Sector%20Citr%C3%ADcola%2020220404HTML.html





Comissió especial d'estudi sobre la situació actual del sector citrícola a la Comunitat Valenciana i la seua viabilitat futura realitzada el 4 d'abril de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el diputat senyor Paco Gil García.
Reunió número 9.

El senyor vicepresident:

Molt bon dia, senyories.

Abans de començar la comissió, anem a comprovar si hi ha quòrum.

Secretària, quan vosté vullga.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Aleshores, anem al primer punt de l'ordre del dia, que és lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Si no hi ha cap inconvenient per les seues senyories, donem per aprovada per assentiment l'acta de la reunió anterior.

Compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió

El senyor vicepresident:

Ara anem a cridar al primer compareixent del matí.
(Veus)

Senyories, en primer lloc, a la sessió d'aquesta comissió d'avui tenim i comptem amb la presència del senyor Jorge Cañamás Maurí, representant de Cañamás Hermanos i una referència d'allò que es denomina agricultura de màxima velocitat o de primera velocitat.

Com ja l'he explicat tindrà un temps inicial de quinze minuts per a exposar allò que vosté crega convenient.
Després, pels diferents grups parlamentaris tindran un temps de dos minuts cadascú per a fer-li les preguntes, les qüestions o les reflexions que creguen convenients.
I tindrà un segon torn de huit minuts.

Tot i que ho hem parlat abans, si considera que en la primera part de la seua exposició li sobra temps, el que faríem és que ho acumularíem al segon torn perquè puga explicar amb major profunditat les qüestions que li plantegen.

Per tant, sense més dilació, quan vosté vullga té la paraula.

Compareixença del senyor Jorge Cañamás Maurí, representant de Cañamás Hermanos, SA

El senyor Cañamás Maurí:

Bon dia.

En primer lloc, agrair-los el que m'hagen citat.
Per a mi és un honor estar ací en les Corts, que és la casa de tots.

I, per un altre costat, agrair a les Corts el que hagen fet l'esforç de crear una comissió per al tema citrícola.
No és l'únic problema que tenim els llauradors, però és molt important que un dels productes més importants del que és el nostre país estiga en estudi dins d'una comissió especial.
El meu reconeixement per eixe esforç que estan fent les Corts i vostés.

En el que respecta la meua persona doncs els diré que soc membre de tercera generació d'una família que s'ha dedicat a l'agricultura i al comerç des de l'any 1929 del segle passat.

El meu abuelo va començar fent de carreter i de corredor, i d'ahí, com en aquell temps la logística era molt important per a poder desenvolupar les coses dins del que és el treball de la citricultura de l'època, l'home en companyia d'altres socis es va llançar a l'aventura de l'exportació, ja que a la Comunitat Valenciana des de fa 200 anys ens dediquem a exportar.
Encara que és veritat que va començar en (inintel·ligible) … l'exportació, però prompte, prompte vam seguir en la Safor i en la Ribera.

A tot això jo l'únic que volia dir-los és que nosaltres som un poquet atípics dins del sector, perquè som tant agricultors com comercialitzadors.
El nostre abuelo, quan va començar l'home, tenia en propietat 2,4 hectàrees i nosaltres el que hem fet al llarg de les generacions que l'hem seguit -com ja els dit estem en tercera- ha segut intentar intensificar les produccions agrícoles perquè considerem que la producció és vital per a poder evolucionar.

I, aleshores, anàvem al alimón intentant produir cada vegada més i, al mateix temps, consolidar-nos exportant el producte fora del nostre país.

En la dècada dels seixanta vàrem tindre l'oportunitat de poder començar a adquirir alguna propietat que tinguera un poquet més d'identitat, en el sentit que nosaltres consideràvem que el minifundi que teníem en aquella època era sostenible perquè estàvem en una situació en la qual amb poques fanecades es podia tirar avant una casa.

Però veiem que si no intensificàvem i aglutinàvem eixes menudes propietats el perill que tindríem és d'estar fora de la competència per altres entitats autònomes que hui tenim que estaven en la mateixa situació, però en camps molt més proporcionals per al que és l'anàlisi de costos.

I, aleshores, nosaltres en 1968 férem la primera adquisició d'importància.
Vàrem aconseguir aglutinar una propietat de 315 fanecades en el terme de Picassent, que vàrem transformar i vàrem fer de nova plantació amb varietats ja modernes.

I això, acompanyat de les compres que anàvem fent al voltant de tot el que hi havia, anàvem incrementant la nostra producció pròpia i, al mateix temps, l'exportació.

El nostre mercat natural sempre ha sigut la Unió Europea; en especial, França.
I, a partir de la independència d'Algèria és quan nosaltres ens vàrem llançar un poquet més, vàrem eixir amb un poquet més de força, vàrem aconseguir assentar-nos dins del que és el mercat francés.
I al gust del consumidor francés, anàvem augmentant les nostres produccions pensant en el paladar i en el gust dels francesos i, al mateix temps, anàvem intentant comercialitzar el que no podia anar a eixos mercats a altres, intentant defendre la fruita al màxim.

Ha anat evolucionant, han anant passant els anys, nosaltres hem anant creixent tant a la Comunitat Valenciana com a Andalusia.
Som productors a Andalusia, som productors al País Valencià i ens encontrem que, com a productors que som d'una zona i d'altra, analitzem els costos i som conscients del cost real d'una producció en un minifundi i del cost real en una producció en unes propietats d'unes dimensions equilibrades per a poder ser rendibles en el que és una producció agrícola, feta amb molt de carinyo, però, al mateix temps, al màxim d'industrialitzats per a reduir els costos.

I, aleshores, ahí és on tenim la dicotomia de la producció a Espanya.
Nosaltres tenim el que és la Comunitat Valenciana que produïx a uns costos i tenim la resta d'Espanya que produïx a uns altres costos.
I ahí és on jo veig que esta comissió té un gran paper.

I dit açò, jo podria estar estenent-me des d'ara fins a la nit contant-los coses de la citricultura i divagant.
Soles els diré, per acabar prompte i que vostés tinguen temps a poder-me afusellar amb el que vullguen preguntar-me, que no passarà res, i els contestaré, si sé, amb tota la sinceritat del món.

La citricultura és un negoci madur.
I ha segut un gran negoci fins que Espanya ha entrat dins de la Unió Europea.
No vol dir que no estiguem contents d'estar dins de la Unió Europea.
Estem molt contents.
El que passa és que Brussel·les no s'ha portat bé amb els cultius del Mediterrani.

Nosaltres hem sigut el chivo expiatorio de tot el que ha necessitat fer la Unió Europea, facilitant a la indústria i matxucant les produccions mediterrànies de tots els països productors que estem dins de la Unió Europea.
Sempre hem segut la moneda de canvi, i això és molt pesat de digerir i molt pesat d'aguantar.

I, aleshores, vull dir això clar i ras perquè entenguen que la solució no passa per matxucar a uns per ser més competitius i a altres per ser menys competitius, sinó que crec que tots a l'una el que hem de fer és intentar per tots els mitjans que se'ns respecte un poquet.
Perquè és que a la citricultura en particular i a l'agricultura en general del cultius mediterranis, des de fa 30 anys cap ací l'únic que fan es matxucar-nos dia a dia en favor de països tercers i en favor de països que produïxen amb personal que està en semiesclavitud i amb personal, a més, que estant fent esforços per eixir.
I jo entenc que eixos països han de ser capaços d'eixir, i per a eixir han d'exportar el que ells poden fer, que són productes agraris.

Però, perquè eixes persones puguen millorar un poquet, si ha de ser a base de matxucar a tot el que és el sector primari del que és la Unió Europea, estem entrant en una situació desastrosa, perquè el que no guarda el seu patrimoni prompte, prompte es troba que és criat de l'altre.

I nosaltres…, jo crec que lamentablement estem vegent-ho ara, doncs, des de fa dos mesos cap ací n'hi ha hagut una desgràcia, que és una guerra, i està dient-nos que el sector primari és vital perquè ara mateix doncs els pinsos ja han pujat el 50 %; ara, resulta que podem portar fins i tot productes trans que estaven totalment prohibits, perquè, si no, els pinsos pugen un 200 %, i una sèrie de coses que u diu, bé, i si s'haguera respectat un poquet el sector primari i s'hagueren deixat les coses conforme tocava, no estaríem d'una altra manera?

I, bé, per això crec que esta comissió fa molta falta i per això crec que, si som capaços de tots conjuminar i tirar tots cap a la mateixa direcció, podem millorar un poquet el que és la situació del productor, perquè a la cap i a la fi el productor és la pedra angular de tot açò; sense una producció digna i sense una producció de qualitat no hi ha futur.
I la citricultura podrà agradar més o menys, podrà ser més criticada o menys, però és la pionera des de fa vint anys en pagar els mateixos salaris als hòmens que a les dones; per tant, en això anem davant vint anys, no, quaranta anys davant de tots.
El meu sector, que és el de la citricultura, tant en agricultura com en comercialització, paga el mateix sou a l'home que a la dona.
Quants negocies n'hi ha per ahí o quantes indústries n'hi ha per ahí que estan al mateix nivell?
No, cap.

El nostre sector és capaç de produir 1.
500 milions de sous a l'any, perquè un terç de tot el que fem en cítrics són salaris, i hui considere que són salaris dignes.
A tot això, tenim problemes ja de personal perquè, clar, al final, doncs u s'estima més estar cobrant 1.
100 euros dins d'un supermercat atenent el públic amb aire condicionat en l'estiu i amb calefacció en l'hivern, però estem pagant uns salaris dignes i estem mantenint el tipus a un nivell molt alt en el sector citrícola.

Jo, en eixe aspecte, admire des del treballador fins a l'últim operador, empaquetador, perquè estem aconseguint que el sector, que, dit siga de pas, des de l'any 1930, que vam tindre la gran crisis, fins avui, hem tingut moltes crisis, el que passa és que eixes crisis sempre han sigut conjunturals, i ara ens trobem, per desgràcia, amb una crisis estructural.
I eixe és un gran problema que ahí hem de lluitar tots molt per a poder-ho solucionar.

I, bé, dit açò, i crec que ja ens hem situat tots, a partir d'ara el temps que ens haja sobrat, a la seua disposició per a contestar-los el que bonament puga jo ajudar.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Cañamás.

Li guardem estos cinc minuts per al següent torn.

I, ara, sí, és el moment que prenguen la paraula els diferents grups parlamentaris.

En primer lloc, ho farà la diputada, en nom d'Unides Podem, la senyora Beatriu Gascó, per un temps de dos minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyor Cañamás, per vindre.

És la veu d'una trajectòria, d'una experiència, sens dubte, que marca eixe perfil de líders mundials que té la citricultura valenciana.
I, per això, m'agradaria saber què han trobat en falta vostés com a empresa per part de la política valenciana, també, i de la estatal, de l'espanyola, a l'hora de defensar el sector.
Creu que s'haurien pogut fer més coses i quin tipus de coses?
I amb eixa resposta estarà emmarcant també què és el que podem fer en el futur, o siga, què és el que va fallar en el passat però què és el que podem fer també en el futur.

Per altra banda, si no m'enganye, o almenys m'agradaria que ens ho aclarira, crec que la seua empresa no ha estat treballant amb els fons d'inversió, bé, és una pregunta, ho està fent?
Sí o no?
És una tendència en moltes grans empreses?
M'agradaria saber si veu perills en eixa relació i de quina manera l'agricultura, la citricultura valenciana pot estar arriscant-se molt si es posa en mans de fons d'inversió.

I, per altra banda, m'agradaria saber també com veu, des d'ací, des de València, la Comunitat Valenciana, els xicotets productors perceben com una amenaça l'entrada de taronges d'altres països, de països tercers, d'Egipte, de Turquia, sobretot de Sud-àfrica amb la firma de l'acord.
Com pensa que alguns comerciants valencians han participat ahí perquè estan produint també en eixos països tercers, i com pensa que els comerciants holandesos i europeus en general han de…, com poden convéncer-los per a jugar sols amb les taronges valencianes i espanyoles?

Entenc el que ha dit del problema de l'estructura del minifundi, i eixe és un problema a més llarg termini, evidentment.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora es el momento de la intervención, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, del señor José Luis Aguirre, por dos minutos.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracia, presidente.

Bienvenido, señor Cañamás, y muchas gracias por su explicación.

He visto que ha basado su intervención al identificar una serie de problemas muy concretos que ha basado en la estructura, en las dimensiones, además remarcando la diferencia de la dimensión de las explotaciones de la Comunidad Valenciana y del resto de España incluso.
Quería preguntarle qué soluciones cree usted que podríamos aportar a este problema y al otro, al otro gran problema que ha remarcado, que es el de las negociaciones en Bruselas, en el que la agricultura, en general, quizás no solo la citricultura, sea siempre moneda de cambio para favorecer las exportaciones de la industria y, en fin, de otros países europeos con otra estructura productiva.

Luego, quería también que nos hablara, que nos dé su opinión sobre las condiciones de trabajo de las explotaciones agrícolas, de los trabajadores cuando van a recoger la fruta al campo y de los almacenes que usted conocerá, tanto desde el tema de la recogida de la fruta como del tratamiento, el manipulado de la fruta en almacenes.

Y, en fin, ¿cómo cree que podemos desde esta comisión presionar a la Unión Europea para conseguir, para mejorar las cosas para la citricultura, para conseguir un mejor precio?

Y quería, también, que nos diera su opinión sobre la aplicación de la ley de cadena, si ve que es viable, si puede también operar, intervenir con la fruta que viene de fuera, y cómo podemos intervenir en esto para mejorar las cosas para la citricultura valenciana en general.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

I en nom del grup Ciudadanos, té la paraula per dos minuts, el señor Eduardo del Pozo.

Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Cañamás, por su comparecencia hoy aquí.

A mí me gustaría preguntarle sobre los minifundios, análisis actual, futuro, cómo evalúa en este caso los minifundios y si tienen futuro o no, o qué podríamos hacer.

Después, en cuanto a las exportaciones, me gustaría, si nos pudiera contar la experiencia en este caso de ustedes, cómo viven esa exportación, las dificultades que tiene, en qué se podría mejorar.

Después, ha mencionado que son productores en Andalucía y en la Comunidad Valenciana.
Me gustaría preguntarle si hay diferencias entre producir aquí o no, si es igual, porque ya que son comunidades autónomas y en este caso son diferentes, pues me gustaría, si tienen algún problema, o allí se les pone más facilidades, o aquí se les ponen más facilidades, o por igual.

Comparto con usted las críticas a la Unión Europea, yo creo que el conflicto que estamos viviendo actualmente lo que nos está demostrando es que la Unión Europea tiene que saber que España es la huerta de Europa y que se tiene que hacer una política para cuidar y se tiene que hacer una política desde ya, si no, estamos equivocándonos.
Y en eso comparto con usted en que la Unión Europea tiene que ver la importancia de España en cuanto al tema de agricultura.

Me gustaría preguntarle, por otro lado, también, si cree que hay mucha burocracia administrativa, si se le podría facilitar a lo mejor el tema de papeles, en este caso al sector, o por lo que consideran es adecuada.

Después, la situación de las plagas, cómo calificaría la situación de plagas en la Comunidad Valenciana.

La promoción de la naranja.
También, creemos que es algo muy importante desde el Grupo Parlamentario Ciudadanos si se está promocionando bien la naranja, la naranja valenciana, de cara al exterior, de cara a España, porque hemos visto que se ha reducido en Europa el consumo considerablemente en este caso de la naranja.
¿Qué podríamos hacer?
¿En qué puede ayudar la administración?

Y ya, por último, pues una pregunta genérica, ¿en qué podría ayudar la Generalitat, porque en este caso estábamos hablando de les Corts, para mejorar la situación del sector cítrico valenciano?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

I, ara, per un temps de dos minuts també, té la paraula, en nom del grup Compromís, el diputat Josep Nadal.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Cañamás, per la seua exposició i benvingut a esta que és sa casa.

Ha parlat vosté de la situació dins de la Unió Europea, dels nostres cítrics i com ha anat canviant en els últims anys la situació de la Unió Europea, ho ha definit vosté molt bé, com el nostre mercat interior des de ja fa moltes dècades.

Jo, a banda del que diu vosté, jo volia preguntar-li si tenen registres de quin ha estat l'impacte econòmic en el sector citrícola valencià o dins de la seua empresa, o si tenen alguns indicadors des de l'entrada en vigor de tractats de comerç com el de Sud-àfrica, i, si en tenen, quines eines tenen al seu abast per a conéixer l'evolució dels preus que es paguen a les nostres produccions.

També s'ha parlat bastant, ja en esta comissió, de l'etiquetatge de l'exportació de taronja valenciana, de taronja que no és valenciana i que s'exporta com a taronja valenciana i que en l'etiquetatge, en les duanes apareix com a taronja d'ací sent d'altres països.
Si tenen notícies d'estes pràctiques i si saben per on van, si saben quines empreses les exporten, o com pensen que es podria evitar.

També ha parlat vosté, m'ha semblat molt interessant, sobre el tema salarial.
Parla vosté de la igualtat salarial home i dona i que en el sector n'hi ha salaris dignes.
Jo volia fer-li algunes preguntes sobre el tema este.
Per què no creu que s'usa dins del sector la figura de la persona contractada fixa discontínua, que sempre ha permés la llei i, en lloc d'això, s'ha contractat temporalment algunes empreses a través de les ETT?
M'agradaria saber si la seua empresa usa esta pràctica, i, sobretot, m'agradaria saber, en la nova reforma laboral, en la qual n'hi ha l'obligació de contractar fixos discontinus, com creu que pot afectar el sector en general?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Continuant amb la intervenció dels grups, en nombre del Partido Popular tiene la palabra el diputado don Miguel Barrachina, por dos minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, presidente.

Y muchas gracias, señor Cañamás, por su amable intervención, y tenga usted la admiración de mi grupo como representante de aquellas empresas familiares que, en un mundo globalizado, han sido capaces de adaptarse dinámicamente a un entorno que cambia y nos supera todos los días y ha seguido dando empleo digno a nuestros trabajadores.

Básicamente una pregunta, es decir, hay una manera bien fácil de no resolver nunca nuestros problemas, que es culpar siempre a otros.
Hay algunas de las situaciones que tienen arreglo y otras no; situar en la Unión Europea todos los problemas que tenemos puede ser cómodo pero inservible.
En los mismos ocho años en los cuales la Comunidad Valenciana ha rebajado su producción nacional del 68 % al 47 %, Andalucía ha multiplicado la suya por dos.
Por lo tanto, es sencillo culpar a un enemigo internacional, pero en el propio territorio nacional unos duplican su producción y otros la menguamos.

Entonces, además de responsabilizar a situaciones internacionales que este parlamento va a tener poca capacidad de resolver, sí que tenemos competencias exclusivas -y le pregunto- en materia de lucha contra las plagas y del crecimiento del cotonet, una que ya han hecho mis compañeros; dos, política de costes, cuando se habla de precio justo, el precio en un mercado libre lo marca el mercado pero los costes los marcamos los políticos.
Por ejemplo, entrando en Valencia he vuelto a ver inundadas las huertas de Alboraya, y ese señor que no va a regar este mes, ni el que viene, ni el siguiente, pagará todos los meses un impuesto, un recibo eléctrico, y el cien por cien del impuesto de ese recibo eléctrico, que es más de la mitad, lo ingresa la Comunidad Valenciana.

Entre la reforma para este año y concluyo con dos preguntas más: por sus perspectivas para el futuro inmediato hay una propuesta fiscal para aumentar el gasóleo, el precio del gasóleo, del gasóleo agrícola el 58 % de los impuestos vienen aquí, a la Comunidad Valenciana, y entre las reformas que hay pendientes una anunciada de imponer cuota completa de la seguridad social a aquellos labradores que por motivos familiares o históricos mantienen con pérdidas, incluso jubilados, aunque vendan solo una caja de naranjas se le impondrá un recibo completo, íntegro, de la cuota a la seguridad social.
Y, por tanto, cuáles son, sobre estas medidas en ciernes, su impresión sobre nuestro futuro inmediato.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Barrachina.

I ara, per a finalitzar la ronda d'intervencions dels grups parlamentaris, té la paraula, en nom del Grup Parlamentari Socialista, la diputada Sabina Escrig.
Quan vosté vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Moltíssimes gràcies, senyor Cañamás, per la seva exposició, que la veritat és que ha sigut molt intensa, breu, però molt intensa.

I gràcies per reconéixer la importància d'aquesta comissió d'ací, a les Corts, i que té un objectiu clar, que és buscar solucions al sector citrícola.
Els problemes d'aquest sector no han aparegut ara, fa molts, molts anys que estan presents ací, al País Valencià.
Jo crec que també va haver un factor que s'ha que recordar, que va ser aquell de l'urbanisme feroç, que també va fer que molts llauradors abandonaren les seves terres.

Vosté ha dit que són atípics, perquè són llauradors i a més són comercialitzadors, que s'han consolidat en el temps, que són ja la tercera generació.
Aleshores, a mi m'agradaria que em digués, que ens digués: quin creu que ha sigut el factor per a mantindre's en el temps?
Quin ha sigut eixe factor?
I si ha sigut doncs augmentar en terreny i en fanecades i augmentar la producció?

Després, sí que crec que tots estem ací d'acord en el que ha dit vosté en el tema de la Unió Europea, des de Brussel·les, però jo crec que aquest any ens hem de felicitar perquè hem trobat, ens hem trobat en eixe acord, que no és suficient, que no és prou, en el tractament en fred i que queda encara molt, molt per fer.

I totalment d'acord també en què hem de tindre, els mateixos llauradors valencians han de tindre les mateixes condicions que altres països productors de cítrics.
No és normal que nosaltres sempre, els nostres llauradors, estiguen suportant el que estan suportant.

I després, com també el medi ambient és important, i sé que vostés tenen un pla de sostenibilitat en envasos i embalatges i, a més a més, utilitzen l'eficiència energètica per a tindre cura del medi ambient.
I, per tant, ens agradaria que ens expliqués si els seus clients tenen en compte els seus esforços per a la cura del medi ambient i en què econòmicament ha millorat la seua empresa en aquest sentit.

I, president, no res, si en este canvi tecnològic que estem vivint, on les empreses de tots els sectors hauran d'invertir en aquest aspecte, tant en producció com la comercialització a través de les noves tecnologies, si la seva empresa ha fet algun canvi o pensa fer algun canvi en aquest aspecte.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Escrig.

I ara, com li deia al principi, disposarà d'un segon torn establert en vuit minuts, però que, evidentment, té un bonus d'eixos cinc minuts que no ha emprat en el primer torn i que crec que les seues senyories agrairan que li done eixa possibilitat.
Per tant, quan vosté vullga, comence la seua intervenció activant el micro, i és el seu moment.

El senyor Cañamás Maurí:

Bé, en primer lloc, si a vostés els pareix, jo aniré contestant-los més o menys en arreglo al que m'han preguntat cada un de vostés.
Hi ha algunes coses que pràcticament estan contestades per si mateixa.

Però, anem a vore, en el que respecta a la primera persona.
(Veus) Bé, en el que respecta al primer tema, en la falta de polítiques, solucions estatals, de la Unió Europea, possibilitat del futur fons d'inversió Comunitat Valenciana-Unió Europea, en açò hi ha prou per a ja cremar tots els minuts que tenim.
Però, bé, anem allà.

Miren vostés, en el que respecta al tema de solucions polítiques, jo crec que hem fet tot el que havíem de fer.
L'únic que passa que hauríem de reforçar i apoyar en tot el que fóra possible, inclús exigir al govern central que intentaren per tots els mitjans el que per mitjans legals la Unió Europea es deixara de tindre la porteta sempre mig oberta a les entrades dels productes de països tercers, que no entren en les condicions de sanitat i de cura que sí que fem els productors que estem dins de la Unió Europea.
O siga, qualsevol persona que estiga dins del tema agrícola veu que tots els dies n'hi ha centenars de denúncies per part de la Unió Europea, per part dels inspectors, del cos d'inspectors de la Unió Europea, que posa denuncies a Turquia, posa denuncies a Marroc, posa denuncies a Egipte, posa denúncies a Sud-àfrica de residus que no estan autoritzats i que en ningun cas són admesos, de cap de manera, per part dels comercialitzadors i receptors finals de la producció nostra, per part del que som els empresaris espanyols.

No hi ha dret que s'aplique la llei de l'embut en eixos temes.
I això ha de ser la força d'anar nosaltres, des d'ací, a matxucar als senyors de Madrid, i els senyors de Madrid de veritat anar a matxucar als senyors de Brussel·les.
Perquè qualsevol importador de la Unió Europea supervisa ell si hi ha residus o no hi ha residus.
Això és un tongo.
I nosaltres no hem de consentir eixe tongo políticament.
I creem que ha de parlar-se prou clar i dir-ho.
La força està que políticament hem d'exigir les mateixes obligacions sanitàries que s'exigixen a tots els productors, si volen vostés espanyols, no vull parlar ja de la conca del Mediterrani.
Entonces, eixe punt és fonamental, i ahí vostés tenen molta faena a fer, i màxim quan estem anant en una connexió directa, perquè hui, parle de tots, pues tenim una connexió en el govern similar a la connexió que tenim ací en el que respecta a política.

Per tant, si estem parlant amics en amics, escolta, escoltem-nos de veritat i aneu-se'n a Brussel·les i poseu-li la cara roja a totes eixes persones que estan tancant un ull, perquè diuen, ai, pobrets negrets, És que ho diuen!
O siga, Brussel·les diu això?
Però açò què vol dir!
No hi ha dret!
Per tant, ahí vostés tenen moltíssima faena i molt a fer.

En el que respecta als fons d'inversió, miren vostés, en el que respecta als fons d'inversió nosaltres estem en una economia de mercat i a mi me pareix molt correcte que si volen que la citricultura encara siga interessant, que vinguen diners fresquets a entrar dins del sector i que açò no és un coto tancat.
Si en algo es caracteritza el valencià i s'ha caracteritzat tota la vida és que des de l'any 1800 fins a hui ens hem dedicat a exportar el producte excedent que hem produït, i gracies a Deu, dins de totes les guises encara estem ahí.

Luego, ¿que vienen fondos?
Bienvenidos sean, a mi no me molesta.
Ara, que juguen amb les mateixes cartes que jo, que no venguen a pèrdues.

Que no està prou desenrotllada la llei de la cadena alimentària, senyors, no està desenrotllada conforme toca.
Perquè la Llei de la cadena alimentària s'ha parat en el primer esclavó, i això és fer riure, en perdó.
Una llei de la cadena alimentària és correcta i és bona quan cobrix tots els esclavons, vol dir que des del primer fins a l'últim no puga vendre ningú a pèrdues.
Crec que això ho han de tindre vostés molt clar.
Si resulta que fem una Llei de la cadena alimentària, que jo no dic que no siga bona ni roïna, el que dic que és insuficient.
I resulta que està Llei de la cadena alimentària sols obliga a la part de comerç lliure que ha de comprar al llaurador lliure i no obliga al llaurador associat, quan dic això dic ni a SAT, ni a cooperatives, ni a OPCH.
I després no obliga que, en tot el que vaja pujant cara cap a dalt, fins que aplega a la cadena de distribució o al supermercat, no hi haja control, pues un esclavó un aprofita poc, no és pot dir una cadena a un esclavó, i en este cas és a menys de mig esclavó, perquè resulta que els llauradors lliures i independents, que venguen a comerços independents, no aplegaran ni a la meitat, més de la meitat estan associats, i els llauradors associats estan lliures de vendre per damunt del seu cost.

Tema següent: el cost.
Com podem parlar d'un cost i que un llaurador no pot vendre al seu cost i que hi haja un sindicat agrari, al qual jo pertanc des de la seua fundació, en el qual diguen que el cost de producció d'un quilo de taronges són 21 cèntims, quan això no és veritat.
El cost de producció el té cada llaurador conforme siga.
I per a saber de veritat si el cost de producció és real o no és real, eixe llaurador hauria de portar comptabilitat de costos.
I aleshores els pregunte, els faig una pregunta a vostés i a mi mateixa: quants llauradors, de les 150.
000 hectàrees que n'hi ha de producció de cítrics en la Comunitat Valenciana, porten comptabilitat de costos?
Em pense que n'hi ha tres, un dels tres sóc jo; els altres no.

Com pot un jutge, o com pot una llei o com pot un ministre dir que eixe senyor ha incomplit la seua obligació venent per baix del cost, si ni el mateix llaurador sap el seu cost.
És que legislar és fàcil, complir la llei és molt complicat, és que ens ho fan impossible.

Miren vostés, el dimecres de matí passat jo estava esmorzant en Sevilla en un senyor propietari en el qual estava venent-me unes taronges a 13 cèntims i em demostrava comptablement que el seu cost de producció havien sigut 12 cèntims per quilo, per a unes taronges navelates.
Eixa mateixa reflexió la fem demà en un llaurador d'ací, de la Comunitat Valenciana, en el meu amic Cristóbal Aguado, per no anar en ningú, i l'home diu que en menys de 21 cèntims no es pot fer un quilo de taronges lane.
Clar, de 12 que ho fa aquell a 21 hi ha 9 cèntims de diferència.
Com ens posem d'acord en això?
La llei és estatal.
Quin cost és el que preval?
El del senyor de Sevilla o del senyor de Picassent?
És que, de veritat, jo crec que a voltes hi ha coses que no val la pena entrar a discutir ni val la pena solucionar, perquè això no té solució.
La solució és trobar alguna cosa que dignifique i que ajude a tots els llauradors, no a uns sí i a altres no.

En el que respecta al tema de la Unió Europea, de les entrades de taronges de tercers països, jo crec que ja ho he dit i està molt clar.
Ací el que hem de fer és exigir la mateixa obligatorietat per a la fruita que mos ve de fora de la Unió Europea que per a la fruita que produïm els agricultors en el sector primari dins de la Unió Europea.
I amb açò trenque una llança en favor de tots els llauradors de la Unió Europea i tots els ramaders perquè ens mereixem un pòdium, perquè en les dificultats que hi ha, que encara que estiguen actuant conforme estan actuant, és digne de lloar-los i de pujar-los dalt de cadafal.

En el que respecta a la qüestió de què podem fer en la Comunitat Valenciana, en el règim general agrícola, en el tema laboral, en les pressions que tenim i en la llei de la cadena.
La llei de la cadena, crec que ja ho hem dit abans.
I en el respecta al tema laboral, miren vostés, jo vaig a dir-los una cosa, jo no sé cada un en sa casa què és el que farà.
Cañamás Hermanos en estos moments, i això sí que els ho puc dir, el 80 % del seu personal és fixe discontinu.
I dic el 80 % perquè nosaltres, per falta de personal, que no per res més, sinó per falta de personal, recorreguem a l'ETT per a complementar eixe 20 % que mos fa falta de gent.
Però, com vostés saben, quan hi ha una campanya que ha vingut una persona en continuïtat, a la següent eixa persona passa a ser fixa discontinua.
El que passa és que, per desgràcia, hi ha molta gent que quan li toques el fixa discontinua se'n va a un altre lloc, no ho vol.
Hem de saber la realitat, i la realitat és que la mà d'obra escasseja per anar al camp.
Per anar al supermercat, per anar a la fàbrica, per anar a la indústria automobilística, per anar a la indústria azulejera hi ha tot el personal que vullguem.

En la zona de Castelló hui, per exemple, tenim que, per a la indústria ceràmica, n'hi ha prou personal i no en falta; per a l'agricultura hi ha llaurador que té setanta-set o setanta-huit anys i que està pensant en abandonar un tros perquè no troba el personal perquè li treballe el camp, paguen el que li paguen, no hi ha gent.
La qual cosa, per un altre costat, ens satisfà a tots, perquè això vol dir que el país funciona, si no hi ha prou gent és que el país funciona.
Per tant, jo no sé d'on ix que sobra gent i d'on ix que hi ha gent parada, si resulta que volem tindre gent i no en trobem.
En estos moments, el sector citrícola porta un retard de vint dies en la collita, degut a l'aigua, busca gent i no en troba perquè les persones que estaven collint ara estan aclarint fruita d'os en zones productores de Múrcia i d'altres llocs o aclarint flor, en el cas de Lleida, i resulta que eixa gent que estava collint abans taronges se n'ha anat allí perquè, de tombar floretes, guanya els mateixos diners i fa faena, no s'esgota, no és el mateix.

Per tant, cal eixir al terme i vore la realitat.
No val el que llegim als paperets i s'ha acabat.
Cal eixir de veritat i vore-ho.
Senyores, no hi ha prou gent, la qual cosa és una alegria.
Lleven-se eixe núvol de davant; eixe no és un problema.
El problema és que a eixa mateixa gent tu vols fer-la fixa discontinua i no vol, perquè passa un any amb tu i a l'any següent li dius: «No, no, t'has de fer fix discontinu».
«No, no, no, jo què collons he de fer-me fix discontinu?
Jo, si tu em pagues tant, vaig; i, si no, me'n vaig i cobre més que em paguen allà», i s'ha acabat i se'n va.
Per tant, jo voldria que això ho tingueren també en compte, que no és així.

Pel que respecta al tema burocràtic, doncs, miren vostés, pel que respecte a la Unió Europea, des que hem entrat… Home, és veritat, tenim administració local, tenim administració comarcal, tenim administració provincial, tenim administració autonòmica, tenim administració estatal i tenim administració de la Unió Europea.
És veritat, hi ha moltes administracions.
Però, pel que respecta a la citricultura en concret, no es nota, no es nota.
O siga, a nosaltres no ens empara l'administració en ningun aspecte.
En això, chapeau!
, és fa tot conforme toca.
Nosaltres estem dins del nostre mercat únic.
Nosaltres estem en proximitat.
Tot el que produïx Comunitat Valenciana, tot el que es produïx al País Valencià va dins de la Unió Europea amb una gran comoditat i amb una gran promptitud, gràcies al transport que tenim, sobretot de camions, siga dit de pas, perquè si d'alguna cosa es caracteritza l'agilitat en l'exportació és que, gràcies a anar en el camió, en 72 o 80 hores, màxim, ens situem en qualsevol país de la Unió Europea donant-li un producte fresc i en bones condicions, cosa que no pot fer ningú més.
I, bé, això és una de les defenses que tenim en el sector citrícola; si no, ja no estaríem.

Pel que respecta al tema de plagues i el minifundi, ahí hi hauria molt a parlar.
Miren vostés, les plagues entren igual en l'hort de dos fanecades que en el quatre.
Si nosaltres estem tractant un problema de plagues dins d'un sector de la Comunitat Valenciana en què ens entropessem que hi ha, en mil fanecades, dos-cents propietaris, doncs, tenim molt difícil el poder erradicar una malaltia, a no ser que ho agarre l'administració i siga ella la que faça la faena d'una manera global.
Per què?
Doncs, perquè, de les mil fanecades, hi ha dos-cents propietaris; d'eixos dos-cents propietaris, hi ha cinquanta que tracten quan és hora i hi ha cent cinquanta que no fan el tractament o perquè no tenen els diners o perquè no sabem més o perquè no volen.
I, aleshores, clar, això és molt difícil de solucionar.

Altra cosa, és que a la Comunitat Valenciana tenim cent cinquanta mil hectàrees de cítrics i que, si no podem solucionar el problema minifundista, perquè resulta que en el minifundi que tenim no hi ha possibilitat de concentrar i crear finques de huitanta, cent, cent vint hectàrees per a poder fer una faena organitzada i controlada i poder atendre les plagues i poder atendre els tractaments i poder fer una solta d'animalets sense matar-los, perquè estem en les cent vint hectàrees soltant eixos animalets perquè facen la faena que toca i tot això, resulta que, si no ho podem fer això, doncs, a la millor, també hi ha altres solucions, que no solamente de cítricos vive el hombre.

La Comunitat Valenciana, degut al microclima actual que se'ns ha imposat, per l'evolució climàtica, doncs, de les cent cinquanta mil hectàrees que hi ha de cítrics, hi ha quinze mil que poden ser perfectament alvocats, que és l'or verd en este moment.
O siga, un 10 % de la terra de la Comunitat Valenciana, que produïx cítrics, podria ser perfectament productora d'alvocats i tindre un èxit rotund.
I ,en estos moments, un quilo d'alvocats en l'arbre val dos euros.
És una consideració que porte jo ahí.
A lo millor, ajudant perquè canvien de cultiu, dins de la Comunitat Valenciana, i que es dediquen a fer eixes deu o eixes quinze mil hectàrees d'alvocats, que es podrien fer d'una manera clara i rotunda i en 99 % de perill d'èxit, doncs, alleujaríem, a la millor, un poquet l'excés de producció i l'excés d'exigència que ens costen els cítrics.

Al costat d'això i amb menys necessitat de clima, un altre producte que pot substituir perfectament al cítric i que podria hi haure quinze o vint mil hectàrees podria ser perfectament el cultiu del kiwi.
A això haurien d'ajudar, a això haurien d'ajudar, per suposat, les administracions, perquè uns hivernacles de kiwis venen resultant uns tres mil cinc-cents euros per fanecada de muntar, amb la qual cosa el llaurador ha de tindre molta fe de què va a fer i, per un costat, l'administració també ha d'ajudar perquè això puga fer-se, una cosa…, doncs, un pagament a quinze o vint anys, amb la qual cosa seria factible.
Però solucions hi ha i jo estic segur que si llevem trenta mil hectàrees de les cent cinquanta mil, les cent vint mil que queden o el llaurador les ven o s'ajunta amb un altre per a fer unes finques més grans.

El senyor vicepresident:

Senyor Jorge, li faig un recordatori i és que estem sobrepassant en quatre minuts l'extra que li he donat.

El senyor Cañamás Maurí:

Bé, doncs, mire, acabe contestant-los a tots en una última proposta que em referixen.
Miren vostés, el problema de la Comunitat Valenciana és estructural.
El cítric té problema, però no és tan greu com el problema estructural del minifundi.
Si vostés volen començar a solucionar de veritat açò, han de començar a solucionar el problema greu del tema i el problema de greu del tema és que tenim unes persones que se'ns han fet majors, que han sigut els grans artífexs del benestar que hui hi ha a la Comunitat Valenciana, però eixes persones hui estan de setanta anys cap a dalt, que hui encara són més de la mitat els qui treballen els camps a la Comunitat Valenciana i que eixes persones jo crec que, al final, el que necessitem és una retirada digna.

I amb això, doncs, vaig a proposar-los un parell de cosetes, i acabe en seguida, que serien: una, que ressuscitaren vostés, d'una manera efectiva, el banc de terres.
I quan dic això, dic el banc de terres, és que fa falta, sí o sí, que cada municipi tinga clar que eixes persones que estan entre setanta i huitanta anys i que en quatre o cinc anys més han d'abandonar gran quantitat de terreny d'una fanecada, de dos fanecades, de tres fanecades, doncs, que tinguen la possibilitat d'agarrar i vendre-li a l'ajuntament, mitjançant un banc de terres, eixe terreny i, si l'ajuntament ara no, d'ací deu anys o d'ací quinze o d'ací vint, que eixe ajuntament puga agarrar i fer una reestructuració agrària, amb finques adequades per a poder-se rendibilitzar, i el poble, l'ajuntament, que recupere eixes inversions que faça al llarg del temps i així els donem una retirada prou digna a eixos llauradors majors que, en definitiva, l'única solució que tenen és deixar abandonat el camp perquè el fill que treballa en la Ford o el fill que està treballant d'uixer en les Corts, quan ve el dissabte i diumenge, li diu que passa, que ell no va al camp a fer faena.

I, quan vullguen vostés, jo tinc molt de gust d'invitar-los a café i seguim parlant del tema, que a mi m'encanta.
(Rialles)

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies.

Crec que ho entendrà, que no ha sigut perquè ens haja cansat escoltar-lo, però hem de mesurar els temps.
Fora està esperant-nos la següent compareixent i, per tant, donem per conclosa la seua intervenció.

Moltíssimes gràcies de nou, senyor Cañamás, per la seua lliçó magistral.

Moltes gràcies.

El senyor Cañamás Maurí:

Un plaer i sort en tot.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Sí, senyories, reprenem la sessió amb la segona compareixença d'avui.
En aquest cas és la senyora Delia García Pasamar, representant de l'UGT.

Disposarà d'un temps de quinze minuts inicials.
Després, intervindran els diferents grups parlamentaris per a plantejar les qüestions que vullguen, per un temps de dos minuts cadascun.
I, per últim, tindre un segon torn de huit minuts per a contestar allò que crega convenient.

També li he fet menció que, si porta algun tipus de document i ens el vol fer arribar, via jurídics, estarà després a disposició de les seues senyories.

Sense més, li done la paraula per quinze minuts.
Ja està encés, ja.

Compareixença de la senyora Delia García Pasamar, representant de la Unió General de Treballadors (UGT)

La senyora García Pasamar:

Bé, moltes gràcies, senyor president.

I, primer que res, bon dia a tots i a totes.
I vos trasllade una salutació cordial de la comissió executiva nacional de la federació d'indústria, construcció i agro de l'UGT del País Valencià.

Per part meua, agraïment per haver-nos demanat la participació en aquesta comissió, encara que un poc tard, però s'agraïx la convidada.

Per posar-nos en situació… Bé, primer, disculpeu un poc, que tinc la veu un poc presa, però espere que se'm puga entendre bé.
Per posar-nos en situació, i com supose que saben tots vostés, aquests sectors, tan manipulat com la recol·lecció, es regeixen per dos sistemes d'especial.
En el cas del manipulat, el sistema especial de fruites i hortalisses i conserves vegetals; i, en recol·lecció, el sistema especial agrari.
Aquestos dos sistemes estan dins del règim general, però tenen les seues particularitats.

Seguim treballant en uns sistemes d'especials que deuen actualitzar-se.
En el cas de sistema especial de fruites, hortalisses i conserves vegetals, parlem que se treballa en una orde ministerial de l'any 1991; i, en el cas del sistema especial agrari, que es va integrar al règim general en el 2011, seguim amb regles del joc que impedixen als treballadors poder-se jubilar anticipadament…, sí que poden, però ho tenen molt complicat, o una altra discriminació com és que l'eventual agrari no pot cobrar subsidi.

En termes de cotització, en el cas del sistema especial agrari, tots saben que aquestes persones, que parlem sempre de recol·lecció, si el treballador o treballadora es paga el cupo agrari, tindrà 30 dies cotitzats -si no, cotitzarà els dies que ha treballat i punt- i pot seguir pagant aquest cupo durant el període d'inactivitat.
La cotització en l'altre sistema es també regulada, però suposa problemes amb els dies de sobrecotització que fan un o una treballadora, quan està donada de baixa per l'empresa, ha d'esperar eixos dies de més de sobrecotització per poder cobrar atur o subsidi i, de vegades, parlem de 40 dies o més esperant-se a cobrar-lo; és ben cert que es guanya en jornals, però és perd en retribució.

En el tema de les baixes d'incapacitat temporal, es calcula d'una forma que, si per desgràcia caus de baixa en un període que estàs d'alta i has treballat poc, ens poden trobar en bases reguladores de 12 euros o menys -hi ha hagut casos, hi ha hagut casos.

Indirectament, aquestos són problemes afegits al problema laboral que patixen els treballadors i treballadores del camp.
I sé que la legislació laboral és una qüestió estatal, però deuen conéixer la situació en què es troben aquests treballadors en temes legislatius per a fer força i demanar una legislació actualitzada i justa per als treballadors d'aquests sistemes, així com fer força per a demanar un tracte més just en aquestes feines relatives a jubilació anticipada, coeficients reductors de l'edat de jubilació, perquè aquests treballadors i treballadores quan arriben a certa edat patixen molts problemes musculoesquelètics o físics degut al treball que realitzen i que puguen jubilar-se amb unes condicions dignes.

També vull fer referència a la jubilació parcial, que es va posar fa poc, però que aquestos treballadors no tenen dret a jubilar-se parcialment.
Les dones de magatzem no tenen dret.
Ja es va fer la consulta a seguretat social i ens han dit que no.
I és una cosa que pense que hauria de regular-se, perquè quan arriben a certes edats aquestes persones no poden fer el treball i són tot baixes, etcètera.

Recordar que la contractació -que ja vos ho vam dir l'altra vegada- en aquest sector citrícola majoritàriament les fan les cooperatives i el comerç privat.

Dels problemes laborals, comentar que en aquelles empreses on tenim representació sindical forta el grau de compliment del conveni és elevat.
Cal posar en valor els delegats i delegades que formen part dels sindicats majoritaris que, amb el seu treball diari, fan una labor de vigilància del compliment del conveni extraordinària.
I posar també en valor la negociació col·lectiva, on estem patronal i sindicats, ja que els nostres convenis hui per hui, si es complixen, són d'allò milloret en este sector de tota Espanya.

En manipulat, els problemes laborals que ens trobem són en tema preventiu.
En tema preventiu tenim estrés tèrmic, o fa molt de fred o fa molta calor; les naus no estan condicionades i caldria posar esforços i diners per a condicionar-les; trastorns musculoesquelètics…

I, després, en problemes ja estrictament laborals moltes vegades tenim problemes amb les hores extres.
Com a sindicalistes, allò de les hores extres no m'agrada molt, perquè preferisc més que es contracte gent abans que es facen hores extres, però, per desgràcia, en aquest sector se'n fan, i sobretot a la província de Castelló, perquè la temporada és curta i en menys mesos han de guanyar el mateix que si feres una temporada més llarga.
De totes maneres, les hores extres es fan en quasi totes les empreses.

Ai!
Disculpeu que agarre aire.

Observem que en algunes empreses també no les paguen o les paguen més baix del que marca el conveni, que és el que ens passa amb les hores extres.
És a dir, tu les fas, però les paguen més barates.
O no les paguen directament.

Problemes també amb els horaris.
Crec que açò ja es va comentar, però sabeu que en este sector, sobretot en empreses on no hi ha representació sindical, t'avise quan vull i a l'hora que vull, i has de vindre, perquè no ajuda gens a la conciliació familiar.

Problemes també tenim amb l'ordre de cridament -ja vos dic que sempre en empreses on no hi ha representació sindical bàsicament, però també en tenim en algunes on tenim nosaltres representació sindical, que hem de posar el tema-, flexibilitat horària, precarietat en la temporalitat i en les ETT -algunes paguen per baix del conveni-.
I altres problemes ja vos he dit que és la flexibilitat horària perquè algunes empreses volen imposar pels contractes amb les grans superfícies, que marquen els estàndards d'envasat o de recol·lecció que fa que s'haja de treballar dissabtes, diumenges i a determinades hores.

Estem d'acord que els contractes amb ETT són precaris.
És més, qualsevol temporalitat per a mi és precària.
En moltes, com ja es va dir, no es paga el que marca el conveni o no es cotitza pel que realment es fa.
I un altre problema afegit és que si vas per ETT, no te solen cridar per ordre d'antiguitat.

En recol·lecció, tenim un percentatge bastant elevat de població immigrant i moltes empreses fan abús d'aquests treballadors i treballadores: no els paguen d'acord conveni, els fan signar despenjaments de conveni i en alguns casos hi ha abús dels caps de colla, que els cobren pel transport o viuen a costa d'estes persones.
Sobretot en la província de Castelló i part nord de València.

Moltes empreses obliguen a apilar també els treballadors i treballadores.
El que marca el conveni és que amb el meu salari entra la càrrega i descàrrega, però la càrrega és carregar el caixó dalt.
Què passa?
Que com tu el contracte amb el transportista no el tens, i ell no carrega tampoc, que també tenen problemes els transportistes, al final les empreses fan apilar als collidors.
Apilar és deixar tots els caixonets ben apiladets dalt del camió.
Però, què passa?
Que no se paga.
Eixa tasca no se paga i has de negociar per a poder-la pagar.
Però ens obliguen a fer-la.

Un altre problema, i pense que és important, és els allotjaments.
Este és un problema que abans no el teníem, perquè la majoria de treballadors i treballadores eren població autòctona.
Estic parlant de recol·lecció.
Però ara s'estan veient.
I quan mos entenem?
Quan passen casos tràgics, com, per exemple, el brot de covid que va haver-hi ahí en Sagunt d'uns temporers que estaven tots amuntegats en unes cases que els havia proporcionat unes ONG o la mort…, dos morts a la Garrofera, en València, que eren temporals també, però no tenien papers.
Eren il·legals.
Eixes coses són els abusos que també estem parlant.
Aleshores, pense que deuríem recalcar en el fet dels allotjaments.

En aquests moments, des de la comissió tècnica de prevenció del covid que se va fer l'any passat, en la qual estem els sindicats, s'ha creat un document sobre allotjaments.
I estos allotjaments…, el que volem és implicar l'Administració tant autonòmica com local, patronals i sindicats per a poder…, vaja, que hi haja una xarxa d'allotjaments en tots els municipis, que a la millor pot haver-hi, perquè quan passen estes coses que contracten temporers les empreses, perquè puguen tindre un lloc digne on viure, ja que amb aquest contracte no tenen lloc on quedar-se.
Jo crec que aixina evitaríem prou d'abusos que estan donant-se.

No m'agradaria tampoc acabar la intervenció sense fer menció d'altres sectors del camp.
Sé que aquesta és la comissió citrícola, però hi ha més que taronja al camp valencià.
I en molts d'eixos sectors, hui per hui, o no existix conveni o en algunes empreses no paguen ni el salari mínim interprofessional.
Són les mínimes, però estan.

Així com parlar també del sector hortofructícola a la província d'Alacant.
Hi han empreses que ni paguen conveni ni el salari mínim interprofessional.
Açò fa que la patronal, en compte de denunciar a vegades a qui fa competència deslleial, que nosaltres sempre els hem dit que ahí estarem al costat d'ells per al que faça falta, el que vol, per exemple, és abaratir jornals o empitjorar condicions laborals, i no és el camí.
És a dir, en compte de denunciar el que està fent-ho malament, jo faig com ell, i això no és el que s'ha de fer.

Respecte al sector citrícola en general, sempre estarem al costat del xicotet llaurador, que, com tots vostés saben, tenen problemes amb els preus.
I quan al llaurador no li paguen bé, l'empresa sempre vol abaratir salaris, sobretot en cooperatives.
Pense que es ells tenen uns problemes ja estructurals que deuen ser estudiats i reformats per a poder ser més competitius.

Ja hi ha moviments amb algunes unions de cooperatives.
Està Green Fruits, està una altra que és… Ribercamp -encara no sé com es diu, perquè és nova-, que estan ajuntant-se ja cooperatives, supose que per a poder comercialitzar millor i per a poder competir en millors condicions.

Pense que els problemes del camp vénen ja fa temps.
No han eixit ara i són nous.
Són els mateixos que arrastrem de fa 20 anys i s'haurien d'abordar seriosament.
Un pas és aquesta comissió, que s'agraïx que estiguen estudiant aquests temes per donar-li viabilitat, però cal abordar reformes que facen que es tinguen en unes estructures agràries fortes i que puguen ser competitius, i que tot açò no supose una minva en les condicions laborals dels treballadors i treballadores.

Devem anar a un camp amb més tecnologia i formar els treballadors i treballadores en aquestes noves tecnologies, que facen que es guanye en qualitat i competitivitat en salaris, així com tindre una denominació d'origen del camp valencià, perquè si algo no ens falta ací és que tenim molta qualitat de taronges.

Per la meua part, ja res més.
Moltes gràcies a tots per escoltar-me.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Delia García, per la seua intervenció.

I ara, com li he dit, és el torn dels grups parlamentaris que li plantejaran les qüestions que creguen convenients.

En primer lloc, en nom del Grup Unides Podem té la paraula la diputada senyora Beatriu Gascó.
Per dos minuts, quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora García, per la seua compareixença.

I malgrat la veu trencada, se li ha sentit bé i el missatge crec que ha arribat molt clar.

La setmana passada va comparéixer una representant de les colles de collidors i collidores, una dona, que és una excepció.
M'agradaria saber si vosté veu una tendència de les empreses a contractar homes més que dones o és una falta d'autoproposta per part de les dones per estar en les colles de collita.
És evident que és un treball físic molt dur, però volia saber si hi ha impediments per part de les empreses a l'hora de contractar dones.

Vam escoltar les seues condicions de treball.
Vam entendre la duresa d'aquesta feina i l'incompliment moltes voltes de la normativa.
M'agradaria saber si vostés estan…, bé, i també vam escoltar una representant de magatzem -de treballadores de magatzem- i ahí va ser també…, ens va obrir els ulls sobre les condicions tan difícils en les quals encara hi ha moltíssimes treballadores que estan patint.
No sé si des del seu punt de vista com a sindicalista és una cosa que passa sovint o si creu que és una excepció.
En tot cas, crec que ens va deixar a tots molt impressionats i m'agradaria saber si el seu sindicat està interposant denúncies per incompliment de normativa d'este tipus.

Per altra banda, voldria saber quin balanç fan de la reforma laboral i si pensa que pot tindre afeccions positives per al sector ací al País Valencià.
I si no és així, de quina manera podem impulsar noves modificacions legislatives per a ajudar que les condicions de treball siguen menys dures.

M'agradaria saber si pot deixar-nos per escrit la seua intervenció, perquè… (veus) -perfecte- és important entendre.

I de quina manera la política pot tractar de recolzar més i com veu el balanç també de col·laboració entre la direcció general del treball i la inspecció general al territori de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora pasamos a la intervención, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, del diputado señor José Luis Aguirre.
Por dos minutos, cuando quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias, señora García, por su comparecencia.

Yo quería preguntarle… Entiendo que los convenios, tanto el de collidors como el de manipuladores de almacén son convenios en los que ustedes han participado, que firmaron en su día.
Entonces, de acuerdo con esos convenios, si es que no se cumplen o si las condiciones que hay creen que deben ser revisadas.
Insistir en lo que decía mi compañera, si existen denuncias relativas a las condiciones de trabajo en los almacenes y en los campos.

También, por las inquietudes que manifestaba en cuanto a la jubilación anticipada y parcial, si eso aparece en la negociación de los convenios o no y si vigilan el cumplimiento de estos convenios.

También me ha llamado la atención lo que nos ha dicho del problema del alojamiento.
¿Qué soluciones cree usted que se podrían dar?
Y ¿cómo podríamos desde las Cortes, instando a la Generalidad, buscar soluciones, esas soluciones que usted nos pueda proponer?

Y nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

I ara és el torn del grup Ciudadanos.
Té la paraula el diputat Eduardo del Pozo.

Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, president.

Y muchas gracias, señora García, por su comparecencia hoy aquí y dar ese toque laboral, ese punto de vista laboral que siempre hace falta en toda actividad económica.

Me quedo muy sorprendido cuando ha mencionado el tema de que existen complicaciones con el tema de la jubilación anticipada, cuando creo que es un tema muy importante y cuando estamos hablando de una actividad muy física y que puede ser desarrollada durante muchísimos años y que puede pasar factura desgraciadamente en el cuerpo humano.
Entonces, creo que es un derecho fundamental desde el punto de vista laboral y que me he quedado muy sorprendido, al igual también que cuando menciona el tema de la incapacidad temporal con bases reguladoras muy bajas.
Creo que ahí habría que hacer hincapié y cómo se podría en este caso solucionar o equiparar a otras actividades.
Como, también, lo que ha mencionado en cuanto al subsidio, ¿no?
Eso que ha mencionado también me sorprende mucho, que ha dicho, si no he escuchado mal, que hay algunos casos en que no se tiene derecho a ese subsidio.
Me imagino que…, me sorprende porque creo que, no sé, no sé si existe discriminación con otras actividades económicas (veus), que existe, entonces, pues me quedo totalmente muy sorprendido.

Y, después, nos sorprende mucho también el tema que comenta de condicionar las naves, que no están en condiciones, cuando estamos hablando de condiciones laborales.
¿Qué pasa ahí con esas…?
¿Hay inspecciones por parte de trabajo?
¿Tiene la inspección todos los recursos necesarios?
¿Cuál es su opinión al respecto, porque también ha mencionado bastantes casos sobre abusos de condiciones laborales?
En ese sentido, pues, me gustaría que nos explicara.

Y, por último, mencionarle que también ha hablado de los problemas con los llamamientos, entiendo con los contratos fijos discontinuos, con los llamamientos, que hay problemas con los llamamientos, entiendo que se refiere a los contratos de fijos discontinuos.
¿Cree usted que hay la suficiente transparencia en cuanto a los llamamientos y que los trabajadores son conscientes de que se está siguiendo esa lista que exige en este caso la normativa laboral?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

I, ara, en nom del grup Compromís, té la paraula per dos minuts el diputat Josep Nadal.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora García, per la seua exposició.

La veritat és que poc a poc anem parlant amb treballadors i sindicalistes que van venint ací, doncs, anem traient les conclusions de la importància que té per a la gent del camp, per als treballadors i treballadores del camp, estar sindicalitzats per a poder realment que…, perquè si és important que n'hi hagen convenis col·lectius, és important que n'hi haja els majors treballadors que sobre el terreny hagen de controlar que es complisquen estos drets.

Jo volia preguntar-li, perquè en els últims anys va a haver-hi bastants denúncies, tant des de l'administració com dels mateixos sindicats, posades a empreses de treball temporal per diferents incompliments de la normativa laboral.
Volia saber si sap vosté quins han estat els resultats d'aquests processos, si creu que ha baixat el nombre d'irregularitats en els últims anys, i, si n'hi ha estos abusos de poder dins del sector citrícola, on creu que són més habituals, en quins sectors, tant a nivell geogràfic com de faena, i quins són exactament els que creu que contracten a persones en condicions irregulars.

També, vosté ha posat bastant casuística sobre la situació tant dels magatzems com de la gent que va a collir, jo em quede un poc… Una de les coses que s'ha comentat ací, que vosté no ha comentat, és el tema de la pràctica de limitar al magatzem la possibilitat dels treballadors i treballadores d'anar al lavabo en hores de treball, que està produint efectes negatius sobre la salut, sobretot les dones que han de passar hores de peu treballant sense la possibilitat d'anar al bany, ni tan sols quan tenen la regla.
M'agradaria saber si el seu sindicat ha fet denúncies al respecte d'açò.

I també en el tema dels collidors, m'agradaria saber en quina situació queden els collidors que ara, en dies com estes setmanes que ha estat plovent sense parar, es desplacen, a voltes es desplacen al camp i plou, i quan han de tornar a casa doncs sense cobrar i havent de pagar el desplaçament i l'assegurança per estar contractats per les ETT.
Eixa història que ens ha contat moltes voltes la gent del camp, voldria saber si creu vosté que continua passant.

I ja, per últim, perquè es parla moltes voltes, i inclús partits d'ací, d'adaptar la reforma laboral a segons com vaja la campanya citrícola.
Jo voldria saber si han notat si en els últims anys creu que ha variat això que baixar el preu de la taronja, de les importacions, i si creu que això ha portat aparellat que baixara també la situació laboral dels treballadors.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y, ahora, le damos turno de palabra, en nombre del Partido Popular, al diputado Miguel Barrachina, por dos minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señora García, por su comparecencia y también por la labor que hacen denunciando cualquier situación de irregularidad o de injusticia, más allá del cumplimiento o no de la norma que es indispensable para reequilibrar nuestro sector primario.
Y, sinceramente, un par de dudas en cuanto al funcionamiento del mercado de trabajo.

El contrato fijo discontinuo, que es un contrato ya histórico, y, probablemente, muy indicado para todas las actividades de temporada, no solo en el campo sino en el ámbito de la hostelería, en la Comunidad Valenciana; sin embargo, es verdad que ha sido frecuentemente desconsiderado o no utilizado.
El anterior compareciente nos decía que en muchas ocasiones, aun con la voluntad del agricultor de formalizar esos fijos discontinuos, pues, a veces no podía tener lugar por decisión libre del trabajador.
Si cree que la eliminación del actual contrato que lo complementa de obra y servicio va a servir eficazmente para que haya más contratos y mayor número de trabajadores, en términos globales, o si va a suponer pérdida en algún caso.

Existen, además, también, afirmaciones de otros comparecientes en el sentido de que cuando se producen circunstancias de irregularidades no suelen residenciarse o situarse en el ámbito del agricultor sino del intermediario, y si su experiencia va en esa dirección.

Y con respecto al, claro, no es tanto de empleo como de trabajador autónomo que son una parte, se va a producir una modificación teóricamente este año sobre el régimen de cotización de los autónomos, y si en eso pues tienen también visualizado cuál puede ser el futuro respecto a esto.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Barrachina.

I ja, per a finalitzar esta ronda d'intervencions, en nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la diputada Sabina Escrig, per dos minuts.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyora García.

Mire, el passat dilluns, ja ho han comentat els meus companys, els portaveus tant de Compromís com d'Unides Podem, van comparéixer Cristina, acollidora, i Mari Carmen, que és manipuladora al magatzem, i la veritat és que va ser un colp de realitat, colp de realitat que ens va fer veure que queda molt per fer en el tema laboral, i ja no sols per fer sinó per fer complir allò que ja és vigent, perquè, pel que vegem, s'incomplixen moltes normes.

Cristina ens va explicar com de dura és la vida dels collidors i collidores que treballen al camp i que el dia que no cullen dia que no cobren, i que han d'estar sempre pendents del temps, que els criden, no els criden; però, també ens va explicar, conforme ens ha explicat vosté, allò dels esforços físics i les conseqüències d'eixe treball, o quan es complixen anys, que ja no poden fer certs treballs, que no hi ha possibilitat de recol·locar-los en una segona activitat.
I jo crec que és fonamental fer cura de les persones, dels treballadors i de les treballadores del camp.

Aleshores, a mi sí que m'agradaria que ens digués, sobre les condicions laborals dels treballadors i de les treballadores, si tenen vostés dades.

Després, Mari Carmen, treballadora de magatzem, ens va explicar que no tenen horari i que han d'estar pendents que les criden i que avisen en poques hores, i que si no van doncs poden tindre conseqüències.
També, ens van explicar les condicions laborals en els magatzems, sense prevenció de riscos laborals, sense valoracions ergonòmiques dels llocs de treball, o les dones que han de demanar permís per a anar al bany, conforme ha dit el portaveu de Compromís, i a voltes han d'esperar hores per a anar-hi, o la falta de respecte, inclús van parlar de la falta de respecte cap a les treballadores per part dels càrrecs intermedis.
Però, a més a més, també ens trobem amb malalties ocasionades pels llocs de treball, com hem dit abans, i que no són reconegudes com a malalties professionals.

Aleshores, també ens agradaria que ens expliqués si tenen dades sobre aquestes qüestions.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Escrig.

I, ara, com li hem dit al principi, disposarà la senyora García de huit minuts per a respondre a les qüestions que li han plantejat.

Quan vosté vullga.

La senyora García Pasamar:

Molt bé.

A vore per on comence perquè hui no sé jo…

A vore, la primera, Beatriz Gascó, si se m'oblida alguna cosa, després em digueu, m'havies comentat si es contracten més a hòmens que a dones i si es posen impediments.
Impediments no es posen, el que passa és que han de canviar la mentalitat, impediments no es posen, jo conec quadrilles també de collidores i van.
No per ser dona et van a dir: «Eh!
, no et contracte», perquè quan fan falta, fan falta.

El problema està en la mentalitat, perquè, per exemple, tu vas al manipulat, si jo entre a treballar en un magatzem, a mi no em posen a apilar, no soc encaixadora, em posen directament a l'encaixat.
Jo a la millor puc dir: «Eh!
, jo per què no puc ser… Cobrem el mateix, eh?
» És a dir, no és que u cobra més.
Per què no puc jo apilar?
O siga, jo sé agarrar la transpaleta i sé que no es bolca el caixó, és a dir, no n'hi ha tant d'esforç físic.
Per què quan entre he de ser encaixadora o triadora?
N'hi ha una mentalitat… Però no sols de l'empresa, eh?
També, inclús dels mateixos treballadors i treballadores a vegades, i ho dic pel que veig jo per ahí.
Quan van a contractar a collidors, jo no he vist…, no m'ha arribat, poder haver-hi, segur que n'hi ha alguna empresa que posen impediments per a contractar a alguna dona, però a mi no m'ha arribat.

Manipular, les condiciones que pateixen, és el que vos he comentat, sempre estem, no avancem i, mira, lligant amb el que m'ha comentat vosté del tema d'això, del que havíem posat en açò, a vore, n'hi ha empreses que complixen, tampoc anem a fer tot un ogre ací, el que passa és que este sector és molt complicat.
El tema de l'avís, per molt que l'empresa siga de les bones, de les que complix el conveni, n'hi ha vegades que t'avisen a les huit o a les nou de la nit, o siga, que tu has d'estar pendent.
És a dir, igual falta una organització, sabem com és el sector, que entren comandes, no entren comandes, vull dir, tinguem un poc… però, t'avisen a la millor a les huit de la nit per a anar demà o et desavisen.
És un tema que és endèmic ja del sector i haurien d'intentar organitzar un poquet millor la feina, sobretot en plena temporada, i no avisar a deshores, o, vaja!
, a deshores, vull dir, això, que t'avisen menys de dotze hores abans de treballar, perquè a la millor m'han avisat a les huit per a anar a les cinc del matí a treballar.
Eixes coses seguixen, seguixen.

Després, el tema d'encarregats, que esteu comentant, jo n'he vist, i fa molt anys recorde portar a inspecció de treball per maltractaments verbals, fa molts anys, eh!
, i físics, físics no, perdó, verbals, d'alguns mitjans intermedis.
A vore, la mentalitat també…, no estic diguent que siga bo, però és de veres que sempre n'hi ha gent que es creu que per tindre el càrrec va a heretar l'empresa i no tracten a la gent com toca.
Jo a la millor et produiré millor si em tractes millor, i això es veu que encara, eixa formació encara no s'ha donat, que igual ens falta formació, tant en càrrecs intermedis com en altres coses.

Allò del lavabo que heu comentat dos persones.
A vore, nosaltres…, jo no he fet cap denúncia perquè no m'ha arribat cap queixa, dic en les empreses on jo tinc representació sindical, perquè quan arriba el primer que fem és denunciar-ho, però a mi no m'ha arribat.
Jo la que recorde molt va ser una de Múrcia, però, clar, estem parlant ací del País Valencià, però sí que és de veres que moltes empreses on no estem, o inclús on estem, posen un poquet de dificultat, però no en totes, vull dir, no és un… Clar, almenys en el que jo he vist no és un tema tan apressant.
Sí que és de veres que, a vegades, els posen quota, segons ens diu l'empresa, per l'abús que fan els treballadors, però no, és pel tema que volen que estiguen treballant.

A vore, posar denúncies; no hem posat, el que passa és que de vegades és molt complicat i denúncies, a vegades, no es poden posar en alguns temes perquè són reclamacions individuals.
Per exemple, si a mi m'han vulnerat l'ordre de crida, que a mi no m'han cridat, i em tocava anar a treballar, si jo soc una treballadora que no porta sindicalitzada molt de temps, per a reclamar 67 euros, que és el que cobraria jo eixe dia, quan agarre un advocat em costa més el mànec que la destral.
Saps el que vull dir-te?
Em costa més pagar l'advocat que denunciar, que eixe és un altre dels altres temes que tenim de legislació laboral a l'hora de demandar històries que podrien fer que es complira millor, perquè, al final, la inspecció, o posar un conflicte col·lectiu, quan tu demandes el que et dona és el dret; però, si n'hi ha alguna cosa econòmica, doncs, ho has de reclamar individualment.
I això, igual haurien de millorar un poquet la coordinació i haurien de millorar també que, per exemple, en les funcions de la inspecció pogueren sancionar, no sancionar les empreses econòmicament, la sanció al treballador no, la que sanciona a l'empresa no vol, per això vegades no se posen denuncies.
I el treballador diu: jo per què he de denunciar a la inspecció si al final li van a posar una sanció?
Però jo, o me'n vaig a anar al carrer o hauré de demandar per cobrar el meu, i no tinc diners per fer això.
És igual, un poquet més de coordinació, un canvi en algunes funcions que sí que se puguen sancionar, però que paguen això directament.
Però això has d'anar al jutjat i és molt complicat.

M'havien preguntat també el balanç de la reforma laboral, crec que m'ho han preguntat dos persones, no?
A vore, per a mi és positiu, encara que s'ha quedat curta, jo haguera fet moltes més coses.
I, per exemple, en el tema dels contractes fixos discontinus, nosaltres ja ho teníem prou ben regulat en els convenis.
Una altra cosa és que es compliren, però tu a la tercera campanya de ser eventual ja eres fixe discontinu, en fer 50 jornals i 50 jornals, igual que en collidors eren 30 i 30.
Una altra cosa és que ho facen, però eixa regulació de canvi a fix discontinu ja la tenien.
I en recol·lecció se feia lo de fix discontinu pel que he dit que m'ha comentat que li sorprenia que un eventual agrari no tenia accés al subsidi, diu, me sorprén.
Pues mira, ja no en tenia abans, quan es va integrar en el règim general va haver una disposició addicional que al 2014 es regularia al nivell assistencial.
Estem en el 2022, ni uns ni altres han fet això bo.
Havien d'haver fet el nivell assistencial per a l'eventual agrari.
Però, com vostés comprendran, és molt discriminatori que un eventual que està cotitzant, un eventual agrari que està cotitzant, igual que un eventual de la construcció, que un eventual del manipulat, que un eventual de qualsevol sector no tinga dret al subsidi quan faça jornals.
Pues això passa, encara està.
A vore si peguen un poquet la brasa i tal ahí dalt, igual que han fet que tinguen accés al subsidi els majors de 52 anys, doncs que puguen tindre l'accés al subsidi eventual, perquè ja portem anys.

A vore què més perquè no me queda ja quasi temps.

La jubilació anticipada, que me preguntava vosté.
A vore, tenen dret, el problema és que és molt complicat accedir, perquè el que els demanen és, en els últims 10 anys, sis anys de jornades reals.
Entonces, no accedixen, tenen 40 anys cotitzats, ojo, però no poden jubilar-se anticipadament, perquè sis anys de jornades reals, fixe's que treballen de temporada, ells no fan un any complet, és molt complicat, molt, molt, molt.
Entonces eixa és una de les dificultats, ja dic, quan va integrar, eixe sistema té moltes particularitats que fa que no poden accedir perquè t'ho posen complicat.
I són persones que tenen quaranta i quaranta i pico d'anys cotitzats, que se l'han pagat el cuponet.
Però, bé, en el cuponet és el període d'una activitat, no són jornadas reales, entonces tenen eixe problema.

La vigilància del conveni, vos he comentat que on tenim, a vore nosaltres som més de diàleg, eh, i vull dir, per això parlaré del tema de denúncies.
Jo quan pose una denúncia és que ja m'han tocat molt la corfeta, és que és una empresa que incomplix molt.
De normal solc, primer, a vore si ho arreglem entre els representants sindicals i l'empresa, però, en cas que no arribem a un acord, pues ja pose la denúncia.
Jo ara mateixa en tinc posades dos que no són d'este sector, perquè no estan pagant el SMI, i portem un any de negociació, portem un any.
Ja vorem com reacciona la Inspecció de Treball.
Perquè, bé, això és blanco y en botella, has de pagar el SMI.

I no sé, jo crec que se m'han quedat algunes coses pel camí, però com no tinc més temps.

Ah!
Els desallotjaments.
És que això me pareix important.
A vore, com he comentat, estem en una comissió tècnica, en un comitè tècnic de prevenció de covid, que hem elaborat un document.
Què és el que m'agradaria?
Que els arribara a vostés també, perquè ahí sí que es donen algunes solucions, li les podem enviar, estem Soledad Montaner i jo en eixa comissió, i la Sole és la que més o menys ha redactat el document juntament a tots.
Hi ha persones de l'administració, supose que vos el faran arribar.
Entonces, ahí ja se donen unes solucions.
La història és coordinar-nos entre tots i en ajuntaments on es puga donar allotjament que n'hi hagen empreses que contracten temporers, pues que els donen l'allotjament, donar-lo a disposició d'eixa gent, com es fa en altres províncies, eh, altres províncies si que fan l'allotjament.

I no sé si m'he deixat algo més?
Ah!
Sí, és que, conforme vaig llegint-ho…

El senyor vicepresident:

Està sobrepassant el temps.

La senyora García Pasamar:

Ah!
, sí, me n'he passat, me n'he passat del temps.

El senyor vicepresident:

Si ho diu breument, doncs li donem temps.
Però ha de ser molt breu.

La senyora García Pasamar:

És que això de la baixa és un poquet complicat, després li ho explicaré a qui m'ho ha preguntat.

El senyor vicepresident:

De tota manera, de tota manera, també té la possibilitat d'enviar-nos per escrit, juntament amb la intervenció, l'explicació, si li sembla bé.
Val?

La senyora García Pasamar:

Val, jo vos faré l'explicació de la falla.
Val, val.

El senyor vicepresident:

Aleshores, donem per finalitzada la seua intervenció.
Donar-li les gràcies novament a la senyora Delia García Pasamar, representant de la UGT, per la seua exposició, i quedem a l'espera que envie la documentació.

Moltíssimes gràcies.

La senyora García Pasamar:

Molt bé.
Gràcies a vosaltres.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Bé, reprenem, senyories, la sessió d'avui.

I ara és el moment de la compareixença del senyor Pedro Reig Catalá, director de l'Associació de supermercats de la Comunitat Valenciana, Asucova, que dispondrá de un tiempo inicial de quince minutos, y después habrá un turno de intervención por parte de los grupos parlamentarios de dos minutos cada uno y, para finalizar su intervención y responder a las cuestiones que se planteen, un segundo turno de ocho minutos.
Por tanto, sin más preámbulos, cuando usted quiera, por un tiempo de quince minutos, tiene la palabra.

Compareixença del director de l'Associació de Supermercats de la Comunitat Valenciana, Asucova, senyor Pedro Reig Catalá

El senyor director de l'Associació de Supermercats de la Comunitat Valenciana:

Bien, pues es un placer, porque acostumbrados a siete u ocho, (veus), y así, sí; porque yo venía con la mentalidad de ocho, ¿eh?
(Veus) Vale, perfecto.

Daros las gracias por haberme invitado, y especialmente a Beatriz, porque cuando enseguida que hemos preguntado, me ha llamado personalmente para aclararme todas las dudas y tranquilizar de alguna forma, y eso está muy bien, que haya esa proximidad con la sociedad civil.

Bueno, ya os conozco prácticamente a todos, y ya sabéis un poquito en nombre y representación de quien vengo yo, de la sociedad de supermercados de la Comunidad Valenciana.
Nuestra asociación, como sabéis, está formada por las principales empresas valencianas de distribución de alimentos, de distribución organizada.

Y bueno, mi intervención, mi intervención yo la quería centrar en, un poquito, cuál es la estructura o cómo está organizada la parte de la distribución.

El tema de los críticos es un contexto…, un problema multifactorial, complejo.
Y a mí me gustaría también comentar un poco cuál es la parte que nos toca a nosotros o nosotros qué nos quedamos de toda esta producción y cuál es nuestra política, o la política de las empresas que represento, en torno a la compra de productos frescos y, concretamente, en el tema de los cítricos.
Por cierto, hay un programa À Punt sobre el tema de los cítricos también, donde salimos muchas de las asociaciones involucradas, muchas de las que han pasado por aquí.

Explicar un poquito también qué pide el consumidor y cuál es el foco para nosotros, que somos el último eslabón o el que tiene más contacto con el consumidor y, por lo tanto, es nuestra principal misión.
Bueno, y algunas medidas, algunas soluciones que me gustaría poner encima de la mesa, que también me lo pedisteis, de alguna forma.

En primer lugar, yo quisiera decir que la distribución alimentaria y la distribución comercial, especialmente la alimentaria, en España, yo me atrevería a decir que es un modelo de proximidad, fundamentalmente basado en la proximidad, en el equilibrio entre formatos y, cada vez más y gracias al esfuerzo de todos, más circular y lo explicó brevemente, sin mucho detenimiento.
En España, en la Comunidad Valenciana, tenemos un modelo mixto o híbrido, en el que conviven mercados, tenemos una red de mercados, gracias a la Red de Mercas, de las más…, más fuerte o más presente a nivel europeo; tiendas tradicionales, tiendas de proximidad, todo el pequeño comercio y toda la red distribución organizada, supermercados e hipermercados.
Esto no es habitual en Europa; aquí, pues, en España…, de hecho, el nivel de concentración de la distribución en España está…, estamos en el puesto 13 a nivel europeo, 13 o 14, a nivel de concentración en grandes cadenas, lo digo porque muchas veces se habla de que pocas cadenas manejan el mercado y realmente esto no es así con los datos oficiales de Eurostat encima de la mesa.

Además, en todas las regiones de España, en todas, a nivel de alimentación, que es uno de los mercados más competitivos, hay uno o dos distribuidores regionales en el top tres.
Nosotros, en la Comunidad Valenciana, pues, tenemos a las dos principales empresas de la Comunidad Valenciana, que luego vendrán aquí, que son Mercadona y Consum, y luego viene Carrefour, pero creo que el puesto cuarto o quinto ya lo tiene MásyMás, que su un operador también regional; y en todas las regiones de España siempre hay uno o dos distribuidoras regionales en el top 3.
Tenemos un modelo de distribución organizada también muy regionalizado en España, muy diverso.

En Comunidad Valenciana, a nivel de tiendas de alimentación o gran consumo, sean pequeñas cadenas o grandes cadenas, tenemos alrededor de dos mil trescientas; yo la presentación esta luego os la envió, pero tenemos dos mil trescientos establecimientos de venta de alimentación y de gran consumo.
Esto supone casi un millón y medio de metros cuadrados repartidos en todo el territorio.
Además, la distribución de alimentación ha sido uno de los principales garantes también de la España vaciada.
En la Comunidad Valenciana, muchas franquicias, muchas pequeñas cadenas y mucho comercio de alimentación se ubica en pueblos de interior, a menos de diez minutos de las casas.
En el caso de la ciudad estamos hablando de menos de trescientos metros de los hogares.

A nivel de cítricos, entro ya en el tema de los cítricos y qué parte nos toca a la distribución.
Ustedes tendrán datos mejores que yo, seguro; yo lo que he podido ver, lo que puede consultar, lo que he podido…, a la producción que he podido alcanzar, alrededor de 3,5 millones de toneladas de producción de cítricos en la Comunidad Valenciana.
Yo he estado viendo muchas fuentes y a mí los números me salían un poco mal porque casi me salía lo mismo que se produce, que lo mismo que se exporta, ¿vale?
En cualquier caso, viendo diferentes años y diferentes fuentes, a mí me sale una medida de que más del 90 % de la producción citrícola se exporta; esto ya supongo que hasta ese punto lo sabemos.

De todo esto, nosotros, la campaña de este año, las empresas, los supermercados valencianos que están en Asucova, hemos comprado alrededor de…, algo menos de ciento veinte mil toneladas, 117.
000 toneladas.
El volumen de compra sobre el año anterior ha sido de una media del 10 % de compra mayor de producción citrícola valenciana, de producción de otras regiones… Evidentemente, se compra también a otras regiones; no nos olvidemos que Andalucía es una gran región productora y muy eficiente en términos de tamaño, estructura y de competitividad y, por lo tanto, el coste de producción es menor en Andalucía para ellos -esto supongo que los expertos lo habrán comentado-.
Pero a mí me da que alrededor del 3 % del total de la producción es lo que nos toca a nosotros, lo que nosotros nos quedamos.
Ese es el poder de influencia que tenemos sobre el precio, el 3 %, ¿vale?
, más o menos el 3 %, que puede ser, en total de la distribución, puede quedarse, pues, quitando Mercas, quitando Horeca, yo creo que a la distribución le toca, pues, no sé, sobre el 5 % o el 6 % del total de la producción es lo que se queda la distribución minorista de la producción autóctona, ¿vale?
Lo digo por enmarcar un poquito el tema de cómo se fija el precio o a dónde va la producción.
Y también me olvido de que hay una gran parte de la industria transformadora.
En cualquier caso, se sabe del sector, y ustedes ya lo sabrán, que es la exportación, en cualquier modo, la que marca el precio.
Pero, sobre la fijación del precio, luego haré algún comentario.

Antes de ello me gustaría comentar qué pide el consumidor.
El consumidor pide…, pueden ver mil estudios, empresas privadas, públicas, pero, si nos fijamos en datos del ministerio, los factores de elección del establecimiento comercial en España son tres: precio, calidad y proximidad; precio, calidad y proximidad.
El precio, desde la covid, ha tenido un protagonismo importantísimo, y sobre todo para la distribución de alimentos siempre ha sido, prácticamente, no sé si me atrevería a decir una fijación, no una obsesión, pero un mercado altamente competitivo para tener una rentabilidad, que ya lo he dicho aquí en otras ocasiones, una rentabilidad neta de en torno al 2 %, esa es la rentabilidad neta de las empresas de distribución de alimentación; o lo haces muy bien o no.
El 2 %; las rentabilidades de otros sectores, de cualquier otro sector en la distribución comercial, son mayores, se pueden consultar los datos oficiales publicados.

También, si vamos a ver el consumidor europeo, factores de elección del consumidor europeo, según el Eurobarómetro: sabor, seguridad alimentaria y precio.
Es decir, la seguridad alimentaria y la calidad del producto son muy importantes.
El precio siempre está presente en Europa y en España, en Europa también, en España más presente que en el resto de Europa.
Y, luego, pues, tenemos el tema de la proximidad, que es uno de los grandes factores o de las grandes diferencias de nuestro mercado con el mercado europeo, que también caracteriza una de las ventajas o del éxito del modelo de supermercados, que es el que yo vengo aquí a defender.

Por lo tanto, aquí quiero destacar un poquito la importancia que tiene el factor del precio.
¿De qué depende?
Pues, bueno, lo habrán estudiado, ¿no?
, pero es un tema multifactorial.
Yo, desde nuestro punto de vista, cuando me preguntan de qué depende: de costes de producción, de la oferta competitiva, de la demanda; y, luego, todo el tema de factores geopolíticos que no podemos controlar: coste de energía, materias primas, transportes, vetos rusos, guerras, acuerdos internacionales, etcétera.

Yo les emplazaría a que estudiaran el último estudio del ministerio de agricultura, que fue en el 2011 o 2013, sobre la formación de precios, fue el último estudio real, que se cogía una naranja -o todos los productos alimentarios-, la misma naranja en origen y la acompañaban hasta el final, hasta el punto de venta, y veían cómo había encarecido el precio.
Es decir, el último estudio formal que tenemos, a nosotros nos correspondía alrededor de un tercio de esa formación de precio.
Pero una de las conclusiones interesantes de ese estudio fue que, sin ninguna rentabilidad, ningún eslabón, solo por costes, el precio estaría, medio de cítricos, entre 1,10 y 1,40 el kilo, ¿vale?
Es decir, a mí me lo dicen muchas veces: encara que el comprarem a zero, tindria un cost només pel procés de transformació que té fins a posar-ho en el lineal.

Nosotros reconocemos un problema de precios en origen, eso está claro, ¿vale?
El sector agrario tiene problemas de rentabilidad en determinadas explotaciones.
Esto es un tema que hay que resolver, pero es un error convertir este problema en un problema irreal de formación de precios a lo largo de la cadena.
La cadena es enormemente eficiente; yo me atrevería a decir que tenemos una de las…, no solamente uno de los principales países productores del mundo, sino también una de las mejores cadenas alimentarias que existen, reconociendo un problema de precios en origen.
Si los precios se multiplicaran por tanto, evidentemente, no estaríamos en un nivel de precios tan competitivos.
Tenemos un nivel de precios en España, a nivel de este tipo de productos, por debajo de la media europea y de países productores, como por ejemplo Italia.
Lo que quiero decir es que no podemos trasladar al consumidor las ineficiencias de la cadena y que el problema es multifactorial y que no tiene que ver con los márgenes de la distribución.

Últimos tres minutos.
Siempre, al final, siempre vamos apurando.
Últimos tres minutos para posibles soluciones, desde nuestro humilde punto de vista, después de muchos debates y muchas participaciones, reuniones, etcétera.

En primer lugar, contratos y relaciones estables.
Nosotros defendemos, defendemos…, hemos sido los primeros que han defendido el tema de prohibir la venta a pérdidas en la línea de cadena, que estaba en la ley de comercio.
Nosotros éramos el único…, el sector del comercio era el único sector que tenía prohibido vender a pérdidas, hasta que se lo cargó la Comisión Europea, hubo una sentencia del Tribunal Europeo, y se ha reintroducido, vía ley de la cadena, y nosotros esto lo hemos apoyado.

El código de buenas prácticas, bueno, luego vendrán las dos empresas de aquí, pero las dos únicas empresas de distribución y las primeras en firmar el código voluntario de buenas prácticas agroalimentarias, que supera en requerimientos lo que dice la ley de la cadena, son las dos principales empresas valencianas, también hay que hay que ponerlo en valor, ¿no?
¿Por qué?
Sobre todo por la seguridad jurídica que da y porque tener contratos y relaciones estables también garantiza que las empresas tengan aprovisionamiento estable, y esto es importante, compromisos a largo plazo.
Esto nosotros lo apoyamos y lo estamos cumpliendo.
De hecho, la AICA, sanciones a nosotros…, yo no he visto sanciones, creo que el 4 % de las sanciones de la AICA han ido a la distribución, sobre todo por un caso famoso de una empresa extranjera que fue muy sonado, pero no he visto yo sanciones por no hacer contratos, y esto es el punto principal que hay que poner encima de la mesa.

Dos, estructuración de la oferta agraria.
Aquí no les voy a hablar mucho, pero ya lo saben.
Modernización y dimensión de las explotaciones, profesionalización y también tamaño de cooperativas.
La ley de integración de cooperativas del 2013 fue un buen instrumento que creemos que no se ha desarrollado suficientemente.
Daros cuenta de que España es el país con más cooperativas de Europa y ninguna entre las cincuenta primeras a nivel de facturación.
Este punto, para nosotros, el tema de la dimensión y de la modernización es clave para la distribución.
¿Por qué?
Porque da estabilidad a la compra, asegura la compra y sirve para estabilizar la volatilidad de precios.
Nosotros queremos estabilidad, estándar, calidad y, sobre todo, en la capacidad de aprovisionamiento diario por las cantidades que necesitan las empresas.
Y esto también garantiza la estabilidad de precios.

La diferenciación, es decir, valor a las variedades, marca de origen, marketing.
Aquí tenemos muchos ejemplos: nueces de California; Zespri, Nueva Zelanda, kiwis…, todo esto; hay un montón de ejemplos de los cuales podemos aprender a nivel de diferenciación.

La vertebración y coordinación sectorial también.
Las interprofesionales deben de tener una importante labor de coordinar campañas, deben de ser útiles, deben de funcionar.
Y el sector también debe de adaptarse a las necesidades del consumidor.

Y, por último, el tema de la adaptación, como decía, de la producción a la demanda, es decir, el enfoque.
Es complicado y es mucho a largo plazo, pero debe ser el de producir lo que se vende y no vender lo que se produce.

Sobre qué puede hacer cada eslabón, pues, bueno, si alguien lo quiere preguntar, me lo dejo aquí, pero, en general, las posibles soluciones nosotros ya les hemos puesto encima de la mesa.
Y, en cuanto a lo que le toca a cada eslabón, simplemente comentar lo que le toca a la administración, que no lo he dicho.
Y, evidentemente, si la Unión Europea deja de absorber producción, la administración debe intervenir y no se puede buscar culpables aquí.

Creo que ha sido un buen logro y apoyamos el tema de los fitosanitarios y el tema del trabajo que se ha hecho con el tema de tratamiento en frío; que se debe seguir por ese camino, defendiendo los intereses frente a terceros países; y que…, sobre todo, en la modernización también de las estructuras agrarias.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Pedro Reig, per haver-se adaptat el màxim possible al temps que disposava.

I ara és el moment de la intervenció dels diferents grups polítics, que començarem amb Unides Podem amb la paraula de la senyora diputada Beatriu Gascó per dos minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Reig, per vindre, comparéixer i explicar-nos amb tan de detall el posicionament de l'Associació de Supermercats de la Comunitat Valenciana.

I hem estat escoltant molts experts fins ara, i expertes, que ens parlen que el problema greu del sector citrícola hui en dia és que la crisi ja no és conjuntural, sinó que és una crisi estructural.
I per això m'agradaria saber, més enllà del fenomen de la venda a pèrdues de la qual acaba de parlar, m'agradaria saber quin balanç han fet de la llei de la cadena alimentària.

El que ens ha explicat el senyor Cañamás mateix este matí, que ens explicava que ací el gran problema és que les baules de la cadena han de complir…, totes eixes baules han de complir… -los eslabones- han de complir cadascú…, o siga, estes premisses s'han de complir en totes les baules.
No s'ha de complir sols la de la producció o la de la venda.
És una cadena complexa.

Aleshores, com veu vosté…?
És cert que tenim…, també altres experts han parlat del sector citrícola valencià a dos velocitats, els que van a gran velocitat i els que s'han quedat en les estructures xicotetes per la qüestió parcel·lària i el problema d'estructures agràries que tenim des de sempre, i eixe és un dels problemes greus.
Però la qüestió és com podem fer que totes les baules de la cadena complisquen perquè al final no siga el xicotet llaurador el que perga.
Perquè ací el gran problema…, si esta comissió va nàixer va ser precisament perquè tenim un repte davant de nosaltres d'aconseguir que la xicoteta agricultura valenciana no muira en el camí, que no es quede tot en mans sols de grans productors i com…, i esta és la pregunta, és cert que vostés tenen un marge xicotet d'actuació, perquè estem parlant d'un 3 %, 6 % com a molt de la producció valenciana que es queda ací, ¿com pensa que vostés poden contribuir a ajudar eixos xicotets productors valencians a sobreviure…?
Més enllà del que ha de fer l'Administració, que hem entés que les estructures agràries són centrals, més enllà del que s'ha de fer com a política agrària i política comercial europea, ¿com la gran distribució valenciana també pot jugar un paper, precisament perquè són valencians i precisament perquè estic convençuda que volen contribuir al benestar social de la Comunitat Valenciana?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora es el momento de la intervención, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, del señor José Luis Aguirre.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias y bienvenido, señor Reig.

Yo quería sobre lo que nos ha estado comentando también de la ley de cadena que nos hablara de la efectividad de la ley de cadena, si cree que tal y como está planteada…, o qué podríamos mejorar de la ley de cadena para que fuera realmente efectiva.

Hablaba de prohibir la venta a pérdidas, que estaba usted de acuerdo.
¿Qué podemos hacer entonces con la fruta que viene de terceros países donde el coste de producción probablemente es mucho más bajo?

Nos ha hablado de la diferenciación.
También si podía… dar una ayuda, o sea, explicar un poco cómo considera que debería ser el etiquetado para hacerle fácil al consumidor final llegar a esa diferenciación de unos productos y otros.

Ha hablado del tratamiento en frío y que sí, efectivamente, es un gran logro en naranjas, pero que falta para el resto de cítricos, concretamente clementinas y demás.
Hay que seguir trabajando mucho en esto.

Quería saber si considera que ustedes…, con los actuales costes del campo de producir, cree que van a poder ser absorbidos por la comercialización, dejando incluso un pequeño beneficio a los agricultores o si considera que, tal y como está la estructura actual, va a ser imposible llegar a eso.

Y si tienen previsto… No, ¿qué porcentaje de comercialización tiene de cítricos su asociación -si lo ha estudiado- de fruta procedente de la Comunidad Valenciana o de fruta procedente de países terceros?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

I ara passem el torn en nom del grup Ciudadanos al senyor diputat Eduardo del Pozo.
Per dos minuts, quan vosté vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Reig, por su comparecencia hoy aquí en esta comisión.

Si no le he entendido mal, ha mencionado que compran en este caso cítricos a la Comunidad Valenciana en un porcentaje del 3 %, si no he entendido mal, con lo que el resto entiendo que habrá parte que…, bueno, Andalucía, algo más de España, ¿qué porcentaje compra en el extranjero de todo lo que ustedes en este caso distribuyen y a qué países?
Y ¿por qué eligen esos países?
¿En qué condiciones trabajan con ellos en esa relación mercantil?

Y, por otro lado, me imagino que ustedes tendrán datos sobre el tema del consumo.
Si tiene datos en este caso sobre la evolución de consumo de cítricos a nivel estatal, cómo han ido respecto a los cítricos.

Por otro lado, me gustaría si nos podría valorar en este caso cómo considera que se está promocionando el cítrico valenciano tanto a nivel nacional como internacional.
Y, en este caso, si ustedes han hecho alguna promoción o campaña al respecto.

Y, por otro lado, creo que es hablar del gran problema, el tema de la cadena alimentaria, ¿qué pasa ahí?
¿Qué pasa ahí y qué se puede hacer para que todos los que hay en la cadena alimentaria, en este caso, obtengan dinero?
Porque al final cuando alguien hace una actividad económica la hace para sacar dinero, no para obtener pérdidas.
¿Qué podemos hacer ahí para solucionar ese problema que reivindican mucho los agricultores, que dicen que ellos son los grandes perjudicados?
¿Qué podemos hacer?

Y comparto con usted ambas soluciones, que me ha gustado mucho el tema de los contratos estables y largos, que creo que es una buena solución que daría en este caso estabilidad al sector y que el ir de la mano siempre es bueno.
Y, luego, lo de la diferenciación del producto.
Totalmente de acuerdo en cuanto a diferenciarse y a proporcionar más calidad.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Del Pozo.

I donem pas al senyor Josep Nadal en nom de Compromís.
Quan vosté vullga, té dos minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Reig, per la seua exposició i per estar ací.

La veritat és que ha sigut una exposició interessant, perquè ha donat vosté moltes dades i moltes de les coses que tenia apuntades per a preguntar-li ja les ha respost vosté.
Però anem a tornar al tema.

Vosté diu que no ha hagut moltes denúncies a la seua associació… (Algú diu: «A la distribució») Bé, a la distribució.
Jo la veritat és que sí que tenim per premsa algunes denúncies.
També és veritat que… mal costum alguns mitjans de no posar exactament a quina empresa es denuncia i, llavors, hi ha una, diguem-ne…, supose que es generalitzarà a tot el sector.
I estes denúncies a voltes es fan també per oferir productes a preus que no cobrixen els costos de producció i, també, en alguns casos de contaminació del producte, sobretot de fora de la Unió Europea.

No jo no sé…, ja li ho han preguntat els meus companys, les dades de compra fora de la Unió Europea i, sobretot, quin percentatge i a quins països…, si té dades vosté a quins països es fa esta compra als supermercats de la associació.

També si tenen coneixement dels incompliments pel que fa a la matèria laboral, als seus proveïdors i si tenen algun sistema per a conéixer aquestes pràctiques i combatre-les.

També volia preguntar-li si des d'Asucova tenen alguna política de suport i promoció del producte valencià i, en concret, dels cítrics valencians per a millorar les condicions de les nostres produccions.

I, per últim, també crec que seria prou interessant com veuen vostés i si tenen dades del funcionament comercial, en este cas, de la citricultura en ecològic, si tenen dades de com funciona esta comercialització tant al País Valencià com a altres zones d'Espanya.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Nadal.

Continuando con los turnos de palabra, es el momento del grupo Popular mediante el señor diputado Miguel Barrachina por dos minutos.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor Reig, por su intervención.

Y mi grupo es consciente de que España disfruta de uno de los mejores sistemas de distribución del mundo, tanto en calidad como en precio.

La última vez que compré naranjas en mi pueblo, en Segorbe, en Consum, venían de Burriana y me hizo feliz por la reducción en la huella que supone eso y porque la calidad es inmejorable.

Sin embargo, sabe usted que hoy, afortunadamente, no, pero que ustedes se han convertido a veces en el chivo expiatorio en esta cámara como responsables de la ruina de nuestros agricultores.

Yo comparaba los precios que recibía el agricultor de Burriana del que yo estaba pagando y concluía que, aunque ustedes decidiesen vender perdiendo dinero, lo cual sería una negligencia absoluta, aunque se decidiesen a vender naranjas perdiendo dinero, la situación comprometida de nuestros agricultores no cambiaría un milímetro.
Pero bueno, alguien tiene que buscar una excusa o una justificación para culpar a alguien que no sea uno mismo.

Y, entonces, como yo mismo soy parte del parlamento autonómico, le pregunto cuestiones autonómicas.
Ahora tenemos dos leyes, dos normas que ese problema de infradimensión que padecemos los agricultores de la Comunidad Valenciana pretendían resolverla con la mejor intención.
La ley de la huerta tiene cuatro años y la ley de estructuras agrarias pasa de tres.
Ni el banco de tierras ni la red de tierras, dos posibilidades superpuestas, han tenido un milímetro de recorrido desde que esas normas se aprobaron aquí.
Por tanto, si cree que, como han hecho otras autonomías, cabría la posibilidad, tanto en el ámbito de la estructura territorial como de la estructura comercial, es decir, de las cooperativas de segundo grado, etcétera.

Y si le ve algún recorrido a la ley de cadena alimentaria, que también con la mejor voluntad, pero con escaso recorrido, muchos hemos defendido en muchísimas ocasiones.

Y agradeciéndole a usted el trabajo que vienen haciendo en la Comunidad Valenciana y en España por los supermercados más pequeños, por los más grandes y, en suma, por aquellos que permiten que diariamente nuestra comunidad sea una tierra bien abastecida, el grupo Popular les da las gracias.

El senyor vicepresident:

Es el turno del grupo Socialista.
Tiene la palabra diputado señor David Calvo por dos minutos.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Reig.

Bienvenido de nuevo a esta casa.
Hemos compartido creo que ya varias reuniones, ninguna en el tema de los cítricos, en un tema tan relevante creemos para nuestra economía, pero no solo para nuestra economía, también para nuestra identidad, impulsar un sector como el citrícola.

Así que nos gustaría conocer si uno de los objetivos, que debería ser para mejorar la salud de ese sector, pasa por impulsar lo que usted ha llamado diferenciación, y la diferenciación creo que se cura con publicidad, pues tanto por ustedes como por nosotros mismos tenemos responsabilidad en ese aspecto y tenemos una figura de calidad, la IGP de Cítricos Valencianos, ¿considera que aumentando esa publicidad mejoraríamos esa diferenciación?

Es que siento envidia sana, y no tan sana, siento todas las envidias posibles cuando veo el tratamiento que se le está haciendo a una IGP parecida como es la del plátano de Canarias, que siendo pequeño e incluso feo, ha calado en la gente.
Ese entusiasmo por comprar ese producto tan concreto.

Y, como sabe, España es el primer destino de producción española en cítricos.
Es algo que aparentemente puede que sea algo obvio, pero no lo es tanto en otros sectores, y eso es porque al español y la española creo que le gusta comer la naranja valenciana.

Ha dicho: «¿Qué pide el consumidor?
» En España, ha dicho el precio, la calidad y la proximidad.
En las tres cuestiones creo que somos imbatibles: con unos precios muy competitivos de cara al consumidor, no de cara al agricultor; en calidad, imbatible, y en proximidad, ¿qué le voy a contar?
Si solo hace falta que saquemos el brazo por la ventana de casa para pillar una naranja.
Entonces, ¿podría considerarse un error estratégico no mimar nuestro propio mercado, el mercado interior?

Y termino ya con un dato.
Hace unas semanas un compareciente mostró una gráfica de que el 50 % de nuestra producción se queda dentro de nuestras fronteras.
¿Considera que están agotados todos los nichos de mercado interior para no poder exprimirlos un poquito más?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

Y, ahora, sería su segundo turno de intervención, señor Reig, por un tiempo de ocho minutos.

El senyor Reig Catalá:

Ocho minutos, muchos temas para contestar.

El senyor vicepresident:

Le advierto de que, en el supuesto de que no le diera tiempo, lo que puede hacer es contestárnoslo por escrito y hacérnoslo llegar igual que su intervención.

El senyor Reig Catalá:

Vale, pues, las preguntas también (rient) que me las pasen por escrito, por si me he perdido alguna, pero, bueno, empiezo.

Empezaré por aclarar el tema de lo que compramos aquí o no compramos aquí, habláis del 3 %.
Vamos a ver.
Yo lo que estaba diciendo es que del total, de los datos que yo he podido obtener, en torno a 3,5 millones de toneladas de producción citrícola valenciana, yo le aplico lo que las empresas que yo represento han comprado, que son 118.
000 toneladas, me da aproximadamente un 3 % o un 4 %, que es lo que nos quedamos nosotros.
¿Esto es mucho o es poco?
Es todo lo posible.

Nosotros, la política de compras de nuestras empresas, me lo repiten una y otra vez en todas las juntas directivas, es comprar todo lo que sea posible en España; de hecho, más del 80 % de la fruta y la verdura de nuestras empresas se compra aquí, ¿por qué?
, por calidad y por precio.
Es mejor comprar producto en temporada que fuera de temporada, lo que pasa es que, evidentemente, la gente quiere consumir naranjas en el mes de agosto, la gente lo pide.
Y nosotros, nuestra razón de ser última es vender lo que la gente pide y adaptarnos a las necesidades del consumidor, siendo responsables con la cadena agroalimentaria y con la producción agraria.
Puede haber muchos motivos, pero el principal motivo es que el mejor momento para consumir naranjas, cuando mejor las encuentras, y cuando mejor precio tienes, son naranjas de aquí en la época; igual que los tomates, no tiene nada que ver el tomate en invierno que el tomate en verano, eso todos lo sabemos.
Nuestra política de compras, ya le digo, en general, en producto fresco más del 80 % es producto nacional.

No sé de qué país es, no tengo esa información, no se la puedo dar, lo que sí que digo es que, y en cuanto a las IGP y producto de proximidad, cada empresa tiene una política.
Es verdad que el compromiso con la compra del producto nacional es visible y algunas empresas eligen, y cada vez más, el tema de la IGP, que ha sido, la IGP de naranjas valencianas se ha incrementado notablemente, hay algunas empresas que incluso solamente compran en producto IGP; pero, desde nuestro punto de vista, la IGP o no la IGP no te determina que el producto, en fin, tú puedes tener productos sin IGP y ser también igualmente autóctono.
Lo que importa es que nosotros podamos comprar productos de buena calidad con un aprovisionamiento estable, y esto, evidentemente, influye para nuestro sistema de distribución, influye mucho el que se pueda provisionar un producto con una calidad homogénea y con una frecuencia y recurrencia concreta a un nivel de precio estable, y esto, nosotros, para ello necesitamos volumen, asegurar un volumen y estructuras agrarias.

Luego, hay, evidentemente, un montón de variantes, de compromisos… Senyor Nadal, vosté coneix perfectament que en el Creama n'hi ha empreses de la nostra comarca…, jo soc d'Ondara, té un conveni amb el Creama en compra de producte de proximitat, però entenga el sistema; la necessitat de tindre un volum grandíssim, estem parlant de la compra total de cítrics valencians ha sigut quasi cent vint mil tones, doncs, home!
, en això es necessita una estabilitat i una freqüència que et la donen grans productors; grans productors o grans empreses comercialitzadores.

Cal dir que nosaltres no li compren al productor, nosaltres comprem a l'eslavó immediatament anterior que és la comercialització.
Nosaltres demanem estabilitat en preus, contractes a llarg termini, i previsibilitat als nostres proveïdors, però nosaltres comprem a proveïdors i ells treballen amb els agricultors.
Clar que treballen amb agricultors locals!
Clar que compren als agricultors locals!
Ahí tens tota la regió del Baix Segura, tota la zona de l'interior de València a nivell de cítrics, o de Castelló, pero nosaltres comprem als intermediaris que són els comerços i que són els que s'encarreguen d'aglutinar esta oferta i de comprar a molts proveïdors locals, fonamentalment locals i nacionals.
És que açò és una realitat, no se'ns pot taxar a nosaltres de comprar la major part del nostre producte… És que estaria, vaja!
, molt lluny de la realitat.

En cuanto al tema de balance de la ley de la cadena.
Bé, nosaltres, la nostra patronal nacional que és Asedas, ha donat per vàlida… han treballat molt amb la llei de la cadena, i jo torne a recordar que les dos principals empreses, les dos primeres empreses en firmar el codi nacional de bones practiques agroalimentàries són les dos primeres empreses de la Comunitat Valenciana.
Però, quin balanç fem?
Doncs, nosaltres hem donat per vàlid, hem acceptat la llei, n'hi ha un tema que per a nosaltres era molt important, el tema de la previsibilitat en els contractes; contratos estables y previsibilidad en los contratos, per a nosaltres açò és important, eixe compromís nosaltres l'hem de tindre, el que no el tinga, no tindrà suport nostre o de la nostra associació.

El tema de la venda a pèrdues, ja ho he comentat, també era una cosa que nosaltres defeníem, ens venia bé, val?

El que veig complex és, i això m'alegre que ho pregunte-ho perquè, qué valoración hacéis?
Pues en el tema de coste de producción.
Esta gran novedad de la obligación de que todo el mundo pague, al menos atendiendo al coste de producción, com s'acredita?
Aquí hay algunas personas que entienden más que yo de ingeniería agronómica, pero, yo, el pequeño bancal que pueda tener mi padre cada año tiene unos costes de producción, en el lado norte tiene unos costes, en el lado sur tiene otros costes, en cada momento, dependiendo de la temporada, de la ubicación, de la extensión, del tamaño, del tipo de productos que utilices, de cómo lo explotes, es muy complejo.
La campaña es muy variable y es muy complicado establecerlo.
Entonces, nosotros vemos que eso tiene una aplicación muy difícil, y que, encima, puedes tener, no sé, un efecto perverso, lo acabamos de ver con los transportistas: ¡oigan!
, yo quiero, también, que a mí se me atiende mi coste de producción, no sé, podríamos llegar hasta el momento en que lo pidieran los supermercados: yo quiero, también, que se me pague atendiendo a mi coste de producción o mi coste estructural.

No digo que no vaya a ser posible pero es complicado y, además, podría infringir la ley de competencia desleal donde dice que, bueno, pues, evidentemente, no habla de precios mínimos en ningún momento.
Por lo tanto, ese tema creemos que no está bien resuelto.

Y hay otros temas que sí que nos van a servir para avanzar, como le decía, sobre todo el tema de la previsibilidad y la estabilidad en el tema de los contratos y el tema de la venta a pérdidas.
Para nosotros eso ha sido un avance y nos da una estabilidad y una seguridad.

En cuanto a la AICA, li passaré l'informe de la AICA tal qual perquè veja quina és la part de denúncies, la proporció de denúncies que té la distribució, que trobe que era el 4 % o el 5 % del total de les denúncies; cap relacionada amb el tema de contractes i cap vinculada a les empreses que jo represente, absolutament cap.

Per tant, la AICA valenciana, doncs, nosaltres celebrem que es puga fer i que amb total transparència es puga controlar tot.
És important que es controle no només el preu que n'hi ha als supermercats, sinó que es controle la traçabilitat del producte en tota la cadena, des del principi.

Alguna qüestió, ja no em queden… Sí, bueno, por contestar algo de David, evidentemente, la inversión en publicidad de la IGP es algo que puede crecer, pues, totalmente, sí, ¿no?

En cuanto al tema de la fruta de los terceros países, pues, nosotros lo que decimos es que tengan exactamente los mismos…, lo mismo que dice AVA y lo mismo que dice la Unió, el mateixos requeriments que li demanen a la taronja d'ací.
Doncs, clar que sí!
I nosaltres vendre taronja que no està…, nosaltres venem la taronja que està…, venem, primer, la que els nostres proveïdors ens venen però complint la legalitat al màxim, és a dir, que es puga vendre i que complisca la llei espanyola d'aplicació i la reglamentació europea, totalment.

L'etiquetat ha de ser clar però també ha de ser útil i no induir a errors, val?
No anem a començar a parlar de tota la varietat i possibilitats de l'etiquetat i la problemàtica que tenim en el Nutriscore, que si el aceite de oliva te sale peor que la Coca-Cola, però ha de ser clar, ha de ser útil per al consumidor, i cada vegada es valora més.
Clar que sí!

No sé si me queda algo por contestar, alguna cosa más, pero yo creo que más o menos… Ah!
, i en matèria laboral, l'últim, més del 92 %, el 95 % dels contractes de les nostres empreses són fixos.
Bé, jo és una cosa de la que estic molt orgullós perquè damunt n'hi ha una gran part de la contractació femenina.
El sector del comerç és molt intensiu en contracció femenina, el 70 % dels empleats, el 60 %, 70 %, de tot el sector són dones, i, bé, doncs, convenis propis, convenis col·lectius i contractes a llarg termini, que és exactament igual que el que fem amb els proveïdors.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Pedro Reig Catalá, director d'Asucova, per la seua explicació.
Ja li reitere que, si ens fa arribar l'exposició, li ho agrairem gratament.

Res més, l'acomiadem i moltíssimes gràcies per la seua intervenció.

Parem un moment per a fer el canvi de compareixent, però serà a penes dos minuts.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Bé, senyories, reprenem la sessió d'avui amb la quarta compareixença.

En aquest cas, és el senyor Jaume Server Pons, representant de Mercadona, que, com ja sap, té un primer temps d'intervenció de quinze minuts; després intervindran els diferents grups polítics; i, per últim, tindrà un segon torn de huit minuts per a contestar les qüestions que se li hagen pogut plantejar.

Sense més espera, té la paraula vosté.

Molt bé, quinze minuts.

Compareixença del senyor Jaume Server Pons, representant de Mercadona, SA

El senyor Server Pons:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Bon dia a tots.

Primer em presentaré.
A mi em diuen Jaume Server, soc d'Oliva, i soc el responsable de la compra de cítrics, específicament de taronja i mandarina, en Mercadona, des del 2013.
Jo ja treballava en l'empresa, i, bé, vaig anar progressant, i ara em dedique a comprar cítrics, taronges i mandarines.

Res, voldria agrair-vos que hageu comptat en Mercadona, és cert que jo no estic molt posat en aquest tipus de relacions, però, bé, espere, dins de les meues possibilitats, contribuir en la major informació possible i que siga d'ajuda.

I jo estic convençut que millora hi ha i solucions hi ha.
També estic convençut que no és una, sinó haurà de ser la suma de molts factors el que faça que la citricultura valenciana estiga més satisfeta.

I, finalment també, com a treballador d'una empresa valenciana i com a valencià, tot el fort que siga el sector citrícola millor per a nosaltres, bàsicament perquè nosaltres nosaltres tenim la fe ací i estem orgullosos de tindre un producte que és valencià.
I ens fa molt de mal quan un client nostre ens recrimina que les nostres taronges podrien ser millors, ja que som una empresa valenciana.
I d'ací deriva un dels nostres objectius i el que anem buscant és tindre un producte que tinga qualitat, que eixe és l'eix sobre el qual gira tota la nostra estratègia.

Per intentar explicar el que nosaltres fem, m'he distribuït un petits blocs.
Val?

Primer volia parlar sobre el model de compra que té Mercadona.
En els últims, jo diria des de 2013-2014, el model de compra de Mercadona ha anat variant.
Nosaltres, en la finalitat de buscar i comprar qualitat, hem fet un pas de passar de 2 interproveïdors, una figura a la qual nosaltres denominàvem als nostres proveïdors, hem passat de 2 a 23 proveïdors.
Com a empresa espanyola tenim proveïdors ubicats en diferents províncies.
Només per fer-vos conscients d'estos 23 proveïdors, tenim 4 a Andalusia, un en Canàries, on allí també es produïxen taronges, un el tenim a Portugal, un país en el qual ara hem començat a obrir supermercats, i en la Comunitat Valenciana en tenim 16.
És a dir, dels 23, 16 proveïdors són dels quals nosaltres carreguem fruita ací per a repartir a la resta d'Espanya.

Després, quan a la relació que tenim amb els proveïdors, hem de dir que la base està en una absoluta exigència en ser socialment responsables.
En què consistix per a nosaltres ser socialment responsables?
Considerem que totes les empreses tenen diferents components, entre els quals els jefes o clients, que nosaltres denominem als clients jefes, els treballadors, els proveïdors, la societat, de la qual tots formem part, i el capital, que és la rendibilitat.
El que nosaltres busquem és que tots aquestos components estiguen satisfets.
Satisfets què és?
Que estiguen orgullosos de formar part de la cadena, que tinguen un tractament digne, que tinguen una rendibilitat en el temps i que respecten la legislació.

I, finalment, volia comentar, quan al tema de compres, que tenim proveïdors de tot tipus dins d'estos 23.
Aleshores tenim proveïdors dels quals la producció és pròpia, és a dir, ells mateixos produïxen els productes que ens venen, alguns tenen SAT o són cooperatives, i finalment hi ha alguns que realitzen compres a tercers agricultors i hi ha alguns que els tres models, depèn de com cada empresa s'estructure.

Quant a volum de l'empresa, Mercadona ven uns 200 milions de quilos de taronges i mandarines a l'any.
D'eixos 250, jo sempre els intente separar: 150 són de taronges nacionals i 48 són de mandarines nacionals.
És a dir, el volum de producte nacional que Mercadona compra està per damunt del 85 %, la resta seria producte d'importació.
En el cas de la mandarines és més despreciable, on més del 95 % del producte és nacional, i en el cas de les taronges la importació té més pes, on nosaltres comprem 150 milions de producte nacional i 20 milions de producte d'importació, els quals els comprem durant els mesos de setembre i octubre.

També volia comentar en el tema de volum, que un dels nostres objectius sempre ha sigut tindre producte nacional, evidentment perquè és millor per qualitat, és millor per proximitat i està dins d'una cadena logística i de relació que nosaltres tenim dominada, perquè la tenim ací.
En eixe sentit hem anat avançant i hem aconseguit tindre un producte que, on abans la importació començava a principis d'agost, conservant fruita i tenint un treball i realitzant un treball amb els proveïdors, hem aconseguit tindre fruita fins principis de setembre, un any normal, a no ser que hi haja algun problema extraordinari, com l'any de la covid, que de la fruita hi havia una demanda més elevada i es va vendre abans.

Entonces, això per a nosaltres és molt important, i més m'agradaria, a mi personalment, perquè m'ho facilitaria més, poder tindre productes espanyols durant més temps.
Per què?
Perquè és millor per a tots.
El que passa és que la qualitat del producte és la que és i hi ha processos que afecten a la qualitat i hi ha uns fets que afecten a la qualitat.

A mi m'agradaria posar en valor una decisió o un moviment que nosaltres vam fer, que va ser el d'ampliar les màquines de suc en les nostres tendes, on ahir vam aconseguir, a més de cobrir una solució que no estava resolta en els nostres clients, que seria vendre-los suc de taronges recent exprimit, el poder tindre opció a vendre una fruita que en aquell moment anava destinada a un submercat o mercat menys valorat o anava destinada a la indústria del suc.
Entonces, jo pense que això són moviments que l'empresa sempre ha sigut, o siga, que van ser molt positius, van ser molt positius en el seu moment per tota la cadena.

I finalment, en el tema de volum, volia comentar el que nosaltres veiem o el que nosaltres estem observant és que hi ha un desequilibri entre l'oferta i la demanda, que és el que fa que apareguen tots aquestos problemes.
Hi ha moments en què l'oferta és elevada, massa elevada, i la demanda no la cobrix.
Aleshores en aquest tipus de relació és on es complica molt, molt, molt la gestió, perquè estem parlant d'un producte perecedero i un producte perecedero s'ha de vendre en un temps determinat, i si no el vens en un temps determinat és directament producte que s'ha destruir.
Què ocorre?
Que ahí s'entra en una guerra que és molt difícil de gestionar per totes les parts de la cadena.
Quan l'oferta i la demanda està equilibrada tot és perfecte.
I quan l'oferta és menys que la demanda, com puga haver passat els dos anys anteriors, jo diria el 2020 i el 2021, bé, els anys de la covid que hem passat, ahí passa al contrari, és a dir, l'agricultor està content perquè aconseguix vendre la fruita al preu que ell vol o inclús, de vegades, més.
Entonces, una de les parts de la solució l'equilibri entra l'oferta i la demanda ha d'existir, i això és complex en un món en què no hi ha un gestió general.

Després volia comentar també que en l'empresa nosaltres també tenim ahí… Volia comentar en què consistix la nostra cadena de muntatge o com treballem nosaltres.
Nosaltres el que fem és tractar amb els proveïdors, en els que nosaltres comprem la fruita, i des d'ahí la responsabilitat de Mercadona o els nostres acords consistixen en: anem, comprem la fruita i Mercadona va i carrega la fruita en casa del proveïdor.
I ahí comença la nostra cadena de cost o la nostra part de responsabilitat.
Carreguem la fruita en els proveïdors i la repartim pels diferents blocs logístics d'Espanya i Portugal.
Dins dels blocs logístics què vol dir?
Que nosaltres venim a un magatzem, carreguem la fruita i l'envien a Villadangos.
En Villadangos tenim un bloc logístic que ahí s'encarreguen de repartir la fruita a les tendes que estan en Galícia.
Val?
Eixa seria la primera part.

La següent part seria rebre la fruita i posar-la en els nostres blocs logístics, on el que es fa és ubicar la fruita, la taronja i la resta de fruites, i preparar el servici a les tendes.

En el tema de la qualitat el que nosaltres estem intentant és que esta cadena siga el més eficient possible, és a dir, la fruita que nosaltres carreguem hui demà està a les tendes, perquè per la nit la preparem a l'endemà l'enviem a les tendes.

Entonces, tenim ja dos parts, portar la fruita als nostres blocs logístics i preparar-la per a servir a les tendes.
I, finalment, el que fem és l'enviem a les tendes i d'enviar-la a les tendes ja ens dediquem a reposar-la i a vendre-la.
I esta seria tota l'estructura de costos o tot el que a nosaltres ens afecta.

També voldria fer referència a un compromís que tenim amb el no-desperdici, que és, quan no aconseguim vendre un producte, sí que intentem defendre-lo, i inclús de vegades i puntualment baixem el preu d'eixe producte perquè no hi haja desperdici.
En un sector com el citrícola, on eixes baixades de preu poden tindre una percepció negativa i podem trobar-nos en donar una mala imatge, tenim limitat a quan ha de ser eixa baixada, o siga, no podem mai baixar el preu més d'un 25 %, perquè considerem que és important no es desprestigiar un producte o no fer una baixada de preu excessiva que puga confondre el consumidor o que puga induir a una mala imatge de l'empresa.

Finalment, per a concloure, dins de l'evolució del sector i de retos futuros, jo ací tinc o veig uns punts que considere que són fonamentals perquè l'agricultor puga mantindre's i puga evolucionar.
I principalment seria l'equilibri entre l'oferta i la demanda.
Nosaltres ahí el que intentem és, a través de la qualitat, que els clients que ens entren a nosaltres compren més producte.

Després, pense que hauríem de potenciar com de saludable és consumir cítrics, perquè hem detectat en els últims tres-quatre anys que hi ha com una tendència negativa a parlar que si el suc de taronja té molt de sucre, quan és el sucre bo, que si importem i no hauríem d'importar; diferents corrents que pense que, en lloc de posar en valor el producte, el que fan és anar desprestigiant-lo i que el consumidor final puga tindre una mala imatge del producte.

Nosaltres, quant a consum, hem detectat que des de 2018-2019 hi ha una recessió en el consum.
És a dir, les dades que nosaltres menegem és el consum en Espanya i el consum propi de les nostres vendes, i ahí hi ha un decrement d'un 25 % de consum.
Aleshores és altament preocupant el que està passant en el consum.
De fet, jo, com a responsable de compres, no és una situació que m'agrada.
Sí que és veritat que el volum de fruita que es ven és el mateix.
Aleshores jo pense que la solució passa a través de tindre qualitat i posar en valor el producte, perquè jo veig que productes com plàtan i banana van en augment, el raïm va a ser un producte que té un desenrotllament i cada vegada ven més, el kiwi cada vegada ven més, és a dir, el consumidor consumix fruita.
Quanta?
La mateixa.
De 2018 a 2021 o 2022 la mateixa.
I taronges?
Un 25 % menys.
Pues algo passa.
I mandarines?
Mandarines no, mandarines es consumixen les mateixes, que no és veritat, perquè es consumixen les mateixes, però en una finestra més gran de temps.
Doncs algo passa també.

Entonces, el nostre desafiament, i el meu personalment, perquè per interés ja egoista que la meua categoria vaja bé i jo tinga el meu treball garantit, és que jo necessite vendre més taronges, i necessite vendre més taronges a través de la qualitat, i no sé fer-ho d'una altra forma.
I el preu no és determinant, jo no sé on està el barem del preu, però no és determinant.
Tu baixes una cosa de preu i no en vens més, pots vendre-la més puntualment, però és efecto de acopio.
Però el preu no és una cosa determinant.
El més important és produir, consumir i repetir, produir, consumir i repetir, produir, consumir i repetir.
Entonces pense que la solució o una de les solucions és produir cada vegada més qualitat.
També, jo me menege per les diferents zones geogràfiques comprant producte, i jo no veig un problema de la citricultura valenciana i del petit agricultor valencià, que també, ho veig un problema de la citricultura espanyola.
Enfronta la resta de països amb els quals competim i enfronta…, més que no els països…, perquè diria que els països competidors… A vore, perdoneu, que he perdut el fil, però vaig a vore si ho organitze bé.

El 50 % de la producció se'n va a Europa… Fins a quant me'n puc passar?
(Rialles i veus) No, però, quant?
Fins a quant?

El senyor vicepresident:

Té un minut de marge.

El senyor Server Pons:

Un minut i mig o per ahí.
(Rialles)

El 50 % de la producció se'n va a Europa.
El 20 % es consumix a Espanya.
L'altre 20 % se'n va a suc, a la indústria.
I hi ha un 10 % que ningú sap on ubicar-lo, que són més pes que col·loques en les malles, pèrdues, deshidratació…, un 10 %, que dius: entre el que recol·lecte i tota la suma de l'altre, hi ha un 10 % que desapareix, vinga.

Europa és el canal més important i Espanya també.
Aleshores, nosaltres no competim contra Sudàfrica o Argentina, que són els països dels quals importem taronja, perquè la importem quan ací no en tenim; nosaltres competim contra Egipte, competim contra Marroc, contra Turquia, contra aquestos països.
Ahí és on jo veig que Espanya ha de diferenciar-se d'aquestos països, no sé si en limitacions en importacions…, és on jo no controle; el que sí que és que, si fem un producte diferenciat en qualitat, vendrem més.

I ja està.
Després continuaré.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Server, per la seua intervenció, que ja li dic que li suggerim que ens la faça arribar, via jurídics, i, per tant, disposaríem de la informació que ens ha transmès.

Ara és el temps de la intervenció dels diferents grups polítics.
I comencem amb la intervenció, en representació del grup Unides Podem, de la diputada senyora Beatriu Gascó, per dos minuts.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, president.

I moltíssimes gràcies, senyor Server, per una explicació claríssima i, de veres, hem pogut percebre que vosté ho sent i el seu compromís i això ens alegra.

Hi ha una qüestió que sempre és molt complicada d'entendre per a la societat, i nosaltres som representants de la societat, i és com es marca el preu de la taronja.
Com que, a banda, les organitzacions professionals agràries, totes, el que diuen és que se senten molt…, com dir?
, impotents enfront de la incapacitat d'influenciar en el preu, perquè, al final, el preu sempre va de dalt cap a baix, és a dir, del preu que vostés marquen cap a baix és el que els arriba al final, no?
I vosté diu que el preu no és el determinant a l'hora de triar la taronja o la mandarina.
Aleshores, per això la gran pregunta és per què les cadenes de distribució alimentària no augmenten el preu.

Vostés són la cadena més important espanyola de distribució alimentària a Europa i és una cadena valenciana.
La pregunta és… Bé, ens ha dit que vostés venen a tota Espanya; d'eixe 80 % del seu producte, 85 % és valencià, andalús, etcètera.
I quan vostés es veuen obligats a vendre el producte que ve de països tercers, ¿han trobat més problemes de seguretat alimentària, és a dir, de problemes de presència de residus de fitosanitaris en el producte que vostés van a vendre?

Com a empresa, tenen com a estratègia no vendre producte de l'agricultura ecològica.
Però, quan parla precisament d'eixa capacitat que l'agricultura valenciana, la citricultura valenciana, té eixa necessitat de distingir-se del producte egipci, turc o marroquí, ¿no pensa que l'agricultura ecològica és una forma de distingir-se?

I, finalment, un balanç curtet de la llei de cadena; si els influència, si no, si la veuen de manera positiva.
Imagine que coincidirà prou amb el senyor Reig, amb el que ens acaba de presentar.

I moltíssimes gràcies de nou.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

I ara donem paso, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, al señor José Luis Aguirre.

Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Server.

Me alegra que haya empezado su intervención diciendo que existen soluciones, desde su punto de vista, y que vamos a poder continuar con todo esto.

Ha hablado de la exigencia de que buscan que sean socialmente responsables los proveedores.
Entonces, entiendo, enfocándonos a los proveedores que tienen de países terceros, hasta qué punto se puede comprobar esto, hasta qué punto se puede comprobar esto, teniendo en cuenta las condiciones laborales de determinados países que, al menos, no son comparables con las nuestras.

Luego, ha hablado de que el consumo estaba disminuyendo en naranja especialmente, aunque también en clementina, porque se ha ampliado el plazo de la oferta, vamos.
¿Por qué considera que puede ser esta disminución del consumo?
¿Cree que ha habido una bajada de calidad o, a lo mejor, no sé, la aparición de las plagas y la difusión de esas plagas que hay puede hacer retraer el consumo o a una falta de publicidad por parte de estamentos oficiales o de interprofesionales, etcétera?

Hablaba de buscar un equilibrio entre la oferta o la demanda.
Quizá ustedes, como intermediarios ante el consumidor final, sean los que mejor podrían orientar a los propios, al sector primario o a sus proveedores, en las variedades que tienen más salida en cada momento.
No sé si realizan esta función o no, si nos puede hablar de esto.

Y luego, a pesar de lo que nos está diciendo, en octubre del 2021 se hicieron virales unos vídeos de su cadena que comercializaba productos -naranjas, concretamente- procedentes de terceros países, cuando aquí en Valencia, en la Comunidad Valenciana me refiero, teníamos la navelina, por ejemplo, que es una naranja que consiguió hundir sus precios.
Y es si nos puede también explicar sobre este tema.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

I ara li donem pas, en nom del grup Ciudadanos, al diputat Eduardo del Pozo per dos minuts.

El senyor Del Pozo Querol:

Sí, gràcies, president.

Y muchas gracias, señor Server, por su comparecencia hoy aquí.

A mí me gustaría que nos contara más sobre los países extranjeros a los que compran mercancía.
¿Qué países son y por qué los eligen?
¿Y en qué condiciones trabajan ustedes sobre la relación mercantil entre ambos?

Y, después, otra de las cuestiones que me ha sorprendido mucho es lo que comenta del 25 %, cómo ha caído ese consumo a nivel nacional.
¿Ustedes, qué están haciendo?
¿Están haciendo alguna campaña de promoción?
¿Promocionan el cítrico valenciano?
Porque sí que veo que usted tiene mucho ímpetu en promocionar el cítrico valenciano, pero me gustaría saber si en este caso Mercadona hace algo al respecto.

Y, por último, pues, totalmente de acuerdo con usted en cuanto a lo que dice de que hace falta, pues, en este caso, diferenciarse, que hay que diferenciarse del resto de productos para ser más competitivo y, en este caso, buscar que el cítrico valenciano sea de calidad para ganar una mayor competitividad en el mercado.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

I ara li passem el torn al senyor Josep Nadal, en nom del grup Compromís.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Server, per la seua exposició.
La veritat és que ha sigut molt interessant tindre ací a un representant del principal distribuïdor i principal supermercat valencià i de tota Espanya i segurament en tota Europa per a fer-li algunes preguntes, que ja la majoria li les han fetes els meus companys, que molta gent desitjaria fer-ho.

Bé, hi ha hagut una… Vostés ha explicat, ja ho han dit els meus companys, que hi va haver com una campanya, farà cosa d'un any, per les xarxes socials, d'alguna gent del sector bastant cabrejada amb la seua empresa perquè veien en els lineals que hi havia taronges en este cas de Sud-àfrica.
Vosté ha explicat que no existia este solapament perquè ha explicat que en els mesos que venien no eren els mesos en què que hi havia, diguem-ne, doncs, en esta cas, la navelina, que és el que havia portat més conflicte.
En este cas, els vídeos el que deien era que sí, que este solapament sí que existia i, de fet, es comparaven vídeos en altres supermercats que no eren valencians i que tenien més producte valencià que en este cas Mercadona.
Evidentment, en els vídeos poden aparéixer moltes coses i ahí, doncs, hi pot haver molta cosa, no?
, però sí que és cert que hi havia una… Vosté ha donat unes dades tant d'entrada de producte de fora de la Unió Europea com en quins mesos venia.
També és veritat el que diuen les organitzacions agràries i és que, encara que el percentatge siga xicotet, si coincidix en el principi de campanya, pot afonar la campanya de la taronja valenciana.
M'agradaria saber exactament què té vosté a dir d'això, de les acusacions que s'han fet des del sector agrari.

També volia preguntar-li, perquè m'ha sobtat bastant, del tema que diu la meua companya que no utilitzen vostés, com política d'empresa, agricultura ecològica.
M'agradaria saber per què.
Perquè moltes de les coses…, que vosté està en el seu discurs de donar-li més qualitat al sector, doncs, pareixia que anava encaminat cap a l'agricultura ecològica; però pareix ser que esta possibilitat no està.

I, per últim, i perquè no siga tot negatiu, sí que ha comentat vosté el tema del suc de taronja, que em sembla una cosa molt interessant.
I m'agradaria que explicara…, ja sé que això serà com un secret d'empresa, que no pot explicar, però el suc de taronja pareix que no està triomfant en el canal Horeca, per exemple, que seria una cosa molt interessant.
Per què creu que en Mercadona això sí que ha funcionat i si ha funcionat bé?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y ahora es el turno, en nombre del Partido Popular, del grupo Popular, de la diputada Elisa Díaz por dos minutos.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchas gracias, señor Server, por estar aquí y por explicarnos la situación, desde una cadena tan importante y conocida como Mercadona, respecto de los cítricos.

Desde nuestro punto de vista, creemos que es reconocido y de agradecer que su trabajo, o sea, su trabajo personal, pero el de Mercadona, que mantengan la posibilidad de consumo de cítricos durante todo el año.
Y de ahí que digamos: bien, o sea, entendemos, comprendemos, incluso agradecemos y creemos que es muy positivo, de hecho también para el sector citrícola de la Comunitat Valenciana, que, cuando aquí no hay cítricos disponibles, por la temporalidad, sí que se consigan y sí que podamos seguir consumiéndolos porque, de esa manera, pues, no se corta la trayectoria y seguimos consumiendo.

Ahora bien, también es verdad que ya han intervenido todos los grupos parlamentarios y han incidido, pues, en esos vídeos que todos hemos visto y en esa, digamos, mala publicidad que se ha hecho respecto de cuando sí hay cítricos en la Comunitat Valenciana de nuestros agricultores que se recurra a comprar fuera, que también, pues, digamos que usted ha dado aquí unos datos en los que me gustaría que incidiera -porque, además, ha sido un poco rápido- respecto de los volúmenes, todo lo que ha citado; que, de alguna manera, nos explicará, digamos, lo que pueda, más extensamente con el tiempo que tiene, el hecho de que durante esa época en la que sí que hay cítricos de la Comunitat Valenciana, de España, pues, se recurra a otros, sobre todo porque usted ha incidido mucho en la calidad y reconoce que, al final, como no hay esa reciprocidad entre los tratamientos que se hacen de esos cítricos fuera y los que se hacen aquí, al final nuestros cítricos son de mayor calidad.
Entonces, me gustaría saber esa diferenciación, en la época en la que sí que tenemos cítricos aquí, por qué se recurre a otros lugares.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Díaz.

Y, finalizando este turno de palabras, tiene la palabra, en nombre del grupo Socialista, el diputado señor David Calvo.

Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Server.

Tranquilo, no voy a incidir en el vídeo.
Y me gustaría centrarme en el precio, en el encarecimiento de los precios.
Como ha mencionado antes el señor Reig, un tercio de ese encarecimiento, pues, va directamente a la distribución.
Usted ha dicho una serie de factores que se pueden resumir en combustible para recoger el producto y en salarios, tanto en reposición como en la venta, más o menos haciendo un resumen.

El año pasado hicieron un estudio, en diciembre del 2021, y en la naranja se multiplicó por 16,5 su coste, desde la cotización en el campo hasta que llegó al lineal del supermercado; en las mandarinas se multiplicó un 1.
000 %, es decir, en el campo 0,25 y en el lineal del supermercado a dos euros y medio.

Bien, su supermercado, al que usted representa, ha hecho varias campañas y, pues, creo que son positivas, ¿no?
, pues campañas de cítricos de origen en España y también una campaña que ha mencionado el señor Reig, que no es de obligado cumplimiento, pero es la de código de buenas prácticas mercantiles.
Hasta ahí todo bien y todo correcto.

Hace un tiempo, pues algunos de los aquí presentes, pues tuvimos la ocasión de visitar un supermercado, no sé si se llama así, en fase experimental, al hilo de la futura ley de economía circular.
Y son visionarios, se han adelantado en el tiempo, y llegó a casi vislumbrarse una obsesión, ¿no?
, por esa reducción de los transportes, del embalaje, etcétera, etcétera, etcétera.

Y en el pool de naranjas y mandarinas de mercado, de Mercadona, perdón, inciden en el producto nacional.
Inciden en el producto nacional, pero sin concretar.
Y ahí incluyen a Cataluña, incluyen a Andalucía, incluyen incluso a Canarias, pero, en cambio, en algunos supermercados de aquí, de la Comunidad Valenciana, pone producto nacional, pero no de la Comunidad Valenciana.
Quiere decir que, en esa obsesión de reducir la huella de carbono, ¿no consideraría más eficaz reducir ese círculo de suministro para que haya naranjas valencianas, cien por cien, en los Mercadona de la Comunidad Valenciana?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

Y, ahora…, per a rematar aquest torn de… (Remors) Vosté ja té la paraula.
En este moment, ja.

El senyor Server Pons:

Primer, vaig a contestar el tema de…, del solapament de campanyes, que veig que ha segut un tema recurrent.

Quan he parlat de quan n'hi ha producte nacional i quan no n'hi ha producte nacional hem dit que en setembre i en octubre no n'hi ha producte nacional i és quan s'importa.
No és setembre i octubre.
És el 5 de setembre, a vegades el 25 d'agost, és quan s'acaba el producte nacional.
I eixe no sol suposar un problema.
A on n'hi ha més complexitat és en els inicis de campanya.
I ahí sempre n'hi ha solapament, perquè si nosaltres volem tindre producte els dotze mesos, s'ha de tindre un solapament.
I eixe és un solapament molt o, almenys com nosaltres ho entenem, molt, molt complicat.
Per què?
Perquè una cosa és que hi haja producte i l'altra cosa és que el producte tinga qualitat.
I ahí és on ens trobem amb una disjuntiva difícil de manejar, perquè també tenim comprovat que en altres anys on… Vaig a posar un exemple real: nosaltres podem començar la campanya de taronges i tindre taronges el 20 d'octubre, forçant la màquina.
Però, després, el consumidor no està content i el retorn que ens dona eixe consumidor no és el que cal.
Per què?
Perquè li estem donant un producte que és una taronja, que és de color taronja, però quan te la menges no és una taronja.
No està acabat de fer.
El producte necessita un període de temps per a acabar-se de fer.

Pel tema econòmic o pel tema de vendre més barat és més car tindre un producte d'importació de Sud-àfrica, en eixe període de temps, que un producte nacional.
No és un tema de preus.
És un tema que per la nostra experiència vegem que el consumidor no va a estar satisfet amb eixe producte.
I ahí és on es produïxen els desequilibris, en eixos inicis de campanya.

Què intentem nosaltres?
Començar el més prompte possible amb un producte de qualitat.
I si no pot ser en totes les referències, en una, perquè és que és millor.
Ara ens hauríem de posar entre tots d'acord, seria perfecte que ho férem en novembre i ens posàrem tots d'acord amb el producte que oferim als nostres clients en eixe moment.
I, aleshores, poder parlar a vore quina és la millor opció.
Perquè el que m'agradaria remarcar és que una cosa és tindre producte i, l'altra cosa, que este producte estiga de qualitat.

I ahí és on…, la cosa és complexa.
No és una transició tallar-apegar; és una transició que mana el temps, i no és el mateix una taronja de la Safor, que una taronja de Castelló.
I tot està en la Comunitat Valenciana, perquè la Safor ven en un període determinat i la de Castelló ve en un altre.
No és tan fàcil.
Tant de bo fora tan fàcil.
A mi me resoldria molt la faena, però no és tan senzill.

Sí que és veritat que recurrentment, finals d'octubre, novembre, és una situació complicada i que nosaltres som conscients i cada vegada estem intentant solucionar-ho millor, però no és una situació fàcil.

Això quant al vídeo.
I ara vaig a intentar contestar la resta de preguntes.
Quant a com es marquen els preus de la taronja, els preus de la taronja, la majoria de vegades comencen marcant-se a partir del preu de compra de la taronja.

Nosaltres comprem la taronja a un preu, doncs tenim de tindre tots els costos a què ens hem referit abans i, després, el que fem és aplicar un preu.
I aixina és com comença el preu de la taronja.

Com varia el preu de la taronja?
Doncs, el preu de la taronja després ja varia en com comences i com es comporta el mercat en el qual tu has de sobreviure.
I a partir d'ahí, no sent el nostre departament o el departament de compres el que posa el preu directament dels productes, és com orientem els preus de la taronja.
Però nosaltres estem parlant que estem en un marge…, estarem entre 0 i 3 en el millor dels casos i en eixos marges mos menegem.

A col·lació a una altra pregunta que ens han fet és: és un 1.
000 % o és un 10 o és un 50 %?
Jo no controle tant els preus en el camp.
El que sí que trobe a faltar és una cadena de cost que no parle en percentatges i sí en euros/quilo de què es necessita en cada una de les parts; que es necessita en produir, amb la complexitat que té la producció; que es necessita en la part de la confecció i què es necessita en cèntims.
I per tindre una referència, construir una cadena de preus des de l'origen fins al final.
Ara, ací ens estem deixant pel mig molta gent, molts factors, molta mà d'obra, la recol·lecció, transport de les empreses… No ens poden quedar en una dada tan, tan nerviós com puga ser aquest.

Continuem amb les preguntes… En referència als problemes de seguretat alimentària, els països tant de Sud-àfrica com d'Argentina, que són dels que nosaltres importem, són empreses que es dediquen a exportar.
Aleshores, les empreses que són molt exportadores, són rigoroses quant a la legislació, perquè saben que poden tindre problemes.
El que jo veig ací és que hi ha un desequilibri entre el que permet la legislació europea i el que permet la legislació d'uns altres països, que no és compatible, perquè no sé la part tècnica, però sí que sé que n'hi han components que ací, els nostres agricultores no poden utilitzar i que en Sud-àfrica, per exemple, sí que es poden utilitzar.
I ací està prohibit utilitzar-los, però no està prohibit vendre'ls.

El que ha prohibit utilitzar-los no ha prohibit que es venguen.
Aleshores, Sud-àfrica complix la llei, Europa complix la llei i ningú no està content.
Ahí ja no sé jo com abordar-ho.
Però la legislació, rigorosament.
Clar, ahí n'hi ha un buit entre «jo no puc gastar-ho»; l'altre sí que pot gastar-ho, doncs ho gasta.
Però «no ho puc gastar però ho puc vendre».
Com es legisla açò?
Jo ahí ja sí que no arribe.

Quant a l'agricultura ecològica, nosaltres no ens hem clavat dins de l'agricultura ecològica perquè els nostres clients no ens ho han demanat.
Nosaltres no tenim un feedback del client que mos diga… Sí que és veritat que hi ha una tendència a ser sostenible, a utilitzar menys plàstics; n'hi ha una tendència però a nosaltres el client no ens diu, «eh, necessitem un producte ecològic».
Si no tenim eixa demanda, doncs, no tenim oferta.
Està desenrotllant-se en alguns països europeus…, són més proecològics.
Ací, a Espanya, encara no hem viscut nosaltres aquesta necessitat.

Quant a identificar el producte com a valencià o com a no valencià, paradoxalment, València és la zona d'Espanya on menys fruita venc, com a supermercat.
En Lleó…, o siga, a València, nosaltres podem estar en vendre 150 quilos/tenda dia; en Lleó me'n vaig a 500; en Madrid me'n vaig a 400; en Catalunya… Quedaria bé, podria ser… No soc jo qui s'encarrega de gestionar-ho, perquè després també tenim…, el (inintel·ligible) … hauria de tindre-ho; la maduixa de Huelva hauria de tindre-ho.
Pareixeria… El mural pareixeria que… No soc jo el que pren aquest tipus de decisions.
El que sí que veig és que fent-ho i anant bé no seria una solució per al sector, perquè les taronges de València es venen molt més en Lleó, molt més en Galícia que en València, que és una de les coses que jo no he tingut mai resoltes.
I tinc la meua opinió personal i és la dic, que és que nosaltres no tenim hàbit de compra de taronges.
Jo, en ma casa, les taronges me les donaven.
I quan vaig al supermercat i he de pagar per les taronges… Me les han donat tota la vida!
No, no… Estaria bé, però no solucionaria el problema que tenim.

Quant al solapament, el tema de la importació és recurrent.
Doncs ara no me presta atenció… Pense que ja ho tinc tot…

El que sí que voria jo que seria una solució interessant seria continuar estudiant un desenrotllament de com conservar millor la fruita.
Si jo poguera tindre una fruita en setembre que fora nacional seria perfecte.
Continuar el desenrotllament varietal en…, si vinguera una varietat de taronges que vinguera, en lloc de novembre, que vinguera en octubre, millor, perquè podríem accedir a ella i estaríem donant als agricultors un altre producte perquè eixa oferta no estiga tan concentrada.
I també trobe a faltar un desenrotllament del subproducte de cítrics perquè tinga un valor més afegit, perquè els cítrics o se'n van a…, l'opció és anar-se'n a la indústria.
Com només hi ha una opció, eixa opció és de batalla també.

Aleshores, és un desenrotllament d'una quarta gamma, poder consumir taronges d'una altra forma, un desenrotllament…, uf!
, se m'escapa.
El que sí que veig és que se li ha de posar valor afegit al producte en diferents zones.
S'ha d'anar buscant com podem desenrotllar més eixe producte perquè eixe producte tinga valor.

I això és tot el que he de dir.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
I el temps acordat també l'ha consumit.
(Remors i rialles) Per tant, li donem les gràcies al senyor Jaume Server Pons, representant de Mercadona, per la seua aportació i participació en aquesta comissió.

Ara, doncs, el temps necessari per a canviar de compareixent i continuem.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Senyories…

Señoría…, señoría Beatriu Gascó, la llamo… no al orden sino a que ocupe su sitio.
(Remors.
Rialles)

Molt bé, senyories, reprenem la sessió d'avui amb l'última compareixença.
En este cas, el senyor Manuel García Álvarez, director de Compres de Consum.
Ja li he explicat que té una primera intervenció de quinze minuts per a explicar-nos el que crega convenient i, després, intervindran els diferents grups polítics i plantejaran les qüestions que creguen també convenients.
I, per últim, tindrà un segon torn de huit minuts per a contestar.

Sense més, li done al botó del micròfon, i té la paraula per quinze minuts.

Compareixença del director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
, senyor Manuel García Álvarez

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Continue amb la mascareta, veritat?

El senyor vicepresident:

Malauradament, sí.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Si me senten bé…

El senyor vicepresident:

Si vol canviar l'FPP2 per una quirúrgica li la podem facilitar.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Sí, és que entre que tinc poca veu i la mascareta igual ni me sentiu.

El senyor vicepresident:

Ara li'n facilitem una quirúrgica, de seguida.

No, no, ja està, ja en té ací una.
(Pausa)

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Bé, bon dia, bona vesprada ja.

Bé, faig l'exposició que tenia prevista âno sé si arriba als quinze minutsâ un poc comentant com treballem nosaltres la categoria de cítrics en Consum.

Per a nosaltres, la categoria de cítrics és una categoria que està ja molt consolidada en el mercat.
És una categoria de producte tradicional.

El senyor vicepresident:

Disculpe, se l'ha posada al revés, la mascareta.
Ho dic per la seua comoditat.
(Veus)

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

No, no, està bé…

El senyor vicepresident:

No, no, no.
La part de baix…

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Ah!
, el fil d'aram este va baix?
(Se senten veus que diuen: «Nooo.
») Està bé!
Estava bé, eh?

El senyor vicepresident:

Ha segut un error d'apreciació de la presidència, que és un nou model que ha entrat al mercat i no tenia coneiximent d'ell.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

No, estava bé perquè ja tenim pràctica en mascaretes, eh?

El senyor vicepresident:

Disculpa, disculpa.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Massa pràctica.

El senyor vicepresident:

Bé, a banda d'esta anècdota, quan vosté vullga, continue.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Molt bé.
Vinga.

Bé, el 95 % de les taronges que tenim són de tipus nàvel o tipus valències i tampoc… Nosaltres el que vegem, una de les primeres apreciacions que fem en la categoria és que no n'hi ha una marca darrere del producte que siga capaç de revaloritzar el producte.
El producte és un producte que al final és taronja i molt poc més.
Llevat d'alguna cosa que puga estar reconeguda en alguna de les que treballem, i després ho comentarem, en la resta és un producte genèric.

Això pot ser un dels motius pels qual també trobem que puga estar estancat el consum de les taronges.

En el que serien les mandarines n'hi ha un comportament un poc millor, sobretot el que serien les clemenules i les tardanes, el que diem el tipus club, que se concentren, sobretot, en l'última part de la campanya i que poc a poc van substituint la part de les tradicionals.

Nosaltres, quant al que seria el consum o el pes que tenen els cítrics dins del que seria la facturació de la secció de fruites i verdures, aproximadament es troba en un 8,5 %.
És una de les categories més importants que tenim dins del que seria la fruita.
I nosaltres sustentem bàsicament en dos valors tot el que venem en Consum, tot el que seria la campanya.

Per una banda és l'orige, que per a nosaltres és molt important d'on ve tot el cítric, tant el que és la taronja com el que és la mandarina i, per un altre, el tema de la qualitat, d'acord?
I és un dels components que també mos fa decidir quan comencem a treballar la campanya i quan finalitzem la campanya i com fem l'enllaç.

Sobretot quan parlem de qualitat estem parlant dels graus Brix, del que seria la part del sucre i de l'acidesa i de l'índex de maduració del producte; en el cas de les varietats que tinguen a vore amb el suc, amb el contingut en suc, perquè siga raonable per al que seria el client.

Un poc per això, nosaltres, per a la campanya no tenim una data, no tenim una data de començament de campanya sinó que anem un poc tantejant tot el que mos va apareguent en el mercat i, en funció d'això, anem decidint quan assolim el nivell de grau Brix sobretot, comencem a partir d'ahí a treballar la campanya que pot estar al voltant del mes de novembre o per ahí.

I és un dels temes també que, bé, últimament, sobretot en les xarxes socials i això, comença a aparéixer que no se comença a treballar la campanya, que n'hi haguent cítrics valencians o n'hi haguent cítrics en l'arbre, doncs, com els supermercats estan comercialitzant?
La majoria dels casos obeïx a eixe criteri de qualitat que nosaltres tenim implantant.

Nosaltres oferim distints formats de venda.
Prioritzem frescor i qualitat i estat òptim de maduració, com hem comentat, els orígens.
I els preus, nosaltres anem amb preus de venda que considerem que estan d'acord amb el mercat.
Més o menys, pràcticament tots els dies fem seguiment tots dels preus que existixen en la competència i en funció d'això anem regulant el nostre preu a la nostra qualitat de producte.

Nosaltres, en el nostre cas, que siga IGP la taronja no suposa que la vengan més cara.
Assumim que, bé, el producte té un poc més de cost però a pesar d'això la venem al mateix preu.

Disposem de dos referències de taronja de taula a granel, una referència de taronja de malla i una taronja de suc, que treballem en quatre quilos en malla.
En mandarines, tenim una a granel, que és pel que nosaltres ens estem decantant, tant en taronja com en mandarina, per intentar vendre més a granel que producte embossat.
Treballem també un poc de malla en dos quilos, que és el producte que utilitzem per a traure el producte de menor calibre, producte un poc més residual que tenim.
I, després, tenim un producte prèmium que és el producte que du la fulla i que és un producte que nosaltres li donem un poc més de rotació.

La campanya, com he començat a comentar abans, comencem sobre el mes de novembre i pràcticament estem fins a finals de juliol, intentem allargar-la sempre al màxim, doncs, bé, doncs pel prestigi del producte.
El que passa és que depenent de com vinga la climatologia i de com estiga la fruita, doncs a partir d'ahí ens vegem obligats a afrontar la part del que seria l'estiu, juliol, agost, setembre i octubre; nosaltres bàsicament açò ho treballem amb Sud-àfrica, però és ja una vegada que el producte que tenim nacional ja no dona el nivell que nosaltres li hem demanat.

Nosaltres solem començar la campanya normalment en Andalusia, perquè la banda d'Andalusia sol tindre més sucre, sobretot el que és principi de campanya, finals d'octubre, principis de novembre; i nosaltres és que els valors mínims que demanem de sucre són 10 graus Brix, i demanem 1 d'acidesa.
I això en Comunitat Valenciana no comença a vindre pràcticament fins a principis de novembre i depenent de la climatologia podries estar fins al 15 de novembre.

Nosaltres, tots els cítrics que venem els recolzem en la marca IGP, la indicació geogràfica protegida, i amb això estem pràcticament fins a finals d'abril, si se dona bé; i a partir d'ahí tornem a fer un canvi, normalment a alguna varietat que puga haver-hi d'Andalusia.

Les varietats, com he comentat, majoritàriament són nàvel.
Al final, doncs, treballem un poc de valències.
En les mandarines, la campanya que fem des d'octubre fins a mitjans d'abril, comencem sempre en Comunitat Valenciana, acabem en Comunitat Valenciana, i pràcticament ahí no fem ninguna compra que no siga d'ací de la comunitat.

Últimament, el que hem destacat entre totes les varietats que anem treballant, el comportament, per exemple, en el cas de la mandarina, les clemenules i els que nosaltres estem aconsellant, o siga, és el que nosaltres…, que sí que marquem amb les nostres proveïdors quines varietats volem treballar al llarg de la campanya perquè eixe producte s'adeqüe a la qualitat que volem.
I la més llarga de totes, doncs, pràcticament és la clemenules, que és la que està donant molt bon resultat de cara al que està demanant el consumidor.
Pràcticament la satsuma és una varietat que ja hem descartat, perquè és una varietat que el client no la vol i no la vol comercialitzar.
I el que sí que hem vist en les últimes campanyes és que algunes de les varietats, el que he comentat club, doncs, la tango, la nadorcott o l'ortanique, que són les varietats que venen a final de campanya, estant tenint un bon consum.

Quant al que seria la part del que seria l'evolució de volum en les taronges, nosaltres en la cooperativa estem aproximadament en cinc milions i mig de quilos de taronges, salvant el fenomen que va ocórrer l'any passat en el tema del covid, que tinguérem un increment de més d'un milió de quilos, aproximadament del 20 %, i, bàsicament, estava associat que el client va vore en la taronja un producte que el podria ajudar a millorar la seua salut, sobretot pel contingut que tenia de vitamina C.
Aleshores, se vàrem sorprendre perquè va ser en un mercat, que és molt estable quant a consum de quilos, se vàrem trobar amb un increment d'un 20 %.

Això va ocórrer en la taronja.
No va ocórrer en la mandarina, i nosaltres en mandarina estem al voltant d'entre 2.
700.
000 quilos, 2.
800.
000 quilos, aproximadament, que faríem enguany.
El que va ocórrer en la taronja no afectà absolutament la mandarina.
Se mantingué prou estable.
El seu consum anà per la seua banda; creguem que té més a vore…, la mandarina continua sent un producte més còmode de pelar, més còmode de menjar, i més fàcil per a tots.

Quant al que seria… perquè tinguen alguna dada de l'orige de les taronges, nosaltres treballem, l'últim any, el 2021 anem a acabar o hem acabat amb un 88 % de cítrics, que són nacionals, i un 12 % de cítrics que serien de fora.
Este percentatge pràcticament se manté, se manté en els últims anys, 2019, 2020, 2021.
També és de veres que nosaltres intentem cada vegada allargar més les campanyes dels productes que tenim d'ací, de la comunitat o que siguen nacionals.
I, bé, hem tingut un lleuger descens, poc a poc, del que seria importació, però ja és difícil cobrir eixe 12 % amb un altre producte.

En el cas de les mandarines, únicament representa…, enguany, per la dificultat, ha suposat un 5; l'any anterior va ser un 0.
O siga, pràcticament no férem importació de ninguna mandarina i l'any anterior al voltant d'un 3.

Si això ho fiquem en context en el que seria la Comunitat Valenciana, d'eixos percentatges del 88 %, el 81 % el comprem en la Comunitat Valenciana, bé en Castelló, bé en València, sobretot.
I de la mandarina pràcticament el 95 % del que estem comprant és de la Comunitat Valenciana.
Eixe 5 % restant o eixe 6 % restant que n'hi ha de la taronja i de la mandarina solen ser productes de les Terres de l'Ebre, que és el producte que nosaltres venem en l'organització en Catalunya que, òbviament, també, igual que ací aprecien l'orige de la taronja nostra, doncs allí s'aprecia l'orige de la taronja, també, de les Terres de l'Ebre.
Però suposa això, entre un 5 i un 6 %.
I bàsicament és Tarragona.

Quant a volum crec que ja ho he comentat tot.
Enguany, el començament de campanya en navelina no ha segut dels millors.
Han tingut un calibre molt menudet, prou inferior al d'altres campanyes, i això ha fet que estiguera un poc frenat.

Quant a preus, hem vist que hi ha hagut certa contenció de preus, que el preu de venda que nosaltres hem registrat pràcticament és el mateix preu de venda a què estàvem venent l'any anterior i inclús l'altre.
I el consum vegem que està molt estable una vegada passat el pic eixe que hem tingut en el covid.

Nosaltres, en el que seria la cadena de valor, que es diu habitualment, nosaltres sobretot el que fem és comprar.
La nostra part important la comprem a proveïdors.
Molt ho comprem a Anecoop que, bé, m'imagine que ho coneixen, que és una cooperativa de segon grau.
I a Anecoop sobretot li comprem a través de la cooperativa de Cheste, perquè és la que més han preparat perquè puga manipular el producte o perquè puga confeccionar-nos el producte tal com nosaltres volem.
A partir d'ahí, el passem a les nostres centrals on fem tota la part de preparació per al que seria la comercialització en destí i el que seria la part de venda.

Bé, tots m'imagine que coneixeran, dins del que és la cadena de valor, la comercialització en orige, doncs, tots els gastos generals que té, de mà d'obra, de material, d'enviament a destí, etcètera.

Quant a proveïdors, bàsicament Anecoop, el que s'ha comentat.
Treballem Bollo, també, perquè és l'única…, és una de les marques que n'hi ha més reconegudes, per no dir pràcticament l'única, quant a taronges.
I per a nosaltres, més que en la Comunitat Valenciana, Bollo sí que és prou apreciada en tota Catalunya.
Aleshores, allí sí que té un poc més d'imatge i, bé, aprofitem i, després, venem també ací.
Suposa aproximadament entre un 30 i un 40 %.

Treballem també amb Cofrutas, que té una SAT pròpia d'agricultors i que treballa directament amb agricultors.
Treballem amb Algitama, que també treballa un poc amb agricultors de la Comunitat Valenciana; amb Cítrics de l'Ebre, que és el que mos prepara o mos ajuda a confeccionar tot el que és el cítric que nosaltres després venem en Catalunya; i amb un proveïdor que mos du la part de fora.

Quant a evolutiu de costos, doncs, pràcticament…, de costos?
, més que de costos, de preu de venda al públic, en el 2021 començà sobre 1 euro o euro i poc; se situà, quan arribà l'estiu, sobre 1,30, i acabà, més o menys, en 1,15 euros.

I en les mandarines, doncs, pràcticament començàrem amb 1,60; anà fluctuant per mesos, doncs, per acabar al voltant d'1,80 o per ahí.

I, bé, com me queda un minut, jo, un poc, els donaria la meua opinió, en este cas, del que serien cítrics valencians i, sobretot, allò dels cítrics.
Pensem que, bé, que al final els cítrics valencians i, generalment, en Espanya, ha segut un sector que ha estat orientat bàsicament a l'exportació i que, de fet, les empreses s'especialitzaren en l'exportació, que no es prepararen tant per al mercat nacional.
L'exportació ha tingut una recessió en els últims anys, i això ha fet que l'oferta que existix en estos moments no està compaginada amb en el que seria la part de la demanda i, en molts casos, fins i tot et trobes que els productes tampoc estan adequats al que està demanant el consumidor espanyol.

Creguem que s'ha de rellançar el consum de taronges i hauríem d'intentar vore com som tots capaços d'invertir i traure'l d'eixe producte commodity, que siga un producte de més valor, encara que sabem tots com és de difícil o com de complex resulta, per a la gent més jove que jo, pelar una taronja i menjar-se-la, encara que…, bé, això és una opinió.
I que, bé, que n'hi han ferramentes, doncs, com la que s'està potenciant de 5 al dia, doncs, podria ser, a la millor, una ferramenta, una associació que fomenta molt el consum de fruites i verdures, podria ser una ferramenta.

Que s'ha de fer un replantejament també de les varietats que s'estan plantant al camp, sobretot anar a varietats que mos puguen allargar més la campanya i puguen ser més tardanes, com he comentat, nadorcott, tango o orri, i que, bé, tenen bons comportaments i mos faria anar més cap a l'estiu.
I, bé, també és de veres que on se trobem cada vegada més problemes és en el tema de la competència que nosaltres tenim bàsicament per on comprem les taronges, perquè se solapen, sobretot, Egipte i Marroc, que estan venent taronges a un cost prou inferior al que pot tindre ací la taronja, en València, i que pràcticament estan solapades en el temps, no com en l'altre cas.

I, bé, fins ahí…, crec que m'he passat un minut, minut i poc…

El senyor vicepresident:

Bé, moltíssimes gràcies.
Dins d'allò raonable o del que permet aquesta presidència.

Bé, ara és el torn dels diferents grups parlamentaris.
I començant per Unides Podem té la paraula per dos minuts la diputada Beatriu Gascó.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, president.

I moltíssimes gràcies, senyor García, per la seua compareixença i les seues explicacions claríssimes.

Diverses preguntes.
Pensa vosté que una Intercitrus més forta, més articulada, ajudaria a eixa promoció de la taronja i mandarina de la qual vosté parlava per aconseguir rellançar el producte valencià, utilitzant les seues paraules?

Respecte al preu, els representants de les organitzacions professionals agràries que han vingut a esta comissió, han manifestat la seua frustració, la seua impotència enfront de la realitat.
I és que el preu es marca de dalt cap a baix.
És la gran distribució, sobretot, la que…, bé, és el mercat, però liderat per la gran distribució, el que marca el preu i, a la fi, doncs a ells els queden les molles, el que la resta ha permés que els arribe als productors.

Amb esta pregunta, si vosté ens diu que vostés fixen el preu també en funció del que fixa la competència, com aconseguim que la gran distribució reflectisca el preu real que el llaurador necessita per a poder sobreviure?
, deixant al marge la realitat de l'estructura agrària valenciana, que és poc competitiva, enfront d'altres realitats, com és l'andalusa o la marroquina o la d'Egipte.

Si no m'equivoque…, bé, vosté ho ha explicat, vostés venen sobretot taronja provinent de l'IGP.
Pensa que esta figura de qualitat és suficient?
Pensa que és prou coneguda entre la societat valenciana?
Com pensa que s'ha de millorar eixe coneixement si és el cas?

I, finalment, vostés com a distribució, com a cadena de la gran distribució sí que han fet una aposta per l'agricultura ecològica, i m'agradaria saber com veuen l'evolució de la producció, si n'hi ha prou producció respecte a la demanda i si pensen que és una eina de distinció també qualitativa enfront d'altres mercats, com el de la competència del qual vosté parlava.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora es el turno de Vox Comunidad Valenciana.
Tiene la palabra el señor Aguirre.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias, señor García, por su comparecencia.

Me ha llamado la atención, aparte del tema del precio que, efectivamente, por lo que nos ha dicho, la realidad es que se fija, pues, de acuerdo con el mercado y no como indica…, nos dice la ley de cadena que debería hacerse.

En cuanto a…, nos ha dicho que faltaba como una marca que revalorice el producto, que en general el producto naranja es como muy genérico para el público y que la gente lo que busca es una naranja o una clementina.
Pero también nos ha dicho, sin embargo, que las variedades más consumidas son estas que vienen más tarde.
Ahí sí que hay una diferencia sensible en cuanto a precio.
Esas variedades tardías que hemos comentado son, suelen ser variedades mucho más…, con un coste más alto que la clemenules o la variedad, vamos, de centro de campaña.

Y un tema para darle una vuelta, ¿considera usted que si no se compraran cítricos fuera de temporada, si luego al llegar los cítricos en octubre o noviembre, si se cogerían con más ganas?
Antes, los productos más primerizos se pagaban mucho mejor.
Ahora, muchas de aquellas variedades primerizas…, no me refería solo a la satsuma, otras también de ese estilo, están desapareciendo, efectivamente.
Pues pregunto, a lo mejor el completar el año con variedades de fuera o de donde sean, pues nos hace acomodarnos a…, y no coger con ganas, a lo mejor, cuando llega la naranja de verdad.

Y nada más, nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

Y damos paso ahora, en nombre del grupo Ciudadanos, a Eduardo del Pozo.
Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señor García, por su comparecencia hoy aquí.

A nosotros, al igual que al resto de compañeros de esta comisión, pues nos preocupa qué pasa con esa cadena alimentaria, qué podemos hacer para este caso, que los agricultores, pues, cobren, ¿no?
, ese importe que deberían de cobrar para, en este caso, para que esa actividad salga rentable, ¿no?
, porque al final todos los miembros que intervienen en esa cadena alimentaria, pues tienen que sacar una rentabilidad, pues como cualquier otra actividad económica, ¿no?
Entonces, nos gustaría ver cómo podríamos solucionarlo.

Otra de las cuestiones que me ha llamado la atención es que tanto el representante de Mercadona como usted coinciden en el hecho de plantearse que haya varias variedades en la Comunidad Valenciana para alargar la temporada, ¿no?
Ambos han coincidido.
Entonces, me gustaría, a raíz de esto, preguntarle si ustedes tienen contacto directo con los agricultores o, en este caso, con las agrupaciones de agricultores, para que exista ese intercambio de información que a título personal creo que sería interesante, ¿no?
, para, en este caso, planificar, pues, la actividad agrícola valenciana.
Porque ustedes les pueden proporcionar una información muy valiosa.

Yo considero que les proporciona una información muy valiosa y me gustaría saber si en este caso mantienen ese contacto o cómo se podría hacer.
Y si también lo mantienen con la Generalitat, que creo que también es una persona, en este caso, un tercer interviniente, que también sería muy importante para coordinar e incluso planificar la actividad agrícola valenciana.

Y, por último, pues, me llama la atención también el hecho de potenciar ese consumo de la naranja.
¿Cómo podríamos hacerlo?
¿Cómo se podría promocionar el consumo de naranja para que sea más atractivo?
Y, en este caso, pues, cómo no, para que se potencie el consumo de naranja valenciana.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Del Pozo.

I, ara, li done el torn, en nom de Compromís, al diputat Josep Nadal.
Té dos minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor García Álvarez, per la seua intervenció.

Bé, a estes altures ja pense que els companys ja li han fet quasi totes les preguntes.
Ha començat vosté parlant de la importància de tindre una marca darrere del que són els cítrics valencians, de la taronja, de les clementines.
Quins creu que són els passos que hauríem de donar per a tindre una marca?
Vosté ha parlat que la seua empresa treballa amb productes amb la marca IGP.
Si creu que això és suficient, si creu que s'hauria de potenciar, s'hauria de…, perquè, evidentment, doncs, tampoc la producció valenciana no està tota dins d'esta marca, ni molt menys.
I si creu que n'hi hauria altres tècniques per a promocionar la marca valenciana.

Quan parles amb els agricultors, molts ja s'adonen que una de les referències és el vi i de com s'està treballant tot el sector del vi, com arriba l'interés de cara al consumidor en, per exemple, el que són varietats i tal, no?
Això, doncs, eixa cultura dels cítrics la tenim molt poqueta gent que estem més en contacte amb la producció, però no els consumidors.

Ha parlat vosté que el gran problema més que de productes que venen de Sud-àfrica, amb els quals diu que vostés treballen diguem-ne fora del que és la temporada ací, són els que venen d'Egipte i de Marroc i d'altres llocs més propers, que sí que és una competència més directa.
M'agradaria saber si vostés treballen amb estes taronges també.
Quina seria la solució a esta problemàtica, no?

Per últim, en el tema de l'agricultura ecològica que ja li ha… la meua companya d'Unides Podem, ja li ha preguntat…, jo recorde que en el primer pla d'agricultura ecològica que va presentar la Generalitat l'any 2015 o 2016, va estar parlant allí un representant de Consum que parlava del tema que treballàveu en agricultura ecològica, i dia que un dels beneficis és que donava major estabilitat i més facilitats a l'hora de planificar les campanyes; com que l'agricultura ecològica donava més estabilitat al comerciant, també; donava menys sorpreses negatives en eixe sentit.

M'agradaria saber també, passats estos anys, com han viscut vostés tant…, sobretot per part dels consumidors, si veuen que n'hi ha més interés en els productes ecològics, sobretot en el tema de cítrics, que és el que estem parlant i tal.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Es el turno para el Grupo Parlamentario Popular, y tiene la palabra por dos minutos la diputada Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchas gracias, señor García.

A ver, llegados a este punto, que ya han dicho muchas cosas, respecto de esas relaciones que deberían de existir entre todos los eslabones de la cadena, y yo entiendo que existen, aquí hemos aprobado infinidad de veces la necesidad, y a petición, además, del sector agrícola, la necesidad de un lobby citrícola por parte de la Generalitat se ha anunciado infinidad de veces.
Me gustaría saber si existe ese lobby citrícola, si ustedes forman parte del mismo y si sería la forma de que esas relaciones tuvieran algún tipo de consecuencia para bien, para bien para el sector.

Luego, por otro lado, también aquí, en esta comisión, se ha hablado mucho no de la necesidad de legislación, sino de que existe legislación.
En concreto, se nombraba la ley de estructuras agrarias y la ley de la cadena alimentaria, que lo que pasa es que no se desarrolla, no se aplica, y eso…, o sea, el hecho de que no se aplique hace que el sector esté peor y que si se aplicara y se desarrollara, pues probablemente el sector estaría…, me refiero al sector citrícola, a los agricultores, vamos, que estaría mejor.

Pero, por todo lo que dicen ustedes de todos los costes, o sea, que al final ustedes fijan un precio conforme al precio inicial, de inicio, de origen, que les viene, conforme a unos costes que ustedes tienen, al final aumentaría…, si aumenta también ese precio de inicio, aumentaría también el coste final, entiendo, el valor final que ustedes le den.
Me gustaría que explicara también cómo poder ajustar esa situación.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señora Díaz.

Y finalizando esta ronda de intervenciones, en nombre del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el diputado David Calvo.
Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señor García.

Lo primero de todo, pues darle la enhorabuena por la gestión comercial de su supermercado, el supermercado que representa.

Ha dicho algo muy importante, ¿no?
, que a pesar de que cueste más, mantienen el precio.
Eso demuestra que a veces no solo la especulación y los beneficios económicos son un fin.
Y dicho eso, España es el primer destino de producción española, como sabe, de cítricos.
¿Y eso qué significa?
Pues, digamos que nos gusta comernos nuestras propias naranjas, ¿no?
, que…, por lo que se dice comúnmente, somos de morro fino y nos gusta la calidad.
Entonces, pues consideramos que el consumidor, pues, cada vez busca más y mira más la matrícula de procedencia de aquello que consume y, por tanto, la exigencia de producto local va a más y considero que ustedes lo saben.
Entiendo que no ha sido fruto de ninguna ocurrencia ni de ningún iluminado, sino que da respuesta a ese mercado, ¿no?

Por eso, la campaña de apoyar a nuestros citricultores con la promoción de IGP, ese sello de calidad que nos identifica, creo que es una muestra de ello.

Y, con relación a ese mercado, a ese mercado interno, a ese mercado propio, pues creemos que si hubiese más «Consums», ese 50 % de consumo interno aumentaría.
Es algo de Perogrullo, entendemos.

Y nos gustaría preguntarle si considera que podemos exprimir, nunca mejor dicho, ese mercado, si hay algún nicho huérfano todavía por explorar.
Y otro asunto que nos interesa y que no se suele comentar, porque todos los flashes lo acaparan las naranjas y las mandarinas, pues nos consta que están en una política semejante con pomelos de Alicante y con limones, y nos gustaría saber qué respuesta está teniendo el mercado.

Y termino ya con otro asunto que consideramos fundamental, que es la depreciación de algunas variedades de naranjas pero, por contra, la apreciación de otras variedades, en concreto de las mandarinas, incluso en algunas variedades que son protegidas.
Y nos gustaría saber si es una moda pasajera, porque de ser así consideramos que podría ser importante enfocar la reconversión varietal a ese tipo de productos que está demandando el mercado y no están tan depreciados.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

I, ja, per a finalitzar aquesta compareixença, disposarà el senyor Manuel García de huit minuts per a respondre a les qüestions que li han plantejat.

Quan vosté vullga, té la paraula.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Molt bé.
Vaig donant resposta a totes les preguntes que s'han fet.
El que passa és que jo crec que n'hi ha com a grups de preguntes, d'acord?

Primer… Bé, parle també en castellà, per deferència.
En primer lugar, sobre el tema que se plantea del tema…, se han planteado varias preguntas relativas a lo que sería la IGP y la naranja de origen.
A ver, nosotros, lo que pensamos desde Consum, es que al final el mayor valor que puede tener un producto como es la fruta, la verdura, incluso la carne, casi todo lo que tu comercialices, es la proximidad, la proximidad a la zona, a la zona de consumo.

En el caso de las frutas es especialmente marcado el origen.
Creemos que es el valor más importante.
Y aquí se ha hablado también de la agricultura ecológica.
Luego, si acaso doy algún dato de cómo nos está funcionando, pero más que el tema ecológico, que nosotros en algún momento lo empezamos, el origen es el factor, que creemos que es más relevante.
¿Por qué?
Primero, porque es un apoyo también a la economía local, de donde nosotros estamos comercializando nuestros productos; segundo, porque traslada un punto de frescura que nunca la va a trasladar una naranja que traigas ni de Sudáfrica ni de Egipto ni de ningún otro sitio; y, tercero, se le presupone una calidad ya superior.

Por lo tanto, y ha habido varias preguntas al respecto, yo les diría: yo creo que se debería apostar más por la IGP.
Es una fórmula que existe, creo que es una buena fórmula para darle visibilidad al origen; queda todavía bastante producción de naranja que no está metida dentro de la IGP y habría que facilitar que se metiera al máximo, tanto de productores como de comercializadores, dentro de la IGP, para que eso se visualizara más en el mercado.

Al final, si eso se visualiza en el mercado el que quede fuera, pues quedará como que su producto, por mucho que puedas poner una etiqueta, pues no acaba de tener el mismo valor al igual que han comentado ustedes âalguien ha puesto un ejemploâ con el vino.
Pues un vino puede ser de Rioja, pero si lleva la etiqueta se sabe a ciencia cierta que es de Rioja y, si no la lleva, pues te puede generar algunas dudas de si realmente es o realmente lo han manipulado en una bodega de Rioja.

Entonces, nosotros apostamos claramente y sabemos que comercializar un cítrico de la IGP, pues supone tener que pagar un poco más, sobre todo a la IGP, porque tiene que hacer un trabajo de vigilancia, de garantizar que el producto es, pero creemos que el valor añadido que eso aporta es mucho mayor, sobre todo porque también estás ayudando a tu entorno próximo.

Aparte de lo de la IGP, yo les haría un comentario, que creo que ocurre mucho en la naranja de Valencia y nos ha ocurrido durante los últimos cinco o seis años, y es que en cuanto empiezan a haber las primeras naranjas, estén con la calidad que estén, yo no sé si son las asociaciones de agricultores o quién, se empiezan a poner nerviosos de que ven naranjas en los supermercados y no son valencianas, y quieren meter naranjas valencianas, dentro del circuito con cualquier tipo de calidad.
Y meter naranja con cualquier tipo de calidad supone que arrancas una campaña pues con no las mejores condiciones y empiezas a frenar el consumo de producto.

Por eso nosotros intentamos aguantar al máximo todo lo que ocurre en el mercado, sobre todo cuando empieza a llegar el mes de octubre y se empiezan a poner todos bastante nerviosos.
Intentamos aguantar sobre todo porque queremos que tenga esos 10 grados Brix que nosotros creemos que tiene que tener el producto para que sea bueno.
Y eso es otro de los…, yo considero que es uno de los errores que están cometiendo los cítricos valencianos, no esperarse a comercializar el producto cuando el producto está en las condiciones, no sólo para llevar el sello de la IGP, sino que además la IGP fuera muy rigurosa en la calidad que tiene que llevar también el producto.

Por lo tanto, yo creo que aquí he contestado, he contestado a varias preguntas que se me han hecho.
Y luego hay una que es la que hablaba, que creo que la han preguntado todos ustedes, todos los grupos, sobre el tema de la cadena alimentaria.
El tema de la cadena alimentaria, al final lo que garantiza la cadena alimentaria es que en cada uno de los eslabones el anterior tiene que ser capaz de haber ganado dinero, no vender por debajo del precio de coste.

Y, nosotros, en nuestro caso, nosotros en nuestras compras, pues a naranjas Bollo, a Anecoop o a cualquier empresa que le compremos, obviamente ellos nos trasladan un coste y nosotros a partir de ese coste…, no, no destrozamos el mercado, vendemos al precio que nos permita el mercado vender, porque obviamente estamos en un mercado competitivo, pero nosotros, obviamente, pues tenemos unos costes, entre otros la luz, el transporte, la manipulación, las mermas, etcétera, pues nosotros ahí lo que hacemos es intentar ganar nuestro margen.

Nosotros no controlamos, ningún distribuidor puede controlar toda la cadena o, en nuestro caso, puede controlar toda la cadena agroalimentaria salvo que vayas hacia atrás, e intentes hacer, pues, bueno, que lo llevas desde el origen, desde el origen hasta el final.
Entonces, yo creo que la ley de cadena alimentaria lo que tiene que velar también es que posiblemente siempre se están fijando en el distribuidor y se tienen que fijar en los distintos eslabones de la cadena alimentaria para garantizar que en todos se está produciendo, se está produciendo la buena práctica, que yo creo que se produce en el caso, en el caso de la distribución.

Y se ha hecho referencia a que el precio…, bueno, o a las asociaciones de agricultores hablan de que el precio viene fijado desde arriba.
En ningún caso, en ningún caso.
O sea, a mí no me consta, pero ni en este producto ni en ningún otro producto.
O sea, no se parte de que tengamos que tener un precio de producto: «Oye, tenemos que vender la naranja a 1,60.
» Nosotros hemos vendido naranjas desde 1,20 hasta 1,80, y las vas vendiendo un poco en función de lo que ocurre, de la oferta, de la demanda, de cómo está el mercado, de intentar ser competitivo, pero no se fija el precio desde arriba hacia abajo.

Al final, tú tienes un coste y con ese coste, pues vas ajustando tus márgenes comerciales; cuando estás en plena campaña bajamos los márgenes, intentamos ser más competitivos; cuando la campaña, pues está mermando, pues normalmente subes un poco los márgenes y vas regulando también tus compromisos de compra que tienes con los proveedores, haciendo, pues, haciendo ofertas de producto, etcétera.
Pero no me consta, en nuestro caso, no me consta ni en este producto ni en ningún producto que el precio se fije desde un precio de partida hasta un precio de origen; es al contrario, existe un precio de origen que, a través de lo que es la cadena alimentaria, va teniendo unos costes de manipulación, de caja, de mermas, los tamaños, y eso se va pasando en cada uno de los puntos de cadena alimentaria hasta dar un coste que luego, finalmente, pues con un margen, que es el margen que marca la distribución de cada uno de los actores, pues lleva al precio final.

Y, luego, dentro de ese precio final, pues eso, pues cada uno intentamos ser lo más competitivos, lo más competitivos posible y, de hecho, los precios no son exactamente los mismos en el mercado.

El tema de variedades también, que se ha comentado algo, aunque ya se ha acabado el tiempo, yo en el tema de variedades creo que no es una moda pasajera.
Creo que el tema de variedades va por intentar, más que una moda pasajera, va por intentar alargar al máximo la campaña que tengamos de origen nacional, y eso sería, sería bueno.

Y, luego, sobre el tema del lobby, que se había comentado también por aquí, que podría ir ligado a esta pregunta, a mí no me consta, nosotros…, yo no sé si existe un lobby o no existe ningún lobby en el tema de naranja.
Nosotros, la información que trasladamos sobre variedades, sobre venta, la compartimos no solo con estamentos de la Generalitat, sino que la compartimos con asociaciones de agricultores también.
Y lo hemos comentado muchas veces y lo compartimos con nuestros proveedores para que lo trasladen.
No es fácil hacer un cambio varietal, ¿eh?
, y menos en el campo valenciano, pues con las circunstancias de minifundismo y de productividad que se dan.
Y, bueno…

Se m'ha tornat a acabar el temps altra vegada…

El senyor vicepresident:

Bé, moltíssimes gràcies, de veritat, per la seua aportació, per la seua contestació també a les…, a totes estes qüestions que li havien plantejat.

Quedem que després ens enviarà…

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Alguna cosa de la documentació…

El senyor vicepresident:

…un document i aixina ho tindrem tots els diputats.

I, res més.
Moltíssimes gràcies, una vegada més, per la seua presència.

I, a les seues senyories, dir-los que s'alça la sessió i que dilluns 11 ens tornarem a veure.

Moltíssimes gràcies.

El senyor director de compres de Consum, S.
Coop.
V.
:

Moltes gràcies a vostés.
Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 2 minuts)