dicho que le reconocía…, pues, pues, de todas formas, que le reconocía ya solo por el hecho de ser alicantina, que le reconocía muchas cosas.
Pero baje usted la nube, baje usted la nube, incorpórese al siglo XXI, se están quedando atrás.

Me decía usted la 341, para terminar, su enmienda 341, que debo de tener aquí.
Mire usted, ¿sabe lo que dice la 341?
No lo ha leído la señora López, pero yo lo voy a leer, para que lo escuchen todos los diputados.

Mire, proponen en la enmienda trescientos…, perdón, la 340, ¿eh?
, que en el programa 112.
90, de participación ciudadana y redes sociales, en la primera… que se adhiera la siguiente línea: «1.
6.
1.
Promover la implicación de la ciudadanía valenciana en la transformación -atentos, señores- de la relaciones norte-sur y en el desarrollo sostenible y socialmente justo de los países más empobrecidos.
»

Miren, yo creo, yo creo que, bueno, que es muy loable.
Nosotros no solamente nos vamos a preocupar por esas personas de la problemática norte-sur; nosotros nos vamos a preocupar por todos, pero todos de verdad y en serio.
Porque es que, al final, oyendo estas cosas que son de campanario, lo único que da la impresión es de que la señora López pues hace dos distingos, o sea, están ellos que son los buenos, nosotros que estamos los malos, y que además de eso pues no nos preocupamos de nada de esta gente.
La relación norte-sur creo que para este presupuesto creo que quedan un poquito lejos.
Es preferible que nos preocupemos de la invasión que nos viene por el norte, ¿eh?
, y si podemos aguantarla.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ballester.

Bé, havent-hi acabat… Falten les esmenes del Grup Parlamentari Popular.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Si no hi ha inconvenient, que passen directament a votació.

El senyor vicepresident:

¿De acuerdo?

El senyor Giner Giner:

Amb l'advertència que hi ha una.
.
.

El senyor vicepresident:

Hi ha una esmena ací d'aproximació, que s'ha repartit a tots els membres d'aquí.

Bé, anem a.
.
.
, primer de res, anem a votar per ordre d'intervencions, les esmenes del Grup Parlamentari Socialista.

De la 167 a la 173.
Vots a favor?
Vots en contra?
Són rebutjades per 8 vots en contra i 7 a favor.

La 174.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1 abstenció.

La 175.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1 abstenció.

La 177 a la 183.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

La 184.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

La 185.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
9.

La 186 a la 190.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

De la 191 a la 196.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
2.

De la 197 a la 204.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

La 205.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
(Veus) 6 a favor, 1 abstenció i 8 vots en contra.

La 206 a la 212.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

213.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

214.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

215 a 227.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

De la 228 a la 230.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

231.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

232.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

233 i 234.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
2.

235.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

Passem al grup de les esmenes de Compromís.

La 245.
(Veus)

236 a 244 han sigut retirades, que estaven duplicades.
Aleshores passarem a la 245.
Correcte?

Vots a favor de la 245?
7.
Vots en contra?
8.

246.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

247.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

248 a 251.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

252.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
6.

253.
Vots a favor?
2.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
5.

254 a 259.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

Passem al Grup Esquerra Unida.

268, 301, 302, 323 i 324.
(Veus) 268 és la primera, 301, 302, val?
, seguisc.
323 i 324 no?
No estan en el mateix grup?
Val.

D'eixes tres esmenes.
Vots a favor?
2.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
5.

Passem a la 323 i 324, juntes.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

325 a 331.
(Veus) 318 i 321 estan retirades, eh, les dos que ha retirat.
(Veus) Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

La 332.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

333 a 346.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

I la resta que queda d'esmenes del Grupo Esquerra Unida.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

Ara passem al Grup Parlamentari Popular.

Primera esmena d'aproximació, que s'ha signat i s'ha repartit.
La 348.
(Veus) No, canvia un apartat.
(Veus) L'esmena d'aproximació.
Vots a favor?
Es la 348, sí.
Es la 348.
Vots a favor?
14.
En contra?
Abstencions?
Què vota, a favor, senyora López?
Abstención?
1 abstención.

La 347.
Vots a favor de la 347?
8.
Vots en contra?
7.

La 349.
Vots a favor?
8.
En contra?
2.
Abstencions?
5.

Ara votem la secció 05.
Vots a favor de la secció 05?
8.
Vots en contra?
7.

Radiotelevisión Valenciana, que no tiene enmienda.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
7.

Radiotelevisión Valenciana, SAU, en liquidación.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
8 vots a favor, 1 en contra i 7 abstencions.

IVIA, que no té esmenes.
(Veus) Vots a favor?
L'IVIA.
(Veus) A favor?
13.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Agència Valenciana de Foment, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
13 vots a favor i 2 abstencions.

Entidad Pública de Saneamiento, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
7 abstencions.

Fundación Comunidad Valenciana Región Europa, que no té esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
7.
8 i 7.

Fundación Comunidad Valenciana para la Investigación Agroalimentaria, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
7 abstencions.

Bé, acabem aquí, en la secció 05.
I la comissió se reprendrà a la tarda, a les quatre de la tarda, amb la secció 06.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 45 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 3 minuts)

Debat de les esmenes a la secció 06, hisenda i administració pública, i entitat adscrita

La senyora presidenta:

Señoras y señores diputados, comenzamos o retomamos ya el debate de la ley de presupuestos con la sección sexta.
Corresponde debatir las enmiendas 358 y siguientes, presentadas por el grupo de Esquerra Unida.

Señor Blanco, cuando usted quiera.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies, presidenta.

Començaré defensant l'esmena 353, que, d'alguna manera, és la clau de volta de tots els pressupostos.
En este cas, en el programa pressupostari de la Direcció General de Pressupostos, precisament, quan es parla de la problemàtica i de quins són els criteris que han de complir els pressupostos de La Generalitat, s'entén que ja els de 2015, és a dir, amb aquesta fitxa FP4, haurà de funcionar amb aquestos objectius i línies d'actuació la direcció general durant tot l'exercici 2014 per a preparar els pressupostos de 2015, un any més torna a supeditar els pressupostos a complir els principis d'estabilitat pressupostària, transparència i eficiència.

Nosaltres entenem que els de transparència i eficiència, que, per altra banda, s'incomplixen reiteradament, són bàsics, però que, per damunt del principi d'estabilitat pressupostària han d'estar els objectius de creació d'ocupació i de protecció social.
I per això tornem a defensar aquesta esmena, coincident amb les que hem defensat en anys passats, perquè impugnem, en el fons, l'orientació de la política pressupostària, en general, de tota la política econòmica, que assumix la dreta valenciana i la dreta espanyola de bon grau, malgrat que, si no, intentaria imposar-la la troica europea.
Nosaltres pensem que cal un canvi radical de les prioritats i que ha de ser, bàsicament, l'ocupació i la protecció social.

Després, l'esmena següent, la 354, també quan parla de la Direcció General de Pressupostos, oblida, un any més, i oblida no sols en la fitxa FP4, sinó també oblida en la realitat, en la gestió d'eixa direcció general, el fet que cal fer un informe d'impacte de gènere, que és una obligació establerta des de fa molts anys, des de la llei d'igualtat, per a tots els projectes normatius.
Ho vam denunciar l'any passat, ho denunciem enguany, els pressupostos de La Generalitat han vingut sense l'informe d'impacte de gènere que hauria d'acompanyar-los, mentre que el projecte de llei de pressupostos de l'estat sí que porta l'informe d'impacte de gènere, també en altres comunitats autònomes, com Andalusia, hi ha un informe d'impacte de gènere, una i altra vegada el Consell de La Generalitat ens presenta uns pressupostos sense el preceptiu informe d'impacte de gènere, que, per altra banda, tampoc pot ser un full com el que acompanyava el projecte de llei d'acompanyament de pressupostos, que simplement deia que no hi havien desigualtats.
.
.
Ni molt menys, s'ha de fer un treball seriós, i per això nosaltres plantegem que una de les línies d'actuació d'aquesta direcció general, marcada en el programa pressupostari corresponent, siga l'emissió d'eixe informe d'impacte de gènere del projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2015, el qual nosaltres entenem que s'hauria de fer en coordinació amb la direcció general de la dona.
.
.
Se diu de família i dona, en la terminologia del Partit Popular, però nosaltres entenem que, evidentment, ha de ser des d'un enfocament de defensa de la igualtat entre els sexes i, per tant, des d'un enfocament feminista.

Després, n'hi ha un grup d'esmenes, des de la 355 fins a la 358, en els quals plantegem mesures, com a problemàtica, objectiu i línies d'actuació, però també dotació pressupostària, per a lluitar contra el frau fiscal, que entenem que és un dels grans problemes que té en estos moments la Generalitat valenciana.
S'ha dit per tots els grups que el principal problema no és de despesa, que també, n'hi han hagut despeses supèrflues injustificables, però que fonamentalment és d'ingressos, i sempre, en els discursos dels representants del Consell sentim parlar dels ingressos que vénen via transferències de l'estat, que són molt importants.
El senyor Moragues diu sempre que és el 75% del problema dels ingressos.
Perfecte.
¿I l'altre 25%?
L'altre 25% que es deu als ingressos propis de La Generalitat, fonamentalment els ingressos tributaris, ¿per què no s'hi actua?

I nosaltres el que plantegem és, en l'esmena 356, que s'incloga dins de la problemàtica del programa pressupostari de tributs de La Generalitat la lluita contra el frau fiscal que és una declaració d'intencions que es fa moltes vegades, que s'ha fet recentment en estes Corts, però que després no es plasma mai en els pressupostos.
Esta esmena ha segut votada sempre en contra pel Grup Popular, no entenem per què, ¿per què el Grup Popular no vol que s'especifique en els pressupostos que un objectiu, o que una problemàtica, millor dir, és que existix un frau contra el qual cal lluitar?

En l'esmena 357 el que plantegem és que, com a objectiu bàsic, s'establixca actuar de manera conveniada amb la inspecció de l'Agència Tributària estatal en la lluita contra el frau fiscal al territori del País Valencià.
I en l'esmena 358, que una de les principals línies d'actuació en este programa pressupostari siga el desenvolupament d'un pla integral contra el frau fiscal en col·laboració amb l'Agència Tributària.
Entenem que es guarda coherència, problemàtica, objectiu, línia d'actuació i, a més a més, en l'esmena 355 el que establim és una major dotació pressupostària per al capítol de personal en el programa pressupostari de tributs de La Generalitat.

Si estem parlant que cal més inspecció, fonamentalment més inspecció.
.
.
, també més capacitat de sancionar, ¿val?
, que moltes vegades els expedients acaben no tramitant-se fins al final, però inspecció i sanció tributària per a lluitar contra el frau fiscal, perquè és, per una banda, una qüestió de justícia i, per altra banda, una qüestió d'interés recaptatori, el que cal és dotar.
.
.
, i nosaltres ahí afegim 6 milions d'euros a major dotació pressupostària de la partida de personal, a costa dels treballs externalitzats, perquè el que entenem és que hi fan falta més funcionaris, més funcionaris en el servei d'inspecció fiscal de La Generalitat, i per això l'esmena 355.

Després, n'hi ha un bloc d'esmenes, de la 360 a la 363, en què parlem dels drets retributius i de les condicions de treball del personal de l'administració i de les empreses públiques i societats i entitats de la Generalitat valenciana.
¿Per què?
Perquè va ser el que va pagar la primera gran retallada, la que es va fer en gener del 2012 amb l'anomenat «decret Vela».
Per això i perquè, a més a més, existix un acord amb la majoria dels sindicats, que no s'ha plasmat en estos pressupostos.
.
.
, és curiós, perquè els pressupostos se presenten el 30 d'octubre i l'acord és anterior, però no hi ha cap referència a eixe acord sindical, ni en els objectius ni en les línies d'actuació ni molt menys en la problemàtica, i nosaltres entenem que, si el Grup Popular fóra coherent amb l'acció del seu propi Consell, hauria d'aprovar aquestes esmenes.
¿Per què?
Perquè en la 360 plantegem que unes de les problemàtiques que en l'àmbit de l'administració autonòmica s'han d'abordar, és el restabliment dels drets retributius i de les condicions de treball retallades per eixe decret Vela, Decret llei 1/2012.
El Consell també ho ha de pensar, quan ha signat un acord per a aconseguir-ho, encara que no siga totalment.

En la 361, com a objectiu bàsic plantegem l'aplicació de les mesures incloses en eixe acord de la mesa general de negociació.
I en la 362 i 363, en l'àmbit de la funció pública, és a dir, de l'administració del Consell, les dos mesures que eixe acord incorpora, que són, per una banda, el restabliment del cent per cent de la jornada setmanal del personal funcionari interí, amb el corresponent increment proporcional de les seues retribucions i, per altra banda, l'avaluació del personal funcionari de carrera i del personal laboral fix a l'efecte de reconeiximent de la carrera professional horitzontal.
Són mesures incorporades en un acord que ha signat el conseller Moragues, que han signat la major part dels sindicats.
Si no se volen incorporar al pressupost acceptant les nostres esmenes, s'haurà de donar la raó.

Després n'hi ha un altre grup d'esmenes que parla de les actuacions sobre el sector financer, de la número 365 a la 368.
El que hi plantegem és que la tasca que ha desenvolupar l'Institut Valencià de Finances per a facilitar el finançament de La Generalitat i del seu sector públic, ho siga a interessos molt més baixos dels que s'està produint en estos moments, que l'objectiu de facilitar finançament per La Generalitat no siga tan gravós com ha segut fins ara.
Per altra banda, que la renegociació es faça sempre a la baixa d'eixos excessius interessos i despeses aplicades a la renovació de crèdits.

I també plantegem un objectiu que forma part de l'exigència ciutadana que hi ha en estos moments contra el frau, perquè no és una crisi, és un frau, és una estafa, de les entitats financeres respecte als interessos generals de la societat, i volem una auditoria del deute públic de La Generalitat que establixca quina és la part de deute il·legítim.
I en funció d'això, l'esmena 368 planteja que, una vegada es puguera determinar quin és el deute il·legítim, que s'establixca una moratòria i un quitament sobre eixe deute il·legítim tant en capital com en interessos.
No és possible que els bancs estiguen rebent finançament del Banc Central Europeu, que és una entitat pública, a l'1%, i després prestant al 6, al 7%, no és possible que els bancs estiguen, recentment, sancionats per la Comissió Europea per manipular l'euríbor, per pactar el tipus d'interés, no és possible que s'estiguen fent operacions de finançament per al València Club de Futbol, per exemple, que en cas que Bankia vulguera executar el seu aval, obligaria La Generalitat a pagar més de huitanta milions d'euros, perquè eixe tipus d'endeutament no és un endeutament legítim.
Podrà ser legal o no, que fins i tot podríem analitzar la seua legalitat, però no és legítim, perquè no respon als interessos i necessitats de la majoria de la societat.

Després, n'hi ha una esmena, que és la 364,.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Blanco.
.
.

El senyor Blanco Giner:

.
.
.
per a que les aportacions de capital a la Societat Projectes Temàtics, que entenem que no estan fonamentades, perquè això s'hauria de tancar d'una vegada per totes, es dediquen.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Blanco.
.
.

El senyor Blanco Giner:

.
.
.
a executar les sentències judicials de nul·litat dels expedients de regulació d'ocupació.
El sector públic empresarial, el que cal és racionalitzar-lo, però sobretot respectar els drets laborals, i quan ha dictat sentències que diuen que els ERO són nuls, acomplir-les indemnitzant correctament les persones, quan no han de ser readmeses.

Me queden algunes esmenes que, en el torn de rèplica, podré esmentar.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanco.

Señor Mundo, cuando quiera.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor Blanco, jo tractaré de donar contestació a totes les esmenes que vosté ha plantejat, i pel mateix ordre, una mica, que ho ha fet, per a tractar d'anar en el mateix fil.

La primera que ha parlat vosté és la 353, en la qual parla d'eliminar en el punt 1 la problemàtica.
.
.
, substituir els principis d'estabilitat pressupostària, transparència i eficiència pels objectius de creació d'ocupació i protecció social i els principis de transparència i eficiència.

Jo crec que l'obligació de subjectar-nos a eixos principis és una exigència directa que té l'administració financera de La Generalitat als principis d'estabilitat pressupostària, transparència i eficiència, i d'acord amb això creem que no s'ha anul·lat eixa especificació ahí, en eixe apartat dels pressupostos, i no substituir-lo pels que vosté proposa.
Per tant, nosaltres continuem mantenint el que n'hi ha en eixa línia.

Quant a l'esmena 354, vosté parla de l'emissió d'informe d'impacte de gènere.
Jo el que voldria dir-li és que nosaltres, avui mateix, en el pressupost, en el que és la llei del pressupost, ¿eh?
, s'ha aprovat i s'hi inclou una esmena del Partit Popular, ¿eh?
, en la qual parla del mateix contingut i que considerem que té més raó de ser que el contingut que vostés hi proposen, perquè recull el que vosté està plantejant.
I nosaltres pensem que a l'aprovar-se ja este matí eixa esmena, inclou en el text dels pressupostos el que vosté hi està demanant, que és, en l'esmena 151, quan s'afig una nova disposició addicional amb el text següent: «Que durant el 2014 s'adoptaran les mesures legals i administratives necessàries per a la incorporació al procés d'elaboració del pressupost de La Generalitat d'un informe d'avaluació d'impacte de gènere.
A tal efecte, mitjançant un decret del Consell, es constituirà una comissió responsable d'impulsar i coordinar l'elaboració d'este informe.
D'acord amb açò, els pressupostos del 2015 i a manera d'implantació progressiva, incorporaran l'informe a l'efecte de recollir una anàlisi de gènere del personal del servei de La Generalitat.
»

Per tant, nosaltres pensem que, d'alguna forma, amb eixa esmena que ha presentat el Partit Popular i que vostés mateixa han aprovat este matí, recull ja el que vosté demanava.

Quant a l'esmena que vosté està parlant, la 356, de lluita contra el frau fiscal, que diu que tots los anys l'han presentat i que nosaltres mai hem vullgut acceptar l'esmena, li vaig a dir que, a la millor per.
.
.
, com a novetat, perquè vosté ho ha manifestat d'esta forma, li ho dic que eixa anem a acceptar-la, anem a acceptar l'esmena 356, en la problemàtica sobre la qual actua, lluita contra el frau fiscal.
Nosaltres pensem que en el lloc que vosté la proposa remarca eixe esperit de la lluita contra el frau fiscal, que també està implícit en altres actuacions dins de la llei de pressupostos, però que, indubtablement, de la forma que vosté està exposant, nosaltres creguem que ressalta i recalca eixe tema, que considerem que és important per a tots i, per tant, nosaltres anem a acceptar-li l'esmena 356.

Després n'hi han unes.
.
.
, una sèrie d'esmenes, que afig objectius bàsics, que estan, diguem, recolzant el que vosté anteriorment no ha dit de la lluita del frau fiscal, que són objectius quant a la forma d'actuar d'una manera conveniada en la inspecció de l'Agència Tributària Estatal en la lluita contra el frau fiscal.

Jo he de dir-li que hi ha convenis en els quals se treballa des de La Generalitat, junt amb l'agència estatal de legislació de tributs, en la qual s'està treballant en un pla de control conjunt i d'una forma coordinada en els temes que vosté està plantejant en les seues esmenes.
Per tant, nosaltres entenem que eixes mateixes ja d'alguna forma s'estan fent.

I vosté en l'altra també demana la col·laboració de la l'Agència Tributària Estatal.
Són temes que li estic dient que ja estan en marxa i que s'estan treballant.
I que, per tant, nosaltres pensem que no cal utilitzar-les.

L'ha passat per alt, però jo veig que va en eixe mateix ordre.
Vosté també parlava en una esmena del control correcte de la utilització del parc mòbil per part (inintel·ligible) .
.
.
És un tema que a través d'uns decrets el Consell ja ha anat modificant i ficant quines són les formes i les instruccions del funcionament del parc mòbil centralitzat de La Generalitat.
I la inclusió d'esta esmena suposa una concreció normativa d'un principi bàsic que ja s'està desenrotllant a nivell pràctic a través d'uns decrets que ha fet la mateixa Generalitat.

I després vénen eixes quatre esmenes que vosté em parla.
En la primera d'ella demana el restabliment dels drets retributius i les condicions de treball retallades pel Decret llei 1/2012.
Això si no recorde mal es va tractar ja en una PNL no fa molt i que va ser rebutjada, en el sentit que no és possible per a l'any 2014 recollir el referent de tots els drets retribuïts de les condicions de treball detallades en la Llei 1/2012.

Eixos drets han sigut assumits per part de La Generalitat en eixe acord, que vosté també estava dient anteriorment, de la mesa general de negociació, que va signar-se el 23 d'octubre amb quasi totes les centrals sindicals menys amb una, amb quatre de les cinc centrals sindicals, i en les quals era un decret per a retornar tots els seues posicionaments no al Decret 1/2012 en l'any 2014 sinó que hi havien actuacions fins a 2015.

Per tant, les altres posteriors que vosté demana en les quals parlar de la jornada laboral, parla també del reconeixement de la carrera professional horitzontal, parla de tota una sèrie de drets recollits en eixe acord de 23 d'octubre de 2013, que me consta estan tots inclosos dins de la llei de pressupostos per a enguany, 2014.
Per tant, seran de compliment en el desenrotllament d'esta durant tot l'exercici de 2014.
Per tant, tenen la part legal i la part dispositiva en estes per a que siguen inclosos dins del present exercici.

I, d'alguna forma, unes esmenes amb les altres es contradiuen.
Perquè el que no podem fer és per un cantó recollir-ho tot i anul·lar el Decret 1/2012, amb tots els seus apartats i, per l'altre cantó, incloure tot l'acord del que és la mesa de negociació, que realment era per a dos anys, i així que s'ha fet.

Després, vostés parlen també d'una esmena de substitució en la qual la denominació projecte aportació de capital a la Societat de Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana per execució de la sentència judicial de nul·litat de l'expedient de regulació d'ocupació.
.
.
En primer lloc, l'ampliació de capital (inintel·ligible) .
.
.
en l'ordre d'aconseguir l'equilibri patrimonial de la mercantil com a efecte de procedir a l'extinció ordenada d'esta, prevista en el projecte de llei de mesures que actualment estan tramitant Les Corts.

I, en segon lloc, se considera adequada la modificació proposta per raons de tècnica pressupostària, donat que els imports que poden fixar-se en fase d'execució de la sentència judicial ferma de nul·litat de procediment de comiat han d'incloure's en el capítol de gastos de personal de l'empresa afectada.
O siga, que els diners que s'hi aporten van al capítol de personal per a poder fer efectives les sentències judicials fermes de nul·litat que puguen haver-hi en cadascun dels casos.

Després hi ha dos esmenes, dos o tres esmenes que parlen del tema dels interessos, la negociació dels interessos.
Indubtablement qualsevol renegociació i actuació que es puga fer en les operacions de finançament marca un tipus d'interessos.
Un tipus d'interessos màxim als quals arriba, que indubtablement nosaltres des de La Generalitat el que fa és negociar-los a la baixa.

Per tant, en cap moment l'Institut Valencià de Finances determina unilateralment les condicions de les operacions de finançament.
La majoria de les vegades totes estes operacions ja vénen facilitades per algun mecanisme de l'estat, el FLA, el pla de proveïdors, les línies ICO.
Totes marquen una línia d'interessos i marquen una part tope d'estes a l'alça, que d'ahí a la baixa poden anar.

Sentíem al conseller en la seua explicació en seu parlamentària que parlava dels estalvis que es podrien donar, que s'han donat ja, en l'exercici de 2013 i que es poden donar al 2014 amb eixa baixa important d'interessos.

I, com el temps ha passat, continuaré en la rèplica la resta de propostes que vosté ha fet.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Mundo.

Señor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies presidenta.

A vore, senyor Mundo, em diu vosté que han acceptat una esmena, entenc que a l'articulat del projecte de llei de pressupostos, per a que s'incorpore l'informe d'impacte de gènere.
Ho desconeixia, m'alegre moltíssim, ho prenc fins i to com un èxit d'Esquerra Unida que portem molt de temps denunciant açò.
Hem fet PNL, hem fet tot tipus de denúncies.
I, per tant, m'alegre molt.

Però crec que seria coherent, si s'ha aprovat això en l'articulat, que en els objectius, en la fitxa FP4 de la Direcció General de Pressupostos, s'establira que ha de fer eixe informe.
No sé per què, acceptant l'esmena 151 no poden acceptar la 354.
Si es tracta simplement de la coleteta d'elaborat en coordinació amb la Direcció General de la Dona i volen simplement que s'arribe a 2015, punt, bé, fem una transaccional, és una qüestió formal.
Però seria raonable que si en l'articulat de la llei diu que s'ha de fer l'informe, la fitxa FP4 d'objectius de la direcció general diga que s'ha de fer l'informe.
No entenc per què rebutgen l'esmena.

Després ens alegra també que accepten la 356.
Demostren vostés ja certa flexibilitat, perquè és una qüestió òbvia que s'ha de lluitar contra el frau fiscal.
El que no entenem és per què no accepten les següents 357 i 358 si l'argumentació és que ja s'està fent.
Si s'està fent, per què no ho fiquen en els pressupostos?
Si ja hi ha convenis amb l'Agència Tributària Estatal, si ja s'està lluitant contra el frau fiscal, bé, millor que millor, que se fique com a objectius i línies d'actuació, perquè és que és una qüestió de coherència.

Ja no entraré en l'esmena de la dotació pressupostària, que allí nosaltres proposàvem 6 milions d'euros més per a personal d'inspecció tributària.
Però com a mínim la 357 i la 358, ¿per què no?
Que ja s'estiga fent no és una raó per anar a aprovar-les, seria una raó per aprovar-les si s'està fent de veres.

Després, en la 359 el mateix.
A mi no m'havia donat temps a arribar a defensar-la, el control de la correcta utilització del parc mòbil, vosté me diu que això s'està fent, que hi ha un decret.
Així que si s'està fent, ¿per què no s'aprova una esmena que pretén que eixa línia d'actuació en este cas estiga expressament prevista en la fitxa FP4 del programa pressupostari corresponent d'eixe centre gestor?
Són arguments a favor i no en contra de l'esmena.
I, per tant, no entenem el vot en contra.

Després, en la 360, de restabliment de drets retributius.
Val, com que en 2014 no es restablixen tots els drets retributius, entenc que vostés s'oposen a la nostra esmena.
Però la 361, 362 i 363, que diu vosté que també estan en l'articulat, ¿per què, per tant, no estan en la fitxa FP4 del programa pressupostari corresponent?
Per què es neguen?
És que dóna vosté arguments que són a favor de l'esmena i no en contra de l'esmena.

Per què es neguen a acceptar que en eixa fitxa s'establisca com a objectiu complir l'acord que vostés han signat?
Per què no volen que en les línies d'actuació estiga allò que diu l'acord, que és restablir la jornada al personal funcionari interí i començar l'avaluació de la carrera professional per al personal funcionari fix i laboral fix del Consell?
Sincerament, per la mateixa raó que diuen que ja estan lluitant contra el frau fiscal i que acceptem l'esmena del frau fiscal, haurien d'acceptar estes esmenes si diuen que ja ho tenen clar.

I, per últim, abans se m'havia passat l'esmena 352.
No m'havia donat temps a comentar-la.
És una esmena que altres anys també han rebutjat vostés i tampoc han sigut capaços de donar una argumentació coherent.
Nosaltres el que plantegem és que una de les línies d'actuació siga l'aprofitament i difusió pública, i és molt important açò, difusió pública dels estudis de l'Institut Valencià d'Investigacions Econòmiques que estiguen encomanats i pagats per La Generalitat o les seues entitats o empreses.

Açò ho hem discutit fins i tot també en debats d'una proposició no de llei.
L'IVIE era una societat pública, ara ja no és una societat pública, encara que sí que hi ha participació pública.
Efectivament, fa treballs encomanats per empreses privades i seran eixes empreses les que decidisquen què fer amb eixos estudis si els han pagat.

Però La Generalitat, per una banda, en estos mateixos pressupostos, i a més a més en esta mateixa secció, en el mateix programa pressupostari 611.
10, destina més de 160.
000 euros a l'IVIE per a finançar despeses de personal, despeses de funcionament i operacions de capital.
La Generalitat està finançant l'IVIE amb una quantitat considerable, més de cent sixanta mil euros.

I, a més a més, després encomana i paga estudis, que si són de La Generalitat són dels valencians, dic jo, perquè els estudis de Ford, seran de Ford, els del BMW seran del BMW, els de Lladró, si els encomana, seran de Lladró.
Però els de La Generalitat haurien de ser de tots els valencians i, per tant, haurien de ser aprofitats òbviament per La Generalitat, però amb una difusió pública.
Quina és la raó per a oposar-se a esta esmena?
Voldríem conéixer-la, perquè no ens havia donat temps de defensar-la, i jo crec que no hi ha raons suficients per a oposar-se.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanco.

Señor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor Blanco, jo en la majoria d'esmenes que vosté me diu que estàvem recolzant la seua postura de l'esmena en la qual diem que en el contingut de la proposta realment hi havien línies en les quals s'estava fent el que vosté estava demanant, no és la primera vegada, ni serà l'última que es puga rebutjar alguna esmena en estos conceptes.

Perquè no em negarà, i moltes vegades també en alguna proposició no de llei que s'ha presentat, si en este moment no està fent La Generalitat o té la seua línia emmarcada dins d'una altra fitxa, dins dels pressupostos o en un altre lloc similar, indubtablement preval el que en este moment nosaltres tenim en esta.

Com allò de l'esmena 151, que li he parlat anteriorment, sobre l'impacte de gènere.
Jo sé que hi havia un acord també que vam fixar els grups parlamentaris també en una PNL en comissió sobre l'impacte de gènere per a ficar-lo en els pressupostos, per a començar en la línia de treballar-lo.
I jo, veient que està dins de la llei tot el contingut este d'aquí, a nosaltres mos pareix suficient almenys que se mantinga i s'hi incloga.
I així ha sigut recolzada este matí per vostés mateixa, pel seu representant aquí en Les Corts.

I crec que d'alguna forma recull en eixa comissió que s'ha de nomenar, que ho diu ahí, mitjançant un decret del Consell es constituirà una comissió responsable d'impulsar i coordinar l'elaboració d'este informe.
No tan sols que siga la direcció de la dona o de la família i dona, no siga la direcció general sinó que hi hagen també altres organismes que puguen entrar dins del que representa fer eixe informe i que cada dia siga més exhaustiu.

Com vosté l'any passat recorde que va presentar un informe que presentava la Junta d'Andalusia, respecte als pressupostos i recull la seua intervenció l'altre dia en la llei d'acompanyament, un full trist i sec en el qual marca dient que no hi ha cap impacte entre el personal.
Jo l'entenc en eixe sentit i recolze eixa proposta que podrà tirar endavant.

Després, quant a l'esmena 355, que és l'única esmena que parla vosté de diners, és una esmena que ficava 6 milions d'euros i retrotraïa dels treballs realitzats per altres empreses i professionals, de la 227, 6 milions d'euros.

Nosaltres ahí en eixa esmena, no li he dit res anteriorment, però nosaltres no podem donar eixa baixa de capítol, no en el sentit que moltes vegades hem parlat, perquè són empreses que treballen.
És que ahí també està inclòs, dins d'eixa partida, el que són les despeses necessàries, incloure com concepte principal de gasto el pagament dels gastos d'honoraris pels serveis de gestió dels impostos sobre transmissions patrimonials i actes jurídics documentats i sobre successions i donacions a càrrec de les oficines liquidadores del districte hipotecari.
Estan incloses en ell.
Que eixos gastos l'any passat pujava ja 14,18 milions eixa partida, s'ha reduït en 5,23 milions eixa partida.
I en el cas que ara parlem de reduir 6 milions més eixa partida, no podrà consignar-se el que representa tot eixe capítol d'honoraris que hi han inclosos.

A més, per altra part, el disposat en la disposició transitòria tercera al Projecte de llei de mesures fiscals de gestió administrativa financera i d'organització de La Generalitat per a 2014, l'adscripció i distribució de llocs de treball sobre el cos superior d'inspector de tributs de La Generalitat, la inspecció de tributs de l'administració de La Generalitat que se crea en l'esmentat projecte de llei, deurà realitzar-se tenint en compte les funcions i requisits corresponents a cada cos, no podent suposar en ningun cas increment global dels gastos de personal.
Per tant, estarà inclòs dins del que és els gastos de personal que actualment té la consignació pressupostària.

Per tant, no resulta convenient la reducció de l'esmentada partida, el gasto 227, ni en l'eventual increment d'una quantitat equivalent al capítol I, de gastos de personal, que podria portar-se a càrrec en 2014 a la prestació dels mateixos servicis pel personal propi de La Generalitat.

Per tant, eixa esmena l'hem de rebutjar, com altres esmenes que li deia anteriorment.

Vosté me diu: «La del parc mòbil, vostés si ja l'estan fent.
.
.
» Vostés saben, i s'ha parlat moltes vegades, que ja portem més d'un any en el qual, mitjançant decrets de La Generalitat, del Consell, s'està controlant tot el tema de les autoritzacions del parc mòbil centralitzat -abans era independent (inintel·ligible) .
.
.
, ara és centralitzat- i marca quines són les seus funcions i com s'utilitza, per evitar cap abús del mateix, inclús (inintel·ligible).
.
.
subhasta de vehicles al respecte.

I, per tant, nosaltres.
.
.
Sí que s'està fent.
I, si s'està fent, ¿per què l'hem d'incloure, la seua esmena?
És una altra forma de vore les coses.
Vosté diu: «Si s'està fent, ¿per què no s'inclou també, si ja s'està fent?
».
Nosaltres considerem que si ja se està fent, no cal incloure-la.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Mundo.

Hemos finalizado ahora el debate de las secciones de Izquierda Unida.

Pasamos a debatir las enmiendas 369 y siguientes del Grupo Socialista.

Tiene la palabra el señor López por cinco minutos.

El senyor López Milla:

Muy bien.

Muchas gracias, señora presidenta.

Voy a pasar a defender una primera parte de las enmiendas del Grupo Socialista a la sección 6, en la que mi grupo ha querido señalar algunas prioridades políticas que, a nuestro juicio, no quedan suficientemente recogidas en las diferentes fichas de esta sección.

Por ejemplo, hemos querido remarcar que el pago del elevado volumen de deudas no financieras acumuladas se tiene que encontrar, necesariamente, entre las prioridades de la conselleria de hacienda.
Debe ser un objetivo esencial el de rebajar los plazos de pago hasta los niveles que establece la directiva de lucha contra la morosidad y la normativa española de trasposición de esa directiva.

Con este mismo objetivo, hemos propuesto también que todas las deudas pendientes de aplicar a presupuesto sean satisfechas lo antes posible, previo registro en la contabilidad presupuestaria, poniendo en marcha un programa especial de seguimiento de los plazos de pago para asegurarse de que se mantienen dentro de los límites legales.

Hemos presentado enmiendas también al programa 612.
50, que es el programa presupuestos de La Generalitat y administración de nóminas.
Planteamos en estas enmiendas que, desde los órganos administrativos de la conselleria se asista a las Cortes Valencianas en el análisis y la evaluación de la información presupuestaria, para lo que se propone incluso, de manera concreta, la firma de un convenio y la dotación de medios humanos y medios materiales suficientes.

Proponemos, igualmente, una modificación a los objetivos básicos de este programa, el 612.
50, para exigir que el cumplimiento de los objetivos de estabilidad y sostenibilidad financiera se haga compatible con el crecimiento de la actividad económica y la generación de empleo.

Por otro lado, y en el mismo programa, proponemos también recuperar parte de la redacción original que tenía uno de los objetivos en los presupuestos de este año, concretamente cuando se alude al cobro de las nóminas por parte de los empleados de La Generalitat.

Anteriormente, en ese objetivo se incluía el cobro puntual -se decía textualmente, puntual- de las nóminas.
Y no entendemos por qué en el citado objetivo se ha cambiado la redacción y la palabra puntual desaparece.
No entendemos por qué se ha suprimido esta palabra a la hora de redactar ese objetivo.

Otra de nuestras enmiendas propone que entre los objetivos de la conselleria esté el de evitar la prescripción de las deudas de la administración autonómica y de su sector público, como consecuencia de los problemas de tesorería que se siguen produciendo.
No entendemos por qué los acreedores de La Generalitat pueden acabar siendo los responsables últimos de esos problemas de tesorería, en la medida en que impida pagar y se produzca la prescripción de las deudas.

En el programa tutela financiera de las entidades locales, planteamos la puesta en marcha de un programa específico para mejorar la situación financiera de las entidades locales, que incluye un plan de pagos extraordinario que reduzca al máximo los plazos de abono de las deudas que la administración autonómica tiene contraídas con dichas entidades locales.

Y, en cuanto al programa 612.
20, proyectos y fondos europeos, incluimos como objetivo básico del mismo la necesidad de aprovechar las oportunidades que supone la puesta en marcha del nuevo marco presupuestario para el período 2014-2020.
Consideramos necesario poner en marcha un programa específico de captación de fondos europeos, tanto para ampliar los recursos que puede recibir la administración desde el presupuesto europeo como para acrecentar los fondos que se canalicen hacia el sector privado.

Respecto del programa presupuestario 612.
70, que es un programa presupuestario nuevo referido a la ciudad administrativa Nou d'Octubre, proponemos poner en marcha un programa de control de deterioro de las instalaciones, así como un plan de desinfección y control de plagas que permita evitar las lamentables imágenes que hemos podido conocer a través de los medios de comunicación y que, a nuestro juicio, también deberían llevar a que se reforzase la aplicación de programas de seguridad e higiene en el trabajo que se deberían estar llevando a cabo en el complejo.

En el programa 615.
20, que corresponde al sector público empresarial, planteamos reforzar la transparencia en la gestión, difundiendo todos los datos relevantes respecto de la gestión que se lleva a cabo en esas empresas, así como todos aquellos en los que se basen las decisiones que se adopten, y especialmente los incluidos en el reiteradamente anunciado cuadro de mando, que parece que no acaba de completarse.

Y por último, y dado que mi grupo plantea la liquidación inmediata de la Sociedad de Proyectos Temáticos, proponemos que esta entidad deje de recibir recursos públicos y que, en su lugar, los treinta y nueve millones previstos en concepto de aportación de capital sean destinados a un programa de financiación directa para las pymes emprendedoras valencianas en el que se valore especialmente su capacidad para generar puestos de trabajo y el efecto tractor sobre el resto de actividades.
Este programa se instrumentaría, como proponemos, a través del IVF.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor López.

Señor Rambla, cuando quiera.

El senyor Rambla Momplet:

Sí, muchas gracias.

Veo que el Grupo Socialista ha decidido repartir sus enmiendas en dos grupos.
Voy a tratar de referirme a los grupos de enmiendas que ha explicado el señor López.

Decirle que, en primer lugar, la conselleria de hacienda da un ejemplo claro de austeridad dentro de estos presupuestos y se sitúa como la conselleria que más ha reducido sus presupuestos, eso en términos numéricos.
Y en términos también de políticas, creo que esta conselleria, con su política horizontal respecto del resto de consellerias, da una muestra también de muchas de las iniciativas que incluso usted plantea en sus enmiendas, que están recogidas como principios fundamentales en los distintos programas.

En ese sentido, referirme, por ejemplo, a que algunas enmiendas que usted ha planteado, por ejemplo enmiendas de adición, creo que no están bien ubicadas en los programas que ha presentado; por ejemplo, algunas que se refieren a la dirección general de dirección y servicios general, que corresponden al Tesoro Público.

O en otras, como por ejemplo las del sector público valenciano, en concreto la gestión centralizada de los fondos del sector público valenciano, que ya están realizándose en este momento por parte de la conselleria, por parte del Consell.

Otras son una realidad, también, como ésta que le acabo de señalar, como es la de aplicar a los créditos del año la totalidad de las obligaciones de ejercicios anteriores.

Otras, en cambio, creo que carecen de sentido, como por ejemplo cuando dice que hay que ejecutar el presupuesto de manera proporcional.
Es verdad que este presupuesto tiene la vocación de ser ejecutado a lo largo del ejercicio.
Es verdad que algunas partidas del mismo sí es posible esa ejecución proporcional, porque, por decirle algo, pues, la nómina o los gastos de personal sí que se distribuyen y se prorratean a lo largo del año; pero hay otros donde la ejecución presupuestaria varía y, por tanto, no podemos encorsetar la ejecución presupuestaria a unos plazos concretos que haría inviable la misma.

Quisiera destacarle que la enmienda 378 la íbamos a aceptar al incluir las compensaciones de deudas, tanto con personas jurídicas como personas físicas.
En ese sentido, destacar que, efectivamente, cuando cabe la posibilidad de que un acreedor de la administración tenga una deuda pendiente con la misma, que ésta la pueda compensar en el caso de que sean personas jurídicas, pero que también la pueda compensar en el caso de que sean éstas personas físicas.
Por tanto, como le decía, la enmienda 378 la aceptaríamos.

Creo que, como le comentaba al principio de mi intervención, algunas de las enmiendas son redundantes porque buscan hacer compatibles objetivos como el crecimiento económico y la creación de empleo.
Ni qué decir tiene que esos objetivos de crecimiento económico y de creación de empleo están empapados en todo el presupuesto y están en cada una de las consellerias y en cada uno de los programas presupuestarios.
Por tanto, creo innecesario hacer referencia expresa a los mismos, como una enmienda, cuando ya es un principio fundamental del presupuesto.

Y, al hablar de las entidades locales, propone crear un programa extraordinario para la mejora de la situación financiera.

Usted bien sabe que las entidades locales tienen su propio sistema de financiación.
Y, por tanto, La Generalitat lo único que hace es la tutela efectiva, la tutela financiera, encaminada a garantizar por parte de estos entes locales los objetivos de estabilidad presupuestaria y, en ese sentido, pues, hacer un seguimiento de aquellos planes de estabilidad y de equilibrio o de reequilibrio que tengan las entidades locales y, en su caso, pues, plantearles y exigirles los ajustes oportunos, pero no participar en la financiación de las mismas más allá de aquellos programas que las distintas consellerias tienen en beneficio de entidades locales puntuales.

Por tanto, esa enmienda excedería de lo que son las competencias, en este caso, de La Generalitat.

Y, luego, por último, referirme a aquellas enmiendas que afectan a la Dirección General de Presupuestos y que quieren regular las relaciones entre el Consell y las Cortes, cuando estas relaciones están ya fijadas en las normas legales y, por tanto, remite ya a las Cortes los informes utilizados y demandados por estas Cortes.
Y no cabe, por tanto, regular de manera adicional una relación puntual entre una dirección general o un área y estas Cortes.

Muy bien.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rambla.

Señor López.

El senyor López Milla:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Señor Rambla, bueno, en primer lugar alegrarme de la aceptación de la enmienda.
Son normalmente muy poquitas las que se aceptan.
Y, además, en este caso, me alegro especialmente porque ésta es una cuestión que yo había venido remarcando muchas veces, ¿no?
, y es que si para personas jurídicas se estableció un mecanismo de compensación de deudas, bueno, ¿por qué no también para personas físicas?
, aunque soy consciente de la complejidad que puede tener el ampliar el mecanismo de compensación de deuda a las personas físicas.
Y, en la medida en que esta enmienda se haya visto aceptada -o sea, que aceptada-, bueno, pues, creo que es motivo de satisfacción, al menos para mi grupo.

En cuanto al resto de consideraciones.
Bien, yo creo que muchas veces -ya lo decía antes el señor Blanco- no entendemos, desde los grupos de la oposición, que se nos diga que: «Bueno, si es que ya se está haciendo.
Si es que, ¿cómo va a ser de otra manera?
Pero no le aceptamos la enmienda.
»

Por ejemplo, cuando se dice que no se acepta la enmienda relativa a que los objetivos de la ejecución presupuestaria deben hacer compatible la estabilidad presupuestaria con el crecimiento económico y la creación de empleo.
Y se dice: «Bueno, es que esto va de suyo.
» Bueno, pues, si va de suyo, ¿por qué no se acepta añadir la coletilla de que la estabilidad presupuestaria sea compatible con el crecimiento económico y la creación de empleo?
Porque también hay maneras de llevar a cabo -y lo estamos viendo, y lo hemos visto el año pasado- esas políticas de estabilidad presupuestaria sin hacerlas compatibles con el crecimiento económico y la creación de empleo.

Por lo demás, y en relación con el tema, por ejemplo, que me ha contestado de la aplicación de los gastos pendientes de aplicar a presupuesto de manera rápida en los primeros meses del ejercicio.
Igual, se nos dice: «Bueno, es que se va a hacer o se está haciendo.
» Bueno, pues, nos gustaría que quedara recogido, porque en el pasado no ha sido así.
En el pasado nos hemos encontrado con un elevado volumen de gastos que quedaban pendientes de aplicar a presupuesto al cierre del ejercicio, ni siquiera se recogían en la famosa cuenta 409, en la que debían figurar.
Y han acabado floreciendo posteriormente cuando se han puesto en marcha los planes de pago a proveedores, y hemos visto que ni estaban recogidos en la contabilidad presupuestaria, ni en la contabilidad financiera.

Y finalmente, bueno, pues tampoco entendemos y lamentamos que el grupo mayoritario no haya sido receptivo, por ejemplo, con ideas como la de poner en marcha un programa específico de captación de fondos europeos, o el de dar un paso adicional en ese programa de tutela financiera de las entidades locales, donde no solo se ejerce esa tutela, sino que además se ayude a mejorar su situación económico-financiera.

Nada más, gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor López.

Señor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Muchas gracias, señora presidenta.

Me alegra también saber que usted es consciente de las dificultades que aceptar la enmienda, en este caso, tres, siete, ocho, llevará consigo en cuanto a las personas físicas.
Un número mayor y habrá que regular qué tipo de deudas son las que sean susceptibles de compensarse o no, pero en todo caso, no tiene sentido que el hecho de ejercer una actividad empresarial a través de una persona jurídica o esta sea a través de una persona física suponga una discriminación en cuanto a sus relaciones económicas con la administración, y la posibilidad de poder compensar con la misma.

Quisiera hacerle una observación en relación a los fondos europeos y al marco presupuestario 2014-2020, al que se refieren algunas de sus enmiendas, porque a lo largo del presupuesto son numerosas las actuaciones que hablan de los temas a los que usted se refiere, como por ejemplo el captar fondos europeos para acceder a nuevos recursos dotados en el marco presupuestario.
En ese sentido, la conselleria y el gobierno de La Generalitat está planificando y programando la política regional y de cohesión europea, la captación de recursos, tanto del fondo de desarrollo regional, como del fondo social europeo, a través de unos programas operativos, así como también otras iniciativas comunitarias de las que se puedan obtener recursos, y así poder desarrollar e impulsar distintas políticas de las diferentes consellerias de este gobierno.
Todo ello se está haciendo con la mirada puesta en ese programa que para el período 2014-2020 tendrán una serie de iniciativas económicas por parte de la Unión Europea, y a los que la Comunidad Valenciana, no solo a través de los grandes programas, como el Feder o el fondo social europeo, sino a través de iniciativas más puntuales podrán obtenerse recursos.

Por tanto, esa preocupación suya -como le digo- se está llevando a cabo por parte del gobierno de La Generalitat.

Y sí quisiera destacar otro aspecto que hace referencia al sector público empresarial, cuando en los últimos cuatro años se ha reducido a la mitad el presupuesto que en estos momentos se destina al sector público empresarial, y desde luego existen las medidas oportunas tomadas, tanto de carácter presupuestario, como de recursos humanos, para garantizar que ese nuevo edificio, en este caso el complejo Nueve de Octubre, que alberga cerca de cuatro mil funcionarios pueda desarrollar su actividad a satisfacción de los ciudadanos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rambla.

Señor Rubio.

El senyor Rubio Martínez:

Sí, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Vamos a ver, en el capítulo de enmiendas que prácticamente corresponderían a la parte de función pública de la conselleria de hacienda, las vamos a dividir en cuatro o cinco grupos.
Una primera no es estrictamente de la parte -insisto- de función pública, sino que está relacionada con los fondos de la caja fija.

Nosotros hemos enmendado al objeto de que se elabore un informe trimestral de seguimiento de los fondos de la caja fija, que sea remitido este informe a la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda de las Cortes Valencianas.
¿Y por qué hemos planteado esto?
Pues sencillamente porque es mucho el dinero que se maneja por estos fondos, concretamente en el período 2009-2011, más de tres cientos cuarenta millones de euros, y la fiscalización resulta ser una fiscalización muy opaca.
Es verdad que tienen que informar los interventores delegados, que posteriormente se tiene que elaborar un expediente por la subsecretaría correspondiente, y en última instancia forma parte del informe general de financiación que el conseller de hacienda eleva al Consell.
Pero lo que no es menos cierto es que los diputados que hemos pedido en sucesivas ocasiones todos los grupos la justificación o el expediente que justifique el empleo de los fondos de la caja fija, jamás se nos ha remitido por parte del Consell ni un solo dato.

Todo esto viene corroborado también por la propia comparecencia en esta comisión del, en su momento, interventor general de la administración pública, que vino a decir que efectivamente había muchos gastos de la caja fija que no tenía ningún sentido que se imputasen a la misma.
Por tanto, para evitar cualquier cuestión relacionada con la opacidad de la utilización de los fondos de la caja fija, pedimos este informe trimestral.

Las enmiendas 397 y 398 hacen referencia al patrimonio de la Generalitat valenciana, y lo que nosotros planteamos es que se ponga el patrimonio de la Generalitat valenciana, aquel del que no vaya a hacer uso, en función de donde esté localizado, se pueda conveniar con las administraciones locales, ponerlos a disposición de las administraciones locales, si así lo solicitan, al objeto de sacarle un rendimiento o uso social, que tenerlo cerrado evidentemente no lleva a ningún sitio.

Las enmiendas 400 y 401 están relacionadas con la Inspección General de Servicios.
Concretamente hay una palabra que hemos modificado en el programa 121.
10, que es sobre la problemática que atiende la Inspección General de Servicios.
Se dice que fiscalizará o seguirá el adecuado control y evaluación del funcionamiento de sus servicios, procurando que se cumplan en definitiva los postulados de legalidad, eficacia, eficiencia y economía en sus actuaciones.
Nosotros quitamos el verbo procurando, por cumpliendo.
La Inspección General de Servicios no está para procurar que la legalidad se cumpla.
Se entiende que toda la administración debería cumplir la legalidad.
La Inspección General de Servicios está, en todo caso, para determinar que en aquellos supuestos donde no se haya cumplido la legalidad, actúe levantando el correspondiente expediente y por tanto tomando las decisiones.
Por ejemplo, nosotros denunciamos ayer el célebre expediente del coach.
Pues la Inspección General de Servicios, si funcionase como tiene que funcionar -y nosotros pediremos que vengan y comparezcan aquí-, tendría que determinar que es un expediente mal hecho desde el comienzo y que evidentemente alguien tiene que asumir la responsabilidad.
No sabemos en este caso quién debería asumir esa responsabilidad, pero para eso está la Inspección General de Servicios.

Lo que no puede ser es que la inspección de servicios en todo el año 2012 haya abierto exclusivamente tres expedientes, por faltas reiterativas a su puesto de trabajo de tres funcionarios.
El resto no sabemos a qué se dedica la Inspección General de Servicios, y realmente su función es cumplir y velar que la legalidad en materia de contratación y en materia de prestación de los servicios sea lo que impere en la actuación de La Generalitat.
Los dos últimos bloques, concretamente la 402 a la 404, nosotros planteamos aquí una enmienda para que el IVAP pueda realizar -o la Dirección General de Formación y Estudios, que tiene esa competencia- cursos para altos cargos.
Si entiende el señor presidente de La Generalitat que necesita un curso él, pues nosotros podemos entender que, aparte que lo pueda necesitar él, a lo mejor hay otros altos cargos.
También lo dijo el conseller Buch, y también lo dijo otra consellera, creo que es la señora Catalá, que estaban asistiendo a cursos.
.
.
No sé muy bien cómo calificarlos, preparación política, en fin, no lo sé exactamente.
Bueno, pues que no haya que ir a ningún lado.
Que el IVAP tiene competencia suficiente, y tiene de hecho algunos cursos en su catálogo que posibilita que los altos cargos pudiesen asistir, igual que altos directivos de La Generalitat, altos funcionarios, que puedan recibir estos cursos.
Sería para todos mucho más económico, y evidentemente mucho más viable, y tendríamos una administración más preparada.

Y, por último, dos enmiendas que hacen referencia a las tecnologías de información y comunicación, planteando una subida de las subvenciones para que familias con problemas adquisitivos y pequeñas empresas puedan acceder a utilizar y tener la banda ancha.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rubio.

Señor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Muchas gracias, presidenta.

Señor Rubio, por seguir un poco también el esquema que usted ha planteado, decirle que en relación a la primera enmienda, sobre la utilización de la caja fija, solicitando más información al tesoro de La Generalitat, en este momento se está trabajando con la gestión centralizada de los fondos del sector público valenciano, a través de la cual tener no ya un control, que ya lo existe ahora, de todos los gastos de La Generalitat, y especialmente de la caja fija, sino realizar una gestión centralizada.
Hay que pensar que a través de caja fija se pagan cosas de muy pequeña cuantía, y por tanto esa gestión centralizada de todo ello podría hacer inoperativa buena parte de esa actuación diaria y, por tanto, hay que delimitar qué es lo que se lleva a cabo.
Pero, habida cuenta de la necesidad de ofrecer un mayor control y una mayor transparencia -como le digo- se está llevando a cabo ya la gestión centralizada de los fondos del sector público valenciano.

Y cuando hace referencia al patrimonio de La Generalitat, decirle que los arrendamientos o las ventas de activos de patrimonio de La Generalitat, de la que usted demanda una mayor transparencia, está previsto establecer ya un inventario actualizado y todo ello se recoge en la ley de patrimonio de La Generalitat.
Y por tanto, hoy en el patrimonio de La Generalitat se está haciendo un enorme esfuerzo, sobre todo el utilizado por las distintas consellerias para, bajo los criterios de eficacia y eficiencia, producir los máximos ahorros y prestar los servicios de manera más adecuada a los ciudadanos.

Y en cuanto a la inspección de los servicios, estamos diciendo lo mismo.
Es decir, la inspección de los servicios lo que tiene que hacer es velar para que se cumplan las cosas, no porque pongamos cumplir garantizará el que se pueda cumplir la misma.
Y en cuanto a los cursos de formación, decir que ya en este momento se llevan a cabo cursos de formación para los funcionarios que no son nuevos en este momento y están al alcance de cualquiera de los funcionarios a través de las distintas consellerias, específicos, y con carácter general los que lleva a cabo el IVAP.
Y en cuanto al acceso de la banda ancha y la sociedad de información, es de difícil aplicación la generalización para todos los ciudadanos, pero sí que quiero decirle que ya se incluyen programas con criterios de eficiencia y de apoyo a colectivos más desfavorecidos para que puedan acceder a los mismos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Pues muchas gracias, señor Rambla.

Finalizado ya el debate de las enmiendas presentadas por el Grupo Socialista.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Aún me queda réplica.
») Ah, perdón, perdonen, perdonen, creí que ya habían hecho.
.
.
Perdonen, señores diputados, como la han partido los dos, creía que la réplica se había hecho.

Perdone, señor Rubio, tiene usted derecho a dos minutos y medio de réplica.
Cuando quiera.

El senyor Rubio Martínez:

Gracias, señora presidenta.

Sí, señor Rambla, vamos a ver, nosotros, respecto al tema de la caja fija, no estamos planteando ni pidiendo la centralización de la gestión de la misma, o de las mismas, porque hay muchas cajas fijas.
Lo que estamos planteando es que se informe del movimiento de esas cajas fijas trimestralmente a la comisión, que no tiene nada que ver con el tema de la centralización de la gestión, para evitar precisamente las informaciones que han ido apareciendo.
Que se utilice la caja fija para cuestiones que son elementales, no hay ningún problema.
Para gastos repetitivos, para eso está.
Pero que se justifique para otro tipo de cosas, desde el alquiler de los váteres móviles en la visita del papa, hasta la compra de cuadros a algún despacho de algún ex conseller, etcétera, etcétera, no tiene ningún sentido la caja fija.

Por tanto, para evitar cualquier tipo de mal uso que se pueda hacer de lo mismo, lo mejor es fiscalizarlo, y qué mejor fiscalización que por parte de la intervención se remitiese a esta comisión trimestralmente un informe sobre la ejecución de los gastos de las cajas fijas que existen en este momento en La Generalitat.

Respecto a la cuestión del patrimonio, nosotros no estamos planteando el tema de que sea un inventario.
Entendemos que debe haber un inventario, y que ese inventario se actualiza.
Lo que estamos planteando es que haya una colaboración con las entidades locales en el supuesto de aquel patrimonio que tiene La Generalitat en algunos municipios, y que no hace un uso de él, ni siquiera tampoco lo pone a la venta para obtener una serie de derechos, sino que lo que estamos planteando es que haya una colaboración entre ambos casos.
Y yo en esto discrepo, puesto que las últimas modificaciones, incluso en la ley de acompañamiento que han hecho ustedes en esta concreta, posibilita todavía mucho más el hecho de poder enajenar directamente el patrimonio de La Generalitat.
Por ejemplo: ¿qué pasará con el edificio de Canal 9?
Se ha desafectado o está en trámite de desafectación a la propia empresa de Radiotelevisión Valenciana, y pasará a ser un bien inmueble de patrimonio de La Generalitat.
Pero, con la modificación legal que ustedes están introduciendo en la ley de acompañamiento para 2014 perfectamente podría venderse por enajenación directa sin subasta.
Esto son cuestiones que no tienen absolutamente ningún sentido.

Y, para acabar, estamos de acuerdo con el tema de los cursos de altos cargos.
Si usted dice que lo hacen, perfecto.
Si ya lo están haciendo altos cargos y altos directivos, perfecto.
No entendemos, por tanto, que haya conselleres que tengan que salir, o el propio presidente, a buscar la formación fuera de los ámbitos del IVAP, puesto que el IVAP puede responder.
Y lo que planteamos aquí también es que incluso haya cursos de tipo máster para altos directivos de la Generalitat valenciana.
Dichos cursos podían perfectamente hacerse o bien con el INAP, en colaboración, o bien con las propias universidades valencianas, fundamentalmente en aquellas áreas de tipo social, como el derecho, o como la economía, básicos para la ejecución de las funciones de los funcionarios autonómicos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rubio.

Señor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Sí, muchas gracias, presidenta.

Decirle en relación al patrimonio de La Generalitat, que coincido plenamente en que no tiene sentido que haya un patrimonio ocioso en manos de La Generalitat y, por tanto, tiene que estar aplicado o bien a la utilización en los distintos servicios de la propia Generalitat, bueno, pues, en la prestación de sus servicios -valga la redundancia-, o bien en la explotación de los mismos si en algún caso correspondiera.

Fuera de eso -y creo que ahora se está demostrando-, se está intentando sacar el mayor rendimiento a esos activos de los que dispone La Generalitat, por ejemplo, en materia de alquileres eliminando los mismos, en materia de inmuebles tratando de enajenar algunos a través de los cauces de publicidad y concurrencia adecuados para obtener los mayores rendimientos posibles y, desde luego, se llega a acuerdos continuamente con las entidades locales.
Lo que ocurre es que es más bien, a veces, al contrario; son las entidades locales las que aportan inmuebles a La Generalitat, pues, por ejemplo, para construir colegios o para construir centros de salud, etcétera.

Por lo tanto, en ese sentido, yo creo que la ley de patrimonio de La Generalitat regula muy bien una problemática que en este momento no creo que esté planteando mayores problemas.

Y a usted, que veo que le preocupa mucho la formación de los funcionarios, insistir -y en eso creo que es loable su preocupación- que, efectivamente, se pueda desarrollar todo un abanico de cursos y de formación adecuada para los funcionarios, altos cargos, etcétera, y, bueno, pues, en ese sentido, lo que hay que instar es al órgano correspondiente para que estos cursos sean los más interesantes posible y en áreas que redunden, como lo están haciendo, en una mejor formación y preparación de nuestros funcionarios y altos cargos.

Y, desde luego, me sumo a cualquier iniciativa que proponga incrementar todos los sistemas de comunicación tecnológica, todas las incorporaciones de tecnologías de la comunicación, de las TIC, tanto a la prestación de servicios público como, también, a la utilización por parte de nuestras empresas y los ciudadanos.

Y, en ese sentido, reiterarle el compromiso de La Generalitat de no poderlo llevar con carácter general pero sí de manera específica respecto de colectivos más desfavorecidos y, también, respecto de empresas, y ahí se ha llevado a cabo -y se sigue llevando y recogiendo en el presupuesto- programas de incentivo a nuestras empresas para la incorporación de las tecnologías de la comunicación.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rambla.

Ahora sí, finalizado el debate de enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista, pasamos a la enmienda 417 y siguientes del Grupo Compromís.

Señora Mollà, cuando usted quiera.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, abans de comentar específicament les esmenes, voldria fer dos puntualitzacions.

La primera és que anem a votar en contra de l'esmena 380 del Grup Parlamentari Socialista perquè entenem que quan se diu que «s'assegure el compliment dels objectius d'estabilitat i sostenibilitat financera» i se fa una menció fent compatible amb el creixement de l'activitat econòmica i la creació d'ocupació doncs és posar un pedaç a una qüestió evident, i és que si s'assegure el compliment dels objectius d'estabilitat i sostenibilitat financera, hui per hui, en el marc legislatiu que marca la Constitució espanyola és atendre prioritàriament açò i no, efectivament, cap tipus de compatibilitat en creixement econòmic i creació d'ocupació.

Per tant, em sembla que és autoenganyar-se, i més autoenganyar-se un partit que ha format part d'esta modificació de la Constitució per a introduir aquesta qüestió.

Per tant, anem a votar en contra d'eixa esmena.

I, després, assenyalar que les esmenes que presentem este any el Grup Parlamentari Compromís, farts de dos qüestions: una, que vostés voten sistemàticament en contra de les esmenes que plantegem els grups de l'oposició; i, dos, per la manera que reglamentàriament s'entenen els pressupostos, que és que una vegada passen el tràmit de la totalitat es bloquegen les conselleries i no se poden fer esmenes que transferisquen diners entre conselleries, que és el que nosaltres entenem que haurien de fer perquè creguem que n'hi ha diners en conselleries que no haurien d'estar i que haurien d'anar a fomentar la creació d'ocupació, a vetlar per una educació de qualitat, als serveis bàsics com és la salut, etcètera, no poden menejar els diners i ens sembla -la veritat, esta manera encotillada d'entendre el tràmit d'esmenes- impossible, al nostre parer, fer línies concretes de diners perquè resulta tot un engany i una mentira.
És un tràmit, la veritat, prou enganyós.
I, per tant, este any hem decidit fer esmenes a la fitxa d'objectius.

Com vostés voran, n'hi ha cinc esmenes a cinc programes de la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública, i una esmena d'objectius al que és l'Institut Valencià de Finances.
Doncs, bé, els programes als que nosaltres hem volgut esmenar este any per a canviar els seus objectius i, per tant, estos objectius entenem que són els que han de després traslladar-se en línies pressupostàries concretes, i per això mos estalviem fer les línies concretes i no fem el marc de la fitxa d'objectius conjunt, és la direcció i serveis generals, pressupostos de La Generalitat i administració de nòmines, tutela financera d'entitats locals, tributs de La Generalitat i sistemes d'informació.

Eixos quant als programes de la conselleria d'hisenda i administracions públiques.
¿En quin sentit?
Doncs voran vostés que n'hi ha punts que són coincidents amb els plantejats pel govern, i a nosaltres ens sembla bé que estiguen; de fet és que n'hi ha punts que van ser per esmenes d'altres anys que férem Compromís i s'acceptaren com, per exemple, l'esmena que va a esmenar la fitxa d'objectius de la direcció i serveis generals.

El quart punt, que és dissenyar i implantar eines de millora, agilització i transparència en els processos de contractació, va ser gràcies a una esmena de Compromís.
Ara bé, nosaltres creguem que els objectius de la direcció i serveis generals haurien de ser altres com, per exemple, dissenyar i implantar eines de millora, agilització i transparència en els processos interns de comptabilitat i control de la gestió i millorar l'eficiència i l'eficàcia en la transparència en l'assignació i en l'ús dels recursos públics.
Deixem l'assistència d'assessorament als òrgans de la conselleria que ens sembla un objectiu que es pot mantindre del plantejat pel govern.

En el programa de pressupostos de La Generalitat i administració de nòmines, nosaltres mantenim el punt 1 i el punt 2, que són coincidents amb els que planteja el govern, però canviem i fiquem quatre punts que ens semblen importants que estiguen en este programa: generar les compensacions als empleats públics per les successives retallades en les nòmines i pagues extraordinàries, creem que ha de ser un objectiu de la conselleria; fer que el pressupost siga una eina útil per a prendre decisions i retre compte, a dia d'avui no ho és, i vostés ho pintaran com vullguen però el pressupost no és una eina útil per a prendre decisions i retre compte, queda tot difuminat en línies genèriques, molt amagat tot, no és comprensible per a una persona que no tinga coneixements tècnics suficients, i a nosaltres ens sembla que d'alguna manera és posar entrebancs a la transparència que hauria de tindre este marc legislatiu; crear plataformes de difusió del pressupost de La Generalitat i el seu desglossament amb major puntualització i transparència perquè els ciutadans també tenen dret a conéixer amb puntualització, amb transparència, amb concreció on van a anar les línies pressupostàries i deixar-nos ja de les línies genèriques, que a vostés els valen com a calaix de sastre; i elaborar els pressupostos de La Generalitat amb perspectiva de gènere.

Eixos són els quatre punts que introduïm com a objectius en el programa de pressupostos de La Generalitat i administració de nòmines.

En el programa de tutela financera d'entitats locals mantenim els cinc primers punts, som coincidents amb els que planteja la conselleria però n'afegim tres, que són: agilitzar i garantir el pagament dels deutes que manté La Generalitat amb entitats locals, perquè vostés se n'adonaran que l'últim objectiu que té la conselleria en este programa de tutela financera és agilitzar i garantir la gestió del cobrament dels deutes que les entitats locals mantenen amb La Generalitat, i tots els anys -i és repetitiva- plantegem, «bé, i els deutes que manté La Generalitat amb les entitats locals ¿per què no han de ser un prioritat també per al govern pagar-los, saldar els deutes que té La Generalitat amb les entitats locals?
», perden el temps vostés en recuperar els diners, em sembla lloable, és el treball de la conselleria, però ¿no volen dedicar temps a pagar els deutes?
, a mi em sembla incomprensible; un altre punt, generar línies de pagament dels interessos de demora carregats sobre les entitats locals derivats dels deutes que La Generalitat manté amb estes corporacions, que estan ofegant els ajuntaments; treballar conjuntament amb les entitats locals per a aconseguir reduir els interessos aplicats per les entitats financeres a estes administracions, doncs com a intermediària -crec- hauria de ser bo que la conselleria actuara perquè a les entitats locals a dia d'avui se les està cobrant uns interessos insuportables en els comptes dels ajuntaments i, per tant, la intermediació de La Generalitat podria ser positiva.

En el programa de tributs de La Generalitat mantenim els tres primers punts que són exactament iguals; el quatre el canviem perquè vostés parlen de «dissenyar i executar una política normativa tributària que vaja en el context econòmic…», no, que vaja en el context econòmic no, que ajude a redistribuir els recursos i es base en criteris d'aportacions segons el nivell de renda, patrimoni i altres indicadors per tal d'afavorir les rendes baixes i mitjanes; mantenim el punt cinc, que és igual que el que planteja el govern; el sis igual, vostés parlen de millorar el control de l'aplicació dels beneficis fiscals en tributs propis i cedits, i nosaltres diguem, sí, sí, i dissenyar estos beneficis segons els criteris de renda, patrimoni i altres indicadors per tal d'afavorir les rendes baixes i mitjanes, i introduïm un punt, que és suprimir les mesures fiscals que afavoreixen les rendes altes i grans patrimonis i que van en detriment de les rendes baixes i mitjanes.
Vostés, que són els que estan fent una política fiscal per a afavorir les rendes baixes i mitjanes, no tindran cap problema en dir clarament que els beneficis fiscals per als grans patrimonis i les grans fortunes doncs siguen eliminats perquè és una qüestió d'injustícia.

Després, en el programa de sistemes d'informació, aquí el que fem és introduir, mantindre tres punts que té, i introduir cinc punts; cinc punts que van en la línia de realitzar durant 2014 el projecte de govern obert, que és transparència en els sistemes d'informació pública, que tinga un abast complet respecte a les administracions, és a dir, que no es quede solament amb La Generalitat, sinó que també siga un projecte de govern obert per a empreses i organismes que depenen de La Generalitat, ajuntaments, diputacions provincials, és a dir, al marc administratiu ampli; introducció del sotfware lliure a les administracions públiques, organismes que en depenen i empreses públiques, el cost dels softwares que no són lliures és gran, i, per tant, doncs un software lliure abaratiria els costos, açò deu ser positiu per al Partit Popular, per tant, potenciació de l'ús del software lliure amb programes de formació i difusió de material didàctic dirigit a les petites i mitjanes empreses amb la mateixa argumentació: s'estalviarien molts diners; implantació de sistemes d'informació d'hisenda, control pressupostari i contractació dirigit a corporacions locals, açò és una cosa que va dir el síndic de comptes, que n'hi havia corporacions locals que tenien dificultats en tindre sistemes d'informació d'hisenda; suport a administracions d'àmbit local per a completar l'accessibilitat a les eines de la societat de la informació, saben vostés que n'hi ha pobles xicotetes que tenen problemes en este sentit; i modernització tecnològica a tots els edificis públics, tant educatius, sanitaris, com els serveis administratius.

I acabe amb l'esmena a l'Institut Valencià de Finances.
Nosaltres aquí canviem algunes coses, canviem i deixem, per exemple, quan se parla del finançament de les actuacions estratègiques, que diu que l'Institut Valencià de Finances ha de finançar les actuacions estratègiques, el govern posa «promogudes pel Consell.
» No, nosaltres diguem «mitjançant el sector públic de La Generalitat que fomente la recuperació econòmica i social a la nostra comunitat», deu ser el mateix per a vostés, ¿no?

Quan parlem de les competències atribuïdes a La Generalitat en matèria de supervisió prudencial de les entitats financeres parlem de la inspecció també, parlem de la particularitat de la caixa d'estalvis que tenim operativa, les cooperatives de crèdit i cooperatives amb secció de crèdit, i parlem també de negociació amb entitats financeres i altres administracions per tal d'aconseguir rebaixar el tipus d'interés aplicat en la gestió del deute públic i mecanismes de finançament.
Este és un punt que introduïm, la resta li ho deixem igual, i creguem que és positiu, és a dir, que l'Institut Valencià de Finances negocie amb les entitats financeres reduir-nos els costos dels interessos aplicats al deute…

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Jaime Mundo Alberto)

El senyor vicepresident:

Senyora Mollà, vaja acabant.

La senyora Mollà Herrera:

…pensem que és positiu i que ens ajudaria també a fer front a esta crisi econòmica.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Zaragozá.

El senyor Zaragozá Fernández:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señorías.

Debo comunicarle, señora Mollà, que nuestro grupo va a rechazar todas y cada una de las enmiendas, las cinco de sustitución y la de adición, por los motivos que a continuación le voy a comentar.

La 417 se rechaza al considerar que la propuesta de enmienda de modificación no mejora los puntos básicos y su desarrollo en las principales líneas de actuación del programa presupuestario 611.
10, dirección y servicios generales en el proyecto de presupuestos.

En la 418 la enmienda propuesta, en la medida que no se ajusta ni a las principales líneas de actuación de la propia ficha P4 ni al anexo de indicadores por objetivo, no puede ser objeto de tramitación.

En la 419 la enmienda propuesta, en la medida que no se ajusta ni a las principales líneas de actuación, ni a la propia ficha, ni al anexo de indicadores por objetivo, no puede ser objeto de tramitación.

En todo caso, debe tenerse en cuenta que en la enmienda los objetivos propuestos no se ajustan al contenido de la competencia de la tutela financiera de carácter ejecutivo y encaminada a garantizar el cumplimiento de la normativa de estabilidad presupuestaria y sostenibilidad financiera en el ámbito de las entidades locales.

En cuanto a la 420, la (inintel·ligible) .
.
.
que implique el objetivo 6 de la enmienda, en relación con el objetivo 3.
2 de la ficha FP del programa 613.
10, es asumible en cuanto, en esencia, constituye el hilo conductor de la mayor parte de las medidas fiscales adoptadas por el Consell en los últimos años.

Particularmente, en el ámbito de los tributos directos y progresivos en relación con los anuales, La Generalitat tiene competencia normativa.

No obstante, como ha recordado el Tribunal Constitucional, la progresividad del sistema tributario a la que se refiere el artículo 31.
1 de la Constitución española no resulta predicable de todos y cada uno de los tributos que lo conforman, sino que es un principio que debe imperar transversalmente en los tributos que forman la estructura básica de la tributación del país y, en particular, de los tributos directos que recaen sobre las rentas y los beneficios.

De ahí, que aunque en la mayor parte de los beneficios fiscales establecidos por La Generalitat existen límites de renta para su disfrute, no siempre el único criterio a tener en cuenta, excluyente de otros, como parece exigir la enmienda, puesto que en ocasiones los beneficios fiscales pueden atender al incentivo de otros ámbitos tan dignos de protección como la familia más directa, el patrimonio cultural o medioambiental, la vivienda habitual o las empresas familiares.

Lo mismo cabría decir de la sustitución que plantea el objetivo 4 de la enmienda en relación con el objetivo 2.
1 de la ficha.
Aunque aquí son mayores los argumentos para su rechazo, puesto que, aunque la redistribución de la riqueza resulte uno de los principales objetivos de cualquier política fiscal, tal criterio no debe excluir la necesaria coherencia de las medidas a adoptar por la actual realidad socioeconómica -no debemos perderla de vista- y con el resto de la política social y económica del Consell, como se impone el texto del objetivo 2.
1 que se pretende enmendar.

En ningún caso se puede plantear como objetivos excluyentes o contrapuestos, por lo que no resulta admisible la enmienda en los términos en que respecto de este punto se encuentra planteada.

Finalmente, la adicción que supone el punto 7 de la enmienda no resulta admisible en los términos en los que está planteada, en la medida en que presupone una política anterior del Consell de medidas fiscales que favorecen a las rentas altas y a los grandes patrimonios y que van en detrimento de las rentas bajas y medias, cuando ello no responde a la realidad.
Eso no es así, señora Mollà.

Por lo tanto, al margen de plantearse la redistribución de la riqueza como uno de los principales objetivos de la política normativa fiscal de La Generalitat, este no debe ser el único y excluyente.
Y, además, no debe plantearse como un punto de ruptura o contrapunto de una hipotética política fiscal anterior del Consell, que en ningún caso ha atendido como objetivo el favorecimiento de las rentas altas y de los grandes patrimonios y a perjudicar a las rentas bajas y medias, sino totalmente al contrario.

En cuanto a la 421, los objetivos cuya inclusión propone usted, señora Mollà, ya están subsumidos en la estrategia y objetivos de los programas 121.
60 y 421.
90 de la sección 06.

Y en cuanto a la 422, esta enmienda propone algunos cambios sobre la redacción del proyecto de presupuestos que pueden ser redundantes como, por ejemplo, el incluir el objetivo de negociar con entidades financieras y otras administraciones para conseguir rebajar los tipos de interés aplicados en la gestión de la deuda pública y mecanismos de financiación.
Porque estos objetivos deben de estar incluidos en el actual texto propuesto, cuando se habla de «la gestión racional de las carteras de deuda y de las mejores condiciones en los mercados financieros nacionales e internacionales».
Racional, señora Mollà, debe ser pagar menos intereses posibles.

No se puede eliminar la referencia a las restricciones presupuestarias derivadas de la ley de estabilidad presupuestaria y sostenibilidad financiera y los criterios de Eurostat sobre déficit y deuda pública, porque son de obligado cumplimiento para todos; para usted, también.

En materia de supervisión de entidades financieras se propone que, además de a las cooperativas con sección de crédito, la inspección del Instituto Valenciano de Finanzas se efectúe sobre la Caja de Ahorros de Ontinyent y las cooperativas de crédito.

Como supervisor de las entidades financieras, el instituto valenciano realiza el seguimiento a distancia a partir de la documentación contable y financiera recibida de las entidades, de los informes de auditoría externa y de las inspecciones realizadas por el Banco de España en el caso de caja de ahorro y cooperativa de crédito; de la situación y evolución patrimonial y económico-financiera de la caja de ahorros actualmente operativa, las cooperativas de crédito -31 actualmente- y las cooperativas con sección de crédito -49 en la actualidad-.
Además, el instituto valenciano viene efectuando con regularidad la inspección in situ de las cooperativas con sección de crédito sobre las cuales La Generalitat tiene competencia exclusiva.

Con este esquema de actuación se pretende evitar las duplicaciones y solapamientos estériles entre distintas administraciones públicas; en este caso, con el Banco de España, que ya inspecciona las cajas de ahorros y cooperativa de crédito, tratando de optimizar la utilización de los recursos técnicos y humanos actualmente existentes y propiciando la mejora continua de la eficiencia en la asignación de tales recursos.

Por lo que respecta al fomento de la administración electrónica en el ámbito de las futuras competencias a desarrollar desde el instituto valenciano está previsto fomentar el uso de los certificados electrónicos.

Por eso, estos presupuestos lo que quieren conseguir, y lo van a hacer, es la austeridad en el gasto, la simplificación administrativa, la eficiencia en la gestión de los servicios públicos y la garantía de la prestación de los servicios sociales básicos.
Este es el modelo de gestión que está apoyado o va a apoyar a estos presupuestos que deben ser aprobados.

Y, sobre todo, debemos mantener la estabilidad presupuestaria y la austeridad en el gasto.
No olvidemos que, precisamente, un 12,4% menor de gasto es el presupuesto de la Conselleria de Hacienda y Administración Pública, que es de 253,46, y son muchísimos los programas que se han puesto en marcha, como usted bien ha indicado anteriormente, precisamente, para poder mejorar en la eficacia y la eficiencia y la transparencia de la administración pública, sobre todo en los temas presupuestarios.

Son muchos los programas que se están poniendo en marcha para que esto sea una realidad en muy breve espacio de tiempo, de programas presupuestarios con inversiones económicas importantes, que seguramente después le podré ampliar esta información.

Pero la tramitación de expedientes de contratación centralizada es algo muy necesario y real que ya se está realizando y que hay que mejorarlo y el control de la ejecución de esos contratos derivados de todas estas actividades, así como la asistencia administrativa y técnica en materia de contratación centralizada, y la normalización de los modelos de contratación a entidades contratantes.

Y también debemos de abrir esa ventana, como usted bien ha dicho, a que esta…, las nuevas tecnologías vayan, sobre todo, abriendo esas ventanas hacia las administraciones locales, dando esa formación necesaria, pero, sobre todo, estableciendo los mecanismos de modernización para que esto sea una realidad en el mayor espacio de tiempo posible.

Y por eso se hace este esfuerzo presupuestario desde la administración, para conseguir que las nuevas tecnologías sean la herramienta por la cual la administración y el administrado puedan mantener una relación muy fluida y muy transparente, porque para eso estamos trabajando.

Muchísimas gracias.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Cristina Moreno Fernández)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Zaragozá.

Señora Mollà, para la réplica.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Zaragozá, anem a vore, vosté que ha alabat la posada en marxa de programes per als processos de contractació, que sàpiga que esta esmena.
.
.
, eixe punt és una esmena de Compromís de fa sis anys enrere, que la van votar vostés que «no» durant sis anys i l'any passat la van acceptar.
I, ara, resulta que posen en marxa unos mecanismos y unos programas fantásticos para el tema de la contratación y tal.
I vostés s'han negat, ho accepten i, ara, vénen a avalar.
.
.
vénen a avalar, ¿el què?
¿El que ens feren cas sis anys enrere?

I, aleshores, jo li dic: molt bé, molt bé que ens hagueren fet cas.
(So per interferència d'un mòbil) Ara mos han de fer cas que fan falta eines per a millorar, agilitzar i fer transparent els processos de comptabilitat i gestió interna.
Calen eixes eines.

Anem a intentar avançar i, per tant, la primera esmena que li plantegem a direcció i servei general, amb la mateixa bona fe que la votaren l'any passat i que ara resulta que és meravellosa, que és literalment la que li vam presentar nosaltres i que mos la votaren a favor, doncs facen el favor d'ampliar i anem a anar una passa més enllà en transparència, agilitat, models per a millorar la gestió, etcètera.

En l'esmena de pressupostos de La Generalitat i administració de nòmines, jo de veritat que encara no entenc per què no poden votar aquesta esmena.
Ho podria entendre si fóra que vostés li llevaren retribucions als empleats públics i mai més volen saber res de tornar-los el que era seu.

I que haurà de vindre el Tribunal Constitucional en el seu dia a dir-los que això que feren no era constitucional i penalitzarà les administracions que ho feren perquè els tornen els diners.
¿Haurà de ser una cosa aixina?
Perquè, clar, vostés no volen assumir que s'ha de compensar als empleats públics per les retallades successives que van.
.
.
produir-se l'any anterior.

Després, en l'esmena a la tutela financera d'entitats locals.
Home, ¿que no és competència ací de la conselleria?
És que a mi em sembla una miqueta greu.
És a dir, ¿que la conselleria d'hisenda no és competent a pagar els deutes que té La Generalitat?
¿Com que no?
¡Hisenda és qui polsa el botó!

I, aleshores, el que no pot ser és que un dels objectius de la conselleria siga «cobrar lo que me deben los ayuntamientos», i quan nosaltres diguem, «no, y pagar lo que deben ustedes a los ayuntamientos», «¡qué escándalo!
¡qué escándalo!
» ¡No!
¡Per favor!
És a dir, ¿algú pot entendre.
.
.
?
És que açò és brutal, ¿no?
És com que jo te deixe diners, ¿eh?
, i tu me'n deixes a mi, i eres molt ràpid per a demanar-me els diners, però després no te'n recordes de tornar-me a mi el que jo te vaig prestar.
¡Quin mal negoci estem fent!

És a dir, La Generalitat té com a objectiu prioritari en la seua pròpia conselleria, la d'hisenda, cobrar el que li deuen les administracions locals, però no té com a objectiu prioritari pagar el que li deu a les entitats locals.
És surrealista.
Vostés van a votar en contra d'això, ¿eh?
, i no és nou.
Ja li ho dic, açò algun dia ho votaran a favor i els ajuntaments començaran a cobrar el que vostés els deuen.

Després, en el programa de tributs de La Generalitat, jo la veritat és que ¿que diga vosté que «no responde a la realidad» el que hi hagen mesures fiscals que afavorixen les rendes altes?
És que la setmana passada vam estar debatent ací la llei d'acompanyament, on vostés practiquen beneficis fiscals per a patrimonis preexistents de dos milions d'euros en l'impost de successions i donacions.

I, mire, la gent normal i senzilla de rendes baixes o mitjanes no té un patrimoni preexistent de dos milions d'euros, ho pinten com ho pinten vostés.
Eixes persones no són classe baixa ni mitjana, són rendes altes, i vostés estan donant-los beneficis de 150.
000 euros a eixes rendes amb este impost, ho pinten com ho pinten.

Però ninguna persona que siga una persona normal i senzilla se pot vore reflectida quan vostés parlen de patrimoni preexistent de dos milions d'euros.
Aixina li ho dic.

A la millor vostés són d'eixa classe i se rodean con gente con patrimonio de dos millones de euros, oiga, pero el común de los mortales, no.
I la gent que està pagant esta crisi econòmica per culpa seua, tampoc.
No hi ha gent que se rodege amb patrimoni de dos milions d'euros, ni que els tinga.

I en el programa de sistemes d'informació no és cert que els punts que indiquem estiguen en altres programes.
Que no vullguen posar-los és cosa seua.

L'Institut Valencià de Finances.
Mire, és que no és el mateix la gestió racional de la cartera del deute, que dedicar-se a assentar-se en la taula amb les entitats financeres i a dir-los que no anem a pagar-los uns interessos d'usura, i que estiguen ells agafant diners del Banc Central Europeu a un interés mínim i cobrant-nos a nosaltres un interés d'usura.
Ens estan robant a tots els valencians i valencianes per no voler assentar-se a la taula amb estes entitats financeres.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i dir-los que ja n'hi ha prou, que ja han fet prou l'estafa, que ja han agafat els diners públics, mitjançant injeccions de recursos i de rescats, i que aquí, o se posa fre a açò, o açò és una bogeria.

La senyora presidenta:

Gracias,.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Res més.

La senyora presidenta:

.
.
.
gracias, señora Mollà.

Señor Zaragozá.

El senyor Zaragozá Fernández:

Gracias, señora presidenta.

Lo que hemos dicho aquí es que los beneficios fiscales establecidos por la Generalitat valenciana…, existe el límite (inintel·ligible) .
.
.
para su disfrute.
No siempre debe ser el único criterio a tener en cuenta, o excluyente de otros, como parece exigir la enmienda que ustedes presentan.
Eso es lo que yo he dicho aquí.

Y he dicho más.
He dicho que en los términos en que lo plantean ustedes como que nosotros lo que estamos haciendo es favoreciendo a las rentas altas, que eso no es real y, por lo tanto, no es cierto.
Esas dos cosas sí las he dicho.

Usted está instalada en un discurso que está en su perfecto derecho de hacerlo.
Lo que sí que le puedo asegurar es que la situación económica que atraviesa la Comunidad Valenciana no es muy boyante a nivel económico en cuanto a sus ingresos, pero sí que tiene unos gastos que son fijos, gastos que debemos de seguir manteniendo, y además con unos presupuestos que son solidarios, aunque yo sé que usted no opina lo mismo que yo.

No olviden que 8,7 euros de cada 10 van a políticas sociales, entendiendo como políticas sociales la educación, la sanidad y el bienestar social o los servicios sociales que la Comunidad Valenciana da en todo su territorio.

Por lo tanto, dentro de la complicidad que tiene realizar unos presupuestos con esta situación económica, que quiero recordarle que ustedes favorecieron y aplaudieron en algún momento desde la izquierda, con las medidas económicas que adoptó el gobierno central y que en parte estamos viviendo esos tiempos en los que ustedes también contribuyeron de una forma fehaciente a que esto fuera una realidad.

Yo lo que le quería comentar en cuanto a lo que estamos haciendo y lo que hay que seguir haciendo es impulsar la administración electrónica.
Es el desarrollo de un modelo de gestión centralizada.
Es la consolidación de los activos de La Generalitat.
Es el desarrollo de tecnología para el ahorro en TIC de los sistemas de información, de actuaciones administrativas y de prestación de servicios a los ciudadanos.
Es el soporte de la utilización del programa libre.

Y decirle que hay unas cantidades económicas importantes donde lo que estamos intentando hacer, y además si ustedes contribuyeron a ello pues me alegro muchísimo, no estaba yo en ese momento, pero me alegra escucharlo, de que efectivamente centralizando y realizando a nivel electrónico e impulsando todos los mecanismos en cuanto a programas se refiere para abrir esa ventana a los ciudadanos y que sea transparente, pues es lo que debemos hacer.
Y por eso en todos los programas presupuestarios, en la 611.
10 con 5,76 millones, en la 620 con 1,21, en la 612 con 3,10 millones, en la 612.
90 con 0,24 millones y así hasta llegar a la 121 con 99,74 millones de euros, donde se concentran en recursos con el programa presupuestario el 121.
60 con sistemas de información con esa dotación, y no sólo derivado de la integración y fusión del programa 611.
20, sino también de la centralización de la gestión y seguimiento técnico de los contratos correspondientes al proyecto Utilities-Cetesi.

Por lo tanto, señoría, entendiendo lo que usted me dice, no compartiéndolo, por lo menos no en su totalidad, nos vemos obligados a rechazar todas y cada una de las enmiendas que han realizado.

El programa presupuestario 613.
10, que está con esta cantidad económica, para la modernización de la gestión tributaria, las mejoras organizativas y funcionales, ya iniciadas a través del desarrollo de nuevos módulos de sistemas informáticos, TIRANT y SARA, de suministros electrónicos de información, contra tendencia tributaria, con la actualización y seguimiento de los resultados del sistema de valoración de bienes de efectos tributarios.
Y es muy importante el impulso de la información y la asistencia al contribuyente simplificando así sus obligaciones formales a través del uso de las nuevas tecnologías.
Esa es una asignatura pendiente que tenemos y eso sí debe de ponerse en marcha, y ya se está haciendo, se ha presupuestado líneas para que se pueda llevar a efecto, para que se pueda consolidar, para que se pueda realizar.
Y finalmente será el administrado el que pueda tener esa ventana abierta y esa fluidez para con la administración, y también con esos presupuestos.
En eso estamos de acuerdo.

Pero estamos en la línea.
Por eso, como ya están contempladas dentro de esa línea, no podemos aceptar algo que sea redundante en ella.

Muchísimas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Pues muchas gracias a usted.

Vamos a votar las enmiendas debatidas de la sección 6, de hacienda y administración pública.

Empezamos votando la enmienda 352 y siguientes del Grupo Parlamentario Esquerra Unida.
Empezaremos por la enmienda 353 y 368, d'Esquerra Unida.
¿Votos a favor de las enmiendas?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

Votamos el resto de enmiendas de Esquerra Unida… Perdón, hay una que votamos separada.
Votamos la enmienda 356.
¿Votos a favor de la enmienda?
Por unanimidad.

Votamos el resto de enmiendas de Esquerra Unida.
¿Votos a favor del resto de enmiendas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos las enmiendas socialistas ahora.
En primer lugar, la 378.
¿Votos a favor de la 378?
Por unanimidad se aprueba.

Votamos ahora la 380.
¿Votos a favor de la 380?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Votamos el resto de las enmiendas del Grupo Socialista.
¿Votos a favor de las enmiendas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos las enmiendas, todas agrupadas, las enmiendas del Grup Compromís.
¿Votos a favor de las enmiendas del Grup Compromís?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora la sección completa, la sección 6, de economía y hacienda.
¿Votos a favor de la sección?
8.
¿En contra?
7.

Votamos el Instituto Valenciano de Finanzas.
¿Votos a favor del Instituto Valenciano de Finanzas?
8.
¿En contra?
7.

Pues pasamos ya a la siguiente sección, paramos unos cinco minutos para hacer el cambio y continuamos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Debat de les esmenes a la secció 08, infraestructures, territori i medi ambient, i entitats adscrites

La senyora presidenta:

Retomamos el debate de enmiendas en la sección 08, de infraestructuras.

Comenzamos… (Veus) Se han retirado dos enmiendas de Esquerra Unida, la 511 y la 513.

Y empezamos por el Grupo de Esquerra Unida, la 423 y siguientes.

Señor Torró, cuando usted quiera.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Les esmenes que presentem estan condicionades, per començar, per dos restriccions de caràcter normatiu que a mi m'agradaria remarcar.

La primera és el compliment del dèficit, condicionada per la reforma constitucional de l'article 75, la llei d'estabilitat pressupostària que el desenrotlla i, per suposat, els dictats que vénen imposats de la troica i la política global del Partit Popular, tant a nivell de l'estat com ací, amb el resultat de l'ofegament de les finances autonòmiques, que tenen com a principal víctima l'estat del benestar, ja que són les autonomies les que tenen precisament este tipus de competències.
I jo vullc… I de fet, incloc dins de les competències socials i de l'estat del benestar, tot allò que té a vore amb el medi ambient.

Si a això li afegim una política fiscal que afavorix les grans fortunes i una progressiva redistribució cada vegada més regressiva de la riquesa, tenim que la política fa…, o els pressupostos estan orientats de cara a uns interessos privats i no a la majoria social.

I el segon tipus de restriccions que jo vull remarcar són les restriccions reglamentàries, la norma que -no em cansaré de repetir que és absurda-…, de no permetre el transvasament entre seccions, que el que fa bàsicament és impedir que l'oposició puga fer el seu treball, és a dir, marcar ací…, vindre ací i marcar les seues prioritats adequadament.

Si a això li afegim la baixa execució dels pressupostos, les modificacions de crèdits constants i els pressupostos que, com en este cas, en una conselleria que té una bona part…, part de la seua conselleria és inversora, no hi ha possibilitat…, o el que està marcant els pressupostos són coses que ja estan fetes i no el que va a fer-se… I si afegim això també a una disminució de la inversió, que a més es dedica bàsicament a pagar projectes, tenim una sèrie de problemes molt importants que condicionen lògicament les esmenes que nosaltres presentem.

Bé.
El que nosaltres presentem són esmenes que tracten d'establir els elements que servirien per a redissenyar una política en matèria d'infraestructures, habitatge i medi ambient.

Bé.
En les infraestructures, com ha passat any rere any i cada vegada més, hi ha una inversió irrisòria.
En definitiva, estem pagant els plats trencats d'una política aberrant en la qual ha estat més important l'obra en sí que els problemes que aquesta obra havia d'abordar o resoldre.

Seguixen privant del concepte de mobilitat…, concepte que nosaltres creiem que cal substituir pel d'accessibilitat.
I això en relació amb una política d'ordenament del territori que facilita la dispersió i, per tant, obliga a l'ús del vehicle privat i fa que les carreteres siguen la màxima prioritat, o hagen sigut la màxima prioritat, perquè ara ja en inversió en tenim ben poques.

Lògicament, amb això hem d'invertir prioritats: ferrocarril abans que carreteres; rodalies, regionals i mercaderies abans que alta velocitat, seguretat vial, pacificació del trànsit i intermodalitat, que serien els criteris essencials.

Per tant, com a esmenes importants, primer, primar les obres essencials.
I destacaré dos esmenes: la de posar diners -quatre en realitat- per al tren Gandia-Dénia, les esmenes 467 i 508; i la del tren Xàtiva-Alcoi, en la part que li correspon a la conselleria, que està compromesa, que són la 470 i la 510.
Encara que hi ha algunes esmenes més en temes d'infraestructures que hem hagut de traslladar a despeses diverses a causa de la insuficiència de recursos en la secció.
I amb això tractem d'establir elements claus per a abordar un gir copernicà a la política de transport.

Pel que fa a l'habitatge, no compartim les claus que planteja la conselleria en els seus pressupostos.
Per a nosaltres el criteri és que l'accés a l'habitatge ha de ser un dret essencial.
I el que plantegen els actuals pressupostos, com la política del Partit Popular des de… -no sabria dir quan, diria que sempre-, és la subordinació del dret de les persones al negoci de les empreses.
I en estos greus moments, ja ni tan sols…, crec que parlar de política ja és difícil, perquè la política pràcticament és inexistent.
I açò.
.
.
, els pressupostos es limiten a cobrir l'expedient.
Hi ha gravíssims problemes generats pels impagaments que precisament estos pressupostos no van a atendre.
La conselleria s'ha convertit en una agència immobiliaria per a vendre als estrangers els saldos que ja no es poden vendre o que ningú compra ací.
I, en definitiva, es tendix a protegir els interessos de les promotores i no els interessos de la ciutadania.

I el text de les esmenes, doncs resumixen les intencions.
Jo vaig a citar unes quantes, que d'alguna forma crec que destaquen els elements més importants.
Nosaltres entenem que cal programar, desenvolupar, executar i gestionar actuacions que doten de patrimoni i d'habitatge públic i habitatge social en lloguer, mitjançant l'adquisició i la construcció o rehabilitació que permeten fonamentalment el dret a l'habitatge, com desenvolupen en l'esmena 450.

Que cal establir normatives que dissuadisquen del manteniment d'habitatges sense ocupar, amb la finalitat de proveir el mercat de lloguer a preus accessibles per tractar de garantir el dret a un habitatge digne, com fem en l'esmena 506.

Que pensem que un dels elements claus és fer front a la greu problemàtica dels desnonaments de llars del seu habitatge principal, com, per exemple, pretenem introduir amb l'esmena 698.

Que creiem que és fonamental plantejar la rehabilitació d'habitatges i entorns urbans degradats com a prioritats, com fem en l'esmena 701.

Que creiem que cal facilitar l'accés a la vivenda als sectors socials més desfavorits: joves i persones en general amb baixos nivells de renda, que actualment es troben exclosos d'aquest dret bàsic, com fem en l'esmena 703.

I pensem que seguixen, malgrat tota una problemàtica greu, els preus dels habitatges que seguixen sent excessivament elevats, tant els de compra com els de lloguer.
I, per tant, per això plantegem l'esmena 704.

En la part de territori, que és un poc la intersecció entre les diferents competències de conselleria, creiem que persistixen gravíssims problemes derivats d'un model urbanístic insostenible, basat en la dispersió, el consum innecessari de sòl i recursos, el deteriorament ambiental i paisatgístic, que creiem que cal resoldre eixos problemes.

En canvi, en els pressupostos seguixen apostant per l'especulació.
Nosaltres entenem que les actuacions territorials estratègiques és un model especialment a combatre, perquè generen dreceres per a projectes, entre cometes, especials, és a dir, defensant els promotor i especuladors i posant el territori al servei del negoci.

D'ahí que hi ha algunes esmenes que tracten de resoldre de forma efectiva desequilibris territorials o problemes de mobilitat, com, per exemple, en la 425, on entenem que no es tracta de tractar de simplificar els instruments d'ordenació del territori, sinó millorar l'eficiència i l'aplicació de la normativa per a millorar i ordenar adequadament el territori i preservar la seua qualitat paisatgística, sempre sobre la base de l'estratègia territorial, que es cita molt, però té poca incidència concreta.

Creiem que la degradació paisatgística és un problema molt greu que cal establir, com vegem en l'esmena 429.

Que un altre problema important és l'increment de la mobilitat forçada, sobretot pels efectes de l'urbanisme difús, com apuntem en l'esmena 432.

I que cal incorporar a les variables ambientals i territorials procediments d'aprovació, plans i programes i projectes en l'àmbit dels paisatges, d'infraestructura verda i d'actuacions territorials, que ara està de forma molt difusa, com és en la 434.

I, finalment, en el tema de medi ambient, que seguix sent la parent pobra de la conselleria, el que ens trobem un progressiu desmantellament de recursos econòmics i de mitjans humans per fer política.
Per tant, el medi ambient és concebut bé com a un destorb al creixement -una cosa que el que fa és posar-li traves al creixement i, per tant, això cal minimitzar eixes traves-, o bé com a sèrie de recursos crematístics en potència que cal posar als serveis privats.

La paraula preservació, que abans encara servia, amb el conseller Blasco, com a una espècie d'excusa, ara ja directament ni això.
¿Qui ha de dirigir la política forestal, per exemple?
I cal introduir criteris de preservació de la biodiversitat, de defensa contra la desertització, de preservació dels sistemes costaners, de preservació del paisatge, de l'ús racional de l'energia o de l'aigua, i sempre sota la base de criteris de demanda, és a dir, d'estalvi i de reutilització.

I el tema de residus.
El PIR és infumable, però en estos pressupostos n'hi ha dotació per a dur-lo endavant.
Nosaltres plantegem minimització, reutilització, proximitat i reciclatge.
No a la incineració.
Li preguntem: ¿per què tant d'interés en valoritzar -eixa paraula màgica?
Creem que no s'ha de menysprear, però que no s'ha de prioritzar.
Primer, no produir residus; segon, tractar de veure què fem amb ells.
Si poden esdevindre recursos, començar per plantejar en tancar els cicles.
La paraula restaurar, desconeguda en la terminologia del Partit Popular, i més en estos pressupostos.

Els problemes que tenim, i amb això instruïm les esmenes, baixíssims nivells de recollida separada, I menys encara de tractament, abocadors aturats, contaminació de sòls i aqüífers, residus industrials tòxics i perillosos, que tot això és inexistent.

Dos exemples, i amb això acabe.
L'esmena 456, on demanem que cal previndre la producció de residus en origen i implantar la recollida selectiva i la separació en la recollida domiciliària de la fracció orgànica per a utilitzar la recuperació de materials.

I la 590, en la qual demanem redissenyar els plans zonals de residus en el sentit de subdividir-los en àrees d'extensió menor per a promoure plantes de tractament i abocadors de menors dimensions i, alhora, per a reduir les distàncies en el trasllat de residus.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Torró.

Senyor Castejón, cuando quiera.
Perdón, Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Torró, indudablemente ha sido muy importante la presentación de enmiendas que ha hecho usted a esta sección.
Y no cabe duda de que ha habido que agruparlas, al menos, para aprovechar al máximo el tiempo de que se dispone y poder aclararle aquellas dudas que usted tenía al respecto y el porqué de la negativa por nuestra parte.

Mire usted, dentro de esas enmiendas presentadas por su grupo, además de poderlas diferenciar en varios bloques, podríamos indicarle que ustedes nos plantean fundamentalmente en supresión, y principalmente en el apartado de ordenación del territorio y paisaje, varias cuestiones que se repiten.
Indudablemente, la cantidad a veces no se corresponde con la calidad, pero no cabe duda de que hay muchas de ellas que se repiten.

Es un hecho además relevante, porque se viene practicando en muchos presupuestos y es difícil a veces tener que ir a recoger documentación de años anteriores para también ver cómo se han, de manera continua y continuada, se han puesto en marchas las mismas enmiendas en muchos casos.

Mire usted, para poderle indicar que sobre todo en lo relativo al apartado de ordenación del territorio, calidad ambiental y paisaje, hay algunas enmiendas (inintel·ligible)… asuntos que contemplan, como son los tiempos de tramitación de proyectos.
Entendemos además que los planteados en los presupuestos son los óptimos, ya que son los indicados para la importancia de la competitividad dentro de un territorio.

Nos hablan de planteamientos relativos a una gran cantidad de textos administrativos y su eficiencia, y nosotros entendemos que los textos legislativos en materia de ordenación del territorio y urbanismo, la propia nueva ley todos ellos los contempla y los pretende solucionar.
Así como la tramitación de proyectos que entendemos forman parte muy importante de la competitividad de un territorio.

También dentro de este ámbito, nos plantean de forma reiterada la elaboración de actuaciones que mejoren la eficiencia y la aplicación de normativa.
Tengo que indicarle que no se hablen de actuaciones concretas, que pertenecen a otra esfera de las políticas de esta materia.

Y en otro orden de cosas, algunas enmiendas nos plantean supresiones sin sentido, pero nosotros entendemos que aun así, y siendo evidente que a la vista de los recientes cambios legislativos, es necesario revisar determinados planes de fuerte impacto territorial, cuestión que ya se está contemplando en estos presupuestos.

También nos plantean unas enmiendas que vienen a indicar que se optimice la cooperación y coordinación administrativa entre secciones de las administraciones y entre la participación de la sociedad civil.
Bien.
Entendemos que la redacción que usted propone en ese punto cinco concreto a esa enmienda, queda ya plasmado dentro de lo que es la ficha FP4.
No define una problemática, sino que su redacción se identifica como un objetivo.

Nos hablan de procesos negativos y sus impactos paisajísticos en transformaciones agrarias.
Y tengo que indicarle que ya existe un control de esos mismos dentro de lo que son las propias declaraciones de impacto ambiental y su exigencia de mecanismos de corrección paisajística.

También indicarle que en lo referente a sus enmiendas relacionadas con la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana, le tengo que decir que es un referente, en este caso, sobre todo en el ámbito del litoral que ustedes nos lo plantean, que se integra dentro de la tramitación de los planes urbanísticos bajo los requerimientos de la propia evaluación ambiental estratégica.

También indicarle que esa misma estrategia o evaluación estrategia territorial, en sus principios directores y criterios recoge las distintas problemáticas y las incorpora a la tramitación de los planes bajo el procedimiento anteriormente mencionado de la evaluación territorial estratégica, donde además se abarca, entre otras muchas cosas, lo solicitado por usted en varias enmiendas relativas a incorporar variables ambientales y territoriales a los procedimientos de aprobación de planes dentro del ámbito del paisaje.

Y a todo ello, incluir que en lo relativo a las actuaciones territoriales estratégicas, cuestiones que también nos plantean en varias enmiendas, es un mandato legal de la propia ley de La Generalitat 1/2012, incluyendo además que las nuevas tramitaciones que a este respecto nos solicitan pretenden la supresión no justificada de una línea de actuación fundamental para el desarrollo económico de nuestra comunitat.

Nos hablan de coordinar con las consellerias correspondientes la previsión de riesgos antiinundaciones y otras posibles situaciones de riesgo.
Indicarles que estas ya están vigentes con el actual Patricova, que, además, se ve reforzado con la revisión que se plantea de forma inmediata.
En lo relativo a las distintas zonas de interés, como la Horta de Valencia, donde también se ha manifestado usted en varias de las enmiendas, le puedo indicar que la propia estrategia territorial de la Comunidad Valenciana ya contiene criterios y principios suficientes para garantizar una protección activa del mundo rural y de la huerta en particular.
Indudablemente, queda contemplado en esos presupuestos.

No plantean programas de difusión ni acciones de participación pública, cuando es algo que ya viene realizándose como política prioritaria de la conselleria.
Dentro de las enmiendas presentadas, algunas de ellas nos plantean nuevas implantaciones y desarrollos de la estrategia valenciana sobre el cambio climático, formación y divulgación entre todos los colectivos sociales.

Entendemos.
.
.
, todo lo solicitado queda debidamente recogido en el propio proyecto de presupuesto, entre la problemàtica, los objetivos y las líneas de actuación, que en las fichas del programa correspondiente, además, se recogen.

De igual manera sucede con las planteadas en lo relativo a los desequilibrios entre las áreas de producción de residuos y la ubicación de las infraestructuras de gestión, donde también cabe las relacionadas a la divulgación y sensibilización ambiental en lo relativo tanto al cambio climático como al tratamiento de esos residuos.

Nos plantean potenciar la prevención en producción de residuos, su preparación para la reutilización, el reciclaje y la recuperación en materiales, excluyendo la incineración.
Al respecto, indicarles que la redacción del proyecto es más ajustada al objeto 1.
3 y no al que usted nos plantea, que a la que se propone, indudablemente.
La valoración energética es una forma de gestión reconocida y, como tal, no tienen dudas.

En su petición de implantar planes de recogida separada de residuos orgánicos, papel, cartón y plástico, tengo que indicarle que esto corresponde a las administraciones locales, aunque la conselleria puede prestar asistencia tanto económica como técnica, si cualquiera de ellas la solicita.

También nos plantean crear mapas sonoros y ampliar las medidas correctoras para mantener la contaminación acústica por debajo de los límites establecidos.
Al respecto, indicarle que la ley ya establece quién es el competente para hacer mapas sonoros en cada caso.
En lo relativo a sus propuestas de modificación, el ámbito y el medio natural, y más concretamente en lo relativo a la gestión de las reservas valencianas de caza, hay que manifestarle que no solamente se preserva la biodiversidad, sino que, además, la actividad cinegética supone una importante fuente de ingresos para las comarcas rurales, contribuyendo al desarrollo socioeconómico y la creación de empleo, indicándole, además, que el régimen de las reservas valencianas de caza asegura la adecuada gestión de recursos cinegéticos en forma compatible con la conservación de la fauna silvestre y de los hábitats protegidos.

También nos plantea potenciar la red de vías pecuarias y corredores ecológicos, y al respecto tengo que indicarle que el Consell ha aprobado un anteproyecto de ley de las vías pecuarias de la Comunidad Valenciana que está en trámite y que, indudablemente, dará cobertura a esas demandas.

En el ámbito de infraestructuras, entre otras muchas cuestiones también se repite, como en años anteriores, en lo relativos a los corredores de infraestructuras, por parte de la conselleria, ya que tiene integrados en la estrategia territorial, así como en el PIE 2010-2020.
.
.
¿O es que ustedes pretenden, a su vez, que no hayan agrupaciones de este tipo para castigar menos el territorio?
, con lo que esto supone en lo relativo al consumo desde ese mismo territorio y el impacto que sobre el mismo se va a ocasionar o se puede ocasionar.

Nos vienen a proponer algo así como que la mejora de la red viaria integrada en su entorno no apoya al desarrollo del turismo.
Nosotros pensamos justamente lo contrario.
Luego nos plantean una serie de enmiendas que no aportan nada nuevo, sino que pensamos que es una forma de, en este caso, llenar papel, que viene siendo reiterativo en el tiempo, y justifican así, indudablemente, un trabajo que han desarrollado, sobre todo por la cantidad, como le he dicho anteriormente, de propuestas que han hecho, que, por cierto, en su mayoría tienen poco o ofrecen poco de sentido a estos nuevos presupuestos.

En algunas enmiendas nos plantean sustituir el texto introduciendo la implementación de las medidas logísticas, técnicas, formativas y de gestión que garanticen la seguridad y comodidad y uso de las infraestructuras del trasporte.
A este respecto, tengo que indicarle que ese tipo de medidas ya están recogidas en la redacción actual del proyecto que se plantea desde el Consell.

Nos indican de igual forma sus dudas sobre la planificación dentro del ámbito del trasporte y la logística, y debo indicarle que la rentabilidad social es un atributo necesario en la planificación de infraestructuras públicas, por lo que queda perfectamente definido en la programación las inversiones de infraestructuras, en función, indudablemente, del escenario económico y presupuestario que se plantea en estos momentos.

Nos plantean la modificación, en otro texto, sustituyendo «remodelar» por «extender», sin aportar nada luego en su propuesta, ya que la redacción establecida en el proyecto se entiende el propio término remodelar, que lleva implícito (inintel·ligible) .
.
.
extender.
Es lo que entendemos que el presupuesto contempla, y siempre que se considere necesario.

Respecto a la propuesta de modificación donde incluir la necesidad de la mejora permanente de las condiciones de seguridad en los desplazamientos, tengo que decirle que ya no solamente copian las suyas mismas, sino que también lo han hecho con muchas presentadas por el Grupo Popular en los ejercicios 2013 i 2012, que dicen exactamente lo mismo que ustedes han planteado.

También nos plantean actuar en la costa de acuerdo con los objetivo de conservación medioambiental.
Al respecto, indicarles que este tipo de competencias las tiene el estado, dentro de ese ámbito, planteando, dentro del frente litoral y plataformas marítimas, que la actividad portuaria corresponde al mismo.

Respecto a Ferrocarriles de la Generalitat, nos plantean varias enmiendas dentro de un ámbito también de competencias que no el correcto, ya que entenderíamos, y entendemos, que correspondería al grupo 513.
30, como ustedes plantean (inintel·ligible) .
.
.
relativo a este asunto de La Generalitat.

Y pasaré a indicarle el resto de cuestiones ahora, en el segundo turno de palabra.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien, señor Lorenzo.

Señor Torró, cuando quiera.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, (inintel·ligible) .
.
.
per l'argument repetit de les esmenes dels anys anteriors, vull dir, ací no repetim nosaltres, els que repetixen són els pressupostos, perquè, si, evidentment, els pressupostos no caigueren any rere any en les mateixes qüestions, difícilment podríem presentar les mateixes esmenes.
Quan es poden presentar les mateixes esmenes d'un any per a l'altre és perquè el que t'han presentat davant és exactament el mateix.
Per tant, eixa excusa és una excusa, com es diu en el meu poble, de mal pagador, ¿val?

I respecte a que copiem.
.
.
, és més, el Grup Popular, mire, li puc assegurar que, si això ha passat, ha estat al contrari, perquè en la vida m'he copiat una esmena del Grup Popular, i duc tots els anys fent-les jo estes esmenes.
Per tant, si hi han esmenes iguals del Grup Popular que les que hem presentat nosaltres, els que se les han copiat han segut vostés, això jo li ho puc dir segur, ¿eh?

Bé, i entrem en les qüestions de contingut.
Per començar, el tema dels temps de tramitació, i vostés diuen que el que es planteja en els pressupostos ja són temps òptims.
.
.
Bé, els pressupostos no parlen de temps.
Vull dir, per tant, en tot cas, es farà referència a la normativa que existix, que, per cert, vosté m'ha parlat moltes voltes d'això, «això ja està en la normativa, això ja està en la normativa, això ja està en la normativa, això es diu en la llei».
.
.
Això val per a les meues esmenes i per a l'FP4 que plantegen vostés exactament igual, perquè vostés també diuen coses ahí que ja estan en les normes, per tant, ¿per a què les posen?
Quan les posen és perquè s'entén que, encara que estiga en la normativa, hi han determinades qüestions que es creu que s'ha d'incidir més en elles.
Si no, no faria falta fer-ho FP4, és a dir, «como dice la ley», ¡au!
No ho fan, això, per tant, és perquè hi han unes prioritats.
Com no compartim les mateixes prioritats, ahí està el tema, ¿val?

Pel tema, vosté diu, «no, no, mosatros estem per l'eficiència», però, a vore, ¿què és l'eficiència i l'eficiència en què?
Perquè si l'eficiència és que els projectes econòmics puguen anar tan de pressa com siga possible, és una cosa; i si l'eficiència és garantir la protecció dels recursos i del territori de la forma millor possible, és una altra, i cal vore què es posa per davant de què.
.
.
I nosaltres posem per davant la protecció del territori i dels recursos, perquè això és garantir el futur de les generacions que vinguen darrere, i que el que fan vostés és que les generacions que vinguen darrere, ja s'apanyaran.
De moment, estos senyors, que tenen uns diners ahí per a invertir, a ells són als que cal posar-los una estora roja, per a que puguen fer el que els done la gana, ¿val?

Bé, clar que.
.
.
, no sé com parla del tema de l'horta en particular i diu que ja estan les estratègies territorials.
.
.
, és que parlem de l'horta de València i els problemes específics de l'horta de València, no de l'estratègia i de la qüestió global de la protecció del territori agrari, que en alguna altra esmena es fa referència a eixe tipus de coses, ¿val?

O el tema del canvi climàtic, és que no (inintel·ligible) .
.
.
parlen res d'això, o molt poquet, i no posen diners, o molt poquet, ¿val?
I mosatros incidim molt en una cosa que a vostés sembla que els tinga igual, que és el tema de la sensibilització i educació ambiental, hi insistim molt, no ho he dit en la meua introducció, però és una de les qüestions que més ens plantegem, perquè a vostés sembla que l'educació ambiental.
.
.
, no interessa, i és lògic que no els interessa, perquè a vostés no els interessa ciutadans que siguen conscients dels problemes que representen les activitats econòmiques i l'activitat humana sobre el territori, però el que volen és que hi haigga entrades per a que els especuladors puguen fer el que vullguen en eixe territori, que són, vostés, a qui defenen, als especuladors, no defenen ni el territori ni els ciutadans.

I clar que parlem molt dels residus, i parlem de separar en origen, perquè, a vore, ja sabem que són les administracions locals les que tenen això, ¡però els criteris els marca la conselleria!
.
.
.
O, si no, ¿per a què ha fet un PIR la conselleria?
.
.
.
¿Per a què l'ha fet?
, si no té competències en la matèria, ¿a sant de què fa un pla integral de residus?
El fa perquè les directrius les marca la conselleria.
I, no s'equivoque, la conselleria en estos moments té vot i capacitat decisiva en tots els consorcis de residus, ¿val?
Que, per cert, hi ha una esmena de Compromís que vull ressaltar-la, perquè m'agrada especialment, perquè li dóna participació.
.
.
, vull dir, rebaixa la participació de La Generalitat en això, perquè hui en dia La Generalitat té massa participació, i vostés vénen ací a dir que no tenen a dir res sobre els residus, ¡va, home, va!
, ¿però a qui volen enganyar?
, ¿a vostés mateixa?
, dic jo, perquè crec que cada volta enganyen a menys gent, ¿no?

El tema d'excloure la incineració, fonamentalment per una raó, perquè no excloure-la en estos moments és posar-la per davant de tot, i vostés volen resoldre els problemes dels residus en compte de reduint la producció, reutilitzant i separant, valoritzant la fracció orgànica, que és la important per a poder tancar els cicles i retornar a la terra allò que li hem pres en forma de nutrients, el que vostés pretenen és cremar-ho tot i ¡au!
, i s'ha acabat el problema.
.
.
, (remors) i s'ha acabat el problema, i això no és el que nosaltres.
.
.
, o el que hauria de ser.
I, bé, el mateix li puc dir de l'activitat cinegètica, ¿quines són les prioritats?
Doncs, les prioritats són les que són.

I res més.
.
.
, senyor Lorenzo, senzillament fem les esmenes que entenem que són correctes per a canviar.

Una qüestió, senyora presidenta, voldria que m'explicara per què voten que no a les esmenes que plantegem sobre el tren Gandia-Dénia i sobre el tren Xàtiva-Alcoi.
Això sí que seria interessant que tota la societat valenciana entenguera per què voten en contra d'eixes esmenes o per què no plantegen transaccionals per a poder tirar endavant eixos dos projectes.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Torró.

Senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Señor Torró, mire usted, indudablemente, usted ha hecho un breve repaso, indudablemente, también es cierto que no hay tiempo para hacerlo mucho más, porque el contenido de las 308 enmiendas, a pesar de repetirse, englobadas en si, pues, da para mucho más tiempo.
Pero no cabe ninguna duda que usted ha manifestado aquello que seguramente es con lo que se identifica y aquello que usted entiende prioritario, pero nosotros entendemos otras muchas cosas, y más que entender lo oportuno o no en cada momento sobre lo relevante de sus enmiendas, es que usted, de la misma manera que dice que se solucionan problemas, me está planteando enmiendas que está creándolos.
.
.
Donde mismo lo está planteando como solución.
O sea.
.
.
, y luego le diré exactamente de qué enmienda se trata.

Pero, mire usted, yo ya a partir de lo que he oído esta mañana a su propia compañera, que indudablemente aquí ya daba por hecho que.
.
.
, en sus manifestaciones, que ya se rechazaban todas las enmiendas como norma, mire usted, yo no considero que se rechacen como norma.
Indudablemente, si no aportan nada al proyecto de presupuesto, no tienen ningún sentido.
Aquí hoy se han apoyado enmiendas, no cabe duda.
Para usted las enmiendas serán las mejores, pero es que el presupuesto lo hace el Consell y lo hace con unos criterios en donde entiende que son los oportunos y los, entiendo, mejores para el desarrollo de ese presupuesto.

Yo no quisiera resumirle que el presupuesto en si.
.
.
, lo podríamos resumir como indicando que en las enmiendas presentadas no haya nada significativo a lo ya expresado en el propio proyecto de presupuesto, entre la problemàtica, los objetivos y las líneas de actuación que recoge el propio problema planteado de subvención no justificada.
Indudablemente, con ese resumen yo dejaría cerrado ese asunto, y quiero entrar a valorar aquellas cuestiones que entiendo que tienen cierta relevancia, para que no piense usted que voy a eludir ninguna de ellas.

Pero bien es cierto que la situación curiosa que se nos ofrece en cuanto a las modificaciones que ustedes nos plantean, pues, no están aportando nada.
Indudablemente, no será así para ustedes, que plantean que esas enmiendas van a crear una situación distinta en el presupuesto.
Mire usted, los presupuestos, además de la propia circunstancia socioeconómica que vivimos, se han hecho de manera, creo, muy objetiva, con criterios basados en ayudar a las personas en un momento puntual muy importante, y hay que medir, precisamente, su (inintel·ligible) .
.
.
medida, valga la redundancia, aquellas cuestiones, aquellas inversiones que se hacen dentro de lo que es proteger fundamentalmente los servicios sociales, la sanidad y la educación, que por mucho que ustedes entiendan que nosotros, refiriéndonos a esto, estamos justificándonos, es que es así, no hay otra fórmula ni otra medida más importante que esa en este momento respecto a los ciudadanos de esta comunidad.

Y usted nos plantea aquí una serie de medidas que, bueno, ha habido algunas que se han practicado y no voy a entrar a valorar, pero es que era curioso el hecho de que, concretamente, en la provincia de Castellón se planteaban una serie de infraestructuras y, por otro lado, se planteaba que no eran convenientes, incluso que había que darlas de baja.
.
.
Todo eso sin entrar a hacer valoraciones sobre aquellas partidas presupuestarias ya determinadas en cuantías económicas, que estoy viendo que ustedes han llegado a plantear, en este caso, suprimir partidas hasta el punto de duplicar la cantidad que tenía especificada en el presupuesto.
Quiere decirse que, además, han querido hacer ahí una situación, entendiendo que hay partidas que ustedes las creen no convenientes o no necesarias, atribuyéndolas a otras partidas, que entienden ustedes que sí lo son, y, ya digo, ha llegado hasta el punto de triplicar el importe que esa partida concreta tiene establecido en este proyecto.

Indudablemente, señor Torró, el proyecto de presupuesto lo desarrolla el Consell, lo desarrolla dentro de una objetividad clara y evidente, dentro de una situación económica que es la que es.
Y no es que todo lo que usted plantee no tenga sentido.
Lo que pasa es que en estos momentos se entiende que no es prioritario.
Pero no es prioritario, porque hay otras necesidades básicas que cubrir.

Y no es que nosotros queramos o no eludir la responsabilidad de protección o de preservar.
No, no.
Mire usted, yo en ese sentido tengo seguramente la misma intención que usted.
Otra cosa es que ustedes lo venden como algo exclusivo y es innato en ustedes.
Pues, no es así.
Bien es cierto que en cada momento hay que determinar y valorar las circunstancias en que vivimos en base a la propia situación que nos acompaña.
Y, por desgracia, la situación es la que es.

No cabe ninguna duda que muchas de las propuestas que usted hace no dejan otra cuestión en el aire que plantear la negativa respecto a situaciones que, aún pudiéndolas reconocer como positivas, tienen que venir diciendo lo que han dicho hasta ahora, independientemente que sea una situación distinta.

Por lo tanto, entendemos que no ofrecen nada nuevo a los presupuestos y, por lo tanto, nuestra negativa es evidente.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Pasamos ahora a debatir las enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista, comenzando por la enmienda 731.
Empieza el señor Signes, cuando quiera, por siete minutos.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, presidenta.

Senyories, esta secció ha patit una disminució respecte a 2013 del 23%, pel que fa a inversions, que ve a sumar-se a la disminució del 26% que ja va patir l'any passat.

El capítol VII, després de la pèrdua d'un 53% en el pressupost de 2013, en 2014 augmentarà un 10% en assumir els 60 milions del contracte programa de FGV.

Hem presentat 80 esmenes i, debut a l'elevada morositat de la secció, demanem en les primeres esmenes del programa 511.
10 que abans del 31 de desembre de 2014 s'aplique als crèdits de tots els programes la totalitat de les obligacions que siga procedent i es puguen acollir a l'article 31 del text refós de la Llei d'hisenda pública de La Generalitat; s'establisca un calendari de totes les quanties pendents d'exercicis anteriors i establir les mesures oportunes per garantir el pagament de les obligacions dins el termini legalment establert.

En este mateix programa, i és paradoxal que la consellera assistira ahir a una reunió del patronat del CEAM, del Centre de Estudis Ambientals del Mediterrani, quan està soterrant-lo.
Està soterrant un dels projectes pioners en canvi climàtic d'Europa al que per a 2014 li assigna 625.
000 euros.
Nosaltres, a través de les esmenes 638 i 639, li destinem 1.
825.
000 euros.
Són molts els projectes d'investigació que estan tancant-se i molts els investigadors que estan fugint.

Recuperem 184.
000 euros que han desaparegut per accions mediambientals dels dos sindicats majoritaris, UGT i Comissions Obreres, així com 50.
000 euros a l'Associació de Municipis Forestals de la Comunitat Valenciana.

Al programa 513.
10, igual que el pressupost de 2013, seguixen sense aparéixer obres de carreteres que al llarg del temps La Generalitat s'ha compromés a fer i a les quals no ha renunciat públicament i que estaven al protocol de carreteres de 2005-2010, PIE 2004-2010, PIE 2010-2020.
En este pressupost tampoc apareix cap consignació per obra nova, ni en carretera, ni en ferrocarril.

L'estat de les nostres carreteres és d'una creixent descapitalització sobre la qual cal actuar, així com els seus greus problemes de seguretat vial.
Miren, encara no s'ha aprovat el Pla global de seguretat vial.
Els problemes d'accessos urbans i metropolitans també estan ahí presents.
Elements destinats a la intermodalitat, també, així com la necessitat d'una major accessibilitat a les comarques de l'interior de la nostra comunitat.

Senyories, cal abordar de forma definitiva el tren de la costa i la modernització de Xàtiva-Alcoi, així com finalitzar la línia 2 de Metrovalencia, executar els ramals del Tram de Castelló fins Benicàssim, Almassora, Vila-real i Borriana, així com executar els trams pendents del Tram de Castelló, prolongar la línia 1 del Tram d'Alacant fins l'Altet i iniciar l'estudi de la línia 3 del Tram d'Alacant fins Sant Joan i Mutxamel.

Al programa 614.
30 cal mamprendre les actuacions compromeses al PIE 2010-2020 a les costes valencianes per a la regeneració, defensa i manteniment de la costa.
Regeneració integral per l'ús de la vorera costanera, infraestructures de millora de l'accessibilitat i ús públic en la costa de la Comunitat Valenciana, així com elaborar ja els plans d'acció territorial de ports i costes.

Al programa 442.
40, demanem acordar amb els ajuntaments els treballs de prevenció als espais naturals per tal d'incrementar els llocs estables de treball de manteniment.
Aprovar en 2014 almenys 6 dels 12 plans d'ordenació dels recursos forestals corresponents a cadascuna de les 12 demarcacions de la Comunitat Valenciana.
Creació de mecanismes de compensació econòmica per als municipis rurals i elaboració dels PRUG i PORN pendents, així com l'actualització d'aquells que ja han caducat, entre moltes altres mesures.

Recuperem les línies FP7 a la Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana, amb 182.
000 euros, al CSIC conservació de la biodiversitat amb 768.
000 euros, a titulars d'arrossars en zones d'ús limitat per la introducció de l'avifauna a l'Albufera amb 500.
000 euros.

Universitats valencianes per a projectes d'investigació en conservació de fauna i flora silvestre amb 500.
000 euros; universitats valencianes per a projectes d'investigació en gestió cinegètica amb 18.
000 euros; Jardí Botànic de València, Institut d'Ecologia Litoral i Fundació Torres-Sala per al funcionament del banc de dades de la biodiversitat amb 60.
000 euros a cada entitat.

Universitat Politècnica de València, per a l'estudi de masses postincendi amb 174.
000 euros; Federació de Caça de la Comunitat Valenciana per a la millorar de l'hàbitat de la fauna terrestre amb 100.
000 euros; propietaris públics i privats de terrenys naturals per a inversions en microreserves de flora amb 100.
000 euros; titulars i entitats dedicades a la custòdia del territori i la conservació de la natura per a la gestió de reserves voluntàries de fauna amb 700.
000 euros.

I al programa 442.
20, demanem la publicació amb caràcter anual d'espais aprovats l'any anterior amb totes les seues característiques.

Incidim en que es treballe més en el camí de la rehabilitació i la regeneració urbana i també que les ATE, les actuacions territorials estratègiques, complisquen la legalitat vigent.
I que se derogue d'una volta per totes el Pla d'acció territorial del corredor d'infraestructures, eixe que està absolutament paralitzat perquè el dia de demà, que no serà mai, puga discórrer per ell el transvasament de l'Ebre.

Al programa 442.
50 rebutgem la incineració si no és com a quarta opció, tal i com marca la jerarquia de residus de la Unió Europea.
I demanem que a La Generalitat i les diputacions, que avui tenen un 40% de presència als consorcis de residus, se'ls retire el seu vot decisori i es queden únicament amb labors d'assessorament.

I, sobretot, un tema importantíssim, augmentem la participació en els consorcis que avui té La Generalitat per a l'execució dels plans zonals de residus.
Tot i passant-la de 274.
000 euros a 6.
274.
000 euros, a raó de 627.
400 euros per consorci per ajudar a fer les infraestructures de residus.
Està ahí la diputació, està ahí La Generalitat, estan decidint els plans de residus, estan decidint els plans de les licitacions els empresaris i, no obstant això, no estan aportant absolutament res.
Per tant, eixa és la nostra proposta.

A Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana exigim posar en marxa…

La senyora presidenta:

Señor Signes…

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
-acabe ja, senyora presidenta- el Limón Express i el Trasnochador, incrementar la freqüència de pas i establir el número de combois en la línia 1 de Metrovalencia.

I en l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat demanem la finalització de la línia 5…

La senyora presidenta:

Senyor Signes…

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
-acabe ja- fins a Riba-roja i que s'acabe també Metroribera…

La senyora presidenta:

Gracias, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Señor Serra, cuando quiera.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, en nom del Grup Parlamentari Popular vull començar dient que és desoladora la proposta alternativa del grup majoritari de l'oposició, no per la quantitat de les esmenes, ni molt menys, sinó per la qualitat d'estes.

En estos moments ens trobem amb una proposta al programa 511.
10, on són absolutament repetitives i naixen d'uns plantejaments absolutament irreals, on es plantegen problemàtiques inexistents.
Lògicament, els objectius i les principals línies d'actuació que el Grup Parlamentari Socialista vol posar en marxa són absolutament irreals.
Perquè un podrà dir, podrà criticar el pressupost en el seu conjunt, en este cas de la secció VIII si té més o menys pressupost, però el que no pot eixir és parlant de que la problemàtica siga el baix nivell d'execució del pressupost, perquè no és cert i no és real.

Per tant, si ja partim d'un fet objectiu que no és així, tota la resta d'argumentació que ha fet vosté en les esmenes deixen de tindre la credibilitat i la consistència que han de tindre.

Hi ha algunes esmenes que són curioses lògicament.
Quan vosté planteja en la 733 el que l'execució del pressupost d'aquesta secció de forma proporcional al llarg del temps.
.
.
Senyoria, pot aclarir-nos vosté això?
Què vol dir?
Vol fer vosté una execució del pressupost setmanal, mensual?
Vostés han d'haver tingut en algun moment de la seua vida la responsabilitat d'executar un pressupost i saben que això és impossible, és irreal i és fal·laç.
Per tant, les propostes que fa en este cas el grup majoritari de l'oposició s'allunyen de la més absoluta raonabilitat.

Mire, el total de moviments econòmics que vostés plantegen en este programa és 1.
436.
000 euros de canvis.
La majoria no són necessaris o ja estan arreplegats o han sigut línies que en altres anys han desaparegut perquè han deixat de ser prioritàries.

I li he de fer una referència concreta.
El CEAM és prioritari per al govern valencià i és una de les qüestions que hem pogut mantindre amb menys recursos, però s'ha pogut mantindre en uns nivells de dignitat i en uns nivells d'investigació com a mínim, com a mínim, respectable.
I un podrà dir «discrepe, discrepe, jo tinc una altra visió».
Me pareix molt bé, molt raonable.
Però li dic que no pot plantejar la gran alternativa pressupostària de vostés a este programa en el CEAM.
Si eixa és la diferència, senyories, és més que mínima.

En el programa 513.
10, les infraestructures públiques, senyories, vostés tornen una vegada més al de sempre.
Vostés tornen a no dur-mos una alternativa real, una alternativa que siga creïble.

Vostés no poden suportar el plantejar centenars d'actuacions concretes i puntuals en noves línies genèriques i basar-les única i exclusivament en detraure recursos dels cànons que hi ha establerts.
No és seriós.
Perquè vostés després, quan no estan ací, s'assenten en la societat civil i el plantejament que li fan a la societat civil i a les empreses que han de cobrar el cànon no és de dir anem a demanar que es detraguen eixos recursos dels pressupostos per a poder fer, sense cap ordre ni control, una sèrie desproporcionada d'actuacions que no estan dotades econòmicament, senyories, no estan dotades econòmicament en cap moment ninguna, ni quantificades, ni vist en quina fase han d'estar.
Per tant, senyories, no podem estar absolutament d'acord.

Després, vosté mos du dos programes, el 513.
30 i el 514.
30 de planificació, transport, logística, ports, aeroports en este cas, i costes, on planteja que els plans territorials de ports i costes són per a vosté en estos moments una cosa essencial.

Mire, senyoria, vosté sap que s'ha aprovat i està posant-se en marxa l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, que lògicament està suplint eixos dos plans territorials.
Vostés ho saben que eixa és la resposta que està donant-se de manera raonable i de manera satisfactòria per al que en estos moments el conjunt de la societat demana.
Però, mire, senyor Signes, vosté mos planteja en esta sèrie d'actuacions un muntó d'accions en el litoral valencià on no diferencia si són competència d'àmbit estatal, competència d'àmbit autonòmic, igual li dóna en eixe cas.

Mire, respecte al programa 442/40 del medi natural, vosté planteja 24 esmenes, algunes amb errades, que són innecessàries.
Vosté planteja en la 764, on diu que vol un nou punt en la problemàtica sobre la que s'actua confonent, lògicament, on hauria d'anar.
És una esmena que l'hauria d'haver fet al programa d'ordenació del territori, quan diu la confusió de competències i descoordinació entre els diferents serveis administratius que intervenen en els procediments relatius a un mateix territori.
Vostés estan confonent moltes vegades la ubicació mateixa de cadascuna de les seues esmenes i en la direcció que han d'anar.

Però, mire, en la Direcció General d'Avaluació Ambiental i Territori, quan parlem d'urbanisme i avaluació ambiental pràcticament les poquetes esmenes que hem fet acaben única i exclusivament anant-se'n a utilitzar en este cas l'aplicació econòmica 221 i la 227.
Vosté vol que subministraments i els treballs que se fan en la conselleria, a través d'assistències tècniques o de gent, en este cas, empreses i professionals autònoms, que desapareguen pràcticament totes.
No ho entenc.
No entenc com vol vosté que puga funcionar la conselleria.

Mire, vosté demana en este cas, en algunes esmenes, en concret en la 789, que els programes d'actuació integrada tinguen un nivell de publicitat que, en estos moments, doncs, mire, no anem a acceptar perquè el plantejament que vosté.
.
.
, fa ja existix un registre d'eixes actuacions urbanístiques en eixa informació, i és públic, i és anual.
Per tant, són coses que vosté les planteja ací, però arriben tard perquè estan fent-se i estan en vigor en estos moments.

Mire, en l'ordenació del territori i paisatge o en la Direcció General de Qualitat Ambiental hi han una sèrie d'esmenes que, lògicament, no se sostenen.
No se sostenen perquè no aporten res nou.
No aporten cap diferència, de veritat, entre el que vostés demanen, entre la inquietud que té en este cas el Grup Parlamentari Socialista i, lògicament, el que està fent-se per part del govern valencià.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Serra.

Señora Salvador, cuando quiera.
(Se sent una veu que diu: «Salvador, no.
Rèplica.
») ¡Uy!
, es verdad, es verdad.

Tiene usted réplica, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies, presidenta.

El tema de l'execució proporcional del pressupost és una cosa que s'ha debatut en la comissió anterior, en la comissió d'hisenda, però en la secció anterior.
I jo crec que ha quedat suficientment clar, com per a repetir en este moment el debat.

Mire, senyor Serra, vosté me critica a mi que jo detrac de cànons i detrac de béns corrents i despeses de funcionament per a poder tindre consignació econòmica i per a poder-la aplicar a les meues esmenes.
Jo li demane que se mire l'esmena 892 del Partit Popular -892-, on dóna d'alta treballs realitzats per altres empreses i professionals i on dóna de baixa dos conceptes: compra de béns corrents i despeses de funcionament, i cànons, i cànons.
Per tant, el Partit Popular està fent en l'esmena 892 el que vosté està criticant-me a mi, senyor Serra, el que vosté està criticant-me a mi, exactament el mateix.

Però, de totes formes, he de dir-li que no es preocupen.
És a dir, pel tema dels cànons, si els reste jo i els resten vostés a través d'esta esmena, no es preocupen perquè finalitzarà l'any i els cànons vosté no els hauran pagat.
I, per tant, a l'exercici següent els posen dobles i seguiran sense pagar-los.
Eixe no és el problema i no ha de suscitar-li cap tipus de preocupació al senyor Serra.

El CEAM.
Evidentment, evidentment.
El CEAM és la joia de la corona en el tema del canvi climàtic en esta comunitat, la joia de la corona.
El CEAM està sent durament castigat pel Partit Popular, per la senyora Bonig, amb dos ERO, amb dos ERO.
És a dir, un centre científic, reconegut en tota Europa, en tota Europa, amb elements com el projecte Euphore, que de tota Europa estan vinguent a experimentar al CEAM a través del projecte Euphore respecte a temes de canvi climàtic, en este moment està absolutament funcionant a mig gas, a l'igual que la majoria de línies d'investigació.

Vostés no deuen carregar-se el Príncep Felipe i no deuen carregar-se el CEAM.
No poden.
Vostés s'han gastat molts diners en qüestions que no feien ninguna falta als valencians i ara no tenen diners per a sostindre, per a mantindre elements que són fonamentals per al nostre desenvolupament científic, i, en este cas, en el cas del CEAM, desenvolupament pel que fa a canvi climàtic.
I clar que me preocupa molt.
I clar que és una esmena de les més importants que se reflectixen en el meu grup d'esmenes, senyor Serra.
Clar que sí!

El pressupost -i acabe, presidenta-, el pressupost, efectivament, pot paréixer-li que està massa, digam, prenyat de propostes mediambientals.
.
.
, perdó, les esmenes que jo presente.
Però és que el pressupost patia totalment de ningun tipus d'actuació respecte al medi ambient.
Ha sigut el medi ambient el gran castigat dels pressupostos de 2014.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Signes.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Signes, li ho torne a dir.
El CEAM, a pesar del que vostés continuen dient i la cançoneta que continuen mantenint, va a sobreviure, igual que el Príncep Felip i molts llocs on se fa investigació de primer nivell.
No creguen vostés que per haver d'ajustar pressupostos i fer raonables eixe tipus d'organismes, en el moment que estem vivint, això significa la seua desaparició.

Però, mire, vostés en la Direcció General de Qualitat Ambiental.
.
.
Vaig a posar-li dos exemples.
En la problemàtica sobre la qual s'actua diu el pressupost: «Desequilibri entre la quantitat de residus produïts i les infraestructures de gestió.
» La seua esmena, que és d'addició, és afegir «increment de la generació de residus».
¿Què aporta la seua esmena de nou?
¿En què millora el pressupost la seua esmena?
En no res, senyories.

Quan vosté en el mateix punt, en la problemàtica sobre la qual s'actua, de la mateixa direcció, parla d'excés de tràmits administratius per operadors econòmics i vosté demana que es suprimisca per «operadors econòmics», ¿què vol dir això, senyor Signes?
En què millora?
¿Quina diferència de realitat n'hi ha entre el que vosté està proposant i el que n'hi ha en els pressupostos?

Quan vosté parla.
.
.
En la problemàtica, demana un nou punt on diu, «l'escàs accés del ciutadà a la informació en matèria de contaminació i qualitat ambiental», mire, això no és cert.
Hui els nivells d'informació, de participació ciutadana, els nivells de conscienciació que existixen no tenen parangó en qualsevol altre moment de l'autogovern del poble valencià.
Per tant, senyories, no ho entenc.

Quan vosté, dins dels objectius bàsics, en este cas en el punt 1.
3, l'únic que demana és que desaparega «inclosa la valoració energètica».
.
.
¿És que la valoració energètica no està dins de la jerarquia de residus de la Unió Europea, dins de les directives?
No existix formalment?
¿Per què vol que desaparega dels pressupostos?
¿Què està aportant vosté de veritat en això?
¿Què és el que hi ha darrere d'eixe tipus de decisions?
¿Quin posicionament polític està vosté marcant, si el Partit Socialista en qualsevol altre àmbit territorial on té responsabilitat de govern això no és que ho pose, és que ho potencia, és que ho potencia?
Per tant, cal ser seriosos.

Jo crec que les esmenes que vosté ha dut, ja li dic, les huitanta esmenes, no aporten i no enriquixen el pressupost.
No plantegen una alternativa.
I jo el puc entendre a vosté, que faça la reflexió de dir que no li agraden i que critique els pressupostos i que a la ciutadania vosté intente conscienciar-la.
Però vosté imagine's quan dur ha de ser per a la ciutadania dir, si estos pressupostos no els agraden, si l'alternativa són les huitanta esmenes que vosté ha presentat, que l'únic que durien és al col·lapse de la conselleria i a la paralització de la mateixa.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Serra.

Senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyora presidenta.

Em correspon defensar les esmenes presentades a la Direcció General d'Arquitectura, Vivenda i Projectes Urbans, una línia, doncs, que en els tres anys de pressupost liderats per la consellera Bonig ha baixat un 70% la inversió.

Hem presentat esmenes a este pressupost principalment per tal de reorientar l'objectiu cap a la funció social de la vivenda i donar resposta a les problemàtiques que en esta matèria hi han a la Comunitat Valenciana, sobretot perquè afecten necessitats bàsiques de la població, com és el dret a un habitatge digne.

En matèria de desnonaments plantegem mesures en la línia de les propostes que vam plantejar en la proposició de llei sobre la funció social de la vivenda, i que ni tan sols vam tindre ocasió de debatre en les Corts Valencianes.
I, concretament, plantejàvem.
.
.
, per tal d'evitar els desnonaments i garantir que la persona es quede a la seua vivenda, i mesures per a sancionar els bancs que no posen en lloguer les vivendes buides que tenen en estoc, perquè som l'autonomia que més estoc de vivenda buida acumula de tot l'estat espanyol.

Per una altra banda, també plantegem, entre altres mesures, en la línia de fer front als desnonaments, la creació d'una oficina d'intermediació hipotecària, entre altres mesures.

Per una altra banda, i en la problemàtica concreta del deute que té la Generalitat valenciana de 250 milions d'euros i que afecta 50.
000 famílies en la Comunitat Valenciana, són impagaments en matèria de xec vivenda, ajudes de rehabilitació i lloguer, concretament traslladem les esmenes que ens ha proposat la plataforma d'afectats per impagament d'ajudes a la vivenda, i que ja hem reiterat en moltes ocasions, via proposició no de llei, i que ja vam comptar amb el vot negatiu del Grup Parlamentari Popular.
Doncs, un any després, tornem a presentar aquesta esmena on demanem que: en primer lloc, hi haja un reconeixement del deute, és a dir, un reconeixement comptable en hisenda del deute dels 250 milions d'euros, cosa que fins ara no s'ha produït; que fixen un calendari de pagaments, i que se respecte l'ordre de prelació en el pagament d'aquestes ajudes.

Hem trobat únicament en el pressupost una línia de 149.
000 euros, la del blanc sobre negre, per a pagar bestretes, és a dir, per a pagar anticipos als bancs.
Però la resta de les ajudes, doncs, ni rastre en el pressupost de 2014.

En esta comissió, la consellera Bonig va dir que els deu milions d'euros del pla vivenda anirien destinats al pagament d'este deute també.
Però, clar, això no és el que posa en el pressupost.
Per tant, ahí hem presentat també una esmena, que entenem que el Grup Parlamentari Popular no tindrà ningun inconvenient en recolzar perquè és el que va plantejar la consellera Bonig quan va vindre a presentar aquest pressupost, i posem que ahí s'incloga entre els destinataris d'eixe pla, que se fique per escrit, que eixos deu milions d'euros del pla vivenda aniran destinats a pagar part d'eixe deute de 250 milions d'euros, perquè quede clar i net sobre el pressupost i que no siga, una vegada més, una declaració d'intencions.

Per tant, a més, també hem ampliat econòmicament aquesta línia en dos milions d'euros, i que pensem que no tindran vostés ningun inconvenient també en recolzar aquesta iniciativa.

Per tant, considerem que són esmenes raonables les que plantegem.
Esperem el recolzament dels grups parlamentaris a les mateixes, especialment des del Grup Popular que, en la seua majoria absoluta, doncs, poden donar llum verda a les esmenes que hem plantejat des del Partit Socialista en esta matèria.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Salvador.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, si l'alternativa a la política de vivenda del Partit Popular és el que hem sentit i hem vist en les esmenes que ha presentat, en les díhuit esmenes del Grup Parlamentari Socialista, mare meua!
¡Que Déu mos pille confessats, si vostés són la solució, l'alternativa i eixe gran recanvi!

Mire, en primer lloc, al programa 431.
10, en la fitxa FP2, que vosté ha presentat algunes esmenes, estan equivocades, és la fitxa FP4.
Li ho dic perquè el que és en rigor de matèria pressupostària, doncs, també és bo que la gent tinga la certesa i que la gent que planteja les coses sap el que fa en cada moment.

Vosté diu que dins de la problemàtica sobre la qual s'actua diu que cal afegir nous punts.
En este cas, parla vosté de donar resposta a les necessitats de la població.
Home!
, això no és un problema sobre el qual s'actua, això és una obligació del pressupost.
Donaràs més o menys resposta, però alguna resposta has de donar.
Per tant, no ho podem compartir perquè no és cert i no s'ajusta jo crec que tampoc a les expectatives dels ciutadans.

Quan vosté parla de recuperar la funció social de l'habitatge.
Mire, senyoria, no se tracta de recuperar la funció social perquè eixa funció no s'ha perdut.
La funció social de l'habitatge no ha desaparegut.
N'hi haurà més o n'hi haurà menys, però vosté no pot dir que s'ha de recuperar una cosa que existix de manera lògica i natural.

Mire, vosté mos fa.
.
.
, dins d'este programa, dins de les principals línies d'actuació, vosté clava una nova línia en sixanta-sis accions concretes i puntuals, que ni les quantifica econòmicament ni diu d'on va a detraure els diners ni diu quan s'han de fer ni les periodifica, on ho mescla tot.
Vosté parla del parc Ausiàs March de Bèlgida -amb tota l'estima del món- fins la construcció de nínxols en el cementeri municipal de La Granja de la Costera.
Doncs, mire, són dos coses absolutament desbaratades en l'àmbit de l'habitatge, que poc tenen a vore i que no és raonable.
Per tant, el Grup Parlamentari Popular creu que l'aposta que vostés estan fent, en este cas, per la vivenda no és real i que mos du a altres moments, no fa molts anys, quan vostés han tingut responsabilitats de govern i hem pogut vore i comprovar quina era la política d'habitatge que vostés han fet.

Mire, els famosos 250 milions d'euros, que vosté tant reivindica, han acabat en una esmena de dos milions i quart, en este cas, d'euros.
Per tant, no és raonable ni és la gran solució al greu problema que vostés diuen que existix i que realment existix.

Vostés han assumit, en este cas, com ha dit, les propostes de la plataforma.
Vostés no han pensat si són raonables o no o si se poden aplicar en el pressupost, no ho han pensat.
Les han dites.
I si els hagueren dit altres coses, hagueren posat altres coses.

Mire, li vaig a posar un exemple.
Vosté, en l'esmena de modificació, on diu, «l'aplicació econòmica 221 del programa 442.
50», vosté demana que es detraguen 450.
000 euros d'una línia que en té 36.
900.
Per tant, no és raonable, no són serioses, i entenem que no estan ben fetes les esmenes en este cas.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Serra.

Comenzamos.
.
.
Tiene réplica, sí.
Caray con las réplicas hoy.
Estoy yo olvidada, sí.
Señora Salvador, tiene réplica.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Serra, esta és la Direcció General d'Arquitectura, Habitatge i Projectes Urbans, per si vosté no ho sabia.
Per allò de dir que és tan disparatado tot.
No faja tanta demagògia, això per a començar.
Vosté diu que no cal recuperar la funció social de la vivenda.
M'ho vol explicar, quina és la funció social de l'habitatge que desenvolupa el Consell, o que ha desenvolupat el Consell en els últims díhuit anys de govern del Partit Popular?
Perquè és que no podem trobar ni rastre.
Ni rastre.
(Algú fa: «Xxxt!
») I la prova del cotó que no n'hi ha ni rastre és que ens hem trobat en un drama, com són els desnonaments en esta autonomia, segona autonomia en nombre de desnonaments, i no n'hi ha ni parc públic per a donar resposta a eixa necessitat que és dramàtica per a tanta gent en esta autonomia.
Vosté no m'ha aclarit si va a recolzar eixa esmena dels deu milions d'euros per fer-li cas a la senyora Bonig, i que posem ahí per escrit que eixos deu milions d'euros van per a pagar deute, eixe deute de 250 milions, per a les persones a les quals deuen xec vivenda, ajudes de rehabilitació i ajudes de lloguer.

Perquè me diu que és ínfima la quantitat que nosaltres hem incrementat per a donar solució a esta qüestió.
Evidentment que és ínfima.
Però perquè no podem, no tenim més capacitat de maniobra en el pressupost, i això vosté ho sap perfectament.
Que els diners són els que n'hi han ahí.
I vostés han posat 149.
000 euros.
Per tant, ja n'ha posat molts més l'oposició que el govern.
Per tant, jo crec que vostés podrien recolzar la nostra esmena en els deu milions d'euros i que quede per escrit que van destinats per a pagar eixe deute.
I mire, si nosaltres haguérem governat, per descomptat que els 300 milions d'euros que s'ha gastat en la fórmula 1 no els haguérem gastat en la fórmula 1 i els haguérem destinat a pagar els 250 milions d'euros que vostés deuen en matèria de vivenda, d'ajudes a la vivenda.
Aixina és que, senyor Serra, jo li demanaria que vosté s'ho repense.

I les esmenes no és que mos ho diu la plataforma i mosatros les presentem; és perquè són propostes absolutament raonables i justes, i és el seu dret reivindicar-les.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Salvador.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, la funció social de la vivenda entesa pel Partit Socialista, la millor mostra per això, l'hem tinguda fa molt poc de temps.
L'exministra Carmen Chacón, quan creà els jutjats per als desnonaments exprés.
Eixa és la millor política social de la vivenda que s'ha fet.
I l'ha feta el Partit Socialista.
I l'ha feta en este cas una de les esperances blanques que vostés tenen.
Per tant, ací lliçons de vivenda, ninguna.
Ninguna, perquè no estan per a donar-les.

Clar que sé en este cas que esta direcció general abasta lògicament els projectes d'arquitectura i altres actuacions.
Però, mire, vostés les fan a la babalà.
Vostés no han segut capaços de valorar-ne econòmicament ninguna.
Vosté ha posat 66, com n'haguera pogut posar 46 o 96.
Què més els dóna?
Si és eixir a fer brindis al sol.
No tenen ninguna responsabilitat sobre el pressupost.
Li ho he dit.
Si mosatros aprovàrem l'esmena que vosté ha presentat en este cas per a dotar dels 2.
250.
000 euros, vosté ha posat 450.
000, en este cas, d'una aplicació econòmica que soles en té 39.
000.
A on estan els altres 411.
000?
A on estan, senyora (inintel·ligible) .
.
.
És que cal fer bé les coses.
És que cal llegir-se bé els pressupostos.
És que li ho diu molt claret: en la fitxa FP2, quatre, quatre, dos, punt, cinc, zero.
En este cas, dos, dos, un, aplicació econòmica, 36.
900 euros.
I vosté diu ací que són 450.
000.
No és aixina.
I, si és un error, ho havien de reconéixer, «escolte, mos hem equivocat fent-les, perquè n'hem fet 80, anem molt atapeïts, i mire, i som un grup de l'oposició i no tenim tanta informació com vostés», encara que els pressupostos els tenen tots els ciutadans.

Per tant, senyories, jo crec que vostés han fet un flac favor en este cas a la política de vivenda una vegada més.

I li ho he de dir, senyora Salvador: vostés, quan acaben col·laborant en alguna organització social, primer els donen la mà, després els passen el braç per l'esquena, i quan s'adonen, acaben deixant-los sense credibilitat, perquè acaben utilitzant de manera constant este tipus d'organitzacions.

La senyora presidenta:

Senyor Serra, gracias.

Ahora, sí, comenzamos con las enmiendas del Grupo Compromís, que empiezan por la 809 y siguientes.
Cuando usted quiera, señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señora presidenta.

Bien, empezar pidiendo la retirada de una de las enmiendas, la 815, porque está duplicada por error.
Lo hemos hecho a través de registro, pero, bueno, no sé qué ha pasado, dónde se ha quedado el papel, pero la cosa es que quede claro que retiramos esta enmienda que está repetida.

Es igual que la 814, exactamente igual.

Bien, estamos en un debate de presupuestos, o en un pseudodebate de presupuestos, porque, claro, cuando uno habla de presupuestos, habla de ingresos y gastos.
Sin embargo, aquí no podemos hablar de ingresos.
Cuando hablamos de gastos, hablamos de gastos en general.
Sin embargo, no podemos traspasar dinero de unas secciones a otras, o de unas consellerias a otras.
Por tanto, pues bueno, estamos muy limitados, acotados en lo que se puede debatir aquí.
Lo que sí está claro es que la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente es la que ha sufrido mayor retroceso en los últimos años.
Prácticamente todos los programas han bajado entre un 50 y un 80% en los últimos tres, cuatro años.
Eso denota la importancia que da el Partido Popular a estos temas, sobre todo si tenemos en cuenta que están juntos temas de infraestructuras, territorio y medio ambiente.
Los temas ambientales, desde luego, son los que en mayor medida han visto bajadas sus partidas presupuestarias.
Lo que pone de manifiesto, pues eso, el interés que tiene el Partido Popular por la conservación del medio ambiente para las próximas generaciones.

Y bien, nuestras enmiendas, la mayoría de ellas, más de la mitad, hacen referencia a aspectos que, vistos los presupuestos presentados por el Partido Popular, consideramos que son deficientes en cuanto a problemática, objetivos y a líneas de actuación.
Obviamente, aunque otros años ha pasado, consideramos inconcebible que ninguna de las aportaciones que se hacen desde Compromís pueda ser aceptada, como ha pasado en otros años.
Pero, bueno, nosotros seguimos proponiendo, y seguimos diciendo que, tanto en problemática, como en objetivos, como en líneas de actuación, hay aspectos que el Partido Popular no contempla.

Entonces, si vamos programa a programa, por ejemplo el de arquitectura, vivienda y proyectos urbanos, proponemos, en la problemática en la que se actúa, que tiene que haber mecanismos que aseguren un acceso a la vivienda digna para todos los ciudadanos, algo que parece una obviedad, pero que hoy en día para nada está garantizado.
Hay que conseguir precios alcanzables para la mayoría de la población, para todo el mundo.
Hay que acabar con ese parque de viviendas deshabitadas.
Y luego, algunas que hacen referencia a la accesibilidad, a la falta de zonas verdes y a la falta de espacios de juego para los más pequeños que, obviamente, son carencias estructurales en nuestro territorio.
Y también planteamos ya en objetivos concretos, promover la rehabilitación, el alquiler de vivienda, que se penalice la vivienda desocupada, que se posibilite el acceso a una vivienda protegida social, y que se tenga en cuenta en la construcción los aspectos ecológicos, tanto de materiales, como en cuestión de arquitectura bioclimática.
Esto es un aspecto fundamental, porque buena parte de las viviendas podrían casi solucionar el problema de calefacción y de refrigeración, simplemente por la forma de la construcción.
Existen las viviendas ya que no requieren ni calefacción, ni aire acondicionado en verano para tener una temperatura óptima para poder vivir en ellas.
Entonces, es un aspecto en el que hay que incidir sí o sí.

Lo mismo que la rehabilitación energética de edificios, y la rehabilitación en general.
Bien, pues suponemos que cualquiera de estos aspectos al Partido Popular se le puede haber olvidado, y puede ahora asumir que se había quedado esto en el tintero.

Respecto a dirección y servicios generales, pues por ejemplo hablamos de preparación de nuevas normativas, incluyendo la transposición de ciertas normativas estatales y comunitarias, que no están transpuestas.

En el análisis, seguimiento y coordinación de la política ambiental valenciana, en relación a la normativa europea, incrementar medios materiales y humanos, dirigidos a la inspección urbanística y ambiental.
Otra asignatura pendiente, que el Partido Popular no ha sido capaz de resolver en muchos años.

También aspectos relacionados con el derecho a la información, con la posible acción pública, la participación ciudadana, etcétera, etcétera.

Respecto a infraestructuras públicas, hacemos hincapié en completar una red ferroviaria digna, que vertebre el territorio valenciano como se merece.
Que los planes de movilidad sostenible tengan ámbito metropolitano, es algo que ya hemos tratado aquí más de una vez, pero que ustedes se niegan a entender, y no lo podemos comprender.
No lo podemos comprender porque la movilidad en una área metropolitana no podemos ponerla frontera en lo que es la raya del término municipal.

Es fundamental para nosotros recuperar las funciones de la Agencia Valenciana de Movilidad, que me dirán que están integradas en conselleria, pero que sin el personal necesario, desde luego que difícilmente van a poder desarrollarse.
Ya veremos si son capaces de firmar algún contrato programa, y de conseguir que la movilidad en las áreas metropolitanas valencianas mejore sustancialmente con la ayuda del estado.

Y, entre otras cosas, hay que favorecer un turismo que sea lo más sostenible posible.
La implantación del modelo ciudad 30 en todos los municipios del territorio valenciano, o adoptar políticas viarias y de movilidad que permitan conseguir la pacificación del tráfico en todos los municipios valencianos.
Hay muchos que ya tienen algunas zonas donde se han aplicado estas medidas, y ganan todos.
Ganan los habitantes, ganan los comerciantes, y ganan los visitantes a esas zonas en las que hay que pacificar, o directamente restringir el tráfico por el bien de todos.
Y ustedes lo saben.

Respecto al programa de planificación, transportes y logística.
Pues bueno, el objetivo básico que hemos puesto en primer lugar es posibilitar que cualquier valenciano o valenciana se pueda desplazar por el territorio valenciano con transporte público.
Esto debería ser un objetivo que no sé si se lo han fijado alguna vez, pero sería un territorio bien vertebrado y bien comunicado.
Hemos puesto una batería de propuestas en este programa, relacionadas con toda la red de actuaciones ferroviarias que hacen falta, se han mencionado los clásicos que están olvidados desde siempre por el Partido Popular, que habría que pedirle al estado que invirtiera en todos ellos.

Lo mismo que las carencias históricas en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que parece que algún problema se ha solucionado, después de muchos años de retraso, y otros muchos están todavía en marcha.

Respecto a puertos, aeropuertos y costas, pues bueno, algunas actuaciones en concreto para proteger y defender el dominio público portuario, tener previsión en caso de accidentes, y actuaciones de regeneración, restauración de playas, áreas litorales degradadas, praderas (inintel·ligible) .
.
.
cercanas.
Básicamente, y una moratoria en el tema de construcciones o ampliaciones de las existentes.

 Respecto al medio natural, que ya hemos indicado que era uno de los programas que tiene menor dotación económica, que además el Partido Popular se está encargando de acabar de desvirtuar lo que es protección del medio natural, se ha convertido casi en, «bueno, a ver de qué forma vamos a seguir esquilmando el territorio y los recursos naturales».
Pero ni siquiera de una forma sostenible, sino, ya, de forma absolutamente insostenible.
Hay carencias en el tema de la problemática.
.
.
Por ejemplo, hay carencias en planificación y forestal desde hace veinte años que no se han solucionado, y que no se solucionan con el Patfor.
Hay necesidad de regular la caza y la pesca.
Sobre todo, el tema de la caza saben ustedes el descontrol que hay dentro de su conselleria, y este grupo parlamentario lo ha puesto en evidencia varias veces en este período parlamentario.

Hay extensiones forestales que han sufrido incendios, y que no tienen visos de protección, ni de regeneración.
Es más, ustedes esquilman sacando la madera quemada, y generando erosión a todos los niveles.
Y hay que poner en valor la biodiversidad, que es nuestra mayor joya, y que ustedes menosprecian con cada una de sus actuaciones en el medio natural.

También es insuficiente la vertebración en estrategias, proyectos y programas propios y sectoriales en cuanto a la gestión de biodiversidad.

Y, bien, me queda un minuto.
En temas de calidad ambiental, pues también incidimos en una serie de actuaciones, básicamente lo que ha mencionado el compañero de Esquerra Unida en el tema de residuos.
Hay que tener claro también los problemas que hay de contaminación atmosférica, que precisamente estos días los estamos sufriendo en la ciudad de Valencia, con niveles que alcanzan el triple de lo que autoriza al máximo la normativa.
Más de 120 miligramos de NO2, de dióxido de nitrógeno, cuando el límite son 40.
Y esto lo estamos sufriendo en Valencia estos días.
Para que luego la consellera diga que está todo tan maravilloso, y eso que se encargaron de sacar las estaciones de control de contaminación atmosférica de los lugares donde había mayores niveles de contaminación, y ahora mismo no sabemos en esos puntos qué niveles está soportando la población.
Esa es la responsabilidad del Partido Popular en el tema este.

Y bien, a fin de cuentas es una enorme batería de propuestas, ya digo, la mayoría objetivos, líneas de actuación concretas, y luego otras tantas que son actuaciones concretas, que son deudas con los municipios históricas, que han sido compromisos de años atrás que reiteradamente han sido incumplidos y nosotros, de nuevo, volvemos a proponer porque, bueno, lo que es un compromiso para la gente se debe cumplir antes o después, y no se puede alegar el tema presupuestario para tener abandonadas todas esas infraestructuras o actuaciones concretas que nosotros proponemos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Ponce.

Señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor Ponce, veig, constato ja que el nombre d'esmenes es va reduint, any rere any, concretament enguany són vuitanta, no arriben a les dos-centes trenta de l'any 2012 o les dos-centes vuit de l'any passat.

I ja que n'ha retirat una per repetida, també li aconsello que retire la 847 perquè també està repetida en la 857, no una cosa per demanar-la dos vegades, evidentment, se pot portar a terme.

Jo entenc que vosté diga que és inconcebible; inconcebible que poguéssem acceptar algunes de les seues esmenes, mire, doncs són esmenes que no són assumibles, jo diria que, realment, el que vosté presenta no són ni esmenes, són brindis al sol, perquè el que ací estem és debatent un pressupost, un pressupost, i en cap, en cap de les seues esmenes, en cap -i torne a insistir- n'hi ha dotació econòmica perquè si estem parlant de pressupost alguna cosa han de vore els números i els diners, penso jo.
Jo penso que enguany ni tan sols s'han preocupat en intentar variar les partides per a recolzar econòmicament quines són les línies que vosté ha dit que proposa, això sí, moltes n'han proposat.

Jo penso que el que vosté ha fet avui ha sigut com el guió d'una pel·lícula, i és que ha fet el guió però ni s'ha preocupat de la producció, ni s'ha preocupat de buscar els actors, ni el finançament, ni buscar escenaris, res de res, és a dir, vosté no ha presentat esmenes al pressupost, ha presentat -com bé ho ha dit-, doncs una relació quasi, quasi -jo diria- una relació d'intencions i punt, ¡res més!

El pressupost -com vosté ha dit- sí que ha baixat, respecte a altres anys, ha pujat 1,3 respecte al de l'any passat, que era baixet ja, 337,5 milions d'euros -com ha dit la mateixa consellera-, que no és un pressupost que li agrade a la mateixa consellera, per això se fa, precisament, en benefici a altres apostes que són prioritàries per al Consell -i que vosté coneix perfectament- que són aquelles que fan referència a polítiques socials, com puguen ser tot el que fa referència a sanitat, benestar social o educació.

Les inversions, també és veritat que han baixat, si no es pot arribar a més, doncs som els primers en ficar els peus en terra i assumir que enguany només tenim cent tres milions per a fer inversions directes, no arriben a les quantitats pressupostades en anys anteriors, ja no dic ja de fa set o vuit anys que n'eren molt més, sí que ha hagut un increment de 55,7 a 62,3 milions pel que fa referència a transferències de capital.
I este és el pressupost que n'hi ha, és a dir, ni més ni menys.

Jo penso que enguany, mire, sí que he de dir-li una cosa positiva de les esmenes que ha presentat, enguany pràcticament totes són noves, pràcticament totes les esmenes que ha presentat, excepte una desena que es repetix en anys anteriors, són pràcticament totes noves.

Jo penso que la proposta que han fet és perquè ho han presentat sense assignar-los cap dotació pressupostària perquè nosaltres, evidentment, quan vostés fan les propostes, ¡què més voldríem nosaltres que comptar amb un pressupost suficient i actuar en algunes de les coses que mos diuen!
, com el desdoblament de la CV-20 o la carretera d'Onda-Vila-real, la CV-185 entre Borriana i Vila-real, o la CV-21 entre Alcora-Onda; altres, la connexió de Carcaixent a l'autovia, com demana l'esmena 837.
¡Què més voldria el Grup Parlamentari Popular i el mateix govern que comptar amb el finançament per a portar a terme estes i la gran quantitat d'obres que sabem que la ciutadania mos demana!

Mire, la veritat és que vosté per demanar que no siga -i ho ha dit-, he anat afegint tot allò que se mos demana i jo penso que li han arribat propostes de diverses localitats de tota la Comunitat Valenciana, però el que no podran negar de cap manera és que des de la conselleria s'ha fet un gran esforç.
Concretament, ha fet referència al programa d'infraestructures públiques, que és precisament on se concentra tot el que fa referència al manteniment de la xarxa d'infraestructures viàries que -saben- s'ha apostat per mantindre un estat de conservació que estiga, inclús, fent una cosa novedosa, com fer transferències per a finançar una sèrie d'actuacions perquè se puguen portar a terme en vies que són titularitat provincial, i això té una dotació de 120 milions d'euros; o altres programes, com és el 513.
30, la planificació, transport i logística -a la qual també se feia referència abans-, amb una dotació de 112 milions d'euros.

¿Què vol dir això?
Que això representa un increment quasi del 45% respecte a l'anterior, però que tampoc amb estes quantitats se pot fer front a totes les necessitats que avui per avui sabem que existixen.

Jo penso que la consellera ho ha explicat molt clarament en la seua compareixença, ¿no?
, diu que la situació actual, volguéssem o no volguéssem, és la que és, i no permet abordar grans inversions que en el seu moment es van portar a terme, en anys anteriors -i vostés en aquells moments no ho volien reconéixer-, i, ara, precisament, el que és important és mantenir en unes condiciones adequades aquelles infraestructures que en anys anteriors s'han fet, i si per alguna cosa s'aposta és, precisament, per incrementar l'eficiència en la gestió dels serveis que estan lligats amb estes infraestructures oferint una oferta pública de qualitat.
I una cosa que també és rar que no haja dit, i és que també s'aposta per pagar el que es deu, pagar les infraestructures que s'han acabat o que estan en fase d'execució, perquè es podrà dir que no són pressupostos ambiciosos -no ho ha dit, evidentment, ni ho ha dit la consellera-, no són ambiciosos quant a la inversió però sí que són, evidentment, molt coherents i molt realistes a la situació econòmica en què ens trobem, en la situació econòmica actual.

Vostés amb aquestes esmenes que han presentat han passat olímpicament -això ho han reconegut-, han passat olímpicament del capítol VI, i, per tant, això, quasi, quasi jo li podria dir que això és com intentar enganyar perquè si l'any passat -recordo- que quan sumava i restava i mirava les partides doncs n'hi havia errades desorbitades i, enguany, no han volgut caure ni en estes errades i no han presentat cap esmena d'este tipus.

Jo penso que el que enguany vostés pretenen és donar la sensació que es poden fer moltes més coses, però quan estes coses que vostés proposen no estan avalades amb una dotació pressupostària doncs, mire, és com no saber si són prioritàries, si són necessàries perquè, evidentment, és -com li dia abans-, un brindis al sol i res més.

Està clar que este guió de la pel·lícula -a què feia referència- pot ser molt bonic perquè quan jo li mirava les esmenes, doncs enguany sí que han treballat, però m'he adonat que el que feien vostés quan presentaven les esmenes és que repetien tots els objectius, ¿eh?
, totes les línies que presentava el grup parlamentari, o, en este, el govern de la conselleria, i a part n'afegien unes quantes més, la qual cosa, evidentment, no és que estiga malament.

Per tant, jo penso que en este pressupost que vostés volien presentar s'han quedat en el títol de novel·la, és a dir, ja no ni per a poder fer una pel·lícula.

Les declaracions d'intencions són molt lloables, doncs definixen quines són les seues línies però, en definitiva, queda molt bé davant de la galeria però, des del Grup Parlamentari Popular, recolzant el govern del Grup Popular, nosaltres anem a rebutjar-les totes, totes perquè són inviables; inviables perquè en línies generals, agafant-les ací globalment, pretenen -la majoria- incloure en el pressupost una sèrie d'actuacions que implicarien noves inversions però ho fan sense assignar-les cap cost, sense plantejar cap esmena específica en la FP6, sense -jo diria- retractar-se en dir quines partides caldria reduir per fer front als costos que vostés pretenen afegir, ¡i això és molt bonic!
¿Per què no les doten econòmicament i se retracten d'on detrauen els diners?

Jo penso que han arribat a eixa conclusió perquè s'han vist incapaços, incapaços de vore de quines altres partides podrien detraure-les perquè voran que els objectius que ha marcat el govern, des del govern del Partit Popular, són aquells que avui per avui resulten importants, són aquelles línies que són més prioritàries i són les que cal escometre, són la majoria -podríem dir-, les necessàries perquè continue funcionant amb tota normalitat totes aquelles competències que té assumides la conselleria.

Jo penso que als ciutadans no se'ls pot enganyar més quan se fan estos brindis al sol i, després, dóna la sensació que se volen fer moltes coses però que -insistixo- si no les dotem econòmicament és com si no féssem res.

També cal dir que n'hi ha propostes que, a part de ser inassumibles i inviables, també desvirtuen completament el model plantejat per part del Consell en la llei de pressupostos, són aquelles esmenes en les quals vostés proposen una nova redacció de la problemàtica, dels objectius principals i l'actuació, concretament, a la fitxa FP4, són línies d'actuació sempre genèriques i que no baixen al detall d'actuacions concretes i específiques que, com vostés, el Grup Compromís sempre pretén.

Per exemple, una cosa a què també feia referència, a la derogació de la Llei 1/2012 sobre actuacions territorials estratègiques -en el seu moment ja la vam votar en contra- però vostés no han entés precisament quin era l'abast d'aquesta llei.
No ha sigut, precisament, per causalitat que la nostra comunitat en estos darrers mesos estiga al capdavant de la reducció de l'atur, en estos darrers mesos -no ho reconeixeran-, i alguna cosa caldrà vore en estes mesures preses per part del govern d'Alberto Fabra.

La proposta d'esmenes que fan enguany -penso- de cara a la galeria perden tota la seriositat, perden tot el rigor, perden tota la coherència, i, en definitiva, jo penso que vostés el que han fet ha sigut presentar esmenes que no són factibles, que sí que poden ser línies generals -a què vosté feia referència-, però crec que amb això han arribat a este estat perquè ja s'han adonat que el pressupost que presenta el govern és un pressupost rigorós, auster, per a treballar dia a dia i per a governar, i això significa un treball metòdic, un treball seriós, responsable i compromés, i se li poden afegir coses però el que no se pot fer és llevar-ne dels grans objectius que s'ha marcat el govern.

I jo diria que vostés en estes línies d'actuació que proposen poden quedar molt bé, però en cap moment poden anar en contra d'aquell pressupost que ha presentat el govern.

Jo, inclús, me plantejaria que si no poden llevar res i el que volen és sumar-se, ¿per què no se sumen i aproven el pressupost que els presenta la conselleria de territori i medi ambient?

Res més i moltes gràcies.

Evidentment, no anem a acceptar-li cap de les seues esmenes.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Castejón.

Señor Ponce, para réplica.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señora presidenta.

¡Claro!
, Compromís ha leído sus enmiendas, ha leído sus presupuestos y votaremos en consecuencia, y no vamos a decir «no» a todas, no vamos a decir «no» a todas.
¿Por qué?
Porque hay algunas que consideramos razonables; otras no; y otras, pues, bueno, ni fu ni fa.
Por tanto, votaremos que sí, que no, o nos abstendremos en función de todos ellos.

No me diga usted, señor Castejón, porque usted es una persona seria, que los va a rechazar todos por inviables.
Vamos a ver, que no bajamos al detalle.
.
.
; si ya le he explicado -y usted lo ha visto- que cada uno de los programas, por ejemplo, del que menos se ha hablado, que es el de calidad ambiental, era el último, e incidimos en la problemática sobre la que se actúa, incluimos tres…, cuatro nuevos puntos, aparte de los once que ustedes citan, y los mantenemos los once de ustedes, ¿eh?
O sea, y añadimos cuatro, ¡vale!
, en problemática, para acabar de acotar.

¿De qué no se dan ustedes cuenta?
, pues de los grandes deficientes en el control y tratamiento de residuos industriales, en los bajos niveles de recogida selectiva de residuos sólidos urbanos, en el retraso en el desarrollo de los planes zonales y en los riegos derivados de la incineración en cementera, ¿vale?
Luego, en objetivos básicos ampliamos las actuaciones para abordar esta problemática, y, al final, hay una serie de líneas de actuación concretas donde detallamos lo que haríamos.

Entonces, ¿cómo es que no hemos llegado al detalle?
¡Claro!
, hemos hecho justo lo que ustedes, hemos revisado de arriba abajo, hemos añadido en cada uno de los aspectos del presupuesto lo que falta.
Y, luego, hay enmiendas concretas que desarrollan actuaciones concretas, puntuales y cada una de esas enmiendas lleva su mérito y su tratamiento aparte.

Entonces -quiero decir-, le acabo de desmontar lo que usted me estaba diciendo.
¡Claro que hemos entrado en detalle!
Y, ¡claro que evaluamos de arriba abajo!
Y, prácticamente, de eliminación en objetivos, en problemática, en….
, hay poquitas cosas, algunas, las que ustedes querían agilizar, temas de tramitaciones y tal, que consideramos peligrosa esa aceleración en los trámites.

Pero, claro, usted decía que, por ejemplo, no, no tenemos en cuenta lo que es la ley de actuaciones territoriales estratégicas de cara a la lucha contra el paro, como si estas actuaciones nos fueran a sacar… ¡Ojalá!
nos fueran a sacar del agujero de paro en el que ustedes nos han metido, ¿eh?
, porque no hemos de dejar de decir que ustedes tienen la mayor parte de la culpa de esto a nivel de aquí, a nivel del resto del estado y a nivel de lo que es su ideología y su forma de entender el mundo, que así nos va a la inmensa mayoría.

No intentamos engañar a nadie al no poner cifras.
Precisamente lo que intentamos es no engañar a nadie porque, luego, saben ustedes que sus presupuestos muchas veces no se cumplen, ¿eh?
, que sí que se quedan muchas veces en mera declaración de intenciones, que es lo que usted me está diciendo a mí, o sea, que parece que está usted criticando sus propios presupuestos, ¿eh?

Que no hay presupuesto suficiente para nuevas inversiones y que ya les gustaría hacer otras muchas.
Por ejemplo, en temas de medio natural, cuando ha habido bonanza económica, ¡tampoco las han desarrollado como tocaban!
O sea, ustedes han pasado de todo en política forestal y en política de residuos, por ejemplo, ¿vale?
, y son dos aspectos en los que ahora ustedes creen que van a solucionar el tema con dos actuaciones, con dos planes que son absolutamente aberrantes desde el punto de vista ambiental, el Patfor y el PIR, los dos emblemas de la consellera después de las actuaciones territoriales estratégicas, con esto vamos a solucionar ¿qué?
, si lo que estamos es acabando de liquidar los recursos que tenemos en este territorio; por un lado, recursos forestales, y, por el otro lado, todo lo que es aprovechable de las basuras.
Y ya -le insisto- en toda la época de bonanza ustedes no han hecho nada para poder gestionar adecuadamente los montes y los residuos, y no dejan de ser dos ejemplos, ¿eh?

Antes he hablado de contaminación atmosférica, he hablado de rehabilitación energética de edificios, he hablado de una serie de cosas que ustedes no han tenido nunca en cuenta, ¿eh?
, y la verdad es que, bueno, pues es muy triste; en temas de infraestructuras, por ejemplo, es que, bueno, mal y tarde lo poco que se ha hecho, y, claro, para este año no hay un clavo porque, bueno, sí, las prioridades serán pagar la deuda, ahora nos acordamos de la deuda, de lo que debemos, quizás debimos pensar antes de meternos en estos niveles de deuda que la cuarta parte del…, la cuarta parte, no, del 10% del presupuesto, perdón, se nos va en intereses y en pagar una pequeña parte de la deuda a la que ustedes nos han llevado.
Entonces… pues bueno.

E insisto, hay aspectos que no costarían un duro, más de la mitad de nuestras enmiendas no cuestan un duro, no es más que intentar reconocer un problema e intentar abordarlo.

Y, bueno, si no hay dinero para desarrollar la actuación, por lo menos pensemos en ello, hagamos los estudios necesarios y, cuando haya disponibilidad presupuestaria, pues ejecutemos las actuaciones.
Pero ustedes se niegan a todos.

Y es absolutamente incomprensible y ningún ciudadano puede entender que de…, sí, son 80 enmiendas, pero unas 300 propuestas, que ninguna de ellas sea aprovechable por ustedes.
O sea, es absolutamente incomprensible, pero bueno, es a lo que nos tienen acostumbrados ustedes y esto es lo que entienden en un debate de presupuestos.
Que claro que es un engaño esto, aquí no estamos…

La senyora presidenta:

Señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
debatiendo, al final, nada.
Esto un… frontón…

La senyora presidenta:

Señor…

El senyor Ponce Guardiola:

…y ahí nos quedamos.
Y no tiene ningún provecho para nadie.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Señor Castejón, cuando quiera.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, com vosté dia, aquí no es tracta d'enganyar ningú.
Jo no sé si no m'he explicat bé, però el que fea referència que les línies d'actuació que presenta el Grup Parlamentari Popular, en este cas, el govern, són línies genèriques, i que no baixen.
.
.
i que no baixen al detall, que no baixen al detall, tal com fa vosté.

És a dir, vosté ha arribat tant al detall, que després això és inassumible, és a dir, perquè quan s'arriba al detall, ací no n'hi ha una partida pressupostària (inintel·ligible) .
.
.
econòmica, és a dir, és com si no féssem absolutament res.

Mire, ho hem dit abans, és a dir, poden fer totes les propostes que vullguéssem, però els ingressos són els que són, les partides pressupostàries són amb les que s'ha de governar i allò, els diners que té cada una de les conselleries, és amb el que s'ha d'anar jugant.

Per tant, si alguna cosa tenim clara és que quan un ha de gestionar un govern o ha de gestionar un pressupost, governant ha de marcar aquelles prioritats que considera que són les més necessàries en un moment donat.
I és el que està fent el nostre govern, és a dir, és conduir la nostra comunitat a un objectiu, que és traure-la de la crisi, el crear ocupació, i ho fa de la manera, doncs marcant aquelles prioritats, fonamentalment, aquelles prioritats que sí que siguen assumibles i que siguen assumibles amb els recursos que comptem.

Perquè si anem a sumar totes les propostes que vostés fan, que no n'han dotat econòmicament cap, ¿a quant pujaria el pressupost?
Diga, atrevisca's a dir una quantitat.
Inassumible.
¡Inassumible!
És a dir, ja sap que (remors) l'arreplegar totes les propostes que puguen arribar dels pobles, això és el més fàcil del món.

Mire, també fea referència.
.
.
, i diu: «En infraestructures, mal i tard.
» Podran dir que cal apostar ahí en les infraestructures.
Clar que són importants.
Però és que n'hi ha moltes coses que també són essencials, com estar pendent precisament dels ciutadans, és treballar pel seu bé comú i no desatendre, precisament, en estos moments en què ens trobem, aquelles que són les seues necessitats bàsiques, com ja ho he dit abans, que són totes aquelles que fan referència a la salut, educació, l'intentar atendre a tots els més desprotegits, ocupació, vivenda.
.
.
i en això estem treballant.
Estem apostant precisament per allò que la societat, avui per avui, més exigix.

Jo crec que estem treballant amb molta eficiència, que vostés ja sé que mai ho reconeixeran, amb els mitjans adequats per a aconseguir-ho, i ho estem fent d'una forma eficaç, aprofitant aquells recursos que estan al nostre abast.

¿Que no són pressupostos inversors?
Ja ho sabem.
Però que sí cal fer una cosa, i és pel que s'aposta en este pressupost, és en millorar una sèrie de servicis que, avui per avui, s'estan donant a tots els ciutadans: la millora de les carreteres, el manteniment d'unes infraestructures amb un caràcter molt marcat per a dinamitzar l'economia.

I sabia que també parlaria de biodiversitat.
Evidentment, ja sabem que és el seu punt flac.
I ja li vaig dir l'any passat que en els pressupostos de l'any 2013, igual que en els pressupostos de 2014, aquesta problemàtica està considerada d'una manera transversal i en el marc de l'estratègia de la sostenibilitat en el territori valencià.
I n'hi ha una sèrie de prioritats que estan reflectits no només en este pressupost de la conselleria de territori i medi ambient, sinó en totes les diverses conselleries.

I n'hi ha una esmena que, ja que encara me queda temps, sí que voldria fer referència perquè no quede.
.
.
, és l'única esmena que vostés han presentat a l'empresa de La Generalitat de Ferrocarrils de La Generalitat.
És l'única esmena que pretenen, precisament no vull que quede sense contestar, és l'esmena 895, que vostés canvien dos paraules: és mantenir el nombre de viatgers per incrementar o millorar, i penso que és una esmena totalment innecessària.

En primer lloc, i respecte al nombre de viatgers, cal tenir en compte que la situació de crisis, avui per avui, incidix directament en el nombre d'usuaris, donat que s'ha reduït aquelles necessitats de desplaçaments de la gent i, a més, després de la posada en servici de la línia 2 del Tram d'Alacant, també és molt previsible que augmente este nombre de viatgers.

I quant a la segona part que fa referència aquesta esmena, als nivells de qualitat i seguretat, com si això, per part de La Generalitat, no ho tingués en compte.
I és evident que el manteniment sempre és un mínim i que l'objectiu fonamental d'FGV és dotar un servici amb el major nivell de qualitat, amb el major nivell de seguretat, tal com s'ha vingut fent-ho fins ara.

Acceptar-li estos dos canvis de parauletes seria com no reconéixer el gran esforç que s'ha fet en estes infraestructures i en tota una sèrie d'infraestructures en els darrers anys.

Seria llarg el poder agafar cada una de les seues esmenes que ha presentat, valorar-les econòmicament i arribaríem a la conclusió que, no en este pressupost, en vint pressupostos de totes les conselleries, se podrien abordar aquelles propostes que vosté no les ha dotades econòmicament, però saben que són totalment inassumibles.

No treballe de cara a la galeria, sinó que presente aquelles coses que saben que se puguen portar a terme, que, en definitiva, són les que ja estan reflectides al pressupost presentat.
Per tant, no li podem acceptar cap de les seues esmenes.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Castejón.

Vamos a votar ya… ¡Ah!
Perdone, perdone, perdone.
Claro, le estaba haciendo gestos, señor Serra…

El senyor Serra Cervera:

No, no, le hacía gestos para decirle que vamos a pasar a votación…

La senyora presidenta:

Pasamos a votación, muy bien.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
las propuestas del Grupo Parlamentario Popular.

La senyora presidenta:

Correcto.
Muy bien, muy bien, muy bien.

El senyor Serra Cervera:

Usted tenía razón, vamos a votación, claro.

La senyora presidenta:

Muy bien, pasamos a votación ahora el conjunto de las secciones y las enmiendas primero.

Empezamos por orden de debatidas, empezamos debatiendo las enmiendas del grupo de Esquerra Unida.
Votamos primero la 516, 517, 532 y 578.
¿Votos a favor de las enmiendas?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

Votamos ahora el resto de enmiendas de Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora las enmiendas del Grupo Socialista, en primer lugar…

El senyor Serra Cervera:

Perdón, señora presidenta, querríamos separar la 766, del Grupo Socialista, que vamos a votarla a favor.
Lógicamente no son todo votos en contra.

La senyora presidenta:

Muy bien, vamos a votar esa, que está muy bien, porque no la teníamos… (Veus) Creo que va a ser la tercera enmienda que se puede votar por unanimidad en el día de hoy, si la votan ustedes, señores diputados.
¿Votos a favor de la enmienda 766?
Se aprueba por unanimidad… se aprueba por unanimidad la enmienda.

Votamos ahora las enmiendas 750 y 761… (veus) 750 y 761, del Grupo Socialista.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
9.

Votamos la 753 a 755.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
(Veus) Señor Signes, ¿usted se quiere abstener de una enmienda que usted ha defendido?
Creo que está equivocado.
(Veus) La abstención…, (rialles) perdón, no, yo le he entendido que usted estaba equivocado, creo que la abstención, solo la del señor Torró, por tanto… por tanto, (algú diu: «I Signes, i Signes.
») -no, el señor Signes estaba equivocado, por eso le he preguntado- son 9 votos a favor, 5…, perdón, 8 en contra, 6 a favor y 1 abstención.
Eso sí, ha habido cierto lío, pero al final nos hemos aclarado.

Estamos ahora en la 780, del Grupo Socialista.
¿Votos a favor de la 780?
5.
¿En contra?
10.

La 781 y 784.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

La 794.
¿Votos a favor?
5.
¿En contra?
(Algú diu: «Eran seis.
») ¿Eran seis?
Lo damos por seis.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

El resto de enmiendas defendidas por el Grupo Socialista.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora las enmiendas del Grup Compromís.
En primer lugar, la 810, la 833 y la 836.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Votamos la 841.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
9.

Votamos el resto de enmiendas del Grup Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora las enmiendas del Grupo Parlamentario Popular.
En primer lugar, la 888.
¿Votos a favor?
13.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
2.

La 889.
¿Votos a favor?
14.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
1.

La 890.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

La 891.
¿Votos a favor?
9.
¿En contra?
5.
¿Abstenciones?
1.

La 892.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Y la 893.
¿Votos a favor?
10.
¿En contra?
5.

Hemos finalizado con la votación de las enmiendas.
Y ahora corresponde que votemos la sección 08, de infraestructuras, territorio y medio ambiente.
¿Votos a favor de la…?
Perdón, ¿votos a favor de la sección?
8.
¿En contra?
7.

Votamos ahora la empresa Ferrocarriles de La Generalitat, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor de Ferrocarriles?
8.
¿En contra?
¿Seis?
Señor Ponce, usted… (Rialles) No, yo no le he querido…, es que estaba con la mano así.
No le quería insistir, es que me he dado cuenta que usted no sabía lo que quería.
Siete.
Es que estaba dudando y me sabía mal que llegara tarde.

El Instituto Cartográfico Valenciano y VAERSA, no se han debatido enmiendas.
(Veus) Instituto cartográfico y VAERSA, que no se han debatido enmiendas, se pueden votar conjuntamente.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
5.
¿En contra?
2.

La Entidad de Infraestructuras de la Generalitat Valenciana, se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
(Veus) A ver, señor Signes, (rialles) la Entidad de Infraestructuras de la Generalitat Valenciana se han… (Veus) Vale, 8 a favor.
¿En contra de la entidad de saneamiento…, en la entidad de infraestructuras, perdón?
La entidad de infraestructuras, ¿en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

La fundación CEAM no tiene enmiendas, no se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor de la fundación?
8.
¿Abstenciones?
5.
¿En contra?
2.

La fundación de instituto portuario de estudios no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
5.
¿En contra?
2.

Hemos terminado con esta sección.

Sí que, antes de terminar, les pediría que in voce dijeran los grupos si van a querer mantener las enmiendas para que se pueda ir realizando la ponencia, las enmiendas que no han sido aprobadas.

El senyor Torró Gil:

Per part d'Esquerra Unida volem mantindre les esmenes que no ens han aprovat.
(Veus)

La senyora presidenta:

¿Tiene usted el número, señor Ponce?

Queda claro que es de todas las secciones debatidas a lo largo del día.
(Veus)

El senyor Signes Núñez:

Sí, nosaltres també.

La senyora presidenta:

¿El Grupo Socialista también queda?
Muy bien.

Señores y señoras, levantamos hasta mañana.
Si alguno de ustedes va a repetir mañana, les informamos que no solo es a las diez, sino que además será en la otra sala.
Por tanto…, (veus) a las diez, y no dejen aquí cosas, porque nos iremos a la otra sala.

(Se suspén la reunió a les 19 hores i 30 minuts)