Reglament%2020130207HTML.html





Comissió de Reglament realitzada el 7 de febrer de 2013.
Comença la reunió a les 12 hores i 5 minuts.
Presideix el president de Les Corts Valencianes, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer.
Reunió número 1.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Anem a començar la reunió de la Comissió de Reglament.

En primer lloc, té la paraula el secretari primer de la Mesa per a elegir els components de la mateixa.

Senyor secretari.

El senyor secretari primer:

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, presidente.

El senyor president:

Muy bien.
Muchas gracias.

Propostes de reforma dels articles 45 i 50 del Reglament de Les Corts Valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 31.
585).
Debat i votació

El senyor president:

Pues el primer punt de l'ordre del dia: debat de les propostes de reforma dels articles 45 i 50 del Reglament de les Corts, presentada pel Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada número 31.
585.

Per a la defensa de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula l'il·lustre diputat Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Molt bon dia, senyories.

Ens reunim ací hui per a debatre les esmenes dels grups de l'oposició a la proposta de modificació per part del Partit Popular del Reglament de les Corts.
I en aquest cas em toca a parlar a mi de la proposta presentada per Compromís que era una reforma d'alguna manera del funcionament de la Comissió de Peticions.
Una Comissió de Peticions que ens sorprén la seua poca periodicitat, el poc que se reunix, de fet és de forma esporàdica i, normalment, quan apareix l'informe del Síndic de Greuges ací, a les Corts Valencianes, és un informe que sol tindre més de 430 fulls i que tracta de temes molt diversos i que hem de debatre ací en només una reunió i a correcuita.

Per això nosaltres el que proposem és una reforma d'aquest reglament en este sentit, per a millorar, agilitar i per a millorar el debat sobre aquest informe, que creiem que és molt important, perquè, al remat, és el que la ciutadania ens diu, el que la ciutadania vol fer-nos arribar a través de les seues queixes i el que ens diu d'alguna manera com és la participació de la ciutadania portada a través de queixes, que no hauria de ser així tampoc, però és l'única manera que tenim d'escolar la ciutadania ara mateixa, en estes Corts, i no considerem que siga adient que només es tracte en una comissió d'unes poquetes hores, en un tema tan important com són les queixes dels nostres ciutadans i que és l'única manera que tenen de controlar este govern.

També en aquesta modificació el que pretenem és que aquells ciutadans que presenten iniciatives, que presenten documentacions en aquesta Comissió de Peticions tinguen el dret de poder defensar-les en la mateixa comissió i que a més els grups els escolten allí i que debaten en eixa mateixa comissió, no que es faça el que s'ha fet fins ara, que és que s'arreplega la documentació, es repartix als grups parlamentaris i ja està, perquè aixina ho pot fer una ciutadà directament, venint als grups parlamentaris i portant-nos aquesta documentació.
Pensem que cal donar-li eixe ús útil a la Comissió de Peticions i per això hem presentat esta modificació.

I presentem esta modificació davant la proposta que ha presentat el Partit Popular, que l'únic que proposa és eliminar comissions, que algunes d'elles ja hem dit que possiblement no són necessàries, com és la Comissió de Noves Tecnologies i Societat del Coneixement i algunes altres, però sí que hi ha altres molt importants que sí que s'estaven reunint i que sí que tenien treball i que vostés han decidit carregar-se-les.
Per exemple la de Dones i Política d'Igualtat o la de Drets Humans i el Tercer Món.
El Partit Popular ha argumentat en aquest cas que era per un tema d'austeritat, i això va eixir a través d'una notícia apareguda en premsa, això és el que sembla ser, que hi havia comissions que no es reunien, però els seus membres continuen cobrant el seu plus, encara que no es reunien, i el senyor Maluenda, en concret, al Diari de Sessions del dia 17 d'octubre, deia que la proposta està basada en el criteri marcat pel president Fabra d'una administració més austera, reducció del gasto de funcionament, eliminar duplicitat i agilitar l'activitat parlamentària elevant el rang de les matèries.

Això no és cert, i primer començaré parlant de l'austeritat, perquè al mateix temps que es parlava d'una administració més austera, senyor Maluenda, alguns dels diputats del Partit Popular, no sé si vosté també, rebien sobresous al voltant de 2.
500 euros en sobres.
I és sorprenent que estos diners que estan destinats als grups parlamentaris perquè contracten gent que treballe en les iniciatives, a controlar al govern, en millorar la governança d'aquest aquest territori, doncs vostés se'ls gastaven en sobresous.
I ahí, per exemple, nosaltres pensem que es podria estalviar en les subvencions als grups majoritaris si realment es gasten en estes coses.

I és sorprenent també que després s'aprofitara aquest tema també per a reduir fins a un 30 % les subvencions als grups minoritaris, perquè als grups majoritaris no els afectava quasi, i a més sabent que s'estaven repartint en sobresous als seus diputats i només afectava als grups minoritaris, els més treballadors, perquè si es mira per activitats per grups i per diputat es veu com un diputat de Compromís presenta 944 iniciatives, un diputat d'Esquerra Unida 560, un diputat del Partit Socialista 353 i un diputat del Partit Popular 4 iniciatives.
Té a vore senyor Maluenda, té a vore.

I a més, i a més, en la seua proposta, que parlen d'agilitzar, l'únic que fan ací, en estes Corts, és posar traves a l'activitat parlamentària.
Perquè vostés, ja ho vaig dir en el Ple i ho dic una altra vegada ací, amb la seua proposta i no acceptant la nostra el que fan és convertir aquestes Corts en el Rincón del vago.
I com entrebanquen vostés l'activitat parlamentària?
Doncs no convoquen les comissions quan toca, comencen les comissions i els plens a mitjan febrer, i l'última, l'última que ens hem trobat darrerament, és tombant iniciatives de l'oposició quan es consideren ofensives al Consell d'una manera totalment subjectiva o perquè diuen que estan repetides del període de sessions anterior, quan no s'han pogut tractar precisament perquè vostés no han volgut convocar moltes d'aquestes comissions.

I bé, al remat el que demanem nosaltres és que aquestes Corts siguen útils per a la ciutadania.
Per això presentem la nostra proposta de la Comissió de Peticions.
Volem que siguen menys del «Rincón del vago», volem que siguen àgils, transparents i participatives.
Per això la nostra proposta.
I, en canvi, la proposta que va presentar el Partit Popular i que es va debatre en el Ple també anava en la direcció contrària.
Seran debatudes menys iniciatives, i si no ja vorem les estadístiques.

Arguments del Partit Popular: austeritat.
Però mentrestant deixen constància que crec que sobren subvencions i que per això se repartixen entre diputats i diputades.
I ja ho vam dir, necessitem una reforma del Reglament de les Corts en profunditat, que s'òbriga a la participació ciutadana, que s'òbriga a la participació dels agents ciutadans i de les associacions per tindre un parlament més àgil, més transparent, més participatiu i, en definitiva, més útils per als ciutadans i les ciutadanes.

Res més, i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, encara que no és el tema, però com s'ha permés que se referira a qüestions ja contestades.
Molt breument i no pense tornar a entrar novament a elles, i menys a un diputat que es diu d'ell que cobra de les Corts i d'una empresa al mateix temps.

Quant a si el meu grup prima la responsabilitat i el treball d'alguns diputats?
Dins de la legalitat sempre s'ha fet en retencions, en retencions, aquelles que marca l'Agència Tributària, tot dins de la legalitat.
Si algú té algun dubte, ja sap el que ha de fer, anar als tribunals.

I bé, vaig a centrar-me en la qüestió, que és el que pertoca.

Vosté ha presentat una esmena atípica, i dic atípica perquè no hi ha qui l'entenga, no sabem si és una esmena parcial o és una esmena d'un text alternatiu, que ja se va debatre en el Ple en el seu dia.
I dic això perquè l'esmena parcial porta una exposició de motius.
No podem entendre si el que vol és fer una modificació de l'exposició de motius de la iniciativa que estem debatent, perquè, si és aixina, hauria d'haver presentat una esmena parcial a l'exposició de motius, o el que fa és manifestar-nos a què aspira la seua senyoria al presentar les modificacions puntuals que fa als distints articles.
Dic per això que és atípica.

Quant a Comissió de Peticions diu: article primer, són comissions permanents legislatives totes les que el Reglament contempla en estos moments, no planteja ninguna novetat.
Igual ocorre en les comissions de caràcter legislatiu que en les no legislatives.

Se centra en la Comissió de Peticions,  pareix ser que per a vosté la Comissió de Peticions és important, és transcendent.
Bé, doncs té la seua transcendència, la seua importància, en tant que és la que rep els informes de la Sindicatura de Comptes.
Esta comissió, per si vosté no ho sap, jo li ho dic, tradicionalment se reunia molt, ací venien moltes queixes de ciutadans que utilitzant eixa via presentant escrits de reclamacions a través del registre públic, se reunia la comissió i s'adoptaven decisions.
Però, clar, des que es crea la figura, la institució del Síndic de Greuges, això ja no és aixina.
Totes eixes queixes van a través del Síndic de Greuges i és el Síndic de Greuges qui anualment envia un informe a esta institució perquè ací es debata.
I vosté diu que vol donar-li més contingut.
Vosté el que vol és convertir-ho en una assemblea, però pense que no ha llegit el Reglament, perquè això contradiu el que Reglament diu quant a les competències de la Mesa, perquè vosté s'atrevix a dir: els grups parlamentaris podran especificar la comissió on se desitja siga remesa la seua iniciativa, en quant al funcionament de les comissions en general.
Diu això, i no era de l'article 34 del Reglament, que, per cert, vosté no modifica, el deixa com està i eixa competència li la dóna a la Mesa de les Corts.
Això per un costat.

Diu que els grups parlamentaris podien elegir de totes les reclamacions que es presenten, que són menys, ja li dic, per la figura de la institució del Síndic de Greuges, que se presentaren a la Comissió de Peticions, que cada grup poguera elegir dos perquè comparegueren.
Si el Reglament no impedix que compareguen persones.
L'article 44 del Reglament ho diu clarament, que la comissió podrà acordar la compareixença d'eixes persones, el que cal fer és saber utilitzar les vies.

I després diu -açò és una altra perla-, diu: les comissions hauran de debatre tots els temes pendents, dimanants d'iniciatives de control legislatives o no legislatives que s'hagen presentat fins a 15 dies abans, 15 dies abans que finalitze el període de sessions.
No sé per què 15 dies, però sí que he de dir-li que les comissions legislatives no decauen quan finalitza un període de sessions, o siga que no cal que vosté faça eixa observació, perquè, per exemple, tenim un projecte de llei dimanant d'un decret llei que se va quedar a meitat tramitació i està pendent que vaja a la comissió, no se va aprovar 15 dies abans de la finalització del període de sessions, per tant, no decau.

Quan a les iniciatives no legislatives, eixes que presenten a troquel, que els preocupa més la quantitat que la qualitat.
Mire, és molt fàcil, anem a posar un tope, igual que està en les interpel·lacions de caràcter d'urgència, anem a posar un tope i que cada grup no puga presentar més del resultat de multiplicar pels diputats que té una determinada xifra.
Posem eixe tope i vostés, entonces, seleccionen la qualitat.
No se preocupen més de la quantitat per eixir a la premsa i dir: el grup Compromís ha presentat o ha deixat de presentar.
Mire, tots sabem el que fa el grup Compromís, i jo li recomanaria que siguen més prudents en este aspecte, que si el que volen és desprestigiar la institució, el que estan fent en eixa forma d'actuar és desprestigiar-la.

Diu, però fixe's, ara volen tornar a l'època del PSOE, l'època del PSOE, quan el PSOE tenia majoria, perquè diuen: per a sol·licitar la convocatòria per part del grup proponent serà necessària la firma de dos grups parlamentaris.
Això, quan el PSOE tenia majoria era aixina.
En el Reglament de 1994 ja ho vam modificar, i és un sol grup.
Vosté vol tornar a que siguen dos grups i que puguen demanar una compareixença?
Jo me'n recorde l'època d'Esquerra Unida que recorria al grup d'Alianza Popular que erem, Alfredo Botella, bon amic i bon parlamentari, que moltes voltes me deia, Rafa -perdó-, senyor Maluenda, tenen inconvenient vostés en signar-me?
Mira, a la millor, no compartisc el criteri de la iniciativa, però sí que reconec el seu dret i el dret del seu grup per poder-la representar.
I ho firmàvem per a poder aconseguir-ho.
Ara no fa falta això, és un sol grup.
Vosté vol que tornem a això?
Doncs mire, si vosté vol que tornem a això ahí no va a trobar-nos

Quan a l'austeritat.
Clar que sí, és una època d'austeritat.
I el que suposa reunir-se una comissió per a debatre un tema determinat, en comissions que no són legislatives, eixe tema se pot incorporar a una comissió legislativa i, en el mateix gasto que una comissió se reunix per a debatre cinc punts, pot debatre'n sis, pot debatre'n… I ahí sí que hi ha un estalvi, però no pel que diu vosté de si la mesa de la comissió o el portaveu de la comissió…, no, no, no, pel quilometratge que se paga en cada sessió que se celebra d'una comissió.

I, clar que sí, és la línia que marca el president Fabra, que està aplicant en l'administració de la Generalitat i que el president de les Corts també està aplicant ací, en esta institució.
I, per tant, nosaltres, conseqüents amb eixe full de ruta, també volem que aquelles comissions que no s'han reunit, fixe's el que li dic, en tot un any -alguna s'ha reunit una volta per a constituir-la i alguna altra ha tingut dos reunions-, doncs, està clar que, si són tan pocs punts els que anirien a eixes comissions, podem traslladar-los a les comissions legislatives.

I quant a donar-li més rang a la norma, clar que sí.
Per exemple, la Comissió de la Dona i Polítiques d'Igualtat ara serà Comissió de Política Social i Polítiques d'Igualtat, en una comissió legislativa.
Els temes de la dona se tractaran en una comissió legislativa.
Els temes de les noves tecnologies se tractaran en una comissió legislativa.
Els temes del tercer món, igual.
Els temes dels drets humans, igual.
Quin inconvenient veu vosté a això?
Vosté vol que hi haja onze comissions permanents legislatives i deu no legislatives?
Doncs, mire, francament, vostés, que pregonen el que pregonen, no entenc com no se n'adonen que el primer que cal fer és reduir despeses en allò que és possible, sense què signifique llevar-li drets a ningun grup parlamentari.
No se tracta de dir: com ja no està la Comissió de Política Lingüística, vosté no pot presentar iniciatives; clar que pot presentar-les, el que passa és que aniran a la Comissió d'Educació i Cultura.
I eixe és l'objectiu que busquem en esta iniciativa.

Per tant, senyor Ferri, no puc acceptar-li… No sé si és una esmena o són diverses esmenes, perquè encara no ho he entés, ja li dic que és atípica.
Si és una esmena amb text alternatiu, que no seria el moment, perquè ja la vam debatre en el ple i la vam rebutjar; i, si són esmenes parcials, no podem acceptar-li les seues esmenes parcials.

Res més i gràcies.
(Pausa)

El senyor Ferri i Fayos:

Bé, vaig a ser molt breu, perquè ja he dit tots els meus arguments abans i no crec que calga respondre-li al senyor Maluenda un per un.

Sobretot, m'ha fet gràcia això de l'article 44, que és la comissió qui autoritza perquè vinga gent a parlar ací o no, quan saben vostés que ací el Partit Popular passa el rodillo sempre que pot, en totes les comissions i en tots els llocs i, segurament, si depenguera de vostés, no entraria ningú en estes Corts a parlar mai ni a dir la seua.
Per tant, deixar-ho a mercé del que pense el grup majoritari d'estes Corts em sembla molt antidemocràtic, senyor Maluenda.
(Veus)

I ja que vosté…, ja que vosté fa referència a la meua situació personal, li dic: no és que se diga per ahí, és que ho he dit jo, (veus) és que ho he dit jo, és que no em fa falta que ho diga vosté, ho he dit jo, no diga vosté que ho diuen per ahí, ho he dit jo.
I sap què passa?
Que jo m'ho guanye perquè treballe.
Alguns de vostés se guanyen sobresous sense treballar, perquè ahí estan les estadístiques de les Corts Valencianes que ho diuen.

Res més i moltes gràcies.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.
(Se sent una veu que diu: «Un moment, per favor».
Pausa) En el ditet (veus).
Sí, jo ho faig en el ditet perquè… (Veus) Ah!
, ja, ja està.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Té la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Mire, senyor Ferri, m'he de riure perquè ha vingut vosté a dir-li de treballar a una persona que l'únic que ha sabut fer en esta vida és treballar.
Quan vosté tinga la meua edat, si ha treballat la mitat que jo, deurien posar-li una medalla, així li ho dic.
No entre més a eixe tema.
(Veus)

Decisions democràtiques, article 44.
Anem a vore l'article 44, senyor Ferri.
Diu que la comissió decidix qui compareix i si compareix.
Oblide's del Grup Parlamentari Popular.
El Grup Parlamentari Popular té la majoria en este moment, en altres moments l'ha tinguda el grup Socialista i demà no sabem qui va a tindre-la, (veus) jo espere que el Partit Popular, jo espere que el Partit Popular.
I les decisions, quan les adopta el grup majoritari, ja no són democràtiques?
Aleshores, què és democràtic?
Que se decidisca el que vota la minoria?
No, mire, en ningun país del món…, sí, en eixos que vosté sap, però en els països democràtics no, en els països democràtics se decidix pels vots i, si hi ha un grup parlamentari que té més vots que els altres, és perquè el poble valencià així ho ha determinat.
I no és motiu perquè ningú se sufoque, tot el contrari, estar orgullosos d'ostentar la majoria perquè el poble ens ha donat eixa confiança i nosaltres el que fem és complir eixe programa a través del nostre vot ací, en la cambra.
Però és democràtic totalment que la majoria decidisca, no són rodillos, són decisions democràtiques en una votació.

Res més i gràcies.

El senyor president:

(Inoïble.
Intervé sense micròfon) … Esquerra Unida, esmenes 2, 11, 14, 15 i 16.

Té la paraula el senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Si no m'equivoque i la memòria no em falla, és la primera ocasió en tota la legislatura en què es reunix aquesta comissió per a vore -a banda de la constitució que en el seu moment es fera-…, per a vore una proposició de reforma del Reglament de les Corts.
Però no és la primera que es fa, no és la primera que presenten els grups, no és la primera que s'ha debatut en plenari.
Si la memòria no em falla, almenys altres sis, com a mínim, quatre d'elles del grup d'Esquerra Unida, han sigut presentades, han sigut debatudes en plenari i han sigut rebutjades pels vots del Partit Popular, per la majoria del Partit Popular.

Què casual que esta comissió només es reunisca per a allò que li interessa al Partit Popular.
Eixa és la seua democràcia.
No van votar a favor d'admetre a tràmit altres propostes, que jo crec que eren molt més necessàries, podent després presentar esmenes i, fruit de la comissió i del debat polític, haver millorat el reglament.
No, no els va interessar tocar la norma que regula el funcionament de les Corts ni per a millorar el debat de pressupostos, podent fer esmenes que canvien partides entre seccions.
No van voler que es garantira el dret dels diputats i de les diputades a obtindre la documentació que sol·liciten de les administracions públiques valencianes, no ho van voler.
Tampoc va voler el grup Popular eliminar la possibilitat de vetar les proposicions no de llei que no li interessa que es debatisquen.
I tampoc va acceptar una proposta d'Esquerra Unida que reorganitzava les comissions d'esta cambra, d'una manera molt més racional, per a intentar articular el debat i no sols per a, per una banda, respondre a una certa controvèrsia mediàtica i, per altra, marcar ideologia, que és el que està fent en la seua proposta el grup Popular.

Dir que la proposta que hui ací anem a debatre, almenys les esmenes que es fan a la mateixa, s'ha fet per a respondre a una controvèrsia mediàtica, que és lògica, perquè es va conéixer que hi havia comissions que no es reunien i es va posar això en relació amb el complement retributiu mensual que percebien els membres d'eixa mesa.
El primer que s'ha de dir és que, de vegades, això es publica en els mitjans i induïx a confusió i sembla que tots els diputats d'eixa comissió estiguen cobrant un complement pel fet de pertànyer-hi i no és així.
I, en segon lloc, barreja dos qüestions que són realment diferents: una és la de les retribucions dels diputats i les diputades i una altra la de l'organització parlamentària, que estan lligades perquè es va prendre una decisió entre els grups, en un moment determinat, d'organitzar el tema salarial d'una manera, que es podria replantejar perfectament.
Però, en compte d'intentar evitar eixe tipus de situacions, eliminant la retribució si la comissió no s'ha reunit, no vinculant la retribució al fet de pertànyer a una mesa o obligant que es reunisquen les comissions, en compte de tot això el que fa el grup Popular és carregar-se directament comissions que sembla que li molesten, perquè reflexa molt clarament la ideologia del grup Popular el carregar-se la política lingüística d'una comissió, el carregar-se una comissió de dona i polítiques d'igualtat i el carregar-se una comissió de drets humans i tercer món.
Ahí veiem el respecte, l'atenció, l'interés que li mereixen al grup Popular la problemàtica de la llengua pròpia, la problemàtica de la igualtat de gènere i la problemàtica de la falta de solidaritat, de la qual el Consell és un viu exemple.

Per cert, el grup Popular va aprofitar eixa controvèrsia mediàtica per a fer esta proposta, però encara estem esperant que la controvèrsia mediàtica molt més gran que s'ha alçat al respecte dels seus sobresous els faça ser transparents.
Ja han dit que no valen una carrera per la transparència.
Encara no han fet públics els seus salaris.
Vostés sí que saben si el senyor Ferri treballa en una altra empresa o no, saben el que cobra un diputat o diputada d'Esquerra Unida, però nosaltres encara no sabem què és el que cobra el síndic, el síndic adjunt, l'adjunt del síndic i tota la sèrie de càrrecs que vostés tenen; no ho sabem i els ciutadans i ciutadanes tenen dret a saber què cobren els seus representants.

Tampoc estic segur que una altra proposta del Reglament de les Corts, que ja està registrada i que s'haurà de debatre i votar en plenari, que ha presentat Esquerra Unida per a modificar l'article del reglament que fa referència a la declaració de béns i activitats, que nosaltres volem que siga també de rendes, volem que, com a Castella-la Manxa, com està aprovat en un parlament autonòmic i s'està portant a la pràctica, se declare, per part de cada diputat i diputada, quines rendes percep i acompanye la declaració de la renda, per a poder comprovar que això correspon a allò que s'ha dit a hisenda.
Esperem el seu posicionament, perquè ahí també hi ha una controvèrsia no sols mediàtica, sinó social.
Però molt ens temem que el grup Popular no tindrà cap interés perquè es tramite eixa proposició i que, per tant, hi haja transparència al respecte de les seues percepcions.

Anant a les esmenes que presenta Esquerra Unida, són esmenes que es corresponen amb la proposta que nosaltres vam presentar en el seu moment, que únicament afecta a l'organització en comissions, ja que és el debat que ha posat damunt de la taula el grup Popular, i que creguem que és molt més raonable.
Nosaltres el que fem és, per una banda, eliminar tres comissions que entenem que, efectivament, a penes es reunixen i que perfectament poden ser incorporades les seues matèries a les comissions legislatives, que són les de noves tecnologies i societat del coneixement, la de seguretat nuclear i també la d'afers europeus, que no sabem molt bé per quina raó el grup Popular sí que manté.

Després, reformulem o refonem, millor dit, tres comissions que tracten dels assumptes interns d'esta cambra, de l'organització d'esta cambra, dels pressupostos d'esta cambra, de l'estatut dels diputats i diputades d'esta cambra, que entenem que podrien refondre's en una, precisament per a estalviar i precisament per a facilitar que les coses siguen més raonables.
Tres comissions que funcionarien com funcionen ara mateix la de govern interior i la d'estatut dels diputats i diputades, amb vot ponderat.

I, per últim, mantenim, perquè ens sembla que és absolutament fonamental, la Comissió de Política Lingüística, la Comissió de la Dona i Polítiques d'Igualtat i la Comissió de Drets Humans i Tercer Món, perquè, més enllà que puguen vore eixes matèries comissions legislatives, no serà la mateixa prioritat.
Quan un grup presente una iniciativa, una petició de compareixença, una pregunta oral sobre un tema tan sensible com la igualtat de gènere, com la política lingüística o com la solidaritat, la dels drets humans, si hi ha una comissió específica com fins ara i si té a bé la mesa convocar-la -que en moltes ocasions el que ha passat és que la mesa, controlada pel grup Popular, ha tingut assumptes sobre la taula i no ha volgut convocar eixa comissió-, tindrà una prioritat; mentre que, si el que fem és passar els temes de política lingüística a la comissió d'educació, els d'igualtat de gènere a la comissió de política social i els de drets humans a la mateixa, aniran a la cua d'un fum de temes, perquè hi ha un fum de problemes amb l'atenció a les necessitats educatives i socials del País Valencià.
I, per tant, podem passar mesos i mesos i mesos esperant que eixe punt siga inclòs en l'ordre del dia.
Nosaltres entenem que eixes tres comissions són absolutament necessàries, defensem la seua pervivència.

I, per últim, el que fem és reformular la Comissió de Peticions, que actualment, efectivament, es reunix únicament per a rebre el Síndic de Greuges, que exposa l'informe anual.
Nosaltres entenem que eixa funció és una funció positiva, la mantenim, però entenem que s'han d'obrir les Corts Valencianes a la ciutadania, que no podem estar ací tancats, que hi ha una demanda social -que sempre ha existit, però que en estos moments és creixent- perquè la veu del carrer entre ací i no sols per via interposada, no sols a través de la representació democràtica que, fruit de les eleccions, ostentem els grups i els diputats, no, no, també directament.
I eixe fòrum pot ser la Comissió de Peticions, que nosaltres plantegem que es diga «de Peticions i Participació Ciutadana».
El que plantegem és que qualsevol persona, física o jurídica, individualment o col·lectivament, puga adreçar una petició, bé siga una queixa o una sol·licitud, i que hagen de ser respostes en un termini màxim de tres mesos i, fins i tot, que els grups parlamentaris puguen triar, per a posar en l'ordre del dia d'una comissió que hauria de reunir-se mensualment, dos de les peticions perquè siguen els mateixos peticionaris els que compareguen davant d'eixa comissió parlamentària i se'ls done audiència.
Volem escoltar ací els sindicats, volem escoltar ací les associacions, volem escoltar ací els malalts que no tenen atenció, els que són perjudicats per polítiques del Consell o els que tinguen qualsevol proposta que fer-nos, i entenem que eixa comissió és perfectament vàlida per a poder rebre'ls, per a poder escoltar-los i millorar el funcionament de la nostra democràcia.

Hem dit que siga cada grup parlamentari qui puga triar dos de les peticions, com cada grup parlamentari pot triar les iniciatives que van al plenari o a les comissions, perquè si hem de dependre de la decisió majoritària de la cambra, que en estos moments de majoria absoluta és d'un únic grup, per a que puguen comparéixer ací les persones que presenten peticions, ja sabem que hi haurien vetos absolutament insuperables.
I, per tant, volem que, igual que un grup pot plantejar una proposició no de llei i té garantit el dret a poder-la defensar, una persona o un col·lectiu, emparat per un grup parlamentari, també puga fer-ho.
Entenem que això seria millorar en molt el funcionament de la institució parlamentària, en molt la confiança de la ciutadania envers la cambra i, en molt, la democràcia valenciana.
(Pausa)

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Blanco, perdone'm vosté, perdone'm la seua senyoria que no parle jo amb vosté de sobresous, perquè me dona molta por que s'enfade i que vinga i que m'insulte.
Per tant, perdone'm que no li conteste a eixa qüestió.

Mire, diu que s'han presentat moltes iniciatives…, moltes iniciatives de reforma del reglament… Clar, i s'ha seguit el procediment.
Una reforma del reglament és com una reforma d'una llei, és com una iniciativa legislativa, té el mateix rang i el mateix tractament.
¿I què és lo que passa?
Que té d'haver una toma en consideración de la cambra.
I si en la toma en consideración en la cambra no s'accepta eixa proposta, no ve a comissió.
Igual que ha ocorregut amb la del Grup Parlamentari Popular.
Aquí no hi ha distincions.
La del Grup Parlamentari Popular va anar a la toma en consideración de la cambra al Ple, i el Ple va dir que sí, i per això hui estem…, se va obrir un termini d'esmenes, vostés van presentar les esmenes i estem debatent-les.
Però a vosté ningú li va impedir que parlara d'eixes qüestions en les seues iniciatives en el Ple, ¡clar que no!
, perquè el reglament ho permet i perquè és una garantia democràtica que té.

Igual que és una garantia democràtica que les decisions se prenguen per majoria.
¿O vosté sap d'algun parlament que se prenguen per minoria?
Diu: «El Grup Parlamentari Popular…» El Ple de Les Corts és qui ho ha decidit!
El Ple de Les Corts!
Que en el Ple de Les Corts la majoria la representa el Partit Popular, o podria no representar-la.
Jo he conegut èpoques en què no ha hagut una majoria absoluta en esta cambra, i era el Ple de Les Corts qui prenia les decisions.
¿Que dos grups se posaven d'acord?
¡Clar que sí!
, com ara els grups d'oposició se posen d'acord en el noranta per cent de les coses.
I és legítim que ho facen, és legítim i el reglament ho permet, i voten conjuntament.

Ara, que hi ha una altra representació del poble que té la majoria i és la que decidix, però són les institucions qui prenen les decisions, no me diga que és el Grup Parlamentari Popular.

Jo me congratule que vosté compartisca el criteri del meu grup que convé reduir el número de comissions.
Després, en el seu discurs, no coincidix el plantejament.
I jo tinc de recordar-li a la seua senyoria que vosté, en l'article 45.
2 proposa que de deu comissions se queden reduïdes a cinc.
Ho proposa.
Inclús matisa d'algunes que considera que sí que és adequat que s'incorporen a comissions legislatives.
Molt bé, és un criteri respectable, igual de respectable que ha de ser el meu, el del meu grup, que també n'hi han altres que deuen passar a formar part d'eixes comissions legislatives.
Ahí coincidim, encara que després no compartim el criteri de quines són, però en la filosofia, sí.
Per tant, me congratule que siga aixina.

Vosté les que elimina són la del reglament… No entenc per què elimina la del reglament, pense que és un oblit.
Sí, sí, lo que passa que després diu…, se dona compte i diu: «No hi ha ninguna comissió de reglament, desapareix», però diu que s'incorpora la seua competència a la Comissió de Govern Interior, ¿eh?
Mire, govern interior és per a temes econòmics, i el reglament, el reglament, mire, si proliferen propostes de reforma de reglament en la toma en consideración en el ple, aquí hi haurà d'estar discutint, i si decidim fer un reglament, una reforma profunda del reglament, com vostés estan demanant constantment, seria ací, en esta comissió en la que cal fer-ho, no mesclem les matèries en altres comissions que pense que pot ser contraproduent.

Jo crec que és que s'han oblidat o no han volgut donar-li el rang que mereix la comissió de reglament.
I la d'afers europeus.
Diu que per què la mantenim.
Jo no sé si vosté sap lo que diu l'article 61 de l'Estatut d'autonomia, supose que sí, i l'article 171 de l'actual Reglament de Les Corts, i és que una comissió té de ser la garant del control del principi de subsidiarietat de la legislació de la Unió Europea.
I això és el contingut que li donem a eixa comissió.
És més, li dic més, jo els emplace…, ja amb el Grup Parlamentari Socialista, en la passada legislatura ja vam intentar consensuar una resolució de caràcter general per a la tramitació d'eixes iniciatives en la comissió, i no hi va haver…, no és que no hi va haver acord, perquè hi havia un grau d'acord suficient per a llevar-ho endavant, lo que passa que vam arribar al final de la legislatura i se va quedar penjat.
Per a lo millor és el moment de reprendre-ho, a lo millor és el moment de reprendre-ho, però ja posem en el reglament la base suficient per a que la competent en eixa matèria siga la Comissió d'Afers Europeus.

Eliminen també noves tecnologies, com nosaltres, seguretat nuclear, com nosaltres també… I diu, les competències poden ser assumides… Aixina ho proposem en la nostra iniciativa, senyor Blanco.

Després, clar, l'article 50, no cal que entre, perquè l'article 50 diu lo mateix que diu en estos moments el reglament.
Lo que ja no entenc tant és lo que planteja en els articles 47 i 48, concretament en el 48.
En el 48 parla de la Comissió de Peticions i Participació Ciutadana, però no diu…, crec que és un lapsus, crec que és un lapsus, no els ho dic amb ànim de crítica, sinó d'observació, un lapsus que han tingut les seues senyories i no diuen qui compon eixa comissió, qui forma part d'eixa comissió, no, no, no…, no, no… Diga'm, diga'm, després me diu a on, però jo no ho veig per ningun costat.
Lo que sí que tinc clar és que en els altres sí que se referix…, és que és la Mesa de Les Corts, però en esta no diu ni si és com les comissions legislatives de Les Corts o no diu si és la Mesa  de Les Corts qui la presidix, i si és una representació d'un diputat, com hi ha ara o té de ser una representació proporcional a la cambra, com hi ha altres comissions legislatives que aixina funcionen.

Fixe's, diu que arriben les queixes de ciutadans… Clar que arriben!
, clar que arriben!
, i arriben ni més ni menys que a través de l'informe de la Sindicatura de Greuges, li pareix que se li dona poca rellevància?
… Clar, i després, totes les…, que se publica, per cert, l'informe de la sindicatura, totes les senyories tenen coneixement del seu contingut, amb noms i cognoms de les persones que fan les protestes, i poden posar-se en contacte amb ells, ¡clar que sí!
, i poden derivar d'eixe informe iniciatives legislatives per a defensar els drets d'aquells ciutadans, faltaria més!
¡I clar que poden proposar a la Comissió de Peticions que comparega alguna d'eixes persones!
Lo que no pot ser d'ofici.
Ara dos cada u, i els altres què?
Els discriminem?
Cada grup que córrega el risc de presentar una proposta i que s'accepte o no s'accepte.
I si en presenta dos conforme diu vosté i n'hi ha deu que creuen que són mereixedors d'eixe tractament, vosté dona les explicacions.
Doncs, igual passa amb açò, la majoria decidix, clar que sí, en tots els parlaments del món.
Lo absurd seria que decidira la minoria, que perduda… Bé, ja ho vam vore quan plantejaven vostés les comissions d'investigació en la reforma, en el debat global que vam fer de la reforma del reglament dient que si la Mesa…, que si el Ple no decidia que se creara la comissió d'investigació dos grups parlamentaris o un número determinat de diputats ho demanaven i se creava d'ofici.
 O siga, que tenien més força que el Ple de la cambra.
Això és democràcia?

Això no és democràcia, això és interés polític, això és voler arrimar la ganya a on li convé de la sardina,  i no és aixina, no és aixina, el poble valencià ha votat i ha donat unes representacions.
A vosté els ha donat ser el grup minoritari… Bé, jo crec que això se pot desenrotllar, eixa responsabilitat, amb la màxima dignitat, que he de dir que estan fent-ho, treballant i preocupant-se de les qüestions.
Altra cosa és que se compartisquen les idees o no, ¿però criticar falta de democràcia perquè la majoria d'estes Corts prenen les decisions?
En tots els llocs del món, en tots els llocs del món.

I bé, i després una exposició de motius ben plantejada, no com ha fet Compromís, vosté presenta una esmena parcial que diu que vol modificar…, substituir l'exposició de motius.
Això està molt ben fet, està molt ben fet, igual que la disposició derogatòria, que vol que se deroguen els articles 46 i 49, està ben plantejat, no he de dir-li res.
No compartisc el seu criteri, però, per contra, respecte la forma, perquè considere que és l'adequada.

I, dit lo dit, me congratula, reitere, que la seua senyoria, que el seu grup també siga partidari de reduir en este cas de deu a cinc les comissions…, és veritat que n'hi ha una que l'agrupen, la d'interior l'agrupen amb l'estatut del diputat, que tampoc entenc per què, perquè una, la seua missió és vetlar per la compatibilitat dels diputats… I l'altra és prendre decisions respecte del pressupost de Les Corts, pressupost de Les Corts i la justificació que fan els grups parlamentaris.

I he de dir-li, quan vosté parla de transparència, que el Grup Parlamentari Popular ha presentat un escrit dirigit al president de Les Corts demanant que se reunisca la Comissió de Govern d'Interior per a que des del consens, conforme vam fer l'altra volta, si és necessari per a que hi haja més transparència modificar els models de document que s'utilitzen per a les declaracions dels diputats, inclús per a la justificació dels grups parlamentaris, que se faça.
I demanem al president que a la major brevedad possible, convoque eixa comissió, perquè volem…, sí que volem això, coincidim amb l'escrit que ha presentat amb altra redacció el Grup Parlamentari (veus) Esquerra Unida, i estem dispostos a fer-ho.

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

¿Són tres minuts a soles?

El senyor president:

Sí.

El senyor Blanco Giner:

Bé, em congratule de la seua intervenció, senyor Maluenda, perquè si un diputat tan experimentat com vosté, per al torn en contra a les nostres esmenes, únicament pot utilitzar els infundis i les disquisicions procedimentals, és que no té molta base per a oposar-se.

En primer lloc, jo no he insultat a ningú, vostés han contat eixa història i només un pamflet de l'extrema dreta absolutament carent de professionalitat l'ha seguit.
Jo, a partir d'ahí, l'únic que faig és enfadar-me, i m'enfade molt quan es mentix de manera descarada intentant equiparar la pràctica dels sobresous a la pràctica de donacions legals que fem els diputats i diputades d'Esquerra Unida a la nostra organització, que viu de les quotes de la seua militància, de les aportacions dels càrrecs públics i del finançament públic transparent, perquè ni tenim Gürtels ni tenim corruptes, que és el que vaig també, i això no és un insult, sinó una constatació.

En segon lloc, vosté diu que la majoria ha de prendre les decisions.
En cap de les nostres esmenes es posa en qüestió això.
Ara, la democràcia és el respecte a les decisions que pren la majoria i també als drets de les minories, que és el que vostés moltes vegades no tenen.
Per cert, una majoria, la seua, que ha sigut aconseguida amb milions a Suïssa, amb trames de corrupció, amb finançament il·legal i amb un fum d'irregularitats que ha fet adulterar la competència electoral.
En qualsevol cas, no els durarà sempre.

A partir d'ahí vosté ja entra en les disquisicions procedimentals, i crec que s'equivoca.
Per exemple, sí que, en l'esmena número 11, es diu: «Les comissions no legislatives de peticions i participació ciutadana… -etcètera, etcètera-, pel que fa a la formació i el funcionament s'atindran al que disposa l'article 40 d'aquest reglament».
Per tant, sí que estem diguent que eixa comissió tindrà la mateixa composició que les, està ahí ficat, vosté no ha llegit bé, i mire que vosté sol ser molt meticulós en les qüestions del reglament, però ahí se li ha passat.

En segon lloc, que l'Estatut d'autonomia i el Reglament de Les Corts diga que una comissió de les Corts ha de ser garant del control del principi de subsidiarietat no implica que siga una comissió específica no legislativa.
Se'n pot encarregar perfectament una comissió com la de coordinació i règim de les institucions, que s'encarrega de molts altres temes.

També dir-li, nosaltres estem a favor de reduir les comissions, però és que el tema és vore quines volen reduir vostés que, ja dic, una ideologia marcada, una ideologia patriarcal, una ideologia que menysprea la llengua, una ideologia a la qual no li importen els drets humans és el que estava manifestant-se.
I nosaltres, no, nosaltres entenem que s'han de reduir les comissions que o bé poden refondre's, perquè encara que tinguen funcions diferents, poden ser agrupades, o bé són comissions que la pràctica ha demostrat que la matèria que duen no té suficient entitat com perquè tinguen una comissió separada.

En qualsevol cas, vosté, que no li agrada la nostra proposta de participació directa de la ciutadania organitzada, vosté decidirà el vot, i el grup Popular segurament va a votar d'una proposta de participació directa que fa el grup d'Esquerra Unida, i després els preocuparà la desafecció ciutadana.

Per cert, per últim, la comissió de govern interior que vostés han demanat la condicionen ja…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Blanco Giner:

…que s'adopte el model del Congrés dels Diputats, que no és el de Castella-la Manxa, que és el més transparent i el que garantiria saber quant cobra vosté, per exemple, perquè ja tots els ciutadans i ciutadanes saben quant cobre jo i quant cobren…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Blanco Giner:

…els diputats d'Esquerra Unida.

I vosté quant cobra?

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Blanco, jo no tinc cap inconvenient que es facen públiques les declaracions de la renda de tots els diputats, jo no tinc cap inconvenient.
I ho he dit fins a la sacietat, i ho he dit en tots els llocs on cal dir-ho.

Per tant, no vinga vosté aquí a fardar de res… I veu com s'enfada?
No puc parlar perquè vosté s'enfada, perquè ja m'ha faltat abans el respecte, inclús ha calumniat i ha insultat este grup parlamentari parlant de qüestions que vosté sap que no són.
(Veus) Sí, sí, vosté sap que no són, i ja es vorà en els tribunals, deixem a la justícia que actue lliurement, no pressionem a ningú.
Vosté s'enfada, i a mi això és el que em fa por, em fa por.

Mire, vosté, clar que sí que coincidix amb nosaltres en la reducció del nombre de diputats, del nombre de comissions, però, nosaltres, quan reduïm el nombre de comissions, no reduïm en cap cas la possibilitat ni els drets dels grups parlamentaris a presentar iniciatives.
O siga que vosté reconeix que sí, que és democràtic el que les majories decidisquen, i diu a continuació: «però, també els grups que tinguen els seus…».
Clar!
, és que els tenen, és que este reglament aixina ho té, és que este reglament diu que qualsevol grup parlamentari pot presentar la petició d'una compareixença o d'una iniciativa, no dos grups parlamentaris com altra proposta (remors), dic com altra proposta d'altre grup parlamentari que vol que tornem a l'època del PSOE.
Perquè, vosté sap quan es va reformar el reglament i se li va donar un tarannà democràtic?
Quan el PSOE, en 1994, sabia que perdia les eleccions, aleshores es va incloure en el reglament la compareixença obligatòria del president de la Generalitat, que abans no estava!
Aleshores es va… Pregunte-li al senyor Zamora, que era coponent amb mi i vorà que és com jo estic dient-li.
(Veus) Bé, bé, jo no sé on està el senyor Zamora ara, però, bé, els ho dic perquè pertanyia…, (veus) era el portaveu del grup parlamentari al que vosté pertany en estos moments, pregunte-li què és el que passava, el PSOE no volia de cap forma i ho vam fer.

Açò és un reglament que facilita totalment els drets…, possibilita i respecta els drets de les minories.
Abans no era aixina.

Mire, això que fem ara quan compareixen en la comissió d'economia, que tan magníficament presidix la il·lustre diputada senyora Cristina Moreno, que compareguen els consellers per a explicar els pressupostos, això no era aixina!
Jo havia de discutir en el senyor, en aquell moment Segundo Bru, per a vore si me concedia que vinguera algú a explicar els pressupostos, i, al final, venia un o en venien dos a nivell de secretari econòmic o de subsecretari, secretaris autonòmics no existien, eren subsecretaris.
No com ara!
, que ho diu el reglament, i ho diu el reglament perquè ho ha recolzat el Grup Parlamentari Popular, perquè volem que vinguen a comparéixer i a donar explicacions, que els grups parlamentaris tenen dret a saber perquè representen un sector important, menys o més nombrós però igual d'important, de la població valenciana.

I això ho hem fet nosaltres, li hem donat democràcia a este parlament.
De què estem parlant?
Pregunte, pregunte vosté als seus companys de partit què és el que ocorria quan governava el Grup Parlamentari Socialista.
(Veus)

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a la defensa de les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, don Miguel Ángel Guillén, les esmenes números 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12 i 13.

Quan vosté vullga.

El senyor Guillén Galindo:

Muchas gracias, señor presidente.

Un saludo a los miembros de la mesa y a todos los compañeros de esta cámara en esta mi primera intervención en la Comisión de Reglamento.

Bien, la propuesta del Partido Popular, que es la que motiva esta comisión, es una propuesta de modificación que el grupo Socialista rechaza de plano.
Rechazamos de plano porque la consideramos que es parcial, que es innecesaria, al menos en los términos en que está planteada, que es oportunista, muy oportunista, y, una vez más, nos tememos que será impuesta.
De ahí, la necesidad de presentación de nuestras enmiendas.

Les decía que consideramos que es parcial, incluso anecdótica, diría yo, porque se limita a proponer la modificación de dos artículos, el 45 y el 50, y la adición de uno nuevo, el 50 bis.
Es una operación legislativa que solo pretende, en nuestra opinión, un maquillaje puntual del devaluado rostro político del Partido Popular.

Nuestro grupo considera necesaria, indispensable, en los tiempos actuales y con la que está cayendo, una reforma global, integral, en profundidad del reglamento parlamentario, y por eso propusimos una enmienda a la totalidad, como ustedes bien saben, con un texto completo alternativo, caracterizado por ofrecer más transparencia y responsabilidad en la función política y mayores posibilidades de control y de participación ciudadana en la labor parlamentaria.
El resultado todos ustedes lo saben y lo conocen muy bien, el señor Blanco ha hecho referencia a ello y se lo quiero agradecer.

Por eso, la verdad es que nos sabe a poco, a muy poco, ni siquiera para mojarnos los labios de la esperanza, la reforma que el grupo Popular nos presenta.
En nuestra opinión, es una modificación, permítanme la expresión, lampedusiana, es decir, que es necesario que algo cambie para que todo siga igual.

La otra característica que le atribuíamos es la de ley innecesaria, al menos en los términos que ustedes la han planteado.
En absoluto compartimos las razones alegadas o esgrimidas por el Partido Popular para justificar esta iniciativa.
Nos dice, por un lado -y antes se ha hecho referencia a ello-, que es como consecuencia de la insuficiencia de puntos a tratar en las comisiones cuya supresión se propone.
Saben muy bien, también se ha hecho referencia a ello, que la asignación de los temas a las distintas comisiones se realiza, en no pocas ocasiones, con excesiva discrecionalidad, incluso, diría yo, con cierta arbitrariedad, sobrecargando unas comisiones, que son las que ahora mantienen, y vaciando de contenido otras, cuya supresión ahora es la que se propone.
Es decir, por un lado, fomentamos y alimentamos la enfermedad para luego practicar la amputación sin compasión, y, por otro, provocamos un empacho de asuntos en algunas comisiones difícil de digerir y que provoca retrasos injustificados, evidentemente favorables al Consell y al grupo Popular, y cuya solución sí que requiere de medidas terapéuticas contundentes que ahora en este momento no se abordan.

La otra razón que alegan es la del adelgazamiento de la administración parlamentaria.
Bien, el grupo Popular parece con ello que nos quiere hacer creer que ha descubierto la paja, que a su parecer todos los grupos parlamentarios compartimos en nuestro ojo, pero no ha reparado en la viga que tiene el ojo de la administración autonómica, que aquí sí dirige el Partido Popular en solitario.

Si el Partido Popular de verdad quiere adelgazar la administración de manera que suponga un considerable ahorro económico, lo tiene fácil; que eche mano del plan que tiene encima de la mesa con una lista concreta de reducción de un buen número de altos cargos de la administración autonómica, de los que puede prescindir mañana mismo, y para eso no necesita ni tramitaciones, ni votaciones parlamentarias que demoran la iniciativa y la decisión.
Y con ello conseguiría ahorrar unos cuantos millones de euros, que eso sí que es una cantidad importante y sustanciosa, no como la que ahora se propone con esta reforma, que, en definitiva, lo saben ustedes muy bien, es la del chocolate del loro, y supone el reflejo parlamentario de la última reforma de la estructura del Consell, esta que el presidente Fabra anunció a bombo y platillo en forma de reducción del número de consellerias como medida de austeridad y ahorro y se escondió a la ciudadanía que, en cambio, se mantenía el mismo número de secretarías autonómicas y direcciones generales, y se aumentaba considerablemente el número de asesores y de subdirecciones generales.

De manera que, al final del trayecto, nos hemos encontrado que con menos alforjas hemos trasladado más peso, en forma de 1,2 millones de euros más; por no hablar del entramado de empresas, fundaciones y entidades instrumentales a las que todavía la administración autonómica recurre en su galopante carrera por huir del derecho administrativo como sistema de control de la gestión pública.

Mire, señor Maluenda, es tan inconsistente el argumento del ahorro que ni tan siquiera se han atrevido a aventurar una cifra aproximada del ahorro que ello supondría, porque en realidad no lo es tal.

Les decía que, en nuestra opinión, es una reforma, la pretendida, que es oportunista, y lo decimos porque consideramos que es una más de las tantas coartadas políticas que utiliza el Partido Popular en su intento de desaparecer de la escena del crimen, entrecomillado lo del crimen, del despilfarro, la opacidad y la corrupción.

Son tristes y escuetas pinceladas blancas sobre un fondo negro, que no solo permanece sino que incluso se acrecienta día a día, tal y como todos estamos comprobando últimamente, entre el estupor, la sorpresa y la indignación generalizada.
Ya lo dije en su día, en el debate de totalidad de nuestro texto alternativo, estamos en una situación de excepcionalidad política y social que requiere una respuesta excepcional y global.
A la oposición, pero sobre todo a la ciudadanía, no les sirven ya meras operaciones de maquillaje, de disimulo.

Por otro lado, tengamos presente -y a ello también se ha hecho referencia anteriormente- que bajo la piel del cordero del ahorro se esconde el lobo del recorte de derechos, se suprimen cauces de participación y diálogo convirtiendo en marías materias como las cuestiones lingüísticas y las políticas de igualdad.
Es el recurso del mal estudiante.

Y, por último, decía que acabará siendo seguramente una reforma impuesta, porque sin cuestionar para nada…, usted ha hecho mucha referencia, señor Maluenda, a la legitimidad del resultado de las urnas y la composición de esta cámara, compartirá conmigo que la mayoría no puede suponer licencia para matar todas las iniciativas.
Usted ha hecho referencia a que en el año 1994, cuando el Partido Socialista preveía que iba a perder las elecciones, es cuando democratizó este reglamento.
Pues ustedes, ahora, la situación les es también idónea en ese sentido para profundizar democráticamente en la reforma del reglamento y allanar el camino que tendrán que recorrer en un futuro, que esperemos no sea muy lejano.

Les decía que el reglamento parlamentario constituye, a mi parecer, la tercera norma más importante para estas Cortes, evidentemente después de la Constitución y del Estatuto de autonomía, pues establece las reglas del juego interno democrático, que usted lo sabe muy bien y usted conoce muy bien, señor Maluenda, bueno, pues unas reglas de juego presentes y futuras que tendrán que funcionar con la misma o con distinta composición de esta cámara.
Por eso, cualquier modificación de estas reglas es deseable que se aborde desde el mayor consenso parlamentario posible, y así, cuando hicimos nuestra propuesta de texto global e integral, así lo proponíamos y así lo ofrecíamos, pero nos parece, y estamos casi seguros, que en este caso ese nivel de consenso desgraciadamente se antoja imposible.

Esperemos que en sucesivas ocasiones o posibilidades reformistas de este reglamento actualmente vigente, ese consenso tan necesario, al margen de mayorías coyunturales, pueda lograr y pueda conseguirse.
A eso les emplazo y les invito, sobre todo al Partido Popular.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Guillén, em fa la sensació que la seua senyoria s'ha equivocat de debat.
Vosté ha tingut una bona intervenció, molt bona intervenció, però que és més pròpia de marcar la filosofia d'una esmena de totalitat en text alternatiu, com va ocórrer en el seu dia en el Ple de les Corts.
Però hui no!
Hui el que pertoca és defensar les seues esmenes parcials que ha presentat a la nostra iniciativa.
I això és el que vosté no ha fet, no les ha defensat, pense, perquè és que no tenen defensa.

En primer lloc, he de dir-li, per si vosté no ho sap, que qui té la competència per a determinar a quina comissió van les iniciatives és la Mesa de les Corts, però que a principi de legislatura els quatre grups parlamentaris vam signar un acord que la Mesa va tindre la gentilesa d'acceptar i d'aplicar-ho.
Sí, sí, la Mesa aplica, però basant-se, si s'equivoca la Mesa un dia en l'adscripció d'un tema, no s'equivoca la Mesa, ens equivoquem en els quatre grups que ho vam signar.
Jo he de dir-li que en este moment estem treballant en el mateix.
Per què?
Com a conseqüència que ha hagut remodelacions en el Consell.
El senyor Blanco precisament el dimarts me recaptava si havia preparat la proposta, perquè ja ho vam comentar en una sessió anterior, i li vaig dir que estava treballant en ella, però que volia esperar-me per respectar, per respectar els drets de les minories en la reforma del Reglament.
Jo tinc clar quin va a ser al final d'esta reforma, que els vots de la majoria van a dur-la endavant, però jo no puc fer-ho això abans que vostés tinguen la possibilitat de pronunciar-se sobre el contingut de la meua proposta i defensar les seues iniciatives.
Si el Ple ho aprova, el dia 1 entrarà en vigor, i a partir del dia 1 serà quan eixe document que oferirem per al consens determinarà a quines comissions van.

I, a més, vull que  sàpiguen una cosa, que l'article 51 del Reglament està vigent, l'article 51 del Reglament està vigent, i diu que les Corts, que el Ple pot acordar en qualsevol moment la creació de la comissió que s'estime necessària.
Si en este moment considerem, pels motius exposats, que hi ha massa comissions, eh, la de Desenrotllament Estatutari no s'ha reunit mai, i per a què va a reunir-se?
Quan hi haja una compareixença es pot fer en la Comissió de Coordinació.
Perquè la reforma de l'Estatut d'autonomia no la fa eixa comissió, la fa la Comissió de Coordinació.
Doncs, fixe's vosté, les altres que se suprimeixen si en algun moment la Cambra decidix crear-les, se creen, sinó tanquem la porta.
En este moment no són oportunes, no són necessàries, perquè és que les poques matèries que aquí se tracten d'eixes qüestions poden incorporar-se i, de fet, es milloren incorporar-les a comissions legislatives.

Però, i què fa vosté en les seues esmenes per a solucionar la situació que planteja?
Pues un autèntic desgavell.
Li ho dic amb el màxim respecte que me mereix seua senyoria.
A més, no voldria passar-me, perquè vosté ha sigut molt correcte en la seua intervenció, perdone la meua vehemència, però és un signe democràtic, eh, mentres que no falte a ningú.

Mire, vosté planteja en les seues esmenes, diu, en l'esmena número 3, en l'esmena número 4 i en l'esmena número 6, estan ben plantejades.
Per què?
Perquè vosté vol canviar el nom de les comissions, i el que diu és: que se modifique el artículo 45 del Reglamento de las Cortes, donde dice «obras públicas y transportes», debe decir «obras públicas, transportes y vivienda» -muy bien-; donde dice «política social y políticas de igualdad», debe decir «política social» -muy bien, perfecte-.
Però què passa en l'altra?
Fixe's vosté el que diu en les altres.
L'esmena número 5, la primera, por el que se modifica el artículo 45 del Reglamento de las Cortes: hay que añadir una nueva comisión.
¡Ah, vale!
Si jo me torne aquí un poquet tarumba i li accepte a vosté esta esmena, resulta que en el Reglament de les Corts, clar, el meu ja no té validesa, en el Reglament de les Corts, que està com a comissió onze legislativa la de Desenrotllament de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, s'haurà d'afegir un bis en el mateix nom.
Clar!

Això ocorre també en la de Política Lingüística.
Diu: «Hay que añadir comisión nueva».
Però hay que añadir comisión nueva, vosté tenia que haver fet una esmena de supressió dels meus articles o una esmena, conforme ha fet molt bé Esquerra Unida, Esquerra Unida ho ha fet molt bé, una volta més els han guanyat la mà.
Sí, sí, sí, perquè, mire, Esquerra Unida el que diu que ha de quedar aixina, i ahí relaciona com ha de quedar l'article.
Vosté no.
I això ho fa en l'esmena 7; també ho fa, ho fa en l'esmena 8: «Hay que añadir comisión nueva, mujer y…» Si és que en el text del Reglament ja ho diu, senyor!
Ja ho diu!
Si jo li accepte l'esmena és perquè renuncie a la meua, ho diria dos voltes.
Vosté haguera pogut fer esmena de supressió del meu article, de l'article d'esta iniciativa que estem debatent, però no el que ha fet.

I perdone'm, perdone'm, però és que si no li ho dic rebente, és que en la 9 passa el mateix, la que es referix a Drets Humans i Tercer Món.

Sí que hi ha novetat, i esta sí que està ben plantejada, la planteja igual, però com és una comissió que no existix, de joventut, diu: «Hay que añadir comisión nueva, juventud».
Està molt ben plantejada.
Si jo li l'accepte haurà d'afegir «juventud», però les altres se repetirien.
Però, clar, jo crec que això de joventut, és que vosté desconeix que les polítiques del Consell són transversals i afecten als joves, als majors, al més majors, com jo.
O siga, que no hi ha distinció, no hi ha una legislació específica.
No, no, no.
I que hi haja una comissió de joventut?
Si els temes de joventut, si són de cultura se posen en Cultura, si són d'assumptes econòmics en la Comissió d'Economia, si són de drets socials en la Comissió de Drets Socials.
O siga que pense que és respectable la proposta, cuidao, esta no li la critique, dic a més que està ben plantejat, però que no la compartisc per allò de les polítiques transversals.

I bé, què vaig a dir-li ja que vosté sàpiga.
I és que no anem a acceptar-li les esmenes, no anem a acceptar-li les esmenes perquè entenem que no beneficien en res.

Vosté parla de la necessitat de fer un debat profund d'una reforma total del Reglament.
Bé, plantege-ho, plantege-ho.
El que no pot és vosté presentar-se quan n'hi ha una iniciativa que se reforma l'article 45-50 del Reglament, només eixos dos punts, arribar al Ple en un text alternatiu que modifica tot el Reglament.
Això a mi no me pareix lícit.
Sí, sí, això ho han fet.
Sí, senyora López, sí, sí, això ho han fet.
Sí, sí, sí, total, total.
Des de l'exposició de motius fins la disposició final.
Quan el que tractàvem de reformar era l'article 45 i 50.
Els demés grups sí que se van ajustar al que és la norma.
És veritat, és veritat que, bé, que vostés poden plantejar, pues muy bien, però plantege-ho com a iniciativa de vosté, consensue en els grups.
Aquí mai s'ha abordat una reforma profunda del Reglament sense consensuar prèviament.
I vostés donen lloc que en el successiu pensem si ells són capaços de presentar una reforma total sense parlar amb ningú, nosaltres tenim la majoria, per què no hem de fer-la.
El que passa que no anem a fer-ho, llevat hi haja un consens, com he dit.
Per què no anem a fer-ho?
Perquè si bé el PSOE, diu vosté, que va a democratitzar el Reglament quan s'havia (inintel·ligible) … però el va reformar, el va democratitzar.
Nosaltres ho hem democratitzat en la majoria, tenint la majoria en la passada legislatura ho vam democratitzar.
I este Reglament respecta els drets de les minories millor que ningú.
I jo he de dir-li que més d'un parlament està copiant preceptes del nostre Reglament.
I si vosté vol comparar, compare en el d'Andalusia o compare en el de Catalunya i vorà quins drets tenen els grups minoritaris.
Ara el meu grup no és majoritari.
Vosté compare i vorà el que estic dient-li, que és una veritat com una catedral, eh?

I bé, jo crec que ja hem debatut el tema suficient.
Ja li dic que les seues esmenes me generarien un desgavell.
Vosté sap el que vol, però no sap com ha d'aconseguir-ho.
Vosté sap on vol arribar, però no ha sabut d'utilitzar el camí.
I per això, si jo li les s'acceptara, me tornara tanto, seríem el hazmerreír de tots els parlaments espanyols.

Per tant, lamente, perdone'm si en algun moment la meua vehemència l'ha pogut molestar, no era la meua intenció, perquè reconec que vosté és una persona que s'expressa correctament sense faltar mai a ningú.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Por lo menos, como siempre -y muchas gracias, presidente-, como se queda en cuestiones formales, por lo menos destaca que algo, al menos en la forma, se ha hecho bien.

Le agradezco además, como parlamentario experimentado, sus enseñanzas, dada mi condición de parlamentario novel, que quiero repetir, porque luego, cuando he ido a la lectura del Diario de Sesiones del Pleno, me he encontrado la traducción, lo que aparecía, que era uno de los diputados más «nobles».
Entonces, supongo que quien lea aquello interpretará un poco que soy excesivamente creído en cuanto a mi condición personal.
Yo aludía en aquel momento y ahora mi condición de novel, como parlamentario, de poco tiempo, y no de noble.

Bien, agradezco que dentro de ese desgavell algo bien ha encontrado, señor Maluenda.
De todas formas, en su argumentación y con respecto al texto alternativo completo que en su día presentamos, al igual un poco que le ocurrió, yo creo, a otro grupo, fue que los árboles les han impedido ver el bosque.
Es decir, en cuestiones formales se han basado para eludir el fondo, que es lo que realmente es importante y nos interesa.

Decía que no había hablado de las enmiendas que nosotros presentábamos.
Bueno, pues vamos a concretar, señor Maluenda, le voy a hablar de nuestras enmiendas.

Añadimos, por ejemplo, en esas enmiendas que hemos individualizado y particularizado para desmenuzar su texto y para resaltar aquello que queríamos aportar, por ejemplo, añadimos «vivienda» a la denominación de la Comisión de Obras Públicas y de Transportes, «vivienda», porque creemos que es ineludible que tenga, con la situación actual de complicación que tiene este tema de la demanda social, y ahí está el problema de los desahucios, que requiere tener una sustantividad propia, al menos que aparezca la denominación de aquella comisión con la cual tiene más relación.

Compartimos con ustedes el criterio de incorporar, y así lo hemos reflejado, el tema del agua y ordenación del territorio en la Comisión de Medio Ambiente.
Al final es clarificar lo que son las materias que evidentemente están relacionadas y que tienen que estar lo más coordinadas posible.
Incluso aceptamos a ustedes la supresión que hacen de la Comisión de Nuevas Tecnologías y la Sociedad del Conocimiento y la de la Seguridad Nuclear para que sus competencias sean asumidas por otras comisiones permanentes legislativas.

Pero para nada compartimos, antes ya se lo he avanzado, la supresión que hace de la Comisión de Política Lingüística, la de Mujer y Políticas de Igualdad ni la del Desarrollo Estatutario, cuya baja actividad, por cierto, tiene mucho que ver, tiene mucho que ver, y tendrían que reconocerlo, con la voluntad política del Partido Popular de que así sea.

Una materia que para ustedes, por mucho que hable de la transversalidad, también lo son otras materias, una materia que para ustedes hasta ahora tiene la consideración en términos académicos de «maría», eh, para nosotros queremos que pase a ser esencial, que es la de «juventud».
Y no crea ningún problema de orden porque la creemos como permanente no legislativa.
Es una materia que consideramos que tiene entidad y problemática suficiente para disponer de una comisión propia.

Por otro lado, si el Partido Popular tiene una mayor transparencia en la gestión no debería tener inconveniente en aceptar el apartado 1 que proponemos en el artículo 50, de manera que se dote de mayor publicidad a los contratos, a las ayudas, las subvenciones y convenios a los que precisamente…

El senyor president:

Finalice.

El senyor Guillén Galindo:

…se refiere -voy acabando, señor presidente- la ley de publicidad institucional.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Guillén Galindo:

Y, por último, y como consecuencia lógica de nuestras enmiendas, evidentemente rechazamos el artículo 50 bis.

En definitiva, ya le anuncio que, como es lógico, nuestra postura…

El senyor president:

Gracias.
Por favor.

El senyor Guillén Galindo:

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyor Guillén, m'alegre que també coincidim en algunes coses, com vosté ara ha destacat.

Però vosté parla de la Comissió de Política Lingüística.
Només vaig a parlar-li d'esta Comissió de Política Lingüística.
S'ha convocat en tot l'any ara, per primera ocasió.
Sap per a què?
Perquè l'Acadèmia Valenciana de la Llengua ha presentat l'Informe de 2010.
Sap el que va fer la comissió d'això?
Només reunir-se per a dir: ahí ho té vosté, ahí ho té vosté i ahí ho té vosté.
Senyories, s'alça la sessió.
Vosté creu que això no es pot fer en la convocatòria que faça la Comissió d'Educació i Cultura per altra qüestió?
Jo crec que això és contundent.

I després diu l'article 50 bis, estan en contra.
Vostés s'han donat compte del significat de l'article 50 bis, que és, que és una singularitat del nostre Reglament.
L'article 50 bis ve a arreplegar el que havia en el 50, però ara, per la modificació, desapareix ahí, i és que aquelles iniciatives que afecten als drets humans, que estiguen consensuades, s'han de tramitar d'immediat, no s'ha d'esperar, una volta siga presentat, signat, se renuncia al dret a presentar a esmenes, això ha de ser des del consens, té l'obligació el president de les Corts d'enviar-la a la comissió.
Abans anava a la de Drets Humans i ara, en la proposta que fem, va a la de Coordinació.
I automàticament convocat.
Això volen vostés carregar-se?
No estan d'acord que tinguem eixa singularitat?
Aquí quan n'hi ha un tema de drets humans hem d'esperar que entre, que vaja a la Junta de Síndics, que vaja a la publicació, que s'òbriga un termini d'esmenes?
No, no.
No, no.
Immediatament.
Si vosté ho presenta hui, el president de les Corts ha de notificar a la Comissió de Coordinació que queda convocada automàticament.
Això volen carregar-se?
Doncs mire, jo crec que tenen el rellotge parat, almenys en estes qüestions de respectar els drets dels demés.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Doncs, acabat el debat, anem a passar a votar les esmenes.

En primer lloc, votarem l'esmena número 1 a tot el text, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Vots a favor?
Vots en contra?
(Remors) El resultat, 7 a favor i 8 en contra.

L'esmena, a l'article primer, número 2, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
4 abstencions, 2 a favor.
Perdó.

Votació de les esmenes (veus)…, sí, el resultat: 2 a favor, 5 abstencions i 8 en contra.
És que no havia pronunciat?
(Se sent una veu que diu: «No») Perdó.

Les esmenes números 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 i 10, presentades (veus)… Molt bé.
(Veus) De quina?
(Se sent una veu que diu: «La 4, la 5 i la 10») 4, 5 i 10.
Doncs, anem a votar la 3, la 6, la 7, la 8 i la 9, d'acord?
Comença la votació.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor i 8 en contra.

Les esmenes 4, 5 i 10.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8 vots en… Abstenció?

Esmenes de l'article segon.

Esmena número 11, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots a favor i 8 vots en contra.

Esmena número 12, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots a favor i 8 vots en contra.

Votació de les esmenes de l'article tercer.

Esmena número 13, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
6 vots a favor, 1 abstenció i 8 vots en contra.

Esmena número 14, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor i 8 vots en contra.

Votació de l'esmena a una nova disposició derogatòria, esmena número 15, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor i 8 vots en contra.

Votació de l'esmena a l'exposició de motius, l'esmena número 16, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor i 8 vots en contra.

Passem ara a la votació de la proposta de reforma dels articles 45 i 50 del Reglament de les Corts, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Article primer.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Article segon.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Article tercer.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Disposició transitòria.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Disposició derogatòria.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Disposició final.
Vots a favor?
Vots en contra?

Exposició de motius.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 8 vots a favor i 7 vots en contra.

Els recorde a tots els senyors diputats que, una vegada finalitzat el debat de la comissió, d'acord amb l'article 120 del reglament, disposen de 48 hores per a comunicar els vots particulars i les esmenes que volen defendre en el ple.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar, davant del Ple, el dictamen sobre la proposta de reforma dels articles 45 i 50 del Reglament de les Corts Valencianes

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: designació del membre de la comissió que ha de presentar, davant del ple, el dictamen sobre la proposta de reforma dels articles 45 i 50 del reglament.
Alguna proposta?

El senyor Maluenda Verdú:

Jo volguera proposar, com és tradició en les comissions legislatives, que siga un membre de la mesa.
En este cas, propose l'excel·lent senyor vicepresident primer.

El senyor president:

Alguna opinió en contra?
Doncs, el senyor vicepresident primer llegirà els acords.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 25 minuts)