Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
font-variantsmall-caps;
color:#272526;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 27 de maig de 2010.
Comença la sessió a les 10 hores.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió plenària número 71.
Segona i darrera reunió.

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari Popular
sobre la política sanitària que està duent a terme el Consell (RE número 60.
084)

La senyora presidenta:

Muchas gracias a los medios de comunicación.

Bon dia.

És reprén la sessió.

La senyora presidenta:

Compareixença del president del Consell per a respondre a les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Blasco.

El senyor Blasco Castany:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Molt honorable president de La Generalitat, honorables consellers, senyores i
senyors diputats, molt bon dia.

Que les polítiques socials són un compromís prioritari del govern de La Generalitat, del govern que vosté presidix, senyor president, és absolutament reconegut per la societat valenciana d'una forma generalitzada i, a més d'esta adhesió social i electoral que s'ha vingut manifestant en els últims temps, jo crec que té també una proba irrefutable que el seu govern està destinant 8 euros de cada 10, precisament, a polítiques socials.

En este context de compromís del govern de La Generalitat per les polítiques socials cobra una especial rellevància les polítiques de salut, els compromisos sanitaris i les polítiques actives que s'estan fent al servici d'aquelles persones que requerixen eixe servici bàsic i públic en la nostra comunitat.

L'accés a una sanitat pública, gratuïta, eficient, de qualitat, és, no sols un dret assumit ja per la societat, sinó uns dels millors termòmetres per a mesurar quina és la relació entre este servici públic bàsic i el benestar social d'una societat avançada com la nostra.

És cert que la sanitat està, en estos moments, sotmesa a reptes, alguns de caràcter estructurals, com és el cas del creixement de la immigració, com és el cas de l'augment de la dependència i com és el cas, igualment, de l'augment de servicis que s'han de prestar, i també, en estos moments que està sota unes tensions producte d'una crisi econòmica que amb caràcter clarament conjuntural, està afectant tots els servicis públics en Espanya com a conseqüència d'una política erràtica i fracassada del govern socialista.
Però en estes condicions, en este context, que no és certament fàcil, el ben cert és que la Comunitat Valenciana, gràcies a l'esforç inversor i de modernització que ha fet el govern de La Generalitat, tenim una sanitat d'excel·lència.
Una sanitat d'excel·lència que representa l'esforç continuat del govern d'atendre este servei bàsic per part del seu govern i per a beneficiar l'immensa majoria dels valencians i de les valencianes.

Hui tenim, com dic, una sanitat que té un caràcter universal, que és pública, que és gratuïta, que és eficient i, a més, és de qualitat, i això és gràcies a l'esforç inversor i a l'atenció que s'ha fet respecte la màxima sensibilitat sobre els professionals de la sanitat valenciana, uns
professionals que són hui exemple i que el haver posat en marxa models com el de la carrera
professional, ha fet possible que hui la sanitat valenciana siga un referent a
tota Espanya, tenint en compte que també Espanya té una de les millors saluts i sanitats del món, però en la nostra comunitat això és evident i està ja absolutament reconegut.

El seu govern, president, destina tots els dies 15.
600.
000 euros a la sanitat pública valenciana, el que és el mateix, més de 5.
000 milions a l'any, el 40% del pressupost de La Generalitat.
Això ha fet possible que programes com el de Construïm Salut haja acostat a tota la societat valenciana totes les infraestructures
sanitàries i haja posat a l'abast de tots els ciutadans els millors fórmules per atendre'ls adequadament.
Estem parlant d'haver posat en marxa hospitals, haver posat en marxa infraestructures sanitàries, el haver posat en marxa els consultoris necessaris i, sobretot, l'atenció especialitzada en les poblacions majors de 20.
000 habitants.
Tot un conjunt d'actuacions de polítiques actives que han fet de la sanitat valenciana i dels seus professionals
una referència, com dic, nacional i, sens dubte, tindre hui una sanitat i unes polítiques de salut d'excel·lència.

I tot això s'ha fet en l'esforç pressupostari del govern de La Generalitat.
Pròximament va a posar-se en marxa un hospital de referència mundial com va a ser la Fe.
Tots els ciutadans, els milers de ciutadans que
van a entrar cada dia en la Fe, van a saber que eixa infraestructura exemplar i
modèlica a tota Europa, cada euro que s'ha invertit allí ha sigut una inversió exclusiva del govern de La Generalitat, on se vora, a més, la discriminació del govern d'Espanya que, igual que ha esta finançant infraestructures similars en Cantàbria, en Extremadura o en Catalunya, a la Comunitat Valenciana, en esta
infraestructura essencial i modèlica, no han destinat un sol euros.
Una vegada més se demostra eixa arbitrària discriminació del govern socialista respecte un servici públic tan important com el de la sanitat i, sens dubte, la falta de col·laboració i cooperació en el govern de La Generalitat.

En este context de sanitat d'excel·lència i preocupació del seu govern, el Grup Parlamentari Popular, senyor president, li vol
preguntar, quina és la valoració que el seu govern i vosté, específicament, fa d'estos èxits i d'este reconeixement de la sanitat pública valenciana ?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula, per a respondre, el molt honorable president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

Efectivamente, ayer poníamos en marcha un nuevo aulario para preparar a las personas que tienen que
defender nuestra seguridad y mañana recibimos las obras del hospital más grande de toda Europa, aplicándonos al esfuerzo de mejorar todos los días la sanidad pública en nuestra comunidad.

Una sanidad que se lleva prácticamente 5.
800 millones de euros de nuestros presupuestos, que durante este
tiempo ha visto incrementado el número de centros de salud y de hospitales.
Nunca en un periodo tan corto de
tiempo se habían puesto en marcha tantos centros de salud, ni tantos hospitales, y nunca, además, se había hecho una inversión tan grande y se habían ampliado las plantillas de los profesionales sanitarios como se ha hecho
durante este tiempo.
Se han creado también centros de investigación de excelencia durante estos años y, en definitiva, nos hemos convertido en referencia de intervenciones quirúrgicas de primer nivel en Europa y también, en algunos casos, pioneros en el mundo.

El esfuerzo vale la pena, porque el esfuerzo por la sanidad, por las políticas sociales en general, pero por la sanidad, es dar igualdad de oportunidades
de verdad, ciertas, no abstractas, tangibles, a todos los ciudadanos.
La mayoría de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana en distintas encuestas, autonómicas o nacionales, dicen preferir para muchas causas y ante ciertas
circunstancias la sanidad pública a cualquier otro tipo de sistema en nuestra comunidad, y los datos del barómetro sanitario, el año anterior, que están editados por el ministerio -por lo tanto, hechos por el Gobierno de España- avalan nuestro esfuerzo sanitario en el nivel de convencimiento de que los
valencianos decidimos que nuestra sanidad funciona muy bien, que es de las que
mejor funcionan en toda España.
El grado de satisfacción supera el 70% y, en definitiva, estamos a la cabeza de esfuerzo presupuestario
y estamos a la cabeza de excelencia y de oferta en todos los campos que tienen
que ver con la sanidad.

La sanidad es, junto con la educación, dos de las grandes competencias que nos toca administrar como gobierno autonómico.
Esta cuestión no debería olvidarse porque los gobiernos autonómicos tenemos muchas competencias, tenemos muchas líneas de actuación, tenemos muchas iniciativas que poner en marcha, tenemos muchos proyectos
estratégicos que desarrollar para mejorar el día a día de nuestro conciudadanos.
Pero hay competencias, además de ámbito universal, que son los que dan el tono de excelencia, de calidad de vida y
de igualdad de oportunidades de los ciudadanos, adonde tenemos que dedicar todo
el esfuerzo para que eso sea una realidad.

Por eso, en este campo tan importante, el de la sanidad, que además se lleva buena parte del presupuesto de La Generalitat, y que sigue siendo una
exigencia en cuanto a inversión y gasto, es un punto de referencia para saber, exactamente si estamos o no
cumpliendo con una de las grandes misiones que tiene cualquier gobierno autonómico, que es invertir y trabajar en aquellas competencias que les corresponde en
su totalidad al nivel de excelencia que una sociedad moderna requiere.
Y aquí, precisamente aquí, en la sanidad, que es la primera gran competencia por el volumen
presupuestario y porque afecta a los cinco millones de ciudadanos y a otros
millones de personas que vienen por nuestro territorio, el gobierno valenciano,
la comunidad autónoma, nuestra administración, no solo está dando la talla sino que está liderando el esfuerzo de eficiencia y eficacia al servicio de todos nuestros
conciudadanos.
(Aplaudiments)

Fíjense, al final podremos valorar, objetiva o subjetivamente, la tarea de
cualquier equipo político.
Al final se podrá decir si una cosa funciona bien o mal, de manera abstracta o teórica, pero este gobierno tiene obligaciones que cumplir todos los días y estas obligaciones son obligaciones que van directamente relacionadas con
las personas, con las familias, con su confianza y su tranquilidad en el
sistema que ponemos en marcha todos los días.
Aquí es donde se testea a los gobiernos, aquí es donde se sabe si un gobierno está o no a la altura de las circunstancias, aquí es donde se puede conocer si el gobierno está al nivel de la exigencia de sus conciudadanos y de los proyectos que
desarrollan las competencias que transferidas nos corresponde poner en marcha
todos los días.
Aquí es donde se la juegan los gobiernos de verdad, en la sanidad, en la educación, en las políticas sociales y en todas aquellas políticas que generan expectativa y prosperidad.
Y este gobierno, cada vez que es
testeado en las cosas de verdad sale con matricula de honor.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari
Socialista sobre la funció de control parlamentari de l'oposició (RE número 60.
081)

La senyora presidenta:

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Socialista, senyor Luna.

El senyor Luna González:

Gracias, señora presidenta.

Señor Camps, ¿cree que los parlamentarios de la oposición podemos desarrollar nuestra función de control sin tener acceso a los actos administrativos y a los expedientes
mediante los que se gestiona el dinero público?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell per a respondre.

El senyor president del Consell:

Gracias, presidenta.

Señorías.

Señor portavoz.

¿Cree usted que al final sabremos de donde llegó el informe y quién se lo dio?
Bueno, es que me sigue pareciendo muy importante a la hora de darle
a usted la autoridad suficiente como para hacer las preguntas que usted va
haciendo jueves tras jueves.
Pero en cualquier caso decirle, que desde el
inicio de esta VII legislatura hasta hoy, el Consell ha respondido a 24.
203
iniciativas de control.
Yo mismo he respondido a 107 preguntas que me han
formulado los grupos parlamentario, seis veces más que las que respondió el señor Lerma en la última legislatura.

El Consell ha contestado 19.
305 preguntas escritas, el triple de las que
contestó el último gobierno socialista de La Generalitat.
Hemos cursado 3.
717 solicitudes de
documentación, cinco veces más que en la última legislatura del señor Lerma.
Además, este Consell ha contestado a más de 700 preguntas orales, los miembros del Consell han comparecido 282
ocasiones.
Hemos respondido a más de 70 interpelaciones.
Durante la III legislatura, el último gobierno socialista, el gobierno del señor Lerma, respondió a poco más de 9.
000 iniciativas de control, nosotros a más de 24.
000.
¿Le parece que esto es transparencia y contestar a la oposición?

Y decirle, como me decía antes el vicepresidente económico, que de las 106 veces que se ha puesto documentación a disposición de los señores de la oposición, sólo en 6 ocasiones han ido a ver los expedientes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el senyor Luna.

El senyor Luna González:

Señor Camps, los números no nos dicen nada, contestar no es explicar.

Ayer mismo seguía usted diciendo, decía usted a los periodistas que seguirá dando todas las explicaciones, lo cual constituye un auténtico sarcasmo.

Hace mucho tiempo ya que usted decidió rechazar el control político de esta cámara.
Hace mucho tiempo que usted decidió desoír las recomendaciones de la Sindicatura de Cuentas y encomendarse a los
juzgados, con la seguridad de que, claro, como no hay papeles, no puede haber
pruebas para denunciar, y mientras no haya pruebas uno se puede escudar en la
complejidad de los procesos penales para seguir diciendo hoy que no pasa nada,
que esto es un escalón más, que es un pasito más y enredando a la gente con lo que realmente está pasando en los juzgados.

Mire, usted en los últimos tiempos, en el tema judicial, que es donde usted ha preferido lidiar esta
batalla, va de derrota en derrota, lo hemos visto clarísimamente en la última semana.
Y ayer, desde luego, se produjo en su situación un cambio cualitativo.

Ayer se produjo el fin de una ficción y el fin de un anhelo.
La ficción de que esto era un tema de tres trajes y el anhelo, su anhelo, de que en el
resto de los temas usted no iba a aparecer implicado, porque de eso ya se habían encargado otros.

Pues no, eso se ha terminado.
Con el auto de ayer hay indicios más que evidentes de corrupción en su administración.
Y, señor Camps, su problema hoy es éste, éste es su problema.
(Aplaudiments) Su problema es el Código penal.

Su problema, señor Camps, es que ya no lo resuelve usted con una multa.
Su problema es que, no
le voy a abrumar, pero le diré, por ejemplo, que el delito de cohecho, previsto en el artículo 419, habla de dos a seis años de cárcel, del tanto al triplo de la dádiva y de inhabilitación de siete a doce años.
De eso habla.

Le he citado sólo uno de los siete delitos que aparecen en el auto de ayer.

Por tanto, usted tiene ya muy serios problemas.
Y sigue usted empeñado en la mentira, sigue usted empeñado en decir, como dijo ayer, que éste tema ya ha venido varias veces y varias veces lo han archivado o lo han
rechazado.

No, este tema no ha venido nunca aquí.
Este tema ha venido y no lo han querido investigar.
Y ahora lo van a tener que
investigar.
Esa es la diferencia, señor Camps.
Por eso está usted en una situación mucho más complicada que hace un año, y que hace seis meses y que hace tres meses, en una situación mucho más complicada.

Y puede usted seguir mintiendo y puede seguir diciendo, bueno, 80 contratos
entre los miles que hemos hecho.
Ayer era tres trajes.
Ayer decía «¿quién se va a creer que por tres trajes.
.
.
?
».
Y nosotros le decíamos, «no, no es un problema de tres trajes».
Hoy ha dado un salto y dice: «¿quién se va a creer que por 80 contratos.
.
.
?
».
Y nosotros le decimos, «no, no son 80 contratos».
80 contratos son los que hemos podido ver muy a su pesar, a los que ha podido
acceder la justicia, y por tanto nosotros.
Ese es su problema, que hay muchos más contratos y muchas más cosas.

Mire, sigue usted en la arenga y en el desafío, y en el desafío incluso a su partido.
El sábado pasado decía usted que la derrota del PP en el año 2004 le obligó a asumir el liderazgo del Partido Popular en España y que eso fue la consecuencia del Gürtel.
¡Hombre, es un poco curioso!
¿La derrota del 2004 dio lugar a la respuesta del Gürtel en el 2009?
Un poco extraña la cosa ¿no?

Mire, su megalomanía ya le enfrenta a su propio partido, porque en su propio partido ya no pueden
soportar que usted se ponga la medalla de liberador de España, del que va a liberar a España de las hordas socialistas que están gobernando.
No se pueden tolerar en su partido ya este tipo de cosas.

Por cierto, ¿es verdad lo del Partido Regionalista?
¿Va a montar usted un partido regionalista?
Porque sería curioso, estaría bien que lo aclarara, (aplaudiments) a lo mejor a alguien le viene bien que monte usted esa historia.

No, mire, vamos a dejarnos de historias.
No hay ningún liderazgo que haya que acabar, no hay ninguna capacidad de regenerar España que haya que acabar.
Aquí todo es bastante más prosaico, es una cuestión de dinero, es una cuestión de aprovechamiento privado, de bienes públicos.
Eso es lo que hay detrás de todo esto.
¿Cuánta arenga populista va a necesitar para tapar el olor de corrupción que ya rezuma por su partido?
Usted es un grave problema, lo tiene y es un
grave problema para los valencianos, pero también para su propio partido.

La semana pasada hablaba de Rajoy.
Rajoy le apoya hoy menos que ayer, pero más que mañana.
¿Se da cuenta?
Cada vez está usted en peor situación.

De verdad, señor Camps, no le queda nadie.
.
.
De verdad, le pregunto, ¿no le queda nadie a su lado que le quiera y que le explique la situación real en la que se encuentra usted?
¿Nadie le quiere para explicarle eso?
¿No le queda nadie que le diga que no se preocupe usted por su carrera política -que está terminada-, que de lo que se tiene que preocupar ahora, en estos momentos, es del código penal y de la cárcel?

Si no le queda nadie que le diga esto, está usted verdaderamente muy solo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Luna, ¡cómo le gustaría a usted!
Lleva un año y medio detrás de un objetivo que obviamente nunca alcanzará.

Ya le he dicho más de una vez, desde esta tribuna, que tengo la compañía de mis compañeros de partido, de mis conciudadanos, del partido a nivel nacional y de la
verdad.

Le he dicho más de una vez que este envite vale la pena pelearlo y trabajarlo, el envite de
todo un aparato del estado para intentar generar una sombra de duda sobre un
gobierno democrático (aplaudiments) como es el del Partido Popular.
(Aplaudiments)

Todo el aparato del estado.
Yo creí que usted era entidad singular, propia, identificada.
Y me he dado cuenta de
que es una terminal más ya del aparato del estado.
Aquí vino la policía corriendo con un informe.
Aquí vino el Partido Socialista con un informe.
Y luego viene la fiscalía con un informe.
Pueden venir 550.
000 informes porque, como dicen los informes
de La Generalitat, aquí todo se ha hecho correctamente y el partido está financiado correctamente.
(Aplaudiments) Por eso no tengo miedo de nada, absolutamente de nada.

Mire, mire, usted se ha acogido hoy a lo único que les queda, el Código penal.
Yo me cojo a la señera y a mis conciudadanos (veus) para seguir trabajando por el futuro de esta tierra.
(Aplaudiments)

Para usted el Código penal.
Para mí, para mí, la sanidad, la educación, las políticas sociales y el futuro de la Comunidad Valenciana.
(Veus)

Siga usted estudiando los artículos del Código penal.
Yo seguiré estudiando cómo hacer posible que este gobierno esté al servicio de todos nuestros conciudadanos.

Los informes de los que usted habla, ese auto que es de corta-pega, ya están contrarestados con informes científica y objetivamente desarrollados, que desmontan cada una de las propuestas que
la fiscalía ha decidido poner en marcha.

Por cierto, fiscalía que no ve caballos donde hay y fiscalía que ve cosas donde no existen.
(Aplaudiments)

¿De qué fiscalía estamos hablando?
¿De qué fiscalía estamos hablando?
De una fiscalía que se ha puesto al servicio del gobierno socialista, que no mira donde
corresponde, que sólo persigue a cargos públicos del Partido Popular y que ni a usted todavía le ha puesto en marcha ningún tipo de investigación por el informe que trajo aquí de manera absolutamente irregular.
¿De qué fiscalía estamos hablando, señor Luna?

Pero, bueno, en cualquier caso, (aplaudiments) en cualquier caso que sepa la verdad, la verdad es la que es, y es tozuda, por
muchos libros de estudiante de derecho que ahora ponga encima de la mesa, por
muchísimos que ponga.
Yo también he sabido en un momento determinado de mi vida estudiar esos códigos.
Y esos códigos se asientan, entre otras muchas cosas, en el estado de derecho, en la
capacidad de toda persona en España de poder defender su verdad y defenderse de las acusaciones que vengan desde
cualquier sitio.
De eso también habla ese código penal.
Y el día que todo esto termine, posiblemente tenga que acogerse a usted a ese código penal porque usted lo ha incumplido reiteradamente inculpando a gente
honesta e inocente de delitos que jamás cometieron.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Luna.

El senyor Luna González:

Muchas gracias, señora presidenta.

Supongo que también es una terminal del aparato del estado el señor Juan Costa, hermano de un diputado de esta cámara, cuando dice que el señor Camps debe asumir la responsabilidad por todo su equipo en el caso Gürtel.
Supongo que también es una terminal del aparato del estado, ese que está todo en su contra.

Pero, bueno, me gustaría que me contestara alguna vez a algo de forma concreta, y le voy a reiterar una
pregunta muy concreta.

Mire, usted está imputado ya en el asunto de los trajes, además por el Tribunal Supremo de España.
Si ahora el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana acepta
la competencia de la inhibición del señor Pedreira y le vuelve a imputar a usted otra vez por delitos mucho más graves, no le preguntaré, como la semana pasada, si va a seguir compatibilizando su escaño aquí con el banquillo de los acusados.
Le voy a preguntar si va a seguir usted
atrincherado, que no gobernando, en el Palau de La Generalitat.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor presidente.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Bonita manera de llamar al Palau de La Generalitat, trinchera.
El Palau de La
Generalitat no es ninguna trinchera.
El Palau de La Generalitat es el lugar
donde trabaja el presidente de La Generalitat, elegido democráticamente por los ciudadanos.

Yo le digo: ¿va usted a compatibilizar su puesto de portavoz de la oposición con el del banquillo de la inquisición?
¿Va a seguir usted durante los próximos meses mezclando oposición política con insidia, insulto diario, que abruma además a sus propios compañeros de partido?
Porque estoy convencido que sus compañeros de partido querrían aquí hablar de educación, de sanidad y de políticas sociales.
(Veus)

Mire, estoy tan absolutamente convencido de lo que es verdad.
¿No quieren hablar de educación y sanidad?
Pues bueno, así les va, así les va.
(Remors i aplaudiments)

En cualquier caso no hay nada más hermoso que poder defender la verdad esté uno donde esté, y a mí me toca defenderla como presidente de La Generalitat.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Señor Luna.

El senyor Luna González:

Una cosa es conocer la verdad, que usted la conoce, porque la ha vivido, y otra
cosa es defenderla.
Es algo muy distinto.
Nosotros estamos intentando
defenderla y los tribunales están intentando establecerla, establecer la verdad material en un procedimiento.
Usted es el que conoce la verdad y usted viene aquí ocultándola desde hace más de un año y ocultándonos todas las pruebas de la verdad desde hace más de un año.

Señor Camps, vuelve a hablar usted de montaje, vuelve a hablar usted de conspiración.
Yo le vuelvo a preguntar hoy otra vez:

¿Están los magistrados del Supremo en la conspiración contra usted?
¿Está el juez Pedreira -ese del auto corta-pega que dice usted- en la conspiración contra usted?
¿Está don Fernando de Rosa, que dijo aquí «montaje político»?
No, en el caso Gürtel hay un hecho delictivo que es necesario investigar.
¿Está don Fernando de Rosa en la conspiración contra usted?
¿Nos puede hacer usted un listado, siquiera sea aproximado, de todos los que están en esta conspiración mundial contra usted?

Señor Camps, deje de envolverse en la bandera de los valencianos.
Cuente la verdad
de una vez y apártese de un sillón que en estos momentos no está mereciendo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

President.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Le pierden las formas.
.
.
, bueno, le pierde todo, pero al final le pierden hasta las formas, porque en el
fondo lo que usted quiere es ganar las elecciones sin pasar por las urnas.
Y al
final empieza a preguntarme cosas respecto de los montajes y termina diciendo «váyase usted del escaño porque es lo único que necesitamos».
De ahí la intranquilidad y el nerviosismo que se genera en las filas socialistas y en
toda la compaña que ustedes llevan.

Esto, señor Luna, es un «montaje», porque «no es verdad», porque además hay ya informes que hemos podido y todavía no hemos podido llevar a los tribunales.
.
.
Por cierto, por cierto, porque, que se sepa, de una vez por todas, las
instancias judiciales no le han permitido al gobierno de los valencianos
presentar un solo papel y un papel que presentamos desmontando, desmontando el
auto, y el informe policial, y el de la Agencia Tributaria que depende de la
ministra de Hacienda, y el del auxilio judicial, que depende de la
vicepresidenta del Gobierno, por cierto, informes por lo tanto gubernamentales,
el gobierno de La Generalitat presentó la documentación en el propio TSJ de Madrid.
Por eso tengo la enorme tranquilidad que a
informe, y a papel, nuestra verdad, nuestro informe y los documentos que
acreditan que aquí no ha ocurrido absolutamente nada.
Y todavía este gobierno no ha tenido posibilidad alguna, excepción hecha de los insultos y las insidias de ustedes, de poder demostrar donde
corresponde lo que es verdad.

Hoy están colgadas de varias páginas web nuestros informes.
Informes que serán llevados a los tribunales y que demostrarán que todo esto es un enorme montaje.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís sobre el decret de retall social impulsat pel Govern d'Espanya (RE número 60.
082)

La senyora presidenta:

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana:
Compromís, senyor Morera.

Cuando quiera, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor president, primer de res dir-li que la senyera és el símbol de tots els valencians i no és cap eximent en un procés penal judicial.

Hui toca parlar d'actualitat, però també toca parlar de les mesures que el Consell de La Generalitat pensa prendre perquè no s'apliquen els retalls socials bàsicament als funcionaris de La Generalitat que s'impulsen des del govern del senyor Zapatero.

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Como formo parte de un partido nacional, en el que estoy realmente a gusto y
convencido del proyecto, tuve la posibilidad con todos los presidentes del
Partido Popular de toda España de reunirme hace una semana y media, en la sede nacional del partido, con el
presidente nacional de mi partido, y entre todos convinimos que el Partido
Popular tenía que votar no, por injusto e insolidario, a los recortes sociales que hoy se
están debatiendo en el Congreso de los Diputados.

Es decir, el presidente de la Comunidad Valenciana y presidente del Partido
Popular de la Comunidad Valenciana, junto con el resto de sus compañeros y con el presidente nacional del partido, decimos que el voto del Partido
Popular fuese hoy negativo a los recortes insolidarios que propone hoy Rodríguez Zapatero.

Por lo tanto, en ese parte que me corresponde de defensa de los intereses de
nuestros conciudadanos, también, junto con el resto de mis compañeros de partido, estamos en la misma línea que el partido a nivel nacional.
Eso ya lo hemos hecho.

Además, nosotros nos hemos comprometido a conseguir, haciendo todo el esfuerzo que
corresponda, en las políticas sociales competencia de esta administración.

Y en tercer lugar, decirles que somos representantes de un proyecto político que cuando gobernó, aumentó los derechos sociales, aumentó la prosperidad e hizo aumentar también el número de trabajadores en España.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

President, vosté està pitjor del que diuen, perquè vosté no contesta.
Primer, no contesta a les mesures de dreta que va a aplicar el
senyor Zapatero per eixir de la crisi, vosté no contesta si va a deixar que se li tire mà a la butxaca dels empleats públics, dels treballadors públics valencians, dels funcionaris de La Generalitat, que han perdut un 42% de
poder adquisitiu des de l'any 1982.
Vosté no ha dit si va a evitar, que està en la seua mà com a governant, si va a evitar que eixos retalls afecten als més de 100.
000 funcionaris de La Generalitat.

Però després vosté en la trama, en la conspiració que diu que s'està actuant contra vosté, ara acusen als funcionaris públics, als funcionaris de La Generalitat, d'haver amanyat uns contractes.
Mire, ací l'única que ha amanyat un contracte és la senyora Isabel Villalonga, eixe informe que vosté exhibix, que és la que va acreditat que els contractes de la trama Gürtel per a Fitur eren correctes, eren correctes.
I són els informes que vostés diuen que tenen per a oposar-se a la investigació que estan els jutges.

I jo li pregunte, perquè vosté ha fet ací una afirmació molt greu.
A mi m'ha donat la sensació que vosté és un boxejador noquejat que no sap per on va.
Diu que hi ha una conspiració a Espanya contra el govern de La Generalitat, concretament contra vosté?
Qui és míster X en eixa conspiració?
El govern central, els funcionaris, la Fiscalia, el Tribunal Suprem, que per
unanimitat van decidir el que van decidir?
Qui són els responsables d'eixa trama i d'eixa conspiració que actuen contra la Generalitat valenciana?
Ens ho pot contar vosté?

Perquè a vosté el que li haurien de dir és que vosté està cada dia més a soles, ja no ve ni Rajoy, ni per davant, ni per darrere, ni al costat.
Ja no
ve Rajoy a estar ací.
Vosté, vosté va a cremar tota una generació política, de dirigents del Partit Popular.
Mosatros no tenim res a vore amb les
seues polítiques.
Però vosté s'està quedant a soles, i en la seua soledat va a arrossegar a moltíssima gent.

Vosté me recorda al «gallo de Morón», que entrà a pegar-se y salió sin plumas y cacareando.
És el que em recorda la seua situació.
Aleshores, vosté no pot defugir més de les seues responsabilitats polítiques i vosté ha de donar la cara, perquè el que molts ciutadans estan ja farts és vore que la debilitat d'un govern conspiranoide, que veu muntatges, que veu persecucions a nivell de tota Espanya contra vostés, un govern dèbil i incapaç de defendre els interessos dels valencians.
A vosté li acaben de furtar una caixa, la Caixa d'Estalvis del Mediterrani li l'acaben de furtar i serà un banc que no controlarem i que donarà préstecs a Madrid.
I els ciutadans de les comarques alacantines i el conjunt dels
valencians hem perdut un instrument financer important.
I sap per què?
Per la debilitat d'un govern que veu conspiracions per tots els llocs i no defensa els interessos
dels valencians.
I eixa situació és dramàtica, és dramàtica.

I jo li dic que necessitem una resposta ciutadana el dia 8 de juny per a estar
al costat dels treballadors que no tenen per què pagar la crisi dels nostres governants, els errors dels nostres governants, uns
governs que no governen, que estan amb les seues conspiracions, amb les seus
trames.
I nosaltres eixirem el dia 8 i demanaré que em retiren eixe dia el salari (inintel·ligible).
.
.
a molts ciutadans que eixiran el dia 8 a protestar contra la corrupció i contra el decretazo de Zapatero Perquè estem farts que uns governs incapaços, que només estan actuant per a salvar-se la seua pell, per a salvar la seua figura i que
no governen, deixen que la situació continue degradant-se.

Jo crec que els valencians i les valencianes no ens mereixem això.
I fins i tot li dic més: en eixa conspiració, i li pregunte que mos done dades d'esta trama tan important, s'ha afegit ara una nova persona, que és Esperanza Aguirre, la del eje de la prosperidad, que acaba de dir hui mateix una cosa.
Ja mos ha caigut Matas, està amb vosté.
I ella, que sembla que és més intel·ligent que tot això, ja ha dit que «qualsevol persona, qualsevol càrrec públic que estiga imputat -i vosté com a president de la Generalitat està imputat- ha de presentar la seua dimissió.
»

Jo li pregunte: vosté va a presentar la seua dimissió després de la decisió, l'auto del Tribunal Superior de Justícia de Madrid, que envia ací i connecta la trama dels trages amb un finançament il·legal del Partit Popular?

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Vosté a presentar la seua dimissió?

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

La verdad es que es de una enorme complejidad seguirle la línea argumental de cómo empieza y cómo termina usted.
Lo siento, señor Morera, porque después de tres años en la tribuna, todavía no ha aprendido a llevar una línea argumental, que empiece de una manera y termine de otra.

Pero, bueno, intentaré, en cualquier caso, contestarle a cada una de las cuestiones que me ha
planteado.

En primer lugar, las medidas del señor Zapatero no son de derechas, son de izquierdas, son socialistas, porque
socialismo es más paro, son más impuestos y son recortes de políticas sociales.
Eso es socialismo Y cuando gobierna el centro, hay más trabajo, hay menos impuestos (protestes i aplaudiments) y hay además más derechos (inintel·ligible) .
.
.
Me encanta, me encanta el grupo de algarabía que tengo normalmente en esta parte de la cámara.
Me encanta porque le da a esto un tono exótico que no viene mal a la cámara.
(Veus)

Bueno, sigamos, si la algarabía me lo permite.
Segunda cuestión.
Usted hace tres semanas, tres semanas, o dos semanas, no recuerdo ya, me
dijo: «Usted por su debilidad va a hacer que la CAM vaya a manos de Caja Madrid y
entonces los valencianos perderemos.
.
.
» ¿Se acuerdan ustedes que lo dijo?
(Veus) Claro, ha venido aquí, se ha acordado de este tema y ha dicho: «Vamos a ver, la debilidad.
.
.
» Entonces, no está tan débil, porque ha conseguido que no vaya a Caja Madrid y ha puesto en marcha una
SIP en donde el presidente de esa SIP es el presidente de la CAM, donde el
director general de la CAM tiene la parte de la dirección general más importante de esa SIP.
Y además, es imposible que se adopte ninguna decisión dentro de ese consejo de administración si no es con el acuerdo de la propia CAM.

¿Dónde está la debilidad, querido portavoz?
¿Dónde está la debilidad?
Mantiene la identidad corporativa, mantiene el territorio de
trabajo, mantiene el nombre, mantiene las oficinas, mantiene los puestos de
trabajo, gana espacio territorial.
¿Dónde está la debilidad?
El problema es que no hay debilidad y entonces su discurso se
viene abajo.
Igual que ocurrió con el Tajo-Segura.
¿Quiénes fueron los que defendimos que en el Estatuto de Castilla-La Mancha no
figurase ningún tipo de reserva o de caducidad para el Tajo-Segura?
El Partido Popular.
¿Dónde está la debilidad?
¿Dónde decían que como alguien es muy importante que era de otra comunidad autónoma y usted estaba pasando lo que no sé qué?
Pues también defendimos el Tajo-Segura,
(aplaudiments) y hoy tenemos un CAM fuerte y un Tajo-Segura garantizado.

Lo de la debilidad búsquenlo ustedes donde crean conveniente, donde crean conveniente.
Aquí debilidad, ninguna, ninguna.
Estamos sufriendo un ataque injusto, eso sí.
Pero eso nos refuerza moralmente, nos refuerza, fíjese.
Tampoco era cuestión de tener una legislatura tranquila, porque ganar por mayoría absoluta sin tener ningún lío, no tenía ningún tipo de interés.
Y nosotros mismos somos conscientes, somos conscientes que esta legislatura,
además del esfuerzo y el trabajo al servicio de nuestros conciudadanos, desenmascara
una forma de hacer política, que es la socialista.
Y, por lo tanto, también en sus encuestas, también en sus encuestas, nos dan más mayoría en número de escaños, porque los valencianos saben perfectamente dónde está el bueno gobierno y dónde está la mala oposición.
(Aplaudiments)

Hoy, hoy, hoy España está sufriendo una crisis económica espectacular y una falta de confianza terrible.
Lo está sufriendo por un mal presidente del gobierno, que es Rodríguez Zapatero; lo está sufriendo por un mal partido, que es el socialista gobernando en España y lo está sufriendo porque se apoya en partidos como el suyo, que le permiten mantener
mayorías absolutas en un parlamento que apoya al Partido Socialista los que no creen
en España y los que pretenden precisamente parar esta gran nación.

Por eso nos va la juerga como nos va, porque lo que tendría que hacer el Partido Socialista es, con patriotismo, ponerse de acuerdo con el
Partido Popular, que sumamos el 90% de toda la nación.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

A vore si mos podem d'acord i m'entén el que jo vull preguntar-li.

Mire, vosté té dos problemes molt clars.
Un es reflectix la setmana passada quan es declarava
en rebel·lia i demana una medalla interplanetària.
Això és digne d'un professional contacontes que passa del Pinotxo a Alícia en el País de les Meravelles.
I això fa que el seu partit s'avergonyisca de vosté.
El faran caure.

Però tenim un altre problema que també avui volíem dir-li, i és la seva paràlisi està fent-nos passar una factura molt cara a tots els valencians i valencianes.
I
també té nom i cognom, però una xifra molt clara: més de 600.
000 desocupats.

Eixos són els dos problemes que té vosté.
I a tot açò vosté no diu res ni fa cap tipus de contestació ni resposta clara.

Preguntes simples.
Per a fer front a la crisi, per exemple, se mos ocorre:
pensa vosté reduir el nombre d'alts càrrecs?
Pensa vosté reduir el nombre de conselleries, com sí que demanen vostés en altres parlaments i fins i tot al Govern d'Espanya?

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

President.

El senyor president del Consell:

Efectivamente, señoría, el problema hoy de España y de la Comunidad Valenciana es el paro, producto de una crisis económica y producto de un gobierno incapaz de afrontar con confianza los retos que
en estos momentos tiene nuestro país.
Ese es el problema.

Y por eso, este gobierno, desde el primer minuto, hace ya tres años, se puso a trabajar para poner en marcha medidas e iniciativas que mejorasen
en la Comunidad Valenciana la situación que están pasando tantos centenares de miles de conciudadanos nuestros y la angustia de
tantas familias que tienen en estos momentos a todos sus miembros en paro.
Ese
el problema.

Lo que pasa es que ustedes prefieren hablar de otras cosas, porque no saben
hablar de estas cosas.
Ellos porque no quieren hablar de la situación económica y necesitan esta cortina de humo para no hablar de la catástrofe socialista al frente del Gobierno de España.
(Aplaudiments) Y ustedes única y exclusivamente porque son un pequeño conglomerado de corrientes ideológicas del pasado, que hay una circunstancia espacial que hace que estén aquí, en estos momentos, conviviendo con proyectos del futuro.

Decirle que agradezco mucho que siga los mítines del Partido Popular.
Gracias.
Yo no he seguido ninguno suyo, intentaré hacer lo correspondiente.
Yo lo que dije no fue un acto de rebeldía, lo que dije fue: «El gobierno de la Generalitat valenciana y el Partido Popular en la Comunidad
Valenciana no ha colaborado con este gobierno incapaz para sacar adelante a
España.
» Eso es lo que dije, no hemos sido «colaboracionistas» del gobierno de Zapatero, y el día de mañana habrá una lista que dirán «Señores que colaboraron con Zapatero»; y «Señores que no colaboraron con Zapatero»: nosotros.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta.

Señor presidente, ayer dijo que a la hora de acusarle había que tener en cuenta la cantidad de funcionarios que trabajan en La
Generalitat.
¿Esto significa que a los funcionarios de La Generalitat, además de bajarles el sueldo, usted les va a acusar de la corrupción de su gobierno?
(Remors)

Segunda, la corrupción de los gobernantes empobrece a los ciudadanos.
Cuando usted dice que de 16.
000
millones de presupuesto que se manejan solo se investigan 80 contratos, ¿no es como si un asesino dijera que de 6.
000 millones de personas que hay en el
mundo él solo ha matado a una?
¿No le parece inmoral este argumento?
(Remors)

Y, tercera, si según la señora Barberá, alcaldesa de Valencia, el presidente del Gobierno de España, el señor Zapatero, es un «miserable» por las medidas económicas que hoy se debaten en el Congreso de los Diputados, ¿usted cómo se definiría?
¿Hay palabra en el diccionario para definirle a usted?
¿Existe esa palabra?
(Remors) ¿Se aventura usted a decirla?

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

President.
.
.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Com vosté s'ha convertit en una estrela mediàtica, m'imagine que ha utilitzat hui el castellà per a vore si entra hui en alguna televisió nacional.
(Rialles i aplaudiments)

En qualsevol cas, dir-li que és una immoralitat (veus) el que vosté acaba de dir, és una immoralitat eixa comparació, però ja hi estem acostumats tots, ja no mos preocupa en absolut, perquè és el que és normal.
Eixe nivell d'immoralitat en la discussió i en el debat seu, jo crec que forma part del paradigma d'esta legislatura, espere que no més legislatures, perquè serà normal que no estiga més legislatures en eixe escó.

En qualsevol cas, este govern és el que ha garantit, entre altres coses, la carrera professional al personal
sanitari, al personal docent, als funcionaris o al personal al servici de la
justícia a la Comunitat Valenciana.
Este govern és el que ha ampliat les plantilles, el que ha baixat el nombre d'interins, este govern és el que ha fet, de veritat, unes condicions socials com mai abans havia tengut
el funcionari a la nostra comunitat.

Quan jo indique la quantitat de funcionaris que té l'administració autonòmica, i parle també fora del nostre territori, és perquè tot el món sàpiga que a la Comunitat Valenciana n'hi ha una gran administració, que tot està formulat administrativament des d'un punt de vista de legalitat i de correcció administrativa, perquè tenim d'intentar també, per culpa de vostés, donar la realitat de la imatge d'una administració seriosa, complexa
(veus) i amb capacitat d'organització, com la llei establix.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señorías, continuamos con el siguiente punto del orden del día de este pleno.
(Veus) ¡Señor Mata!
, por favor.

Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre la introducció de modificacions normatives en la Llei de la Generalitat Valenciana 6/1985, d'11 de maig, de la Sindicatura de Comptes, presentada pel Grup Parlamentari
Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 59.
826, BOC número 233)

La senyora presidenta:

Toma en consideración de la proposición no de ley de tramitación especial de urgencia sobre la introducción de modificaciones normativas en la Ley de la Generalitat Valenciana 6/1985, de
11 de mayo, de la Sindicatura de Cuentas, presentada por el Grupo Parlamentario
Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

És una pena que se n'haja anat el senyor president.
Li anava a demanar que se quedara, perquè ahir, quan el vaig sentir dir que justificava.
.
.

La senyora presidenta:

A ver, un momentín.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
que justificava els comptes electorals diguent que ja s'havien fiscalitzat pel Tribunal de Comptes i la Sindicatura de Comptes.
.
.

La senyora presidenta:

Mónica, por favor.
.
.
Por favor, un momentín.

Señorías, rogaría a los señores diputados que ocupen sus escaños, por favor.

La senyora Mollà Herrera:

Doncs, aleshores anava a dir-li que avui se podia quedar per a, veritablement, «votar» una reforma de la Sindicatura de Comptes que «sí» permetera no solament comptabilitzar les factures en A, sinó també les en B.

Perquè, vostés, a això no han contestat.
¡Clar que fiscalitzen els comptes!
, però els A; el problema és que no arriben els B, i és el que avui volem fer Compromís.
Volem presentar una reforma de la Sindicatura de Comptes, de la llei de la
Sindicatura de Comptes, que, com comprendran, després de vint-i-cinc anys de la seva creació, de la seva llei, no s'ha produït cap tipus de modificació en les seves funcions, funcionament, estructura o competències, malgrat els canvis socials i la pròpia estructura de l'administració, i, per tant, nosaltres creguem que és acceptable considerar esta modificació.

Però, a més, diguem, i és la part censurada, senyor Blasco, a vosté no li apetia sentit el que jo vaig a dir-li, per això va censurar aquesta proposició no de llei, perquè deia que estava plena de falsedats i mentires.
Doncs, literalment, deia la
nostra proposició no de llei que en esta administració s'havia patit una de les pitjors trames de corrupció conegudes i, a més, que presumptament estaríem parlant d'un finançament il·legal del partit que sustenta el govern.

Ara, ¿això és fals i mentida, senyor Blasco?
No li apetia parlar a vosté d'açò i ho va censurar, però nosaltres vam llevar esta part perquè no pogueren evitar que se parlara d'estes coses en esta cambra.

Nosaltres diguem que la sindicatura és un instrument fonamental per a sostenir la democràcia.
Sí, ha sortit corrents.
.
.
Bé, se veu que no li ha agradat molt el que jo tenia de dir-li.
Cap democràcia que es valore pot sobreviure sense que existixquen mecanismes de control
dels poders públics.
Si la corrupció desborda l'administració -que és el que ha passat-, la corrupció s'apodera de l'estat en benefici dels corruptes i la democràcia està condemnada.
Per això la corrupció va íntimament lligada a la pobresa, «literalment».

Així, lluitar contra aquest alifac és la millor forma és la millor forma de consolidar una democràcia avançada.
Qualsevol govern voldria aspirar a una democràcia avançada.
Si el poder no té controls, es converteix en un sistema totalitari, perquè, com s'afirma amb encert, el poder corromp, i el poder absolut corromp absolutament.

Els gestors, els polítics que gestionen els recursos públics, no poden ser jutge i part en el maneig d'aquests recursos que, per la seva quantia, permet els gestors predisposar de
desviaments de quantitat, ja siga de major o menor import, per al benefici
propi.
S'ha de tenir en compte que les noves tecnologies, també adaptades al control fiscalitzador de la sindicatura, també permetrien, amb voluntat política, incrementar els àmbits de control i reduir els terminis per a presentar els comptes, fins i tot
arribar a presentar resultats parcials en temps real.

Oposar-se, ja dic, a incrementar la transparència dels comptes públics sense deixar espais borrosos o directament opacs, és una mostra de la voluntat per a impedir qualsevol intent de corrupció de funcionaris, autoritats i empleats.
Voldríem avui fer este exercici.
Fa temps que el necessita esta administració.

Les modificacions que proposem són un instrument per a incrementar les competències de la sindicatura, la seva capacitat d'acció, la seva eficàcia, la reducció dels terminis de control i les seves facultats per a imposar sancions i
introduir nous objectius en la tasca fiscalitzadora de l'organisme, però atenent una bona gestió financera basada en l'eficàcia, eficiència i economia, per a saber si l'administració ha aconseguit els objectius fixats i, a més, i això és el que introduïm, si s'han gastat els menys recursos possibles.
Tothom sabem dels exemples de
malbaratament de recursos que fa el Partit Popular.

Una de les principals novetats d'aquesta proposició no de llei és que la Sindicatura de Comptes podrà fiscalitzar la comptabilitat dels partits polítics, i aquí supose que arribarà el problema, les federacions i les agrupacions electorals.
Fins ara, el paper
de la sindicatura respecte als partits polítics es limitava a fiscalitzar els comptes de les campanyes a les eleccions a
Les Corts -clar, els comptes en A- i les formacions polítiques presentaven els seus comptes també al Tribunal de Comptes.
Un supòsit afegit en aquesta proposta és que la sindicatura també podrà fiscalitzar els comptes de les fundacions dels partits polítics, ja que s'entén el seu àmbit d'actuació a totes les entitats que gestionen o administren fons públics, i fins a l'últim destinatari, és a dir, encara que hagen rebut aquests fons de forma indirecta.

Proposem set modificacions clares i concretes.
Diguem que volem que se
modifique la llei de la Sindicatura de Comptes per a poder avaluar el grau d'acompliment assolit pels ens subjectes a fiscalització respecte als seus objectius pressupostaris, analitzant-ne la gestió, els recursos, l'activitat, els resultats, els costos, els impactes, emprant criteris d'eficiència, eficàcia, economia, qualitat, equitat, gènere, sostenibilitat o d'altres que es consideren adients, fent també recomanacions sobre les possibles innovacions i bones pràctiques per millorar la gestió pública, així com fer un seguiment i donar compte del grau de compliment de les recomanacions
aprovades pel parlament derivades dels informes.

Alguns diran que això ho arreplega la mateixa llei, i és cert, però solament la meitat.
És a dir, com vostés s'adonaran, en els articles 5 i 8 de la llei, limita a menys objectius el que
nosaltres demanem avui ací i, per tant, fem una ampliació d'estos articles.

Instem també que se modifique esta norma, la de la sindicatura, per a permetre fiscalitzar,
ja dic, la comptabilitat dels processos electorals, l'àmbit del qual es subscriu a la Comunitat Valenciana, i també la comptabilitat i l'activitat econòmica i financera dels partits polítics, federacions i agrupacions de persones, d'electors, que hi participen, en els termes previstos a la normativa reguladora
del finançament dels partits polítics.

A més, seran objecte també de fiscalització les fundacions i associacions sotmeses al protectorat de La Generalitat i
vinculades orgànicament als partits polítics.
És a dir, volem ampliar, ja dic, l'àmbit de fiscalització de la sindicatura a les estructures paral·leles dels partits polítics vinculades a ells que poden convertir-se, i així és el que estem vivint, en un sistema de distracció de recursos públics i, a més, un sistema per a saltar-se la fiscalització.

La nostra proposta és que la vinculació orgànica es lligga des d'un sentit ampli i que les fundacions o associacions amb una directiva que estiga
conformada.
.
.
, membres d'estos partits, o que s'haja, ja dic, constituït a partir de decisions preses per estos partits, tinguen la deguda fiscalització.

Creguem que és necessari, molt necessari.
Però, a més, derivat d'açò, demanem que les fundacions entreguen els comptes en el termini de sis mesos
posteriors al tancament de cada exercici dels comptes, al marge, al marge, ja
dic, del que siguen les mateixes eleccions.
És a dir, que els partits, les seves fundacions i associacions, presenten en el
tancament de cada exercici els seus comptes.
Màxim transparència.

Demanem també que se modifique la llei perquè puga permetre a la sindicatura, per a la seva verificació, demanar a qualsevol persona física o jurídica que haja rebut fons públics de l'administració de La Generalitat, de l'administració local o del sector públic als quals fa referència la mateixa llei, informació referida exclusivament a la destinació d'aquests cabals públics, amb la finalitat d'emetre opinió sobre el compliment de la destinació d'estos fons d'acord amb els criteris de concessió.

Açò seria la modificació de l'article 2.
2.
L'article diu que correspon a la sindicatura el control extern de tota ajuda,
qualsevol que siga la seva naturalesa, que amb càrrec als pressupostos atorguen les institucions del sector públic valencià a persones físiques, institucions o entitats.

¿Què és el que passa en la realitat?
Doncs, el problema que hi ha és que la definició d'«ajuda» restringeix l'actuació de la sindicatura, i en cap informe es tracta el compliment de l'ús dels fons públics transferits a entitats del sector privat.
Per tant, introduïm una modificació perquè el terme «ajuda» passe a dir «fons públic», és a dir, en general, qualsevol fons públic, i, a més, no solament que procedixca d'institucions en genèric, sinó concretant-lo en l'administració local, La Generalitat o el sector públic, és a dir, ampliem l'àmbit.

Volem també que se modifique aquesta llei perquè se permeta que aquest organisme puga recomanar l'administració autonòmica suspendre les transferències i subvencions a aquells municipis que no remeten els seus comptes de forma
anual.
Es tractaria de la modificació de l'article 10, de la sindicatura, de la llei, que el que pretenem Compromís és establir un mecanisme de penalització a aquells ens locals que no presenten els seus comptes en forma i termini,
interrompent la transferència i subvencions a partir de l'aprovació de l'informe de la Sindicatura de Comptes i la determinació d'aquest incompliment.

No poc quedar en un incompliment d'un mínim tràmit de transferència, que no hauria ser cap tipus de problema si l'administració competent, l'ens local, complira tots els requisits legals en el seus comptes, doncs, no poc
quedar-se en un incompliment de mínims sense que tinga unes conseqüències per al incomplidor o esperar a procediments de recurs davant aquest
delicte.

A més a més, demanem que se reforme aquesta llei per a establir la capacitat de la
sindicatura a l'hora de regular el control de la legalitat i la regularitat en la bona gestió financera, l'eficàcia, eficiència, economia.
.
.
-ja dic-, per al que diem al començament, no solament perquè si l'administració ha aconseguit els objectius fixats -que això ho contempla ja la normativa de la sindicatura-, sinó si s'han gastat els menys possibles.
És a dir, volem saber la valoració de la sindicatura enfront de les despeses que fan.
I amb això, doncs, seria modificar l'article 5 de la sindicatura i és ampliar els criteris que la llei li atorga.

Tot açò són modificacions que presentem, que, en el seu moment -ja dic- vam fer, doncs, un argumentari molt actual, de la situació actual, però que sempre hem defensat que tots i cadascuna de les mesures de control, de
transparència, de democràcia directa que proposem des del grup parlamentari, són objectius que hauria de tindre qualsevol administració que de veritat crega en la democràcia, que de veritat crega en la justícia social, que de veritat se sotmeta a rendir comptes cap als ciutadans i
ciutadanes, que hauria ser la seua màxima, doncs, qualsevol administració, qualsevol govern, hauria aspirar a posar en marxa estos mecanismes de control
i de transparència, que no són nous, que no són inventats, sinó que moltíssimes administracions els duen a terme amb una efectivitat increïble.

Per tant, no entendríem per què el Partit Popular, que considera que és el govern més transparent, més democràtic, més net de les brutícies aquestes que ara estan sortint a la llum basades en un entramat corrupte,
doncs, no entendríem per què no vol millorar i avançar cap a qüestions que clarament milloren el control de l'administració.
Doncs bé, si això és una aspiració que hauria de fer el propi govern, que no ho ha fet i no ho ha contemplat, i
per això també censuren les nostres propostes, ja siguen les proposicions de llei, ja siga com
esta, la proposició no de llei, que ja va ser censurada per visualitzar una realitat que, a més, faria que esta modificació tinguera un plus d'importància i de necessitat, i era donar una visió del que està passant.
És a dir, l'administració valenciana a dia de hui està en el punt de mira com a protagonista principal en un entramat corrupte.
I si
alguns digueren en cert dia: «Bueno, es que, por tres trajes, que será una multa de 3.
000 euros.
.
.
», no sé què dirien ara de tot el que està passant; alguns van volen argumentar que era una qüestió de mínims, però, això, donant-li el vistiplau que ja havia hagut una irregularitat en l'actuació del president de La Generalitat.

Doncs bé, això està ahí i ara esclata de forma ja judicial encara més, i, justament, en el que nosaltres estàvem parlant en la nostra proposició no de llei, i és que és necessari que els partits també rendisquen comptes a la sindicatura, no solament en els processos electorals,
no solament en els comptes a.
.
.
, sinó també durant la seva activitat, any rere any, i, també, per a poder donar més llum a estos comptes que moltes vegades se desvien i passen per fundacions i
agrupacions, etcètera, per tal de nos ser fiscalitzats per la llei es limita a unes qüestions molt concretes.

I, per tant, eixe és l'objectiu, és a dir, volem un govern totalment transparent, sempre l'hem volgut, però ara més que mai és el Partit Popular el que hauria de dir si veritablement està amb nosaltres en estes qüestions, si, fins i tot, veritablement, està d'acord en complir el seu propi codi ètic.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Mollà.

A esta proposició no de llei s'ha presentat, per part del Grup Parlamentari Socialista, una esmena, registre d'entrada 60.
215.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Vicent Sarrià.

El senyor Sarrià i Morell:

Gràcies, president.

Senyories.

Senyora Mollà, en primer terme, he de dir-li que compartim l'essència del que ha sigut la seua exposició de motius i el que creguem que vol expressar en la seua proposició.
És manifest que la Sindicatura de Comptes és una institució clau per a evitar que l'opacitat i la manca del control de recursos públics siguen un comú denominador en el funcionament de la Generalitat valenciana.
És, per tant, i donats els moments que estem vivint, una proposició més que adient, malauradament.

El meu grup ha denunciat reiteradament la insuficiència de la tasca fiscalitzadora de la sindicatura i entenem que, no tant per la
voluntat o capacitat competencial que la llei atorga o dels síndics, com per les seus limitacions de recursos o de col·laboració de les administracions fiscalitzades.
És palés que la sindicatura arriba en ocasions on pot arribar en funció dels seus recursos.
Al seu informe anual, al d'enguany, la mateixa sindicatura afirma que La Generalitat no té desenvolupat un sistema que amb caràcter general incorpore indicadors per a quantificar els objectius i permeta
comparar les previsions amb els resultats aconseguits i els seus corresponents
costos.
Així mateix, es queixa la sindicatura que, amb raó dels recursos a disposició, no li és possible realitzar auditories integrals -en la línea del que vosté manifestava adés.

Per posar un exemple, en l'informe de 2008 només es varen estudiar 45 expedients d'un total de 1.
702 contractes, és a dir, el 2,6% del total.
Malgrat això, en 42 d'ells vam trobar incidències, és a dir, en el 93% dels contractes estudiats.
Imaginem si n'estudiaren o en fiscalitzaren molts altres.
Igualment -i és una cosa que la mateixa sindicatura s'ha queixat-, sense un sistema d'indicadors previ és difícil que la sindicatura puga pronunciar-se més enllà dels termes estrictament pressupostàries sobre els resultats obtinguts i la seua eficiència econòmica, en la línia de la seua proposició.

Tots estos fets i algun més fan que, any rere any, amb l'àmbit parlamentari, en estes Corts, votem i fixem únicament la nostra atenció sobre el propi informe de la sindicatura i no sobre el que, en realitat, hauríem de valorar, que és el compte general de La Generalitat que, a la fi, és el que jutja i sobre el que la sindicatura només pot donar un dictamen comptable i magrament polític, i dic magrament polític perquè el que es tracta és de valorar políticament l'execució del pressupost i la gestió dels recursos públics per part d'estes Corts.

A la seua proposició vosté fa una reivindicació clarament competencial i de modificació del marc legal.
Tanmateix, he d'aclarir-li, abans d'entrar en eixes consideracions que fa vosté sobre la modificació competencial de la sindicatura, alguns aclariments que motiven la nostra esmena
de modificació.
Compartim la preocupació, però creguem que hi ha coses que cal assenyalar.

En primer terme, no és cert que la llei que regix la sindicatura estiga inalterada en els darrers
vint-i-cinc anys.
La llei ha tingut modificacions a l'any 1996, 1997, 1998, i, l'última, al 2002 que, per cert, va incorporar la competència plena sobre les entitats locals que en la redacció original es limitava a les matèries compreses en les competències pròpies de les institucions valencianes.

En segon terme, en el punt primer i seté vosté proposa que s'amplie l'àmbit d'actuació de la sindicatura amb matèries en què nosaltres entenem que ja té plenes competències quan diu: «Introduir les modificacions normatives que permetran avaluar el grau d'acompliment assolit.
.
.
», etcètera, etcètera.
Doncs, bé, la llei vigent, al seu article 8.
3 ja establix en claredat que la sindicatura
haurà de pronunciar-se necessàriament sobre avaluar si la gestió de recursos humans, materials i dels fons pressupostaris s'ha desenvolupament de forma econòmica i eficient i avaluar el grau d'eficàcia en el compliment dels objectius previstos.
Nosaltres entenem que el grau d'eficàcia en el compliment dels objectius previstos engloba en puritat pràcticament tot el que vostés incloguen a la seua proposició.
El que cal al nostre entendre és fer possible que eixa avaluació siga real i que està dificultada per la manca d'un sistema d'indicadors per a quantificar l'execució d'eixos objectius.
I, en eixe sentit, presentem l'esmena a la seua proposició.

Al punt quart vostés proposen una modificació semblant que demana que la sindicatura puga fiscalitzar l'ús dels fons públics per part d'entitats o particulars que creguem que ja està plenament inclòs a la llei, quant al seu article 2.
2 estableix: «Correspon a la Sindicatura de Comptes el control extern de qualsevol ajuda -qualsevol, senyora Mollà-, qualsevol que siga la seua naturalesa -qualsevol-, que amb càrrec als pressupostos atorguen les institucions del sector públic valencià a persones físiques, institucions o entitats del sector privat.
» En aquest punt, entenem que no cal una ampliació competencial, sinó que la sindicatura dispose dels mitjans necessaris per a fer efectives les
seues competències i poder, efectivament, fiscalitzar la totalitat del sector públic, que és el que en estos moments no pot fer.

Als punts cinqué i sisé proposen dotar la sindicatura d'una capacitat sancionadora, tant en el cas de les entitats locals com en règim general, quan es detecten irregularitats.
En ambdós casos estem d'acord, però creguem especialment important que es puga sancionar, i que, especialment se
sancione, la manca de col·laboració o d'obstruccionisme a la tasca fiscalitzadora de la sindicatura.
I en el cas concret
de les entitats locals, cal assenyalar, a més, que en la tramitació de la Llei de règim local hi ha una esmena -trobe que del PP- que contempla esta sanció, però vinculada -això és el paradoxal- al pagament del fons de cooperació municipal, que és com dir: anem a multar-li en zero.
Per això, em sembla més adient la proposta que fan vostés.

En el referent a ampliar el control de la sindicatura a l'àmbit dels partits polítics.
Bé, nosaltres no ens oposem en si, li veiem dificultats d'encaix amb la Llei orgànica 8/2007 sobre finançament de partits polítics.
L'esmentada llei, nosaltres entenem -i és una llei molt recent- que ja és exhaustiva sobre les obligacions a complir pels partits en matèria de comptes des de l'àmbit estatal fins al comarcal.
Fixe's que la llei establix eixe control fins al nivell control i atribuïx el control d'aquestos de manera exclusiva al Tribunal de Comptes.
Cal tindre en compte, a més, que els partits d'àmbit estatal -com pot ser el nostre- tenen una compatibilitat integrada i que l'àmbit d'actuació de la sindicatura no pot traspassar el de la comunitat.
Ara bé, la sindicatura ja fiscalitza els fons adreçats a les campanyes electorals autonòmiques i entenem que també podria fer-ho, en la preocupació que vosté expressava del control dels fons públics de La Generalitat, amb la subvenció que des de l'any 2008 el pressupost contempla per al funcionament ordinari dels partits amb
representació en esta cambra, sense necessitat de canviar el marc normatiu ni envair ni
entrar en competència amb altres instàncies, com pot ser el Tribunal de Comptes.
Torne a referir-me a l'article 2.
2 de la llei, que atorga a la sindicatura el control de qualsevol
ajuda, de qualsevol naturalesa.
Entenem que això pot ser possible sense entrar en una modificació normativa.

Per tot el que s'ha dit, l'esmena que li presentem pretén, en tot cas, millorar el que entenem que és el sentit últim de la seua proposició, que és millorar, incrementar l'acció fiscalitzadora de la sindicatura i, en conseqüència, la transparència i eficàcia en la gestió pública dels fons de tots els valencians.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Sarrià.

Para la aceptación de enmiendas, tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Sarrià, el meu grup parlamentari no va a acceptar aquesta esmena; en tot cas, acceptaríem una aproximació, més que res perquè vosté diu que compartim l'essència.
Diu que, dintre de les qüestions que se plantegen en molts punts, les milloren, i quan arriba a la part
dels comptes dels partits polítics diu: «Nosaltres no ens oposaríem en si.
» Això és el que ha dit vosté, diu que no creu.
.
.
Potser que siga difícil introduir aquesta modificació, nosaltres no la fem rígida, és a dir, diguem que se plantege i que se modifique en eixa línia.
I, per tant, caldria vore quin és el mecanisme que se troba.

I diu: «Bé, com que les campanyes electorals autonòmiques, la sindicatura ja les contempla -la fiscalització-, doncs potser el funcionament orgànic dels partits podria introduir-se.
» Quin és el problema?
Que vostés d'això no han dit res en la seva esmena, i per tant, es talla la part que nosaltres
volem que s'introduïsca d'esta temàtica que estem tractant.
D'això vostés no diuen res.
Perquè, clar, nosaltres som els que també, quan fem els debats amb el síndic de Comptes, li parlem de l'escassesa dels recursos que tenen per a poder fer una fiscalització en condicions i més ampla, també, com fa la senyora Moreno en la comissió.
.
.
, també ho diu.
En això estem d'acord.
Estaríem d'acord en la primera part de la seva esmena.

Però això no lleva que s'han d'ampliar els criteris.
I vosté diu: «És que del punt 1, per exemple, ja està en la pròpia norma de la sindicatura.
» I jo li he dit: està en la pròpia norma -ho he dit jo-, però amb uns criteris limitats, i vosté me'ls ha mencionat: eficiència, eficàcia i economia.
Però si llig la nostra proposició no de llei parlem de qualitat, parlem d'equitat, parlem de gènere i parlem de sostenibilitat.
Jo crec que eixos criteris no estan dintre dels
que sí que contempla la normativa.
I, per tant, ja ho he dit, ampliem, perquè no volem una qüestió de mínims; perquè si vullguérem una qüestió de mínims, no tocaríem la sindicatura, no tocaríem la llei de la sindicatura.
Volem avançar i, a més, amb un criteri de màxims, i per tant, ampliem els objectius, ampliem els criteris.

Bé, jo podria acceptar-li la primera part, però hi han coses que s'han oblidat i que són.
.
.
, el que a mi em motiva a no acceptar-li aquesta esmena.
Perquè, després, vostés continuen i, pràcticament, canvien la forma d'expressar les modificacions que se plantegen, i això, al final, doncs és donar-li la volta.

I el que a mi em sorprén és l'oblit, este oblit que vostés han dit que és que no tenen ningun problema en si.
A mi em preocupa, i em preocupa perquè amb vostés, sincerament, no sé com va la història.
Perquè quan és una de cal i una d'arena, sempre, doncs avui no sé en quin peu agafar-los, i per això em preocupa que no estiga ací.

Perquè jo no voldria suposar que ha sigut un oblit intencionat i que a vostés sincerament els supose un problema que se fiscalitze els comptes orgànics, que se fiscalitze els comptes de les fundacions, que se fiscalitze, molt més enllà de les campanyes electorals, als partits polítics.
No voldria jo pensar-ho!
Però com és una de cal i una d'arena.
.
.

Clar, quan jo estic en els debats amb el síndic de Comptes i sembla ser que l'oposició estem d'acord en fer-li una crítica, no solament en les qüestions que li manquen al síndic per a poder realitzar una gestió més ampla, sinó, fins i tot, a la poca voluntat de maximitzar el que la llei, fins i tot, li
deixa fer, i és poder introduir fiscalitzacions concretes.
.
.
En tot el tema del Gürtel ja li ho diguérem, doncs nosaltres li vam criticar açò!
Però després arriben vostés, pacten amb la Sindicatura de Comptes i posen al mateix síndic que hi ha.
Doncs eixa és una de cal i una d'arena.
Facen-s'ho mirar vostés.

Però és que, a més, quan nosaltres diguem que anem a vore de quina manera introduïm uns criteris de gestió i de control dels partits polítics, ací, avui mateix, vostés han estat parlant del problema que hi ha -que el té este govern-, no solament en el tema dels trages, sinó en tot este entramat corrupte que dóna lloc a un possible finançament il·legal, i el critiquen!
I els que volem introduir normes per a controlar-ho, vostés l'esmenen, i l'esmenen i l'obliden.
Aleshores, la de cal era la d'este matí i ara, a migdia, ja és la d'arena?
Exactament, com és?

Perquè jo voldria suposar que és un oblit que ha sigut.
.
.
, doncs coses de la vida.
No sé si vostés estan en predisposició d'acceptar una esmena d'aproximació.
No ho sé.
Perquè és possible que jo respectant tota la seva esmena, vosté respectant la literalitat de les introduccions que jo faig quant a la gestió i control dels comptes dels partits polítics i les fundacions, podríem avui deixar en evidència -que jo crec que és el que passa- que, en tot cas, és la dreta, en un entramat corrupte, la que no vol recolzar mesures de transparència, mesures de democràcia, mesures que donen veritablement resposta als ciutadans quant a no solament
els comptes que se gestionen des de l'administració, sinó també els comptes que gestionen els partits polítics.

De fet, en açò, vosté, quan ho ha argumentat, m'ha fet referència a l'article 2.
2, quan diu que qualsevol ajuda que reben des de les institucions públiques.
.
.
i ho ha relacionat amb els partits polítics.
I no, allò nostre és molt més ambiciós.
Nosaltres no parlem dels diners que reben els partits polítics de les institucions públiques.
No parlem d'açò.
Parlem dels comptes dels partits polítics -tal qual-, perquè els comptes no solament són els que reben de les institucions públiques, sinó saben vostés de sobra que també els partits tenen un finançament obtingut d'altres entitats privades o de les donacions que se fan.
I això no és l'ajuda que vosté ha esmenat en l'article 2.
2.
I, per tant, sincerament, nosaltres volem fer un esforç de màxim.

Si vullguérem fer un esforç de mínim, mos quedaríem igual, o potser faríem com vostés, que és pactar amb la Sindicatura de Comptes i després, doncs bé, fer un exercici de cinisme a l'hora de criticar totes les coses a les que la Sindicatura de Comptes no dóna resposta o no arriba.
Això seria l'exercici de mínim esforç, que -ja dic- en eixe cas era l'arena.
La cal era la crítica d'este mati que no se sustenta després en els acords amb els quals vostés arriben amb el Partit Popular.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Señor Sarrià, en el turno de réplica.

El senyor Sarrià i Morell:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Mollà, no ha segut cap oblit.
He segut claríssim en la meua exposició.
Jo li he insistit que nosaltres féem una esmena en la qual enteníem que milloràvem la seua proposició.

En el cas concret dels partits politics el nostre matís ha segut claríssim, és dir, nosaltres no mos oposem a la fiscalització dels comptes del partit polític.
És més, ara li podria llegir parts senceres de la llei de finançament dels partits polítics, que es va aprovar en l'any 2007, i això que vosté diu de les fundacions, de les donacions dels partits.
.
.
tot està arreplegat, i és exhaustivament controlat pel Tribunal de Comptes de l'estat, exhaustivament controlat.

Jo li he posat el matís, jo li he posat el matís que els partits d'àmbit estatal tenen les seues comptabilitats integrades a nivell estatal, i que
això és una dificultat objectiva, objectiva perquè en un moment determinat la Sindicatura de Comptes puga fer un control exhaustiu
d'un compte en un determinat àmbit geogràfic, com és el cas de la Comunitat Valenciana, perquè les federacions reben, efectivament, fons d'altres parts de l'estat, dels òrgans centrals del partit, de molts aspectes que escapen al control de la
sindicatura.
Evidentment, que estem d'acord en fer una esmena d'aproximació si cal, però també amb un matís.

Jo en la meua intervenció havia suggerit una possibilitat per a eixa esmena d'aproximació: la sindicatura, al nostre entendre, deu entendre sobretot d'aquells fons que provenen dels fons públics valencians de La Generalitat.
I, en eixe sentit, a l'igual que la subvenció electoral ja és fiscalitzada per la Sindicatura de Comptes, a l'igual que la subvenció als grups polítics d'esta cambra, des de fa dos anys, és remesa ja a la Sindicatura de Comptes, els fons provinents del pressupost de
La Generalitat -que tenen escassament dos anys- podien ser també fiscalitzats directament per la sindicatura, que en estos moments no ho són.

També he de dir-li, tot va a dependre de la voluntat del Partit Popular i de la
majoria d'esta cambra.
Però, en tot cas, estem disposats a parlar d'una esmena d'aproximació en eixe sentit.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Sarrià.

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Anem a vore.
Jo és que entenia que en la primera intervenció vosté proposava l'acceptació o no de l'esmena «literal» que vosté havia presentat.
I en la esmena «literal» no diu res sobre fiscalitzar els comptes dels partits polítics, res de res.

Si, ara, després de jo haver-li oferit una esmena d'aproximació, vostés estan d'acord en açò, no tenim problema en demanar-li a la presidència un descans per a elaborar aquesta esmena d'aproximació.
I, aleshores, jo crec que donarem sentit al que estem dient tant uns com
altres.
I, en tot cas, ja dic, està claríssim que dependrà de la majoria d'esta cambra.
.
.
, -poc disposada a fiscalitzar els comptes públics i els comptes dels partits- doncs dependrà que se duga endavant esta esmena d'aproximació.
Però nosaltres no tenim problema.
Per tant, demanaríem un descans a la presidència.

La senyora presidenta:

Señorías, se concede un receso de diez minutos para proceder.
.
.
(Veus) Diez minutos, ¿eh?
, señorías.

(Se suspén la sessió a les 11 hores i 29 minuts)

(Es reprén la sessió a les 11 hores i 53 minuts)

La senyora presidenta:

Señorías, continuamos con la sesión plenaria.

Y a la Mesa ha llegado una enmienda transaccional, firmada por los tres grupos
parlamentarios y la Agrupación de Diputados No Adscritos, y con la firma del Grupo Parlamentario Popular a
los efectos de tramitación, que pasa a leer la secretaria primera.

La senyora secretària primera:

Gracias, señora presidenta.

Enmienda transaccional:

«Mireia Mollà Herrera, portavoz adjunta del Grup Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís, Carmen Ninet y todos los grupos parlamentarios suscriben la presente enmienda
transaccional de la Proposición no de ley de tramitación especial de urgencia, con número de registro 59.
826; y a la enmienda que ha sido presentada a la misma por
el Grupo Socialista mediante la presente enmienda transaccional se propone la
aprobación de una resolución con el siguiente texto:

»1.
El texto correspondiente a los cinco apartados de la enmienda presentada por
el Grupo Parlamentario Socialista.

»2.
Se insta al Consell a introducir la modificación normativa en la Ley de la Generalitat valenciana 6/1985, de 11 de mayo de la
Sindicatura de Comptes, que permita fiscalizar la contabilidad de los procesos
electorales cuyo ámbito se circunscribe a la Comunidad Valenciana; y también la contabilidad y la actividad económica y financiera de los partidos políticos, federaciones y agrupaciones de personas electoras que participen en
ellos, en los términos previstos a la normativa reguladora de la financiación de los partidos políticos.
También serán objeto de la fiscalización las fundaciones y asociaciones sujetas al protectorado de La Generalitat y
vinculadas orgánicamente a partidos políticos.

»Palau de Les Corts.
Valencia, 27 de mayo de 2010.
»

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora secretaria.

Y ahora continuamos con la intervención de la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, anem a veure alguns titulars de premsa que ens resumixen molt bé què ha estat passant en la Generalitat valenciana els últims temps.

A part del titular d'ahir de suborn, finançament il·legal del Partit Popular i delicte electoral, hi ha altres titulars de premsa
dels últims mesos que tampoc tenen ningun desperdici, com, per exemple, «Gürtel va cobrar al Consell 150.
000 euros per ambientar un menjar en Fitur»; «Any 2005, Orange Market organitza la presència del Consell en Fitur per 930.
000 euros»; «Cas Gürtel, la Perla va adjudicar 180.
000 euros a dit a la trama quan exercia com a
consellera de Turisme entre agost de 2004 i juliol de 2007.
»
(Remors)

Un altre titular: «Álvaro Pérez, gerent d'Orange Market, va correspondre a Martínez -a qui es referia com la Perla- amb un rellotge de 2.
400 euros.
»

Un altre: «Pareix que el Consell va pagar a la trama Gürtel 147.
024 euros a través del fraccionament de dos contractes en 2005.
» «Gürtel es va embutxacar cent mil euros per la promoció de dos conselleries en Fitur de 2005.
»; «Canal 9 va pagar cent mil euros a la firma que va donar les comissions a la
xarxa Gürtel per la visita del papa.
»

Com dic, alguns dels últims titulars de premsa, no?
És més que evident que alguna cosa ha fallat en la Generalitat valenciana.
Evidentment ha fallat l'ètica d'alguns alts càrrecs del Partit Popular, però també han fallat els mecanismes de control.
I, per tant, pensem des d'Esquerra Unida que cal reforçar aquestos mecanismes de control.

Pensem que l'actual Llei de la Sindicatura de Comptes, a pesar de les seues carències, ja conté elements per a un millor control de la gestió de les finances públiques que s'hauria de realitzar, no?
Inclús que algunes de les qüestions que demanava aquesta proposició no de llei ja estan en la Llei de la Sindicatura, com són les auditories operatives que hem sol·licitat i que si no s'han realitzat no és perquè no estiguen en la llei.
En realitat el que falta ací és voluntat política per ampliar el control i la transparència i que aquesta voluntat política en realitat seria molt més determinant que qualsevol modificació de la llei que poguérem fer.
En realitat el problema no es la llei, el problema és que el Consell està instal·lat en l'opacitat i està instal·lat en l'obscurantisme, i eixe és el gran problema de la Generalitat valenciana.
No la Llei de la Sindicatura de
Comptes.

Només així, des de la falta de l'ètica i la falta de la voluntat política en la transparència, es pot entendre, per exemple, que en l'informe anterior de la sindicatura no es fiscalitzara l'Agència Valenciana de Turisme o altres empreses públiques de La Generalitat que havien contractat amb empreses de la trama Gürtel, quan el simple sentit comú deia que feia falta donar respostes als dubtes que ja s'havien instal·lat en l'opinió pública.

De totes formes, cal dir que Esquerra Unida donarem el vot favorable a aquesta
proposició no de llei perquè compartim l'objectiu de més fiscalització i control dels comptes públics, de les administracions, de les organitzacions polítiques, de les fundacions i tot subjecte que reba fons públics.

És a dir, votarem favorablement aquesta proposició no de llei perquè compartim eixe esperit de més transparència i de més fiscalització.
Una fiscalització que pretén garantir i fer transparent que els diners públics sempre i en qualsevol circumstància es gasten amb eficiència i contribuïsquen de la millor manera possible al fi pressupostat.

I el que es vol també amb aquesta proposició no de llei és donar més capacitat sancionadora en el seu àmbit autonòmic a la Sindicatura de Comptes, cosa en què estem d'acord, que, evidentment, caldria consensuar-la amb el Tribunal de Comptes, perquè les competències són estatals, però que nosaltres en un principi recolzaríem.

No obstant, també hem d'assenyalar que aquesta proposició eludix el principal qüestionament de la imparcialitat i la capacitat independent de decidir sobre la
labor fiscalitzadora de la Sindicatura de Comptes, el fet que el nomenament
dels seus membres siga fet pels mateixos partits polítics que efectuen la gestió que la sindicatura ha de controlar i també pels mateixos partits polítics que en realitat han de donar els recursos suficient perquè la Sindicatura de Comptes puga fer el seu treball amb una dignitat.

Avui podem constatar la insuficiència d'eixos mitjans per a la profunditat de la labor fiscalitzadora i que també la falta d'eixos mitjans poden ser la causa dels forats que no s'han detectat en les revisions que s'han efectuat.

També tenim el tema dels contractes fraccionats, que s'han fraccionat per a eludir la legislació.
Tenim un variat catàleg d'inversions i despesa pública que no es poden justificar des de l'eficiència i des de la rendibilitat econòmica i que ens hem assabentat per altres camins que no són la Sindicatura de Comptes.

Per tant, només aquestes qüestions ja avalarien la necessitat d'introduir modificacions i millores en el funcionament de la Sindicatura de
Comptes, que és al cap i a la fi el que pretén aquesta proposició no de llei que nosaltres anem a recolzar.

Però, sobretot, com dic, el que fa falta és voluntat política del Consell per la transparència; un compromís per la transparència és el que en estos moments més falta ens fa.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Antes de cualquier otra consideración, me gustaría plantearles tanto al portavoz del Partido Socialista como a la portavoz del
Grupo Compromís, que hubiésemos estado encantados de que nos hubiesen invitado también a plantear la posible transaccional, que pudiésemos haber debatido.

Pero al finalizar el debate que tan arduamente han tenido tanto Compromís como Partido Socialista, se han marchado ambos dos a firmar esa transaccional,
que nosotros, por trámite parlamentario, también hemos firmado para que se pudiese tramitar esa transaccional, sin haber
invitado en modo alguno al Partido Popular.

Y es precisamente como siempre actúa la oposición, que no quiere absolutamente saber nada del único partido que en esta cámara y en el conjunto de la Comunidad Valenciana defiende los intereses de los
valencianos.
Lo que pone de manifiesto que ustedes no están defendiendo los intereses de los valencianos tampoco ni con esta transaccional
ni con la PNL, que no saldrá adelante en la mañana de hoy.

En relación a la proposición no de ley que ha presentado su grupo político, señora Mollà, efectivamente -y lo ha dicho su señoría en su intervención, y también en el texto que ha presentado-, ninguna democracia en el mundo puede subsistir sin que existan mecanismos de
control de los poderes públicos.
Y es precisamente por eso que la democracia en la Comunidad Valenciana,
y también en el conjunto de España, está muy fuerte, más fuerte que nunca, porque existen mecanismos de control y de fiscalización.
Y en el caso de la Comunidad Valenciana, existe.
.
.
El Tribunal de Cuentas en
el estado, y en la Comunidad Valenciana existe la Sindicatura de Cuentas, que
fiscaliza y controla lo que son los sectores públicos valencianos y la administración pública valenciana, señora Mollà.

Y en términos de la propia proposición no de ley que ha presentado, pretende la ampliación de funciones y de competencias de la propia sindicatura.
Y se puede concluir,
tras la lectura de la exposición de motivos y también de la propia proposición no de ley, que quizás lo más conveniente es que su señoría hubiese planteado una proposición de ley.
(Veus) Sí.
Es que no es lo mismo instar al Consell a modificar la Sindicatura de Cuentas
en competencias que afectan a leyes estatales, que lo que tenía que haber hecho su señoría y que a lo mejor el Partido Socialista no hubiese estado tan de acuerdo,
instando al gobierno de la nación a modificas esas leyes estatales.

Porque probablemente el Partido Socialista no hubiese firmado esa
transaccional, ni hubiese posiblemente tampoco apoyado la proposición de ley que usted hubiese planteado en esta cámara, porque, seguro, el Partido Socialista no estaría de acuerdo en desmantelar lo que es la jurisdicción contable del estado.
Porque estamos convencidos de que tampoco hubiese,
seguro, estado de acuerdo en que la Sindicatura de Cuentas en la Comunidad
Valenciana tuviese capacidad para judicializar las responsabilidades o posibles
responsables contables que se produjesen en el ámbito de la Comunidad Valenciana.

Por tanto, señoría, ustedes, que vienen aquí siempre a hablar de lo mismo y que buscan cualquier excusa, hoy la Sindicatura
de Cuentas, lo que tendrían que haber hecho es haberse puesto a trabajar, haber redactado un articulado,
un texto legislativo, haberlo sometido al control legislativo que tienen las
leyes, haberlo sometido también al debate parlamentario en esta cámara.
Y lo mejor podríamos haber llegado a algunos acuerdos, a algunos puntos de encuentro y quién sabe quizás si a lo mejor podríamos haber planteado la posibilidad de cambiar esa ley, que, como usted bien
dice en su intervención, tiene veinticinco años de antigüedad en nuestra comunidad y que, por supuesto, ha tenido renovaciones y se ha
ido adaptando a la realidad.
Y hubiésemos a lo mejor estado de acuerdo en algunas cuestiones, como, por ejemplo, el
ir incorporando las nuevas tecnologías y nuevos mecanismos de control y de fiscalización al gobierno de la comunidad en la Comunidad Valenciana.

El texto, señoría, por un lado, entrando al detalle, plantea cuestiones, como ya he dicho, que
son de competencia estatal y, por otro, cuestiones que siendo de competencia
directa por la Sindicatura de Comptes, o bien ya las recoge la propia ley de la
sindicatura -y usted lo sabe, yo creo que se lo ha leído, el artículo 8, el artículo 11, que hablan de cuestiones relativas a la proposición no de ley que ha presentado su grupo político-, o bien ya están recogidas por la legislación vigente.

Y entrando al detalle, en concreto, la evaluación del grado de cumplimiento alcanzado tras la fiscalización de las cuentas, la aplicación de los criterios de eficiencia y de economía, ya se encuentran perfectamente recogidas en la ley, concretamente en su artículo 8.
3, sus apartados c y d.

Y del mismo modo ocurre con el seguimiento de las recomendaciones, como
expresamente cita el artículo 11 de la misma ley, de la ley de la sindicatura, e incluso en relación al grado de cumplimiento de dichas recomendaciones.

En relación a la contabilidad de procesos electorales y de los partidos políticos y sus federaciones o agrupaciones, se trata de una competencia que es
compartida con el Tribunal de Cuentas en términos de lo que contempla la propia ley electoral de la Generalitat valenciana
y la ley de régimen electoral general, y su aprobación conlleva, como he dicho ya con anterioridad, modificaciones en leyes
estatales.
Lo que tendría que haber planteado es un mecanismo para instar al gobierno de la nación a establecer modificaciones en leyes estatales, y no plantear en esta cámara modificaciones a una ley que no tiene esas competencias recogidas.

Además, como bien sabe, mediante un decreto, que es el decreto del Consell 58/1987,
se regula ya la contabilidad de las candidaturas que concurren, aunque lo ha
dicho en su intervención, a las Cortes Valenciana, pero es importante recalcarlo.

Y toda esta normativa ya está ampliada y regulada en una ley de reciente puesta en funcionamiento, de 2007,
sobre la financiación de los partidos políticos, que amplía las funciones fiscalizadoras del propio Tribunal de Cuentas del estado.

Hasta aquí, hasta lo planteado y lo expuesto, todas las competencias o bien ya las recoge
la ley de sindicatura o bien no son competencia de la Comunidad Valenciana, no
son competencias de esa ley de sindicatura, son competencias del Tribunal de
Cuentas.
Y, por consiguiente, conllevan, en caso de su aprobación, cambios en leyes estatales y no es el procedimiento el que usted ha planteado
a través de una proposición no de ley para instar al gobierno de la nación, que a quien tendríamos que estar instando, en cualquier, si es que estuviésemos de acuerdo, a modificar esas leyes.

En relación a la presentación ante la Sindicatura de Cuentas de la contabilidad de los partidos políticos, fundaciones y asociaciones sometidas al protectorado de La Generalitat,
es, como usted sabe, competencia exclusiva del Tribunal de Cuentas, y estamos
en la misma situación de lo anteriormente expresado.

La revisión y comprobación de la utilización de los fondos públicos de La Generalitat y demás administraciones del sector público valenciano, también esta recogido, concretamente esto que le acabo de comentar, en el artículo 10 de la ley de la Sindicatura de Cuentas de la Comunidad Valenciana.

Otro de los puntos a los que hace referencia su proposición no de ley, a la suspensión de transferencias y subvenciones a aquellos municipios que no rindan sus
cuentas anuales.
Si se lee los informes de la sindicatura, que estoy convencido
de que se los lee para el debate en comisión y el debate en pleno durante cada ejercicio, sabrá que ya hay recomendaciones de la Sindicatura de Cuentas en este sentido.
Y además, sabrá y tendrá conocimiento que en estos momentos en la cámara se encuentra en trámite parlamentario la ley de régimen local valenciano, que también contempla este hecho, es decir, la suspensión de transferencias y subvenciones a aquellos municipios que no rinden sus
cuentas de manera anual.

Y el último punto que está planteado en la proposición no de ley y que tiene mucho que ver también con la transaccional que finalmente han firmado junto con el Partido
Socialista y que van a apoyar junto con el Partido Socialista en esta cámara.
La capacidad de sanción en casos de incumplimiento o irregularidades contables -y vuelvo al inicio de mi intervención- es una competencia que radica exclusivamente en el Tribunal de Cuentas, no es
una competencia que tenga la Sindicatura de Cuentas en la Comunidad Valenciana.
No la tiene.
Ya nos gustaría -no estaría nada mal, a lo mejor el Partido socialista no opina lo mismo, y reitero mis
palabras iniciales- que esa capacidad no la tuviese el Tribunal de Cuentas, sino que la tuviese la
Sindicatura de Comptes en la Comunidad Valenciana; seguro que entonces el
Partido Socialista en modo alguno apoyaría ese texto.

Por tanto, por supuesto que no vamos a apoyar la transaccional, ni por supuesto
tampoco vamos a apoyar la proposición no de ley que ha presentado su grupo político, transaccionada y apoyada por el Partido Socialista.

Lo que tenemos que hacer en la Comunidad Valenciana es tener claro una cosa que
ustedes no tienen claro.
El Partido Popular es el partido más transparente que ha habido en la democracia en la Comunidad Valenciana, el más transparente, el gobierno valenciano el más transparente.
Se ha dicho ya en distintas ocasiones en esta cámara por el señor Marí, portavoz de economía.
Ni una sola responsabilidad contable ha encontrado la sindicatura desde que
gobierna el Partido Popular en la Comunidad Valenciana a las actuaciones del
gobierno valenciano.
Ni una sola responsabilidad contable.

A nosotros lo que nos gustaría de verdad es, en esta cámara, es que se respetase el estado de derecho y que no se utilizase la
democracia para atentar contra la propia democracia, como hacen algunas
personas en esta cámara.
Y lo que nos gustaría es que se respetase a la Sindicatura de Cuentas, porque si se apoya a la
Sindicatura de Cuentas y a su composición, lo que no tiene sentido es que la señora Moreno en alguna ocasión en esta cámara diga que le parecen impresentables los informes de la Sindicatura de
Cuentas.

A nosotros personalmente nos parecen impresentables las problemas de la señora Moreno en esta cámara, como nos parece impresentable que todavía a fecha de hoy el seño Luna no haya explicado de dónde sacó (veus) los documentos (aplaudiments) que bajo secreto de sumario.
.
.
No lo ha explicado, señor Luna.
Debería subir usted aquí, pedir la palabra ahora mismo y decir si es que se lo dejaron en la puerta de
su casa, en la puerta de su despacho, con un sobre cerrado, lacrado.
No sabemos
muy bien si venía de Ferraz, de Blanquerías o no se sabe muy bien de dónde.

La senyora presidenta:

Señor Sánchez, por favor.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
pero podría explicarlo, porque es un auténtico -termino, señora presidenta-, un auténtico atentado al estado de derecho el que se produce (veus) semana tras semana en esta cámara.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Sánchez, por favor.
Muchas gracias.
(Aplaudiments) (La senyora presidenta desconnecta el micròfon) Señor Sánchez, por favor.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Sánchez, jo li recomanaria que quan faça vosté un exercici de clonació, no ho faça amb el frikisme polític que el senyor Camps porta mesos fent, perquè l'exercici de frikisme que fa el senyor Camps ens dóna vergonya a tots!
Però és que vosté no se n'ha adonat és que li dóna vergonya al seu mateix partit, perquè el senyor Rajoy ja no vol fer exercicis de frikisme acompanyat el senyor Camps!
I jo li recomane que els faça vosté.
No se n'ha adonat, no se n'ha adonat que no s'han de fer estes coses amb un home que té el cap degollat políticament?
Què vol anar darrere d'ell, vol anar darrere d'ell?
Potser siga pel que vosté també apareix en el sumari del Gürtel.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Oltra, rogaría que se limitara a la cuestión.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
suposadament rebent regals pel que vosté fa este exercici de clonació, (veus) perquè, al final, es veu identificat amb la situació judicial del senyor Camps, sembla ser, perquè vosté sembla ser també que estava amb estes personalitats que tant els agraden rebre regals de trames
corruptes i que, després vénen ací a dir que «todo va bien».
.
.

Mire, jo li he explicat que qualsevol govern, qualsevol govern que
veritablement vullga fer gala de democràcia, democràcia, i de veritat crega en la transparència com un màxim, deuria plantejar-se per si mateix modificacions legislatives, o
proposicions no de llei d'este tarannà, que vagen a garantir açò cap al ciutadà.
Després de vint-i-cinc anys no hi han hagut modificacions estructurals de la llei de
la Sindicatura de Comptes, i qualsevol govern deuria voler prendre la
iniciativa davant estes coses.
(Veus)

Però és que, a més, a més, quan hi ha un govern que està immers en un entramat de corrupció, aleshores és més que necessari, perquè vostés recorden que han de vetlar per protegir no solament els interessos, sinó per respondre i donar respostes també als interessos dels ciutadans i a les incògnites que se plantegen.

I diu vosté: «Deuria haver fet una proposició no de llei».
.
.
Mire, vosté no s'ha enterat, sincerament: el senyor Blasco censurà aquesta proposició no de llei.
I li dic per què: perquè literalment deia que, coincidint amb l'aniversari de la creació.
.
.
, el 25 aniversari de la Sindicatura de Comptes, coincidix amb el
descobriment per part de la justícia de la pitjor trama de corrupció que afecta les administracions valencianes i el partit que governa les
administracions implicades en la dita trama, junt amb un possible finançament il·legal del Partit Popular per quantitats multimilionàries, implicant en aqueixa trama empreses públiques, fundacions públiques,
(remors) entitats social, empreses i persones relacionades totes elles amb les
administracions públiques o el partit que les controla.

La literalitat d'açò, el senyor Blasco la va qualificar de «mentides», de «mentides», i aleshores he d'entendre que vosté està diguent que el senyor Pedreira és un «mentider», ¿és el que està diguent vosté?
, ¿o el Tribunal Suprem, senyor Blasco?

La va censurar per esta literalitat.
Dia que s'hi feien judicis de valor i mentides, falsedats.
.
.
Això és el que nosaltres hem retirat perquè poguera passar el tràmit parlamentari.
I li vaig a dir més.
Vosté diu, «deuria haver presentat una proposició no de llei».
.
.
D'acord, ja vorem què passa amb la proposició de llei de la creació d'oficina antifrau, si arribarà al debat parlamentari.
¿Vol fer vosté una aposta d'estes que tant li agraden al senyor Marí?
¿Vol fer una aposta d'a vore si arribarà a estes Corts la creació de l'oficina antifrau?
No arribarà.
¿Sap per què?
Perquè no és ni la primera ni serà l'última, en són moltes, vora el 90% de les proposicions de llei que presentem Compromís, que les censuren, les veten, demanen d'este govern que ni s'arribe a la tramitació, no solament per estar-hi en contra, que després vosté podran votar-hi que no, sinó que diuen a esta mesa, sotmesa a la voluntat i també implicada en totes estes coses, que no els agraden després debatre, doncs, li diuen que no passe per la tramitació parlamentària ni pel debat parlamentari.
¿Què pitjor censura hi ha no deixar que un grup puga parlar de democràcia i de transparència amb totes les de la llei, fins i tot en les proposicions no de llei?

I aleshores em ve.
.
.
, fer-les en proposicions no de llei perquè vostés tinguen almenys la vergonya, que no té el senyor president, de deixar que se debaten estes coses i, sobretot, d'intentar amb la major voluntat possible, encara creguem-nos que les institucions
valencianes encara, encara tenen algun mínim de decència i d'esperança en este govern, encara creguent açò, les portem amb la voluntat que s'aproven, però està claríssim que vostés, d'això, no en volen sentir parlar, no volen sentir parlar de mecanismes, de transparència i de democràcia.
¡No volen!
Perquè, si no, directament, aprovarien açò, que no diu una altra cosa que els ciutadans tindran dret a conéixer tota i cadascuna de les gestions dels seus diners públics.
Amb això, vostés no
(inoïble) .
.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Mollà.

Para finalizar este turno de réplica, tiene la palabra el señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Mollà, de frikismo, no sé; el suyo y el de su partido es un ejercicio de travestismo político en esta cámara.
(Aplaudiments) Travestismo político.

A ustedes, a ustedes, como al Partido Socialista, no les gusta nada lo que dice
la Sindicatura de Comptes en la Comunidad Valenciana, (remors)porque, por ejemplo, dice cosas como que el Gobierno de España no financia adecuadamente a la Comunidad Valenciana; por ejemplo, que no se
preocupa de un millón de valencianos a los que durante tanto y tanto tiempo, y sigue sin reconocer;
por ejemplo, dice que no financia nuestra sanidad.
.
.
Hoy se ha dicho en esta cámara, ¡ni un duro!
, lo ha dicho el portavoz del Grupo Parlamentario Popular!
, ¡ni un duro para la nueva Fe!
, como sí financia otras infraestructuras sanitarias en el conjunto de España.
¿Por eso les parece impresentable el último informe de la Sindicatura de Cuentas?
¿Por eso, porque no dice lo que ustedes quieren escuchar o porque pone negro
sobre blanco un hecho que viene repitiéndose durante los últimos años en la Comunidad Valenciana y es que el Partido Socialista nos tiene
abandonados?
¿Por eso?

A ustedes les gustaría que la sindicatura, en vez de decir la verdad, que es lo que hace, dijese
mentiras, sus mentiras, e hiciese seguidismo de su doctrina, de su ideología política en lo que se ha venido a denominar también en este cámara en alguna ocasión como auténtico «leninismo».
.
.
(Veus) Sí, auténtico leninismo, sí.

Ustedes tienen un objetivo claro, y no es que la sindicatura cumpla con sus
obligaciones, sino el único objetivo que tienen es intentar machacar a un gobierno que cumple con sus
obligaciones y a un partido que se preocupa por los ciudadanos de la Comunidad
Valenciana.
Para ustedes la mejor sindicatura sería aquella que defendiese sus intereses partidistas, porque en su sistema, en su
forma de entender la concepción política, lo que quieren de verdad es someter a su voluntad a las instituciones públicas, a su antojo.

Ustedes, con tal de llegar al poder, que no lo van a conseguir en esta
comunidad, son capaces de cualquier cosa, incluso atentar contra el estado de
derecho, y lo he dicho en mi anterior intervención, aunque hay algunas personas que tienen poca altura de miras y no quieren
escuchar las verdades del barquero en esta cámara.
Como es un auténtico atentado al estado de derecho que venga alguien aquí, semana tras semana, a pedir explicaciones sin dar ningún tipo de explicación nunca.
(Remors) Un auténtico atentado al estado de derecho.

Lo que ustedes hacen, Compromís y Partido Socialista, con las instituciones es de juzgado de guardia, porque ¿quién entiende.
.
.
?
, y quiero repetirlo, porque no nos vamos a cansar de repetirlo en
esta cámara, ¿quién entiende que el señor Luna tenga acceso a documentación que está bajo secreto de sumario?
, (remors) ¿quién entiende que desde Sudamérica la vicepresidenta De la Vega anuncia acciones o recursos de la Fiscalía General del Estado?

Pero, claro, ustedes son el no va más de las libertades, de la moral, de la ética política, el no va más.
.
.
, de piquillo, pero el no va más.
Miren, ni son decentes ni son demócratas ni son honestos ni son leales con los intereses de los valencianos, ni en
materia de sanidad (aplaudiments) ni de financiación ni de agua ni de dependencia ¡ni de nada!
Y podría estar hasta mañana por la mañana repitiendo todas las cuestiones por las cuales ustedes no son leales con los
intereses de los valencianos.

Son incapaces de ganar unas elecciones en las urnas, ¡incapaces!
(Veus) De lo único que son capaces es de poner en riesgo el sistema democrático con tal de llegar al poder.
Para ustedes todo vale, (veus) son como Groucho Marx: tienen unos principios; si no sirven para el fin, tienen
otros, y los cambian, y así sucesivamente.

Miren, no podrán encontrar ni dar un solo nombre del Grupo Parlamentario Popular, un solo
nombre del Grupo Parlamentario Popular en esta cámara, que haya defraudado los intereses de los valencianos y su confianza.
Ustedes, y ustedes, no pueden decir lo mismo.

Yo, si me lo permiten, quisiera terminar con un pequeño verso, (veus) sí.
Miren, en términos quevedianos, (veus) érase un partido, el Partido Socialista, a una mentira apegado; y en términos gongorianos, un partido, el Partido Socialista, acabado.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Señorías, vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
Votos a favor, 38; votos en contra, 50.
Queda desestimada la proposición no de ley.

Señorías, és closa la sessió.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 12 hores i 27 minuts)