Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 15 de setembre de 2004.
Comença la sessió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 30.
Primera reunió.**

 

 

 

***Debat sobre declaració de política general realitzada pel President de la Generalitat Valenciana, Molt Honorable Senyor Francisco Camps Ortiz, de conformitat amb el que disposa la Llei 6/1987, de 23 de setembre, que modifica l'article 50 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, de Govern Valencià.***

 

 

**El senyor president:**

 

La presidència accepta la oferta de les Corts i declara obert el període de sessions.

De acuerdo con el artículo 56 del Reglamento, tengo que comunicar a la cámara que durante las últimas vacaciones parlamentarias la Mesa de la Diputación Permanente se reunió los días 13 y 27 de julio.
La Diputación Permanente no se ha reunido.

Punto único, debate sobre la declaración de política general realizada por el molt honorable señor presidente de la Generalitat Valenciana, de conformidad con lo que se ha dispuesto en la Ley 6/1987, de 23 de septiembre, que modifica el artículo 50 de la Ley 5/1983, del 30 de diciembre, del Gobierno Valenciano.

Para formular la declaración de política general, tiene la palabra el molt honorable señor presidente del Consell.
Por favor, señor presidente.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Hace poco más de un año, esta Cámara me eligió como Presidente de la Generalitat.
En el discurso de investidura, asumí que mi programa electoral pasaba a ser mi programa de gobierno, con compromisos de los que hoy me corresponde dar cuenta, para que pueda realizarse un balance de gestión que determine la posición social y política de la Comunidad Valenciana respecto de aquella fecha.

Hoy me siento especialmente feliz porque he tenido la oportunidad durante algo más de un año de hacer realidad mi vocación de servicio a todos y cada uno de los ciudadanos de esta comunidad desde la más alta responsabilidad de la Generalitat.

Hoy me siento especialmente satisfecho porque muchos de mis compromisos son ya una realidad y otros lo serán muy pronto.
Señorías, mi gobierno ha trabajado mucho y ha trabajado bien.

En este último año, se han generado 64.
300 empleos y hemos aumentado nuestra convergencia con Europa en casi un punto.

Lograr el pleno empleo al final de esta década y converger con las regiones más prósperas de Europa son mis principales compromisos para el crecimiento de la Comunidad Valenciana.

Señorías, en un solo año, hemos cumplido el 45% del compromiso de legislatura de crear 145.
000 nuevos puestos de trabajo.
Hoy, en la Comunidad Valenciana, hay 1.
838.
300 personas trabajando.

La Encuesta de Población Activa del segundo trimestre de 2004 demuestra el acierto de las políticas de empleo de mi gobierno:

Se han incorporado 46.
500 nuevas personas al mercado laboral y, además, la tasa de paro se ha reducido en 1,1 punto porcentual durante el último año.
Esto se debe al fuerte crecimiento del empleo a un ritmo del 3,6%, 1,3 puntos por encima de la media nacional.

Sobre la base de una clara confianza en nuestro proyecto político y económico, el tejido empresarial valenciano ha aprovechado nuestras oportunidades de inversión y ha generado empleo.

En el 2004, un total de 23.
000 personas se han beneficiado de los programas de fomento del empleo destinado a los colectivos que, aún hoy, tienen dificultad para acceder al mercado laboral: los jóvenes, las mujeres, las personas con riesgo de exclusión social y los mayores de 45 años parados de larga duración.

La Comunidad Valenciana ha sido la comunidad autónoma que más ha disminuido el paro en el último año en términos absolutos, 17.
800 personas, un 8'1%.

El desempleo femenino entre el segundo trimestre de 2003 y el segundo trimestre de 2004 se ha reducido en 10.
700 mujeres ­un 8,6% menos­, mientras que el desempleo juvenil en la presente legislatura ha bajado en seis décimas.

Este escenario laboral permite que las metas y los objetivos futuros sean hoy más ambiciosos, creíbles y esperanzadores.
Por eso he manifestado reiteradas veces que esta comunidad tiene la capacidad y el derecho de conseguir la sociedad del pleno empleo.
Estamos en el periodo de nuestra historia en la que la tasa de paro es de las más bajas, a la vez que más personas trabajan en nuestra comunidad.

A fecha de hoy, la Generalitat Valenciana ya ha ejecutado el 64,6% del Pacto Valenciano por el Crecimiento y el Empleo, consensuado con los agentes sociales, y con un presupuesto ejecutado superior a los 2.
983 millones de euros.

Estas iniciativas se han puesto en marcha dentro del adecuado clima de respeto a la concertación social en el marco de dicho pacto, que ha presidido las relaciones entre los agentes sociales y la administración, y que confío que perdure en beneficio de nuestra sociedad.

En este año hemos destinado cerca de 120 millones de euros a programas de formación, un 23% más que en 2003, con un número de beneficiarios superior a 60.
000 personas.

Una de las primeras leyes que se han aprobado en esta legislatura a iniciativa de mi gobierno es la Ley de creación del Instituto Valenciano de Seguridad y Salud en el Trabajo.

Además, en esta materia de prevención de riesgos laborales, hemos puesto en marcha, en el mes de febrero, un plan de actuación centrado en los accidentes mortales, al que hemos destinado 3 millones de euros y ha reducido de un 40% el número de accidentes mortales en el primer semestre del 2004.

Hemos tenido un fuerte aumento de la contratación estable.
La proporción de nuevos contratos indefinidos en 2004 es del 10,1%, un punto y dos décimas por encima de la media española.
En los ocho primeros meses de 2004 se han realizado 103.
201 contratos de carácter indefinido.

Estos datos avalan que no sólo generamos empleo, sino que, además, este empleo es más estable, más seguro y de más calidad.
Les puedo asegurar que la Comunidad Valenciana avanza con paso firme hacia el objetivo del pleno empleo, reduciendo el paro, creando empleo indefinido y de calidad e incorporando a las mujeres y a los jóvenes al mercado de trabajo.
Y todo ello en un momento de especial dificultad por la coyuntura económica internacional claramente desfavorable.

Señorías, la Comunidad Valenciana en este año está creciendo algo más de un 2,7%, una décima por encima de la media española y 7 décimas por encima de los países de la zona euro.

No sólo crece el empleo, sino que también estamos generando riqueza.
Somos una de las autonomías con mayor tasa de crecimiento.
Las expectativas son óptimas.
Las previsiones nos sitúan en un crecimiento del 3,2% al final del 2004, por encima de España y casi un punto y medio por encima de la zona euro.

Seguimos convergiendo con Europa a un ritmo rápido.
Nuestro PIB per cápita es casi el 84% de la Unión Europea antes de la ampliación.

El comercio exterior ha crecido en el primer semestre del 2004 en un 5%.
Somos la segunda comunidad más exportadora, tras Cataluña, con unas exportaciones que representan el 12,1% del total nacional.
Nuestra tasa de cobertura, es decir, la proporción entre exportaciones e importaciones, es del 107,6%, mientras que en el conjunto de España es del 73,4%.

Los datos son contundentes y testimonian la importancia de nuestro proyecto, a la vez que denotan un momento de prosperidad y progreso sin precedentes en nuestra comunidad.

El compromiso financiero más amplio y ambicioso de la historia de la autonomía se ha concretado en el Plan de inversión de la Generalitat 2005-2007, con una financiación pública de 9.
482 millones de euros.

3.
735 millones se destinarán al capítulo de infraestructuras y transporte; otros 1.
012 millones se destinarán a Sanidad, 1.
584 millones se destinan a Cultura y Educación y 941 millones a empleo y fomento económico, por citar sólo algunas de sus partidas más importantes.

Este Plan de inversiones se va a ejecutar junto con el Plan de saneamiento económico-financiero que la legislación dispone para los supuestos en los que se encuentra nuestra comunidad, y que nos va a permitir alcanzar el equilibrio presupuestario en el horizonte del año 2008, sin necesidad de que limitemos la inversión prevista en el primero.
Esfuerzo de contención del déficit y de la deuda que venimos realizando en el último año y que ha traído consigo la reducción de ésta en el último trimestre.

Además, hay marcadores que demuestran que existe un clima de confianza en las posibilidades de mayor crecimiento de nuestra comunidad, a pesar de los mensajes de desconfianza que se trasladan a la sociedad desde los grupos de la oposición.
Yo no voy a darles ni opiniones, ni sensaciones, ni temores, les voy a dar datos objetivos perfectamente constatables.

Según el Ministerio de Vivienda, en el mes de mayo de 2004 el número de viviendas cuya construcción se ha iniciado en nuestra comunidad ha crecido un 14%, respecto al mismo mes de 2003.
Mientras el porcentaje de crecimiento español es del 7%, exactamente la mitad que el valenciano.

Otro dato que demuestra el optimismo con el que se ve por los valencianos la situación económica y que hace que actúen con tranquilidad en sus inversiones particulares, es el de la compra de automóviles.
En este aspecto, según datos de la Dirección General de Tráfico, el incremento en la compra de vehículos entre los meses de enero a agosto de 2004, en comparación con el mismo periodo de 2003, ha sido ni más ni menos que del 16,7%, cifra superior en dos puntos y medio sobre el contexto nacional.

Pero si existe un marcador fiable en cuanto a la confianza en el futuro de nuestros conciudadanos, ese es el de las hipotecas concedidas por las entidades financieras.
El último dato oficial del Instituto Nacional de Estadística, correspondiente al periodo entre enero y mayo de 2004, respecto al mismo tiempo del año anterior, indica una gran subida en la Comunidad Valenciana, habiendo crecido el número de hipotecas en un 20,4 %, más de dos puntos por encima de la media nacional.

Y en este clima de confianza seguimos bajando impuestos.
Estamos eliminando progresivamente el impuesto de sucesiones.

Desde el 1 de enero del 2004 esta en vigor una bonificación del 99% para las transmisiones mortis causa para los parientes del causante pertenecientes al grupo 1 de la Ley del impuesto sobre sucesiones y donaciones, así como para todos los discapacitados físicos o sensoriales con minusvalía igual o mayor 65% y psíquicos con minusvalía igual o mayor 33%.

Esta es una promesa electoral más que se convierte en realidad y forma parte de las reformas fiscales que han generado en los ciudadanos una enorme confianza en nuestras posibilidades.

Señorías, el Plan de infraestructuras estratégicas 2004-2010 contempla inversiones próximas a los 15.
000 millones de euros en infraestructuras para la Comunidad Valenciana.

Este primer año de legislatura la Generalitat está realizando un importante esfuerzo económico, con una inversión cercana a 400 millones de euros en su red viaria.

Se han puesto en servicio 43 nuevos kilómetros de carreteras.

Obras como la Morella-Zorita, la variante de Buñol, la de Macastre, los accesos a Teulada, el tercer carril de la autovía Llíria-CV-35 o el tramo Televisión Valenciana-*by pass* Paterna son ya una realidad.

Además, estamos trabajando en otros 126 kilómetros mediante 46 actuaciones que contemplan una inversión de 469 millones de euros.
Como por ejemplo, la autovía Gandía-El Morquí, la autovía Sax-Castalla, la conexión del *by pass* con el distribuidor sur, la vía parque Elche-Alicante, el desdoblamiento de Betxí-Borriol, o la duplicación de la Nules-Burriana.

Se han adjudicado todas las obras de conservación, reparación y adecuación de toda la red viaria de la Comunidad Valenciana para los próximos cuatro años, con una inversión total de 118 millones de euros.

Ya hemos sacado a información pública el primer gran proyecto de carreteras previsto en el Plan de infraestructuras estratégicas: la CV-35 entre Valencia y Losa del Obispo y su conexión con la CV-50.

Más de 57 millones de pasajeros han utilizado los ferrocarriles de la Generalitat en el último año, un 12% más que el año anterior.

Este año hemos puesto en servicio 21 obras en infraestructuras ferroviarias, que han supuesto una inversión de 150 millones de euros, y estamos trabajando en 15 más, por un importe de 224 millones de euros.

El ramal de acceso ferroviario a Torrent y su nueva estación, los tramos 3, 5 y 6 del corredor Alicante-Altea, los tres primeros tramos urbanos del tranvía de Alicante o el tramo Paterna-l'Eliana de la línea 1 de FGV son obras que están ya finalizadas.

Estamos avanzado a gran velocidad en el desarrollo de Metro Valencia con los tramos Mislata-Quart y Ayora-Marítimo de la línea puerto-aeropuerto, la estación de Bailén, la prolongación de la línea T-4 Televisión Valenciana-Barri de La Coma-Terramelar, el tramo norte Torrefiel-Orriols de la línea 2 y de la línea 4 del tranvía, por ejemplo.

En el Tram de Alicante, estamos trabajando en el tramo Finca Adoc-Mercado Central, en la propia estación del Mercado, y el tramo Lucentum-Costa Blanca.

Estamos renovando el material móvil de metro y tranvía, con 59 unidades nuevas, de las cuales 19 ya están adjudicadas y 40 están en tramitación, con una inversión de 240 millones de euros.

Hemos suprimido 10 pasos a nivel en este año y estamos en proceso de suprimir 13 más.

En breve los aeropuertos valencianos superarán los 11 millones de pasajeros.

Obras como las del aeropuerto de Castellón Costa Azahar, primer aeropuerto de gestión privada en España, con una inversión superior a los 146 millones de euros, o la ampliación de la terminal de carga del Altet, son fundamentales para el desarrollo económico de las ciudades interiores y del litoral.

En el último año hemos presentado cinco planes sectoriales de vital importancia:

En el Plan de puertos de la Comunidad Valenciana se contemplan 10.
000 nuevos amarres, con una inversión de 653 millones de euros.
Ya hemos sacado a concurso concesiones para crear 1.
682 nuevos amarres deportivos en Burriana, Santa Pola, Torrevieja y Denia.

El segundo Plan de saneamiento, con una inversión de 1.
054 millones de euros, cuyo objetivo fundamental es la mejora y ampliación de los sistemas de depuración y la reutilización de las aguas depuradas con el tratamiento de los fangos.
Está prácticamente terminada y a punto de entrar en servicio la ampliación y modernización de la depuradora de Pinedo, con una capacidad de 100 millones de metros cúbicos al año, la cual será utilizada para el riego de la huerta de Valencia y el mantenimiento del caudal ecológico de La Albufera.

El Plan de ahorro y eficiencia energética, que prevé la autosuficiencia energética para 2006 y un 20% de excedente eléctrico un año después.

Y por último, los dos planes que componen el proyecto Avantic: el Plan estratégico valenciano de telecomunicaciones avanzadas y el Plan estratégico para la consolidación de la sociedad tecnológica y del conocimiento en la Comunidad Valenciana, con un elevadísimo esfuerzo inversor de 2.
740 millones de euros, que es un modelo para otras comunidades autónomas.

Además, continuamos ejecutando el Plan de infraestructuras eléctricas, que representa 1.
300 millones de euros de inversión en transporte y distribución; el Plan valenciano de electrificación rural ­Placer­, con una inversión de 27 millones de euros; o la tercera fase del Plan de gasificación, con la construcción de 386 nuevos kilómetros en gaseoductos.

Todas estas actuaciones vienen encaminadas a fortalecer la Comunidad Valenciana para dotarla de las infraestructuras estratégicas que le permitan situarse en cabeza de las regiones más avanzadas.

Evidentemente, en materia de infraestructuras hay que referirse a actuaciones que competen a la administración del Estado y sobre cuya previsión el Consell ha formulado su programación plurianual.

En estos momentos, tras seis meses desde la formación del nuevo gobierno de España, pesan ciertas incertidumbres y ambigüedades que quisiéramos despejar y que necesitan, ante todo, de una voluntad política clara.
El Gobierno de la Nación debe expresar con claridad si va a apoyar los grandes proyectos sobre los cuales está asentada la prosperidad de la Comunidad Valenciana durante los próximos años.
O, por el contrario, si, como parece, opta por entorpecer u obstaculizar estos proyectos.
Como por ejemplo, la no ejecución del trasvase del Ebro significa 5.
000 puestos de trabajo y dos décimas de crecimiento de PIB.
*(Protestes)*

 

**El senyor president:**

 

Silencio, señores diputados, por favor.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Señorías, se han creado 16 empresas al día durante los últimos doce meses, es decir, un total de 5.
766 empresas.
Esto es casi un 5% más que el interanual anterior.

En el primer semestre de 2004 se crearon en la comunidad 8.
856 empresas, un 16% más que en el mismo semestre del año 2003, casi seis puntos por encima de la media española.

Una muestra clara de la tendencia positiva de nuestros sectores industriales es que el índice de producción industrial ha crecido un 1'5% en el primer semestre de 2004 respecto al mismo periodo del año 2003.

Además, el desempleo industrial registrado en la Comunidad Valenciana en el primer semestre de 2004 se ha visto reducido un 11'3% disminuyendo el desempleo en más de dos puntos respecto de la media española.

En el periodo enero-junio de 2004, las exportaciones de la Comunidad Valenciana han ascendido a un valor de 8.
861 millones de euros, una cifra que representa un crecimiento del 5% respecto al mismo periodo del año 2003, frente a un 4,8% de la media nacional.

Las exportaciones en este primer semestre de 2004 presentan un panorama de crecimiento y mejora de muchos de nuestros sectores básicos:

El sector del automóvil ha registrado un incremento de sus exportaciones de un 22,7%.
Un 14,8% los componentes de automoción.
El 12,2% en el caso de los cítricos.
El sector cerámico recupera exportaciones, con un 3,2% de ascenso respecto a las cifras registradas en el mismo periodo del año anterior.
Tendencia también experimentada por el sector de fritas y esmaltes, que mantiene su crecimiento y registra un ascenso del 11,6%.

Son datos que avalan un crecimiento global de nuestras exportaciones a pesar de que algunos sectores muy significativos dentro de nuestro tejido empresarial como el mueble, juguete, calzado y textil están viviendo una ralentización de sus exportaciones, basada principalmente en cuestiones coyunturales.

En esta fotografía del presente de la Comunidad Valenciana hay, como verán, motivos para el optimismo, aunque desde luego nunca para la complacencia.
Hay otros datos que no son de exportaciones que demuestran la vitalidad y la confianza de nuestros sectores productivos, como el aumento de la matriculación de vehículos industriales en un 10% en el último año; la inversión industrial registrada, que creció un 4,8% en el mismo periodo, y la producción y distribución de energía eléctrica y gas, que ha crecido un 22,3%, cuando en el conjunto de España ha sido de un 15,6%.

Vamos a seguir apostando por todo aquello que mejore nuestros índices de competitividad, potenciando la investigación, la innovación y la internacionalización.

Hemos incrementado en 65 millones de euros la dotación para investigación y desarrollo en los presupuestos de este año, con más de 400 millones de euros, que representan el 8,8% del total.

El Impiva aportó a la Red de Institutos Tecnológicos en 2004 la cantidad de 20,4 millones de euros, que supone un aumento del 40% respecto al año anterior.
Redit cuenta ya con 7.
000 empresas asociadas, 13.
000 usuarias y más de 1.
000 proyectos de investigación, desarrollo e innovación, que han permitido a los institutos financiarse en un 50%.

En junio de 2003 se creó la Comisión Delegada del Consell para la Investigación e Innovación Tecnológica, orientada al diseño de las líneas directrices de la política de investigación y desarrollo de la Generalitat, cumpliendo así con uno de mis compromisos en el debate de investidura.

En esta legislatura hemos realizado 129 acciones de promoción exterior en Europa, y el Ivex cuenta en 2004 con un presupuesto de casi 12 millones de euros, que es casi un 5% más que en 2003.

Hemos abierto oficinas del Instituto Valenciano de Exportación en Praga y Viena, y una oficina empresarial en Varsovia, dentro de nuestra estrategia de penetración en los mercados de Europa Central y Oriental.
Además, contamos con cuatro nuevos puntos de apoyo a la empresa valenciana en Egipto, Bulgaria, Brasil y Vietnam.

Tenemos la segunda mayor red exterior de las comunidades autónomas de nuestro país.
Es especialmente destacada nuestra presencia en China, con cuatro oficinas, que nos sitúa como la comunidad autónoma con mayor presencia en ese país, por encima incluso de la presencia nacional.

Hemos sido pioneros en dotar de ayudas al sector textil.
El 16 de febrero de 2004 firmamos el convenio para completar el acuerdo marco nacional, al que destinamos cerca de 4 millones de euros.
Atender las necesidades de nuestros sectores tradicionales es una prioridad básica y nadie puede dudar de nuestra colaboración, ahora y siempre, con los que generan riqueza, prosperidad y empleo.

Señorías, este año hemos compatibilizado un incremento del 7,5 % en la oferta turística con un aumento de casi medio punto en la ocupación.

El grado de ocupación hotelera en nuestra comunidad durante agosto ha sido del 94%.

Hemos alcanzado la cifra record de 325.
085 plazas de alojamiento en nuestra comunidad.

La oferta ha seguido creciendo en los siete primeros meses de 2004: un 3,45% los hoteles, 1,13% los hostales, un 1,61% los apartamentos y un 6,91% las casas rurales.

El alojamiento rural registró hasta julio de 2004 un 40,5% más de viajeros, creciendo las pernoctaciones un 60%.

Los apartamentos han experimentado en los siete primeros meses de 2004 un crecimiento del 17% en viajeros y un 13% en pernoctaciones.

Los hoteles de interior han experimentado un incremento de 4,3%, llegando su ocupación al 78%.

Otro ejemplo del incremento en la diversificación de nuestro turismo es el aumento en un 14% en este último año en el número de visitas a los balnearios en nuestra comunidad.

El incremento de llegadas de turistas extranjeros a los aeropuertos valencianos se cifra, en los siete primeros meses del año en el 2,3%.

680.
000 viajeros utilizaron la línea Alicante-Denia de FGV en el período enero-julio, más del doble que en el mismo período del año pasado, y los peajes de Benidorm, ciudad turística por antonomasia, registraron un aumento del 6% de vehículos.

Señorías, hemos realizado 728 proyectos de mejora en la modernización de las explotaciones agrarias, con una inversión de 47 millones de euros, desde junio de 2003 hasta junio de 2004.

Los arroceros valencianos han aumentado en más de 1.
000 euros por hectárea sus rentas por el cultivo del arroz, gracias a la regionalización de las cuotas de la producción.

Dicho esto así puede parecer un dato irrelevante, pero si les digo que la cantidad por hectárea que se percibía era de 121 euros y la actual es de 1.
123, entenderán que me sienta orgulloso de que en mi primera legislatura hayamos dejado de ser sancionados injustamente por el exceso de producción de otras comunidades y hayamos conseguido una mejora tan sustancial de las rentas agrarias.

Hemos incrementado este último año un 31% la superficie de agricultura ecológica, alcanzando las 31.
375 hectáreas.

Se ha incrementado la investigación, el desarrollo y la innovación agraria hasta llegar al 5,7% del presupuesto del 2004 y un 8,8% en el presupuesto del Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias.

Se han destinado 2,6 millones de euros en ayudas a la promoción del cooperativismo y a la formación cooperativa para impulsar una política de concentración de las cooperativas que permita mejorar las ventajas competitivas de nuestros productos en el exterior.

Hemos subvencionado la incorporación de jóvenes agricultores con 6,8 millones de euros para proyectos de primera instalación, porque la propia modernización del sector está exigiendo avanzar decididamente en la incorporación de estos jóvenes a nuestro campo.

En el mes de marzo mi Consell estableció ayudas extraordinarias a 130 municipios para paliar los daños sufridos por las heladas.

Se ha creado el Instituto Valenciano de Desarrollo Rural, apostando de forma decidida por el futuro del medio rural y de nuestros pueblos de interior.

Queremos proteger el patrimonio vitivinícola de nuestra comunidad, a través de la Ley de ordenación del sector vitivinícola, cuyo proyecto ha sido aprobado en la última reunión del Consell.

Se han puesto en marcha todas estas medidas encaminadas a la consecución de un cambio en las estructuras agrarias valencianas que tenga como resultado unas explotaciones más competitivas basadas en su rentabilidad económica, la incorporación de nuevas tecnologías agrarias, el incremento de la profesionalidad y el fomento de los modelos asociativos.

Señorías, cada metro cúbico de agua utilizada en nuestra comunidad genera una riqueza cuatro veces superior a la de Aragón y 2,4 veces superior a la media nacional.
Además, el Plan nacional de regadíos se encuentra en nuestra comunidad ejecutado en un 95%, frente a un grado de ejecución del 24% en Cataluña y el 19% en Aragón.

Para nadie será una sorpresa que ahora hable del agua.
Yo hice mío, como tantos valencianos, el lema "Agua para todos", en representación de todos nosotros.

No voy a insistir en la necesidad de agua que tiene esta comunidad, y en la importancia vital que para nosotros tiene el Plan hidrológico nacional.
Pero es que, además, estamos en condiciones de dar lecciones y ejemplo de cómo gestionar un recurso escaso y valioso como el agua.

No quiero dejar de mencionar ahora el enorme esfuerzo que se ha realizado en este último año desde el Gobierno Valenciano con el fin de exigir el cumplimiento íntegro del Plan hidrológico nacional.
Actuaciones tales como:

La constitución de una comisión promotora de infraestructuras para la solución del déficit de agua en la Comunidad Valenciana, junto a la Región de Murcia y Almería.

Iniciativa legislativa popular para la autorización de transferencias de agua a las cuencas del Júcar, Segura y Sur.

Aprobación por el Consell de la Generalitat Valenciana del Plan de acción territorial de corredores de infraestructuras, que garantice la ejecución el día de mañana del trasvase del agua del Ebro.

Aprobación por el Consell de la Generalitat Valenciana de la interposición del recurso de inconstitucionalidad contra el decretazo de derogación del trasvase del Ebro.
Y la aprobación por el Consell de la Generalitat Valenciana de la presentación de denuncia ante la Comisión de la Unión Europea contra el citado decreto.

Señorías, cinco iniciativas legislativas en materia medioambiental dan fe del compromiso de mi gobierno con un desarrollo sostenible.

La Ley de ordenación del territorio y de protección del paisaje es pionera en España en la regulación del paisaje con rango legal.
Plantea importantes novedades de gestión, al utilizar instrumentos similares a los de la gestión urbanística para el conjunto del territorio.

Se está creando un nuevo y mejor marco normativo con el objetivo de la protección del medio ambiente.

A la citada ley, ya aprobada por estas Cortes, hay que sumar la Ley del suelo no urbanizable, así como la modificación de la Ley de espacios naturales protegidos y la Ley de calidad ambiental, cuyos anteproyectos ya han sido aprobados por el Consell.

Hoy un 27,3% del territorio de la Comunidad Valenciana está protegido, y emblemáticos ecosistemas como los del Parque Natural de l'Albufera, el Marjal de Pego-Oliva o el Carrascal de la Font Roja tienen redactados sus elementos de gestión, como lo son los planes de ordenación de recursos naturales y planes rectores de uso y de gestión.
Todos ellos se encuentran en una avanzada tramitación y cuentan con informe favorable del Consejo Asesor de Medio Ambiente.

Se está gestionando la protección de cinco nuevos espacios naturales de importancia singular, como las Hoces del Cabriel, Sierra Helada, el paisaje protegido de Xabia, la Tinença de Benifassà y el Penyagolosa, que en breve tendrán la protección que se merecen.

En el último año se han catalogado 26 montes de utilidad pública que suman un total de 14.
000 hectáreas, lo que supone un 60% de mi compromiso para toda la legislatura.
En un solo año, hemos ejecutado casi el 30% del Plan general de ordenación forestal.
De mi compromiso de legislatura sobre reforestación ya se han alcanzado 11.
000 hectáreas de monte.

Así pues, desde la Generalitat no sólo hacemos un esfuerzo por preservar, sino también por recuperar, con el claro e inconformista objetivo de que hay que preservar y conservar la naturaleza, pero además, ésta debe seguir ganando terreno, día a día y palmo a palmo, en nuestra comunidad.

El Plan director de residuos se cumplirá a finales de este año con la aprobación de sus once planes zonales.
A lo largo de este curso político se ha hecho la aprobación inicial de siete ellos, que se suman a los tres existentes.

Los municipios y los empresarios se han sumado a la Generalitat en este empeño a través de la firma de un convenio con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias y de la Asociación Valenciana de Empresarios.
Espero de los grupos políticos de esta cámara que estén a la altura que las circunstancias requieren y se sumen al consenso y al diálogo.

Más de 8.
000 personas, medios materiales terrestres y aéreos, que este año se han visto incrementados, son nuestra fuerza de choque en la lucha contra los incendios.
Si una amenaza temible tiene nuestros montes, esa son los incendios forestales.
A este fin, a prevenir, evitar y sofocar los incendios, hemos destinado nuestros mejores esfuerzos.
Somos una referencia a nivel nacional en cuanto a la capacidad de respuesta y eficacia de nuestro dispositivo.

El Plan de prevención y extinción de incendios 2004 ha alcanzado este año la cifra record de 73 millones de euros.
Y lo que es más importante, una coordinación ejemplar que está permitiendo controlar una lacra, como la de los incendios, que en otras épocas, hoy felizmente superadas, amenazó con hacer desaparecer, convertido en humo, el inmenso patrimonio forestal valenciano.

El Plan de infraestructuras educativas CreaEscola 2004-2008 se ha iniciado este año en su primera fase con 120 actuaciones en centros educativos.
Más tarde me referiré a él detalladamente como una apuesta de futuro, pero lo cierto es que hoy es ya una realidad.
De las 120 actuaciones iniciadas, 56 corresponden a Alicante, 15 a Castellón y 49 a Valencia.
De ellas, 77 se realizan en centros de primaria y 43 en centros de secundaria.

También se ha iniciado dentro de CreaEscola la eliminación de 94 instalaciones educativas provisionales, que se reparten entre las tres provincias a razón de 48 en Alicante, 13 en Castellón y 23 en Valencia.
De estas actuaciones, 52 son en centros de primaria y 42 en centros de secundaria.

Se han creado 8.
742 plazas escolares en este nuevo curso.
Representa un aumento del 1,3 % respecto al curso anterior y sitúa el número total de alumnos, entre primaria, secundaria, bachilleratos y Formación Profesional en 697.
683 alumnos.
Me parece de referencia obligada dar esta cifra global a esta cámara para que pueda valorar en sus justos términos la colosal labor llevada a cabo por el Consell, con especial cuidado y dedicación en este ámbito.

Este curso escolar habrá 1.
032 nuevos docentes.
En buena lógica, a mayor número de alumnos, mayor número de profesores.
Nuestra plantilla de profesores ha alcanzado los 45.
873 docentes.
Esto nos ha permitido disminuir la ratio profesor/alumno en todos los niveles educativos y perseverar en nuestra idea de ofrecer a la sociedad valenciana una educación pública basada en la calidad.

2.
000 profesores han dejado de ser interinos y ocupan plaza fija desde el inicio de este curso.
La aprobación del Plan de refuerzo de la educación pública para la reducción de la interinidad el pasado mes de mayo les ha permitido estabilizar su situación laboral tras la convocatoria y realización de las pruebas oportunas en el mes de julio.
En este plan se contempla la convocatoria hasta final de legislatura de 8.
000 plazas de docentes con la finalidad de reducir la interinidad hasta sólo el 10%.

En este nuevo curso habrá 5.
489 nuevas oportunidades de solidaridad y de cohesión social, que es el número de nuevos alumnos inmigrantes que se integran, nunca mejor dicho, en nuestro sistema educativo.
Esta cifra supone un aumento del 8,5% respecto al curso pasado y sitúa el total de inmigrantes escolarizados en nuestra comunidad en 56.
289.

Este esfuerzo de solidaridad, basado en valorar, apreciar y creer en la diversidad, no sólo es una cifra.
Desde la administración también se prepara a los profesores para que se formen adecuadamente y trabajen con estos niños y sus peculiaridades a través de programas formativos, pedagógicos e integradores.

Por otro lado, los programas de compensación educativa de nuestros centros se amplían constantemente adaptándose en cada momento a las necesidades educativas.
Además, para recabar las buenas prácticas de los centros educativos, las necesidades del alumnado y la atención educativa adecuada, se va a celebrar en Valencia el Primer Congreso Internacional de Educación e Inmigración, que servirá para poner en común, problemas, ideas y soluciones que nos ayudarán a seguir mejorando.

Este curso entran en funcionamiento 63 nuevos centros escolares, 23 de Infantil y Primaria y 40 de Secundaria, que son de nueva construcción o remodelados, con un coste económico que asciende a 324 millones de euros.

Hemos aumentado las ayudas para libros de texto un 20,3% y se han beneficiado de ellas un 11,2% de los alumnos, es decir, 155.
800 alumnos.
Ello ha supuesto una inversión de más de 12 millones de euros.

El 88% de los alumnos de Formación Profesional encuentran trabajo durante el primer año que finalizan sus estudios.
Y de ellos, una tercera parte se inserta, precisamente, en la empresa en la que realizó la fase de formación en el centro de trabajo.

La Formación Profesional a Distancia es una novedad de este curso académico.
1.
272 nuevos alumnos se integran en la Formación Profesional Específica para el curso 2004-2005, en 934 ciclos formativos, y sitúan el número de alumnos de la red pública en 37.
121.
Lo hacen, sin duda porque saben que a su finalización habrán obtenido no sólo una capacitación, sino la acreditación de la competencia profesional necesaria a los niveles requeridos por las empresas, lo que les abre las puertas al mercado de trabajo.

Pero si a la enseñanza valenciana queremos dotarla de un plus sobre otras que se realizan en nuestro país, ese es el de la calidad.
El Plan de actuaciones para la calidad del sistema educativo valenciano aprobado por unanimidad del Consejo Escolar Valenciano en marzo de este año.
En mi investidura, me comprometí ante sus señorías a seguir añadiendo elementos de más calidad a la oferta educativa para seguir dando oportunidades a todos.

Y he de decir que en pocas ocasiones un compromiso político encuentra en una actuación política tan exacto reflejo.
El Pacse destina sus objetivos a asuntos clave de nuestra enseñanza con la permanente referencia a la calidad.
Atiende a la diversidad, la educación intercultural, la integración social; la educación plurilingüe; la formación profesional; las enseñanzas de régimen especial; la formación de personas adultas; la educación preescolar de 0-3 años; la descentralización de la gestión de centros de preescolar, infantil y primaria y el desarrollo de un *software* libre valenciano.

Somos pioneros en la difusión de las nuevas tecnologías en las aulas.
El proyecto Lliurex es el primer sistema operativo en valenciano basado en *software* libre.
Que la informática esté presente como materia optativa de oferta obligatoria también es una forma de familiarizar a los alumnos con la nueva sociedad del conocimiento que les rodea.

7.
000 nuevos ordenadores en los centros educativos valencianos.
Con la firma de dos convenios con el Ministerio de Ciencia y Tecnología en octubre de 2003 y febrero de 2004, con una inversión de más de 100 millones de euros, hemos posibilitado una excelente dotación de medios materiales para los alumnos de nuestros centros.

Señorías, el valenciano es y será una prioridad de mi gobierno.
Entre sus virtudes se encuentra la capacidad de unirnos y arraigarnos más a nuestra tierra.
Casi 3.
000 alumnos más se han incorporado este año a la educación en valenciano.
Por eso, este curso 2004-2005 hay 82 nuevas líneas en valenciano en nuestros centros educativos, que en total suman 2.
203.

También en materia fiscal hemos innovado con respecto al valenciano, al crear una deducción en el tramo autonómico del Irpf específico por donaciones para fomento del valenciano.
Se trata de una nueva fórmula para animar a los valencianos para que apuesten activamente por nuestra lengua y se sientan parte integrante de ella.

Por otro lado, en septiembre del año pasado, la Comisión Interdepartamental de Promoción del Valenciano en la Administración aprobó un documento sobre el uso del valenciano en la administración autonómica valenciana.

La nueva versión del programa Salt 3 se encuentra operativo y puede descargarse desde internet.
Además, como otra novedad, permite la función de traducción del valenciano al castellano.
Pero quiero llamar su atención respecto al gran Salt que estamos dando con este programa.
Hemos colocado al valenciano, por primera vez en la historia, a disposición de todas las personas de todo el mundo y esto es un paso cuantitativo y también cualitativo muy importante, de cara a su uso y promoción.

Este año se han hecho cuatro lectorados de lengua y cultura de la Comunidad Valenciana en universidades europeas, tres en Reino Unido y uno en Portugal.
No sólo dentro de nuestras fronteras hay que realizar un esfuerzo de cuidar nuestro más genuino patrimonio, también en las universidades extranjeras se promueve el valenciano, y mi intención es incrementar dicha promoción a lo largo de esta legislatura, no solo en cantidad, sino también en contenidos como: las instituciones políticas, el comercio, la historia o la economía valencianos.
Además, en este ámbito, se ha creado la Biblioteca Lluís Vives de autores valencianos.

Hemos alcanzado el mayor grado de difusión de la enorme riqueza y variedad de los museos y colecciones museísticas de titularidad y de gestión de la Generalitat.
Así lo atestiguan los récords de visitantes que en el último año hemos tenido en nuestros centros y también en las exposiciones.
Por otro lado, se ha puesto en valor todos los tesoros que se albergan a través del Consorcio de Museos de la Comunidad Valenciana.

La protección y recuperación de nuestro patrimonio histórico es una obligación y un orgullo.
Sería interminable detallar las actuaciones llevadas a cabo en los diversos planes como el de castillos, catedrales, eremitorios, santuarios y monasterios que están en marcha, a los que se añadirá, en esta legislatura, el Plan del patrimonio industrial.

Hacemos nuevas leyes para preservar nuestra antigua cultura.
También nuestro marco normativo en materia cultural va a tener significativos cambios.
A la reforma de la actual Ley de patrimonio valenciano se sumarán la Ley de archivos de la Comunidad Valenciana y la Ley del Misteri d´Elx, cuyos anteproyectos ya han sido aprobados por el Consell.

Señorías, en 2004 la inversión de la Generalitat ha ascendido a 106 millones en infraestructuras sanitarias.
En esta VI legislatura hemos finalizado 15 centros de atención primaria ­10 centros de salud y 5 consultorios auxiliares­ y 4 de atención especializada.
Más y mejores hospitales es ya una realidad, como lo demuestra la inauguración de la primera fase del Hospital Virgen de los Lirios de Alcoy; la nueva unidad de Hemodiálisis del hospital de Requena.

Además, estamos ejecutando actualmente 10 obras hospitalarias de primer nivel: el nuevo Hospital de la Fe de Valencia el nuevo Hospital de Torrevieja, las ampliaciones del Hospital de Elda; Padre Jofre; Marina Baixa, La Vila Joiosa; la Magdalena; el Hospital Arnau de Vilanova; el Hospital de Xátiva; la Malvarrosa y del Hospital General de Castellón.

Hemos realizado el 90% de las 117.
000 solicitudes del Chequeo para Mayores de 40 años.
Además, en el capítulo de prevención cabe destacar el Plan para la prevención y control de la legionelosis, que ya ha realizado cerca de 100.
000 inspecciones, la aprobación del Plan para la prevención y control de la osteoporosis y el de Prevención de enfermedades cardiovasculares, y dos nuevas iniciativas pioneras a nivel nacional de inminente puesta en marcha: el diagnóstico genético preimplantacional y el programa de prevención del cáncer hereditario.

El Gobierno Valenciano invierte más de 125 millones de euros para lograr una sanidad más eficiente y de mayor calidad.

La ejecución del Plan de calidad total de la asistencia sanitaria está dando unos resultados tremendamente satisfactorios: las listas de espera de intervención quirúrgica se han reducido en un 55% desde que se inició la ejecución del plan.
*(Remors)* Acabamos de implantar el Plan de garantía de no demora 2004-2006.
Y se han entregado 54.
000 tarjetas de asistencia a inmigrantes.
De esta forma se hace realidad la extensión de la asistencia sanitaria a personas inmigrantes y se hace un ejercicio de solidaridad con uno de los colectivos con dificultades de integración.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados, silencio.

 

**El senyor president del Consell:** 

 

No quiero dejar de mencionar nuestros esfuerzos en la mejora de las condiciones de trabajo de los profesionales del sistema sanitario, donde hemos puesto en marcha una nueva regulación de la jornada de trabajo de los profesionales junto con la aplicación de unos incentivos en función del cumplimiento de unos objetivos que forman parte de los acuerdos de gestión entre los distintos hospitales y la Conselleria de Sanidad.
Todo esto tiene que culminar con la aprobación de la carrera profesional que se está negociando en este momento.

Destinamos más de 149 millones de euros a potenciar la investigación sanitaria.
Además de haber incrementado el 30% del presupuesto dedicado a investigación estamos construyendo tres centros superiores de investigación, el Centro Superior en Alta Tecnología para la Investigación en Biomedicina y Trasplantes, el Centro Superior de Investigación y Asistencia Oftalmológica; y el Centro Superior para la Prevención y Predicción de la Enfermedad y Promoción de la Salud Pública.
 *(Remors)*

 

**El senyor president:**

Señora Llinares, me gustaría no tener que llamarle la atención a ninguno.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Los resultados de nuestra política de investigación son conocidos: la Comunidad Valenciana mantiene la línea más avanzada de España en la generación de las células madre.
Es un tema recurrente el del tratamiento por parte del Ministerio de Sanidad hacia los resultados obtenidos por los investigadores valencianos y en la medida de que parece que las cosas se reconducen por el camino correcto tan sólo debemos felicitarnos por los resultados de una investigación que va a dar solución a los problemas de salud de muchas personas.

Señorías, hemos facilitado el acceso a la vivienda a 20.
000 familias en este año.
Además, en estos momentos hay 54.
000 actuaciones protegidas más, que tenemos en marcha, a través de diversas formas de gestión, entre las que destaca, por su novedad y número, los convenios realizados por el Instituto Valenciano de la Vivienda con Ayuntamientos de la Comunidad.
De esta forma, mi compromiso político de favorecer el acceso a la vivienda a las personas y familias con menos recursos, garantizando 100.
000 viviendas protegidas se encuentra en una fase avanzadísima.
Hechos y no palabras garantizan una vivienda al alcance de todos.
Ese es el compromiso de este gobierno y así lo prueba las actuaciones realizadas.

Sería injusto si no me refiriera aquí al enorme esfuerzo de concertación de quienes han intervenido para obtener tan óptimos niveles de cumplimiento del compromiso sobre la vivienda.
Y quiero agradecer desde esta tribuna el trabajo, la ilusión y la colaboración de ayuntamientos, entidades financieras, sindicatos y empresarios de nuestra Comunidad.

El 25 de junio de este año creamos la Agencia Valenciana de Alquiler Infovivienda, que recibe diariamente una media de 250 consultas diarias.
La Agencia viene a sumarse a otras imaginativas actuaciones ya realizadas en esta área y es la primera actuación de estas características que se pone en funcionamiento en España.

Nuestra comunidad presenta la mejor gestión de las ayudas estatales del Plan de vivienda, que hemos ejecutado a una media del 158%, por lo que ya estamos realizando actuaciones del siguiente plan.

La Generalitat Valenciana entrega 708 millones de euros a las familias para la compra de vivienda en el periodo 2002-2005.
Supone multiplicar por más de cinco las ayudas concedidas para vivienda en el periodo anterior y es fiel índice de la magnitud de nuestra apuesta por la cohesión social, que significa facilitar el acceso a una vivienda digna.
Ante este hecho contrastado, precisamente por el Ministerio de la Vivienda ­mayo 2004­, cabe concluir, con plena satisfacción que no sólo nuestros resultados en política de vivienda son óptimos, sino que también nuestro nivel de gestión lo es, y así lo reconoce, insisto, el Ministerio de la Vivienda.

Se está creando un nuevo, moderno y ágil edificio legal en materia de vivienda.
Toda esta labor de gestión estaría descabezada si no contase con una muy destacable labor legislativa sectorial.
Estas Cortes ya han aprobado la Ley de ordenación y fomento de la calidad de la edificación y se encuentra en tramitación el Proyecto de ley valenciana de la vivienda.
Además, el Consell ya ha aprobado el Antepro-yecto de ley de ordenación urbanística de la Comunidad Valenciana.
Contribuirá a racionalizar el proceso urbanizador que es el que genera suelo apto para la edificación, limitando perversos efectos de la actual Ley en la que, en ocasiones, los propietarios minoritarios se encontraban en una situación de debilidad, cuando no de indefensión, lo que producía movimientos especulativos, nada deseables si nuestra finalidad es, como lo es la de este gobierno, lograr viviendas de calidad en entornos de alto valor ambiental y con precios accesibles.

Señorías, cuatro de cada cinco euros destina mi gobierno a políticas sociales.
Hemos elaborado el presupuesto más social de la historia de la Comunidad Valenciana.
Uno de los compromisos que asumí en mi investidura fue hacer de la política social no una acción sectorial, sino una política global que impregnara toda decisión que directa o indirectamente afecte a las personas, sus oportunidades y sus necesidades.
Me puse como meta continuar en el trabajo de la igualdad entre mujeres y hombres, posibilitar la conciliación de la vida familiar y laboral, asumí con los jóvenes un compromiso especial y puse gran énfasis en que nuestra comunidad pusiera en marcha políticas que nos siguieran distinguiendo como una comunidad de acogida.

Hemos implantado el "catering social" con carácter piloto en 27 localidades, para el que se ha licitado la contratación del servicio por un importe de 1,3 millones de euros.
Hemos priorizado las iniciativas dirigidas a nuestros mayores, fomentando los programas de permanencia en el hogar paliando así situaciones de soledad.
339 millones de euros en recursos destinados a la atención de mayores en los dos últimos presupuestos, intensificando las inversiones en centros tanto residenciales, como centros de día y centros especializados.
De las 18.
566 plazas residenciales de la Comunidad Valenciana el 64,5 % de ellas están financiadas con fondos públicos.
A finales de 2004 estarán disponibles 3.
400 plazas residenciales más.
Más de 175 millones de euros dedicados en 2003 y 2004 a la atención de personas con discapacidad en apoyo a las políticas activas de integración social de los discapacitados.
Y el 94% de las estaciones de metro, y a final de esta legislatura será en todas ellas accesibles a las personas con algún tipo de discapacidad.

En julio se firmó un acuerdo entre las consellerias de Bienestar Social y Territorio para el fomento de la accesibilidad en los parques naturales de la Comunidad Valenciana.
33 guarderías laborales gestionadas por el Servef con 1.
845 plazas en orden a atender nuestro compromiso de favorecer la conciliación de la vida laboral y familiar.

En esta legislatura se ha creado el Observatorio de Género de la Comunidad Valenciana en cumplimiento de la Ley de igualdad de oportunidades, con el objeto de estudiar y promover actuaciones tendentes a la prevención y erradicación de la violencia de género.
Se ha creado el Foro de la Comunidad Valenciana contra la Violencia de Género y Personas dependientes en el ámbito familiar.
Se presentó en enero de este año el Pacto Social contra la Violencia de Género a fin de sensibilizar y corresponsabilizar a la sociedad en la erradicación de este fenómeno.
Además, desde agosto de 2003 se han tramitado 132 órdenes de protección y se han colocado 65 dispositivos de telealarma.
En la actualidad contamos con 26 centros Infodona en los que entre 2003 y 2004 se han atendido 38.
000 consultas personalizadas para la información, formación y asesoramiento de las mujeres sobre los recursos existentes en la comunidad relativos a empleo, sanidad, cultura, educación, etc.
Hemos eliminado la lista de espera de solicitantes de adopción internacional, en 2004 han aumentado las ayudas en apoyo a la familia.
Se ha favorecido el apoyo a la familia en sus diferentes versiones, desde las familias con madres jóvenes, las de acogida o adopción y las familias supernumerosas.

En 2004 un 14% más de ayudas públicas a los centros de acogimiento de menores que en 2003.
En 2003 y 2004 hemos incrementado en un 120% las ayudas del Programa de creación de empresas jóvenes.
El Programa Salario Joven, con una dotación actual de 12 millones de euros ha permitido la contratación de 2.
300 jóvenes desde su implantación el último trimestre de 2003 y se suma a las acciones desarrolladas desde el pasado año a través del Plan integral de empleo para desempleados menores de 30 años.
300.
000 jóvenes cuentan ya en nuestra comunidad con el Carnet Jove y 2.
000 comercios efectúan descuentos.
Los créditos blandos de Cajas de Ahorro a usuarios de Carnet de más de 26 a 30 años ascendieron hasta abril de 2004 a 29 millones de euros.

Hasta el mes de junio de 2004 se han realizado 78 cursos en la Fundación Centro de Estudios para la Integración Social y Formación de Inmigrantes, además de la dotación de dos millones y medio de euros con los que contará el Servef para la realización de 550 cursos en 2005.
Pero no sólo se ha promovido su formación, sino que también se han atendido sus necesidades sociales y familiares atendiendo en 2003 a 547 inmigrantes en centros de acogida y en pisos tutelados.

La Ciudad de la Justicia de Valencia es el símbolo de la modernidad de la justicia valenciana.
La Ciudad de la Justicia de Valencia es fiel reflejo de un modelo de gestión en la prestación de servicios públicos, en el que el ciudadano y los profesionales son protagonistas.
Está dotada de las mejores medidas de seguridad y se encuentra al día en los últimos avances tecnológicos.
En este año se ha producido el traslado de los órganos judiciales al edificio, por lo que ya está en pleno funcionamiento.
Este modelo centralizado, más cómodo y accesible, se va a exportar a las ciudades de la justicia de Alicante, Elche y Castellón de la Plana, ciudad esta última en la que ya se han iniciado las obras de construcción.
Hemos puesto en funcionamiento los Palacios de Justicia de Requena y San Vicente del Raspeig en este año, en cumplimiento del Plan director de infraestructuras judiciales que sigue adelante modernizando y mejorando las infraestructuras Judiciales.

La Comunidad Valenciana es pionera en España en celebración de juicios rápidos.
La experiencia piloto de los Juicios Rápidos en materia de familia en nuestra comunidad no podía ser más exitosa.
Desde principio de año a final de Julio se ha resuelto 1.
347 asuntos.
Y esto ha sido posible gracias a la firma de un convenio, en enero de este año, con el Tribunal Superior de Justicia y los colegios de abogados y procuradores de Valencia.

En materia penal se firmó un convenio con el Ministerio de Justicia y los ayuntamientos de Valencia, Castellón, Alicante y Elche para agilizar los juicios por accidentes de tráfico.
Además, se han reforzado los medios materiales y personales en los juzgados para el enjuiciamiento inmediato de faltas.
Sus resultados son excelentes.
Según los últimos datos de 2003 del Consejo General del Poder Judicial respecto de nuestra comunidad, en los juicios tramitados por los juzgados de instrucción se han registrado 9.
554 asuntos, de los que se han resuelto 9.
237.
Y respecto de los que tramitan los juzgados de lo penal, se han registrado 1.
401 asuntos y se han resuelto 1.
259.

Nos queda pendiente el reto de la materia civil y en ese sentido, hemos instado al Ministerio de Justicia para que instaure juicios rápidos para reclamaciones de cantidad inferiores a 3.
000 euros y por desahucio.

Se ha cumplido nuestro objetivo de reducir la interinidad del personal al servicio de la administración general a través del Plan de calidad de estabilidad y promoción profesional.
Tras el acuerdo alcanzado en la Mesa Sectorial de la Función Pública en octubre pasado se incluyeron dichos acuerdos en la Ley de acompañamiento del presupuesto 2004.
En ejecución del plan, la oferta de empleo público de 2004 contempló 4.
943 plazas, de las que 1.
640 se proveen por promoción interna.

Hemos aprobado la Ley de ayuda y resarcimiento a las víctimas del terrorismo.
Hemos creado 7 nuevas oficinas de atención a las víctimas del delito, por lo que ya contamos con 15 oficinas en toda la comunidad y 2004 acabará con otras 3 más.
Nuestro objetivo es implantar estas oficinas en todos los partidos judiciales e incluso en otros municipios que no sean cabeza del partido judicial.
En este ámbito también se ha puesto en funcionamiento en abril de este año la Fundación de la Comunidad Valenciana para la asistencia a las víctimas del delito.

Hemos inaugurado hace escasos días el tercero de los centros descentralizados del Consejo General del Poder Judicial: el Centro de Estudios Jurídico-Económicos Manuel Broseta, instalado en la Ciudad de la Justicia, que se encargará de la especialización de jueces en materia mercantil.

En esta legislatura, se han promulgado 9 leyes, se encuentran en tramitación 6 y se han aprobado por el Consell a nivel de anteproyecto otras 5 que todavía no han tenido acceso a esta cámara.

Desde la presidencia de mi gobierno se estableció como objetivo colocar a nuestra comunidad en el lugar que le corresponde tanto dentro del marco nacional, europeo e internacional.

A nadie se le escapa que actualmente nuestra comunidad ha alcanzado cotas de reconocimiento a nivel exterior como nunca antes habíamos logrado y esto ha sido fruto de una intensa labor institucional.

Hoy, la Comunidad Valenciana es el referente de la Europa de las Regiones en la gestión y aplicación de los fondos europeos, y nuestro tránsito de región objetivo 1 a objetivo 2 está siendo modélico.
De hecho, este año hemos establecido vías de cooperación sobre nuestro modelo de integración europea con regiones de los nuevos socios de la Unión.
Mantenemos contactos bilaterales con el 33% de las regiones de la Unión Europea, en concreto con 84 de las 254 regiones de la Unión Europea.

Nuestra comunidad puede sentirse orgullosa de su labor realizada en materia de cooperación interregional, pues formamos parte activa de las organizaciones regionales europeas más importantes.
En la esfera de las relaciones autonómicas, hemos mantenido un multilateralismo constructivo y positivo.
En estos catorce meses hemos celebrado cumbres con los gobiernos de Castilla y León para defender en la Unión Europea la continuidad en la percepción de los fondos estructurales a partir de 2006.
Con Baleares para establecer un alianza de cooperación.
Con Castilla-La Mancha, que cuenta con representación en los puertos de Valencia, Castellón y Alicante.
Con Murcia especialmente para reforzar nuestra alianza estratégica para la defensa del trasvase del Ebro.
Con Madrid que, junto con nuestra comunidad y Baleares, ha promovido la creación del eje de la prosperidad.
Y con Galicia firmando un protocolo para colaborar en iniciativas promocionales y turísticas.

Junto a estas actuaciones, quisiera destacar aquí que, obviamente, el Consell va a mantener e intensificar la vocación europea de esta comunidad.
La Generalitat Valenciana ha participado en más de 300 proyectos, de 38 programas e iniciativas comunitarias.

Por una parte, en esta legislatura hemos acometido una reforma profunda de nuestra Delegación en la Unión Europea, ampliando medios y personas y adscribiendo nuevas áreas funcionales en materias tan sensibles para nuestros intereses como las áreas social, tecnológica, medioambiental y cultural.

Y por otro lado, el pasado mes de octubre se constituyó la Fundación Comunidad Valenciana-Región Europea, que ha desarrollado ya una ingente actividad concretada en la participación en más de 30 proyectos como socio europeo, relativos al medio ambiente, I+D+I, desarrollo regional, competitividad de Pymes, transferencia de tecnología, cooperación universidad-empresa y salud pública.

En 2004 hemos destinado 23,5 millones de euros para la cooperación al desarrollo, creciendo un 14% los fondos respecto al año anterior.

Me gustaría cerrar el capítulo del balance exterior del Consell refiriéndome al ámbito de la cooperación al desarrollo, ya que el pasado 7 de mayo fue aprobado el Plan Director de la Cooperación Valenciana, que va a suponer que este año cerraremos el presupuesto habiendo multiplicado por cuatro los fondos de cooperación respecto a 1996, llegando a los 100 millones de euros.

Catorce meses de apasionante trabajo al servicio de la Comunidad Valenciana; catorce meses de esfuerzo de un gobierno que hereda ocho años de constante apuesta por el crecimiento; catorce meses que se resumen en esta exposición, que puede haberles parecido larga, pero que, sin embargo, son un resumen *(remors)* de lo que durante estos meses mi gobierno ha hecho: trabajar mucho y trabajar bien.
*(Pausa)*

Som una gran comunitat, *(remors)* una comunitat que el que necessita.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor.

 

**El senyor president del Consell:** 

 

.
.
.
són regles de joc conegudes i estables en el temps.
Una comunitat que el que exigix són les mateixes oportunitats que la resta per a poder competir en igualtat de condicions.

Durant estos últims anys, les regles s'han respectat i, amb les mateixes oportunitats, hem aconseguit créixer per damunt de la resta.

Jo no recelaré d'altres, però no consentiré que se'ns done menys.
I el mateix val per a les inversions com per a aquelles qüestions polítiques que tanta repercussió tenen al final en la prosperitat de qualsevol poble.

En la Comunitat Valenciana governa el Partit Popular perquè així ho han volgut els valencians; en el govern de la nació el Partit Socialista, sorgit de les últimes eleccions del 14 de març.
I què ha ocorregut?
Que des del primer moment, el govern socialista ens ha recordat.
.
.
*(remors)*

 

**El senyor president:**

 

Por favor.
.
.

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
amb les seues decisions aquella etapa de governs socialistes en què la nostra comunitat per al govern central no contava per a res.
I no estic disposat que torne a ocórrer el que ja va ocórrer en aquell moment.
*(Aplaudiments)*

La derogació de l'execució del transvasament de l'aigua de l'Ebre ha sigut un atac polític frontal als nostres interessos.
L'anem a continuar defensant *(protestes)* i estic convençut que prompte o tard es durà a terme perquè és de justícia i perquè és raonable.

Pot ser esta la raó per la qual hem anat veient els últims mesos una mostra d'actitud contrària a executar aquelles obres fonamentals per al nostre futur.
I per això, el meu govern estarà constantment pendent de les coses que ens interessen i de tot allò que puga significar desigualtat de tracte en el nostre perjuí.

Senyories, esta actitud de defensa dels nostres interessos s'intenta desqualificar amb adjectius poc afortunats.
En qualsevol cas, es tracta de l'actitud de responsabilitat que em correspon com a president de la Generalitat i que exerciré amb totes les seues conseqüències.

Continue oferint al govern d'Espanya lleial col·laboració i cooperació, al mateix temps que li exigisc, com a mínim, totes les inversions previstes en la nostra comunitat en els terminis que correspon i que ja està ben definit.
*(Aplau-diments.
La senyora Moreno parla sense micròfon)*

I dins d'eixa col·laboració.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señora Moreno, por favor.

 

**El senyor president del Consell:**

 

I dins d'eixa col·laboració també entrarem amb una actitud positiva en la discussió del model territorial, on la nostra posició ja és coneguda: Constitució i màxim desplegament del model autonòmic per a aquelles comunitats que, com la nostra, així ho desitgen.
Un model constitucional que ens ha donat els majors nivells de prosperitat de la nostra història, així com la major capacitat d'autogovern de què mai hàgem disfrutat.
I un model autonòmic en el qual defensem conceptes fonamentals com els de la solidaritat i la igualtat d'oportunitats, i on rebutgem asimetries i vetos.

Senyories, la Comunitat Valenciana està a punt d'eixir del grup de les regions necessitades d'una especial atenció per al seu desenrotllament.
Convergix, per tant, en este moment històric la realitat de les dades amb el sentiment de tots nosaltres.

Sempre ens hem sentit membres d'un gran poble, amb un enorme i excepcional llegat cultural i social.
Hui les dades de riquesa en termes europeus es van acostant al concepte polític que tots tenim de nosaltres mateixos.
I quan convicció i realitat convergixen, s'obrin totes les oportunitats per a accelerar progrés, prosperitat i, en el nostre cas, com a projecte polític en què crec i vull desenrotllar fins a les seues últimes conseqüències, centralitat de decisions econòmiques i polítiques.

Per tot això, els propose una sèrie d'iniciatives englobades en la seua majoria en sis grans compromisos que este matí vull exposar-los.
Però abans els explicaré la remodelació del meu govern, *(remors)* que entre altres coses, que entre altres coses ­si volen vostés, si volen vostés *(protestes)*­, que entre altres coses, es va fer per a portar endavant estos compromisos.
*(Veus)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, entiendo un poco de relajo, pero continuemos en serio.

Por favor, señor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyor president.

L'experiència adquirida en este primer any de mandat, les noves circumstàncies polítiques i els important reptes que ha d'afrontar la nostra comunitat en un horitzó pròxim han motivat la remodelació del Consell efectuada fa escassament unes setmanes.

Després d'un any de govern efectiu he procedit a reordenar l'administració del Consell, tal i com em vaig comprometre en la investidura.
Este era un dels meus compromisos, i hui puc dir amb satisfacció que comptem amb el millor dels governs possibles per a liderar un projecte de futur amb un impuls renovat.

Senyories, he cregut convenient, en primer lloc, amb la finalitat dotar de més eficàcia a l'actuació política, establir una vicepresidència que s'encarregue de coordinar l'acció interdepartamental del govern i servisca de nexe de comunicació amb les Corts Valencianes.
Per això, presidirà la comissió de secretaris autonòmics i subsecretaris, i serà el representant del Consell en la Junta de Portaveus.
Es tracta d'una actuació fonamental, per la qual cosa se li ha volgut dotar del màxim rang possible.

També és imprescindible en el nostre futur immediat una decidida acció exterior, amb una forta presència de la Generalitat davant les institucions comunitàries.
Gràcies als encerts de les nostres polítiques, abandonarem l'objectiu 1 i ingressarem ­i desitge subratllar per mèrits propis­ en l'anomenat grup de competitivitat, la qual cosa comportarà un canvi en els fons de finançament comunitari.

Este trànsit ha de ser efectuat de forma satisfactòria per als interessos dels valencians i també dels espanyols, fent-se necessària la màxima dedicació a estes tasques.
A tot això es dedicarà la nova consellera de Cooperació i Participació.
*(Remors)*

La comunicació i saber projectar la gestió d'un govern figura entre les comeses més destacades, perquè oferixen als ulls de la ciutadania les actuacions que s'han realitzat i els fonaments de les grans decisions polítiques que en cada moment s'adopten.
Esta és una de les missions que té assignades el nou conseller de Relacions Institucionals i Comunicació.
Volem que siga també el lloc idoni per a articular les relacionades intergovernamentals, tant de caràcter horitzontal amb la resta d'executius autonòmics com, molt especialment, amb el govern d'Espanya, la recent estrenada política la qual ha sigut clarament lesiva per als nostres interessos.
A tot això cal sumar una aspiració del poble valencià que vaig fer meua en el programa electoral amb què vaig concórrer en les passades eleccions autonòmiques: la reforma de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, en els treballs de la qual vull que s'implique des dels primers estadis.

He de destacar també, entre les novetats de la remodelació del Consell, la creació de dos nous departaments que espere es convertiran en el gran motor del nostre definitiu envol econòmic: la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència i la Conselleria de Turisme.

La Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència es convertirà, de segur, en un element innovador i dinamitzador del nostre teixit productiu, format principalment per xicotetes i mitjanes empreses que, per a estar en la avantguarda del progrés i la competitivitat, necessiten forjar una aliança estratègica amb la innovació tecnològica, la investigació i la universitat.

Per primera vegada en la nostra història s'han creat els instruments per a fer ciència i divulgar els seus continguts, per a estimular la transferència de tecnologia i per a la coordinació d'una modèlica xarxa d'instituts i centres d'investigació, desenrotllament i innovació.

El turisme és un altre dels sectors econòmics importants per al nostre creixement i prosperitat i, per primera vegada en la història de l'autogovern, tindrà rang departamental propi.

Ocupem un lloc preferent com a destí turístic i constituïx un sector que ha creat una part molt important de la nostre riquesa i ocupació: el 12% del nostre PIB i el 11% del tota de l'ocupació generada en el nostre territori.

Ha arribat l'hora de reforçar les línies i estratègies turístiques de la Generalitat, i ho volem fer a través d'un nou departament, la Conselleria de Turisme, que aborde amb exclusivitat les seues polítiques.
Un canvi que hem volgut assentar sobre els encerts previs.

Amb el desdoblament de l'antic departament encarregat de les obres públiques en les conselleries d'Infraestructures i Transport i el de Territori i Vivenda no sols complíem ací un dels meus compromisos de govern, sinó que trobàvem una fórmula encertada que, entre altres èxits, ha permés en només este primer any portar executat més del 40% del compromís de les 100.
000 vivendes accessibles i aprovar el Pla d'infraestructures estratègiques, el nostre full de ruta cap a la modernitat amb la mirada posada en l'horitzó del 2010.

Hui, després d'un any d'experiència de govern, puc assegurar-los que este, i no un altre, és el govern que la Generalitat necessita, i estic absolutament convençut que m'ajudarà a liderar amb èxit els reptes i potencialitats que se'ns presentaran durant els pròxims anys per a guanyar quotes de prosperitat i de progrés.

Però per això, senyories, no es prou tindre el millor equip, ni tan sols ­en símil futbolístic­ ordenar el seu joc.
A més fa falta il·lusió i ambició per a guanyar la mà al futur, el futur de tots.

El futur que ja he apuntat en el meu discurs fins ara vull no sols relatar-lo en una sèrie de propostes, sinó també implicar a tota esta cambra i a la societat en general en un sèrie de compromisos: un compromís per un Estatut fort per a una comunitat forta, un compromís per les infraestructures estratègiques, un compromís per la cohesió territorial, un compromís per l'empresa i els sectors productius, un compromís per la integració i la solidaritat i un compromís per l'educació i la sanitat de qualitat.

Mantinc l'oferta de diàleg que vaig fer en el debat d'investidura.
I des d'ací vull oferir als grups parlamentaris una política de mà oberta en sis qüestions claus que entenc han de comptar amb el major consens de les forces polítiques; una voluntat que vull fer extensiva també als agents socials.

En la meua investidura els vaig mostrar la meua intenció de reformar el nostre Estatut d'Autonomia, i per a aconseguir este objectiu és fonamental el més ampli consens, que des d'esta trona els reclame al mateix temps que els oferisc.

La posada en marxa de la comissió parlamentària per a abordar esta transcendental qüestió que afecta a l'autogovern de tots constituïx una magnífica oportunitat de reprendre el diàleg d'estos anys per a parlar amb tranquil·litat.

Des d'ací vull fer-los arribar el meu propòsit de promoure la reforma més amplia de l'Estatut per avançar en l'autogovern, l'única que case amb la nostra condició de comunitat autònoma que té les seues arrels històriques en la fundació d'un regne fa quasi 800 anys, que durant quasi cinc segles va mantindre institucions forals, que es va sumar amb força al procés autonòmic obert en la Constitució de 1931 i que ho va tornar a fer en el període obert en la transició democràtica, culminant amb la aprovació de l'Estatut, l'article primer del qual diu que la comunitat autònoma es l'expressió de la nostra identitat històrica en l'exercici del dret d'autogovern que la Constitució reconeix a tota nacionalitat.

Els inste per això a treballar per un Estatut fort per a una comunitat que també ho és.
Per tant, reforma, quan més prompte millor, amb el màxim consens, al màxim nivell i dins del nostre actual model autonòmic constitucional.
I des de la reforma, continuar defensant els valors de solidaritat, cooperació i lleialtat institucional, així com impedir qualsevol indici d'asimetria o opció de vet que qualsevol altra comunitat autònoma voldria obtindre com a privilegi especial.

Vull traslladar-los, senyories, el meu compromís per les infraestructures estratègiques, que són un factor decisiu de progrés.
Nosaltres considerem que la inversió en infraestructures és un aspecte bàsic no sols per la seua importància capital en el desenrotllament econòmic, sinó també pel pes que esta té en l'activitat productiva, sent essencial per a la nostra competitivitat futura.
Hui existix a Espanya una nova centralitat de la prosperitat, el nucli de la qual ocupem per dret propi.
Ara la nostra aspiració ha de ser convertir-nos en un centre d'atracció d'inversions i en la gran plataforma logística intermodal del Mediterrani.

Per tant, no podem de cap manera vore desbaratades les infraestructures estratègiques que estaven projectades i ja tenien un horitzó definit: el transvasament de l'Ebre; l'Ave amb Madrid en el 2007 i la connexió, a través de l'alta velocitat, *(protestes)* amb el corredor Mediterrani i amb França; l'ampliació i els accessos dels nostres ports i aeroports, els accessos a les nostres grans àrees metropolitanes.
Els convide, per tant, a unir-se amb entusiasme a les iniciatives ja mampreses per este govern i a sumar abans que restar davant d'altres instàncies.

Senyories, la garantia més segura per afrontar un horitzó d'infraestructures és caminar conjuntament, i des d'esta trona els invite a fer-ho.

Volem que el debat polític durant la present legislatura gire entorn al desenrotllament i posada en marxa del Pla d'infrastructures estratègiques 2004-2010, la nostra gran aposta per la modernització, millora i ampliació de les nostres infraestructures, centrat en la millora de la xarxa de carreteres i de transports de viatgers, alta velocitat dels nostres ferrocarrils, millora i ampliació dels nostres ports i aeroports i les tecnologies més avançades.

Dos grans apostes centren la filosofia d'este útil instrument: l'augment del 33% del nivell mitjà d'inversió anual i la implicació de la iniciativa privada, que aportarà un finançament del 40% en els pròxims tres anys.

Les xifres del pla són eloqüents per sí mateixes.
En matèria de carreteres, es dupliquen les vies d'alta capacitat, passant dels 900 quilòmetres actuals a 1.
800 quilòmetres en 2010.
En el capítol de transports, es formalitza l'aposta pel transport públic, desenrotllant-se l'alta velocitat regional, recolzada en el corredor mediterrani i en la connexió amb Madrid; i es milloren les xarxes metropolitanes: 200 quilòmetres en la xarxa de metro i tramvia de València, 170 en la xarxa del Tram d'Alacant i 20 en la plataforma reservada a Castelló.

El pla inclou a més la reestructuració de 10 ports, l'ampliació d'11 i la creació de 3 nous ports, i un total de 10.
000 nous amarratges en la nostra costa.
Es preveuen 65 parcs eòlics, l'ampliació de la central de cicle combinat de Castelló i la construcció d'una nova a Sagunt.

I la millor prova que estes mesures són encertades és el lideratge indiscutible del port de València en transport de contenidors, amb un increment del 7% l'últim any, i l'espectacular creixement de l'aeroport de l'Altet en el seu nombre de passatgers, pel qual al mes de juliol ja havien passat 4,8 milions de passatgers, un 6,2% més que en el mateix període de l'any anterior.

I parlant d'infraestructures, no puc deixar de passar el tema del transvasament.
*(Pausa i remors)* El meu Consell i estes Corts tenen l'obligació amb els valencians de fer tot el que se puga per a defendre i exigir el compliment del transvasament de l'Ebre.
Per açò, a l'empar de l'article 87.
2 de la Constitució, els anuncie que presentarem a esta cambra un projecte de llei per a exercir la iniciativa legislativa davant les Corts Generals, amb la finalitat de deixar sense efecte el decret llei del govern d'Espanya pel qual es va derogar el transvasament de l'Ebre.
*(Aplaudiments)*

De les infraestructures depén el desenrotllament econòmic, la millora de la nostra productivitat, la generació d'ocupació i la competitivitat de les nostres empreses, però també contribueixen a avançar en l'equilibri territorial, que garantix la cohesió i les millors oportunitats en qualsevol part del nostre territori.
Eixe és un dels objectius prioritaris de la meua acció de govern a la qual vull invitar a tots els grups d'esta cambra: una aposta ferma per la cohesió territorial.
A pesar que les diferències s'han retallat en els últims anys, tenim l'obligació de fer-les desaparèixer per a un ple desenrotllament dels municipis de l'interior i que els seus nivells i condicions de vida s'equiparen als de la costa.
Som conscients que la major part de la nostra població es concentra en els espais del litoral d'una forma creixent, mentre que en moltes de les comarques valencianes de l'interior el procés és l'invers.

Una adequada política d'ordenació territorial és necessària per a incrementar el seu desplegament socioeconòmic.
Per això en la remodelació del meu Consell he creat la Secretaria Autonòmica de Cohesió Territorial, que serà la responsable de posar en marxa en els pròxims mesos el Pla de revitalització de les comarques d'interior 2004-2011.

S'han fet moltes actuacions des dels distints departaments per a enfortir l'arc interior de la nostra comunitat, que afecten les seues infraestructures i xarxes de comunicació i transports.
Contemplen servicis sanitaris i socials especialitzats, la confecció de plans comarcals estratègics, la introducció de mesures de desplegament local, modernització de regadius i programes de millora de les estructures agràries.
Tinc, senyories, la plena confiança i seguretat que este instrument marcarà de forma definitiva l'envol de les zones interiors del nostre territori, amb una inversió global de més de 4.
800 milions d'euros al llarg d'una dècada.

Senyories, per a convergir amb les regions més pròsperes d'Europa és necessari continuar apostant per la nostra empresa, la nostra agricultura, el nostre turisme, en definitiva, pels sectors productius de la nostra societat.

Vull traslladar-los el meu compromís ferm d'incrementar la nostra competitivitat present i futura i guanyar nous mercats a través d'una major internacionalització i presència exterior dels nostres sectors productius; àmbits en què vull mostrar-los una decidida voluntat de diàleg.
L'aposta per la competitivitat del nostre teixit productiu passa necessàriament per la interacció entre el món de l'empresa, el de la investigació en totes les seues vessants i el de la formació.
Per este motiu, ha arribat el moment de fer efectiu el meu compromís de legislatura d'integrar les polítiques actives formatives d'ocupació en el sistema educatiu.
Amb esta finalitat, el Consell presentarà abans del final d'este període de sessions un projecte de llei que farà possible que les distintes branques de la formació professional aconseguisquen un tractament conjunt pel qual totes elles isquen beneficiades.

Apostem per la innovació i la transferència tecnològica.
Així, és un objectiu de la nova Conselleria d'Empresa, Uni-versitat i Ciència promoure la capacitació tecnològica de les nostres Pimes.
A això destinarem un increment de la inversió anual en innovació, tecnologia i desenrotllament d'un 25% i ampliarem la nostra xarxa d'instituts tecnològics, fent-los més grans i amb més capacitat investigadora.
Per a elevar el nivell d'excel·lència d'estos projectes, en els qual la qualitat ha de ser una prioritat, els vull anunciar la immediata creació de l'Agència d'Acreditació, Avaluació i Prospecció.

En esta aposta per la competitivitat, el turisme, motor del creixement econòmic, exigeix d'una estratègia global.
La creació de l'Institut Valencià Tecnològic i Turístic, la creació del qual s'ha anunciat per a començament del 2005, pretén adaptar-lo al nou context global i a la promoció que este necessita en els mercats internacionals.

El meu govern ha creat la Societat Pública d'Inversions per a la captació, canalització i coordinació d'inversions nacionals i estrangeres.
Es posa en funcionament, sumant esforços públics i privats, per a atraure inversions per mitjà d'una adequada promoció de les nostres possibilitats futures que, amb esta iniciativa, eixiran reforçades.

Volem produir abans, més i millor també en agricultura.
A través de la creació de centres punters en el ram, com l'agricultura sostenible, agroingenieria o investigació avícola.
Continuarem la senda mampresa en la modernització de regadius a través del reg localitzat.
Millor producció significa també més qualitat, i per a aconseguir-ho volem posar en marxa un nou pla especial per a vetllar per la seguretat alimentària.

La competitivitat aconseguida pels nostres sectors productius ens permetrà guanyar presència internacional, i en esta labor tenen a la Generalitat al seu costat.

Conscients que les nostres empreses no sols han d'aconseguir un alt nivell d'exportació dels seus productes sinó també garantir-se un lloc privilegiat en el nou mercat global, volem presentar dos noves iniciatives a partir de l'ampliació de la xarxa Ivex.

La primera està dirigida a incrementar i consolidar la nostra centralitat en el Pròxim Orient i, més específicament, en el Golf Pèrsic, a través de la conversió de l'oficina de l'Ivex a Dubai en centre regional en la dita àrea geogràfica.

La segona vol centrar-se a Àsia, en la qual hem consolidat una important presència, localitzada fins al moment a Xina, i que va a reforçar-se en el futur en l'obertura d'una nova oficina de l'Ivex a Vietnam, com a país prioritari en la regió, i un pla d'acció específic per a tota ella.
Les mateixes suposaran una presència i una acció exterior estables de la Generalitat en espais geoestratègics per als nostres interessos comercials i de negoci.
I per aquells sectors amb problemes impulsarem des de la Conselleria d'Economia i d'Empresa plans singularitzats per a cada u d'ells, seguint el solc de l'acord aconseguit en el sector tèxtil.
Tot això en el marc del Pavace i amb el màxim consens possible.

Senyories, el creixement econòmic pot ser utilitzant en distints fins.
Nosaltres volem prioritzar la solidaritat i la integració.
Fer pedagogia de la convivència i del respecte a la diversitat ens competeix a tots.
Volem fer de la nostra una immigració ordenada i plenament compromesa amb els valors del pluralisme, la democràcia i la igualtat entre gèneres.
Hem de fer un esforç per aconseguir la integració social de tots aquells que viuen en la nostra comunitat, així com de solidaritat amb els que ens necessiten fora de les nostres fronteres.
Som una terra d'acollida i volem continuar sent-lo en els pròxims anys.
La posada en funcionament de distintes iniciatives en els més diversos àmbits ­educació, ocupació, formació, vivenda social, serveis del benestar.
.
.
­ ens permetrà elaborar una política d'integració coherent i responsable els pròxims anys.

El compromís del meu Consell amb la integració s'anomenarà Pla valencià per a la immigració.
En ell s'establirà un marc jurídic de competències i possibilitats de la immigració en el nostre territori, un diagnòstic i previsió de la mateixa, que permetrà determinar les necessitats presents i futures de la immigració i atenga els programes i mesures necessàries per atendre-la ordenadament.

Vull que el Pla valencià de la immigració siga el resultat del consens i la participació del nombre més gran d'institucions i organitzacions socials implicades en esta tasca, s'establisca sobre un model social d'integració i impulse programes específics de formació elemental, així com de la seua activitat ocupacional i com a demandants de prestacions socials.

L'extensió de la xarxa d'Agències de Mediació per a la Integració i la Convivència Social i d'oficines d'informació, mediació, assessorament i orientació, específiques per al col·lectiu immigrant en tot el territori completarà esta iniciativa a través de la col·laboració amb les institucions municipals.

Senyories, el meu govern no s'oblida de la solidaritat amb altres pobles, no circumscrivim esta solidaritat a les persones sinó que també la volem fer arribar als seus destinataris en origen.
Per aconseguir eixe objectiu volem aprovar un instrument normatiu essencial per a consolidar la nostra posició en el context internacional: la Llei valenciana de cooperació, que dotarà d'un marc estable a este tipus d'accions.
Volem també augmentar un 6% el pressupost del Pla de cooperació amb la finalitat d'aconseguir el 0,7% del PIB d'ací al final de la legislatura.

Senyories, és la nostra una política al servici de les persones.
Per eixe motiu, l'atenció de les necessitats dels col·lectius més vulnerables presents en la nostra comunitat és un requisit essencial perquè la prosperitat i el benestar s'estenga a tota la societat, eradicant qualsevol supòsit de desemparament social.
A fi d'establir les bases d'esta nova política llançarem un ambiciós paquet legislatiu a favor de les persones que contemple les normes següents: les lleis de joventut, majors i de la infància, amb el meu compromís d'aprovar esta última abans de l'any 2005.

La lluita contra la violència exercida contra les dones és un objectiu absolutament prioritari que volem es veja reforçat amb el llançament d'un Pacte Social contra la Violència de Gènere, encaminat a promoure i encoratjar un compromís cívic a favor del respecte, la tolerància i la protecció de les víctimes.
Vindrà acompanyat de la creació de jutjats especialitzats en violència domèstica i d'un pla específic de mesures d'actuació governamental 2005-2008 centrat en l'educació no sexista i la protecció de les víctimes.
Es milloraran els recursos i prestacions assistencials amb 30 nous centres de trobada assistida per a majors i 5 nous centres per a menors.

Senyories, vull des d'ací traslladar-los el meu compromís per la qualitat en l'educació i per treballar per l'excel·lència del nostre model sanitari.
Parlar de qualitat en la sanitat és parlar d'infrastructures sanitàries.
En atenció especialitzada finalitzarem 9 hospitals: Nou Hospital de La Fe, Torrevieja, Mare de Déu dels Lliris, Hospital d'Elda, Pare Xofré ­rehabilitació-, Marina Baixa-Villajoyosa, La Magdalena, Arnau de Vilanova i Xàtiva.
A més, es van a començar 4 nous centres: Hospital auxiliar de Vall d'Uixó, Hospital de la Marina Alta, transformació de l'actual hospital de Dénia en soci-sanitari i Hospital auxiliar de Llíria.
A més, es va a realitzar el nou Centre de Transfusions d'Alacant i 14 ampliacions i reformes en altres centres d'atenció especialitzada.
En atenció primària estan en execució 14 nous centres de salut, 4 ampliacions i, en programació, 17 nous centres i 8 ampliacions.

La futura aprovació de la Llei de la salut pública serà el gran instrument normatiu i un nou Pla de salut 2005-2009, dibuixarà la ruta que anirà definint noves actuacions sectorials, entre les quals destaca la reducció de les demores en atenció quirúrgica fins als 45 dies o un segon Pla d'Humanització, ampliant els drets i garanties dels pacients.
Però, també volem apostar per una sanitat avançada i puntera en tots els àmbits, que es tradueix en iniciatives com la investigació en cèl·lules mare o la posada en marxa de centres d'investigació avançada.

Les seues senyories m'hauran sentit en alguna ocasió definir l'educació com a palanca de progrés i generadora d'oportunitats.

Senyories, el Pla d'Infrastructures Educatives CreaEs-cola 2004-2008 invertirà 955 milions d'euros en la xarxa de centres educatius de la Comunitat Valenciana amb les actuacions següents: la construcció de 27 nous col·legis per atendre moviments poblacions atendran les noves necessitats amb 15.
690 noves places; 273 noves intervencions en centres públics, de les que 160 són en col·legis d'Educació Infantil i Primària, 95 en centres d'ESO i la resta en diferents infrastructures esportives; l'eliminació de 94 instal·lacions provisionals existents en centres que estan remodelant-se actualment; l'execució de 9 centres d'En-senyances de Règim Especial, entre els que es compten conservatoris i escoles oficials de música; l'enderrocament i nova construcció de 72 centres amb infrastructures obsoletes; l'adequació de 22 centres de zones rurals a les noves necessitats; la creació, en l'entorn de la Copa Amèrica, de 10 escoles de nàutica, comprometent-me, com ja és públic i notori, amb la supressió en any i mig de totes les aules prefabricades de caràcter crònic.

M'he marcat l'objectiu de millorar l'estabilitat dels docents del sistema educatiu públic.
El Pla de reforç de l'educació pública reduirà la taxa d'interinitat fins el 10% al final de la legislatura amb la convocatòria de més de 8.
000 noves places.
D'estes, 2.
000 ja han sigut convocades i assignades en este nou curs, per la qual cosa el meu objectiu està complint-se i seguiré en els pròxims anys realitzant les proves oportunes per a integrar en les seues places als 6.
000 professors restants.

Així mateix, durant l'any que s'aprovaran importants projectes normatius també s'aprovarà la Llei general d'universitats que, abans que finalitze l'any, serà remés a les Corts per a la seua tramitació.

L'aposta per les noves tecnologies en l'àmbit de l'educació superior es traduirà en la creació de la Universitat Lliure, sisena universitat pública i primera virtual de la nostra comunitat.

Igualment, procedirem a la modificació de la Llei de l'Esport amb la creació del Consell Superior d'Esports d'àmbit autonòmic i l'aprovació d'un ambiciós pla d'infrastructures esportives.
Promourem, també, la Xarxa de Centres de Tecnificació Esportiva per a incentivar el nostre esport d'elit.

Senyories, vull parlar ara d'aquells projectes que suposen una gran aposta de presència nacional i internacional de la nostra comunitat.
I en primer lloc, i d'una manera molt especial, d'un esdeveniment clau per a la nostra comunitat.
Estic convençut que la celebració del desafiament de l'America's Cup en 2007 serà un èxit col·lectiu i una oportunitat històrica per a donar a conéixer la nostra comunitat en tot el món.
Els seus avantatges pareixen més que evidents: més de 10.
000 ocupacions i un impacte econòmic que superarà l'import dels 1.
500 milions d'euros.

Des de la Generalitat portem quasi un any treballant en el desplegament d'accions relacionades amb la celebració de l'esdeveniment.
El Consell ja ha donat un pas ferm i decidit en eixa direcció, comprometent una inversió global que aconseguirà els 540 milions d'euros en les seues diverses partides.

L'estreta cooperació entre institucions, entre altres, l'Ajuntament de València, va fer possible el triomf de la nostra candidatura.
Els reitere una vegada més el meu oferiment de fer d'este singular esdeveniment una política d'Estat i no de partit.

Senyories, el Palau de les Arts està cridat a ser punt de referència nacional i internacional dels grans espectacles de la lírica, la música i la dansa.
Per este motiu, anuncie la imminent constitució de la Fundació Palau de les Arts, que serà la responsable de la seua programació i gestió per a recolzar i augmentar les potencialitats artístiques i musicals de tots els valencians.
A això, vull afegir el compromís de la Llei d'Arts Escèniques tenim prevista per a l'any pròxim.

Tinc la ferma voluntat de propiciar la construcció d'una Esfera Armil.
lar en la ciutat de València.
Tinc ací la ferma voluntat de la construcció del Palau de Congressos d'Alacant i la construcció del Megaespai a Castelló, cridat a convertir-se a la gran aposta per l'educació i la cultura en la capital de La Plana.

Volem també que l'any pròxim siga l'inici d'un ambiciós programa de commemoracions, concretant-se en la mostra de la Llum de les Imatges a Sant Mateu; l'Exposició sobre l'Art de la Corona d'Aragó, pòrtic de la celebració, en 2006, de l'Any dels Àustria; o la tercera Biennal dedicada a l'aigua.

Senyories, el territori i la natura són alguns dels nostres principals actius, el suport imprescindible per a la consecució de molts dels nostres objectius.
El projecte de crear boscos metropolitans en l'espai urbà de les tres capitals de la comunitat és, sense exageració, una iniciativa que transformarà radicalment l'entorn vital d'una regió urbana que agrupa a més del 60% de la població d'esta comunitat.

La dimensió i impacte d'este projecte el situa com una experiència única a Europa i, probablement, com la primera fita en la formulació de polítiques de sostenibilitat urbana en el segle XXI.
La consolidació de 35 milions de metres quadrats per a conformar el jardí del Túria, junt a iniciatives anàlogues a Castelló i Alacant, defineixen en el seu conjunt el projecte territorial més important de les últimes dècades que es va a traduir en una major qualitat de vida i millors hàbitats humans.

Altres iniciatives són el Pla de seguiment i control de la qualitat de l'aigua amb la mirada posada en el 2015, i al qual contribuirà la creació del Corredor Verde del Segura; la imminent posada en marxa del Centre de Tecnologies Netes o el Projecte Costa Natura, que contempla la protecció dels ecosistemes litorals i la millora de les nostres aigües.

Este és, senyories, el programa amb què afrontaré les responsabilitats de govern durant els pròxims mesos, per més que, com ja he assenyalat, es tracta d'un programa, l'horitzó temporal del qual, és ampli i no es restringeix tant sols al marc d'esta legislatura.

La Comunitat Valenciana té davant de si uns reptes que suposen esperança, il·lusió i treball dur.
Per això, és un programa necessàriament obert, que ha d'adaptar-se a les circumstàncies que puguen sobrevindre i que, a més, necessita sumar aportacions i aliances estratègiques.

En primer lloc, li oferisc a l'oposició consens en tots els compromisos esbossats i en totes aquelles qüestions que puguen sorgir al llarg dels pròxims mesos.
La força d'una comunitat radica, entre altres també, a buscar entre totes les forces polítiques el que s'entenga que és millor per a ella.
Jo faré l'esforç perquè crec en eixa forma de fer política.
Invite a l'oposició a fer el mateix esforç.

Just després de les eleccions generals del mes de març vaig obrir un ronda de conversacions i vaig entregar un document de treball.
Sobre la base d'aquell document de treball i sobre el debat de hui hem de trobar punts de coincidència.

En segon lloc, em compromet amb tota la societat valenciana, d'Alacant, de Castelló i de València, i els agents econòmics i socials a mantindre i potenciar totes les vies de diàleg per a entre tots continuar conformant este gran projecte polític que és la nostra comunitat.

Fa catorze mesos em vaig comprometre davant d'esta Cambra a defendre els interessos dels valencians.
Durant tots estos mesos no he fet una altra cosa.
El meu govern ha treballat molt i ha treballat bé, i tinguen la seguretat que seguirà fent-ho durant la resta de tota esta legislatura.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, se suspén la sessió per mitja hora.

 

*(Se suspén la sessió a les 12 hores 20 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 2 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula l'Il·lustre Síndic Senyor Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Senyor president.
Senyories.

Després de dos anys sense debat de política general compareguem davant la ciutadania per analitzar la situació de la nostra comunitat, la gestió del govern i els projectes per al País.
Es tracta, per tant, senyor president, de donar compte del que vostés han fet, de com ho han fet i de vore els projectes de futur per als valencians i valencianes.

Però, mire, abans d'analitzar la situació de la nostra comunitat, permeta'm una consideració respecte a la seua forma de governar i entendre la política.
Mire, el darrer any hem viscut situacions de crisi en el seu govern clarament preocupants que han repercutit de manera molt negativa en la solució dels problemes dels valencians i valencianes.
I, curiosament, curiosament, quan més augmentava la seua incapacitat, la seua ineficàcia, més creixia la seua arrogància i el seu cinisme polític.
*(Aplaudiments)* Arrogància que s'expressa en l'actitud permanent que ha tingut vosté i els membres del govern de desqualificar les propostes dels altres sense més, sense ni tan sols estudiar-les; cinisme que s'expressa en la seua constant negació de l'evidència i de la realitat.

Però, mire, per molt que li pese, per molt que li pese a vosté, els fets acaben parlant.
Així que per molt que vosté diga tots els dies, a totes les hores, que no hi ha enfrontament dintre del seu partit, com li he escoltat dir en les darrers mesos, la imatge d'eixos escons buits, escons zaplanistes buits, és una imatge que diu més que mil paraules.

Així, encara que vosté negue el fracàs de la gestió del seu govern, la realitat és que un any després, només un any després de la seua constitució ha hagut de canviar la meitat dels membres.
Així, encara que s'empenye en dissimular, fins i tot a vegades en cantar *La Traviata* a Canal 9, qualsevol persona mínimament informada no pot dubtar que les raons dels canvis de responsabilitat i d'este acomodament d'uns quants ­sense cartera, això sí, però cobrant- evidentment respon i residix en la seua incapacitat per a governar sense la hipoteca del senyor Zaplana.
*(Aplaudiments)*

En qualsevol cas, senyor president, mai podré entendre, mai podré entendre la seua màxima de tot val, la seua falta de principis democràtics.
Mire, vosté ha demostrat enguany que està disposat a utilitzar qualsevol cosa, encara que sàpiga que està faltant a la veritat per convertir-ho en arma política; vosté està disposat a enfrontar els valencians, a provocar baralles ridícules per intentar mantenir-se en el poder.
I, mire, senyor president, jo crec en la política com a espai de debat i de confrontació raonable i pacífica, on l'adversari ­en este cas nosaltres­ no és un enemic, l'adversari és adversari en la política en la que no sempre un està en possessió de veritat i és pot equivocar i rectificar, en la política en la que la negació de l'evidència per sectarisme no siga la constant, en la que l'altre puga tindre, senyor president, una visió, una posició distinta a la seua sense que per això vostés el taxen de traïdor als interessos de la terra i als interessos de la gent.
*(Aplaudiments)*

Jo crec en la política arrelada en el valors de la llibertat, de la igualtat, de la tolerància, del pluralisme que estan recollits en la nostra Constitució i el nostre Estatut.
I el meu compromís.
.
.
*(remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, les ruego silencio por favor.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
el meu compromís, des d'eixa forma d'entendre la política, sempre ha estat perquè els ciutadans i especialment els nostres joves miren estan Cambra, miren la política amb interés i esperança.
I per això, senyor president, tal com li vaig manifestar en el debat d'investidura, nosaltres al llarg de l'any hem fet una oposició útil, una oposició pensada en clau dels problemes diaris de la gent i, sobretot *(inintel·ligible)*

Ho férem des del primer moment oferint-li pactes en aquell debat per fer front a la creixent inseguretat, per aconseguir que la nostra comunitat avançara en investigació, en desenvolupament, en innovació, per fer front al greu problema de residus, per planificar les nostres infrastructures de manera conjunta de cara al futur.
Aleshores, també ens van estendre vostés la mà acabant el debat, però després la mà va desaparéixer i a dia de hui encara no l'hem tornat a vore.
Sempre hem rebut el silenci i la desconsideració com a resposta.

Al llarg de l'any hem presentat entre altres iniciatives i actuacions per a reduir els accidents de trànsit en les nostres carreteres, per reduir la precarietat laboral, per reduir, en definitiva, els accidents laborals, per millorar l'atenció a les persones majors i ajudar a les seues famílies.
En tots els casos, la nostra actuació ha anat encaminada a contribuir a millorar el nostre país.
I amb eixe objectiu, senyor president, senyories, anem a continuar encara que rebem la seua desconsideració com a única resposta.
No trobarà en nosaltres, senyor president, gent disposada a perjudicar la comunitat Valenciana o a aprofitar les seues dificultats per a traure'ls a vostés del govern.
*(Aplaudiments)*

La nostra responsabilitat amb la ciutadania ens obliga com a oposició a controlar l'acció del seu govern i fer-ho, com fins ara, de manera rigorosa pensant en el futur de la nostra gent.
I per això, senyor Camps, he d'afirmar amb total rotunditat que en la seua intervenció he vist altra vegada molta arrogància, molta prepotència i molt poca humilitat.

Vosté ha pujat a esta tribuna i intenta, amb un discurs ple d'il·lusions òptiques i afirmacions propagandístiques, no sols desqualificar tot el que no li dóna la raó sinó que pretén omplir el buit que com a president ha sigut incapaç d'omplir amb la seua gestió.
Res és més incòmode per a un president que haver de justificar un any de crisi política i institucional, una presidència tutelada i una incapacitat manifesta per a governar.
*(Aplaudiments)*

Senyor Camps, que lluny i que prop.
Que prop està la campanya on vosté va prometre escoles, hospitals, carreteres, ponts, canals, centres de salut, per allà on va anar i va passar.
I fins va prometre una ciutat de l'eufòria.
Se'n recorda de la ciutat de l'eufòria?
Hui ens ha portat l'esfera armil·lar.
Que prop estan aquelles tanques publicitàries enormes on apareixia el seu rostre com descendint d'un AVE, que segons resava en el seu cartell era una realitat.
I que lluny ha quedat la realitat de tota aquella mentida.
Que lluny ha quedat el compromís, les accions de govern, les decisions fermes, la transparència, la viabilitat econòmica, la qualitat democràtica, la solidaritat en el repartiment de fons.
Que prop està el temps més recent en el seu discurs d'investidura en què ens va oferir centenars de propostes emmarcades en un nou valencianisme de major envergadura, de més competències, de compilació del nostre dret civil, de tantes i tantes coses.
I que lluny ha quedat vosté de totes aquelles promeses.

El seu valencianisme, senyor Camps, ha resultat ser de cartró pedra.
Un bon dia ens ho va plantar en un discurs i pocs dies després vostés mateixa el van cremar com si fora una falla.
*(Aplaudiments)*

En només un any s'ha manifestat vosté com un dels presidents autonòmics d'edat més jove que aplica les polítiques més ràncies i caduques d'Espanya.
*(Remors)* Ha resultat vosté ser un president trist, apàtic, indecís, que està aletargant una comunitat que és viva, que és emprenedora i que és dinàmica.
*(Aplaudiments)*

Cent dades va anunciar vosté abans, hui ha presentat cent i hi haguera pogut presentar cinc-centes, sis-centes: utilitzar les xifres i la informació com a objecte fosc de construcció d'una mentida permet utilitzar les dades que un vulga.
Una vegada s'ha mentit una volta, la quantitat de mentides és el de menys, el pecat és el mateix.
*(Remors)* 

Però per més dades que porte i més construccions retòriques i propagandístiques que vosté aplique en el seu discurs, la realitat, senyor president, no millora només que en la seua ment.
Està vosté allunyat de la realitat, vivint un deliri de poder que li supera i construint una comunitat de ficció com a única forma de superar les angoixes i els trastorns que li produeix no saber què fer amb el seu partit i amb els qui haurien de ser els seus partidaris.

Senyories, per aconseguir una Comunitat Valenciana forta i pròspera en Espanya i en Europa es necessita un govern fort amb idees clares, dialogant i obert; un govern que defense els interessos i les ambicions legítimes dels valencians i valencianes des del respecte i el consens.
Cal entendre Espanya i cal entendre l'Espanya de la Constitució com el que és: una Espanya plural que admet diferències sense desigualtats.
Espanya ha de ser entesa com a una Espanya jove i amb futur, fruit de la voluntat col·lectiva de la seua gent.
I eixa idea sols és possible, senyor president, realitzar-la des del diàleg i la cooperació, mai des del aïllament i la confrontació.

Els valencians i valencianes necessitem una relació de confiança i lleialtat amb les altres comunitats d'Espanya i també amb les altres institucions d'Espanya.
Una relació que es construïx dia a dia, dia a dia, fent propostes per a tots i no instal·lant-se en la queixa permanent.
El poble valencià és un poble orgullós i és un poble obert, no és un poble ploró i tancat, com vosté està volent-lo representar.
*(Aplaudiments)*

Durant el darrer any vosté ha optat clarament per l'aïllament i la confrontació.
Porta vosté un any de recels i enfrontaments estèrils, quan no és un ministre és un altre, quan no és Catalunya és Aragó, quan no Castella-La Manxa; quan no és l'oposició és el govern d'Espanya, quan no la Comissió Europea.
I tot això per a què?
I tot això per a què, senyor president?
Per a demostrar que vosté és un pobre president a qui els enemics de la comunitat no el deixen governar?
Vosté, és evident, és un dels representants més genuïns de la dret valenciana, està clar.
Però, mire, no és de rebut, ni és decent en democràcia que recórrega vosté a l'enemic extern de la Comunitat igual que recorria als enemics exteriors i interiors de la pàtria aquell senyor baixet amb bigot que va governar Espanya fa temps.
*(Aplaudiments)* Em referisc, em referisc, per suposat, al del bigot d'abans de la Constitució, encara que l'altre també tenia tendència a fer-ho.
*(Remors)*

En tan sols un any, senyor president, ha aconseguit rodejar-nos d'enemics externs i enfrontar la Comunitat Valenciana amb Espanya, amb Europa i amb mig món.
I això no sols no beneficia sinó que perjudica tremendament esta comunitat.

Per tota innovació, en eixa afició que té vosté pels eixos i els contraeixos que manifesta, com si estiguera adduït per idees bèl·liques, ens va proposar el seu famós eix de la prosperitat Madrid-València-Balears, hui l'ha tornat a repetir.
I els companys de partit li van fer ràpidament un *by-pass* entre Madrid i Balears i a vosté només li queda un estret ramal cap a Múrcia.
*(Remors)* Madrid i Balears, senyor president, han forjat una sòlida aliança amb el compromís que si les olimpíades van a Madrid, Balears siga subseu olímpica per a totes les proves de vela.
És a dir, és a dir, que de ser així les olimpíades passaran per València volant i voran, això sí, les instal·lacions de la Copa d'Amèrica des de l'aire.
*(Remors)*

Mire, al senyor Matas li interessa l'Euroregió que proposa el senyor Maragall, més que el seu oxidat eix de la prosperitat.
I, mire, a nosaltres ens pareix que té molt sentit un eix de relacions i comunicacions que voregen el Mediterrani des d'Andalusia i s'introduïsca a França.
I farem tot el que puguem perquè estes Corts el recolzen i perquè el seu Consell encapçale la seua constitució.
*(Aplaudiments)*

El poble valencià, senyor president, senyories, a principis del segle XXI requereix polítiques intel·ligents que afavorisquen el diàleg democràtic, la pau ciutadana, la cohesió social, el respecte a la diversitat i el desenvolupament econòmic.
Alguna cosa que segurament vosté, per prejudicis i caràcter, ni està disposat ni capacitat per a aconseguir-ho.

Senyor president, senyories, com a valencians hem d'exigir a Espanya el reconeixement de la pluralitat dels pobles que la integren, recollida en la Constitució.
I esta demanda ha d'anar acompanyada també de l'exigència del respecte a la nostra pròpia identitat.
Per això, senyor Camps, vosté no pot posar els seus interessos i els del seu partit abans que els de la comunitat.
I per això li exigim que participe en el debat sobre la millora del nostre marc institucional.

Volem que vosté siga capaç d'apostar per una reforma en profunditat del Senat, perquè este es convertixca en una cambra de representació territorial.

Vosté ha de poder intervenir sense complexos en la Conferència de Presidents que va a organitzar el president del Govern d'Espanya per a concretar el marc i el temps d'eixa reforma constitucional que millore el nostre sistema.

Vosté ha de fer el que no ha fet este any: demanar i impulsar la celebració del debat anual al Senat sobre l'estat de les autonomies i deixar de costat la posició del seu partit a Madrid, que els darrers anys l'ha boicotejada.

Senyories, portem ja uns quants anys parlant de la reforma de l'Estatut.
Mire, li hem expressat també les propostes respecte la reforma de l'Estatut, respecte la reforma que este estatut necessita, però o vosté no entén les coses o els que haurien de ser els seus, que no sé si ho són, no li les han fet arribar.

I damunt, es permet vosté el joc en ocasions de demanar que nosaltres ens pronunciem respecte al que opinen i manifesten presidents autonòmics en l'exercici de la seua legítima llibertat per a opinar.
Mire, la nostra opció és la Comunitat Valenciana, eixa és la nostra opció.
Però posats a optar, alguns podríem fer-ho.
Vosté, pel que es veu, ni això, ja que l'única postura oficial del seu partit la va marcar el senyor Fraga negant-mos el caràcter de nacionalitat històrica, i vosté no ha dit res.
*(Aplaudiments)*

Per tant, el que s'ha de definir és vosté, i si és prompte, millor, i si és clar, millor encara.
I fins ara no ho ha fet.

De les paraules de hui podem deduir que té ganes i voluntat, però mire, ja hi va haver un altre que va dir la mateixa cosa.
No ens faça com el seu antecessor, que ens va dir allò que arribaria fins on nosaltres poguérem arribar, i quan li vam dir: "d'acord, anem a seure i tirar endavant", li va faltar temps per a traslladar-se a La Castellana.
*(Aplaudiments)*

Diga, per tant, d'una vegada ací en esta cambra si està disposat a incorporar en eixa reforma la capacitat de dissolució plena d'estes Corts per part del president de la Generalitat, que és la diferència essencial que ens faria igualar-mos a comunitats històriques com Galícia, com el País Basc, com Catalunya i inclús com a Andalusia.
Diga-ho.

I aprofite també, per cert, per a dir-mos, senyor Camps, si la ponència que vosté defensarà en el Congrés del seu partit ens condemna a continuar sent una comunitat de segona a Espanya.

Senyories, les gents de la nostra comunitat han estat històricament les que han obert fronteres quan a Europa estaven tancades.
Han sigut, sense proposar-s'ho, els primers ambaixadors a Europa.
En els darrers nou anys hem vist com mentre els valencians i valencianes treballaven intensament per mantindre una presència sòlida a Europa, el seu govern, el govern del PP, utilitzava Europa, les institucions europees, en funció de l'interés concret del president de la Generalitat.

Els valencians i valencianes necessitem jugar un rol cada vegada més gran al si del Comité de les Regions de la Unió.
Necessitem un govern que defense amb força els interessos de la seua gent davant les decisions que la Unió puga prendre i que ens afecten.

Vostés, com he dit, sols han tingut presència en el Comité de les Regions per fer-se la foto.
Vostés no han obert la boca per reivindicar la presència de la nostra comunitat representant a Espanya en molts consells de ministres de la Unió quan es debatien temes que afectaven la nostra comunitat.
El PP a Madrid els va dir no i vostés, una vegada més, la cabotada.

Senyories, construir una xarxa institucional potent i arrelada en la nova Unió deu ser un objectiu de primer ordre per al Govern Valencià en un moment en què la nostra economia, els nostres emprenedors, veuen com la seua capacitat exportadora es ressenteix.
Els nostres emprenedors, les nostres empreses necessiten que els ajudem, necessiten que els donem els instruments per continuar consolidant els mercats tradicionals i obrint altres portes.

Hui, senyor president, no hi ha ningú que no siguen vostés que negue els problemes i les dificultats dels nostres sectors industrials, ningú.
S'ha produït una caiguda de les exportacions, la deslocalització s'estén de manera ràpida, i hi ha un exemple molt clar en l'empresa Sáez Merino estos dies.
Els tancaments d'empreses comencen a ser habituals i les expectatives de les nostres empreses, per molt que vosté s'empenye, empitjoren.

Mire, hui en esta comunitat hi ha més valencians i valencianes que no veuen clara la seua situació personal.
148.
000 valencians i valencianes manifesten que volen treballar i no poden, un 8,24% més que ara fa un any.
I mire, especialment n'hi han alguns que tenen i necessiten treballar i no poden, i vosté els ha passat per damunt.
La desocupació de llarga durada en esta comunitat en el darrer any, l'augment de la desocupació de llarga durada ha sigut de 2.
943 persones, un 8,1%, cosa que representa més de la mitat de tota la desocupació de llarga durada d'Espanya.
Però els jóvens estan en condició similar.
En la Comunitat Valenciana, mentre l'ocupació es manté, es destruïx ocupació entre els jóvens, 11.
300 ocupacions de jóvens perdudes.

I, com no, no n'hi ha pèrdua ni n'hi ha crisi industrial, no n'hi ha.
Anem a mirar cap a un altre costat.
En la Comunitat Valenciana des de l'any 2001 al 2003 s'ha destruït ocupació en el sector industrial.
El sector industrial ha perdut 14.
000 llocs de treball, un 3,4%.
Vosté pot continuar al Penyagolosa ­no sé si ha baixat ja, crec que no­ envoltat pels núvols de les xifres macroeconòmiques i del seu suposat creixement basat en la construcció i els serveis; creixement que, per una altra part, condemna a esta comunitat i a molta més gent a més precarietat, més incertesa i més inseguretat.

Vosté pot continuar al Penyagolosa, però esta comunitat necessita un revulsiu, i vostés ja han de començar a fer política industrial per a, entre altres coses, rebaixar els costos que suporta el teixit productiu.
I en eixe sentit crec necessari que es plantegen ja la creació d'un òrgan autonòmic de defensa de la competència que vetle per l'acompliment a la Comunitat Valenciana de les condicions de competència.

Nosaltres, com la major part d'empresaris i sindicats, creïem que fea falta actuar ja, i vàrem presentar un document base per a aprovar un pla de millora de la competitivitat de les nostres empreses tradicionals, des del concert amb els agents socials, però calia fer-ho ja.
Com sempre, vostés eixa proposta no és que la rebutjaren, és que la menysprearen, quan no l'antic conseller insultava.

Com element bàsic, i crec que no pot demorar-se més, per fomentar la innovació i les noves empreses tecnològiques, per a donar suport al desenvolupament dels nostres projectes en aquelles àrees noves per a la societat valenciana des del punt de vista de la tecnologia però tradicionals, és necessari, i aixina li ho propose, la urgent constitució i impuls d'una xarxa d'empreses de capital risc per a invertir en nous projectes.

Una condició bàsica per al desenvolupament econòmic és l'existència d'un sistema universitari d'investigació que puga comptar-se entre els millors d'Europa.
Vostés tradicionalment han tingut en el passat una actitud de desconfiança i recel cap a les universitats públiques valencianes, que va tindre el seu reflex més dur en la paralització i falta de suport a la investigació i a la innovació.
D'això, per cert, el nou conseller en sap prou, sobretot de l'esforç en solitari que va haver de fer per a posar en marxa el funcionament del parc científic de la Universitat Politècnica, o la paràlisi del d'Alacant.

El darrer any l'han perdut vostés respecte les universitats en la concreció d'un nou sistema de finançament per a les nostres universitats, que havia d'estar l'1 de gener i a dia de hui les universitats tenen el sistema prorrogat i encara està pendent d'aprovar-se el nou sistema.

Com està pendent vosté, senyor president, de complir qualsevol dels elements bàsics del Pla valencià de telecomunicacions, per situar la nostra comunitat en condicions favorables davant dels reptes de la societat de la informació i la comunicació.

I li pregunte: Per a quan la banda ampla en tots els municipis de la comunitat?
On està el canal turístic de televisió via satèl·lit?
On està, hui l'ha tornat a anunciar, la universitat *on line* en internet?

Senyories, vostés porten molts anys parlant de creixement de la part del PIB dedicat a la investigació, el desenvolupament i la innovació, i el ben cert és que l'estancament és total i absolut.
Encara no arribem ni a l'1%, quan la mitjana europea està en el 2,3.
I cal rectificar urgentment, cal prioritzar amb polítiques i diners, i no sols amb paraules, senyor president.

Ara hi ha un govern sensible a Espanya, que en els seus primers pressupostos ja ha compromés un 25% més d'increment per a la investigació, el desenvolupament i la innovació.
Fets, i no paraules.
Vosté ara també ho anuncia, però coneguent-lo, no ens ho creguem.

Vostés en el passat no han tingut cap tipus d'interés per establir una política amb els centres del Csic establerts en la nostra comunitat.
Mire, li propose que pose en marxa un conveni de col·laboració del Govern central amb la Generalitat Valenciana per incorporar els centres del Csic a eixa política conjunta que aprofite el potencial que estos centres representen.
Com li propose i li demane que avance en el Ministeri de Sanitat el tancament del conveni ­semblant al que ha firmat Catalunya i Andalusia­ per dotar de recursos econòmics el Centre d'Alta Tecnologia en Biomedicina Mèdica i que done suport a l'equip investigador del senyor Simón.
Però a més a més, que incorpore també la petició d'ajuda per a l'equip investigador del senyor Sòria *(veus)* per a fer en Elx el Centre de Referència de Trasplantaments d'Illots Pancreà-tics, que tans bons resultats *(Aplaudiments)* està tenint per a resoldre els problemes de la gent.

Senyories, les infraestructures, vosté ho ha dit, són, al costat de la innovació, un requisit bàsic per a la competitivitat però també per a la cohesió territorial.
I mire, la seua tendència natural a la mentira i la trampa és ja una patologia quan parlem d'infraestructures.
És una patologia.
Cal tindre valor, senyor president, o poc sentit de la vergonya, per a acusar a l'oposició d'ajudar a paralitzar les obres que necessita la comunitat, quan vosté sap que el senyor Cascos i el senyor Aznar, mentre van executar un 55% de les obres de l'Ave Lleida-Barcelona, un 36% de l'Ave Còrdova-Màlaga, un 31% de l'Ave Valladolid-Madrid i un 38% del Madrid-Toledo, tan sols van executar l'1 i mig per cent de l'Ave Madrid-Comunitat Valenciana.

Mire, la voluntat política es demostra en els fets.
N'hi ha un fet inqüestionable.
Des que el govern socialista d'Espanya va decidir en un consell de ministres iniciar el projecte d'Ave a Sevilla fins a la inauguració, van transcórrer cinc anys i dos mesos per a 550 quilòmetres.
Obra executada, 100 quilòmetres a l'any.

El govern d'Aznar, el govern de la mentira, va decidir iniciar l'Ave a València en l'any 2001, quan es va firmar l'acord de Múrcia.
Estem en el 2004, i quan se n'anaren del govern, l'1 i mig per cent de l'obra executada.
Si Aznar i el PP hagueren tingut la mateixa voluntat política i hagueren posat els diners a dia de hui seria possible pensar que l'Ave estiguera en l'any 2007, però ni van tindre voluntat política ni van posar els diners.
*(Aplaudiments)*

I, es posen com es posen, hi ha una cosa clara, i el conseller ho sap encara que tots els dies està diguent que es paralitza: el govern de Zapatero ha licitat, ha licitat, senyor conseller, tres vegades i mitja més trams de l'Ave Madrid-València en quatre mesos que el que havia fet el senyor Aznar en hui anys, es posen com es posen.
*(Aplaudiments)*

Però mire, senyor Camps, vosté sap que el govern d'Aznar, després de huit anys, ens va deixar als valencians i valencianes sense acabar l'autovia entre Sagunt i Saragossa, huit anys, eh?
; l'autovia entre València i Alacant per Alcoi, les circumval·lacions de pobles com la Font de la Figuera, Oliva, Sueca, Vinaròs, Altea.

Vosté sap que el govern del senyor Aznar no va acabar la línia de tren València-Barcelona en huit anys.
Vosté sap que en huit anys el govern del senyor Aznar, del PP, no ha fet res en la línia Xàtiva-Alcoi, València-Bunyol, en el soterrament de les línies a l'entrada a València, en el tren Gandia-Oliva-Dénia.

Vosté sap, senyor Camps, que en huit anys el govern d'Aznar i el PP no ha posat ni un duro en els aeroports de l'Altet ni de València, i aixina estan.
I vosté sap que en huit anys el govern d'Aznar va donar al port de Barcelona quasi el doble de diners que al port de València, i a més, es va oblidar d'incorporar les obres necessàries per a la seua ampliació perquè pogueren ser finançades per la Unió Europea.

Vosté sap que el govern d'Aznar no havia previst ni un duro, en este cas ni un euro, per escometre les obres necessàries per a la Copa Amèrica, i que és el govern socialista l'únic que ha posat diners ja.

Vostés parlen de pacte d'estat, però no perden oportunitat d'apuntar-se el punt quan siga.
I ahí està l'alcaldessa de València, que tots els dies que pot es fa la foto.
*(Veus)* I a més, no perden oportunitat de criticar-nos.

Mire, li dic una cosa alt i clar.
Si no fóra pel govern d'Espanya, pel govern de Zapatero, la Copa Amèrica s'anava a celebrar en el *jacuzzi* que li va deixar a vosté Zaplana en el Palau de la Generalitat.
*(Aplaudiments)*.
I damunt, i damunt tenen la cara de dir que el govern socialista para les obres.
Encara tenen la cara de dir que el govern socialista para les obres!
Jo, de vostés, callaria, callaria ja d'una vegada, perquè moltes de les obres que li he enumerat les iniciarem nosaltres, les iniciarem nosaltres, i segurament les acabarem inaugurant nosaltres, i segurament les acabarem inaugurant nosaltres.
*(Aplaudiments)*.

I el que a vosté li toca.
El II Pla de carreteres va acabar la seua vigència en febrer de 2003, amb 120 actuacions pendents de fer.
Encara no ha portat a esta cambra el III Pla de carreteres.
Encara no l'ha portat.
Ara bé, si duu el Pla d'infrastructures, si és el Pla d'infrastructures o el Pla de carreteres em dóna igual.
Ara bé, assegure's de portar-lo abans de vindre ací, de tindre a tots als diputats al ple, no siga cosa que li donen altre esglai.

I, per cert, permeta'm recordar-li també que vostés encara tenen pendents de presentar a esta cambra el Pla global de seguretat vial per a esta comunitat que els socialistes li exigirem ja fa més d'un any.
Ja és hora que acaben amb les mitges veritats en un tema tan important.
Mire, el seu pla d'infrastructures estratègiques és un pla fet per vostés sense discutir amb ningú i que encara no han discutit en esta cambra.
I el senyor president es va comprometre a discutir-lo; que es barregen inversions de la Generalitat per als propers set anys amb les previsibles de l'Estat i amb les previsibles privades.
I mire, i com no tenen un euro, com no tenen un euro, perquè no el tenen, vostés s'han inventat un pla d'inversions per als dos propers anys, que és una entelèquia que ni tant sols va ser presa seriosament pels membres del seu grup, conforme es va demostrar l'última vegada.

Mire, vostés en nou anys han sigut incapaços de portar més aigua a esta comunitat.
No malgaste més temps ni més diners de tots fent que esta comunitat en matèria d'aigua, en malaltia de malenconia, aferrant-se a projectes del passat elaborats amb la consciència segura que només valien per a les eleccions i que eren per legalitat i per economia d'impossible compliment.
L'aigua que la Comu-nitat Valenciana necessita estarà quatre anys abans de les seues previsions, amb més qualitat i més barata com a realització de l'execució del programa Agua.
Més barata.
Més barata.
*(Aplaudiments).* De més qualitat segur, de més qualitat segur, perquè ara hem conegut, fruit de la seua incompetència.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
i del seu govern, ara hem conegut els abocadors que estaven fets en l'Ebre, altament contaminants, ara ho hem conegut, de més qualitat amb tota seguretat.
I ho farem abans, perquè farem possible treballar en eficàcia i en el sentit de la rigurositat, com hem demostrat iniciant ja les obres per a posar les comportes a la presa d'Algar que vostés en quatre anys no van ser capaços de posar.
*(Aplaudiments).*

Senyories, el seu antecessor ho basà tot en el turisme i en la construcció desordenada per fer front al futur.
Ha hagut de passar nou anys perquè vostés portaren una llei a esta cambra, nou anys, de falta de criteri i de sostenibilitat, nou anys de falta de criteri de creixement sostingut.
Ara tenim una norma que vostés han de desenvolupar i aplicar.
Confiem que el seu criteri de creixement en l'aplicació de la norma no siga el que ara mateix està impulsant la Generalitat des del seu govern a Cullera.
Vosté comparteix, senyor Camps, l'aparició de *Manhattan's* en torres de 40 pisos en el poc sòl que queda a la nostra terra sense dotacions, sense infrastructures i serveis públics bàsics?
Si ho comparteix, diga-ho.
*(Remors)*

El nostre turisme de sol i platja té futur sempre i quan vostés definisquen polítiques turístiques modernes i les apliquen.
Vostés s'han cansant de dir, hui ho ha tornat a dir ací, que tot va molt bé, que totes les dades diuen que van bé i que és necessari, evidentment, establir les bases de manera sòlida.
I per això li propose que encomane l'elaboració del llibre blanc de turisme valencià en l'escenari a deu anys vista i definisca línies estratègiques per enfortir la nostra capacitat i consolidació turística.

Els grans projectes van ser en altre moment l'excusa sempre present per definir el seu model de desenvolupament i prosperitat.
Els grans projectes, encapçalats per Terra Mítica, són, evidentment, a dia de hui, un pou sense fons, com és un pou sense fons l'empresa pública encarregada de gestionar la construcció de centres escolars en esta comunitat.

Senyories, és o no un pou sense fons una empresa que per fer el mateix que en altres llocs, és a dir, col·legis i instituts, als valencians els costa pràcticament el doble?
Vostés no han explicat, senyor Camps, per què en estos anys de govern i en el seu també totes les obres públiques que fa la Generalitat costen als valencians de la seua butxaca un 20, un 30 o un 40% més del que devien costar; la Ciutat de les Arts, la Ciutat de la Justícia, Terra Mítica, la Ciutat de la Llum, els col·legis i els instituts.

Davant d'este desgavell li exigisc que el més aviat possible es cree una comissió d'investigació a estes Corts que estudie *(aplaudiments),* que estudie les raons en les que obres públiques que executa la Generalitat, les seues empreses públiques o les empreses participants per la Generalitat, tenen sobrecostos tan espectaculars.
Per alguna cosa serà!
Estan fent malament els plecs de condicions?
Estan pressupostant pressupostos irreals?
El control que tenen és eficaç, si o no?
D'això es tracta.
Nosaltres volem saber-ho.
Els valencians tenen dret a saber-ho i vosté deu ser el més interessat en plantejar eixa qüestió si no vol continuar en la deriva econòmica dels diners públics de la Generalitat.
Perquè, senyories, en este darrer any, les coses en matèria de control dels diners públics i de gestió econòmica de la Generalitat han anat a pitjor.
Els comptes cada vegada són més foscos i la caixa més buida.

Mire, el deute de la Generalitat s'ha disparat en només tres anys en 2.
200 milions d'euros.
El Banc d'Espanya situa el deute generat per vosté, senyor Camps, per vosté ja, de l'1 de juliol al 31 de març, en 579, que arriben a 971 milions d'euros a final d'any, segons la intervenció general de l'Estat, que supose que li haurà comptat el seu conseller d'economia.
Sap el que significa això?
Que vostés han generat quasi el 50% de tot el deute de totes les comunitats d'Espanya en eixe període, el 50%.
Sap que significa això?
Que van mentir quan liquidaren el pressupost en 4 milions.
Mire, eixa sí que és una data de la que vosté pot sentir-se orgullós i que crec que ningú d'esta cambra se sentiria orgullós.
Vosté sí, segurament.
Es gasta més que ningú, ens arruïna més que ningú i damunt incompleix més que ningú.
*(Aplaudiments.
Veus).*

Fa un any li vaig dir que presentara vosté un pla de sanejament financer.
No va voler, ni em va fer cas, menyspreu total i absolut.
Ara està obligat a fer-ho, com està obligada a fer-ho també Catalunya, però amb una diferència, que ells de manera responsable reconeixen el seu endeutament, per cert, provocat pels anteriors governs de CiU, en altra època socis seus, i es comprometen a reduir-la.
I vosté i el seu govern, una vegada més, fent trampes.
Volen continuar mirant cap a altre costat i endeutant-nos més encara a tots els valencians i valencianes.

I no pot dir ja més això del deute productiu.
Mire, segons les dades del Banc d'Espanya publicades per l'INE som els segons per la cua en creixement econòmic el darrer any.
Però és que amb la meitat d'endeutament que nosaltres tenim quatre comunitats autònomes que han crescut més que nosaltres en els darrers vuit anys.

I ara, senyor president, senyories, el més greu és que per a poder tirar endavant amb eixe despilfarrament permanent de recursos pensen vostés vendre el patrimoni de tots els valencians.
Mire, el patrimoni és l'últim que es ven quan uno està arruïnat, normalment.
I això és el que vostés volen fer ara, una vegada han arruïnat la Generalitat volen deixar als valencians també sense patrimoni.
*(Aplaudiments*).
I això s'ho ha de mirar.

Senyories, la caixa buida i la seua tendència a tirar els diners, però la seua orientació a posicions ideològiques fan que cada dia siga més difícil avançar en una comunitat del benestar, en una comunitat del treball, en una comunitat de la seguretat.

Mire, m'agradaria saber si el seu estat de satisfacció és tan gran com per a dir que l'ensenyament nostre és bo.
Ho ha manifestat ací: "està fent-se tot" Perquè és una de les matèries que reflecteix clarament la seua incomoditat o la incomoditat que li produeix tindre competències plenes.
No sols va mentir fa un any quan va dir que tenia tot el mapa escolar i que inauguraria una escola cada setmana, sinó que és incapaç de fer res per impedir que esta comunitat siga la que més barracons soporte de tot Espanya, i perquè a dia d'avui encara queden 48 centres sense construir per als que ni tant sols tenen sòl.
Ha estat incapaç d'impedir que a dia d'avui no es puga oferir una plaça pública d'ensenyament de 0 a 3 anys de les 45.
000 que va prometre, senyor Camps.

I el que no és menys greu és que la Comunitat Valenciana, a diferència d'altres, encara no té cap pla de mesures per afavorir la integració dels xiquets fills d'immigrants en les escoles.
Ara vosté torna a anunciar un nou Pla d'immigració, el Pla valencià.
Hui l'ha tornat a anunciar.
Supose que serà el mateix que Zaplana va anunciar així mateix en l'any 2001.
Espere que esta vegada siguen capaços de fer-lo.

Senyor Camps, de la sanitat.
Pot dir-me quants malaltes han sigut hospitalitzats en habitacions individuals en els hospitals públics valencians?
Sap vosté que en el General l'aspiració de les dones que van allí, a maternitat, es tindre dos llits en cada habitació perquè en estos moments estan en quatre?
Els majors ja tenen dentista gratis?
Què ha passat?
Diga'ns que tot està en marxa.
Què ha passat amb els hospitals de Gandia?
De Llíria?
D'Elx?
De Torrevella?
De València?
De Dénia?
Totes eixes preguntes tenen a veure anuncis realitzats per vosté.
Vosté s'ha gastat molts diners en propaganda i autobombo, però a dia d'avui els valencians encara han d'esperar nou mesos per a una intervenció de trauma o inclús un any per a operar-se de pròstata.
I a dia d'avui l'anestèsia epidural no està garantitzada al 100% de les dones de la nostra comunitat.
I a dia d'avui tenim personal sanitari que treballa en condicions precàries amb contractes d'hores, de dies, de setmanes, fent guàrdies de 24 hores.

El que ja és el súmmum és que vosté estiga feliç i content amb les polítiques socials.
Mire, el seu projecte estrella de 9.
000 places per a persones majors no sols està lluny de complir-se, llunytíssim, sinó que la seua consellera, per cert, a la que no ha pogut cessar i crec que tampoc va a poder cessar, ha anunciat la retirada, i això, a pesar que continua havent una llista d'espera de més de 2.
000 persones majors.
El seu altre projecte, serveis de menjar social, a dia d'avui, després d'un any, han tret a licitació només 800 places en tota la comunitat de dilluns a divendres.
I l'Agència Sociosanitària ja és de broma.
L'Agència Sociosanitària la va anunciar el senyor Zaplana en el 2000.
I vosté no ha fet absolutament res.
De veritat sap el que vol?

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla, le voy a conceder diez minutos de tolerancia.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Voy acabando, señor presidente.

De veritat sap el que vol, senyor president?
De veritat ho sap?

Per cert, i acabe, perquè el temps és curt.
Si les 50.
000 vivendes que diuen que tenen ja en marxa les tenen tan en marxa com deien que tenien l'AVE segur que eixes vivendes també acabarem inaugurant-les nosaltres en el 2007.
*(Aplaudiments)*

Mire, senyor Camps, en el context dels propòsits i absència de bon govern, la crisi de govern que vosté ha realitzat és la constatació d'un fracàs, la constatació d'un fracàs.
Vosté ha realitzat els canvis de govern obligat per la crisi del seu partit, obligat per la lluita descarnada pel poder a l'interior de la seua organització partidària que s'ha desplaçat en els darrers temps també a les institucions públiques paralitzant-les i sent utilitzades de manera desvergonyida i sense embuts per tractar de resoldre clientelarment el que políticament vosté ha estat incapaç de resoldre.
*(Aplaudiments)*

Vosté ha fet un cambalatge, vosté ha fet un cambalatge mercantil, ha intentat comprar voluntats, emmudir crítiques, premiar els amics, acontentar els adversaris.
.
.
, en definitiva, guanyar temps.
La seua falta de valentia política li ha portat a assumir mantindre el pes mort del zaplanisme.
Vosté ha respectat els corralets del zaplanisme, s'ha compromés amb Ciegsa, Terra Mítica, Radiotelevisió Valen-ciana, la Ciutat de les Arts.
.
.
No sé si ara haurà de tornar a recuperar els que va tirar a la Ciutat de la Llum, al pas que anem, quasi segur.
Però, pitjor encara, és que vosté ha assumit de manera irresponsable seguir augmentant les despeses amb més càrrecs, generant un galimaties al si del seu govern, del Govern Valencià, que pot acabar sent el camarote de los hermanos Marx.
Però, això sí, 12 milions més d'euros que paguem tots i totes de la nostra butxaca.
Ha aconseguit, senyor Camps, combinar el més pervés dels binomis en política: el govern més nombrós i car de la història valenciana amb la gestió més ineficaç que s'haja pogut conéixer fins ara.
*(Aplaudiments*).

I això, senyor Camps, és una burla a la ciutadania, com és una burla que vosté s'haja despatxat la crisi ací, mig en broma, repetint-mos les competències dels consellers.
Vosté havia d'haver donat la cara i haver vingut ací a explicar les veritables raons i a debatre de la crisi i no haver-se amagat com fins ara.
Una mostra més d'hipocresia, una mostra més, perquè no és possible més mostres d'hipocresia i paraules grandiloqüents, perquè per molts abraços i moltes fotos que es facen junts, tots sabem que molts de vostés entre vostés ni parlen.

Senyor president, senyories, la seua crisi no pot per més temps amagar clarament els símptomes evidents de fracàs i esgotament, vosté i el seu partit no donen més de si, ni en el fons del model que volen per a la nostra comunitat, ni en les formes d'assumir la responsabilitat de governar.
No sabem encara, senyor Camps, per quant de temps vosté estarà en condicions de dedicar-se a treballar per esta comunitat, en lloc de fer-ho pel seu partit, encara no ho sabem, però, en definitiva, ho vorem prompte.

Mire, al llarg de la meua intervenció he anunciat propostes i eixos d'actuació per fer de la nostra comunitat una comunitat de seguretat i benestar, una comunitat pròspera i amb futur.

Vull finalitzar dient-los que és urgent un canvi de polítiques, és urgent detindre la sagnia del deute, és urgent reactivar els sectors productius, és urgent reorientar la despesa cap a objectius socials i de benestar, és urgent recuperar la política d'entesa com a compromís per a la col·lectivitat i no per a uns pocs, és urgent recobrar la llibertat informativa a Canal 9.

Esta comunitat, senyor Camps, pot molt més del que vostés estan en condicions d'oferir, i anem a treballar i a deixar-mos la pell per a aconseguir-ho.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Per a contestar la intervenció del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el molt honorable senyor president del Consell.

Per favor, senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Se aplauden insultos, se aplauden discursos vacíos, se aplauden ataques a nuestra comunidad, *(protestes)* se aplauden faltas de propuestas, ese el nuevo talante del Psoe, ese es el nuevo talante del Psoe.
.
.
*(Aplaudiments)*

Me ha llamado cínico, me ha llamado mentiroso, me ha llamado hipócrita, ese es el nuevo talante del Psoe.
.
.
*(aplaudiments)* ¡Me da miedo!
¡Me da miedo!
Eso es lo peor de nuestra sociedad, ¡ese es el pasado!
, ¡una catástrofe!
*(Protestes i aplaudiments)* Fueron una catástrofe cuando gobernaron, son una catástrofe en la oposición.
.
.
*(veus)*

 

**El senyor president:**

 

Señores socialistas.
.
.
Señores.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Durante una hora y tres cuartos he intentado explicar qué es lo que ha ocurrido durante todo este año en nuestra comunidad.
Durante una hora y tres cuartos he dicho que somos una gran comunidad, ¡la mejor comunidad!
Durante un hora y tres cuartos he hablado de futuro, de compromiso, de ilusión y de optimismo, y durante media hora ¡lo ha tirado todo por tierra!
*(Protestes)* Esa oposición no se la merecen los valencianos, no se la merecen.
*(Aplaudiments)*

Mire, señor Pla, usted es incapaz de defender que ninguna de las cosas que usted ha dicho que yo he mentido pueda usted hacer que esta cámara vea que es mentira.
No he mentido nunca en mi vida y no he mentido a lo largo de toda mi intervención, *(protestes)* ¡nunca!
*(aplaudiments)* ¡nunca en mi vida!

Y más le diré, señor Pla, le voy a poner dos ejemplos de lo que nos espera a los valencianos con el gobierno de Zapatero.
Usted ha dicho que ha llegado el presidente Zapatero y ha adjudicado los cuatro primeros tramos del tren de alta velocidad, y usted tendría que haber dicho en esta cámara que ya estaban licitados cuando gobernaba José María Aznar *(protestes)* y lo que hizo.
.
.
*(aplaudiments)* y lo que hizo el señor Zapatero es algo peor: licitados por el gobierno de Aznar, paralizados de forma frívola por la ministra de Fomento, eso es lo que ocurrió, señor Pla.
Y, al final, por la presión de los valencianos y del gobierno de la Generalitat, el señor Zapatero no ha tenido otra cosa que adjudicar las obras del tren de alta velocidad, *(protestes i aplaudiments)* ¡gracias a este grupo, gracias a este gobierno y gracias a nuestra comunidad!
¡Esa es la diferencia!
*(Aplaudiments)*.

Pero les voy a decir más, les voy a decir más, porque daría vergüenza que trajesen cosas aquí, al debate, esta mañana.
Me están hablando del Manhattan de Cullera.
.
.
¿Ustedes saben quiénes fueron los que planificaron el Manhattan de Cullera?
: el alcalde socialista y el presidente de la Generalitat socialista cuando gobernaban ellos, *(protestes)* ese plan se aprobó cuando gobernaban los socialistas, *(aplaudiments)* ese es el proyecto que quieren para nuestra comunidad.
*(Protestes)*

Mire, son el pasado.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados.
.
.
*(Veus i aplaudiments)*

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
son el pasado más triste, más pesimista y más gris de nuestra comunidad, ustedes son el pasado.
Yo intenté.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señor presidente.

Señores diputados socialistas, ¿hacen el favor de respetar la intervención de la persona que está interviniendo en estos momentos?

 

**El senyor president del Consell:**

 

Yo intenté, como tantos jóvenes de esta comunidad, dedicarnos a la política para darle la vuelta al marcador, porque veíamos que las cosas no funcionaban.

Cuando gobernaban los socialistas se destruía empleo, se destruían empresas, no había inversiones y éramos el último rincón de nuestro país.
Por eso me animé a trabajar en política y esa es la vocación que constantemente he tenido a lo largo de estos años y que hoy, como presidente de la Generalitat, no solo me siento orgulloso, como presidente, sino que, además, me siento orgulloso de presidir el mejor partido político que jamás ha tenido la Comunidad Valenciana, el Partido Popular, ¡mi partido!
, ¡mis compañeros!
, ¡ellos, son mis compañeros!
*(Aplaudiments)*

Por ellos, para que lo tenga claro, señor Pla, por ellos he crecido, con ellos he hecho propuestas de política de futuro, con ellos he puesto en marcha en congresos regionales, locales y provinciales propuestas para el futuro de mi comunidad.
.
.
Son mis compañeros, creo en ellos, es mi grupo parlamentario y no solo me va a estar ayudando toda esta legislatura, sino que estoy convencido que en la próxima legislatura estaremos exactamente igual, la mayoría y yo de presidente.
¡Esa es la diferencia!
*(Aplaudiments)*

Y más le diré, más le diré, señor Pla: *(veus)* el otro día supe con quién tendré que vérmelas en las próximas elecciones autonómicas, *(veus)* lo supe.
Usted vino a Náquera a ver si aquello se quemaba del todo, *(veus)* ¡exactamente como ocurrió en Andalucía!
*(protestes i aplaudiments)* y nosotros, con eficacia, paramos, con eficacia.
.
.
*(protestes i crits)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, su sentido de la indignidad, ¡aplíquenlo igual en activo como en pasivo!
*(Veus)*

 

**El senyor president del Consell:**

 

Señor presidente.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, señores diputados, conserven la calma, conserven la calma.
.
.
Señores diputados.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Señor presidente.
.
.
*(Veus)* Señor presidente.
.
.
*(Veus)* Señorías.
.
.
Señor presidente, señorías *(el senyor president colpeja amb la maceta)*, como no me duelen prendas, como no me duelen prendas, retiro lo que acabo de decir, y le pido disculpas al señor Pla.
.
.
*(aplaudiments i veus)* Ya está, terminado, ya lo he dicho, ya lo he dicho.

En cualquier caso, en cualquier caso, el incendio de Náquera y de Serra fue una muestra más de lo que cuando se pone en marcha en este gobierno para solucionar, se soluciona, y en veinticuatro horas ­y desde aquí quiero darles las gracias a todas las personas que estuvieron trabajando para apagar aquel incendio­ tuvimos controlado aquel incendio, que tanto nos dolía a todos, absolutamente a todos, *(veus)* en una muestra más de eficacia y de eficiencia, y en una muestra más de cómo durante estos años de gobierno del Partido Popular hemos tenido mayor capacidad de prevención y mayor capacidad para acabar con los incendios, cosa que ustedes, y aquí creo que no se me enfadarán, no ocurría cuando gobernaban ustedes, que se quemaba mucha mayor superficie de la Comunidad Valenciana *(veus)* y eran más ineficaces, eran más ineficaces.
*(Aplaudiments)*

Bueno, yo he intentado durante esta hora y tres cuartos demostrar que este gobierno está, como no puede ser de otra manera, al servicio de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Yo he intentado durante hora y tres cuartos, además, poner posición política a nuestra comunidad, y he intentado también, durante hora y tres cuartos, lanzar a la oposición seis grandes compromisos.

Desgraciadamente, de la intervención del señor Pla no he oído ni lo que es el balance de gestión de este gobierno, ni lo que son los compromisos de futuro para la comunidad, que yo he expuesto a lo largo de toda mi intervención.

Y le diré más, señor Pla: pese a la intervención que ha tenido, desmedida, desmesurada, fuera de tono, insultante, *(protestes)* vacía de contenidos, sin propuestas, sin compromisos, pese a eso, quiero seguir tendiéndole la mano para seguir juntos construyendo el futuro de esta comunidad, quiero seguir manteniendo mi compromiso de consenso con los grupos de oposición.
Quedan muchas cosas apasionantes por seguir haciendo por nuestra comunidad.

Mire, y se lo digo sin complejos, sin ningún tipo de complejos: seguiré defendiendo aquello que creo que es bueno para nuestra comunidad, lo seguiré haciendo, y aunque usted crea que es una cantinela desgastada el hablar del trasvase del agua del Ebro, a mí, como valenciano, me sigue doliendo la imagen del domingo pasado *(aplaudiments)* de dos ministros del gobierno Zapatero brindando con champán, porque habían conseguido la paralización del trasvase del agua del Ebro.
¡Eso es inadmisible!
*(aplaudiments)* ¡eso es inadmisible!
Como valenciano, ¡me duele!
, ¡me duele profundamente!
, y me duele más que el líder de la oposición, valenciano como yo, no haya puesto en solfa esa actitud de los ministros socialistas cachondeándose de los valencianos, brindando con la paralización *(protestes i aplaudiments)* del trasvase del agua del Ebro.
Y eso no tiene sentido.

Y más le diré, sin complejos, *(aplaudiments)* sin complejos y sin ambages, señor Pla, posiblemente haya alguna corriente de pensamiento que todavía piensa que nuestro futuro pasa por otro sitio diferente a nuestra propio.
.
.
*(inintel·ligible)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Vicente, por favor.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Yo lo respeto, yo lo respeto, pero las eurorregiones no son nuestra estrategia.
Somos una nueva centralidad, tenemos que apostar por nuestra propia personalidad, tenemos peso político y económico en España y en Europa, y nadie tiene por qué invitarnos a nuestro propio futuro, porque el futuro de esta comunidad los suscribimos nosotros, lo escribimos nosotros, *(aplaudiments)* y nosotros lo ponemos en marcha, ¡nosotros, y no otros!
¡Y no otros!
Porque noto ciertos complejos cuando desde otros lugares de España se habla de nuestro territorio, y no estoy dispuesto, porque esta comunidad vive sin complejos, vive esperanzada y sabe que está en el mejor momento de toda su historia, aunque usted esté intentando dar una Comunidad Valenciana en negativo, en negativo, que no es la Comunidad Valenciana que a lo mejor usted querría, porque posiblemente usted querría una Comunidad Valenciana en negativo.

Y le digo más, señor Pla, le tiendo la mano: me parecen interesantes las reflexiones que podamos hacer sobre las cuestiones políticas, cómo se sustancian, cómo se van apostando y cómo se van poniendo en marcha.
Yo he decirle, señor Pla, en aras a lo que nos queda todavía por delante ­tres años juntos, tres años, y no me importa.
.
.
, tres años, *(protestes)* tres años juntos, y algunos años más­, que intente concentrarse en el papel de la oposición, que es un papel interesantísimo y fundamental para el futuro de esta comunidad.
*(Veus)*

Mire, señor Pla, mire, señor Pla, usted y yo fuimos candidatos hace quince meses y le gané las elecciones.
En marzo volvieron a haber elecciones en España y le gané las elecciones, y en el mes de junio volvieron a haber elecciones en España y le gané las elecciones.
Le he ganado tres elecciones en un año.
*(Aplaudiments)* ¿Hace falta algo más, señor Pla?
¿Hace falta algo más?

Señor Pla, ¿hace falta algo más para decidir que estos señores que representan a la mayoría política de esta comunidad puedan seguir haciendo posible que esta comunidad crezca conforme creemos que es bueno que crezca?
¿Hace falta alguna elección más, señor Pla?
En catorce o quince meses, ¡tres elecciones, señor Pla, tres¡ Creo que es record electoral de la historia de la Comunidad Valenciana.
*(Protestes)* Pero no me importa, pero no me importa, señor Pla, no me importa.
No me importa porque el papel de la oposición es un papel legítimo, es un papel responsable y es un papel fundamental.

Y este gobierno, este gobierno que ocupa hoy sus escaños azules, del que, por cierto, he dado cuenta en mi primera intervención en la cámara, en la primera intervención que ha habido y en el primer momento político que se ha dado en las Cortes Valencianas después de la remodelación.
Y les di quince días, además, para que pusiera cuatro líneas más de lo que ha hecho, señor Pla.
Porque, claro, en quince días, al final también podía haber hecho alguna reflexión más sobre la remodelación del Gobierno, pero, bueno, nos hemos quedado donde nos hemos quedado.

He venido aquí, entre otras cosas, a contarles a todos ustedes, como seguiré haciendo, como he hecho durante este año, y como quiero hacer en reiteradas ocasiones en los próximos meses, tengo que venir aquí, quiero venir aquí a contarles la remodelación de mi gobierno, a decirles cómo hemos puesto en marcha el programa de gobierno que se convirtió, porque así lo quisieron los electores, de programa electoral en programa de gobierno; a decirles que hay compromisos de futuro para esta comunidad; a decirles que efectivamente hay cosas que posiblemente no estén funcionando conforme corresponde y nosotros queremos que mejoren, queremos que mejoren.
Y queremos, además, como he dicho en mi intervención.
.
.
, lo que pasa es que usted lleva la intervención escrita y, claro, no se da cuenta de lo que estaba diciendo.
.
.
*(Protestes)* He dicho: "Quiero alianzas estratégicas, quiero suma de los grupos de oposición, quiero a los agentes sociales conmigo, quiero a toda la comunidad conmigo, quiero que los más de cuatro millones de la Comunidad Valenciana tiremos hacia delante juntos, porque es de lo que se trata".
De eso se trataba hoy, señor Pla.
Pero a usted se ve que le han dicho que tenía un último *round* para consolidarse en su proyecto político y ha venido aquí y ha intentado consolidarse entre sus compañeros.
*(Protestes)* Creo que le ha hecho un flaco favor a este nuestro primer debate de política general.
Le ha hecho un flaco favor, le ha hecho un flaco favor a este nuestro primer debate de política general.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, adquieran un poco de calma.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Yo esperaba, yo esperaba.
.
.
­se lo digo sinceramente, se lo digo a todos los diputados, se lo digo a los medios de comunicación y se lo digo a la sociedad en general­ esperaba mucho más de ustedes.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Vicente, le llamo la atención por vez primera.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Esperaba un análisis objetivo, esperaba propuestas de futuro, esperaba suma a mis compromisos, esperaba una reflexión sobre lo que somos y queremos ser.
Esperaba, incluso ­que es mucho esperar, que es mucho esperar­, que se pusiera a mi lado para defender los intereses de esta comunidad pese a los constantes ataques que hemos recibido del Gobierno central.
Hasta eso esperaba ­fíjese, señor Pla.
Porque antes que socialista usted es valenciano, como yo, antes que popular, soy valenciano.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments.
Veus)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Pla.

Yo les ruego a ustedes que.
.
.
esta presidencia ha sido flexible en el tiempo de intervención previo y les ruego que se ajusten a los diez minutos ahora, en este turno de réplica.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Sí, senyor president.

Senyories, mai pensava, senyor Camps, que anava a descol·locar-se tan prompte.
Ha pujat vosté fet un bou, no sé per què.
Si de veritat es creu tot el que ha dit ací, en la seua intervenció de quasi dos hores, si de veritat pensa en eixe Levante feliç, en eixes coses que ha contat, per què té tanta por a la veritat?
Per què té tanta por a la veritat?
Deixe que Canal 9 puga informar lliurement, òbriga les portes ja definitivament i que ningú puga censurar com estan censurant les nostres posicions en Canal 9, deixe discutir, cree un Consell de l'Audiovisual, deixe, en definitiva, que la gent puga expressar-se.
Si té por a la veritat és fonamentalment, és fonamentalment perquè vosté no pot justificar una crisi política institucional i econòmica del seu govern, i l'única forma que té és la mentira.
*(Aplaudiments)*

I, mire, jo crec, senyor Camps, que vosté no ha entens una cosa: els espanyols, fa molt poquet temps, en eixa elecció que vosté diu que va guanyar, que va guanyar el Partit Socialista, han vullgut acabar i acabaren precisament en l'època de la mentira i els governs de la mentira.
I vosté no ha entens el missatge encara.
*(Aplaudiments)*

Estic orgullós, estic molt orgullós.
Vosté ha fet un esforç perquè tots estiguen amb vosté.
Jo estic molt orgullós d'eixe grup que seu ahí a l'esquerra.
M'ajuden, m'assessoren, em diuen coses, mai em deixarien a soles, mai m'abandonarien com a vosté, mai em despreciarien.
*(Aplaudiments.
Veus)* Ara, també sabem, també sabem que jo mai duria a la meua direcció a ningú que ha fet de la mentira una constant en la seua acció política, inclús en la part final, en un moment molt dolorós per a molts valencians i valencianes.
Que jo no em deixaria acompanyar ni tutelar per ningú que està encausat per la justícia, que té un patrimoni desproporcionat i que està al seu costat assessorant-lo tots els dies, com és el senyor Fabra.
*(Aplaudiments)*

Mire, és vosté, és vosté extremadament previsible.
L'única cosa que no estava prevista és que es posara com un bou però, la resta, tot.
Xifres, dades, inversions manipulades, paraules grandiloqüents, molta obvietat i poc sentit de la realitat.

En l'actual situació, senyor Camps, vosté es creu que algú, en este moment algú pot creure's eixe món idíl·lic que vosté ha muntat?
Vosté s'ho creu?
Vosté pren els valencians com a *tontos* o què?
Vosté pensa que la gent.
.
.
Els valencians i valencianes són gent que no pot deixar-se enganyar com vosté està fent permanentment.
Són majorets d'edat.
Deixe de tractar els valencians i valencianes com a xiquets.
Estaran molt satisfetes les 215.
000 viudes que n'hi han en esta comunitat que cobren 412 euros al mes?
I vosté no fa res per pujar-los eixa pensió.
Estaran satisfetes!
*(Aplaudiments.
Veus)*

Mire, el poble, les persones per a mi són el primer.
Jo, cada vegada que m'alce tots els dies pense en treballar per a la gent del meu poble.
Sé el que vull per al meu poble, crec en l'autonomia, i vosté no.
Jo sé que és el que vull per a la meua comunitat i vosté no sap què és el que vol per a esta comunitat.
Jo sé el que podríem fer amb les nostres possibilitats i amb els nostres recursos per a la gent d'esta comunitat.
I n'hi ha una altra comunitat que és possible.
És possible una altra comunitat en què tots els xiquets menors de tres anys puguen tindre ensenyament gratuït i de qualitat.
És possible que en tots els col·legis públics de la nostra comunitat els xiquets puguen utilitzar ordinadors, connectar-se a Internet i parlar fluidament anglés.
És possible que totes les famílies de xiquets amb ensenyament obligatori tinguen els llibres de text gratuït, en préstec, per a fomentar valors.
És possible que tots els joves de la nostra comunitat tinguen altres objectius que el consum pel consum, que tinguen possibilitats d'utilitzar l'esport, la cultura, per a formar-se personalment.

És possible que hi haja més generacions de xiquets com els que s'han ensenyat amb la Llei d'ús i ensenyament de valencià a poder aprendre a llegir i escriure en valencià per a preservar la nostra llengua.
*(Aplaudiments)* És possible que eixos joves, independentment de la seua condició sexual tinguen instruments legals per a poder formar parelles estables, per a poder tindre vivenda digna, per a poder tindre treball.
*(Veus)* És possible que els nostres llauradors puguen viure de la terra, que ara no poden fer-ho, i no estiguen pendents dels PAI que tenen damunt.
És possible que els nostres empresaris puguen invertir en formació i en innovació i que no estiguen pensant en anar-se'n a la rajola o a la construcció.
És possible que el fill d'un immigrant que va a l'escola amb un fill meu o de qualsevol altre d'ací, tinga personal de suport per a estar integrat perfectament en eixa escola.

És possible, senyor president, que pugam aprovar un complement per a les viudes d'esta comunitat.
Ara ja no n'hi ha un govern a Espanya que porta estes coses als tribunals per a impedir-ho.
És possible una comunitat amb hospitals amb nombre suficient que tracten adequadament la gent, que tracten adequadament la gent amb professionals ben pagats i retribuïts.
És possible que una família normal d'esta comunitat que tinga un malalt d'alzheimer, tinga suficients centres de dia i que no haja d'hipotecar-se ni haja de perdre el seu salari per a poder donar atenció a eixes persones malaltes d'alzheimer.
*(Aplaudiments)*.
És possible, és possible que les persones amb discapacitat que volen i poden treballar sàpiguen que la Generalitat els oferix, de veritat, els llocs de treball per a poder-ho fer, que a dia de hui no està fent-ho.

Evidentment, hi ha coses que no poden fer sols, moltes.
N'hi ha moltes coses que no poden fer sols però, evidentment, també, amb la dinàmica d'enfrontament i d'aïllament, pocs aliats tindrem, senyor Camps, pocs aliats tindrem.

Mire, jo crec en esta comunitat, i crec que vosté també pot creure en esta comunitat però pensant-la no en clau partidista.
Vosté creu, de veritat, que és possible dir que nosaltres sols tenim suficient perquè els nostres empresaris, perquè la gent que fa negoci en Europa veja que l'eix, que qualsevol eix de relacions estables, és roín per a la nostra comunitat?

Jo li propose una altra cosa: canviem els terços ­li ho he dit en la meua intervenció.
Construïm i posem-nos al capdavant nosaltres d'eixe eix del Mediterrani i anem vosté i jo a Maragall a convéncer-lo que s'incorpore per a fer possible.
.
.
*(protestes)* ­sí, a Maragall, també­, un eix mediterrani potent.
Anem vosté i jo per a fer possible que això siga una realitat.
(*Veus)* Si vol, si de veritat vol.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor, mantengan la calma.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Però, què vol la nostra gent?
Millors comunicacions amb Europa, capacitat de tindre força dintre d'una Europa ampliada.
Què vol la nostra gent?
No serà millor que anem tots junts, que no vosté pense que amb la separació, l'aïllament, tindrem més força?
No serà millor això?
Si vosté vol de veritat que l'autovia a Saragossa, o les obres de l'autovia de la Plana per a unir-mos amb Catalunya sense peatge s'avancen, acompanye'm a Madrid i exigim-ho junts, acompanye'm i exigim-ho, però amb propostes i solucions també des d'ací.
*(Protestes)* Si vol que gestionem els ports i els aeroports.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.

Señora Marco, no me gustaría llamarle la atención.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Si vol que gestionem els ports i aeroports per a no vore's marginats conforme ens hem vist en les inversions dels darrers anys, anem junts a Madrid a exigir-ho.

I, mire, li dic una altra cosa: si vosté volt.
.
.
*(remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, tanto de un lado como de otro, no me gustaría tener que llamarle la atención a ninguno.

Por favor, absténganse de manifestarse, por favor.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Vosté ha dit allò del 2007 de l'AVE.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Vicente, le llamo la atención por segunda vez, al orden.

Por favor, continue, señor Pla.

Por favor, señores diputados.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Si vol, de veritat, com jo, que l'AVE estiga en el 2007, li dic una cosa: denuncie el conveni que va signar el senyor Zaplana, denuncie el conveni que va signar el senyor Zaplana, i acompanye'm vosté a Madrid i a Castella-La Manxa i diga amb claredat que l'AVE Madrid-Valencia és la prioritat, i que la resta anirà fent-se a poc a poc.
Denuncie'l!
*(Aplaudiments)* Li ho pose fàcil.

Vosté sap que no pot entrar res en servei abans que no estiga el d'Albacete ­això ho va signar Zaplana.
Si de veritat vol l'AVE ací en el 2007, anem junts a Madrid a defensar això.
*(Remors)*

Mire, jo dubte que m'acompanye, ho dubte.
No tinc massa fe que isca del seu aïllament, del seu pessimisme, d'este món artificial plagat de mentires i d'enemics externs.
Tinc fe en el meu partit, tinc fe en el meu partit.
Sóc valencià, sóc valencià i espanyol.
Tinc fe en el partit que governa a Espanya, amb independència del color que siga, sempre que eixe govern pose al servei dels ciutadans tots els seus esforços.
Tinc fe en els diputats que m'acompanyen en el meu treball però, sobretot, ­li dic una cosa­ sobretot tinc una cosa: tinc molta fe en els valencians i valencianes que com altres espanyols han fet coses molt més difícils que les que tenim plantejades ara, com ara, traure el nostre país d'una guerra il·legal, injusta i innecessària.
*(Aplaudiments) (Protestes)*

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.

Señor Costa, por favor.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

És evident que ni el nostre projecte és el mateix ni vosté ni jo representem el mateix.
És evident.
*(Protestes)* Vosté està atrapat en un carreró sense eixida, en un carreró sense eixida, atrapat pels seus compromisos interns.
Jo crec que vosté la segona intervenció l'ha feta ací per a intentar ja treballar per a guanyar eixe congrés que té, evidentment.
Però per molt que s'esforce vosté i Canal 9 en parlar del *Levante feliz*, el levante i la situació que viu esta Comunitat, la realitat és ben distinta.
Esta Comunitat està més aïllada que mai, esta Comunitat està més endeutada que mai i esta Comunitat està més dèbil que mai.

Però, mire, li dic una cosa: pensem tirar d'esta comunitat.
Intentar fer que la bocanada d'aire fresc de progrés i modernitat que ha entrat a Espanya no ens deixe fóra del tren de la modernitat, que és el que vostés estan fent en estos moments.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Pla, vaja acabant.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Acabe ja fent un símil, que és molt ràpid.

Vosté és com aquell.
.
.
*(inintel·ligible)* bicicleta, és com aquell cap d'un equip de futbol que aparenta, que dona el *pego*, però a les primeres rampes no tira ni va cara a l'aire, han de ser altres que estan en segona fila els qui tiren per a que vosté intente agarrar la roda.
Al final qui guanya és l'equip nacional, la nostra comunitat, la nostra comunitat és la que guanya.
Però és evident que eixe que donava el pego, que eixe que aparentava i que no va cara a l'aire, en la següent prova el relleven.
I això és el que li passarà a vosté i al seu partit, que en la següent prova el rellevaran de la responsabilitat de dirigir a esta comunitat.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Pla.

Per a rèplica, té la paraula el senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

No sé si es como un *bou*, pero estoy fuerte, es verdad, estoy fuerte, señor Pla.
Estoy fuerte, con muchas ganas de seguir trabajando estos tres años al frente del gobierno de la Generalitat; estoy fuerte y con muchas ganas de liderar el mejor proyecto político que ha tenido la Comunidad Valenciana; estoy fuerte y con muchas ganas de hacer que nuestra comunidad sea la gran comunidad que todos queremos, lo estoy, sinceramente.

Si usted, que ha venido aquí a analizar al gobierno de la Generalitat, me dice que me nota como un *bou*, pues así es, señor Pla.
*(Rialles)* Estoy fuerte.
*(Aplaudiments)* Estoy fuerte, señor Pla.
Estoy fuerte, porque es una enorme responsabilidad; estoy fuerte, porque me siento profundamente valenciano; estoy fuerte, porque liderar la Generalitat es lo más grande que nos puede ocurrir a cualquier ciudadano de la Comunidad Valenciana; estoy fuerte, porque los datos certifican que este partido durante estos años ha hecho la mejor gestión de la historia en nuestra comunidad; estoy fuerte, porque recorro la comunidad de norte a sur y de este a oeste y veo a mis conciudadanos más ilusionados y más optimistas que nunca; estoy fuerte, porque a nuestra comunidad vienen miles de personas que encuentran educación, sanidad y empleo; estoy fuerte, porque los proyectos políticos en los que creo están en marcha; estoy fuerte, porque las cosas que nos niegan no tienen razón para negárnoslas; estoy fuerte, porque sé que voy a poder defender nuestros intereses, porque nosotros hablamos en justicia y hablamos con la razón por delante.
Y estoy fuerte, señor Pla, porque a esta comunidad no hay quien la pare, nadie.
Por eso me siento fuerte y por eso, como presidente de la Generalitat en los próximos años, seguiremos haciendo que esta comunidad siga creciendo, siga prosperando y siga creando empleo por encima de la media nacional.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
para conseguir los dos grandes objetivos de la década, a los que les invito también a todos ustedes, que son el pleno empleo y convertirnos en una de las regiones más prósperas de Europa.
*(Aplaudiments)* Por eso, señor Pla, estoy fuerte.

Y estoy fuerte, señor Pla, porque no me hace falta ir a hablar con otros presidentes de comunidades autónomas a ver.
.
.
*(remors)* a ver qué piensan de lo que debemos hacer.
Y eso me da mucha fuerza, señor Pla, eso me da mucha fuerza.
*(Veus)* Ustedes tienen que estar siempre con un ojito mirando arriba por si acaso.
Nosotros, nuestros ojos, nuestro corazón y nuestra cabeza están siempre en la Comunidad Valenciana, siempre y siempre lo estarán, siempre.
*(Aplaudiments)* Y tampoco esto significa que miremos de reojo; miramos de frente y les decimos a los catalanes y a los murcianos y a los andaluces que queremos hacer del eje mediterráneo un eje de futuro.
Y miramos a los baleares y a los madrileños y les decimos: somos el centro de la prosperidad y el crecimiento más importante que tiene España.
Somos el centro nosotros, no otros, que esa es la diferencia, señor Pla.

La eurorregión que usted defiende coloca a Barcelona en el centro del espacio geográfico, la eurorregión que usted defiende nos coloca en la periferia.
Y nosotros defendemos el arco mediterráneo, porque estamos en el centro, porque queremos ser el centro de las decisiones políticas y económicas, porque estamos en el centro.
*(Aplaudiments)* 

Se acabó la periferia.
Señor Pla, se acabo la periferia para mi comunidad, se acabó.
Y eso significa a lo mejor, eso significa a lo mejor mucha responsabilidad, mucha inquietud y, por lo que veo, por su parte, mucha inseguridad.
*(Remors)* Y a mí eso no me da inseguridad.
Estamos construyendo el discurso que necesitan los valencianos y las valencianas.
Lo estamos construyendo con nuestro trabajo diario.

Por cierto, por cierto, hablando de valencianas, porque a usted le escriben las intervenciones, le escriben las réplicas y es un lío, porque luego nada tiene que ver con lo que estamos discutiendo.
Y le digo.
.
.
*(Veus)* Sí, se lo escriben todo.
Y le digo, señor Pla, viudas de la Comunidad Valen-ciana, viudas de toda España, en el último ejercicio político del PP se aumentaron las pensiones en 1.
500 millones *(aplaudiments)* este año para las viudas, para las viudas.
*(Remors)* Y, en cambio, lo que se nos ha anunciado son 400 millones de aumento de pensiones para todas las pensiones.
¿Qué me dice usted de las viudas valencianas, señor Pla?
¿Qué me dice usted?
*(Aplaudiments)* Pero se lo escriben, señor Pla.

Para estar en política no solo hay que creérselo sino trabajar con extenuación todos los días, que todos los datos, todos los índices, todos los objetivos sean igualmente importantes.
Así es como se trabaja en política.
No viniendo con un discurso prefabricado de cuatro titulares de prensa para ganar mañana no sé qué hueco en no sé qué análisis político.
Así no se hace política, no se hace política.
*(Aplaudiments.
Protestes)* Esto es más complicado, señor Pla, es más complicado.
Pero posiblemente más bonito que como usted lo plantea.

Usted ha insultado, usted ha insultado en su intervención.
.
.
*(Veus)* Por cierto, uno puede tener un desliz en su intervención y yo he pedido perdón.
Lo que me parece increíble es que usted lleve los insultos escritos, negro sobre blanco, me parece increíble, *(aplaudiments)*  me parece una falta de ética y de moral que no tiene nombre, señor Pla.
Nunca había visto que nadie escribiese insultos en un papel.
Otra cosa es un desliz.
*(Remors)*

Señor Pla, lo que le he dicho en mi primera y segunda intervención.
Esta Comunidad se hace entre todos, se hace entre todos.
Somos un proyecto político en el que estamos todos, incluidos a los que aparta usted de las directivas provinciales de su partido.
Todos tenemos que hacer este gran proyecto.
Este gran proyecto se hace todos los días desde la política, desde la empresa, desde la cultura, desde la sociedad en general, desde la universidad.

Ha hablado de la universidad, ha hablado de la universidad.
Ha tenido la desfachatez de hablar de la universidad.
*(Remors)* Bueno, me parece increíble, ha hablado de la universidad.
Nunca se había invertido tanto en infraestructuras.
Yo fui conseller de Educación, dupliqué, dupliqué.
.
.
Fui conseller de Educación ­por cierto, para que no quepa la más mínima duda­ de un gobierno del que me siento absolutamente satisfecho y que presidía Eduardo Zaplana, *(aplaudiments)* absolutamente satisfecho.
Lo digo para que nadie crea que no sé qué.
.
.
Del que me siento satisfecho y orgulloso.
Yo fui conseller de Educación y duplicamos las inversiones.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor presidente.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
duplicamos las inversiones universitarias cuando yo fui conseller de Educación, presidiendo Eduardo Zaplana la Generalitat Valenciana.
¿Qué me va a decir usted a mí de la universidad, señor Pla?
¿Qué me va a decir a mí?
*(Remors)* 

Y esto, señor Pla, por favor, por favor, no crea que es prepotencia.
*(Remors)* No, no, no es prepotencia, no es prepotencia.
.
.
ni humildad franciscana.
Le diré: oiga, para ser humilde franciscanamente hay que ser un tipo muy grande, es muy complicado *(aplaudiments)* es muy complicado.
Oiga, intente usted siete días ser un humilde franciscano.
¡Ojo!
¿Eh?
Claro, que esto suena mucho a cachondeo y es una cosa muy seria y es una cosa muy seria.

A mí, de momento, de momento, lo que más o menos, a lo que más o menos me estoy dedicando en cuerpo y alma es a esto.
Eso, señora Espí, es muy complicado, se lo aseguro.
No lo he comprobado, pero es muy complicado.
Lo digo porque también merecen todo el respeto del mundo.
*(Remors)*

No es prepotencia, señor Pla, es in-for-ma-ción.
Porque usted esta mañana ha intentado la política de la des-in-for-ma-ción.
Y yo lo que quiero es, además de debatir, informar, informar.
¿Por qué quiero informar?
Porque me encanta que discutamos de datos, me encanta que discutamos de las cosas que ocurren en nuestra Comunidad, me encanta que discutamos.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, respeten.
Por favor, silencio.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
me encanta que discutamos de cosas que puedan ser discutibles, para que entre todos consigamos llegar a acuerdos y entre todos hagamos cada día más grande esta Comunidad.
Esta gran Comunidad se merece información y no intervenciones de desinformación como la que usted esta mañana ha realizado en esta cámara.

Nos quedan, señor Pla, tres años por delante.
Usted representa al mayor grupo de la oposición, al mayor grupo.
Y yo creo, señor Pla, y yo creo señor Pla que tiene una enorme responsabilidad.
Aparte de intentar mantener la seriedad en sus escaños, plantear para el futuro la puesta en marcha de compromisos que son tan importantes para la Comunidad Valenciana.
Pese a los insultos, pese a la falta de argumentos, pese a la falta de ideas para el futuro de nuestra comunidad, señor Pla, por mi comunidad, por la Comunidad Valenciana, le sigo abriendo la mano.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

 

*(Remors)*

Se ha pasado 30 segundos, pero no le he llamado la atención porque veía que acababa.
*(Remors)*

Señorías, se suspende la sesión.
Se reanudará a las cuatro y media en punto de la tarde.

 

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 32 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 42 minuts)*

**El senyor president:**

 

Es reprén la sessió.

Senyories, pregue que ocupen els seus escons.

Correspon a continuació la intervenció del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valencia-na: Entesa.
Té la paraula l'il·lustre síndic senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bona vesprada.

Senyor president.

Mire, com a síndic d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa, de veritat ens agradaria compartir la seua anàlisi del nostre país, de veritat, perquè és bonic, és estupend, il·lusionant, etcètera.
Però és que no el veiem aixina.
Nosaltres veiem que el país que vosté ha descrit no és un país real, és un país de ficció.

Jo, per a entrar, li vaig a donar només una dada.
Mire, les Nacions Unides mesuren l'índex de desenvolupament humà com un paràmetre general, i este índex ha estat aplicat ací fa poc en este país, ha aparegut en els mitjans de comunicació.
Sap el que diu?
Que estem en la cua de les comunitats autònomes.
I no és un paràmetre qualsevol, és un paràmetre que agrupa elements d'ensenyament, de sanitat, de nivell de vida.
.
.
, molts paràmetres a la vegada, i ens posen per sota de la mitjana espanyola, ens posen en el cinqué lloc per la cua.
I el que es pitjor, ens diuen que en els últims anys aquest índex ha crescut menys en la nostra comunitat que en la resta d'Espanya.
Eixa és la realitat.
Jo només li vull posar este índex d'entrada perquè és un índex que s'utilitza mundialment, perquè evidentment, la nostra opinió, la seua, serà.
.
.
No, hi ha índexs que són d'alguna manera de valor global, i este n'és un.
I ens diu este índex que aquí es viu de mitjana pitjor que en Espanya.

Bé, i dit açò, jo volia comentar el canvi de govern, evidentment, perquè a nosaltres ens haguera agradat que vosté haguera vingut aquí no vint dies aproximadament després de fer el canvi de govern sinó que haguera vingut aquí immediatament, en el lloc on hi ha la sobirania, on resideix la sobirania del poble valencià.
La sobirania que té, que no és massa, però bé, la sobirania.
I ha vingut vosté aquí i en un discurs d'una hora i quaranta-cinc minuts ­ha dit vosté, jo n'he mesurat quaranta-tres­, ha estat parlant, si no recorde malament, sis minuts del canvi de govern.

Jo la pregunta que li he de fer és molt senzilla, senyor president: li té por a aquestes Corts?
Jo no entenc per què li té por.
A esta banda som quaranta-dos, a esta són quaranta-huit.
A qui o a què té vosté por?
Tan fràgil és la pau entre els seus quaranta-huit que necessita els vint dies de calma i l'absència de debat per a poder consolidar la seua imatge de pacificador?

Nosaltres tenim clar que feia falta una remodelació de govern.
Hi havien molts indicadors que ho deien.
En primer lloc, perquè hi havien coses que no funcionaven.
Preguntem als llauradors, als usuaris dels serveis socials, al funcionament de la indústria, als sindicats.
Ens ho estaven dient, estava apareguent.

Jo li posaré una dada per exemple.
El maig del 2001 aquestes Corts aprovaren una proposició per a compensar els presos antifranquistes que no n'havien rebut cap.
Se li ha donat voltes i revoltes i avui encara no se sap res.
Mentrestant, aquesta gent s'està morint, i s'està morint sense rebre res.
És un exemple de la seua eficàcia.
Però n'hi ha molts més.

Però mire, com escrivia un periodista, vosté "remodela sin cesar", en *castellano* perquè en valencià pot donar lloc a altres interpretacions.
És a dir, tots els que estaven continuen estant, ningú es cessa.
La primera cosa que està clara és que el seu govern ha perdut productivitat, açò és evident.
Fan la mateixa faena amb tres més.
Açò és evident.
Però és que a més açò ens costa uns diners.
Algú ha calculat aproximadament un milió d'euros.
És evident.

Per a aconseguir què?
Per a aconseguir millorar l'eficàcia?
Mire, nosaltres pensem que és fonamentalment per a aconseguir pacificar el seu partit, per a aconseguir pacificar-lo.
I a nosaltres ens sembla que ens costa molt car este tema.
Ens agraden les imatges que hem vist este matí d'unitat, però és que costen molt cares, eh?
I no va molt bé esta comunitat de diners com per a fer cosetes d'este tipus.

Nosaltres pensem que el canvi de govern serà ineficaç, ja que continua mostrant els problemes i els vicis permanents del seu partit.
Vaig a posar tres exemples.

Primer exemple, Conselleria d'Indústria.
Quantes vegades han canviat de nom, estructuració i organigrama des que van arribar al poder?
No serà que el Partit Popular no té política industrial?
Ara ja ni li diem aixina, "empresa".

Segon exemple, política d'investigació.
Mire, li vaig a contar.
Des de 1997 han canviat cinc vegades d'estructura, senyor conseller, cinc vegades d'estructura: Organisme Públic Valencià d'Investigació, primer en Educació i Ciència, després en Presidència; després passaren a l'Agència Valenciana de Ciència i Tecnologia en Innovació i Competitivitat, després la passaren a la Direcció d'Universitats i ara acaba en la nova conselleria.
Tampoc tenen política d'investigació.

Jo, senyor conseller, li desitge sort, molta sort, a vosté i al seu equip.
I sobretot li desitge una cosa: que d'una vegada per totes hi haja en este país política d'R+D+I, que no n'hi ha, política definida, estable i avançada.
Començant pels recursos, però amb moltes més coses.

Mire, nosaltres pensem que hi han coses que sí que li volem tornar a criticar.
Medi ambient continua sotmés a Urbanisme, Vivenda i Territori, palesant el seu caràcter subsidiari.
La mateixa conselleria que hauria de defensar el medi ambient és precisament l'encarregada de planificar la seua màxima destrucció.
Així veiem com apareix el Consell l'impulsor de les grans torres de Cullera.
Per a nosaltres, medi ambient és, en aquesta conselleria, una gallina vigilada i controlada per una rabosa.

Nosaltres pensem que s'hauria de prioritzar el treball, però el treball ni s'anomena.
Pensem que s'haurien de prioritzar els tems de la dona, però tampoc s'anomena.
A nosaltres ens sembla que d'alguna manera això és preocupant.
És un model de dreta, efectivament, és lògic, però és un model que ens sembla que no resoldrà els problemes.

I miren, em permetrà fer una xicoteta referència, estem de balanç, també hem de fer referència als comportaments ètics.
Enguany hem vist tres coses significatives.
Primer, el senyor Julio Iglesias tenia un contracte B de 615 milions de pessetes, que es va amagar cuidadosament i que va ser opac fiscalment.
Ho ha reconegut fins el màxim responsable, el senyor Zaplana.

Enguany hem conegut la ratificació de la sentència del Tribunal Suprem contra el senyor Cartagena, exconseller i prohom condemnat per malversació i falsificació.
Enguany, i este és el més directe, hem conegut també les aventures del senyor Fabra, president del PP de Castellón, que alguns ja anomenen com el Roldán de Castelló.
En tots els casos s'ha reaccionat igual, donant-li carta de normalitat, en alguns llocs propiciant directament la sol·licitud de l'indult; en altres casos, com el del senyor Fabra, la anormalitat quasi es torna en premi.
Ser dels cercles del senyor Fabra sembla haver estat fins i tot un plus en l'última remodelació de govern.

Però mire, per damunt de tot hi ha una cosa que nosaltres volem comentar dels últims dies.
Hi ha una cosa que sí que han d'esmenar vostés urgentment, i també els hi demanem al Partit Socialista, al Govern central.
No podem continuar donant espectacles com els que s'han donat els últims dies en les ajudes a les inundacions.
No poden continuar quasi insultant-se, o sense quasi, en el recorrent tema de l'aigua.
Els voldríem demanar a vostés i a vostés un poc de trellat.
Els voldríem demanar que respecten les institucions on estan.
Els demanem, els exigim que col·laboren de veritat.
Les persones que pateixes les inundacions abans de ser d'esquerra o de dreta, abans de ser d'una alcaldia d'un color o d'un altre, han patit les inundacions i es mereixen ajudes, es mereixen col·laboració.
De veritat, deixen de barallar-se i atenguen els problemes que són urgents i que són fonamentals.
El primer tema, l'ajuda a les persones, és l'important, la resta són secundàries.

Mire, si haguérem de visualitzar el model de desenvolupament jo li voldria posar un exemple de cine.
Nosaltres el definim com el model "más madera".
Vosté segur que ha vist la pel·lícula, *Els Germans Marx en l'Oest*.
Són perseguits per uns indis en un tren que és de fusta, que té una caldera de vapor, i arriba un moment que es queden sense combustible i agafen primer els seients i els cremen, després amb destrals trenquen els vagons, es cremen, etcètera, en una persecució boja per arribar a un fort, ells almenys tenen un fort.
El model que vostés estan fent és paregut, és un model absolutament insostenible.
El model "más madera" els ecologistes el definim com un model que d'alguna forma és el que s'està practicant no sols en este país, però en este país l'estan duent fins el final.

Mire vosté, és una forma plàstica de visualitzar la insostenibilitat del seu model econòmic, basat en l'esgotament irresponsable dels recursos naturals com l'aigua, el territori, sobretot el proper a la costa, els combustibles, el terrenys cultivable, per suposat també el pressupost i els recursos econòmics, d'eixe ja en parlarem.
Veure la gràfica del creixement del deute públic, constatar com s'està convertint el territori en un immens solar per a la construcció ­quants milions de metres quadrats estan projectats prop de la costa, en Castelló, etcètera?
­, observar el grau d'ocupació de les costes, constatar l'estancament, quan no descens, del turisme i el creixement desaforat de l'oferta, veure com desapareixen tots els anys terrenys de primera qualitat agrícola com l'Horta, són exactament els plantejaments que d'alguna manera ens duen a dir-li que és un model insostenible.

Comencem per l'aigua.
Mire, senyor Camps, jo hi ha una cosa que li voldria dir amb molta claredat.
La batalla de l'Ebre s'ha acabat.
Li repetixc: la batalla de l'Ebre s'ha acabat.
No aquella de la Guerra Civil; la del transvasament.
I mire vosté, a nosaltres ens dóna la sensació que vostés es comporten moltes vegades com aquells soldats japonesos que es van perdre en les illes del Pacífic i que desenes d'anys després encara estaven en guerra amb Estats Units, s'havia acabat la Segona Guerra Mundial i ells continuaven amb les seues armes lluitant.
Nosaltres els hi volem dir que faran el que voldran, però mire, per molt que crispen la societat valenciana, aquesta batalla de l'Ebre serà cada vegada més història, més passat i sobretot gens ni present ni futur en el tema dels recursos hídrics.

Nosaltres li proposem una actitud positiva, i pensem que s'hauria d'adoptar una actitud positiva i realista davant d'aquesta situació.
Comencem: revisem el Pla de conca del riu Xúquer, revisem-lo, perquè si no, no podrem transvasar Xúquer-Vinalopó, eh?
, jo li ho vull dir molt clar.
Per un motiu: no hi ha aigua per a transvasar, si no és que vol fer una cosa que ni legalment ni moralment pot fer, que és sostraure l'aigua legítima de la gent de la Ribera i també de l'Horta.

Mire, algú va arribar a acords amb Castella-La Manxa que van permetre i que estan permetent que s'espremen els recursos del riu Xúquer amb regadius subvencionats i també de productivitat dubtosa, i vosté sap qui és, vosté sap qui va signar aquells acords.
Es diu Eduardo Zaplana.

Però mire, hi ha moltes més coses que fer.
A més d'arreglar els embassaments sense comportes, a més d'arreglar embassaments amb esquerdes o amb altres problemes que impedeixen utilitzar molts hectòmetres cúbics, haurem d'avançar realment en el tema de les aigües depurades.
Les obres previstes van amb molt de retard, i açò és prioritari.
A l'any es tiren al mar més de 100 hectòmetres cúbics d'aigües residuals en emissaris submarins, molts d'ells sense depurar.
100 hectòmetres cúbics és més que el transvasament Xúquer-Vinalopó, en les millors condicions possibles.

Caldrà avançar molt més en el tema dels regadius, de la millora dels regadius, sobretot en la Ribera, que s'ha fet molt poc.
Les canonades d'aigua potable de les ciutats, i en València ho vam veure fa no massa dies, perden del 30 al 40% d'aigua potabilitzada, que la seua reparació i millora permetria estalviar molta aigua.
Home, seria bo conservar les zones humides i no bombejar l'aigua dolça que fa de barrera contra la desalinització.
I en aquelles zones puntuals, utilitzar la dessalació, zones puntuals, només algunes, volem insistir.

Caldrà, en definitiva, plantejar-se, i ho proposem, un pla hidrològic valencià, des de la sostenibilitat i també des de la qualitat de l'aigua, perquè en esta comunitat parlem molt d'aigua, però hi ha més de cent trenta municipis que tenen l'aigua no potable pels nivells només de nitrats, per parlar només d'una cosa, cent trenta municipis de la costa importantíssims, i d'açò també n'haurem de parlar algun dia.

Continuem pel turisme.
Són moltes les notícies i les dades que apunten a un estancament.
Les dades de l'INE, per exemple, ens ho diuen; vostés trauen enquestes que diuen el contrari, enquestes telefòniques, etcètera.
Mire, hi ha una cosa que està clara, hi han indicadors d'estancament, i el que nosaltres no entenem és per què el Govern Valencià continua estimulant el creixement de l'oferta turística, per què el Consell promou amb l'Ivvsa barbaritats com les de la Bega de Cullera.

És clar que edificar en la costa és continuar destruint de forma sistemàtica el medi natural.
Açò inicialment pot ser positiu per al turisme, però a la llarga, també ho estem veient, suposa l'abandonament dels sectors més sensibles amb el medi ambient, com és el cas ja del turisme alemany, del turisme holandés o recentment del nòrdic.

El turisme de platja té molts riscos, menor diferència de preus, altres focus d'atracció, canvi de gustos.
.
.
Massa incerteses com per a practicar aquesta espècie de monocultiu que és el turisme de platja.
Posar tots els ous en la mateixa cistella mai ha estat una opció prudent, però quan, a més, els ous amenacen podrir-se, és una insensatesa.

Els demanem una ajuda seriosa al turisme rural que prime les modalitats més ecològiques, culturals gastronòmiques i educatives.
És a dir, un turisme de qualitat, diversificat i basat en les característiques pròpies del territori.

La construcció és el primer generador d'ocupació en el nostre país, sent a la vegada dinamitzador de molts sectors industrials.
El que ja no és tan raonable és que en el nostre país hi ha en estos moments prop de mig milió de vivendes desocupades i que el preu de la vivenda haja pujat tres vegades més que els salaris en els últims anys.
Aquesta construcció desaforada suposa un elevat consum de territori, de costa, de franja propera, de pèrdues de terreny de cultiu, el cas de l'horta, que ningú protegeix, malgrat les promeses que es van fer aquí, quan es va presentar la iniciativa legislativa popular, per posar un exemple.
.
.
La sostenibilitat econòmica d'aquesta procés és dubtosa, ho ha advertit fins i tot el Fons Monetari Internacional, tenim exemples, com la crisi de Japó, provocada en part per aquest motiu.

Nosaltres volem destacar la gran contradicció que suposa que s'estiguen construint vivendes per a l'especulació, que moltes vegades estan buides, i a la vegada constatar com les demandes de vivendes protegides de nova construcció, les ajudes a vivendes existents i per a rehabilitació, dedicades per a persones joves, que tenen menys de 35 anys, dupliquen les previsions oficials.
Per açò ens resulta sorprenent que tant l'Ivvsa, com la Diputació de Castelló, com altres organismes públics, es dediquen a incentivar la construcció precisament de l'altre caràcter.

A nivell energètic, el País Valencià.
.
.
no n'ha dit res este matí, és curiós, eh?
, el compromís de Kyoto, i jo li l'hauré de recordar, eh?
Han augmentat des del 1990 al 2002 els gasos d'efecte hivernacle en un 62,1%.
És la comunitat autònoma que més ha crescut, la segona exactament, i hem crescut aproximadament el doble d'Espanya.

Mire, s'ha donat ja un primer pas per a controlar aquest tema, però ha estat un pas tímid, ha estat el primer, i que en el futur caldrà plantejar-se el compliment d'aquesta acord i no serà fàcil, i serà conflictiu.

També hem vist una altra escalada de preus del petroli, i nosaltres pensem que açò és degut no solament a problemes conjunturals, sinó que és degut al creixement de la demana i que ens estem apropant, curiosament, al *peak oil,* al màxim a partir del qual descendrà.
No cal ser economista per a saber què passarà després, ja ho estem veient amb els preus del petroli, ni cal ser historiador per a saber les tensions que generarà.

El que sí que hem de prendre és alguna conseqüència: que ens hem d'adaptar a aquestes noves situacions.
I, clar, açò implica energies alternatives, eh?
, açò implica parlar del pla eòlic, i, mire, jo li ho vull dir, el pla eòlic s'ha fet tard, ho hem dit aquí moltes vegades des de fa huit anys, estem en la cua de comunitats autònomes en producció eòlica, i s'ha fet malament, només pensant en les grans empreses, sense tenir en compte els ajuntaments, sense tenir en compte la participació social, i açò ha ocasionat que en estos moments hi haja uns nivells de rebuig elevadíssims, que considerem negatius, però que vostés han provocat d'una manera clara.

Doncs, sí, el sol, del turisme de sol i platja, en sabem molt, però d'utilitzar el sol per altres coses, no en sabem res.
En un país com este estem endarrerits, per exemple, en l'aplicació de l'energia solar tèrmica.
.
.
Home, amb el que es construeix, no s'haguera pogut pensar, per exemple, que els nous centres escolars tingueren plaques solars tèrmiques, o els centres sanitaris.
.
.
No s'haguera pogut pensar des del món de la construcció en introduir alguna normativa?
Comunitats autònomes o ciutats, com Barcelona, per exemple, ho han introduït.
Aquí, absolutament res.
Estem a la mitat de les previsions, concretament, d'energies renovables en solar tèrmica, i a la desena part, concretament, en solar fotovoltaica.
De biomassa, res.

Si un ix a veure el tarongers de per ahí, vorà que hi han unes construccions redones, plenes de forats, que són el lloc a on cremen la poda.
És un monument a la ineficàcia energètica.
En comunitats autònomes, com Navarra, per exemple, utilitzen açò per a fer energia, se'n diu biomassa; aquí no tenim ni idea d'açò, no ens interessa.

Mire, la societat moderna necessita també tenir garantida la disponibilitat d'electricitat de forma permanent.
Nosaltres li volem recordar al Consell que té l'obligació de garantir el subministrament elèctric tant a les empreses com a tota la societat, i que no s'està fent el necessari en aquest tema.

El desenvolupament industrial, en el segle XIX es va basar en el carbó; en el segle XX s'ha basat en el petroli; en el segle XXI ja no serà petroli, perquè no en va a quedar.
Les societat que no s'aconseguisquen adaptar a aquesta nova situació, que no es preparen aquests canvis, ho van a passar molt malament, i per desgràcia nosaltres pensem que anem a ser una d'elles.

Ha parlat este matí de superfície protegida.
Ha dit exactament el mateix que en el debat d'investidura: tenim el 27% de la superfície protegida.
Mire, no!
, no és cert açò, la major part de la superfície protegida són llocs d'interés comunitari que, com és conegut, no els respecten ni els plans eòlics, ni, concretament, les zones mineres, eh?
, sí, senyor, no estan encara protegits oficialment.
Realment, el que està protegit amb parc natural, en estos moments, continua sent, aproximadament, el 6%, exactament el mateix que teníem l'any passat, exactament el mateix.

I, bé, nosaltres, quan tenim un parc natural diem, "almenys no construiran.
.
.
" Doncs, ara ja no podem dir el mateix, ja tenim l'exemple del parc més emblemàtic, el de l'Albufera, a on ja construiran.
Ja ni açò, ni eixe nivell de seguretat.

Perquè d'altres coses, doncs, mire, pla especial contra incendis?
Doncs, hem vist que la Calderona no el tenia.
Els elements de protecció dels parcs, concretament, són molt pocs; i és cert que han baixat els incendis forestals, però és cert també que s'ha fet poquíssim en reforestació, concretament el 10% del que s'havia d'haver repoblat.
.
.
Perdó, sí, han fet una cosa important, han agafat uns avions i han tirat unes llavoretes, eh?
, està molt bé açò, sobretot per als pardals, que no tenen menjar, perquè no servix per a res més.

Mire, nosaltres li demanem des de l'Entesa que garantisca, mentre arriben els pertinents plans de protecció, la preservació de les zones forestals, de les zones humides, de la franja litoral i de les terres més valuoses de l'horta tradicional, mitjançant una moratòria en la construcció i urbanització en aquests àmbits.

Home, haurem de parlar un poc de la sostenibilitat econòmica.
Nosaltres, vaja per davant que no som partidaris del dèficit zero, ho vam demostrar aquí intentant, concretament, que es plantejara un recurs d'inconstitucionalitat contra una llei que va plantejar el govern del senyor Aznar.
Però, clar, una cosa és emprar el deute i el dèficit com un instrument macroeconòmic important i una altra és passar-se'n.
I, clar, el dèficit d'avui, doncs, dóna la sensació que és un poquet exagerat.

Que la nostra comunitat tinga més dèficit que la resta de totes les comunitats autònomes sumades ­té el 54,8%­ evidentment dóna una sensació que alguna cosa està fallant ací.
Si mirem el deute, doncs, mire, des que vostés arribaren en el 1995 han passat de 2.
656 milions d'euros a 8.
103, ha multiplicat el deute per 3,05.
En estos moments som, en açò sí, som els primers en deute, en dèficit, absolutament en tot.

I nosaltres estem segurs del que ens diran, ens ho han dit ja, "el deute és fonamental per a potenciar el desenvolupament".
.
.
Doncs, mire, no.
Jo li posaré dos casos.
L'any 2003 la nostra comunitat s'ha endeutat molt més que la mitjana estatal, en canvi, ha estat la segona comunitat que menys ha crescut de tota Espanya, per tant, no hi ha cap relació entre el deute i el creixement.

Li posaré un altre exemple, un exemple a més temps.
El País Valencià va créixer del 1995 al 2002 el 30,8% del producte interior brut; Andalusia, en el mateix període, el 30,4%; si comparem els deutes entre Andalusia i la nostra comunitat, Andalusia s'ha endeutat un 62%, la Comunitat Valenciana un 189%.
Si el deute és per a millorar el creixement econòmic, doncs, vostés s'haurien de dedicar a una altra cosa, perquè, per descomptat, no té cap tipus de relació.
Si serveix per a millorar els serveis públics, després en parlarem d'açò.

Mire vosté, qui va a pagar el deute?
Han pensat vostés que la pujada de preus del petroli pot suposar un augment del preu dels diners?
S'han parat a pensar que han malgastat els diners precisament en una època de creixement, on el recurs al deute i dèficit ha de ser mínim?
S'han parat a pensar com afrontaríem la situació si ens vegérem immersos en una crisi econòmica?
El que han fet i estan fent vostés amb les finances és senzillament una irreponsabilitat històrica.

Li demanem la confecció urgent d'un pla de sanejament financer que contemple polítiques de racionalització i austeritat de la despesa pública i major rigor i transparència en la gestió i control del pressupost de la Generalitat.

Una de les causes, no l'única, però la més important, són les obres faraòniques, emblemàtiques o com es vulga dir.
I ens referirem a quatre: Cacsa, Ciutat de la Llum, aeroport de Castelló i Terra Mítica.

Reconeguem que Cacsa suposa un atractiu turístic per a València, pot ser-ho també i esperem que ho siga la Copa de l'Amèrica, si es fa bé.
Hem de reconéixer que l'últim balanç del síndic de comptes donava un sobrecost del 100,3% respecte al pressupost inicial.

Recordem les paraules aquí, en esta trona, del senyor Olivas, en el 1995: acusava a l'anterior govern de malbaratament per voler construir una torre de comunicacions.
Sobre els mateixos ciments, sobre la mateixa cimentació, s'està construint el Palau de les Arts i la quantia d'aquelles despeses ara semblen coses de xiquets.

Coses semblants podem veure en la Ciutat de la Llum: immobilitzat de 240 milions d'euros; ingressos anuals pressupostats de l'1% del PIB valencià, una cosa absolutament incomprensible; i despeses d'1,5 milions d'euros, per exemple, perquè una multinacional nord-americana estiga disponible a assessorar, només disponible a assessorar, eh?
, ho ha fet tan bé en Terra Mítica que se l'ha de compensar.
.
.

Els tècnics del Ministeri de Foment foren molt clars: l'aeroport de Castelló, situat a poc més de cent quilòmetres dels aeroports de València i de Reus, connectats per l'eix mediterrani, no té viabilitat.
Doncs, mire, la UTE que està fent l'obra i que va a gestionar l'aeroport, el primer aeroport privat, com els deia, va témer el mateix, i per açò ens ha ficat a tots un *impuesto revolucionario*, eh?
, cinc euros per cada visitant que no arribe als 200.
000 en el 2005, i cinc euros per cada visitant que no arribe als 600.
000 en el 2007.
A més d'avalar amb 46 milions la concessionària.
Ja han fet provisió de diners per al que ens costarà aquest aeroport?

I, bé, l'últim cas és el de Terra Mítica, home!
, el vaixell insígnia de les obres emblemàtiques del Partit Popular.
La seua importància l'hem vista aquí, vostés mateixos l'han palesat, amb les seues lluites i amb les seues cuites, que n'hem llegit i sentit moltes.
I a Terra Mítica, doncs, li ha passat el que ha passat, que ha fet fallida, eh?
, que ha presentat suspensió, efectivament, s'ha declarat en suspensió de pagaments després de menjar-se quantitats ingents de recursos públics de les caixes, després de pretendre un suïcidi econòmic d'algunes entitats.

Terra Mítica sempre ha estat un símbol d'una forma de fer política, una forma de fer política que ha acabat en suspensió de pagaments, i jo crec que aquest és un dels millors símbols d'aquesta comunitat, Terra Mítica i les seues cuites, és un dels grans símbols de la política dels últims anys d'aquesta comunitat.

Mire, el nostre Estatut va nàixer en unes condicions no precisament encomiables.
Volíem anar per la via 151, com les comunitats històriques i Andalusia, i ens haguérem de conformar amb la que ens concediren a Madrid, malgrat els esforços d'alguns membres del Consell preautonòmic.
Assolirem un acord de redacció a Benicàssim de l'Estatut entre les forces parlamentàries d'aquell moment i a Madrid ens acabaren canviant fins i tot el nom de la nostra comunitat.
Recordem-ho.
Va anar al parlament estatal amb el nom de País Valencià, consensuat a Benicàssim, i va tornar com a Comunidad Valenciana, després de passar-se uns dies com a Regne de València, gràcies al vot d'Alianza Popular en la comissió constitucional.
Pocs estatuts, per no dir-ne cap, han patit al llarg de la història de la transició democràtica tantes intromissions des del poder centrals i tants problemes.
De ben segur, la desvinculació i el desinterés d'amples sectors socials té molt a veure amb aquest naixement.

Estem en el 2004, és un moment en el qual el País Basc, Catalunya, Andalusia, Astúries, i moltes altres comunitats, han iniciat reformes en profunditat dels seus estatuts.
A nivell estatal es comença a debatre seriosament reformes del Senat, i tot fa preveure que anem a redefinició del mapa espanyol.

Senyor president, des de l'Entesa volem dir-li que estem a favor d'aquests canvis, que recolzem i impulsem aquests processos, i li volem dir ací a València que el País Valencià no es pot quedar una altra vegada a veure-les venir, en segona divisió.

Però, de veritat, amb la seua actitud, amb les seues definicions no anirem endavant.
Tornarem a ensopegar en la mateixa pedra, ens tornarem a quedar com en 1981.
Per exemple, no li podem acceptar les seues formulacions al voltant de la uniformitat de les comunitats autònomes.
Espanya no és un país uniforme.
Mire, ací tenim llengua pròpia.
En Múrcia, per exemple, no en tenen, parlen castellà només.
Ací parlem, o hauríem de parlar, per a ser exactes, hauríem de parlar ­vosté també, tot el discurs, seria millor­.
.
.
En açò ens semblem a Catalunya, a les Illes Balears, a Galícia o al País Basc.
Som distints.
No som uniformes.

D'altra banda, la Constitució Espanyola, com vosté sap també, planteja dues vies que en realitat són dues categories per a accedir a l'autonomia.
També hi ha distints mecanismes de finançament, molt distints.
Un govern espanyol de la transició ens va imposar als valencians anar per la via uniforme, per la via lenta.
Parlar d'uniformitat, com vosté ha fet, suposa parlar de frenar, de mínims, d'una visió constitucional estreta.
És una visió molt curta, molt semblant a la d'aquells que ens deixaren l'Estatut en segona divisió, aquells que, per a més inri, eren els seus precursors polítics.

Nosaltres estem d'acord en la definició de comunitat històrica, com vostés afirmen.
Per cert, anem a vore si convencem al senyor Fraga, també al senyor Maragall, als dos, que som una comunitat històrica i que ningú té l'exclusiva per açò.
Però aquesta afirmació no hi ha prou que estiga en l'Estatut.
Li proposem vincular aquest concepte a una proposta mínima: la capacitat de dissolució anticipada plena de les Corts.
Perquè si no, si no es vincula a una cosa, són senzillament paraules.
Vincular-ho a la capacitat de dissolució anticipada és una qüestió de poder polític, però també és una qüestió de necessitat.
Què haguera passat aquí si s'hagueren viscut els esdeveniments patits en el parlament de la Comunitat de Madrid l'any passat?
Amb l'estatut actual nostre, abans haguera estat president de la Generalitat el senyor Tamayo que s'hagueren pogut convocar noves eleccions.
I jo espere que aquí no ens dirà que açò no pot passar.
Tots hem sentit, i en diaris ja ho hem vist, amenaces de deixar de recolzar-lo procedents de diputats que se seien precisament en els escons del seu costat.

Però fer país és més que reformar la seua Carta Magna.
També és preocupar-se per la seua ubicació en la Unió Europea.
La Unió Europea és molt gran i té distintes zones de la legislació europea que permeten articular-se en euroregions.
El senyor Fraga, per exemple, ho sap molt bé, i ja fa anys que va promoure una euroregió entre Galícia i el nord de Portugal.
Aquí, ací en València, fins i tot algú del seu partit va dir que era inconstitucional.
Una euroregió aporta beneficis de finançament europeu, possibilita programacions de futur en infraestructures.
És bo estar en elles, per això se n'han creat moltes en la Unió Europea.

Mire, és incomprensible la seua actitud, la que ha manifestat sempre i la que ha manifestat este matí, front al projecte d'euroregió mediterrània que s'ha plantejat.
La seua negativa a trobar-se per parlar-ne d'ella no sabem com qualificar-la sense emprar paraules fortes.
És que només va a reunir-se vosté amb els veïns del Partit Popular?
Només va a reunir-se amb Múrcia?
Compartim amb vosté la voluntat de no estar supeditat a ningú, ni a Catalunya, ni a Madrid, ni a Múrcia, ni a ningú.
La compartim.
Però lamentem el complex d'inferioritat que el porta a equiparar reunir-se a sentir-se atacat.
Lamentem l'obsessió anticalanista que evidència ­i este matí l'ha tornat a palesar­ el seu comportament.
Li demanem amplitud de mires en les relacions institucionals.
Ens hem de reunir amb Múrcia.
Clar que sí!
Però també amb Castella-la Manxa, eh?
Tenim moltes coses d'aigua i d'altres temes dels quals parlar.
Però també ens haurem de reunir amb Aragó i Catalunya.
També ens hem de reunir amb les Illes.
La voluntat legítima de fer avançar als primers llocs el nostre país no pot suposar mai l'oblit de la major part de les comunitats autònomes que són veïnes nostres.
És la pitjor solució des d'un punt de vista institucional.

Però fer país també és potenciar, cuidar, impulsar i, sobretot, emprar el tret diferencial que més ens caracteritza: el valencià.
En l'Entesa no podem estar satisfets ni de l'ensenyament ni de l'ús del valencià.
Vint anys després de la Luev, només un de cada cinc alumnes estudia en valencià.
En l'ensenyament privat, el valencià es quasi inexistent.
Les línies en valencià dels nous batxillerats estan seriosament amenaçades.

Però si l'ensenyament té problemes, l'ús es troba en una situació crítica.
M'agradaria que rellegira l'enquesta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Dades alarmants, molt alarmants, des de que vostés arribaren al govern.
S'ha perdut el 15% de l'ús de valencià en casa.
El castellà ha apujat un 7%.
És normal, és absolutament lògic.
Ha disminuït al voltant del 10% la capacitat de parlar o entendre bé el valencià.

Senyor Camps ­i li ho pregunte amb tota la voluntat­, ens podria dir quines accions concretes de govern s'han materialitzat concretament a partir d'aquell compromís, la famosa declaració d'Ares de l'any passat prop del 9 d'Octubre?
Ens podria dir alguna?
Ens podria dir en què s'ha concretat aquell acord que varen signar vostés i el Partit Socialista a l'hora de nomenar concretament els acadèmics de l'AVL?
S'ha fet alguna cosa d'açò?
És que no ho veiem per enlloc, no ho veiem per enlloc.

Senyor president, l'hem vist lluitar contra les sentències del Tribunal Superior de Justícia sobre les titulacions de filologia, plantejar iniciatives en contra de la decisió d'unificar valencià i català en els sistemes de catalogació de la Biblioteca Nacional, trencar la independència de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua quan es plantegen temes de la seua competència, subvencionar entitats confrontades lingüísticament amb les normes de l'Acadèmia, impulsar la redacció de la Constitució Europea segregada d'altres opcions dialectals.
De tot allò que suposa segregació, confrontació amb altres temes lingüístics n'és un bon soldat, un bon soldat, aconseguint que el valencià aparega sempre envoltat de conflictes, perda estatus i siga cada vegada menys emprat.

De veritat que ens agradaria tenir un president del Consell actiu en potenciar l'ús, en exigir que Canal 9 utilitze de forma normal el valencià, en potenciar la producció editorial en la nostra llengua, en emprar la seua influència en la jerarquia de l'església catòlica perquè el valencià s'use normalment en l'església valenciana, en el respecte al funcionament independent de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Ens agradaria un president de la Generalitat que impulsara el valencià, no que l'emprara de forma sistemàtica com a eina de confrontació entre els uns i els altres.

Este matí ens ha parlat de dades d'atur, de condicions de treball, i ha utilitzat les dades que més l'interessaven.
S'ha oblidat, per exemple, de les dades de l'Inem, de les últimes del mes de juliol, en les quals ens apareixia que de cada deu aturats espanyols, més de quatre eren valencians.
S'ha oblidat, per exemple, de les dades de l'any 2003, que palesaven que l'atur en el nostre país havia augmentat.

I, sobretot, ens ha parlat d'una cosa interessant: la plena ocupació en el país.
Però mire, si nosaltres comparem, per exemple, les dades de l'Epa, el 2003 concretament, amb dades anteriors, amb 1999, veiem que el diferencial, positiu per a la nostra comunitat, entre Espanya i la comunitat ha disminuït de forma significativa, que cada vegada estem apropant-nos, per a mal en este cas, a la mitjana.
Mire vosté, parlar de plena ocupació en el país en estes condicions, en un moment en què este matí, per a donar-nos dades positives, dades positives d'exportació, a més d'alguna multinacional que està per ahí i alguna cosa de cítrics, no ha pogut parlar pràcticament de res més, no ha pogut mencionar pràcticament cap altre sector industrial clàssic valencià.
Nosaltres li recordem que parlar de plena ocupació en el país és un desig, però no està precisament basat en cap realitat.

Si parlem de l'ensenyament públic, la primera cosa que hem de constatar ­i li ho vaig plantejar en el debat d'investidura­ és el profund retard en les infraestructures.
Un retard que és cert que els plans de construcció de Ciegsa, que vosté ha mencionat avui, demostren que no anàvem equivocats.
Aquella llei que es deia la Logse, que havia d'haver estat implantada en este país, resulta que enguany, en un començament de curs teòricament pacífic, ens queda encara un 18% de l'alumnat d'Eso que continua en col·legis de primària.
Ens queden 23.
000 alumnes en barracons.
Ens queden moltes coses per fer.
I jo reconec que este any s'han fet coses.
S'ha reconèixer, perquè jo crec que és important reconèixer les coses que s'han fet, a pesar dels retards terribles que tenim en aquest sector.

Però mire vosté, jo crec que hauríem de preocupar-nos d'una cosa: la construcció de centres escolars en este país té algun problema especial.
Alguna cosa passa aquí que els centres escolars ens consten molt més cars que en la resta de comunitats autònomes.
No passa en altres aspectes.
Açò s'haurà de revisar, perquè jo crec que les finances públiques tampoc estan per a tirar coets, com a mínim.
Anem a ficar-ho baixet.
Açò ho haurem de revisar, el que està passant en Ciegsa.

Però hi ha un aspecte que sí que li volem comentar.
Els anys que ha governat el seu partit s'han caracteritzat per una ajuda a l'ensenyament concertat, desnivellant el tema.
En els últims cinc anys, i amb dades oficials, el pes de l'ensenyament privat ha augmentat significativament en ensenyament infantil, en ESO i en BUP i batxillerat.
S'han augmentat 2.
900 unitats els concerts en aquest període.
Nosaltres li volem, li volem recordar que la primera obligació del Consell és la defensa i la cura del seu ensenyament, el públic.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Ribó, vaja finalitzant, per favor, si és tan amable.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Li volem recordar que la concertació exigeix un control i unes normes que cal respectar i que no s'estan respectant en l'admissió d'alumnes, pagaments dels pares, discriminacions per raó de sexe de l'alumnat, confessionalitat.
.
.
L'ensenyament concertat, si en finança amb diners públics, té l'obligació d'assumir els problemes del seu entorn.
També els dels alumnes immigrants, també els dels xiquets problemàtics.
No es pot continuar, com s'està fent de facto, aplicant una política de selecció que deixa tots els problemes escolars en mans de la pública.
Li demanem joc net, joc net amb l'ensenyament públic i que vostés no el convertisquen en un ensenyament subsidiari.
*(Remors)*

La sanitat valenciana.
Jo sí que voldria fer una menció, encara que siga molt breu, al creixement de la despesa farmacèutica, que no s'està contenint d'una forma raonable.
S'hauria de fer una referència, encara que breu, a com tenim els molts centres de salut que vostés diuen que han fet.
Mire vosté, els nivells de cobertura en les grans ciutats continuen sent molt baixos i encara els centres de salut no existeixen, continuen havent els vells ambulatoris.
Açò passa en percentatges molt importants en València, en Alacant, en Elx i en molts altres.

Jo crec que cal fer una referència a una cosa que ens sembla important, i és el tema de les ressonàncies.
Fa uns anys dèiem aquí que les ressonàncies, el concert de ressonàncies anava a ser una ruïna concretament per a la sanitat pública valenciana.
Doncs sí, és cert.
En el 2001 va tindre un sobrecost del 40%; en el 2002, del 40; en el 2003, del 66%.
26 milions d'euros més dels que es deien en els plecs de condicions, de moment.

Algú està fent un gran negoci, eh?
Li estem pagant a algú, que vostés coneixen, entre altres, un gran negoci.
I, mentrestant, n'hi ha només un aparell de ressonància magnètica que és públic, d'un hospital valencià.
I s'han fet els estudis i dóna la casualitat que ix, aproximadament, a mitat de preu.
Estem pagant, estem pagant els negocis d'algunes persones, d'algunes empreses.

Els serveis socials és un altre dels temes abandonats en el nostre país.
El PP ha convertit els serveis socials en propaganda, moltes paraules, pocs fets.
En els temes de la dona continuen sense haver els recursos necessaris mentre continuem tenim problemes de violència de gènere, mentre continuem tenint greus problemes, per exemple, en les relacions en salaris entre hòmens i dones.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Ribó, per favor, li queda un minutet per a finalitzar.
Al minutet li llevaré la paraula.
Si és tan amable, finalitze que ja li ha passat el temps.

Moltes gràcies.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Miren, me queden moltes coses per comentar però.
.
.
, bé.
Jo sí que voldria acabar amb una referència.
Hem parlat molt de la situació que ens deixa el Partit Popular al País Valencià, però jo voldria també fer una referència al Partit Socialista.
No es pot esperar que passe el cadàver de l'enemic per la porta de casa.
Nosaltres pensem que no és suficient esperar l'efecte Zapatero, que és imprescindible en estos moments plantejar des de ja una alternativa plural al govern d'este país, un govern que nosaltres pensem que ens està duent a l'abisme, que tenim dades per a demostrar que ens està duent a l'abisme, i un govern que nosaltres pensem que en el 2007 s'ha de canviar amb un treball conjunt entre totes les forces d'esquerra.
*(Aplaudiments)*

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a contestar a la intervenció del Grup Parlamentari Esquerra Unida-L'Entesa, té la paraula el molt honorable senyor president del Consell, senyor Francisco Camps.

Quan vullga, president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Buenas tardes.

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Bueno, uno de los temas más importantes del debate se acaba de suscitar ahora, cosa que le agradezco al señor Ribó, y es la invitación que le ha hecho a los socialistas para compartir un mismo proyecto de izquierdas en las próximas elecciones del 2007.
Tienen por delante tres años para ir configurando esa mayoría de izquierdas, como usted le llama, señor Ribó, y no sé si habrá levantado algún tipo de ánimo en las filas socialistas.

Lo que le puedo decir es que, de momento, el tripartito que gobierna en Cataluña ­lo digo por un teletipo que acaba de llegarme­ en donde también están ustedes y están los socialistas, dice ­y no sé si usted estará de acuerdo o no o vosté estarà d'acord o no amb mi, perquè jo no estic d'acord amb el que diu eixe teletip­ que la Generalitat Valenciana no té competència per a defendre el valencià en Espanya ni en Europa.
Això diu un teletip d'ara mateix, del govern del tripartit a la Generalitat de Catalunya en el mateix temps que vosté fea una invitació al Partit Socialista per a conformar eixe projecte d'esquerres per al futur.

Mire, señor Ribó, ha parlat de medi ambient.
Jo estic d'acord amb vosté: s'ha de defendre el territori, és el nostre territori, és el nostre hàbitat, i este matí he donat dades d'inversions en matèria de medi ambient i, entre altres coses, he parlat de tres actuacions importants que vosté no ha repetit, desgraciadament ­malauradament, com diria vosté­ esta vesprada, i és la inversió en boscos urbans en la Comunitat Valenciana.
Mai s'havia ficat en marxa un projecte d'estes característiques des del punt de vista del medi ambient.
El 60% de la població de la Comunitat Valenciana viu en les grans àrees metropolitanes de València, d'Alacant i de Castelló.
I és un projecte mediambiental que té el seu sentit.

Tampoc ha parlat d'una qüestió que pareix molt important i és la inversió que s'està fent en energies renovables, que el que volem és, entre altres coses, arribar a la producció d'energia del mateix nivell, en la mateixa proporció que l'energia que s'utilitza en totes les nostres cases.
El 12% de l'energia que s'utilitza en la Comunitat Valenciana s'utilitza a les nostres cases i mosatros tenim en 3 o 4 anys l'objectiu de fer de les energies renovables també el 12% d'eixe projecte.

Tampoc ha parlat d'una llei de qualitat de l'edificabilitat que se va aprovar en les Corts Valencianes fa uns mesos i també parlava de la qualitat de l'edificació des del punt de vista de la millora del medi ambient.
I com que jo crec que un debat d'estes característiques ha de ser constructiu i si hem de parlar de propostes hem de fer també possible eixe projecte que este matí he donat respecte del que és una mà estesa a l'oposició per a fer coses conjuntament, dir-li que si no ho recorde malament, l'article 3 d'eixa llei diu que s'ha de fer un esforç en l'edificació per a millorar també el que ha de vore en la millora del medi ambient.
I li agarre la proposta, li agarre la proposta.
Vaig a fer que a partir d'ara tots els edificis públics, col·legis, hospitals i qualsevol altre edifici que se construïsca des de la Generalitat Valenciana tinga com a element referencial no a soles els materials per a una millor defensa del nostre medi ambient sinó, també, si és possible, la ubicació de plaques solars per al consum d'energia en eixos edificis.

Estic en eixe paper que correspon en un debat de política general, per a agarrar propostes que me pareixen interessants, i esta me pareix una proposta molt interessant i a partir d'ara, el Govern de la Generalitat Valenciana farà d'esta qüestió una qüestió principal i fonamental i tots els edificis públics que se fiquen en marxa des de la Generalitat Valenciana tindran esta qüestió des del punt de vista del que haja de ser el plec de condicions de la construcció d'estos edificis.

Respecte de l'aigua, és una llàstima que vosté que és un representant polític ací a la nostra comunitat, no parle de l'aigua parlant també de l'esforç, immens esforç que s'ha fet no sols des de l'administració autonòmica sinó també des dels nostres agricultors al camp valencià.
Els agricultors valencians són un exemple d'inversió per a modernització i estalvi de l'aigua en tot Espanya.
Són un exemple.
I eixes persones no es mereixen eixes consideracions i reflexions respecte del malbaratament d'aigua que diuen altres que s'està fent a la nostra comunitat.

El transvasament de l'aigua de l'Ebre és un element fonamental per a entendre, entre altres coses, tot l'esforç que s'ha fet en esta comunitat i tot l'esforç que han fet els agricultors i els llauradors en la nostra comunitat.
Tota la inversió en reg per goteig, en modernització, totes les inversions que s'estan fent i se continuaran fent en depuració d'aigües residuals, totes les inversions que s'estan fent per a cicles de reciclatge de l'aigua o depuració de l'aigua, té un sentit global respecte del que és un element fonamental per a entendre esta aposta per l'estalvi de l'aigua a la Comunitat Valenciana, que és eixe transvasament de l'aigua de l'Ebre.

També el transvasament del Xúquer al Vinalopó és un element fonamental per dos raons: perquè forma part d'este projecte polític complet d'estalvi i ús racional de l'aigua a la Comunitat Valenciana i perquè és un element de solidaritat en el nostre territori, solidaritat que demanem també d'altres territoris.
Els primers que hem fet un pas de solidaritat en matèria d'aigua hem segut mosatros els valencians, estalviant aigua, invertint en modernització i recolzant el transvasament de l'aigua del Xúquer al Vinalopó.

Per tant, quan mosatros demanem eixe transvasament de l'aigua de l'Ebre estem demanant coses respecte de qüestions que ja hem ficat en marxa en esta comunitat.
I vosté, com a representant polític de la Comunitat Valenciana també hauria de dir estes coses, no a soles dir que s'ha acabat no sé quina batalla, no sé quina batalla.
També és que vosté representa ­i li ho dic amb tota l'estima del món, amb tota l'estima del món­ a una part de la història passada de la política mundial.
Perquè clar, vosté representa un projecte polític que a la millor parla de batalles perquè és un projecte polític que està ací ­jo estic molt content d'això­ però és un projecte polític que parla des del passat i per al passat.
I mosatros estem parlant per a una comunitat del present cap al futur.

Però, en qualsevol cas, en qualsevol cas, senyor Ribó, crec que hauria vosté sempre que parle de medi ambient, perquè ecologistes som tots, senyor Ribó, tots, sempre que vosté parle de medi ambient o sempre que parle de l'estalvi de l'aigua, que parle del que en la seua comunitat s'està fent, de les coses que s'han fet, perquè, aleshores, si no pareixerà que vosté no vol reconéixer el gran esforç que s'ha fet a esta comunitat i, en qualsevol cas, perd part de la força el seu discurs.

Respecte d'altres qüestions que tenen a vore en sanitat i educació.
Estem fent un gran esforç i s'ha fet al llarg de tots estos anys.
S'han fet hospitals, centres de salut, s'han fet col·legis i s'han fet instituts i continuem.
Si este matí haguera dit, per exemple, que ja s'ha acabat de fer col·legis, ja s'ha acabat de fer hospitals, entendria la seua reflexió esta vesprada, però jo he dit que no.
S'ha fet un gran esforç i continuem preparant inversions en sanitat i continuem preparant inversions en educació, qüestió fonamental per a entendre també el nostre benestar i el nostre futur, el benestar des del punt de vista de la salut, el futur des del punt de vista de l'educació.

I quan parlem d'investigació, tot és referencial però, sàpiga vosté ­jo crec que per a vosté hauria de ser una qüestió també per a estar content­ que esta comunitat és la que més invertix en investigació pública i universitària.
La segona en investigació pública, i la primera en investigació universitària.
Bé, és una dada també important, quan parlem d'investigació, desenrotllament i innovació, que recordem que esta Comunitat Valenciana és la segona que invertix quant a investigació pública i la primera en inversió universitària.

Vosté parla també d'alguns sectors productius.
Jo he dit este matí que és un element d'optimisme que en el primer semestre d'este any s'haja aconseguit 5% més d'exportacions que l'any passat en el mateix període.
Home!
, que encara n'hi han algunes circumstàncies que hem de treballar conjuntament i, entre altres coses, la Conselleria d'Empresa i Universitat i la Conselleria d'Economia han de treballar conjuntament en els sectors, per exemple, tradicionals de la nostra comunitat, per a intentar solucionar problemes conjunturals, òbviament, i ho he dit també este matí, clarament, que hem de treballar conjuntament en els sectors que en estos moments tinguen algun tipus de problema.
I hem parlat d'investigació, i hem parlat d'innovació, i hem parlat d'ajudes, i hem parlat també d'internacionalització de la nostra economia, dels nostres sectors productius.

N'hi han moltes coses a fer.
Esta és una gran comunitat, comunitat que ha de fer moltes coses tots els dies, però les dades, les dades ens donen una situació dins d'una conjuntura complicada, de futur, d'optimisme, d'opció i de capacitat per a continuar generant ocupació i prosperitat en la Comunitat Valenciana també pensant en el que significa créixer per damunt de la mitjana nacional i per damunt de la mitjana europea, en eixe camí d'arribar a ser una de les regions més pròsperes d'Europa.

I parlant respecte del que vosté ha dit de la nostra consideració dins de l'euroregió.
Jo, quan parle d'esta qüestió parle sense cap complex, sense cap complex, i em dóna la sensació, em dóna la sensació ­a la millor és a soles una sensació­ que quan vosté o persones com vosté parlen de l'euroregió sí que parlen amb una miqueta de complex, per no dir amb una totalitat de complex respecte a propostes que mos vénen d'altres llocs d'Espanya.

Mire, la Comunitat Valenciana hui és un centre d'atraccions, d'inversions i d'opcions.
La Comunitat Valenciana hui és una de les plataformes intermodals de transport més importants i més de futur de tot l'arc mediterrani espanyol.
L'arc mediterrani espanyol és l'eix de prosperitat més important que té en estos moments Espanya.
I estem en eixa centralitat, i el que vull no soles és no perdre la centralitat de les comunicacions i per això demane el tren d'alta velocitat, o per això demane inversions en els nostres aeroports, i per això demane la culminació de l'autovia entre Sagunt-Saragossa-Somport, i per això demane inversions en el que signifique tota la xarxa de comunicació, sinó que a més de ser una plataforma geogràficament ubicada en el centre d'eixe eix, és necessari que l'impuls polític isca des d'ací, i no ser políticament perifèria de ningú, perifèria de ningú.
Esta és la diferència: per a vosté encara som perifèria d'alguns, i per a mosatros, ja no som perifèria de ningú.
Som el centre d'un espai geogràfic únic, el nostre, amb una capacitat de desenrotllament espectacular.

I, a més, ser una plataforma intermodal de primer nivell amb una xarxa de comunicacions moderna i de futur significa afegir competitivitat als nostres sectors tradicionals, no a soles al turisme, no a soles a les multinacionals, que benvingudes siguen, per cert, sinó també als nostres sectors tradicionals que necessiten d'eixa competitivitat que dóna la ubicació, per exemple, dels nostres ports i la ubicació geogràfica de la nostra comunitat.
I no anem a perdre eixa centralitat, ni psicològicament, senyor Ribó, ni psicològicament estic disposat a perdre la centralitat que té la Comunitat Valenciana en estos moments.
Perquè això és fonamental per a anar sense complexos pel món, fo-na-men-tal.
I per a no estar escoltant a vore quina és la idea recurrent de no sé qui per a vore què hem de fer els valencians.
No!
Els valencians tenim el nostre projecte, la nostra proposta i les nostres idees a desenrotllar.
I, a més, a més, jo crec que el camí mamprés està perfectament dissenyat i dibuixat per al nostre futur.

Mire ­per allò del complex psicològic­, eixe company del seus companys, dels companys dels bancs d'ací de l'esquerra que tenim ací a l'hemicicle, en el tripartit de Catalunya també ha dit, també ha dit, que defendre el valencià, els seus companys, que també són companys d'estos senyors governant a Catalunya ­ho dic pel complex psicològic, psicològic­ diuen que defendre el valencià és com defendre l'andalús o el riojà, hui en un teletip que acabe de llegir.

Això és un insult als valencians.
Això és un insult a l'intel·lecte i a la cultura dels valencians.
I vosté, que té als seus companys al costat de persones que diuen que defendre el valencià és com defendre el riojà o l'andalús, hui té ací l'oportunitat de dir-nos si està amb els qui diuen que el valencià és com el riojà o l'andalús o com nosaltres que diem que el valencià és la nostra més important senya d'identitat.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Per a rèplica, té la paraula el representant del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa, el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor president, en primer lloc, jo crec que el famós teletip té una virtualitat: que vosté es pose a parlar en valencià, perquè este matí d'1 hora i 45 minuts ha estat parlant 65 en castellà i totes les rèpliques les ha fetes en castellà.
Jo m'alegre que alguna cosa haguem aconseguit.
Perquè, mire, perquè, mire, el valencià on s'ha de defendre és aquí i vosté no està fent absolutament res.
Li he dit abans: què estan fent vostés per potenciar l'ús del valencià?
On està esta famosa declaració?
Què han fet?
Què han fet dels acords amb el Partit Socialista quan es va crear la Llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua?
Què han fet?
Què han fet?

El valencià no és per anar a Europa, el valencià no és per a anar a Europa.
Eixe no és l'element fonamental.
El que importa del valencià és que aquí els xiquets que van en línia després, quan eixen al carrer, parlen en castellà, perquè és la llengua dominant.
Eixe és el problema que tenim.
I això a vosté no l'importa.
El valencià quan parlem d'Estatut, com ha fet vosté avui pràcticament, per a les festes.
No és una llengua que tinga el pes per a poder ser utilitzada normalment.
I així ho està percebent la societat i així ho estem veient en les enquestes.
Eixe és el problema del valencià: voler intentar segregar-lo, voler generar conflictes perquè després la gent utilitze el castellà.
Eixe és el problema.

Mire, jo li agraïsc el tema de les plaques solars.
Home, alguna cosa hem aconseguit, a vore si és cert, a vore si això arriba a bon port.
Perquè ja ho vam plantejar aquí i ens van dir que una porra, això ho vam plantejar en una proposició no de llei, jo li ho recorde.
Però m'alegre que arribe algun dia.

Li vull proposar una altra.
Mire, no m'ha donat temps de parlar d'Izar, dels problemes d'Izar; no m'ha donat temps de parlar dels problemes Alsthom; no m'ha donat temps de parlar dels problemes de Lois; no m'ha donat temps de parlar dels problemes de la indústria valenciana.
Però jo li faria una proposta.
Mire, hi ha decrets que han tret vosté a agost, en agost en trauen alguns de *guapos*, en els quals premien aquelles empreses que es deslocalitzen, com si no es pogueren deslocalitzar soles.
No haurien de donar ajudes a les empreses perquè no es deslocalitzen.
I és una proposta concreta que això ho eliminem i que d'alguna manera condicionem les ajudes precisament a que les nostres empreses es queden ací.
Açò seria allò raonable.
I vostés fan el contrari.
És una altra proposta concreta que jo li faig.
També li he comentat el tema dels concerts sanitaris i voldria insistir que estan pujant d'una forma desaforada els concerts sanitaris i li he posat l'exemple de la ressonància.

Anem a vore, el tema dels llauradors valencians.
Sí senyor, té vosté raó.
Però jo li vull dir una altra cosa.
Mire, des que el Partit Popular ha arribat al govern els llauradors valencians s'han reduït a la meitat, a la meitat; han passat de 155.
000 a 70.
000.
Aleshores, el problema no és dels llauradors, és que vosté ho sap.
No continuem amb el rotllo.
L'aigua no és per als llauradors, és per a les construccions, és per als camps de golf, és per a les urbanitzacions.
És que no ho sabem tots ja?
*(Aplaudiments)* No continue utilitzant els llauradors com la fidel infanteria de la seua batalla de l'Ebre.
Deixe els llauradors en pau, entre altres coses perquè són molts grans, pobra gent ja, no se'ls ajuda i són gent molt gran.
Deixe'ls tranquils que ells han fet moltes coses, que se'ls havia d'haver ajudat un poc més, per exemple als de la Ribera.
Però deixe'ls tranquils.
Eixe no és el problema fonamental de l'aigua.
El problema de l'aigua són els camps de golf, són els temes de les construccions, els milions de metres quadrats que volen edificar, eixe és el problema i vostés ho saben.
No enganyen a la gent dient que és un problema els llauradors.
No és un problema els llauradors, no és un problema els llauradors.

Mire vosté hem parlat de temes de medi ambient.
Ens ha dit vosté que van arribar al 12% de les energies renovables.
Nosaltres no ens ho acabem de creure, no ens ho acabem de creure.
Si no s'esforcen, si no introdueixen els paràmetres, és que fa vuit anys que estem parlant aquí del Pla eòlic.
Encara no tenim mapa eòlic per cert, no tenim el mapa eòlic.
Les empreses igual el tenen parcialment.
Han fet el que.
.
.
Però nosaltres no ho veiem.
S'està generant una fortíssima oposició.
I només amb energia eòlica no es pot arreglar eixe tema, fa falta l'energia solar, fa falta la biomassa, fan falta moltes altres coses, fan falta plans d'estalvi, fa falta potenciar.
Que, per cert, s'ha de dir, en ferrocarrils s'ha avançat, però fa falta potenciar molt més el transport públic, el ferrocarril convencional.
Estos temes.

Per tant, mire, tots defensem el medi ambient.
No, no.
Hi ha gent que defensa el medi ambient i hi ha gent que es dedica a destruir zones determinades.
Hi ha gent que construeix en zones humides encara i hi ha gent que està atacant, tenint atemptats contra el medi ambient.
Hi ha gent, per exemple, que continua agafant muntanyes, trossos de muntanya, que vostés en la Llei d'acompanyament en part van permetre, i transformar-los en zones de regadiu.
I això no és un defensa del medi ambient.
No estem tots a favor del medi ambient.
No.
Hi ha gent que li agrada molt el medi ambient, que parla de *desarrollo sostenible, de crecimiento sostenible* i després fa el que vol.
No, no, no, mire, no.
El model de desenvolupament d'este país va directament en contra del medi ambient, és un model insostenible.
I, mire, si vosté es vol ficar en que defensen.
.
.
Jo no defense el medi ambient com vosté.
En això no em vull semblar a vosté.
El seu model em sembla totalment insostenible.
I este país, este país acabarà sent un lloc en el qual, a la marxa que anem, va a ser molt difícil poder viure amb un mínim de convivència amb la natura, perquè s'està degradant a altíssima velocitat.
Jo li ho vull dir amb molta claredat.

Anem a vore un altre aspecte.
Euroregió.
Vosté ha parlat de centralitat.
Este matí n'ha parlat molt de centralitat.
Bo, centralitat és el centre, normalment jo entenc que quan una cosa està en el centre hi ha coses al costat.
Centralitat amb qui?
Amb Múrcia?
És que no veig jo un altre lloc.
Perquè, clar, a mi em sembla molt bé una teoria de la centralitat.
Centralitat equival a aïllament.
És que l'arc mediterrani no s'acaba a Vinaròs.
Jo estic d'acord amb vosté que segurament no s'acaba en la Vega Baixa, jo estic d'acord amb vosté que s'hauria d'ampliar.
Parlem-ne.
Però la idea de centralitat que vosté planteja, amb qui, amb què, per què.
Quan es planteja una euroregió es planteja per una sèrie d'aspectes determinats.
I li torne a dir que el problema és que vosté no vol mantenir relacions amb els de dalt.
En la batalla de la llengua eren els catalans, ara són els catalans i els aragonesos pel tema de l'aigua.
I després serà els de Castella-la Manxa quan es posen serios amb el Tajo-Segura.
I al final la centralitat serà aïllament absolut amb Múrcia, que em sembla molt bé que ens relacionem amb Múrcia, però jo crec que hem de ser alguna cosa més que una regió que té bones relacions amb Múrcia i que una regió que es comunica amb Madrid.

La nostra comunitat ha estat tradicionalment exportadora en relació a la Unió Europea i la Unió Europea exigeix un marc de relacions, de comunicacions important amb aquestes comunitats amb les quals vosté no vol ni parlar.
A mi la idea de la centralitat, la veritat, és una màscara per encobrir la idea de l'aïllament, una màscara senzillament; és fum, és senzillament no dir absolutament res; és voler renunciar a totes les avantatges que suposen una euroregió.
O vosté va a formular una euroregió d'alguna manera?
El senyor Fraga ho ha fet, és una manera raonable.
Va a formular alguna proposta o va a renunciar amb la seua teoria de la centralitat a qualsevol avantatge que puga suposar l'euroregió?
Teòrics, fins i tot del seu partit, han tret articles en eixe sentit de la importància, que açò no és una renúncia a res.
Eixe és el problema.
Centralitat, senyor president, equival a aïllament, a aïllament i és por al del nord, sempre por.

I, mire, hi ha un altre aspecte que jo voldria insistir.
Vosté ha parlat que nosaltres som gent del passat, que no sé què.
.
.
Mire, vosté, el passat som tots, vostés tenen un passat també.
Jo li he contat un poc del seu passat en l'Estatut.
Tots tenim un passat, tots tenim un present.
Nosaltres també som aquells que va donar una majoria distinta a les Illes Balears perquè poguera haver un govern de progrés.
També som els qui estem en el tripartit a Catalunya, també som els qui volíem arribar a un govern de progrés a Madrid, i no va ser per culpa nostra que no s'arribara, també som els qui governem conjuntament a Astúries, també som estos.

Jo li vull dir que, mire, amb tota la nostra força i tal, mire, nosaltres volem ser una cosa: volem ser la clau perquè este país canvie en 2007.
I pensem que és imprescindible que canvie.
I pensem que hi ha exemples en la resta de l'Estat Espanyol que ens permeten plantejar-nos que puguem ser la clau de canvi, des d'una esquerra diferent, des d'una esquerra on el tema mediambiental es plantege com una eina estratègica.
Perquè, li ho volem repetir, el segle XXI és el segle de la carència de recursos, dels recursos limitats.
I vostés van desbocats a l'abisme amb l'aigua, en els recursos energètics, absolutament en tots.
Eixos som nosaltres.
Què a vosté li semblem del passat?
Ja ho vorem.
Seran els valencians qui ho diran, sap vosté, seran els valencians.
Però no menyspree, perquè li ho recordaré.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a rèplica, té la paraula el Molt Honorable Senyor President del Consell, el senyor Camps.
Quan vulga president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Jo no jugue al golf, la veritat, no jugue al golf, i tampoc tinc res en contra del golf.
El que li he de dir és que la comunitat espanyola que més camps de golf té és Andalusia i està governada des de fa 25 anys pel Partit Socialista.
Per tant, també eixe argument respecte de l'aigua és millor que no l'utilitze, entre altres coses perquè podria vosté anar davant els llauradors valencians a dir-les que vosté està en contra del transvasament de l'aigua de l'Ebre perquè no li agraden els camps de golf.
A vore que li contesten els agricultors.
Jo he parlat amb els agricultors i òbviament el seu esforç de modernització no té res a vore amb els camps de golf.

Entre altres coses també dir-li, des del punt de vista del medi ambient, que hi ha més forest ara que fa uns anys, més forest, senyor Ribó.
I un ecologista i un amant de la naturalesa hauria de saber-ho.
Hi ha més forest a la Comunitat Valenciana ara que fa uns anys.
Hi ha més espai protegit ara que fa uns anys.
Hem passat del 3% del territori protegit de la Comunitat Valenciana al 26% de la Comunitat Valencia-na.
És una realitat al llarg d'estos últims anys de govern del Partit Popular.
És la realitat.

Clar, jo no li dic que vosté siga del passat i no puga ser del futur.
Bo, el que van fer les Illes Balears, el govern de progrés va ser d'involució.
De fet els balears ràpidament van dir "no, este no és el camí, este govern de progrés ens porta al passat".
I per això, després del govern de progrés, va vindre el Partit Popular una altra vegada a governar a Balears.
Però, en qualsevol cas, no és que jo diga que vosté té un projecte polític del passat, que òbviament tots som les circumstàncies que van canviant.
El que li dic és el seu discurs d'ara és un discurs del passat que res té a vore amb la realitat de la Comunitat Valenciana actual, res té a vore, en absolut.

Per exemple, això de la nova centralitat.
Vosté ha anat alguna vegada al port de València amb una cadireta a seure, a vore quin són els vaixells que entre i ixen del port de València?
Vosté ho ha fet alguna vegada?
A que no.
Podria anar ahí tranquil·lament, tranquil·lament i anotar d'on vénen els vaixells.
Això és centralitat, senyor Ribó, això és centralitat.
Vénen de mig món, vénen de mig mon.
*(Remors)* I en estos moments, en estos moments la disputa i la competència està o en ser nosaltres el port internacional, intercontinental, d'Espanya o ser un altre port espanyol.
Ahí estem jugant.
I ens estem jugant el futur de la centralitat de la Comunitat Valenciana, entre altres coses, en discursos del passat que res tenen a vore amb el nostre futur.
Eixa és la realitat, senyor Ribó, i no una altra, no una altra.
Clar que Múrcia i clar que Almeria i clar que Catalunya i clar que Aragó i clar que Madrid i clar que Castella-La Manxa!
Clar que sí!
Mosatros, el centre, i mosatros, tindre la porta oberta al món sencer.

A vosté, que tant li agrada la naturalesa, agarre una cadireta i se passe tres o quatre dies, home, que no passa res, i va anotant els barcos d'on vénen, i es donarà compte que hui la Comunitat Valenciana és un centre d'intermodalitat internacional, intercontinental, *(remors)* interplanetari, interplanetari, *(remors)* com diuen des dels bancs socialistes.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Possiblement perquè té algun company que ve d'un altre planeta.
*(Remors i aplaudiments)* Possiblement.

Bé, intercontinental.
I és ahí, senyor Ribó, on està en estos moments la lluita, senyor Ribó, la lluita.
No és una lluita cultural, no és una lluita de la nostra història, no és una lluita de sentiments; és una lluita econòmica i de competitivitat.
La nostra xarxa de comunicacions, a banda de ser una qüestió de comoditat per a mosatros, és una autopista al futur de la nostra comunitat, per a tindre la mateixa capacitat de competitivitat que altres regions espanyoles.

I més li diré: darrere de molts discursos i de moltes qüestions s'amaga una opció d'acabar amb el desenrotllament d'una infraestructura fonamental per a ser centre de comunicacions en tot el món.
I este govern i este partit i la Generalitat i la nostra comunitat no va a acceptar cap discurs que amague allò que hi ha de realitat darrere, i és acabar amb el nostre liderat que en estos moments tenim, entre altres coses, en el transport marítim.
No anem a consentir-ho.
*(Aplaudiments)*

I eixa és la raó, senyor Ribó, eixa és la raó, no n'hi ha una altra, no n'hi ha una altra.
El que passa és que moltes vegades darrere de discursos de no sé què pareix que n'hi ha gent aplaudint constantment, no sé si per complex o no sé exactament per què, la veritat, senyor Ribó, no ho sé, no sé per què per a algunes persones és millor el creixement, la prosperitat, les inversions, l'aigua en altres territoris que en el nostre, no ho sé.
Mai, mai he comprés per què n'hi ha gent encara pensant que mosatros hem de ser subsidiaris d'altres.
I no és possible!
, no volem, no volem.
Volem ser els primers, volem ser els líders i volem deixar-mos de complexos absurds, perquè mosatros volem ser, deguem ser i anem a ser el centre d'una plataforma intermodal que agarra.
.
.
*(Rient-se)* ­I la cadira també perquè vaja a.
.
.
*(inoïble)* i el bolígraf, i el paper reciclat, senyor Ribó.
­

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, per favor, guarden silenci, per favor.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
des de Catalunya fins al sud de tot l'arc mediterrani.

En estos moments, senyor Ribó, és això el que mos estén jugant els valencians i no una altra cosa.
I quan escolte discursos de models territorials jo sé exactament, com molts saben exactament, què és el que amaga eixe discurs.
I amaga privilegis, i amaga oportunitats per a altres, i amaga opcions de futur per a territoris diferents als nostres.
I mosatros no podem estar enganyats.
Anem a discutir del model territorial, anem a discutir la nostra posició, però sabem molt bé quines són les qüestions que hem de defendre, senyor Ribó.

I que no utilitzen persones com a la millor vosté o companys de vostés de bon cor pensant que darrere de projectes d'estes característiques s'amaguen qüestions culturals i històriques, perquè no és veritat, senyor Ribó.
Estan utilitzant molta gent de bon cor per a amagar allò que és una realitat, i és una lluita, legítima però una lluita, pel futur, pel liderat i per la competitivitat de l'economia nostra i d'altres territoris en el nostre país.

Per això li dic a vosté: si parla de bon cor, que no ho sé, espere que sí, i a les persones que pensen com vosté, que sàpiguen que darrere d'estes qüestions res d'història i de cultura, tot d'economia, d'empresa i de centralitat, de decisions polítiques que afecten directament la prosperitat i a la creació de llocs d'ocupació.
I d'això estem parlant.
Quan parlem d'euroregió no estem parlant d'un projecte sense altra qüestió que no siga l'economia, senyor Ribó, l'economia i la competitivitat, senyor Ribó.
I eixa no és l'estratègia de la Comunitat Valenciana, que és una altra estratègia.

I per acabar, senyor Ribó, jo no sé exactament d'a on és vosté, no ho sé.
Sí, fenomenal.
Jo el que li dic és: en ma casa el valencià mai ha sigut un instrument de tensió sinó de comunicació.
El valencià que he escoltat als meus majors s'ha anomenat sempre valencià.
I a més, s'ha transmés en ma casa a través del valencià el sentiment d'orgull, de pertinença al meu poble.
I a més, mai ha sigut un instrument de tensió ni de crispació.
No sé d'a on vosté troba que el valencià puga ser un element de tensió.
Defendré el valencià perquè és una senya d'identitat del nostre poble i perquè, a més, és un deure que tinc amb els meus majors.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Correspon a continuació la intervenció del Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula l'il·lustre síndic senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

En primer lloc, vullc agrair al president de la Generalitat la seriositat i l'objectivitat amb què està afrontant este debat de política general que hui mos ocupa, ja que és com realment s'ha d'afrontar, des del màxim rigor i de la màxima responsabilitat, perquè ací això que estem exposant i això que estem debatent és, ni més ni menys, quina és la situació de la nostra comunitat i tot allò que ens preocupa als ciutadans i a les ciutadanes per a guanyar en el seu benestar i per a guanyar en qualitat de vida.
I el Grup Parlamentari Popular afronta este debat d'eixa mateixa manera, l'afronta des de la responsabilitat i des de la màxima seriositat.

Però, a més, agraïxc també al president que haja tingut altura de mires en el seu discurs, que haja fet un discurs de qualitat i de contingut i de propostes de futur i no haja entrat, com han entrat altres membres o portaveus de l'oposició, en crisis de partits, com concretament ha fet el portaveu, que no està però després li ho contaran les seues senyories, del Grup Parlamentari Socialista.
I per això vullc deixar ben clar en esta cambra.
.
.
*(Remors.
Pausa)* .
.
.
per això vullc deixar, perquè tinguen les coses.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, tranquil·litat.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
perquè tinguen les coses molt clares, perquè els veig un poquet despistats, jo diria que els veig un poquet desorientats, i vullc dir-los que no perguen el temps, que no fagen el ridícul com he sentit en les últimes setmanes sol·licitant mocions de censura o qüestions de confiança, perquè estan condemnades al més absolut fracàs.
Els ho dic categòricament i els ho diu el portaveu del Grup Parlamentari Popular, que representa 48 diputats i la majoria absoluta d'esta cambra.
*(Aplaudiments)* Perquè este grup parlamentari i este govern, o este govern i este grup parlamentari, tenen molt clar allò que han de fer i tenen molt clar que la prioritat són els ciutadans i la prioritat és la societat i la prioritat és la nostra terra.
I no s'escuden amb eixes pèrdues de temps i dediquen-se a treballar com a oposició, que és molt lloable i és molt necessari en un sistema democràtic, perquè fins ara en el que portem de legislatura encara no ho han fet.

Jo, amb tot el respecte, senyor Pla, li dic que allò que deuria fer vosté i el seu grup és deixar d'avivar polèmiques estèrils en casa dels altres, i preocupar-se dels deus propis problemes interns, perquè jo crec que elegir la seua executiva amb un 60% no és ni molt menys com per a traure pit, i a la millor del que ha de preocupar-se la seua senyoria és que no li passe com al seu antecessor, el senyor Romero, que no el deixaren ni presentar-se de candidat a la presidència de la Generalitat.
A vore si li passa a vosté també això en l'any 2007.
*(Remors)* Crec que inclús això a mosatros mos sabria malament.

Per tant, preocupe's vosté dels seus problemes que mosatros sabem molt bé el que hem de fer, i el que hem de fer i el que estem fent és tindre el millor projecte, el millor partit polític d'esta comunitat; és governar bé, com s'està fent, i sobretot, és guanyar les eleccions, com s'ha demostrat en els últims mesos elecció darrere elecció.
I això és el que anem a seguir fent.

I des d'eixa seriositat i rigor, senyories, a ningú li pot passar per alt el gran esforç i la labor que ha realitzat el Govern Valencià en este últim any, com ja ha demostrat el president Camps en este debat, un esforç que ha consolidat el ritme de creixement, de progrés i de benestar que havíem instaurat en els últims huit anys de govern presidits per Eduardo Zaplana i José Luis Olivas.
*(Remors)*

El Partit Popular s'ha demostrat aixina com un partit que és capaç de complir les seues promeses, que és capaç d'oferir un projecte seriós, creïble i adaptat a les necessitats de la nostra comunitat i de tots els ciutadans.
I una vegada més podem pujar a esta tribuna amb la satisfacció del deure complit i amb l'enorme satisfacció de dir que estem fent un gran treball per a la nostra comunitat.

Fa poc més d'un any el president de la Generalitat formulà en el seu debat d'investidura en estes mateixes Corts quines serien les propostes eix per a esta legislatura.
Dia fa un any i tres mesos, i ací mos trobem en la mateixa trona i podem dir amb orgull que ha sigut un any tremendament fructífer, tremendament positiu i que totes eixes propostes, moltes d'elles estan ja complides, altres estan perfectament encarrilades i altres estan executant-se en estos moments.

Cal recordar que el president de la Generalitat en el seu debat d'investidura digué que la seua principal ocupació era la de fomentar el treball i del compromís d'assolir la plena ocupació en la Comunitat Valenciana.
Deia també que les prioritats eren fer una aposta per les polítiques socials, per la sanitat i per l'educació, fer una aposta també, lògicament, per allò que li feia molta falta als valencians que era el tema de l'aigua.
I en el tema de l'aigua.
.
.
, és un recurs que des del Partit Socialista ha arribat al govern d'Espanya, cada vegada està més lluny i els socialistes valencians amb la seua apatia habitual continuen contribuint a negar-nos com si el tema no anara en ells.

I a totes eixes promeses cal afegir una cosa també molt important que deia en el debat d'investidura el president, i era potenciar l'autogovern i les senyes d'identitat de tots els valencians.
I s'ha demostrat que tant el president, el govern, com el Partit Popular estem defenent i anem a defendre per damunt de tot a la Comunitat Valenciana i no anem a consentir que des de fora ningú fique en solfa els nostres principis, els nostres valors culturals, lingüístics, històrics i territorials.
D'ahí la nostra proposta de fer una reforma de l'Estatut ambiciosa, políticament ampla, en la que la nostra identitat com a poble es refereix i sense renunciar a seguir ampliant el nostre autogovern, sempre en el límit de la Constitució i sempre en el límit de buscar el màxim consens entre les forces polítiques.

I és cert que la gestió d'un govern s'ha de valorar amb la capacitat de solucionar els problemes als ciutadans : en ocupació, en estimulació de l'economia, en polítiques mediambientals, en polítiques socials o en infrastructures.
I en tot açò el govern popular ha tret una altíssima nota en este poc més d'un any de govern.

I, en primer lloc, volguera fer una referència a un dels aspectes que considere primordials i que ha sigut una de les constants en la política desenrotllada pel govern popular.
Sempre han dit que la millor política social que es podia fer és la de crear ocupació, que és la línia que hem fet mosatros en els últims anys.
I en este apartat es demostra clara i manifestament la consecució de voler aconseguir la plena ocupació.
I això s'ha materialitzat ni més ni menys que en 64.
300 nous treballs en el que portem en esta legislatura i que cal afegir-los als més dels 500.
000 llocs de treball que es crearen entre l'any 1995 i l'any 2003.

Però, a més, hem sigut capaços de crear eixa ocupació en la nostra comunitat i fer-la d'una manera estable i d'una manera de qualitat.
La nostra aposta ha sigut pels col·lectius amb major dificultat per accedir al mercat laboral, com les dones, els joves o les persones que pateixen algun tipus de discapacitat.
Per a això s'han ficat mesures importants i novedoses, com han sigut el salari jove o també com ha sigut l'aprovació en esta legislatura de la Llei de Creació de l'Institut Valencià de Seguretat i Salut en el treball, una institució de gran rellevància per a seguir reduint la sinistralitat laboral.
Polítiques que contrasten, senyories, amb els governs socialistes que fracassaren en una cosa tan bàsica per a la societat com era la creació de l'ocupació.

Els governs socialistes han sigut els governs de l'atur, i encara s'atreveixen a vindre ací, a esta trona, a acusar a este govern d'incapacitat o d'ineficàcia.
I és ineficàcia impulsar la construcció d'hospitals, els centres de salut, centres de residències per a la tercera edat o centres de dia?
És ineficàcia que s'estiguen executant 18 nous centres d'atenció primària, que s'estiguen ampliant altres 5 i que hi hagen 16 centres més programats?
¿Creuen que és un govern ineficaç el que està impulsant la construcció d'hospitals com el de Torrevella o un tan important de referència per a la sanitat pública valenciana com és el de La Fe?
, este últim, per cert, projecte al que el govern socialista, malgrat les demandes d'este grup parlamentari i d'este govern, ha renunciat a cofinançar, malgrat que sí que ho va fer en altres comunitats com la d'Astúries i que miren, senyories, quina casualitat, està governada pel Partit Socialista.

També és sinònim d'ineficàcia haver ficat en marxa els *chequeos* als majors de 40 anys, que ja s'han realitzat a més de 115.
000 persones?
O fer el II Pla de garanties de no demora en l'assistència sanitària i de reducció en més de un 55% de llistes d'espera?
O és, o és també paràlisi o ineficàcia dur endavant una iniciativa tan nova i pionera com és el *catering* social?
O què anem a dir de l'increment de les places residencials?
Els recorde que quan governava el Partit Socialista la nostra comunitat soles disposava de 8.
000 places, 8.
000 places, i ara té vora 19.
000 places que seran més de 25.
000 en l'any 2.
005.
I què cal dir d'una cosa també que se sol dir sempre, com són les places per a malalts mentals crònics?
També és incapacitat superar més del miler de places, quan en l'any 95 soles hi havia 47 places i 2 centres?

I han parlat d'educació, i el president ha donat dades també clares: s'ha fet un mapa escolar que no existia i s'han fet més de 445 actuacions.
Però, ara, en eixa línia, es dóna un nou programa que és el CreaEscola, un pla en el que es van a realitzar 255 noves actuacions en infraestructures educatives.

O es considera també ineficàcia, senyors de l'oposició, facilitar l'accés a la vivenda a 20.
000 famílies en tant sols un any i tindre en marxa 54.
000 noves actuacions protegides en matèria de vivenda?
O és que baixar els impostos i suprimir el que és l'eliminació progressiva de l'impost de successions no és una cosa molt positiu per als ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana?
O que es creen 16 empreses al dia a la comunitat en este últim any això no és signe d'una gran eficàcia i d'un bon govern?
I què cal dir de les infrastructures?
Presentar un pla de més de 15.
000 milions d'euros com és el Pla d'infrastructures estratègiques, això és sinònim d'ineficàcia?
O és que en matèria legislativa en esta cambra no s'han donat passos de transparència, de compareixença setmanal del president, no s'han aprovat ni més ni menys que nou lleis en el que portem de legislatura i hi ha cinc lleis més en tramitació?

Evidentment, jo crec que les dades, les xifres, i per no reiterar ja el que ha dit el president, crec que són més que eloqüents per a demostrar que no soles hi ha credibilitat, que no soles hi ha idees, sinó que hi ha futur en este govern i en este projecte.
I tot açò no és paràlisi, tot açò no és ineficàcia.
Saben vostés el que és la paràlisi?
La paràlisi és no fer res contra totes les marginacions i tots els agravis que el govern socialista està fent a la Comunitat Valenciana.
Saben vostés que és paràlisi?
Derogar el trasvase de l'Ebre.
Saben que és paràlisi?
Dilatar les obres de l'AVE.
Saben que és paràlisi?
Dir que l'AVE anava a estar en campanya electoral ­com es va dir ací a la Comunitat Valenciana pels candidats socialistes­ que anava a estar en l'any 2007, i ara mos diuen que això és impossible, mos diuen, com sempre fan vostés, prometre i prometre per a després no fer res i rectificar.
I s'han atrevit, inclús en esta trona, a parlar de l'AVE sense cap tipus de pudor.
Perquè, miren vostés, miren vostés, el govern socialista mai parlà del que era l'alta velocitat a la Comunitat Valenciana, parlava de la velocitat alta, no de l'alta velocitat.
Així que els socialistes ni 1,5%, ni 50, ni 100%.
Els socialistes en el tema d'AVE a la Comunitat Valenciana *cero zapatero* perquè no feren absolutament res.

I què cal dir d'altre tipus d'inversions, com el tema de la Copa d'Amèrica?
Miren, jo crec que eixe és un altre dels temes importantíssims, que fiquen en valor a la nostra comunitat, que fiquen en valor el que és dir que esta comunitat ha avançat moltíssim en estos últims anys i que, tanmateix, tampoc hi ha ni la valentia, ni les ganes, ni la clarividència de poder recolzar un projecte com és el de la Copa d'Amèrica.

Miren, jo crec que si a la millor ací en lloc d'este grup parlamentari socialista, o en lloc el senyor Pla, estiguera el senyor Maragall, el senyor Zapatero, els seus ministres, es pensarien molt bé les decisions que estan prenent per esta comunitat.
Però, estem davant d'un Partit Socialista, davant d'una federació socialista que està ningunejada pel seu Partit Socialista, un partit que està totalment ancorat en el passat i completament esgotat.

Jo vull dir-los també que pareix que al llarg del debat li hi haja traït el seu conscient al portaveu socialista, ja que ha invitat ni més ni menys al president de la Generalitat a anar a parlar ­i crec que ho he sentit bé i estarà en el *Diari de Sessions*­ amb el senyor Maragall.
Mosatros coordinació i solidaritat amb totes les comunitats, amb Maragall, amb Valcárcel, amb Chaves i amb tothom, però a parlar el president de la Generalitat ha d'anar a parlar amb el president del govern, el senyor Zapatero.
El que passa és que a vostés els traïx el subconscient perquè per a pegar un pas han d'anar a demanar permís d'una manera servilista als seus companys de Catalunya.
I això és el que mosatros no fem perquè mosatros tenim pes específic i mosatros tenim fortalesa per a defendre esta terra.

I en el que portem de legislatura què és el que hem vist, en contra de tots estos èxits que acabe de dir?
Hem vist una oposició que s'ha caracteritzat per practicar la crítica fàcil, buscar titulars de premsa a costa del que siga i utilitzar les mateixes soflames polítiques de sempre.
Ha basat el seu discurs i les crítiques fonamentals en atacar una cosa que ha sigut importantíssim per a la nostra comunitat com han sigut els grans projectes: la Ciutat de la Llum, Cacsa, Terra Mítica, el projecte cultural de Castelló.
.
.
, projectes dels quals els hem de dir, senyoria, que des del Grup Parlamentari Popular, des del govern i des del Partit Popular se sentim tremendament orgullosos, perquè hem posat en valor la comunitat, han generat ocupació i, sobretot, hem donat una imatge més moderna d'esta comunitat.
I ahí estan els quasi 21 milions de visites que han tingut eixos grans projectes.
Ahí estan eixos 43.
477 llocs de treball directes que hem generat.
I ahí està la importància que tenen de cara al turisme, la importància que tenen de cara a la imatge de la nostra comunitat.

Però, uns altres recursos habituals i crítiques habituals que han fet, i que ha desmuntat molt bé el president, ha sigut el de l'endeutament.
Però, miren, el Govern Valencià ha aconseguit fer avançar a la nostra comunitat endeutant-se moltíssim menys que quan vostés estaven en el govern, i aconseguint que eixe deute siga econòmica i socialment més productiva.
Així, entre l'any 92 i 95 el deute cresqué en un 85%, mentre que en els anys 2000 a 2003, amb el Govern popular, cresqué un 30%.
Per tant, menor increment del deute en el Partit Popular.
Però, a més, això fou compatible amb què invertirem i que s'haja invertit molt més, perquè mentre en el període 92-95 soles les inversions cresqueren un 7%, entre el 2000 i el 2003 ho feren en un 22%.
I tot açò, a més, a menor cost, és a dir, que si en el 95 calia destinar 5 euros de cada 100 del pressupost per a pagar el deute, hui, en estos moments, són quasi la meitat, es destinen 2,6 euros de cada 100 per a pagar el deute.

I el més lamentable de tot açò és que hem estat en un debat que des d'estos bancs han vingut buits d'idees, amb absència de propostes i no ha aportat res al debat polític; en una paraula: amb absència total i absoluta d'alternativa.
D'allò únic que crec que pot presumir el Partit Socialista en els seus primers anys de flamant govern en l'Estat és de marginar i de menysprear a la Comunitat Valenciana, i crec que ho fan a causa de la hipoteca que tenen contreta amb el tripartit català, amb el senyor Maragall.
Però, el pitjor de tot això és que compten amb el vist-i-plau, compten amb la apatia i compten, sobretot, sobretot, amb el silenci dels socialistes i del Pspv de la Comunitat Valenciana.

I el president ha fet referència a uns teletips que jo no vull deixar passar per alt i que han eixit esta mateixa vesprada, uns teletips que deien que el president del govern es compromet davant Carod a resoldre els problemes del valencià i el català a la Unió Europea.
No hi ha res a resoldre perquè la legalitat constitucional i estatutària és molt clara.
El conseller en cap diu que el govern rectificarà la petició de reconeixement del valencià a la Unió Europea, i el nostre ínclit i mai ben ponderat, el senyor Carod Rovira, molt amic d'esta comunitat, diu que "la Generalitat Valenciana no està legitimada per a defendre la seua llengua".
Doncs, miren, jo els he de dir que no soles este govern i la Generalitat Valenciana estan legitimats per a defendre la seua llengua, sinó que, a més, està orgullosa de poder fer i de poder defendre les senyes d'identitat de tots els valencians, senyes que no seran mai ningunejades mentre estiga el govern del Partit Popular al front de la Generalitat.
I perquè això siga patent ja els anuncie que el Grup Parlamentari Popular va a presentar una proposta de resolució perquè tinga molt clara la ciutadania que és el que diu cada partit polític i que és el que diuen estes Corts Valencianes sense cap tipus d'excuses i sense cap tipus de titubeig.

I si tot això és aixina, jo crec que el que cal fer és defendre amb valentia les nostres senyes d'identitat, perquè ací, senyories, no volem euroregions, ací no volem antigues corones d'Aragó.
Ací volem la Constitució de l'any 1978, volem el nostre Estatut d'Autonomia.
Ací no volem que es canvien la denominació de la nostra llengua, que no és altra que el valencià, com està estipulat en l'article 7 del nostre Estatut d'Autonomia.
Ací no volem cap històries de les unitats de la llengua.
Ací no volem estar supeditats a cap comunitat autònoma.
Volem solidaritat, volem coordinació, volem igualtat, però no supeditació per part de ningú.
I no volem que el futur el decidisquen altres que no siguem els propis valencians, que no siguen persones o institucions alienes a esta comunitat els que ens hagen de dir què és el que hem de fer, com ho hem de fer i quan ho hem de fer, perquè això serà el que vol l'oposició, però això no és el que vol el govern, això no és el que vol este Grup Parlamentari Popular per al futur d'esta comunitat.

I deia el senyor portaveu socialista que era molt urgent, que caldria canviar.
.
.
, no sé si m'ha paregut sentir el govern o una cosa d'estes.
Miren, jo crec que l'única cosa urgent que hi ha en esta Comunitat Valenciana és que d'una vegada per totes tinguem una oposició, tinguem un Partit Socialista que de veres estiga compromés en la nostra terra i que de veres estiga compromés en els interessos de la Comunitat Valenciana, perquè fins a la data l'única cosa que han demostrat és que estan supeditats a les seues polítiques de partit i fins a la data l'única cosa que estan compromesos és en el seu interés partidista.

I hi ha altres temes que jo crec que en un debat de política general, com aixina s'ha fet, no s'han de deixar passar i s'han de pronunciar clarament els grups polítics amb el que volen.
S'ha parlat del model territorial, un model territorial que ha obert el meló el govern del Partit Socialista i que ara no sap com tancar-lo, i no sap com tancar-lo perquè cada president de comunitat autònoma del Partit Socialista diu una cosa, però no és que diga una cosa, és que la diu contradictòria, i perquè no tenen un model territorial d'Estat, no tenen nord en eixa qüestió.
I nosaltres hem dit clarament, i ho ha dit el president de la Generalitat perfectament, quin és el model que tenim mosatros d'Estat, què és el que volem per a la Comunitat Valenciana de cara al futur i de quina manera volem avançar de cara a eixe futur i de cara a eixe autogovern.

Però, sens dubte, senyories, un dels agravis més importants i que major repercussions negatives va tindre per a la nostra comunitat, de tots als que ens han sotmés el govern socialista, ha sigut la derogació a cop de decret, sense diàleg previ amb els afectats, del transvasament de l'Ebre, un projecte que fou aprovat ­i li ho recorde­ des del diàleg, des del Consell Nacional d'Aigües, des d'una llei nacional aprovada a les Corts Generals i que donava una solució històrica i centenària al dèficit hídric de la nostra comunitat.

I entenem que la nostra comunitat ha sigut insultada, ha sigut ningunenjada per la derogació del transvasament, ha vingut acompanyada de greus acusacions com que som uns malbaratadors d'aigua en esta comunitat, cosa que no estem disposats a consentir, doncs, si alguna cosa s'ha demostrat a la nostra comunitat des que el govern del Partit Popular és que som pioners i som un referent nacional pel que a la gestió i a l'estalvi d'aigua es refereix.
El Partit Popular ha donat un important impuls a les polítiques d'aigua i, especialment, pel que fa a la execució de noves infraestructures hidràuliques i d'estalvi i distribució de canalitzacions de barrancs, d'instal·lació de reg localitzat i d'altres polítiques que han fet que sigam la comunitat més important en estalvi d'aigua en estos moments a Espanya.

I, bé, reclamen l'execució del transvasament de l'Ebre perquè creem que és de justícia interterritorial, perquè creem que és una necessitat de futur.
Per això, des del Grup Parlamentari Popular aplaudim el que han sigut les actuacions del govern de la Generalitat.
I, en especial, també l'exemple del recurs davant el Tribunal Constitucional que s'ha presentat per part del Consell contra eixa decisió tan irracional que està subjecta únicament a interessos partidistes que ha pres el govern socialista i davant la qual els socialistes valencians, com deia, estan absolutament impassibles.

Bé, jo crec que del poquet que ha complit el govern socialista, de les úniques promeses que ha dut endavant en estos primers mesos de govern ha sigut ­mos ha toca la xina­ la derogació del transvasament, la derogació del transvasament.
I jo crec que no se pot jugar amb la hipoteca d'un poble i no es pot jugar amb el futur d'un poble d'una manera tan alegre.
I a més, permetent-se els luxes els membres del govern ­que a vegades jo crec que cal recordar-ho­ celebrant amb festes en altres comunitats el que mos hagen negat l'aigua als valencians.

Miren, si alguna cosa ha quedat també clara en estos mesos de govern socialista és que quan un ministre ha vingut a la nostra comunitat, casualment ha vingut a negar-nos alguna cosa, ha vingut a donar-nos problemes, no a solucionar-los, ha vingut a demostrar el seu sectarisme, com feu el senyor Jordi Sevilla, o ha vingut a faltar el respecte a les institucions legítimes i democràtiques de la Generalitat.
A això han vingut ací els ministres socialistes.
I jo dia que està molt bé que vinguen, però que vinguen a solucionar problemes i no a donar problemes.

En definitiva, i per a concloure, senyories, permeta'm que sols faça una pregunta de fàcil resposta.
Què s'ha demostrat hui ací en este debat de política general?
Simplement que el Partit Popular ha donat als ciutadans les respostes que es mereixen, després del recolzament i la confiança que any rere any mos han donat en totes les compareixences electorals en les urnes.

Que hem complit amb els compromisos, com ha sigut impulsar la reforma de l'Estatut.
I anem a fer-la de manera ambiciosa, i anem a fer-la de manera valenta, potenciant l'autogovern, garantint les senyes d'identitat, una reforma oberta a la negociació, oberta al diàleg amb totes les forces polítiques i també amb la societat civil.
Compromís amb la plena ocupació, compromís amb la implantació dels juís ràpids, compromís amb les revisions de majors de 40 anys, amb les polítiques de fomentació i potenciació d'RD+I, compromís en ficar més centres educatius i més centres sanitaris, per ficar algun exemple.
Idees i projectes de futur que s'han també plasmats en sis compromisos de futur, que a més ­i ho reiterem­ volem que siguen fets des del diàleg, des de la busca de punts de trobada i des de la negociació amb totes i cada una de les forces polítiques i tots cada un dels agents socials.

Per tant, i evidentment, som capaços de complir les promeses.
I, a més, portem un any d'èxits, un any d'aconseguiments gràcies a la gestió del govern valencià.
Però, sobretot, el més important és que seguim tenint sobretot un gran viver d'idees i una gran il·lusió de cara al futur.

Hem complit i anem a seguir fent-ho.
I anem a seguir fent-ho des de l'inconformisme, des de superar-nos en el dia a dia.
Perquè, a més, el Partit Popular té una altra virtut, que està absenta en els membres de l'oposició, i és que diu exactament el mateix en tota Espanya.
El mateix que defén en la Comunitat Valenciana ho defén en la resta d'Espanya.
I l'exemple més manifest del que estic dient és el del Pla Hidrològic Nacional i el transvasament.
Quan el govern del Partit Popular estava en Espanya i governava el Partit Popular en la comunitat, dien exactament el mateix: sí al transvasament, sí a l'AVE, sí a les inversions en la Comunitat Valenciana.
Ara que el Partit Popular està en l'oposició en Madrid, diu exactament el mateix.
El senyor Mariano Rajoy ve ací a esta comunitat a continuar dient des de l'oposició en Madrid sí al transvasament, sí a l'AVE, sí al futur de la Comunitat Valenciana, una cosa que mos diferencia amb el Partit Socialista, ja que vostés estant en l'oposició i ara en el govern diuen exactament el contrari, una cosa que brilla per la seua absència en el seu comportament polític.

I este projecte que defenem per igual en tot el territori espanyols s'ha traduït, com dia, en nous compromisos, en noves iniciatives que ha enumerat el president de la Generalitat, per a continuar prosperant, i que demostren que som els únics que treballem d'una manera incansable i seriosa per esta terra i per esta Comunitat Valenciana.
Una cosa que tots no poden dir, perquè han vingut amb les mans buides a este debat.
No hem sentit ninguna alternativa, no s'ha rebatut ninguna dada, ninguna xifra que s'ha portat ací del president de la Generalitat o per part del Grup Parla-mentari Popular.
No s'ha donat ninguna alternativa ni creïble ni seriosa al Partit Popular.
I no obstant això, s'ha vingut amb una enveja insana que els produïx vore *(protestes)* el que fa el Partit Popular i que vostés quan estigueren en el govern, o no saberen fer-ho, o no volgueren fer-ho o no pogueren fer-ho.

Per tant, ha quedat patent, senyories, en este debat la seriositat, la responsabilitat, la il·lusió, que el futur està en el projecte popular, perquè tenim no sols les ganes i la il·lusió de fer-ho, sinó que també tenim les idees, les iniciatives, les propostes, el govern i la gent necessària per a dur-les endavant de cara al futur i per a un benestar millor per a tots.

Moltíssimes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Castellano.

A continuación, tiene la palabra el señor presidente, don Francisco Camps.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Muchísimas gracias al portavoz del Grupo Parlamenta-rio Popular y a todo el Grupo Parlamentario Popular, que durante este año ha hecho posible, por la mayoría que representa política en esta comunidad, que este gobierno haya puesto en marcha iniciativas muchas de ellas que tenían, entre otras cosas, que ser debatidas en las Cortes Valencia-nas, y también aquellas cuestiones que se van impulsando desde este Parlamento.
Son la mayoría política, la mayoría que representa a la mayoría de las aspiraciones e ilusiones de esta comunidad.

Quiero agradecerles, en cualquier caso, también, a todos los miembros de esta cámara el debate a lo largo del día de hoy, y hacer otra vez extensible a todos ellos los compromisos que esta mañana ­y ya parece que fue hace no sé cuándo, pero, bueno, fue esta mañana, no hace ni doce horas­, aquellos compromisos que en mi primera intervención he querido transmitir a esta cámara.
Compromisos que hablan de Estatuto, de infraestructuras, de sectores productivos, de cohesión territorial, de educación y de integración.

En definitiva, compromisos que se abren a todos los grupos políticos y que, desde luego, he de agradecer por el apoyo que en la intervención del portavoz del Grupo Parlamentario Popular sé que tienen estos compromisos para llevar adelante, si es posible todavía más, a nuestra comunidad en ese gran objetivo de hacer de nuestra comunidad una gran comunidad.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, una volta finalitzat el debat, s'obri un termini de trenta minuts per a la presentació de les propostes de resolució per part dels grups parlamentaris.
A continuació, es reunirà la Mesa per estudiar l'acceptació d'estes propostes de resolució i amb posterioritat es reunirà la Junta de Síndics.
I demà a les deu hores continuarà el Ple.

Senyories, se suspén la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 18 hores i 39 minuts)*