R\_08\_Afers%20Europeus%6857028331%20macro.html





Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 22 de febrer de 2019.
Comença la reunió a les 10 hores i 31 minuts.
Presideix la diputada senyora Ana María Besalduch Besalduch.
Reunió número 8.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … Passem llista, senyor secretari.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, por tanto.

Comencem amb la comissió.
I el primer punt de l'ordre és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de al reunió anterior.
Si no hi ha cap problema, l'aprovem per assentiment?
(Pausa) Molt bé.
Queda aprovada l'acta.

Compareixença del delegat del Consell per a la Unió Europea i Relacions Externes, senyor Joan Calabuig Rull, per a explicar la situació actual del procés de retira da del Regne Unit de la Unió Europea i les mesures de preparació i contingència que la Generalitat està adoptant, sol·licitada a petició pròpia (RE número 121.
463)

La senyora presidenta:

I passem al punt número 2, que és la compareixença del Delegat del Consell per a la Unió Europea i Relacions Externes per a explicar la situació actual del procés de retirada del Regne Unit de la Unió Europea i les mesures de preparació i contingència que La Generalitat està adoptant.

I invitem el senyor Calabuig.
(Pausa i veus)

Benvingut, senyor Calabuig, a la comissió.
I té vosté el temps que considere convenient per a fer-nos la seua exposició.

El senyor Delegat del Consell per a la Unió Europea i Relacions Externes:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyories, per la seua presència hui, atenció a esta compareixença en una tema que jo crec que malgrat que es està absolutament marcat per la incertesa, com ara els hi explicaré, crec que és de la màxima importància.

Com ja saben vostés, en juny 2016, els ciutadans britànics en referèndum decidiren per una ajustadíssima majoria de 52 a 48 eixir-se'n de la Unió Europea.
Uns mesos després, perquè formalment el referèndum no és vinculants, ja en març de 2017, el govern britànic va enviar una carta formal al Consell Europeu i la comissió indicant la seua voluntat que s'aplicara l'article 50 del Tractat de la Unió Europea, per la qual començava el procés de desvinculació del Regne Unit de la Unió Europea.

En qualsevol cas, dir-los que malgrat eixes circumstàncies, el que és claríssim és que el Regne Unit estiga o no estiga dins la Unió Europea, sempre serà essencial per a la Comunitat Valenciana.
Essencial per vàries raons, evidentment.

Essencial perquè hi ha uns vincles humans molt importants.
Pensen vostés que hi ha una quantitat molt significativa de ciutadans britànics que viuen en la nostra comunitat de manera permanent, aproximadament cent mil, encara que ballen les xifres.
És difícil de determinar pel moviment constant que n'hi ha.
Però estarien molt pròxim als cent mil.
És a dir, una de les comunitats autònomes espanyoles on més residents britànics n'hi ha.

En el cas dels residents valencians en el Regne Unit, hi han, aproximadament, deu mil identificats, però probablement la xifra seria major, perquè no tots ells, com passa en el cas dels britànics aquí també, s'inscriuen i hi ha constància segura de la seua presència, però, almenys, sí que sabem que, com a mínim, hi hauria deu mil valencians i valencianes que estan allí residint permanentment en el Regne Unit per diferents motius.

I, per tant, el Regne Unit sempre serà, des del punt de vista humà, des del punt de vista també de la nostra economia, essencial.
Pensen vostés que encara que és el tercer país europeu a què més exportem, és clar que és un país molt important en vincles, sobretot en la indústria de l'automòbil, que són estratègics per a la comunitat, particularment pel vincle que, per exemple, existeix en el sector automobilístic, en concret a través de la Ford i totes les empreses que estan també en l'entorn d'eixa empresa.

També, en eixe sentit, tenim un vincle molt important des del punt de vista del sector agroalimentari, on el Regne Unit també es, diguem, és un gran importador, perquè no tenen una gran producció.

I, per últim, i no menys important, evidentment, tenim un constant intercanvi turístic, que és absolutament fonamental per a la nostra economia.

Després d'iniciat tot el procés, el passat 25 de novembre, el Consell Europeu va adoptar una declaració política -i recalque allò de declaració política i, per tant, no vinculant-, una declaració política sobre com es tindria, més o menys, de conformar la relació futura amb el Regne Unit, una vegada que el Regne Unit deixe de formar part de la Unió Europea.

Això sí, prèviament, s'havia acordat un text, aquest sí, amb força legal i vinculant, on clarament s'estableixen tota una sèrie de procediments d'eixida progressiva, de manera que se dóna un marc jurídic d'estabilitat a eixe procés.

Per tant, n'hi han dos documents: un acord d'eixa vinculant jurídicament i una declaració política que d'alguna manera va definint com seria la relació futura en un Regne Unit ja fora de la Unió Europea.

Però, evidentment, ahí hi ha algunes limitacions que Europa ha plantejat i tingut, això sí, una clara posició unitària.
Això és un element que caldria ressaltar, que el conjunt dels països de la Unió Europea han mantingut una gran solidaritat en este procés i una gran fermesa tots junts.
I, evidentment, això crec que ha donat també seguretat a tots.

En el cas britànic, com saben vostés, no ha passat el mateix.
És el principal factor d'incertesa que n'hi ha.
I a més a més, encara que com és evident, és una decisió del poble britànic i és respectable, però cal dir que és una notícia molt negativa esta situació.
Molt negativa perquè va a genera riscos, perjudicis i, de manera especial -jo tinc de ressaltar-ho- va a generar riscos i prejudicis al mateix Regne Unit, que per començar, per exemple, una part dels que advocaren per l'eixida del Regne Unit digueren que era per un problema de l'excessiva burocràcia comunitària.
Pensen vostés que ara el Regne Unit tindrà d'arribar, aproximadament, a set-cents acords internacional i comercials per a substituir tot el que estava fent dins la Unió Europea.

A banda d'això, han de pensar vostés que el mes que ve, se produirà l'eixida del Regne Unit de tots els organismes comunitaris i, per tant, deixarà de formar part dels processos de presa de decisió en el parlament, en el Comité de les Regions i en tots els organismes on està allí present.

A més a més, tots els seus funcionaris, aquells que són funcionaris permanents, podran continuar fins la seua jubilació, però aquells que siguen contractats temporals, en finalitzar, en finalitzar el seu període de contractació, deixaran de.
.
perdran el dret a tornar o a continuar en les institucions europees.

És evident que… Per tant, la Unió Europea ha explicat de manera reiterada que no és solament un espai per tal de comerciar.
Qui pense això -jo crec que la demostració d'este procés ho deixa molt clar- s'equivoquen, qui pensa això això s'equivoca.
És un espai on es comercia, però també, evidentment, es un espai de drets ciutadans, de normes mediambientals, que té quatre llibertats fonamentals que formen un tot indivisible i que no es pot triar, evidentment, a la carta.

Hem de tindre motius per a la preocupació en la nostra comunitat?
Doncs sí, hem de tindre motius per a la preocupació, perquè és clar poden… esta situació pot limitar clarament els moviments de persones, les relacions comercials, el turisme, poden limitar les inversions, qüestions que d'alguna… que de totes formes són clarament essencials per a nosaltres.

En tot cas, si s'aprovara, si se ficara en marxa l'acord a què s'ha arribat, diguem, esta situació donaria una certa seguretat.
Això ho té de fer el parlament britànic, que, com saben vostés, no ho han fet.
Però en el cas de fer-ho, la primera cosa que cal dir, des del punt de vista humà, és que tots els britànics que actualment residixen en la comunitat i tots els valencians que estan residint en el Regne Unit, mantindran tots els seus drets de per vida.
I, per tant, evidentment, això ja dóna una seguretat important a l'hora dels que ja estan.

Però, evidentment, això també pot produir eventualment el restabliment de tràmits duaners, que, efectivament, poden tindre problemes especialment per als, com els hi dia, per al sector automobilístic, important en la nostra comunitat, i el sector agroalimentari, encara que per altres raons.

Pensen vostés que si se tornen a establir eixos controls duaners, per exemple, tindríem problemes del tipus que les certificacions, simplement les certificacions de les peces produïdes per a les cadenes de producció en el Regne Unit necessitarien una certificació com si fóra un país tercer.

I pensen vostés, i això és important saber-ho, que normalment quan se fa un cotxe al Regne Unit, que finalment el més normal és que acabe exportat a la mateixa Unió Europea, les peces que el conformen no és que van una vegada, és que a vegades van una vegada, van a un altre país a muntar-se un altre tros i després tornen al Regne Unit.
És a dir, i al final, eixe mateix cotxe acaba sent venut dins la Unió Europea.

Això fa relativament poc, els puc dir, en eixe sentit, com a un element gràfic si volen, que la Comunitat Valenciana forma part del que es diu l'intergrup del brexit i també de l'intergrup de l'automòbil, i ahí es va explicar, en eixos intergrups, que, per exemple, un cotxe de la marca, si me permeten dir la marca, de la marca Mini, que es va ficar com a exemple, doncs té peces de com a quinze països europeus diferents.
Entre altres, Espanya té peces de les que n'hi ha allí.
I per tant, imagine's vosté tot el que significa això, certificacions tècniques, aranzels, temps d'espera en les duanes, etcètera.

I en el cas de l'agricultura, els he de dir que el problema, a banda dels controls fitosanitaris que poden haver i tot això, el que està clar és que el temps d'espera és fonamental perquè arriben els productes en bones condicions als supermercats britànics, que ara mateix la cadena de distribució és absolutament ràpida.

Però dit tot això, imaginem -ho dic perquè cal imaginar escenaris, perquè, com els deia, el que marca més clarament este procés és la incertesa-, imaginem que, finalment, el parlament britànic aprova l'acord, ara està pendent.
Si aprova l'acord, no s'hauran acabat d'alguna manera… no s'haurà acabat el temps que mereix… que li parem atenció al brexit.
Per què?
Perquè en eixe moment començarà a negociar-se ja el tractat amb el Regne Unit que regularà les relacions entre Europea i el Regne Unit després que el Regne Unit s'haja anat.

I, per tant, ahí ens juguem molt també quines seran les condicions dels nostres productes, com se garantiran les nostres marques en el Regne Unit, és a dir, que tindrem també d'estar molt atents, en el cas que s'aprove, que ara després faré un comentari de com està eixa situació.

I dir també que hi ha una novetat, que es va produir en desembre de 2018, i és que el Tribunal Europeu de Justícia va emetre una sentència per la qual el Regne Unit por suspendre unilateralment el procés d'eixida fins a la nit… fins a les zero hores del dia 29 de març.
És a dir, fins eixe moment, el Regne Unit, unilateralment, pot remetre una carta al Consell Europeu i dir: Â«Senyors, que pare el tren que em baixe.
Â» Vull dir, que això pot passar perfectament.
I és una eventualitat que no podem descartar, sobretot per algunes declaracions que s'han filtrat en els últimes dies, especialment per part de la part negociadora britànica.

En qualsevol cas, en totes les nostres actuacions com a Generalitat valenciana, en nom, per tant, de la nostra comunitat, l'objectiu ha sigut, primer, oferir la màxima seguretat i estabilitat possible a tots els ciutadans valencians que estan en el Regne Unit i als britànics que estan ací.

En segon lloc, oferir també seguretat i estabilitat a les empreses, de manera que es puguen assegurar els intercanvis comercials i les inversions.
I, evidentment, assegurar-mos també que a l'activitat turística tinga el menor impacte possible.

Com els deia, el Regne Unit, independentment que estiga dins de l'estructura institucional de la Unió Europea, sempre va a ser Europa, sempre va a ser un soci molt important per a nosaltres i, per tant, hem de parar especial atenció.

Respecte als escenaris que els deia, els escenaris que tenim per a d'ací uns dies ja, molts pocs dies, bàsicament són tres.
Primer, que el parlament britànic aprove l'acord.
Si se donara eixe cas que el parlament britànic aprovara l'acord, això significaria que tot el paquet que n'hi ha jurídicament vinculant entraria en vigor, eixe que, per exemple, garantix que pràcticament totes les normes comunitàries se van a continuar mantenint durant els pròxims dos anys amb tota normalitat; que els ciutadans no van a tindre cap problema perquè tots els seus drets estaran assegurats de per vida, els que ja estan.
Si això és, diguem, per tant, és un escenari, diguem, positiu i que, a més, eixe altre acord que tenim previst per a quan ja se n'hagen anat, tindrem temps durant dos anys per a poder negociar-ho, que poden ser ampliats a un any més i que, inclús, poden ser ampliats a un altre any més, de manera que podríem estar en un procés de negociació fins i tot de quatre anys, el que donaria, també, certa tranquil·litat perquè permetria tranquil·litat a les persones, tranquil·litat a les empreses i eixe, per tant, és un primer escenari.

El segon escenari que també es podria donar eixe dia, perquè estan esperant en la pràctica.
.
.
, hi ha una pressió brutal i s'està esperant pràcticament a l'última setmana de votacions, a l'última setmana abans de l'eixida, el que podria passar és que se produïra en un moment determinat un no acord.
El parlament britànic no aprova l'acord i no hi ha reacció per part del govern britànic i, en eixe cas, el dia 1 d'abril ens trobaríem que el Regne Unit és un país completament alié a la Unió Europea i suposaria immediatament l'aplicació de barreres aranzelàries com en el cas d'altres països que estan en l'organització mundial de comerç, i una paralització, doncs, molt greu.
Inclús per a eixe cas ja s'han pres algunes mesures de contingència per part de la Comissió Europea que després també passaré a comentar.

Però també pot passar un tercer escenari, que és el que els deia abans, que pot tindre certa viabilitat, i és el fet que en un moment determinat no hi haja acord però el govern britànic li demane la paralització a la Comissió Europea i al Consell del procés d'eixida.
En eixe cas, eixa situació el que provocaria simplement és que se paralitzaria l'aplicació de tots els processos d'eixida, però tampoc seria un escenari molt fàcil, perquè pensen vostés que, per exemple, en el cas del Parlament Europeu, i tenim els eleccions el mateix dia que ací tenim les autonòmiques, són les eleccions europees, i els escons que tenia el Regne Unit ja estan distribuïts per a altres països europeus.
Això simplement és un exemple de la complexitat que tindria inclús la paralització del procés que caldria negociar.

En els últims dies hi ha hagut una filtració, però que jo crec que en estes coses no saps mai si és una manera de dir les coses o una filtració, però Olly Robbins, que és el cap negociador britànic, ha deixat caure, pareix ser, que ells van a estar negociant i pressionant el parlament fins a l'última setmana però que tenen, d'alguna manera, estan avaluant la possibilitat seriosament de paralitzar el procés d'eixida, diguem, sense concretar exactament fins quan.
Però, evidentment, ja els dic que inclús això no seria molt senzill.

Què és el que ha fet el govern valencià en relació amb tot això i durant estos processos?
Bé, hi han molts fronts en què hem hagut de treballar.
El primer, òbviament, hi han moltes competències per part del Govern d'Espanya en tot este procés i de la mateixa comissió i moltes implicacions en la Comunitat Valenciana.
El que hem fet és participar activament en un organisme estatal on estem representades totes les comunitats autònomes que es diu Â«Conferència d'Afers Relacionats amb la Unió EuropeaÂ», coneguda en l'argot de la cosa, com la CARUE.

La CARUE la presidix normalment la vicepresidenta del govern.
Ho dic perquè les dos últimes han sigut dones, vicepresidentes.
En la primera fase d'este procés era la senyora Santamaría i, ara, evidentment, és l'actual, i també Meritxell Batet, la ministra d'administracions territorials ha participat.
.
.
Sáenz de Santamaría, perdó, i l'actual ministra Meritxell Batet també ha participat activament en això.
A banda, evidentment, dels corresponents ministres d'Afers Exteriors, el senyor Dastis, abans, i ara, el senyor Borrell, encara que ha segut el secretari d'estat d'Unió Europea qui està portant el pes d'eixes reunions.

En eixe sentit, he de recordar-los que nosaltres, la Comunitat Valenciana, presidim la delegació espanyola en el Comité de les Regions.
Això vol dir que nosaltres coordinem l'acció de totes les comunitats autònomes espanyoles dins del Comité de les Regions i, això, va provocar, en eixe sentit, que férem un document conjunt de totes les comunitats autònomes espanyoles, que pactaren totes les comunitats espanyoles, amb les reflexions que li féiem al Govern d'Espanya, en este cas era encara l'anterior Govern d'Espanya, diguem, un poc, els elements centrals.

Molt resumidament, en esta posició comuna el que quasi.
.
.
, les comunitats autònomes espanyoles demanaven, sobretot, era un brexit el menys agressiu possible.
És a dir, que fóra l'entorn d'acord major possible perquè igual que ens passa a nosaltres, altres comunitats autònomes tenen un gran contingent de ciutadans britànics vivint ací, hi ha unes relacions comercials molt importants i, per tant, se li va advertir en el seu moment, en eixe document, al Govern d'Espanya, que eixa prioritat pels drets de la gent, per la garantia dels intercanvis comercials, per l'assegurament del turisme en coses tan elementals i tan fonamentals com les connexions aèries, doncs eren coses fonamentals.

Llavors hi havia una posició única de totes les comunitats autònomes, que es va acordar amb el Govern d'Espanya, i els dos, l'actual i l'anterior, que evidentment el Govern d'Espanya ha defensat activament en el marc del Consell Europeu i, per tant, en eixe sentit, sí que podem dir que estem en un entorn d'ampli consens en el treball de cara a les institucions europees que, des del nostre punt de vista, per altra banda, és essencial si volem tindre algun èxit.

Cal dir que tant el govern anterior com l'actual, en eixe sentit, tingueren plena sensibilitat per a atendre les propostes, diguem, en eixe sentit, unificades de les comunitats autònomes i, per tant, el Govern d'Espanya ha treballat precisament en eixa línia i podem dir que dins dels governs europeus és el que manté una posició, diguem, més flexible de cara a una ruptura que siga el menys danyosa possible, que he de dir que és la posició també de les forces sindicals i empresarials d'este país, que també s'han expressat en eixe sentit i, per tant, jo diria que hi ha un consens amplíssim sobre les posicions que s'han d'adoptar en este procés.

A banda d'això, com és normal, s'han tingut reunions habituals amb l'ambaixador del Regne Unit en Espanya per a fer seguiment del tema.
La pròxima serà d'ací uns dies, que tornarà a visitar la nostra comunitat per avaluar la situació, per a coordinar esforços.
També, evidentment, en el consolat britànic, amb el personal del consolat britànic s'ha mantingut també contactes permanents.
Puc dir, la preocupació principal que varen expressar les autoritats consulars britàniques en nom dels seus ciutadans era la possibilitat de l'atenció sanitària.
Això per a ells és molt important, perquè una bona part de la població britànica és una població major, que aprecia molt, a més, els nostres servicis sanitaris i, per tant, això era una preocupació que tenia.

En el cas, per exemple, de molts dels nostres estudiants que estan en el Regne Unit, que és una població, en eixe sentit, més jove, doncs també la preocupació estava molt centrada, per exemple, en el tema dels seus estudis, dels centenars d'erasmus, per exemple, que tenim en el Regne Unit.
I en eixes converses, tant amb les autoritats consulars que, evidentment estaven preocupades, les britàniques, pel tema de l'assistència social i sanitària, com les converses amb l'ambaixador britànic, s'ha anat mantenint un intercanvi d'informació permanent.

A banda d'això, evidentment s'han mantingut relacions amb les distintes confederacions empresarials; la Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana, el sector agrari, els distints sindicats i organismes agraris, els sindicats de treballadors, també.
D'una manera particular s'ha fet un seguiment de la situació de l'empresa Ford.
S'han mantingut distintes reunions amb el també.
.
.
, o contínues, diria jo, reunions amb el sector turístic.
El mateix president de La Generalitat va mantindre una reunió en maig de l'any passat amb Michel Barnier, el negociador únic de la Unió Europea per al brexit també on se van explicar.
.
.
, un poc varen explicar quines eren les prioritats de la nostra comunitat i del conjunt de les comunitats autònomes espanyoles que, com els deia, coordinem en el Comité de les Regions.
Van sorgir, per exemple, alguns dubtes, que encara romanen com, per exemple, el cas d'Iberia, que és una companyia en estos moments, per poc, però majoritàriament britànica, i que a ulls, per exemple, de la Comissió Europea, és una companyia britànica en estos moments i que està en un procés, diguem, de negociació, també, per vore com es resol això.
Perquè depenent de quina seria la situació se pot plantejar un problema prou greu.

A banda d'això, dir-los, evidentment, que nosaltres hem.
.
.
, s'han impulsat tres grups de treball, concretament, i en eixos tres grups de treball en què hem parlat de, per exemple, sector agroalimentari, sector turístic i les indústries i l'exportació, són els, diguem, eixos tres grups de treball s'han estat reunint i ahí s'ha pogut percebre també quines eren les preocupacions dels diferents sectors, algunes de les quals ja les he citat, per exemple, en la comissió en què estem treballant específicament amb el sector agrari, doncs la preocupació, precisament, és si se produïx la reaparició de les fronteres que puguen sobretot en el que és producte en fresc, puguen quedar en la frontera encallats perquè segurament, sobretot en l'escenari pitjor, evidentment, se produirien cues descomunals a l'hora de poder respondre això.
En el sector industrial, evidentment, ja els he citat un poc el tipus de problema que es poden plantejar i, evidentment, en el sector turístic en principi, pel que es deduïx, no deuen aparéixer problemes especialment greus, sobretot perquè en el pitjor dels casos, evidentment, la seguretat que els turistes podien vindre sense massa problemes formals a la nostra Comunitat Valenciana i al conjunt d'Espanya doncs serà, en qualsevol cas, una realitat.

A banda d'això, dir també que, com els he explicat, el Govern d'Espanya té moltes competències en estos àmbits perquè, clar, pensen vostés que hi han qüestions de drets civils fonamentals, hi ha qüestions duaneres, i tot això, evidentment, escapa encara que hem estat molt atents també a eixes situacions.

I he de dir-los que ja s'ha produït un pas endavant que a nosaltres ens pareix rellevant i que nosaltres plantejàrem en la mateixa conferència d'afers relacionats amb la Unió Europea que era, per exemple, el dret de sufragi actiu i passiu de la població britànica en la nostra comunitat.

He de dir-los que en este cas és un tema que ja està resolt.
Fa pocs dies se va fer ja, en el mes de gener, el Regne d'Espanya i el Regne Unit van firmar un acord pel qual els ciutadans britànics i, evidentment, sempre s'ha d'entendre això amb reciprocitat, poden votar en les nostres eleccions municipals i els nostres conciutadans podran votar i ser electes també, evidentment, en les eleccions municipals britàniques.

És evident que, com els deia, al quedar fora del Parlament Europeu no hi ha possibilitat de participar en eixes eleccions però sí en el cas de les eleccions municipals.
Per tant, una preocupació que nosaltres vàrem traslladar ja, que va ser el problema concret dels regidors britànics i que quedaven com en els llimbs, no?
, ahí en l'aire a partir del dia 31 de març, doncs és un tema que ja està resolt, la qual cosa és positiva.

Per altra banda, com saben vostés, bé, ja el Govern d'Espanya en el que és la seua part, en el que són les seues competències que, insistisc, són moltes en este cas, ja ha pres algunes decisions com, per exemple, avançar la contractació de 1.
735 persones per a reforçar els serveis que han de vore amb el brexit en l'oferta d'ocupació pública d'este any que bàsicament, perquè es facen una idea, estaran destinats, principalment, a AENA, a Ports de l'Estat, també control de fronteres, controls duaners, serveis d'inspecció sanitària exterior, i també serveis d'inspecció d'importació de mercaderies.

A banda d'això, també es reforçaran per a l'àmbit de la seguretat en el transport de viatgers, oficines d'estrangeria i atenció als ciutadans britànics així com activitats d'internacionalització de les empreses espanyoles tant en el Regne Unit com en altres parts del món.

Dit això, i en el nostre cas, concretament, hem mantingut distintes reunions de la Comissió Interdepartamental d'Unió Europea, per a tractar estos temes de manera que.
.
.
, anar coordinant també tots els departaments de La Generalitat per a poder anar endavant i, en eixe sentit nosaltres, en l'àmbit turístic fonamentalment la voluntat que hi ha o la sensació que hi ha i l'acció que se va fer que en principi no hi ha una sensació que puga haver un colp dramàtic a les relacions entre els grups de persones amb el Regne Unit.
Que en qualsevol cas tot els viatges menors de 90 dies no van a tindre cap tipus de problema i, llevat de la solució que es puga donar al cas d'Iberia, també se pot assegurar el trànsit aeri amb reciprocitat almenys durant un temps.

Per altra banda el que sí que se va fer és reforçar la nostra presència i la difusió de la Comunitat Valenciana en el Regne Unit com a destinació turística.
Hi ha un element que és molt important i que se va a utilitzar de manera particular, i és el vincle afectiu, perquè hi ha un vincle afectiu molt important en l'experiència dels britànics ací, i això és un element que supera, diguem, o que té molta força en comparació a altres destinacions turístiques.
Però, en qualsevol cas, encara que no es preveuen situacions dramàtiques en relació amb el turisme al Regne Unit, sí que evidentment necessitem actuar perquè hi ha altres competidors, hi ha altres possibilitats i una sensació psicològica que hem de superar que poden vindre ací sense cap problema.

Per altra banda, també he de dir que des de la Conselleria de Transparència que, com saben, s'encarrega també dels ciutadans valencians en l'exterior, ja han mantingut a Londres una reunió amb un col·lectiu de valencians en Londres, en estos moments no hi ha un centre de valencians, de la xarxa de centres de valencians a l'exterior a Londres, però ja hi ha un compromís en la creació d'eixe centre per part d'eixa conselleria i va a dedicar especial esforç per a la creació del centre, de manera que els nostres conciutadans allà puguen sentir-se atesos directament per la Generalitat valenciana.

A banda d'això, i en el cas del sector agroalimentari i les mesures que s'estan prenent, fonamentalment se van a centrar, s'estan centrant ja, d'acord amb el govern central, en la gestió en garantir el temps de gestió per a la distribució.
I això ha de vore en l'agilitació al màxim del certificat de qualitat, les exigències fitosanitàries que puguen aparèixer.

I en eixe sentit el que es pretén és tractar de simplificar tot els procediments a tots els organismes, de manera que si el Regne Unit finalment es convertix en un país tercer, tots eixos processos que se puguen fer en origen, de manera que siga molt més ràpid i fàcil passar les fronteres.

Però, en tot cas, el problema que tenim ahí, l'amenaça real, és el problema del temps de permanència en les fronteres, sobretot en la frontera d'eixida de la Unió Europea i en les fronteres d'entrada al Regne Unit, doncs evidentment això poguera tindre retards que no són descartables, sobretot en un principi, per molt d'esforç que se puga fer.

En l'àmbit de les empreses, i de l'exportació i la internalització s'han fet, diguérem, dos accions fonamentals: per una banda, incrementar els recursos per tal d'assessorar les empreses que treballen al Regne Unit, fonamentalment per part de l'Ivace, ha reforçat un servei que es diu Contacta, especialment amb Londres, per tal d'assessorar i col·laborar amb les empreses valencianes de forma que puguen tindre el menor impacte possible en les seues actuacions.

I, per altra banda, s'ha fet, també s'ha incrementat d'una manera substancial, fins i tot s'ha duplicat la dotació en ajudes a la promoció exterior de les empreses.
Per quina raó?
Primer, perquè van a necessitar un reforçament en el Regne Unit, òbviament, perquè poden aparèixer en un moment determinat dificultats, però també, i no hi ha més remei que fer-ho així, perquè puguen diversificar els seus mercats.
És evident que ja algunes empreses ho estan fent, puc contar-los casos concrets d'empreses, per exemple, del sector de la fusta que en un moment determinat s'han trobat que la contrapart britànica li ha demanat la renegociació de l'acord, ficant una clàusula que diu que totes les despeses aranzelàries i no aranzelàries que se puguen produir aniran a càrrec de l'exportador valencià, amb la qual cosa això produïx el trencament ja d'alguns contractes perquè eixe mateix exportador ens comentava que ell ha decidit no continuar a fer exportacions en eixes condicions al Regne Unit i ha donat ordres a la seua empresa d'obrir-se a nous mercats perquè eixes condicions evidentment ja no li convé.

Però, en tot cas, que sàpiguen també que l'Ivace, la Conselleria d'Economia, activament està també, té a més una web, ara els parlaré també de la web i de la informació on es pot trobar, on atenen les empreses i donen també tota la informació.

I en l'àmbit de l'educació, el principal problema que s'havia plantejat és el tema de l'Erasmus.
En principi l'Erasmus ja la Comissió Europea ha fet una resolució per la qual va a continuar sense càrrec en qualsevol circumstància de tots els recursos que ara transferix per a Erasmus en el Regne Unit i viceversa, de manera que evidentment, des d'eixe punt de vista, durant almenys un temps, insistisc, això és difícil saber quant, però segur que els que estan en eixe sentit han començat ahí els seus estudis, van a poder continuar-los amb tot el mateix recolzament que tenen actualment.

Ara bé, hi ha algunes coses que ja han quedat afectades.
De fet, els projectes educatius de mobilitat per a docents o a estudiants, que s'anomenen K1 i K2 tècnicament, evidentment hi ha una certa recomanació per part de les autoritats educatives de no incloure o de tindre en compte que la inclusió de centres educatius britànics pot generar problemes en el futur per a la viabilitat d'eixos projectes.

Per altra banda, hi ha un cert problema també en el tema a mig termini, i probablement no immediatament, però en el trànsit de persones, i especialment si se necessitaren visats per auxiliars de conversa en els centres educatius, que en estos moments hi ha 155 britànics que estan desenvolupant les seues activitats en els nostres centres educatius.
Però, en qualsevol cas, ja s'està treballant també per a evitar que no tinguen cap tipus de problema, com ara mateix ja hi ha en eixe sentit auxiliars de conversa d'altres zones del món, que no són membres de la Unió Europea, com per exemple Austràlia, Canadà o Sud-Àfrica en els nostres centres educatius.
Per tant, això també està en previsió d'evitar qualsevol ruptura de l'actuació.

Per altra banda, en el cas d'ocupació, del que és Labora, també se tenen ja preparades les actuacions per a permetre que continuen recíprocament inscrits els valencians en el Regne Unit i els britànics en les nostres llistes d'atur, de manera que se puguen.
.
.
o de recerca d'ocupació.
En eixe sentit, se a mantindre directament la reciprocitat directament amb el Regne Unit en els programes de Labora.
I això sí, hi ha alguns elements, com ara els títols universitaris, que és competència sobretot del Ministeri d'Educació acabar de tancar eixe procés.

Un altre element que, com saben vostés, els he comentat abans que era de preocupació per part dels ciutadans britànics, que era el tema de l'atenció sanitària, cal dir-los dos coses.

En primer lloc que l'assistència sanitària en la nostra comunitat té una normativa reguladora que en eixe sentit permet que puguen sentir-se tranquils perquè és una sanitat universal i, per tant, evidentment, tots els ciutadans britànics podran continuar acudint als centres de salut com ho feien fins ara sense cap problema.

En estos moments tenen targeta sanitària de la Comunitat Valenciana 171.
193 britànics, que és una quantitat com veuen important, i que van als nostres centres de salut.
Per tant, efectivament, com li deia al principi, és un servei que està apreciat i que valoren molt.

Ara bé, ens va a generar un problema, que hem resoldre directament amb les autoritats britàniques, amb la col·laboració del govern central, que està disposat a fer-ho.
I és que han de saber que, malgrat la rumorologia que sempre hi ha per les xarxes socials i tal, els britànics, el govern britànic ho paga tot això, no ho paguem nosaltres.
Això ho paga i cada any el govern el britànic més o menys transferix al govern d'Espanya 75 milions d'euros pels costos d'atenció sanitària dels ciutadans britànics que estan ací.

I a banda d'això, normalment en estiu, al voltant de cent mil britànics també són atesos pel nostre sistema sanitari, i també ho paguen.

Altra cosa, altra cosa, com diu la diputada, és què fa el govern central en eixos diners.
Però, en principi, és un tema que efectivament està pendent.
Però el que sí que caldria en este cas, en el que són relacions amb el Regne Unit, que és que tenen els seus ciutadans atesos i a més, evidentment, ells paguen, lògicament, igual que paguem nosaltres allà, encara que efectivament la diferència és molt gran, perquè, si no recorde mal, el que transferix el Regne Unit en total per a tota Espanya és al voltant de 230 milions d'euros i el que transferix Espanya al Regne Unit està al voltant de 40 milions d'euros.
És a dir, perquè la nostra població que va allí és més jove i normalment no tanta necessitat en eixe sentit d'accés al sistema sanitari britànic.

Dir també que hi havia un problema, un problema que pot ser important en el cas dels medicaments.
En el cas dels medicaments, com saben vostés, l'Agència Europea del Medicament és qui homologa i autoritza l'entrada en el mercat europeu de medicaments, es traslladarà en els pròxims mesos a Àmsterdam, la qual cosa, diguem, en eixe sentit garantitza la normalitat del funcionament dels medicaments dins de la Unió Europea, però excepte, evidentment, i també mos garantitza el Regne Unit sempre que paga haver acord, si hi ha una eixida abrupta pues se podrien ells mateixa trobar en alguns problemes de subministrament.

Per altra banda, també dir que en els cas dels serveis socials, la llei que vostés han aprovat de serveis socials, també preveu la cobertura de tota la població.
Per tant, en principi els ciutadans britànics que ho necessiten perquè estiguen en una situació que requerisca de l'atenció dels serveis socials de la nostra comunitat també ho tindran.

Ahí hi ha una oportunitat que s'obri, sobre la que jo crec que hauríem de reflexionar i segurament sobre la que hauríem de tindre alguna iniciativa, i és que hi ha una xarxa que, com saben vostés, es diu la xarxa Pangea, però podria ser també una bona ocasió per a obrir la possibilitat d'una certa actuació, que hauria de ser específica de les comunitats britàniques, perquè esta pot ser una oportunitat també perquè tinguen una major integració.
En estos moments hi ha molts casos que les comunitats britàniques, com saben vostés, estan molt al marge de la relació en la nostra població, una gran part d'eixa població no arribem a conèixer exactament quins són els seus patiments o problemes que puguen tindre, la majoria no coneixen ni el valencià ni el castellà, i per tant estan moltes vegades fora i a la millor també li caldria reflexionar aprofitant esta situació que va produir que se poguera també pensar en fer algun pla d'actuació específic que poguera acostar més la població britànica a la realitat valenciana, perquè en estos moments la veritat és que això és un tema que han passat els anys i que no ha evolucionat.

Per altra banda dir-los també, i jo crec que això és especialment rellevant, que s'ha obert una pàgina web, que està a la seua disposició, a través d'una estructura que està dins de la Direcció General de la Unió Europa, que es diu Europa Direct, i ahí hi ha una pàgina on el hem fet és ficar ja a disposició de tot el públic informació actualitzada sobre com va evolucionar, informació sobre els ciutadans, drets, empreses, enllaços, per exemple, amb tots els àmbits que puguen ser d'interés, l'Ivace específicament per a l'atenció a empreses, enllaços amb el Govern d'Espanya que, como els deia, ja té també els seus plans de contingència; enllaços també amb la Comissió Europea, que, com els deia, també ha pres algunes mesures ja, per exemple, no profunditzaré, però per exemple per a garantir el transport aeri i el transport per carretera i de passatgers durant els pròxims mesos, passe el que passe.
I totes eixes informacions, i també la possibilitat de rebre preguntes per part dels ciutadans.
I en el cas, en eixe sentit, a través de l'Ivace de les empreses i assessorament per a qualsevol problema que puguen tindre.

En estos moments, juntament a la Comunitat Valenciana han creat també web de característica similar el País Basc i Navarra, ho ha fet també Múrcia, específicament dedicada a les empreses, i també Galícia té un espai dedicat a això.
Així que també estem en eixe grup dels que estan principalment intentant oferir la màxima informació als seus conciutadans.

Dit tot això, informar-los també que eixes relacions amb el Regne Unit continuen d'una manera absolutament constant des del punt de vist de tots els recursos que tenim en La Generalitat.
La nostra idea finalment, com els deia, és assegurar i garantir que el Brexit per a la Comunitat Valenciana tinga el menor impacte possible en l'àmbit humà, especialment, seria la primera prioritat, però també en l'àmbit de relacions comercials i en l'àmbit turístic.

Per tant, en eixe sentit li agraïsc molt la seua atenció i quede molt atent als seus comentaris, suggeriments o crítiques.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Calabuig.

I s'obri un torn de quatre minuts per grup.

Començarà el senyor Córdoba, per Ciudadanos.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Calabuig, muchas gracias por la extensa información que nos ha brindado con respecto al brexit.
La verdad es lo que queda claro es que la incertidumbre es importante.
También tengo que darle la enhorabuena por su exposición, porque prácticamente ha contestado a la inmensa mayoría de las preguntas que teníamos preparadas.

Evidentemente el posible restablecimiento de aranceles aduaneros complica el tema de las relaciones comerciales, pero nosotros queríamos incidir fundamentalmente en las personas, que es la última parte de su explicación.

Entonces, ya nos ha dicho que aproximadamente hay unos 100.
000 valencianos en el Reino Unido y que se va a crear un centro de soporte al respecto.
Por lo tanto, en ese aspecto nos quedamos tranquilos.
Esperemos que tengan estabilidad tanto en su residencia como en sus puestos de trabajo.

Y también particularmente le iba a preguntar qué pasa con los británicos que están en la Comunidad Valenciana, fundamentalmente en el tema sanidad, pero usted ya nos ha dado los datos de que hay 71.
000 británicos con tarjeta sanitaria.
Que el gobierno británico hace esas transferencias de dinero que sería razonable que viniesen directamente a la Generalitat valenciana sin ningún tipo de escalas y de merma.

Bien, también le iba a preguntar sobre el derecho de sufragio, ha quedado claro con lo que usted nos ha dicho.
Supongo que habrá que valorar qué pasa con los permisos de residencia de todas estas personas.

También le iba a preguntar por la educación, pero lo ha contestado de manera clarísima.

Y desde el punto de vista de los servicios sociales, nos ha dejado claro que van a ser atendidos sin ningún tipo de problema ni dilación.
Por lo tanto, enhorabuena por su exposición y poco más.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Doncs, el torn de Podem, senyor Alamán, per quatre minuts.

El senyor Alamán i Tabero:

Val, moltes gràcies, presidenta.
Gràcies, presidenta.

En primer lloc, gràcies per vindre i per comparéixer.
Li hauran donat evidentment aquestes explicacions detallades, evidentment s'ha d'anar treballant durant estos anys en tot un seguit de temes que són importants.
Ha tocat tots eixos temes.

És veritat, el nostre grup en 2016 ja va preguntar al president Ximo Puig que començara a treballar en una bona anàlisi.
Es va comprometre a fer les reunions amb els distints departaments.
I en eixe sentit, és veritat, han passat quasi tres anys i ara es reten comptes un poc del treball d'elaboració.

Que entenem també per altra banda que davant la incertesa i la lentitud burocràtica, els temps europeus, davant eixes negociacions que no depenen de nosaltres sinó dels temps a nivell més elevat, també fa que aquestes coses s'hagen de cuinar més a poc a poc.

I evidentment, n'hi ha tot un seguit de qüestions que a nosaltres ens preocupen més que a altres, en el sentit que en tot un escenari d'incertesa sí que es plantegen les qüestions en un supòsit de retirada amb acord, que això seria allò ideal.

Però en el supòsit d'una retirada sense acord, sempre tot depén, així ho han dit els informes dels plans de contingència de la Comissió Europea, així ho ha assolit el pla de contingència per validar del govern central que tot dependrà de la reciprocitat del Regne Unit.

És evident que la posició nostra i la que s'ha fet de les comunitats autònomes al Comité de les Regions és que sí, que estarem a favor d'eixa posició de reciprocitat.
Però és veritat que en el cas no es donara, sí que ens agradaria saber un poquet més concretament què passaria si no n'hi haguera.

Perquè també hem de contemplar els pitjors escenaris.
I què passaria si no n'hi haguera sobretot en qüestió dels drets socials i dels ciutadans, tant dels britànics ací, perquè són una comunitat nombrosa, com dels espanyols i valencians i valencianes allí.

També voldríem que explicara un poquet més les preocupacions que tenen les comunitats valencianes al Regne Unit.

I després també, respecte del tema comercial, és evident que si és amb acord la retirada, tot funcionaria més o menys igual, però si no n'hi haguera, n'hi ha una qüestió que plantejava la posició comuna de les comunitats autònomes, i és la necessitat imminent de fer un acord, una zona de lliure comerç perquè l'impacte siga menor.

I n'hi ha informacions que diuen que la fórmula ideal seria una espècie de CETA però amb Regne Unit.
I ja sabem el CETA els efectes que pot tindre, tant en drets laborals com en l'aplicació de substàncies fitosanitàries, ambientals, que obligaria moltes empreses a competir a la baixa en drets socials i a l'alça en qüestió de productes que en alguns casos estan prohibits.

I a més a més, tenint en compte els últims tractats amb Sudàfrica que en el sector agroalimentari, Regne Unit té un tracte molt proper amb Sudàfrica, ja que forma també part de la Commonwealth.
També voldríem saber quin impacte podria tindre en l'agricultura valenciana en qüestions comercials.

També preguntar-li, i acabe, més concretament pel tema de les campanyes d'informació, més enllà d'haver parlat amb l'ambaixador, quines campanyes d'informació està tenint amb els britànics residents al País Valencià, com també quins efectes negatius pot tindre també per als britànics residents ací què està fent amb això, per als britànics i els valencians.
.
.

La senyora presidenta:

Senyor Alamán.

El senyor Alamán i Tabero:

.
.
.
la forma de comunicar-se en estes qüestions.

Després, li faré més preguntes.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Ara el senyor Bertomeu, per quatre minuts igualment.

El senyor Bertomeu Vallés:

Moltes gràcies.

Bé, doncs sumar-me al que han dit els companys respecte de l'agraïment de la compareixença i explicacions que s'han produït.
Bé, en primer lloc, aprofitant l'ocasió d'aquesta comissió, voldria també fer algunes consideracions respecte del procés que està vivint-se lamentablement quant a l'abandonament de la Unió Europea per part del Regne Unit.

Sembla mentira que un país como el Regne Unit, on va hi haver un líder com Winston Churchill, que va ser un dels promotors de la Unió Europea i que va llançar la idea que calia fer un nucli en el qual França i Alemanya formaren part indissoluble, i a partir d'ahí que es creara tota una estructura europea, sembla mentira que en el 2019 siga el país que abandona la Unió Europea, o que vullga abandonar la Unió Europea.

Demanaria per favor silenci, presidenta.
Presidenta.
Presidenta, demanaria silenci, perquè és que és difícil de.
.
.

La senyora presidenta:

Té vosté tota la raó, senyor Bertomeu.
Sí, té tota la raó.
Per favor, intentem no fer molt de soroll, perquè als intervinents els molesta.
Esperem un segon i que tot el món prenga seient, i continuarem demanant silenci.

Pot continuar, senyor Bertomeu.

El senyor Bertomeu Vallés:

Moltes gràcies.

Bé, doncs com dia, és una incongruència, una paradoxa que es produïsca açò.

Al mateix temps, una altra reflexió és quant als perills que els populismes poden portar hui en dia en tot el món.
El Regne Unit sempre ha sigut o l'hem tingut com un país amb una cultura democràtica molt alta, i a pesar d'això estem en un procés en el qual el populisme ha tingut un efecte molt gran.

També, i encara que no siga la nostra comesa, perquè nosaltres hem de dedicar-nos sobretot al que és la Comunitat Valenciana, i els valencians estem convençuts que si això es porta fins al final va a ser un desastre absolut per al Regne Unit.
Un desastre des del punt de vista social, polític i econòmic.
I confiem que, davant eixa perspectiva, en l'últim moment facen un pas enrere i s'ho pensen millor.

Ja sabem també que el Regne Unit va entrar en l'any 1973 en la Comunitat Econòmica Europea, i en aquell temps ja es va fer un referèndum que va ser referendat pel 73% dels ciutadans britànics.
I en este cas, per una mínima diferència, anem a portar una situació prou complicada.

I a banda d'això, tot açò també va a portar-los unes tensions molt grans territorials, des del punt de vista del que va a ser la permanència d'Escòcia al Regne Unit, o inclús el nord d'Irlanda, quant a la unió d'Irlanda.

Bé, jo el que fonamentalment, a banda de l'exposició que ha sigut molt clara, que ha fet vosté, a mi el que em preocupa, entre altres coses, no només els espanyols que estan vivint en el Regne Unit o a les empreses que estan comerciant en el Regne Unit, sinó també els britànics residents a la nostra comunitat europea, que són valencians també.

Seran valencians que no parlaran ni valencià ni castellà, perquè no el parlen, i no el parlaran mai, per raons idiomàtiques, però són valencians.
No tindran la nacionalitat, però sí tenen el veïnatge valencià.
I estan trobant-se en una situació de total incertesa, de total inseguretat.

En la majoria de les ocasions, són gent molt major, pràcticament sense recursos des del punt de vista econòmic, van també molt limitats.
I ahí sí que ens agradaria que es tinguera en consideració eixa circumstància.

És evident, i ho entenem així, que la Generalitat valenciana no pot fer molt.
Realment estem dins d'Espanya, i Espanya està dins de la Unió Europea, i és fonamentalment una qüestió europea.
Però sí que hi ha aspectes que es poden abordar des de la Generalitat valenciana d'una manera directa.
I vaig a citar-ne només dos.

Un és el de la regulació de les vivendes turístiques.
La regulació de les vivendes turístiques d'una manera complicada o fent-la d'una manera farragosa impedix o dificulta la inversió dels britànics en la nostra comunitat quan tenen com a intenció comprar o adquirir aquí certes vivendes i fer un desenvolupament econòmic i social ací.

I la segona són els impostos.
L'impost de transmissions patrimonials que tenim a la Comunitat Valenciana és el més alt pràcticament que hi ha a la Unió Europea en un 10% quant al seu tipus.
Eixes dos qüestions sí que m'agradaria que s'analitzaren, a més de fer-li una observació respecte de l'Europe Direct que vosté.
.
.

La senyora presidenta:

Senyor Bertomeu, ha d'anar acabant.

El senyor Bertomeu Vallés:

.
.
.
sí, acabe ja, que ha dit.
Eixa pàgina web, en la nostra modesta opinió deuria també estar en anglés.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Doncs, és el torn ara de la senyora Isaura Navarro, per Compromís.

La senyora Navarro Casillas:

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Moltíssimes gràcies per la seua compareixença.

La veritat és que ha sigut interesantíssima la seua exposició de la situació política, de tot el que s'ha fet, del gran treball de contingència d'esta situació, que no sabem a hores d'ara, quedant a soles un mes perquè finalitze el termini, quina serà des del 30 de març la situació.

Però evidentment des d'ací s'ha fet un gran treball.
Jo li agraisc molt, com a representant del nostre govern, el treball que s'ha fet, perquè abasta tots els àmbits on se poden donar circumstàncies que calia preveure.
S'ha treballat moltíssim, i sobretot gràcies per vindre ací, a esta casa, i exposar eixe treball.

La veritat és que ens trobem davant d'una situació molt difícil, tot un repte de gestió, com vosté ha comentat.
És substituir un gran acord per 700 acords, en definitiva, una qüestió prou absurda a la qual hem arribat, després d'una campanya plena de mentires al Regne Unit, en un autobús que anava per ahí en una xifra totalment falsa, en una venda que Europa era una càrrega burocràtica, etcètera, etcètera.

Moltes, moltes falsedats que després no tenen marxa enrere.
De fet, la campanya per l'eixida d'Europa està condemnada, perquè va utilitzar dades personals, etcètera, i té una condemna.
Vull dir que la realitat és eixa, però ahí tenim el resultat d'un referèndum, encara que vingam d'una campanya plena de falsedats.

En això és interessant que des de la política se faça una reflexió de com les grans mentires ens poden dur a situacions com estes, tan complexes, i la dificultat després per a fer una marxa enrere.

I d'una altra part, també tenim eixa situació d'una Europa que, clar, va participar molt poqueta gent en eixe referèndum també perquè l'Europa d'ara no és una Europa que enamore, no és l'Europa social, és l'Europa de l'austeritat, l'Europa neoliberal, l'Europa que no es preocupa pels drets humans i que deixa que la gent s'ofegue en la mar Mediterrània.

Vull dir, no és precisament eixa Europa en què des de l'estat espanyol somiaven quan entràrem en la Unió Europea.
No és l'Europa dels drets ara mateix.
Aleshores, també és interessant fer una reflexió respecte d'això.
Perquè després, clar, n'hi ha baixa participació, perquè n'hi ha poca afinitat i ens trobem en la situació en la que ens trobem, efectivament, ara que des del govern valencià s'ha treballat prou, com s'ha vist, per a donar-li resposta.

De fet, n'hi ha una iniciativa parlamentària del Partit Popular que es debat hui a la comissió que ha perdut completament el sentit, segons la seua exposició, perquè el primer punt ja està complert i la resta també.
Aleshores jo, la veritat, és que convidaria a que es retirara perquè ara mateix és prou absurd que tornem a tindre un debat sobre una qüestió que ja està solucionada.

I dir-ne que quant als grups de treball, evidentment, vosté ha comentat que n'hi ha tres, un és el turístic.
Per part del Partit Popular s'ha comentat en l'àmbit de les vivendes turístiques -jo soc veïna del Carme, del barri del Carme, tenim un greu problema amb les vivendes turístiques- i el que necessitem, precisament, es que n'hi haja un control perquè s'està fent fora a la gent veïna, per cert, substituïda per vivendes turístiques sense el control necessari.

Aleshores poden haver moltes visions al respecte però jo crec que una fonamental és complir amb la legalitat i que n'hi haja un control de la situació per a que no n'hi haja un procés d'expulsió dels veïns i veïnes, siguen de la nacionalitat que siguen.
Perquè ací no hem de protegir sols als britànics sinó a qualsevol persona que siga resident en la nostra comunitat.
I això és el que es fa des del govern del Botànic.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Navarro.

I ara és el torn del Grup Socialista, el senyor Sellés.
Té vosté la paraula per 4 minuts.

El senyor Sellés Quiles:

Gracias, presidenta.

Y, en primer lugar, gracias al señor Calabuig por haber venido a explicarnos también cómo se está gestionando este difícil trabajo del Brexit.
También, más o menos mi intervención va muy ligada a la compañera de Compromís, se ha trabajado mucho desde el gobierno autonómico por intentar minimizar las consecuencias de un problema tan grave.

Desde el punto de vista de mi partido, el Partido Socialista, y desde el mío propio creo que el Brexit es una mala noticia para ambas partes.
Tanto para la Unión Europea, que pierde un socio importante, y para el Reino Unido que va a tener que trabajar mucho para intentar llegar a la situación de bienestar que se ha generado y de facilidad de trabajo que crea la Unión Europea.

Sobre todo lo que más nos importaba era qué va a pasar con las personas, sobre todo, tanto los británicos que tenemos viviendo en la Comunidad Valenciana como los valencianos y valencianas que están viviendo allí.
Y luego también, un poco, cuestiones de industria y en materia de agricultura y productos alimenticios, que, como bien comentaba el señor Calabuig, pueden generar importantes retrasos y sobrecostes que creo que no favorecen a nadie.

También es verdad que creo que todo el mundo, e incluso el Reino Unido, está intentando mitigar los posibles efectos del Brexit e intentar apostar por una medida más…, el Brexit blando que comentaban y que la Comunidad Valenciana hay muchas cosas, que aunque se está trabajando con el gobierno, no tenemos la competencia como aduanas, fronteras, etcétera.

Y me gustaría preguntarle al señor Calabuig, ¿cuál es la relación de la Comunidad Valenciana y el estado en este sentido?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Sellés.

I torna a tindre la paraula el senyor Calabuig, sense temps, per a que conteste.

El senyor Calabuig Rull:

Pues com (inoïble) .
.
.
, senyora presidenta.

En  tot cas, el primer que voldria és agrair a totes les intervencions perquè, evidentment, cadascuna des de la seua visió han assenyalat, evidentment, doncs alguns elements que són essencials.

En alguns casos ja s'ha plantejat, jo crec que tots la principal preocupació que tenim és el tema de les persones, això està clar.
Nosaltres anem a estar clarament al costat de les persones, per a nosaltres serà la prioritat en qualsevol cas.
I quan dic en qualsevol cas, vull dir que, efectivament -en alguns dels casos s'ha plantejat- si no n'hi hagués, en este sentit, un acord o es donaren dificultats per a la reciprocitat.

En eixe sentit, el representant de Podem recordava i és cert, que en 2016.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Perdó, el micròfon.
Â»)

Perdona.

En eixe sentit, volia recordar que, efectivament, en el 2016 el seu grup ja va plantejar esta qüestió en una pregunta al president, si no recorde mal.
I, efectivament, ja es sol·licitaven algunes accions concretes que com ha pogut vore, efectivament, s'han anat desenvolupant.

Ara bé, el tema de la reciprocitat en concret.
En la reciprocitat està clar que nosaltres ahí anirem, hem d'anar -i un poc amb connexió amb esta última pregunta- hem d'anar d'acord amb el Govern d'Espanya perquè n'hi ha alguns elements que, si no, són molt difícils de gestionar, per exemple el cas de la sanitat.

Home, si no és donara reciprocitat, la sanitat valenciana és clar que garantiria l'accés a tots els ciutadans que estan ací.
I per descomptat faríem totes les accions possibles per assegurar que les autoritats britàniques feren el mateix.
Però és clar que això és una negociació entre els dos estats i que tindria certes complexitats, sobretot de com cobren tota eixa assistència, tant uns com els altres.

Perquè no és que no és donaria, que donar-se es donaria, sinó n'hi hauria que buscar solucions, fórmules, que avui no existixen.
Eixa és la realitat per vore, sobretot, com es fa.
Però l'assistència a les persones, jo crec que això no n'hi hauria ningun problema, tot al contrari.
Inclús, s'ha dit ja públicament, per part del govern, que ho farà en qualsevol cas.

Ací jo crec que tots els grups parlamentaris, en eixe sentit, tenen la sensibilitat de.
.
.
, per sort -que no és la mateixa desgraciadament en molts altres països- tot el món ací té la sensibilitat de que no és pot deixar a ninguna persona sense atendre, que tots els que estan en el nostre territori han de tindre eixe acord.

Ara bé, es plantejava un altre problema i era, sobretot, quina relació s'establix amb el Regne Unit, en el cas que el Regne Unit efectivament se'n vaja, que passem el període transitori i que mirem a vore quina és la relació amb el Regne Unit com a país, ja diguem, completament fora.
Clar, ahí n'hi ha que vore quines opcions n'hi ha.

Home, el que és evident és que la nostra comunitat no pot perdre eixe mercat, perquè, si el perdem nosaltres, altres l'ocuparan, això és segur.
Perquè és un mercat important, és un país molt gran que no podem deixar de comerciar i no podem deixar d'estar presents ahí, això és segur.
Seria una pèrdua molt, molt greu.

Una altra cosa és diversificar i, com estan ja fent moltes empreses valencianes, diu, escolte, davant l'aparició de més problemes, de més obstacles, doncs busquem també altres mercats.
Però eixe és un mercat que pensem només en el que és, sobretot, el sector turístic, doncs, és molt important.

I les relacions econòmiques que es produixen de tot tipus.
Per exemple, en l'àmbit de la nostra agricultura també seria un colp molt fort no poder comerciar amb el Regne Unit.
N'hi ha que pensar en eixe sentit, com deia, és el tercer país europeu on més exportem i, evidentment, perdre un espai d'eixe tipus seria molt difícil.

Ara bé, quina seria la fórmula?
Home, jo he de dir-li que malgrat tot s'ha parlat del CETA perquè, probablement, el CETA es dels acords comercials més complets, des del punt de vista, que s'han fet fins ara.
És un acord comercial en una zona del món on, diguem, els estàndards socials, econòmics, medi ambientals no són molt diferents als nostres, vull dir, eixa és la realitat.
Com ara, pot ser també, en el cas del Regne Unit.

Ara bé, jo també li dic, òbviament estem oberts a altres fórmules.
Nosaltres al final el que també volem es traslladar la posició del conjunt de la Comunitat Valenciana i, per tant, a través de la seua sobirania en este parlament al govern d'Espanya.
Si n'hi ha altres fórmules, evidentment, doncs sempre n'hi ha que estudiar-les.

Ara, a mi em resulta complex pensar quina podria ser eixa fórmula.
Una fórmula acceptable per al Regne Unit i acceptable per a la Unió Europea.
Òbviament, el que sí que compartisc amb vosté és que qualsevol acord hauria d'establir.
.
.
, i, de fet, els nous acords comercials ja en molts casos ho tenen en molt en compte, per exemple, doncs els aspectes, efectivament, de caràcter medi ambiental i, sobretot, les garanties laborals, les condicions laborals dels treballadors.

Tots eixos elements, jo crec que el Regne Unit, encara que no estiguera en la Unió Europea, és un país, diguem, que prou raonable, discutible com tot, les seues normes laborals i això.
Però és un país amb el qual es podria debatre un acord comercial raonable.

Però jo no trobe quin altre pot ser.
Vull dir, perquè el que està clar és que l'alternativa de no tindre cap relació econòmica i comercial amb el Regne Unit, jo crec que és una alternativa impossible per a la Comunitat Valenciana.
Perquè això seria un greu perjudici i ens generaria, en fi, un problema molt important d'atur en moltes indústries, en molts sectors que perdrien les seues ocupacions.
I, per tant, algun tipus de solució n'hi hauria que buscar.

Vosté planteja que, pot ser, el CETA no és el millor exemple.
Jo li puc dir, bé, és possible, efectivament, s'ha citat com una possibilitat.
Però jo crec que n'hi ha que estar obert, en eixe sentit, a altres proposicions.
Si les hi ha nosaltres, en eixe sentit, estem encantats també -com els hi he dit abans- que en eixe procés, que serà si tot va bé un poquet més llarg, tindrem temps, però haurem d'estar molt atents a com es fa tot el procés per a eixe acord.

Perquè ahí és on estarà l'element essencial.
Què s'acorda a partir de, diguem, d'ací dos anys?
Quan ja si tot va normalment -insistisc perquè està tot molt condicionat i molt incert com bé han dit vostés- a partir d'eixe moment, quin serà el nou tractat?
Què ficarà ahí?
com es defensaran els interessos valencians?
Per exemple les denominacions d'origen, en fi, molts aspectes de caràcter tècnic que estaran ahí, els aspectes laborals.

Però, en principi, el Regne Unit té una sanitat pública important, té unes relacions laborals homologades, relativament raonables.
Vull dir, que no crec que en eixos espais anem a trobar greus problemes per arribar a acords.

Ara, sí es veritat que no n'hi haurà que batejar-lo -algú l'ha citat com a referència- no serà el CETA, serà un altre completament diferent d'acord amb les condicions estrictes que té el Regne Unit que sempre, des del meu punt de vista, seran diferents i més profundes.

Perquè al final, com vos deia, els lligams amb el Regne Unit són brutals, són profunds, són molt variats i, evidentment, serà un tipus d'acord que, bé a alguns els hi pot inspirar el CETA, però jo estic segur que, diguem, abastarà molts més àmbits i serà molt més complex que el CETA.
Segur, perquè insistisc n'hi ha les relacions molt potents.

Respecte a les campanyes d'informació als britànics en la comunitat, nosaltres, com li dic, hem estat atenent al consolat britànic, al personal del consolat britànic, en eixe sentit, sobretot per a donar-los respostes.
Ells mateixos, ara mateix, estan fent encontres amb els ciutadans britànics que estan residint en la nostra comunitat estos mateixos dies.
En el mes de febrer i principis de març continuaran amb col·lectius de ciutadans britànics, fan ells mateixos encontres en anglès per a la seua gent.

I estan explicant-los un poc els escenaris que poden haver.
I ho estan fent també amb les mateixes incerteses que tenim per als demés, vull dir, perquè n'hi ha moltes coses que no sabem i que és molt difícil saber com acabaran.

Ara bé, ells tenen clar -perquè els ho hem dit clarament La Generalitat i els ho ha dit el Govern d'Espanya- que tots els nostres esforços estaran concentrats en reduir i evitar el patiment de les persones britàniques que viuen ací.
I això és fonamental, evitar gestions innecessàries, evitar cues, evitar situacions que realment puguen fer més incomoda l'estada dels ciutadans britànics ací.

Jo compartisc també amb el senyor Bertomeu el tema de que el procés doncs és molt penós, sobretot venint del Regne Unit.
I que, efectivament, jo crec que -com hem coincidit d'alguna manera doncs eixes expressions tan populistes que donen solucions senzilles a problemes molt complexes en molts casos tenen com a fonament el fet de que hem viscut una crisi molt greu i que molts ciutadans, efectivament, doncs no se senten identificats amb les institucions comunitàries.

I, sobretot, se senten també amenaçats per diversos factors.
Segurament per com es gestionà la crisi en el conjunt d'Europa que va agreujar, d'una manera molt important, les diferències socials i les desigualtats.
En segon lloc perquè eixa situació, també influïda segurament per la globalització econòmica, també ha provocat una incertesa molt gran en els sectors, diguem, fora de les grans ciutats, perquè clarament les grans ciutats en quasi tota Europa són molt europeistes i estan molt en el projecte europeu.

Però és veritat també que n'hi ha gent que s'ha quedat fora o se sent agredida pel procés de globalització i, per tant, això necessita una reflexió i necessita també una resposta.
I dir també que n'hi ha altres factors que s'han donat al mateix temps que són difícils d'atribuir a la Unió Europea i és que estem vivint també un procés de disrupció tecnològica que està produint uns canvis tremends en el mercat laboral, en les relacions comercials i que, evidentment, també n'hi ha molta gent que se sent profundament incòmoda perquè se sent exclosa d'eixos processos, no?
Llavors, segurament són diversos factors, però, efectivament, el sentiment d'abandonament és important.

Si se mira, que es pot consultar, perquè està l'abast de tots vostés, el mapa d'on s'ha produït el Brexit en el Regne Unit, en molts sectors clarament és molt predominant, diguem, les zones que estan més fora de l'accés als avantatges de la globalització, són zones més bé del sector rural, zones en un declivi industrial molt evident.

Sobre això també volia dir que a més, precisament, l'última fàbrica que s'ha anunciat el seu tancament esta mateixa setmana precisament unix tots eixos elements que li deia, és a dir, una fàbrica que d'alguna manera veu en perill la seua relació en el mercat europeu perquè el Regne Unit se'n va, per a començar deixa d'invertir, la fàbrica va cada vegada més enrere, però és que a més a eixe procés se li unix un altre, i és que per exemple s'està produint -no seria d'esta compareixença ni seria, en fi, del tema que ocupa, però és una reflexió que s'ha de fer-.
Per exemple, l'exclusió dels cotxes elèctrics és una realitat, però necessita un de cada cinc llocs de treballs que hi ha actualment en les fàbriques.
Ho dic perquè la producció de cotxes elèctrics té menys peces, està més automatitzat, i evidentment això són coses que van incidint.
Això és un exemple del que li deia, que efectivament hi ha un impacte clar en les desigualtats, però és que al mateix temps s'han inclós altres elements disruptius que estan deixant fora sectors importants que reaccionen d'eixa manera, o d'altres maneres d'expressió, o tirar-li la culpa a algú o el que siga.

I efectivament, com hem comentat també, i jo crec que tots estem d'acord, en el Regne Unit és un problema molt greu.
El propi negociador, Barnier, explicava que quan plantejaven el tema de la burocràcia de la Unió Europea, bé, pues sí, té certa burocràcia, però és que quanta burocràcia va a necessitar el Regne Unit per a poder gestionar els 700 acords comercials que ha de reconstruir.
Es parla de més de 20.
000 funcionaris.
En fi, tot això són temes que s'han de tindre en compte i que estan ahí.

Ara, un tema que no he tocat, i que no l'he tocat perquè, vosté l'ha citat, però jo no l'he tocat perquè és un tema que no té una relació tan directa amb la Comunitat Valenciana, però que és essencial, i que els he de dir en estos moments el tema que està pertorbant més tot el procés és el tema d'Irlanda.
En estos moments és un tema clau.
Vostés recordaran que un dels elements pels acords de pau, de dissabte sant, va ser precisament la desaparició total de les fronteres físiques dins de l'illa d'Irlanda, és a dir, entre Irlanda i Irlanda del Nord.
Això va ser un element essencial per acabar en el conflicte.
I evidentment ara ens trobem en el problema que és molt difícil tècnicament fer una cosa i la contrària al mateix temps i en el mateix lloc.
És a dir, que hi haja frontera i que no hi haja frontera és molt complicat.
I s'estan buscant solucions tecnològiques, però ara mateix no hi ha.
I en estos moments és un dels temes que puc assegurar-los que és així.
De fet, en l'última reunió que vam tindre en el intergrup del Brexit en el Comité de les Regions, que va vindre un representant del senyor Barnier, explicava que efectivament ahí és en estos moments on tenen l'element que està bloquejant la major part de la possibilitat que el parlament britànic puga aprovar això.

Prenem nota de la necessitat que la web haja d'estar en anglés.
He de dir-li, no obstant, que segurament s'haurà d'incorporar més espai per a l'anglés, però que sàpiga vosté que ahí també estan els enllaços destinats als britànics.
Probablement necessitem que puguen vore-ho més clar, però ahí ja, un enllaç ja en anglés, a alguna pàgina en anglés que està dedicada clarament a la ciutadania britànica.

En relació a la campanya, efectivament, un altre factor que no hem citat, però sí que l'ha ficat la senyora representant de Compromís és el tema evidentment de les falsedats que van ser terribles en eixa campanya, i evidentment es van falsificar totes les dades i la ciutadania va votar sense, no solament sense la informació real del que estava votant, sinó amb una informació profundament manipulada.
Tant és així que evidentment jo he sentit representants britànics en el Comité de les Regions que quan tots començaven les intervencions lamentant la decisió, però respectant la decisió del poble britànic, ell va contestar que ell no la respectava perquè no s'havia pres.
.
.
, és britànic, no s'havia pres en la informació correcta, sinó que s'havia manipulat tot el procés.
Però bé, això efectivament és un tema que dóna per a la reflexió.

I ahí un poc enllaça també en el que jo crec que ja he comentat, que efectivament la Unió Europea en un moment determinat pues totes estes situacions tenen molt a vore en com s'ha gestionat la crisi, en una Unió Europea que segurament li falta ànima, li falta il·lusió i li falta també convertir-se o d'alguna manera ser un referent més clar d'un instrument que ajuda a la reducció de les desigualtats, a les aspiracions de la gent, a tindre un futur, que segurament ha quedat molt diluït.

Jo crec que en eixe sentit la demostració que això és així és el canvi que s'està produint en general en el tarannà, en el to, en les explicacions de la Unió Europea que ara, ara mateix sí que està canviant i dedicant molt més precisament a estes qüestions; ha canviat, de fet, alguna de les seues prioritats, però efectivament està present esta situació.

Jo he pres nota en el cas de les vivendes turístiques, en el cas de València, òbviament, que, com sap vosté, ho viscut també molt directament en responsabilitats anteriors, i que és un problema molt complicat, que segurament, com en tot, no està en el blanc i en el negre, perquè és molt difícil de gestionar això, però.
.
.
Perquè és veritat que en molts casos s'ha produït una explosió incontrolada en moltes àrees que ha provocat uns impactes que són evidentment molt difícils de gestionar.
I jo prenc nota d'això.
No tenia la consciència, això també li ho dic, que hi hagués un problema específic en eixe sentit amb els britànics sobre eixa qüestió, però si hi ha, evidentment serà objecte de la nostra atenció.

I sobre el tema de l'impost de transmissions patrimonials.
No ens ha havien transmet fins ara les autoritats britàniques eixa qüestió, però, evidentment, si és una qüestió que a vosté li ha arribat, ho tenim molt en compte i ho analitzarem també per vore quins impactes pot tindre.

En relació finalment a la qüestió de relacions amb l'Estat, ja he citat que efectivament nosaltres jo crec que fins ara, com li he dit, les relacions amb l'Estat han sigut molt positives, hem treballat junts; però no solament això, sinó perquè és que és imprescindible, no és possible, realment qui forma part, eixa és la realitat, qui forma part de la Unió Europea és l'Estat espanyol, nosaltres formem part de l'Estat espanyol, i òbviament l'únic interlocutor per a la Unió Europea, des del punt de vista de moltes de les decisions (inintel·ligible) .
.
.
, és el Govern d'Espanya.
Per tant, és imprescindible un consens entre les decisions de les comunitats autònomes i el Govern d'Espanya per a tindre una única posició global que es puga defensar.

He de dir-li de totes maneres que, malgrat que queden moltes coses, perquè s'han plantejat problemes que poden ser així, les dificultats per a la reciprocitat en algun moment, però haurem d'anar endavant, haurem d'anar per suposat d'acord amb ells, que crec que en eixe sentit els nostres representants diplomàtics i els distints governs han treballant correctament en eixe tema, i de totes maneres de cara al futur haurem de seguir així, perquè no hi ha una altra eixida, no hi ha una altra possibilitat.

De fet, com sap vosté, crec que alguns exemples que hem viscut fa poc en altres latituds polítiques espanyoles demostren que la Unió Europea en eixe sentit és inflexible, hi ha uns procediments, hi ha unes canalitzacions, i nosaltres per suposat el que volem sobretot és defensar els interessos dels ciutadans valencians i valencianes, i hem d'utilitzar realment tots els recursos i possibilitats que tenim.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Després de les exhaustives explicacions, si volen utilitzar l'últim torn.

El senyor Bertomeu Vallés:

Sí.
Molt breument, simplement per a manifestar que esperem que al final de tot este procés que està havent de negociació per part del Regne Unit, pues allò que va dir Olly Robbins siga cert, és a dir, que en l'últim instant i en l'últim minut facen un acte, diguem, de lògica i de coherència, i que no porten al Regne Unit i a la resta d'Europa també, encara que estem convençuts que seria amb molta menor mesura, que no porten al Regne Unit a un desastre.

Que no oblidem una cosa, que si el Regne Unit va a un desastre, la capacitat econòmica dels britànics es vorà molt afectada, la capacitat econòmica farà que no puguen invertir ni puguen disposar del seu oci conforme fan ara i la Comunitat Valenciana és un destí turístic de primer ordre, o siga, els més importants són els britànics, tant en inversió com en oci turístic.

Per tant, tots els esforços que puguem fer en eixe sentit perquè finalment sí que s'arribe a una paralització d'eixir d'una manera abrupta de la Unió Europea o a intentar arribar que finalment el Parlament Europeu aprove l'acord, que ja es va aprovar a novembre, pues seran benvinguts.

I a partir d'ahí, bé, reiterar el que he dit anteriorment i agrair-li la seua compareixença hui.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

I per un lapsus de la presidència he donat la paraula primer al senyor Bertomeu, i el senyor Alamán també l'havia demanat.
Així que li donem el torn de quatre minuts.

El senyor Alamán i Tabero:

Gràcies, presidenta.

Bé, gràcies per la resposta que ens ha donat al nostre grup pel tema dels possibles futurs tractats comercials, evidentment.
La pregunta era que ens digués que defensaran al govern central, al Comité de les Regions, allà on vagen els interessos dels valencians a nivell de drets socials i també dels sectors productius.
Un poquet en eixa línia.

I també, pel que s'ha parlat, no?
, pel tema dels lloguers turístics, hem preocupa la regulació, o siga a nosaltres també ens preocupa una bona regulació, perquè el que podia ser fa un any un possible problema a nivell del mercat immobiliari, no és tal pels informes que poden donar els col·legis notarials.
Puja la compra-venda, l'adquisició d'immobles per britànics, i això també a la vegada està també elevant el seu preu, que pot generar també al seu temps eixes desigualtats socials i dificultats d'accés a la vivenda dels mateixos valencians, que és el problema que es tracta normalment.
Llavors, també podem posar el foc ahí.

I un poc, ja per acabar, no?
, el tema burocràtic, que ho ha comentat.
És evidentment el Home Office allà britànic està tenint vertaders problemes per a poder fer tots els tràmits administratius.
Ací suposem que també els tindrem, si tal vegada parla també el govern central que deixar-lo que puga a nivell de demanar un requisit de residència, que ací hi ha facilitats amb les distintes legislacions, però que es puga absorbir eixa demanda que puga vindre en el futur, que ens parle un poquet d'això.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

I, senyor Calabuig, té vosté ara quatre minuts per a contestar-los.

El senyor delegat del Consell per a la Unió Europea i Relacions Externes:

Molt bé.

(Inoïble perquè no està connectat el micròfon) .
.
.
ha citat efectivament al negociador britànic, i jo crec que en el cas del negociador britànic almenys dóna la impressió que tenen pensada alguna solució.
Jo entenc que efectivament si se produïx un vot negatiu sempre tenen l'opció de retirar el procés d'eixida, però en eixe cas segurament també necessitarien algun argument important, com la convocatòria d'eleccions o algo així, tenint en compte que pareix ser que sí que hi ha consens per a no fer un altre referèndum en estos moments.

Per tant, alguna cosa segurament va a succeir en els pròxims dies, però jo crec, sincerament, pel que jo veig, és que això no va a passar desgraciadament fins a l'últim moment, o siga, anem a viure en una situació d'incertesa fins l'últim moment.

I efectivament, els puc assegurar a totes les seues senyories que la prioritat número u van a ser clarament els drets socials dels ciutadans, que això no es pot tocar, la irresponsabilitat de determinats dirigents en un moment determinat de ficar a Europa i al Regne Unit en este procés no la poden pagar els ciutadans, i sense dubte això serà clarament la prioritat.

I efectivament també, el que s'ha de dir és que ahí hi ha un element clau per al qual se necessita progressivitat per a evitar, diguem, la saturació dels serveis en els processos de gestió de permisos, de documents i tal, i jo crec que sempre la possibilitat de.
.
.
Bé, per una banda a la millor es necessita en alguns casos, com ara ja algunes qüestions que s'han citat clarament de duanes, controls d'entrada i tot això, que ja van a necessitar tindre més personal.
Però, bé, naturalment, La Generalitat, en eixe sentit, en la part que li pertoque, clarament està disposada a destinar els recursos necessaris per a un acompanyament en este procés que siga el més raonable possible i que provoque els menors perjudicis possibles als ciutadans.

Això és el que he de dir.

I res més que agrair, sincerament, totes les seues intervencions.
I, sense dubte, puc assegurar-los que totes les suggerències i comentaris que han fet i propostes les tenim en compte i les anem a introduir en els processos de seguiment d'este brexit que no acaba ara ni, com els he dit, acabarà el 30 de març, sinó que serà un procés que continuarà, segur, durant els propers anys perquè, efectivament, com se citava, una volta acabat això comença la negociació de les relacions amb el Regne Unit, una vegada ja fora de la unió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Calabuig.

I fem un recés de tres minuts per a despedir-lo i reprenem.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 20 minuts)

Proposició no de llei sobre la retirada de la proposta del producte paneuropeu de pensions individuals al si del Consell Europeu, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 108.
512, BOCV 302)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … la sessió de la comissió en el punt número 3, que és la presa en consideració de la proposició no de llei sobre la retirada de la proposta del producte paneuropeu de pensions individuals al si del Consell Europeu, que presenta el Grup Parlamentari Compromís.

N'hi ha una esmena, una autoesmena del grup proponent que suposo que farà la defensa conjunta de la qüestió.
Per tant, comencem.

La senyora Álvaro té la paraula per huit minuts per a defensar-la.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

En primer lloc, saludar als membres d'Asjuvi que ens acompanyen avui.

S'apropen eleccions europees, bé, s'apropen totes les eleccions, i pensem que és bon moment per a parlar dels problemes reals de la gent.
Sembla com si Europa estiguera molt lluny, com si no ens afectara en res de la nostra vida quotidiana, però res més lluny de la realitat, Europa ens afecta cada volta més i amb més assumptes i, desgraciadament, no sempre per a bé.

Nosaltres, des de Compromís, som europeistes convençuts, però som europeistes d'una Europa social, i dels pobles, i de les persones.

L'objectiu primigeni de crear un espai de pau i convivència a Europa fa anys que es va assolir però, després, en compte d'avançar en matèries de drets socials, civils i polítics, i en una unió democràtica, els poders fàctics han preferit optar sovint per una Europa massa burocratitzada, que pensa més en els interessos econòmics que en els socials, que facilita més escoltar els lobbies que no a les persones.

I, ara, ací, tenim un exemple paradigmàtic, una de les quatre potes de l'estat del benestar, un dels garants de la cohesió social i el benestar en els països del nostre entorn, i un dels elements que ha evitat una vertadera hecatombe social durant la crisi econòmica doncs està ara en risc de ser fagocitat per les institucions europees.
Els parle dels pensionistes, de les pensions, senyories, perquè unes persones molt intel·ligents en els seus despatxos de Brussel·les volen ara substituir les pensiones per un producte paneuropeu que, ¡atenció!
, segons la proposta de la mateixa Comissió Europea, té com a primer objectiu la creació d'un mercat de capitals europeu, no un instrument de protecció social que garantisca unes pensiones dignes per als treballadors i treballadores en edat de jubilació, sinó que el principal objectiu és el de ser un mecanisme d'acumulació de capitals; un producte paneuropeu de pensions que vol estimular la innovació en el sector de productes financers, eixa innovació financera que va estar en l'origen de la crisi econòmica que va esclatar al 2007 i que en cap cas garantirà pensions segures sinó que contribuirà a l'acumulació de capitals i a la recerca de valoració; un producte paneuropeu de pensions que renuncia a l'objectiu que les pensions públiques siguen suficients per als ciutadans i que, a més, suggereix la inversió en instruments derivats d'altíssim risc i que contribueixen a incrementar de manera exponencial la probabilitat i gravetat de les crisis financeres.

No volem més casos de preferents, senyories, un producte paneuropeu de pensions que vol desviar les cotitzacions socials dels sistemes públics de pensions cap a empreses privades que obtindrien importants beneficis.

La Comunitat Europea enumera els promotors del PEPP com bancs, companyies, assegurances, gestors actius, fons de pensió d'ocupació i empreses d'inversió.
(Soroll de papers) I ací està el quid: pretenen promoure, dins dels estats membres, de les desgravacions fiscals per a aquells que s'acullen al PEPP, quan ha advertit la mateixa Comunitat Europea en el 2003, deia que les desgravacions fiscals per les aportacions als plans de pensions individuals són molt regressives perquè les treballadores i els treballadors de salaris baixos no poden destinar cap quantitat als plans de pensions i, per tant, no desgraven, mentre que els perceptors d'alts salaris i rendes de capital sí poden fer eixes aportacions i desgravar.

I, a més, hem volgut aprofitar esta proposta per a legislar també davant d'una injustícia que s'està donant entre els pensionistes del nostre país i que necessita, no només de l'aprovació de cambres importants com són el Senat, o els deu parlaments que ja l'han aprovat, sinó també arribar a Europa.
Parlem, és més, i importa, de la transposició europea de la Directiva 2016/2341.

Els jubilats anticipats, més de 800.
000 en tot l'estat espanyol, que pel fet d'haver-se jubilat abans de l'edat legal estan patint unes retallades de fins un 40% del que es correspondria cobrar.
Davant d'això, ni ací, ni a Madrid, ni a cap lloc, podem romandre impassius.
Són persones que han treballat 35, 40, inclús més de 45 anys o, fins i tot, 47 anys, com persones que avui ens acompanyen.
Alguns d'ells, la majoria d'ells, van començar a treballar molt jovenets i jovenetes, als 16 anys, i que si arribaren fins als 66 anys, edat actual de jubilació, haurien cotitzat durant més de 50 anys.

Doncs, bé, a les persones prejubilades, segons els anys cotitzats, els arriba a aplicar una reducció de fins el 2% per trimestre previ a l'edat legal de jubilació, i la reducció no acaba un cop compleixen l'edat legal sinó que continua per sempre.
I açò, senyories, açò és ¡un robatori!

Des de Compromís estarem sempre apostant per unes pensions públiques dignes i suficients i donant suport als pensionistes.

I, per això, instem a proposar la retirada a la proposta del producte paneuropeu de les pensions individuals al si del Consell; impulsar també les mesures necessàries per tal que els sistemes públics de pensions garantisquen unes pensions dignes i suficients;  eliminar les desgravacions fiscals de les aportacions personals al fons de pensionistes privats; i, així mateix, garantir les modificacions necessàries per tal de corregir les injustícies que estan patint els nostres jubilats anticipats, ja siguen estos de manera voluntària o forçosa.

Europa -com els deia abans- i esta comissió del parlament valencià no ha de mantenir-se al marge dels problemes que afecten a les nostres persones majors, ni pel present, que són ells; ni pel futur, que som nosaltres.
En la diversa legislació que ve d'Europa, com ara la directiva que els esmentava abans sobre el fons de pensions, també hauria de contemplar assumptes com el de la jubilació anticipada abans de ser transportada al nostre ordenament jurídic.

D'ahí que avui m'adrece a tots vostés i els demane el vot favorable per a estes propostes que avui els he presentat.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

¿Algun grup va a exercir el vot en contra?
¿No?
Passem.
.
.

Llavors, el senyor Woodward, de Ciudadanos.
(Veus) No, per si algú vol exercitar-lo, no estic preguntant si algú va a votar a favor o en contra, si algú vol…

El senyor Woodward té la paraula per quatre minuts, per part del Grup Ciudadanos.

El senyor Woodward Poch:

Muy buenos días.

Agradecer la presentación de esta enmienda pero, realmente, no llego a entender muy bien la autoenmienda que se presenta, por mucho que nos la haya querido explicar aquí el propio partido Compromís.
Porque creo que, a lo mejor, se hubiera tenido que pensar, habiéndola presentado ayer, anteayer, por qué no incluía un punto en el que dijera por qué se ha roto el Pacto de Toledo y quién es el que ha forzado la ruptura de este pacto, porque estos puntos que reclama aquí deberían haberse negociado o visto allí.
Creo que los señores de Podemos podrán dar su explicación a este motivo.

Pero, bueno, más allá de este inciso, sí que me gustaría.
.
.
, pues, bueno, es un poco sorprendente, realmente, la presentación de esta PNL.
Sí que es verdad que el proyecto del PP tiene como objetivo más opciones para las personas que desean ahorrar para su jubilación y, a su vez, impulsar el mercado de los pensionistas.
Por eso, realmente no veo qué sentido tiene esta propuesta porque lo que usted ha explicado va mucho más allá de lo que realmente es este plan.

Yo quiero recordarle a la diputada de Compromís que la libertad de movimiento de capitales es uno de los principios más básicos de la Unión Europea.
El afán intervencionista que nos presenta en esta PNL pues no lo podemos compartir desde mi grupo; es más, no tendría a mi entender que haberse presentado.
Luego, presenta una enmienda de adición que, realmente, le digo que no es el lugar adecuado para presentarla en la Comisión de Asuntos Europeos.
Bien.

Sí que es verdad que en la exposición de motivos hay puntos que compartimos, como es que la relación entre el incentivo de planes de pensiones privados y el desmantelamiento del sistema público puede existir, pero creemos que es única y exclusivamente, fundamentalmente, una cuestión ideológica.
Y se trata de un instrumento de ahorro, estamos hablando de un instrumento de ahorro como tantos otros que tratan de complementar la pensión del sistema público, no cargárselo como parece que decía usted en su intervención, y por supuesto debe ser suficiente y garantizado este sistema público de pensiones.
Pero para ello debemos luchar, sí que es verdad, contra la suficiencia y el fortalecimiento del sistema público de pensiones.

Habla en la exposición de motivos de las aportaciones a los planes de pensiones privados, que en las desgravaciones son profundamente regresivas.
Estamos de acuerdo en ello, que solo se benefician, o prácticamente se benefician las rentas más altas, pero no nos parece realmente una issue para pedir su eliminación de la forma que lo hace usted.

Ya le digo que nosotros no vamos a respaldar esta PNL que nos ha presentado hoy aquí, en la comisión.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

Señora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Doncs és una llàstima, senyor Toni Woodward, és una llàstima, de veritat.

El Pacte de Toledo a mi em dol.
¡Que vol que li diga!
A mi em dol que es trenquen les negociacions del Pacte de Toledo d'eixes maneres i que uns i altres s'acusen, quan des de Compromís nosaltres hem estat ahí, nosaltres i estes persones que ens acompanyen també han estat exposant la seua problemàtica al Pacte de Toledo i, de moment, carpetazo.
Jo no vinc a buscar culpables, senyor Toni Woodward, jo vinc a aportar solucions.

I pel que vosté em comentava ara, mire, no estem parlant d'invertir lliurement, jo no veig que siga invertir lliurement, estem parlant que la proposta que ens arriba des d'Europa demana obtenir més capital i canalitzar-lo cap a les inversions europees a llarg termini a l'economia (inintel·ligible) .
.
.
, o promoure un entorn que estimule la innovació dels sectors i dels productes financers.
¿I les persones?
Estem parlant dels nostres pensionistes, estem parlant de les nostres pensions, estem parlant de ficar en risc als mateixos pensionistes i a les mateixes pensions.

Nosaltres fem esta proposta pensant en les persones, pensant en les persones, i no creem que les pensions que han guanyat la nostra gent durant tants anys de treball siguen objecte de comerç lliure i, inclús, en alt risc, com ja vam veure el que va passar al 2007.

I així, li torne a ratificar que si a vosté li preocupa el Pacte de Toledo, a nosaltres també.
I, quan vullga, fem una iniciativa conjunta.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Álvaro.

Senyor Woodward, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Sí, sí, yo creo que este producto usted lo demoniza en demasía cuando, además, el proyecto aún debe someterse a revisión jurídico lingüística en la Eurocámara y el consejo adoptará el texto definitivo.

Pero yo creo que, vamos, es una oportunidad para…, bueno, un sistema de ahorro, y es un complemento a esa pensión pública, y usted parece que la está demonizando, esa pensión privada, que cada uno es particular y privado de realizar ese sistema de ahorro que quiera utilizar como complemento a una pensión que sabemos que está en riesgo en estos momentos.

Le he puesto lo del Pacto de Toledo porque es una cosa que ha ocurrido esta semana y hubiera estado bien que en la enmienda suya, autoenmienda, lo hubiera citado.

Sí que es verdad que el mercado de pensiones individuales actualmente está fragmentado en todo lo que es Europa; pero darle publicidad, darle transparencia y, sobre todo, claridad para una persona que quiere hacer su plan de pensiones y que pueda realizarlo en cualquier parte de Europa sin ningún tipo de problema y estando bajo las leyes europeas, pues yo creo que es una cuestión bastante interesante.

Yo creo que hay que ver realmente cómo va a ir este proyecto y qué es lo que va a decir al final, pero yo creo que está contando verdades a medias en su exposición de motivos.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

El senyor Geffner, de Podemos, té la paraula per quatre minuts.

El senyor Geffner Sclarsky:

Bien.

Gracias, presidenta.

Bueno, desde Podemos no hemos sido los autores del fracaso en llegar a acuerdos por la defensa de las pensiones, así lo dice también la coordinadora en defensa de las pensiones públicas, y se criticaba las indefiniciones, ambigüedades, y los buenos brindis que se plantearon en las últimas reuniones.

Es decir, estamos de acuerdo no nada más en hacer brindis al sol sino en asegurar las pensiones como un derecho de todas las personas, que sean suficientes, y que aborden unos problemas que se abordan en esta propuesta.
Y por eso vamos a dar nuestro apoyo a la moción de Compromís, a la PNL, en defensa de las pensiones suficientes.

Uno de los males que aqueja Europa en los últimos tiempos es la desigualdad, una enfermedad que está carcomiendo el espíritu europeo, el espíritu de solidaridad entre las personas, entre las generaciones y entre los distintos pueblos, haciendo que el fundamentalismo de mercado abarque todo y cuestione el derecho a la salud, cuestione el derecho a las pensiones suficientes, cuestione cuestiones que, digamos, alteran los acuerdos que preconizaba la Europa social.

En este sentido, ya dirigiéndome a la PNL, primero, la descripción que hacen para promover este PEPP -con doble P, PEPP- es que es una cuestión dramática, que las pensiones no se sostienen, que esto va a ser un caos.

Me hace recordar cuando dijeron que vivíamos por encima de nuestras posibilidades y que la única cuestión era ajustarnos los cinturones.
Hoy, nuevamente con esta propuesta, nos dicen que las pensiones son insostenibles, cuando debemos, desde Podemos, considerar que es un derecho, un derecho fundamental a tener la vida asegurada y después más de una vida de trabajo.

Marcan una situación tan dramática que justifican los recortes.
Justifican que cada vez más las pensiones sean más insuficientes.
Aquí hemos salido, aquí hemos salido, en España mismo, a defender el derecho a la pensión con huelgas, cuando la recortó el partido socialista y cuando la siguió recortando el Partido Popular.

Justamente en la Europa y en esta España que cada vez más se extiende la austeridad, nosotros no nos resignamos a perder derechos.
Y justamente esto es una pérdida de derechos, primero, porque ideológicamente, aunque a ustedes no les gusta, es decir que las pensiones son insuficientes.
Esa premisa es incorrecta.
Aquí en España hemos vuelto al PIB de antes de la crisis.
Sin embargo, el reparto de la riqueza ha sido tremendo para las clases populares.

Como no me queda tiempo, voy a ver… Y ¿por qué estamos en contra que haya un incentivo fiscal, es decir, que no tribute?
Porque es una manera de que las personas que puedan, una minoría, tengan una recompensa, no nada más que puedan ahorrar, sino que tengan la recompensa.

En cuestiones estas fundamentales nosotros seguimos diciendo que es un derecho necesario que tenemos que defender con uñas y dientes, porque justamente en España mismo uno de los factores que ha posibilitado que muchas personas pudieran sobrevivir en esta situación, conservando cierta dignidad, han sido las pensiones de los mayores.

Finalmente, creamos un monstruo, unos fondos de capital, unos fondos que asolan como las plagas de langostas y que huyen de un lado a otro.
No van a ir a la inversión en educación, no van a ir a la inversión en infraestructuras, van a ir a la especulación.
Y nosotros por ese sentido no podemos apoyar el PEPP y nos remitimos a lo acordado por la coordinadora en defensa de las pensiones públicas que se han manifestado en contra del PEPP.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Geffner.

I ara el torn del Grup Socialista.
El senyor Sellés, per quatre minuts.

El senyor Sellés Quiles:

Gracias.

Como no puede ser de otra manera, el Grupo Parlamentario Socialista estamos a favor de las pensiones públicas.
Y la verdad es que quería comentar que este tema del PEPP es un producto financiero, por decirlo de alguna forma, muy farragoso, que además el propio europarlamento está generando mucha controversia, porque no se sabe cómo se va a poder librar.

Está claro que desde el Gobierno de España se está apostando estos últimos meses por las pensiones públicas.
Tenemos que seguir apostando por ello.
Y es por esto por lo que vamos a votar a favor esta propuesta de resolución.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Sellés.

Té la paraula, per part del Grup Popular, la senyora Maite Parra, per quatre minuts.

La senyora Parra Almiñana:

Moltes gràcies.

Des del Grup Popular, com no pot ser d'una altra manera, anem a votar en contra d'esta PNL, perquè és que, és clar, porta el segell i l'ADN de Compromís, i la part més radical de Compromís quant a atacs jo diria que… a sectors que… dins d'esta legislatura.
Després li faré una relació dels atacs que estem patint en la comunitat a inversions en esta comunitat.

I, per tant, ara donen un pas endavant i se'n a Europa a criticar un producte de plans de pensions que, és clar, jo crec que dista molt poc dels plans de pensions que tenim en l'actualitat en el sistema nacional, que són oferits per diversos intervinents financers, com puguen ser assegurances, bancs i altres.

És a dir, els plans de pensions és una cosa que està vigent en el nostre sistema nacional fa molts anys.
I, és clar, el que ara es pretén i s'oferix és un sistema de plans de pensions a nivell europeu.
És clar, no veem cap inconvenient -i vaig a dir-li una cosa-, perquè considerem que els plans de pensions no són obligatoris.

És a dir, els plans de pensions són productes financers que són aconsellats per no a soles grups financers, sinó que jo li puc dir que, mire, el Fons Monetari Internacional recomana als menors de vint-i-huit anys que es jubilen cinc anys més tard i es facen un pla de pensions, el Fons Monetari Internacional.

Vol dir-se que estan en risc les pensions públiques?
Hem vist que no, senyora Álvaro.
Hem vist que els plans de pensions tenen una antiguitat importantíssima en este país i que les pensions públiques, com no poden ser d'una altra manera, i com mereixen els perceptors d'eixes pensions, que són els que han estat finançant el sistema de seguretat social mentres han estat fent faena i han estat treballant, no està en risc, no està en risc.

Però sí que és de veres, sí que es de veres que n'hi han circumstàncies, com vosté ha apel·lat a la qüestió de l'època de crisi, que li recorde que era un partit soci de Compromís el que governava en la nació i que mos va costar molt al Partit Popular traure a esta nació d'eixe risc, és evident que va atacar i va posar en una situació més que delicada el fons de pensions públiques d'este país.

Però tot això jo no conec cap de partit que governe, siga de dreta, de centre o d'esquerre, que haja dit que cal eludir i evitar les pensions públiques.
Tot el contrari.
I ahí està el Pacte de Toledo, que, afortunadament, estem representats tots els grups polítics perquè creiem en les pensions.
I a soles els insensats i irresponsables són capaços d'amenaçar este Pacte de Toledo.

I vosté només ha dit incongruències i que fa… i ha dit desavantatges, quan li puc dir que és un producte que pot acollir-se qualsevol persona, autònoms, empreses.
És un complement a les pensions de jubilació, no és una substitució de pla de pensions.
És voluntari.
Vostés és que estan acostumats a obligar, i mosatros creem en la voluntarietat.
I, és clar, n'hi ha… és un elenc de plans de pensions que es poden acollir qui els considere interessants.

Per tant, com són plans de pensions iguals i de la mateixa manera que tenim els nacionals, en el mateix tractament fiscal o paregut i que comporten avantatges per a les persones que transiten d'uns països a altres i tenen la garantia i el segell europeu, en principi, nosaltres no anem a votar en contra.

I simplement dir que l'addició que vosté ha afegit no té res a vore…

La senyora presidenta:

Senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

…ni amb la Comissió Europea ni té res a vore amb la proposta dels plans de pensions europeus.

Moltes gràcies.
Per tant, tampoc anem a votar a favor.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Parra.

I té la paraula la senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Efectivament, senyora Parra, esta proposta porta el segell i l'ADN de Compromís, que són les persones, el rescatem persones.
Senyora Parra, és que m'ho ha deixat vosté en bandeja, és que m'ho ha deixat vosté en bandeja.

Mire, este producte paneuropeu permetrà garantir que els consumidors siguen plenament conscients dels elements claus del producte.
I estem parlant d'un producte d'alt risc.
I ja vam vore el conscients que eren dels productes d'alt risc en el 2007, quan ens n'anàrem tots al garete.
I amb açò, amb açò que vosté defensa com a liberal i com a no oprimir, el que ha fet Europa és enviar a prendre pel sac a les pensions.
Això és el que ha fet Europa.
Val?

Mire, i que me diga vosté que el Pacte de Toledo, que vostés estan ahí, vaja, vaja… Mire, Milagrosa… Ai, Milagrosa!
Com li diuen?
La presidenta del Pacte de Toledo també ens deia el mateix que vosté me dia fa un momentet, que Â«los jóvenes pusieran dos euritos al mes para sus pensiones.
Â» El mateix que vosté avui ha reproduït.
Fa dos dies es desconvocava el Pacte de Toledo sine die, sine die, ajornat per sempre.
I no ha sigut Podemos, no ha sigut Compromís, no ha sigut el PSOE, no ha sigut ni tan sols Ciudadanos, han sigut vostés els qui han desconvocat el Pacte de Toledo.
I ahí s'havien dut reivindicacions molt justes.
Entre elles, aquelles que hui vosté ha ignorat totalment.

Mire, per altra banda, avui -li continue insistint- tenim la possibilitat d'aprovar açò i poder incloure unes reivindicacions justes i dignes per als nostres pensionistes.
No sé si ho sabran, no sé si ho sabran, però en aquests moments l'avantprojecte de llei que ha de transposar la Directiva Europea 2016/2341 sobre el fons de pensions a l'ordenament jurídic estatal està en procés d'estudi i al·legacions.
I seria una llàstima, de veres li ho dic, seria una llàstima, però allà vostés amb la seua consciència, no ordenar jurídicament estes propostes tan raonables que avui els hem dut ací.
Europa ha donat l'oportunitat de poder transposar eixe directiva i nosaltres la volem aprofitar i reivindicar unes pensions més dignes i més justes de les que ara tenim.

En això acabe, senyora presidenta.
Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Senyora Parra, té vosté la paraula.

La senyora Parra Almiñana:

Mire, senyora Álvaro, vaig a dir-li una cosa.
Tindré d'apel·lar a la memòria i dir-li que el govern del Partit Popular, quan ha governat, ha demostrat no a les que creu en les pensions sinó que les defensa.

Mire, vosté sap qui va governar en l'any 1996?
En l'any 1996 va governar Aznar i va ser el Partit Popular qui va garantir les pensions per llei.
Ningú creu més en les pensions que el Partit Popular.

Vosté sap què li va tocar fer al senyor Rajoy (veus) …?

La senyora presidenta:

Senyories, per favor.
Senyories, per favor.
(Veus) Senyories, per favor.
(Veus) Té vosté raó.
Demane, per favor, a les senyories que no estan en l'ús de la paraula que deixen als intervinents que acaben les seues intervencions.
(Veus) A tots, a tots.
Ho estic dient a tots.

Senyora Parra, continue vosté.

La senyora Parra Almiñana:

I va ser el Partit Popular de Rajoy qui va rescatar a esta nació d'una crisi sense precedents perquè havia governat un partit com era el partit socialista, que estava amenaçada no a soles l'economia nacional, sinó també les pensions.

Per tant, a nosaltres lliçons de defensar les pensions no ens té de donar.

Però, mire, li vaig a dir: Â«Como en 1995 -abans d'aplegar el Partit Popular- un gobierno del PSOE invita a contratar planes de pensiones.
Â» Partit socialista.
Â«Sectores del partido socialista acusan a Solbes de sembrar la alarma con el futuro de las pensionesÂ», perquè Solbes dia que es feren plans de pensions.
Â«Sánchez hace caso a Rajoy y ahorra en un plan privado 85.
366 euros.
Â» És el president!
, i és del PSOE i té pla de pensions!
Té pla de pensions.
(Veus) Ja està.

La senyora presidenta:

Per favor, senyories.

La senyora Parra Almiñana:

Per què són roïns si fins i tot el nostre president té pla de pensions?
Per què són roïns els plans de pensions?
Diga-m'ho.

Però és que vaig a dir-li-ho, i li ho torne a dir.
Mire, vostés posen en marxa polítiques que són continus atacs a les llibertats.
Que es té la possibilitat d'optar a un pla de pensions -no és obligatori- que està en el mercat, que qui vol acudix ahí; que qui no, no, que no, però vostés estan sempre acostumats, com li he dit, a restringir, a prohibir, a prohibir, i ara volen prohibir els plans de pensions i mos porten ací, a Europa, que els han de prohibir.
Escolte, doncs no, no.
Jo que sóc totalment liberal li dic que és un producte que fins el president socialista d'Espanya té.
Per tant, no serà tan roín si un senyor economista i president té 86.
000 euros en plans de pensions.
Per tant, no demonitzen vostés els plans de pensions perquè no són substitutoris, són complementaris.
Deixen de dir què hem de fer i què no hem de fer.
Deixen de dir-mos que no podem comprar els diumenges; deixen de dir-mos que no podem anar a l'escola concertada; deixen de dir-mos que no fem plans de pensions.
Creguen en les llibertats.
Ens ha costat molt lluitar per la defensa de les llibertats.
Deixen de dir, Compromís, què és el que hem de fer i què és el que no hem de fer.

Vosté vol fer-se un pla de pensions?
Se'l fa, perquè té la llibertat, gràcies a governants com ha segut el Partit Popular i el Partit Socialista, vosté té la llibertat d'optar a un producte financer que pot ser complementari de la seua pensió, pensió que està garantida pel Partit Popular per llei, garantida pel Partit Popular per llei.
I un Pacte de Toledo que estem tots defensant les pensions públiques.
No és contradictori un pla de pensió amb pensions públiques sinó que són complementaris, són complementaris, no substitutius.
Faça el favor, Compromís, de respectar les llibertats…

La senyora presidenta:

Senyora Parra.
.
.

La senyora Parra Almiñana:

.
.
.
també amb decisions com estes,.
.
.

La senyora presidenta:

Vaja vosté acabant.

La senyora Parra Almiñana:

.
.
.
com optar per pròpia voluntat en tindre o no un pla de pensió.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Anem a passar a la votació de la proposició.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
Cap.
Queda aprovada.

I passem al següent punt de l'orde del dia.
(Pausa) 

Proposició no de llei sobre la necessitat de disminuir les conseqüències negatives del Brexit per als residents britànics a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 119.
665, BOCV 340)

La senyora presidenta:

Continuem amb el punt número 4, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la necessitat de disminuir les conseqüències negatives del brexit per als residents britànics a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Popular.

Té la paraula per huit minuts, el senyor Bertomeu del Grup Popular.

El senyor Bertomeu Vallés:

Moltes gràcies, presidenta.

No vaig a estendre'm durant molt de temps respecte a la defensa d'esta moció per dos raons fonamentals.
La primera perquè considere que la moció per si mateixa ja és explicativa, ja dóna indicació del que està pretenent-se i el que està proposant-se aquí a la comissió i, en segon lloc, perquè també s'han tractat alguns dels aspectes que aquí es contenen, en relació amb la compareixença que hi ha hagut este matí respecte del senyor Calabuig.
Per tant, pense que estan plenament explicats.

El que sí que vaig a dir és que és una moció que creguem que és una moció convenient.
Per què?
Perquè el que està demanant-se és una anàlisi detallada de quines són les conseqüències per al cas que es done la pitjor de les alternatives que hi han damunt de la taula, és a dir, que hi haja un brexit dur, un brexit sense acord, amb la qual cosa es produirà una disrupció múltiple i que afectarà moltíssimes persones.
I, a nosaltres, el que ens preocupa, molt especialment, és aquelles persones que conviuen en la Comunitat Valenciana i que, com ja he dit abans, considere que són valencians també, encara que no parlen ni el valencià i el castellà.
Són valencians perquè estan empadronats en alguns dels municipis de la nostra comunitat.
Tenen el veïnatge valencià i, per tant, devem, com a polítics, tindre en consideració com van a estar afectats per un procés tan important com és el del brexit.

I en la moció diem una anàlisi detallada perquè estiguen inclosos tots, residents, no residents, jubilats, treballadors, majors o menors d'edat, perquè s'han tractat i s'han dit algunes coses este matí respecte al tema de la sanitat, que tenim el convenciment que ningú va a quedar-se sense sanitat encara que es produïsca el brexit, però n'hi han altres aspectes que també són d'interés com, per exemple, el tema de l'educació i altres qüestions que puguen tindre a vore amb l'assistència social, que puga tindre a vore també amb les pensions.
Ahí n'hi ha moltíssimes variables que s'han de considerar.
I això no és una cosa que es pot despatxar en una compareixença aquí en una comissió, sinó que requerix un estudi conscienciós, un estudi que analitze al detall totes i cadascuna de les conseqüències que un procés d'estes característiques pot comportar.

En segon lloc, en la moció també demanem que una volta analitzades eixes conseqüències, en el pitjor dels escenaris, que també es propose un pla de contingència però concret i clar, un pla de contingència en què es veja, efectivament, quines són les possibilitats que tenen els afectats, en este cas, els ciutadans britànics relacionats amb la Comunitat Valenciana, en el que és la defensa dels seus drets.
Ací, el que he de dir és que moltes voltes escolte parlar o dir que s'ha de defendre el dret de les persones i que aquí estem per a defensar les persones.
Doncs, efectivament, este és un cas clar i evident per a defendre els drets de les persones, uns drets que poden vore's molt afectats sense que hagen tingut ninguna actuació al respecte sinó perquè a conseqüència d'un referèndum que s'ha tingut al si d'un país important de la Unió Europea com el Regne Unit, doncs van a vore's abocats a una sèrie de conseqüències no volgudes i no directament demanades per ells.
I, per això, entenem que en la mesura en què hem de treballar per la preservació dels seus drets, demanem també que hi haja un pla de contingència molt concret, molt detallat, on s'analitzen totes les circumstàncies que puguen afectar-los.

I, en tercer lloc, clar, si tot això que fem no ho donem a conéixer, si no ho fem arribar als afectats, en este cas als residents britànics o als afectats britànics, no farem tampoc gran cosa.
És a dir, el que estem demanant és que hi haja una campanya d'informació amb totes les garanties i amb el màxim efecte possible perquè eixos residents o no residents britànics amb relacions amb la Comunitat Valenciana, puguen una volta conegudes el que són les conseqüències i també conegudes les possibilitats de contingència, que puguen adoptar les seues decisions vitals més importants, de tal manera que tinguen tot el coneixement del món per a poder decidir què és el que volen fer una volta que sàpien quines són les conseqüències del brexit.

Tot això, doncs, ho sotmetem a la consideració d'esta comissió perquè entenem que és la comissió més adequada perquè és la comissió en què es tracta tot allò que ha de vore amb els afers europeus.
I, per tant, demane a tots els diputats que es posicionen des del punt de vista polític per a defendre eixos drets dels britànics que tenen relació amb la Comunitat Valenciana i que també els puguem llençar un missatge clar, i és que els polítics i la Generalitat valenciana també té en consideració els seus drets en moments de crisi, com és l'actual, crisi personal per a ells i no només quan es demana que vinguen ací a fer inversions, quan es demana que vinguen ací també a incentivar una de les indústries més importants que tenim a la Comunitat Valenciana com és el turisme.

Moltes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

I té ara la paraula per quatre minuts, el Grup Ciudadanos, el senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Sí, Buenos días, de nuevo.

Bueno, acogemos esta proposición, esta PNL que presenta el Partido Popular, bueno, con un tema que sí que es verdad que lo hemos tenido esta mañana en la comparecencia del señor Calabuig explicándonos el tema del brexit.
Y sí que es verdad que echamos en falta ya desde el inicio de legislatura, temas relacionados con lo que es el tema del brexit.

Yo sí que echo en falta también en esta propuesta de resolución, que ya le adelanto que votaremos a favor, porque entendemos que es necesario tener los análisis necesarios para el tema relacionado con el brexit.
No hemos encontrado… Sí que hemos encontrado un informe publicado en enero de 2019 de Ivace sobre el brexit, un informe en el que podemos ver la importancia que tiene el Reino Unido con la Comunidad Valenciana en temas de las empresas.
Nuestro cuarto… Es el cuarto cliente mundial de la Comunidad Valenciana, el Reino Unido, con un 8% de la exportación total.
Sí que es verdad que llevamos tres años en caídas vertiginosas de estas exportaciones al Reino Unido, no así como las importaciones que están en un tono más o menos estable.

Pero sí que echo en falta…, siempre estamos hablando, cuando hablamos del brexit, del tema de los británicos.
Y me gustaría también… A lo mejor hubiera sido interesante que se hubiera incluido un apartado de qué ocurre con aquellos ciudadanos valencianos que están en el Reino Unido, qué pasa con los residentes o no residentes, los jubilados o trabajadores, qué les va a ocurrir a ellos.
Creo que hacemos mucho hincapié en la importancia que tienen, efectivamente, para nuestra comunidad, los residentes del Reino Unido, pero sí que hay una comunidad importante de valencianos en el Reino Unido que también se ven afectados o se van a ver afectados por el brexit.

Ya le digo que hubiera sido interesante añadirlo en su propuesta pero intentaremos en futuras que puedan ser.
Y bienvenido todo el tema de informes para el bien de lo que pueda ocurrir porque todo el mundo está a la expectativa de qué es lo que puede pasar con un tema tan delicado como el brexit.
Y sí que las campañas de información que vayan dirigidas al público británico aquí en la Comunidad Valenciana pero también, le vuelvo a decir, para todos aquellos valencianos que se encuentran en el Reino Unido y también se sienten huérfanos de información o de cualquier tipo de campaña que les pueda ayudar.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Woodward.

El senyor Alamán.
.
.
(Remors) Poden intervindre tots.
.
.
Si vosté li vol fer rèplica al senyor Woodward.
.
.

El senyor Bertomeu Vallés:

Sí, molt, molt breu.

La senyora presidenta:

Doncs, llavors, té vosté la paraula.

El senyor Bertomeu Vallés:

Para agradecer el apoyo de la moción y para coincidir pues en lo que ha señalado en su análisis.
Es cierto que también hay una parte que no está recogida en esta moción.
Lo comprendemos perfectamente y estamos absolutamente de acuerdo, pero creemos que también son dos líneas de actuación paralelas, no contradictorias sino paralelas, y del análisis y comparecencia de esta mañana que ha hecho el señor Calabuig, pues también creemos que la otra línea que usted señala está ya contemplada con más profundidad por parte de La Generalitat, pero este aspecto echábamos en falta que hubiera una concreción y hubiera un análisis detallado sobre este particular.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Ara, per part de Podem, el senyor Alamán, també per quatre minuts.

El senyor Alamán i Tabero:

Gràcies, presidenta.

Bueno, un poco recogiendo lo que ha dicho el compañero de Ciudadanos, ¿no?
, en relación a que a la proposición no de ley que presenta el Partido Popular le faltan bastantes elementos, y solo se centra en este caso en los británicos.
Por decirlo de algún modo es una proposición no de ley estilo Iberia, de capital mayoritario británico y que, como suele pasar, se le olvida de una gran parte de la población.
.
.
tan importante en ese sentido.
Un problema, pues evidentemente ya conocemos el estilo del Partido Popular de privatizaciones en sectores estratégicos muy importantes para los intereses del estado, que, por cuestiones como el brexit, resulta que tienen el peligro de que esa marca España al final se quede en tierras británicas, y no menos importante también en ese sentido otros movimientos que puede hacer el gobierno de privatizar, aunque sea a trozos, otros sectores estratégicos como puede ser Renfe, que también es criticable.
Ahora bien, como digo, se queda un poco coja en ese sentido.

En la intervención anterior del delegado del Consell, tanto el señor Córdoba como yo mismo ya le habíamos hecho una pregunta que perfectamente podría ser el tercer punto, sobre qué campañas de información.
Es más, lo he hecho con intención para que ya rindiera cuentas, porque entendíamos desde nuestro grupo que tanto el punto 1 como el punto 2 ya estaban sustanciados antes de presentarse esta propuesta.

Ahora bien, quedaría un poco mal que aprobáramos una propuesta cuya rendición de cuentas ya ha sido dada dos horas antes, con lo cual no vemos ningún sentido.

En ese sentido, es verdad que.
.
.
, en fin, como han explicado anteriormente, ¿qué pasa con los valencianos en Reino Unido?
¿No hubiera sido más fácil a lo mejor instar al Consell para instar al gobierno para que inste en el Consejo Europeo para contener todas las medidas concretas para los españoles residentes en el extranjero donde se ubican los valencianos, ya que no podemos ir únicamente a los valencianos?

Además, con todas esas concreciones, si se ha leído.
.
.
, ha entrado en la web reciente de Europe Direct, podrá haber comprobado todos los planes de contingencia que hay a nivel europeo y a nivel estatal, que está presentado el 11 de enero en el Consejo de Ministros que está por validarse aún, pero evidentemente, si se lee todos esos planes de contingencia, no hay nada de concreto, todo son supuestos.
Y a nivel europeo de lo que hablan es: cuando haya brexit, una retirada con o sin acuerdo, empezarán a elaborarse todos los reglamentos con el tiempo que conlleven realizarlos.
Es decir, el proceso de transición para concretar va a ser dentro de un año.
.
.

Entonces, claro, cuando pedimos medidas concretas en un momento de tal incertidumbre, pues evidentemente, como nuestro grupo ya ha planteado al delegado del Consell y que ha respondido, hay que plantear qué va a pasar en todos los escenarios y a lo más que entendemos que se puede llegar es a aspirar a esa reciprocidad, sino, como manda Europa, aplicar la normativa para países terceros (inintel·ligible) .
.
.
derechos.
Por ejemplo, en la atención sanitaria, que es una preocupación, también más o menos eso sí se está llevando a cabo.

En definitiva, entendemos que esta proposición no de ley ya han sido rendidas sus cuentas, con lo que entendemos que no tiene ningún sentido, porque además no es más completa y no estamos.
.
.
, no vamos a votar a favor.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Alamán.

Senyor Bertomeu, vosté té la paraula per quatre minuts.

El senyor Bertomeu Vallés:

Gracias, presidenta.

Poco exigente es usted cuando con una simple comparecencia verbal se da por satisfecho y lo da como rendición de cuentas.
Poco.
.
.
poco exigente es.

Yo creo que como políticos debemos ser bastante más exigentes, más rigurosos y que el trabajo que se haga, se haga de una manera mucho más profunda, no simplemente con una comparecencia verbal.

No voy a entrar tampoco en ese estilo de política del que yo reniego absolutamente, que es la descalificación del otro partido, el tipo de utilización de argumentos, que desde luego yo abomino y que me gustaría que desapareciera de la política actual, aunque sé que va a ser absolutamente imposible.

Aquí de lo que se trataría es de hablar de contenidos y de propuestas.
Nada más que eso.
Y cada uno que tome las decisiones políticas y vote lo que considere más relevante o más conveniente para la defensa de los intereses de los ciudadanos y de los propios intereses que cada uno quiera representar.

Usted me dice que la propuesta puede ser incompleta.
No he recibido ninguna enmienda por parte suya para que se pueda completar, es decir, ninguna enmienda de modificación, ni de sustitución.
No he recibido nada de esto, cosa que yo ya le adelanto que hubiera estado perfectamente abierto a atenderla, porque entiendo que esto no es una cuestión.
.
.
, pienso yo que no es una cuestión de un solo partido.
Es una cuestión más bien de una institución, o más bien de un territorio o un de un cuerpo político amplio, no sólo de partes de ese cuerpo político.
Por tanto, ya le digo que lo hubiera perfectamente aceptado.

Y, por otro lado, yo creo que el análisis que se tiene que hacer de la situación es precisamente el análisis del peor de los escenarios.
Porque, si se da -el 29 de marzo, si se da-, no habrá tiempo material para reaccionar.
Es decir, las consecuencias serán inmediatas y devastadoras para muchos grupos de personas y eso es lo que yo creo que desde la política tenemos que intentar disminuir, esos efectos negativos.

Y, por último, ni el primero ni el segundo punto entiendo yo que han sido adecuadamente ni analizados ni propuestas las soluciones, pero es que tampoco se ha llevado a cabo lo que se pide en el tercero de los puntos de la moción, que es una campaña de información dirigida a los ciudadanos británicos.

No creo que sea necesario que explique que una página web está muy bien, tiene todo el aplauso del mundo, pero la información tiene que llegar por múltiples canales a los destinatarios, porque si no pasará lo que pasa muchísimas veces, que se hacen las cosas, pero luego las personas no se enteran de que se han hecho esas cosas.

Es decir, hay que hacer una campaña institucional bien realizada, bien dirigida, bien planificada para que llegue a todos los ciudadanos británicos que viven en nuestra comunidad, de tal manera que, una vez que tengan esa información y que tengan todos los detalles necesarios para tomar sus decisiones, que lo hagan con total conocimiento de causa y de la manera más consecuente posible.

Y, por tanto, yo creo que esta moción.
.
.
, desde luego nuestro partido entiende que es una moción adecuada y conveniente.
Si los partidos aquí representados, alguno de ellos entiende que no, pues estarán lanzando un mensaje muy concreto a una población que forma parte de la Comunitat Valenciana como son la población de residentes británicos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

El senyor Alamán, per quatre minuts.

El senyor Alamán i Tabero:

Moltes gràcies, presidenta.

En primer lugar, no únicamente se rinden cuentas verbales.
Es importante que se rindan cuentas a modo verbal, como acaba de hacer el delegado del Consell, pero también es verdad toda la información que está volcada y que solo hay que mirarla, ver en qué estado se encuentran tanto a nivel de la Comisión Europea, del Parlamento Europeo, de todas las instancias en las que están comprometidas por este brexit y se ve que esas soluciones se tienen que ir trabajando.

Ahora bien, sabiendo eso, nuestro grupo ha preguntado al señor Calabuig cuestiones relativas a casos más allá y teniendo en cuenta de un brexit,  una retirada sin acuerdo, qué sucedería en cada caso.
Y muchas de las competencias para poder, por ejemplo, llegar a los valencianos residentes en el extranjero también es materia del gobierno central.
Es decir, también hubiéramos deseado un poquito más de patriotismo en ese sentido por su parte.

Ahora bien, que el actual Consell también está viendo lo de crear Cevex en ese sentido, centros valencianos en el exterior, para poder llegar a las comunidades valencianas, también nos parece bien.
Y era una cosa que echábamos en falta y nos ha gustado escucharlo.
Es decir, no sólo preocuparse por los británicos, que ya hemos visto que sí que hay reuniones, sí que hay comunicaciones entre la comunidad británica aquí mismo.
.
.
Además, sí es posible también hacer campañas en el sentido de que no hay ningún problema en la atención sanitaria, que era una de las problemáticas que tenían, pero para decirles que no van a tener ningún problema, porque el gobierno el botánico ha tenido.
.
.
, los valencianos han tenido la suerte de tener un gobierno botánico donde garantiza la atención sanitaria universal, donde hay un gobierno estatal apoyado por Podemos que también facilita esa atención sanitaria universal, que ustedes siempre han estado en contra.
Entonces, sí, naturalizar que esas garantías sociales que puedan tener los ciudadanos británicos es una forma de calmarlos ante un brexit duro o un brexit blando.
Y en ese sentido, tenemos que agradecer el trabajo que hemos hecho, a pesar de ustedes, para que la comunidad británica no tenga ninguna duda.

Entretanto, evidentemente, los canales de información deben ser los todos los posibles.
Y formación sí que hay y, bueno, los canales para para poder preguntar y tener las respuestas creo que no tienen ningún problema en ese sentido, con lo cual entendemos nuevamente que el análisis.
.
.
, sí que se han hecho análisis.
En mayo de 2017 la delegación del Consell ya presentó un informe de impacto en el Comité de las Regiones.
El plan de contingencia, como siempre.
.
.
, o sea, está el europeo; el gobierno central, a la espera de las competencias que le pueda dar la Comisión Europea, podrá asumir unas competencias para aplicar ese plan de contingencia y, a su vez, dependemos de ese plan de contingencia a nivel estatal para que podamos asumir unas competencias u otras.
Es que los tiempos son los que son.
Es que la incertidumbre es la que es.
Es que ya en 2016 deseábamos ese análisis, ya lo exigimos.

Es verdad que podría haberse tratado a lo largo del tiempo y de forma más constante y eso creo que lo hemos dicho anteriormente.
Pero, independientemente de eso, sí que se están dando respuestas y se están haciendo esos análisis por sectores.
.
.
Bueno, entendemos que sí que están haciendo cosas.

Entonces.
.
.
, en fin, nada más.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Alamán.

La senyora Ferrer, per part del Grup Compromís, per a fixar posició també.
 

La senyora Ferrer Matvieychyuc:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Bertomeu, la proposició que vosté ens ha presentat.
.
.
no li puc més que repetir el que ja li havia avançat la meua companya, la senyora Navarro, anteriorment.

A la vista de les explicacions detallades del delegat del Consell per a la Unió Europea, el senyor Calabuig, que extensament ha explicat quin ha estat el diagnòstic, les anàlisis que s'han fet, com s'ha participat en la CARUE a nivell estatal, la comissió interdepartamental que té i que ve funcionant des de fa temps a nivell de Consell, com s'està participant de manera activa en el Comité de les Regions per a abordar aquestes qüestions que vosté està plantejant ací.
.
.
Ja està contestat.
Jo, francament, el manteniment d'aquesta proposició no de llei.
.
.
no entenc quin és l'objecte, què és el que pretenen dir amb això.

Perquè s'estan fent i s'han fet anàlisis detallats respecte a com pot afectar la situació de les persones britàniques que viuen ací al País Valencià.
S'estan garantint els drets fonamentals, drets socials, drets sanitaris, perquè s'estan garantint a totes les persones des del govern del botànic.

Pla de contingència.
Ho acaba d'explicar claríssimament el senyor Alamán fa un moment: governem amb un context de governança multinivell.
Depenem i tenim compartides competències amb la Unió Europea, amb el Govern d'Espanya.
.
.
A vore, formem part de l'estat espanyol, amb la qual cosa no pot pretendre que.
.
.
, no sé, que fixem uns plans de contingència que no tinguen en compte la resta.

S'està treballant en coordinació amb la resta de comunitats autònomes, amb el Govern d'Espanya, amb les institucions de la Unió Europea s'estan abordant les qüestions fonamentals, s'està subministrant informació i a més a més en contacte directe amb les autoritats britàniques, per tal que la comunitat britànica tinga informació tant a través del seu ambaixador com a través de les mateixes administracions valencianes i estatals.

Amb la qual cosa, això és una proposta que jo entenc absolutament ja fora de temps, fora d'oportunitat, perquè ja ha estat explicat per part del delegat del Consell per a la Unió Europea.

I a més a més, i una cosa que jo crec que és fonamental, que a mi me sembla molt bé, que vostés se preocupen per les persones britàniques que viuen ací, però què vol que li diga?
Ni una menció per als valencians que han estat en bona mesura molts d'ells expulsats a l'exterior, i en este cas al Regne Unit per una crisi i un mal govern per part del govern del Partit Popular.

Per tant, nosaltres considerem que és absolutament, doncs això, inoportuna i que no aporta res al que ja s'ha plantejat per part del govern del Botànic, i per tant votarem en contra d'aquesta iniciativa.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ferrer.

Senyor Bertomeu, m'ha demanat vosté la paraula.

El senyor Bertomeu Vallés:

Sí, gracies.
Sí.

Bé, a la intervenció que vosté acaba de fer, doncs queda reflectida la postura de Compromís respecte dels residents britànics de la Comunitat Valenciana.
Queda perfectament reflectida, perquè vostés s'omplin molt la boca quant a la defensa dels drets de les persones i tantes i tantes coses que vostés diuen.

I queda també reflectida una manera de fer política que no és més que populisme, no és més que dir coses que queden molt bé, de parlar de drets, de parlar de moltes circumstàncies que afecten els drets, però després vostés a l'hora de la veritat busquen qualsevol excusa, la que siga, per a no fer el que poden fer, quan efectivament sí que poden treballar per a les persones, sí que poden treballar pels drets.

Per tant, és com una bombolla que es punxa i es trenca i desapareix completament, i es queden vostés nuets, sense possibilitat ni de defendre's ni de poder dir altra cosa que no siguen coses populistes.

Perquè, anem a vore, açò o totes les mesures que s'han de prendre no són mesures del govern del Botànic o del govern d'açò, del govern d'allò.
Són mesures que hauran de prendre les institucions espanyoles, valencianes, les que corresponguen.
Però les institucions, no els governs de tal partit o de tal altre partit.
És que eixa és una visió molt equivocada que tenen vostés de la política.

Perquè ací estem parlant de persones que moltes d'elles estan vivint a soles en la Comunitat Valenciana, que estan ací des de fa molts anys i que van a trobar-se en una situació d'angoixa molt gran, en una situació d'incertesa, en una situació en què no sabem molt bé el que va a passar.

I ací, en esta comissió de les Corts Valencianes, que estem tractant exclusivament de la seua problemàtica, perquè és una problemàtica molt particular en una comunitat en què són molt nombrosos els britànics residents, i ací, en una comissió, vostés busquen les excuses més peregrines per a no recolzar una moció que és molt clara, molt nítida i molt transparent de defensa dels drets de les persones.

Bé, vostés fan la seua actuació política, fan la seua performance i fan el que consideren que han de fer.
Però els dic una cosa: estan enviant-los un missatge molt negatiu als residents que viuen a la Comunitat Valenciana.
Estan enviant-los el missatge que a vostés no els importa el que els passe a ells.
A vostés no els importa.
A vostés només els interessa, doncs, que a la millor vinguen ací per a invertir, o a la millor vinguen ací a fer turisme.

Però no és això.
Vostés, quan tenen una situació com la que estem parlant ací, d'angoixa, vostés es busquen l'excusa que si no s'ha tingut en compte en esta moció els drets dels valencians que estan en l'estranger o les empreses, per descomptat que sí.
Però vostés no han fet ninguna esmena a esta moció.
Ni l'han feta vostés ni l'ha feta el seu company.

Per tant, i li repetisc el que he dit abans, haguérem estat perfectament d'acord en millorar esta moció en el sentit que vostés hagueren volgut.

Des del nostre partit per descomptat som molt més exigents a l'hora de defendre els drets de les persones que escoltar una compareixença que hem agraït este matí del senyor Calabuig, però que no complix els requeriments o els estàndards mínims que es deu exigir a una institució pública com les Corts Valencianes i el govern valencià, per a atendre les circumstàncies, la problemàtica, tot allò que puga afectar els drets de les persones.

I per tant, lamentem la posició que hem escoltat, però no passa res, la política posa cada un al lloc.
I açò passarà factura als dos partits que estan ahí.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Bertomeu.

Senyora Ferrer, té la paraula.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Bertomeu, no ens omplim la boca parlant de drets.
El que fem és reconéixer-los mitjançant lleis, i fer pressupostos prioritzant els serveis socials, prioritzant els serveis públics, que són els que garanteixen que totes les persones puguen exercir els seus drets.
Eixes són les nostres prioritats.

I no, com passava abans, que resulta que les prioritats eren altres, que ara s'estan substanciant en els tribunals i que el llegat dels governs anteriors del Partit Popular resulta que són empreses pantalla de p'aquí p'allá per a emportar-se les mossegades.
Per tant, lliçons de drets i de reconéixer drets i d'omplir-se o no omplir-se la boca i de populisme o no populisme, ni cap ni una li accepte.

Això per començar.
I en segon lloc, vaig a dir-li una cosa: vostés han presentat aquesta proposició no de llei per fer demagògia.
Perquè el que està fet i està fent el govern de la Generalitat valenciana és garantir els drets de totes les persones que viuen al País Valencià, vinguen d'on vinguen.
Val?

O siga que no me vinga en qüestions que amb una PNL, a més a més en una proposta de resolució que li falta una línia i que no sabem en el segon punt, sembla que no se l'han llegit massa bé, tant rigorosos que són fent el seu treball, resulta que no saben ni escriure una proposta de resolució.
Perquè així, mire, s'ha quedat en la línia per la mitat.
I ni tan sols han fet una autoesmena per a corregir açò.

O siga que no me vinga parlant de rigorositat i de concreció, quan el que està fent el govern del Botànic en nom de la Generalitat valenciana, com a institució d'autogovern de coordinar-se i cooperar amb la resta de comunitats autònomes, amb el ministeri, amb les institucions europees, on per cert ja no hem d'anar baixant la cara per passar vergonya per les corrupteles i la mala gestió dels governs anteriors, és treballar per garantir els drets de totes les persones que viuen ací.

I ho ha dit molt clarament el senyor delegat del Consell per a la Unió Europea.
I quan se ve ací a fer una compareixença, el que se ve a fer és a donar compte del que es fa.
I és ni més ni menys el que ha fet.
Amb la qual cosa, no me vinga a mi en el rotllo que Â«si voten en contra d'açò, açò demostra el que els interessaÂ».

Se demostra el que interessa fent accions de govern.
I les accions de govern estan molt clares: garantir la sanitat universal per a totes les persones, garantir els drets socials per a totes les persones.
I no, com passava abans, que retallaven drets socials, retallaven serveis públics, Â«y si te he visto, no me acuerdoÂ».

Perquè resulta que calia alimentar una maquinària corrupta per a perpetuar-se en el poder.
De manera que per favor deixen de fer demagògia.
I això, després de la compareixença, esta proposició no de llei, després de la compareixença, el millor que podien haver fet és haver-la retirada.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ferrer.

Té la paraula el senyor Sellés, per part del Grup Socialista, per a fixar posició.

El senyor Sellés Quiles:

Gracias, presidenta.

Pues yo un poco quería venir a comentar lo que han dicho mis predecesores con esta PNL.
Es que estamos ante tres puntos que evidentemente los tres ya se están haciendo.
Se está hablando de que se tiene que hacer un informe, el informe ya está hecho.
Es un informe de impacto de la salida del Reino Unido en la Comunidad Valenciana, ante el Comité de las Regiones.

Y luego, en el punto dos, se solicita un plan de contingencia que también está elaborado, que son medidas de contingencia de La Generalitat frente al brexit, un plan que el resumen son cuarenta y cinco folios, que contemplan los tres distintos escenarios, con informes de todas las consellerias, y que también habla de las tres comisiones que se estaban diciendo: la de turismo, la de sector agroalimentario y los sectores productivos.

Y la campaña de información también se está llevando a cabo, además desde varios puntos.
Desde el apartado específico del boletín Alerta Europa, y también desde la página web que comentaba el delegado anteriormente.

Yo, como comentaba la compañera de Compromís, creo que esta PNL es una PNL anacrónica, y mucho más después del gran trabajo que se está haciendo, ya no solo desde el Consell sino también desde el gobierno de España, para intentar afrontar esta situación en las mejores condiciones.

Y ya, por último, por no hablar del que supongo será un despiste de los miles de valencianos que puedan vivir en el Reino Unido, que no hay ni una sola palabra en esta PNL, y que por lo menos a nuestro grupo parlamentario sí que les importan.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Sellés.

Passem a la votació.
(Veus) Senyories, per favor.
Vostés no m'han deixat a mi… Senyora Ferrer, senyora Ferrer, per favor, senyories.
Senyories, per favor, algú vol escoltar la presidència?
No m'he pogut pronunciar, i per tant me pronuncie ara.

Anem a passar a la votació en les persones que som ací dins.
Vots… Senyora Parra, per favor.
Vots a favor de la proposició?
6 a favor.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
0.
Per tant, queda rebutjada.

I passem… (Pausa)

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença del senyor  Pedro Agramunt Font de Mora, expresident  de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa i actual senador per la província de València, per a explicar les seues activitats al Consell d'Europa i la formació eixida del darrer informe de l'organisme d'investigació independent sobre les denúncies de corrupció en l'Assemblea  del Consell d'Europa, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 102.
559)

La senyora presidenta:

Passem, senyories, al punt número cinc.
Com n'hi ha acord, passarem simplement a la votació.
I és el pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de Pedro Agramunt Font de Mora.
Votem?
Vots a favor de la compareixença?
10 a favor, 10 a favor.
Vots en contra?
Vots en contra?
4 vots en contra.
Abstencions?
Cap.
Doncs queda aprovat.

I sense més assumptes que tractar, alcem la sessió senyories.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 36 minuts)