Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text18 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 14 de març de 2011.
Comença la reunió a les 10 hores i 20 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 33/I.

Informes sobre el compliment de les resolucions 465/VII i 466/VII, aprovades per
la comissió en la reunió del dia 17 de novembre de 2010, i de les resolucions 476/VII a 478/VII i
480/VII, aprovades per la comissió en la reunió del dia 9 de desembre de 2010

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Comissió d'Obres Públiques i Transports, convocada per al dia de hui.

En primer lloc, el senyor secretari passarà llista per tal de comprovar si n'hi ha quòrum.
Senyor secretari.
.
.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gracias, señor secretario.
N'hi ha quòrum.

Abans de continuar, vaig a proposar-los, senyores i senyories, una alteració de l'ordre del dia que consistiria, primer, en considerar el número 2 i 3 de l'ordre del dia de hui, el número 13 i 14 de l'ordre del dia, que és l'informe del compliment de Resolucions.
Si els pareix bé, aixina el deixem ja fora.
I, per últim, el número 15, la pregunta oral en comissió, que l'anem a fer al final del dia, quan vinga -que vindrà- el conseller a respondre a la pregunta.
No sabem en quin moment de l'ordre del dia podrem ficar-lo; en el moment que estiga el conseller disponible
ací, doncs, l'introduirem.
Els pareix bé?
Alguna observació?
Doncs queda aprovada per unanimitat.

El senyor president:

Senyories, aleshores, anem a passar primer al punt 13 i 14, els dos
conjuntament, que és: informe sobre el compliment de les resolucions 465/VII, 466/VII, 476/VII i
498/VII i 480/VII, aprovades per la comissió, en reunió de 17 de novembre de 2010 i en 9 de desembre de 2010.
Les seues senyories, com
sempre, tenen la informació en les seues carpetes, per a que vostés les estudien i prenguen les mesures que creguen oportunes.
Per tant.
.
.

I, ara, suspenem per un minut la comissió, per tal que la senyora vicepresident presidisca el debat del punt número 2, que és el debat del projecte de llei.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Asunción Quinzá Alegre)

La senyora vicepresidenta:

¿Empezamos ya, señorías?

Señor Ferraro, ¿empezamos?

Bueno, señorías, buenos días.

Espero hacerlo bien.
Estoy segura de que no voy a llegar ni a la suela del
zapato del presidente titular de esta comisión, pero yo voluntad le voy a poner, deseándoles un buen debate y un gran nivel de consenso.
Si les parece, comenzamos.

Projecte de llei, de La Generalitat, de mobilitat de la Comunitat Valenciana (RE
número 71.
874, BOC número 285))

La senyora vicepresidenta:

Entonces, tiene la palabra, para el turno a favor, para defender sus enmiendas,
el representante del Grupo Socialista, por 15 minutos.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Tal com vaig dir al debat d'esmenes a la totalitat, esta llei -que hui quedarà dictaminada- es vorà ràpidament afectada per la modificació de la llei d'ordenació del transport terrestre, en procés d'elaboració en este moment, en el parlament espanyol, amb el consegüent risc que apareguen divergències que facen fracassar l'establiment d'un sistema de transport comú en tot l'estat.

A més a més, la Llei d'economia sostenible, publicada al Butlletí Oficial de l'Estat el dia 5 de març passat, que té caràcter de bàsica, pot afectar a tot el títol I d'este projecte de llei de mobilitat que hui debatem.

El meu grup hem presentat 180 esmenes que afecten tots els capítols de la llei.
A través d'elles pretenem l'establiment del dret a una mobilitat sostenible, que el projecte no garantix.
Pretenem la major promoció del desplaçament a peu, en modes no motoritzats o transport públic col·lectiu.
Pretenem implantar una major participació ciutadana, una vegada aprovada la llei.
Pretenem eliminar la subcontractació de serveis a tercers, en el transport de viatgers, a què fa referència l'article 33.
I, en eixe mateix sector, pretenem evitar que la prestació dels serveis públics de transport de viatgers i els de transport regulars especials públics caiguen en mans d'uns pocs operadors.

Esmenem, per a que no es trenque un model de servei de transport en taxi, basat en una
llicència per a cada titular -persona física-, que ve funcionant bé.
I exigim que, reglamentàriament, es determinen les condicions d'una possible acumulació de llicències en un sol titular a tres, exclusivament en les àrees de prestació conjunta que tinguen més de mil autoritzacions i sense excedir mai el 8% del total d'autoritzacions de l'àrea, enfront del 16% de la llei.
A més, per a qualsevol acumulació de més d'una llicència, solament ho podran ser aquells que ja siguen titulars d'una des de fa més de cinc anys.

A l'article 45.
3 exigim que les autoritzacions d'una determinada àrea de taxi puga prendre servei en altres àrees funcionals, s'incloga l'informe vinculant de l'ajuntament corresponent -vinculant de l'ajuntament corresponent-.
Pel contrari, i com a exemple, podrien entrar tots els taxis a l'aeroport de l'Altet sense permís de l'Ajuntament d'Elx.

El títol III no pot substituir la llei ferroviària de la Comunitat Valenciana, exigida per la comissió d'investigació de l'accident de metro de 3 de juliol de 2006, per la qual cosa ens hem negat a
implementar este títol de totes les carències que té, per ser substitutiu d'esta llei.
Hi ha d'haver una llei ferroviària específica, a l'igual que també deu aprovar-se una llei de seguretat dels sistemes de transport de la Comunitat
Valenciana que, segons les declaracions del conseller, quedaria subsumida en l'agencia valenciana de mobilitat.

Coneguem i agraïm la comunicació prèvia que se'ns ha fet, les 30 esmenes del meu grup que el Grup Popular està disposat a acceptar.
I hem d'expressar que són, solament, de caràcter tècnic i millorament del text.
Però de cap forma, eixes 30 esmenes -que se'ns ha comunicat que el Grup Popular pensa acceptar del Grup Socialista- suposen una aproximació a la totalitat de la llei.

Respecte de les 16 esmenes d'aproximació, el meu grup les signarà totes, a efectes de tramitació, encara que votarem favorablement a 10 d'elles, ens abstindrem en 1 i votarem en contra a 5 d'elles, que milloren el text del projecte, encara que sense donar satisfacció a la pretensió de les esmenes inicials.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señoría.

Para el turno en contra, tiene la palabra el señor Giner por quince minutos.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies.

És evident que del debat en el ple, quan la presentació de l'esmena a la totalitat, ja van quedar marcades les distintes posicions.
Però, també recordaran ses senyories que, en nom del meu grup, jo vaig manifestar la millor
de les voluntats per tal d'arribar als màxims acords possibles, de concitar el consens en tots aquells aspectes en què fóra possible eixe consens.

Una bona mostra d'eixa voluntat, doncs, evidentment, és que de les 180 esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista n'acceptem 30; si bé, exactament, són 28 més 2 que són del mateix tenor literal -que ja li anuncie que mosatros votarem en contra de les seues, però votarem a favor de les nostres que són idèntiques-.
Per tant, en conjunt, n'acceptem 30.
I hem proposat transaccionar-ne 15, esmenes.
Estem parlant, per
tant, d'aproximadament un 25% del conjunt de totes les esmenes.
Això evidencia, d'una manera molt clara, al nostre juí, una cosa que -li reitere- ja vaig manifestar en el debat de l'esmena a la totalitat d'esta llei de mobilitat, que no és altra cosa que la nostra inequívoca voluntat de trobar llocs comuns, de poder consensuar tot allò que, al nostre criteri, puga millorar el text legal i que arreplegue, a la
vegada, aspiracions del sector, dels distints sectors que estan interessats en
esta llei.

Hem buscat parlar amb tots, des del meu grup parlamentari.
De fet, hem parlat
amb tots.
I hem buscat, també, fer possible una llei que comptara amb el màxim recolzament de tots els grups.
I, en eixe sentit, vaig a obviar el citar -per suposat- les esmenes que els acceptem i les esmenes que anem a transaccionar.
Però sí que permeta'm que, molt globalment, li diga que mosatros, des del principi, hem cregut que
esta llei és especialment necessària i oportuna -ja ho vam manifestar aixina en el debat de totalitat-.
La llei que estem ara tramitant, des d'una òptica integral, al nostre juí, aborda tots els aspectes en relació amb el transport, la mobilitat.
.
.
Mosatros creguem que dotarà la Comunitat Valenciana d'un marc jurídic propi en matèries sobre les quals mai abans s'havia produït normativa; aixina com sobre altres àrees tradicionals del sector del transport, en què haurem d'acomodar-nos al marc actual de legislació estatal, a les importants novetats legislatives que han sorgit de la legislació comunitària.
I, tot això, ho hem tingut en compte a l'hora de redactar este projecte de llei.

En definitiva, mosatros entenem que este projecte de llei és una proposta d'instruments de planificació interessant, importantíssima.
Ahí, jo sé que, bàsicament, les seues esmenes han anat referides a estos aspectes de planificació, marcant algunes distincions respecte al contingut de la llei; però jo crec també -i aixina ho manifeste- que coincidents en les directrius i objectius bàsics, en el que són objectius bàsics, responent a un model de planificació que crec que es pot compartir.
N'hi havien alguns aspectes que, en la tramitació, mosatros hem assumit i hem pres la iniciativa com, per exemple, a l'hora de plantejar una esmena que anul·la l'article 41, que jo sé que ahí n'hi havien diferències, i matisant el 40.
7, que pense que això trencava algun dels dissensos que es podien produir.

Al nostres juí, les esmenes, una vegada acceptades eixe, pràcticament, 25%, resulta -en moltes de les que ja resten- innecessari especificar alguns aspectes que vostés plantegen, des del concepte de mobilitat sostenible, per raons que són òbvies, perquè considerem que és innecessari, fins a aspectes que fan referència a distintes concepcions que entenem que no són necessàries, quan no, en algunes ocasions, introduïxen disfuncions.
I crec que no milloren la llei.
Però crega, senyor diputat, que la nostra voluntat ha sigut, en tot moment, arribar
al màxim acord.

I n'hi han alguns aspectes, que també vostés plantejaven en les seues esmenes, que, sincerament, considerem que és més adequat tractar-los en un procés posterior de reglamentació, en el pertinent reglament, desenrotllament reglamentari.
No entenem que puguen
tindre cabuda en el que és el text d'una llei.

I, per últim, alguna de les esmenes presentades, dirigides fonamentalment a aconseguir
una major claredat i concisió del text normatiu; ho hem fet per, també, procurar aproximar posicions.
Vosté ha al·ludit, en la seua intervenció, al tema del 15%; jo, tan sols vull recordar en este moment que això reflectix l'acord, el consens del sector del taxi.
Aixina se mos fa arribar a mosatros.

I, en tot cas, no res més i moltíssimes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Muchísimas gracias, señor Giner.

Pues, pasamos ya a otro bloque de enmiendas; en este caso, a las del grupo de
los no adscritos.
Para su defensa, tiene la palabra el señor Torró por siete minutos.

El senyor Torró Gil:

Bé, moltes gràcies, senyora presidenta.

No caldran els set minuts.
Perquè ateses les circumstàncies en què ens trobem, en què estem fent un debat i, després, es farà una votació absolutament inútil -perquè no hi haurà ple- i, lògicament, manifestant la nostra profunda decepció per esta qüestió, per haver-nos estat fent treballar molt fort en una sèrie de lleis, precisament, probablement, les més importants són estes que estem debatent ara, directament, i com que ja vam exposar els
arguments claus del perquè estem en contra de la llei, que fonamenten les quasi 60 esmenes, les sotmetré directament a votació, sense defensar-les.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Torró.

Para el turno en contra, tiene la palabra el señor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Muchas gracias, señora presidenta.

Moltes gràcies.

Senyores i senyors diputats.

Senyor torró.

Bé, en primer lloc, dir-li que vosté fa una espècie de.
.
.
d'idea futurista.
N'hi haurà ple o no n'hi haurà ple, però, en tot cas, no és cosa que tingam de determinar en esta comissió.
La Mesa de Les Corts és sobirana i pot convocar un ple extraordinari quan crega convenient que ho té de fer.

Per tant, bé, jo tampoc crec que.
.
.
, que el nostre treball ací és el que és.
Mos ha arribat una llei en tràmit d'urgència i mosatros, com a diputats i com a comissió d'obres públiques, l'obligació que tenim és de tramitar-la.
I en això estem, tramitant-la i deixant-la en disposició d'anar al ple.
Després, si n'hi ha ple o no n'hi ha ple, home!
, mos afecta com a diputats, però és una qüestió que no tenim de determinar mosatros, ningú.

Quant a les seues esmenes, encara que vosté no les haja defensat, jo sí que volia fer-li alguna qüestió.
I és dir-li que moltes d'elles són coincidents amb les del Grup de Compromís, i inclús algunes, menys, amb les del Grup Socialista.
Que en algunes que el meu company
senyor Giner ha dit que va a acceptar, n'hi hauran algunes que són del mateix tenor que les de vosté.

També n'hi han unes altres que se referixen a aspectes que ja estan arreplegats en la
llei, com són als articles 1, 2, 3, 4, 5, 8, 16, 17, 18 i 44.
Eixes esmenes estan ja.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Un segundo, señor Ferraro.

Usted ha hecho y ha tenido su turno de palabra para defender sus enmiendas.
Luego, en ese turno, usted ha dicho lo que ha considerado conveniente y el señor Ferraro, habida cuenta de que usted ha utilizado su turno, tiene derecho a
utilizar también su turno y decir lo que él considere conveniente respecto a las enmiendas.

Señor Ferraro, puede continuar.

El senyor Ferraro Sebastiá:

De totes formes, senyora presidenta, vaig a ser molt breu.

També n'hi ha un altre grup d'esmenes que crec que són més pròpies del desenrotllament reglamentari de la llei.

I, bé, vostés també plantegen un model de planificació distint, si bé substancialment és coincident amb les determinacions genèriques dels seus instruments.
És un model alternatiu que no aporta, al nostre parer, ninguna millora respecte
al proposat en el projecte de llei.

I, bé, no vaig a continuar.
Dir-li que anem a acceptar l'esmena 307, a banda de les quatre que s'han transaccionat.
I dir-li que esta és coincident amb la 308 del Grup Socialista, que no li l'hem acceptada al Grup Socialista, però li l'anem a acceptar a vosté, que és del mateix tenor literal.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Ferraro.

Ahora vamos a pasar al grupo de enmiendas de Compromís.
Para su defensa, tiene la palabra la señora Oltra por diez minutos.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Efectivament, per a defensar les més de cent esmenes que hem presentat des del Grup Compromís a una llei que no compartim.
Els arguments pels quals no la compartim ja els
vam exposar en el ple de totalitat d'esta llei, en la qual bàsicament el que s'establix és un dret a la mobilitat.

I nosaltres entenem que calia fer una llei de mobilitat sostenible, que no és el mateix, perquè el dret a la mobilitat, encara que el conseller en el ple de totalitat ens ho
haguera vullgut vendre com a una innovació, és una cosa que des de la II Guerra Mundial tenen alguns països europeus, i ara estan revisant-ho precisament en favor d'una mobilitat sostenible i d'un interés general, enfront de l'interés particular i del dret particular de mobilitat.

Per tant, esta llei, lluny de ser innovadora, el que fa és estar en la història cinquanta anys endarrerida.
Però, en fi, això és un cosa que no només afecta esta llei, malauradament.

Nosaltres entenem que en un moment, a més, de crisi financera i energètica tan profunda com la que estem vivint, bé, la despesa energètica i econòmica en desplaçar persones i béns d'un punt a un altre és una part substancial de la despesa econòmica.

I, per tant, esta llei hauria de respondre a una ordenació intel·ligent de la manera de desplaçar-se les persones que evitara al màxim els desplaçaments i que, a més -desplaçaments de persones i també de mercaderies-, intentara, bé, que eixes energies i esforços se pogueren rendibilitzar per a un altre menester.

Nosaltres, a més, també entenem que.
.
.
, bé, que davant l'actual estat de coses i l'estupidesa del sistema, que a vegades se desplacen matèries primeres per a després tornar al lloc d'origen d'eixes matèries el producte acabat, que això s'ha de revertir, perquè, efectivament, el planeta és limitat, els recursos són limitats, les energies són limitades, sobretot la majoria que s'utilitzen ara, que són energies d'origen fòssil.
I no només això, sinó que els efectes que esta manera de desplaçar-se irracional té sobre el medi ambient, que són els gasos d'efecte hivernacle per l'emissió de CO
2 a l'atmosfera, és una cosa que hipoteca la vida futura en este planeta.

Per això, nosaltres enteníem que esta llei era rebutjable, però encara aixina hem fet un seguit d'esmenes que han tractat de millorar-la.
Esmenes que, a més, han vingut d'associacions mediambientalistes, d'associacions del taxi, d'associacions de consumidors, com Cocemfe, associacions com Universitat en Bici,
Valencia en Bici, associacions per a la gestió dels centres urbans, Agecu, l'Unió Gremial i Federació i USO del Taxi, Comissions Obreres, Acció pel Clima, Ecologistes en Acció, a més de l'Associació de Joves i Experts en Mobilitat.

Totes estes aportacions col·lectives, que ens consta que han anat també prèviament a la conselleria, quan este projecte de llei era un avantprojecte, i no
han sigut tingudes en compte, nosaltres les hem incorporat a les nostres
esmenes.

Nosaltres també entenem que és important arreplegar propostes de la societat civil, propostes de la gent, que
al capdavall és qui ha d'aplicar i patir esta llei, era important que se tingueren en compte.
I en eixe
sentit, el Grup Compromís les ha assumit i les ha traslladat a estes Corts.

Tenint en compte, a més, que la mobilitat valenciana és encara més insostenible que l'espanyola, quasi un 50% més d'emissions d'efecte hivernacle que la mitjana espanyola, i amb un fort augment en òxids nitrosos, són la quarta d'Espanya, la nostra petjada ecològica és de 7,2 enfront dels 6,39 de la d'Espanya, sent -i recorde açò que vaig dir ja en el ple- que la biocapacitat del planeta és de 2,39.
És a dir, estem pràcticament quadruplicant la capacitat del planeta quant a la nostra petjada ecològica.

Per tant, com deia abans, la mobilitat no ha de ser un objectiu tant de béns com de persones, sinó la mobilitat sostenible és la que no implica més desplaçaments, sinó més accessibilitat, més equitat, més seguretat, més salubritat i més eficiència energètica neta, prioritat en els modes blans d'ampliar les opcions de l'elecció de modes de transport, un cosa que actualment no es dóna i que a més esta llei seguix insistint en les mateixes errades de sempre.

En eixe sentit van les nostres esmenes, de promoció dels desplaçaments no a motor, és a dir, caminant i en bicicleta, les propostes de dificultar l'aparcament, reduir carrils de circulació, reduir velocitats i aplicar taxes per circular dintre dels barris en les grans
ciutats, també limitar l'accés als centres històrics.
Tot això que la llei no contempla i que nosaltres hem vullgut introduir mitjançant les esmenes.

I tot això també perquè els vehicles de motor no només suposen un alt cost de consum energètic, sinó també un alt cost en la salut, en l'economia, al ser responsables de la contaminació atmosfèrica, acústica, congestió, increment d'atropellament de vianants, incidir en el canvi climàtic, el segrest de l'espai públic privant-lo del seu ús ciutadà i social.
I això les seues senyories ho poden vore molt clar, perquè quan s'han.
.
.
-algunes places, i una molt propera a Les Corts, com la plaça de l'Arquebisbat-, quan s'han llevat els cotxes d'eixes places -jo recorde que fa deu anys allò estava ple de cotxes-, hem vist com de grans eren eixes places.
Per tant, se pot vore molt bé com l'ocupació i la invasió del cotxe de tots els espais públics al final és un segrest autèntic de l'espai.

I, per tant, també se convertixen les ciutats cada dia en més hostils en bona mesura per la presència majoritària d'estos vehicles privats.
I no pot fer-se recaure en la persona individual.
I ho
he dit moltes vegades, a les persones se mos pot reclamar responsabilitat, però no heroïcitats.
I hui en dia intentar viure només desplaçant-se en transport públic és una heroïcitat, perquè és una cosa tan ineficient, amb tant de cost humà associat, que pràcticament és inviable demanar-li a la gent.
.
.
, bé, que ho faça.

Per tant, nosaltres amb les nostres esmenes hem intentat dissenyar una
mobilitat amb equitat per a tots, a l'altura dels xiquets, per exemple, de les persones amb mobilitat reduïda, de les persones majors, dels vianants, de les persones sense recursos, que
també n'hi han un tall econòmic en la mobilitat.
I això és el que hem intentat aconseguir, la intermodalitat i la comodalitat, que ha de
ser la més intensa possible si volem realment prioritzar el transport públic.

També, efectivament, no vaig a repetir el que ha dit el senyor Signes quant a la
necessitat que hi haja una llei separada de ferrocarril i de seguretat i del
compliment del que van ser els acords de la comissió d'investigació de l'accident de metro, que amb esta llei també s'incomplixen i se queden absolutament relegats en un lloc que nosaltres pensem
que no li correspon.

Finalment, sí que vull fer referència, i no és que jo tinga una bola de cristall.
.
.
, però encara que el Grup Compromís no té una bola de cristall, sí que vull fer referència a la no-convocatòria de ple, absolutament responsabilitat del Partit Popular, perquè vostés poden enganyar-nos, si volen, tot el que vullguen, però tenia d'haver-hi hagut una convocatòria de Junta de Portaveus el divendres passat, que no s'ha produït.
.
.
I, per tant, el Partit Popular, ja s'han fet declaracions en premsa en eixe sentit, no vol convocar el ple.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, no quiero cortarle, pero su turno es para defender sus enmiendas.

La senyora Oltra Jarque:

Jo estic defensant les meues esmenes, però tinc dret a dir que estes esmenes no arribaran al ple.

La senyora vicepresidenta:

Sí, pero tiene que referirse a sus enmiendas.

La senyora Oltra Jarque:

No.
I vosté no me pot dir a mi a què me tinc de referir.

La senyora vicepresidenta:

Yo sí que se lo puedo decir.

La senyora Oltra Jarque:

Perquè jo m'estic referint a l'esmena.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, si no le importa, se lo puedo decir porque soy la que preside esta
comisión.
Y le recuerdo que su turno es para la defensa de las enmiendas y no para
hacer aquí una apología de lo que se va a hacer o no se va a hacer en un futuro incierno, incierto en estas Cortes.

Así que, por favor, le ruego que se ciña a la defensa de sus enmiendas y no me obligue a cortarle otra vez.

Nada más y muchas gracias.

La senyora Oltra Jarque:

El futuro «infierno», desde luego, y el presente «infierno» és el que tenim, perquè jo entenc que dintre de la defensa de les meues esmenes està el poder mantindre-les perquè se voten en el ple.
I com que dintre de la defensa de les meues esmenes està que se puguen votar en el ple, jo també tinc dret a expressar l'enganyada que me sent d'haver parlat amb col·lectius, d'haver parlat amb col·lectius del taxi, d'haver-se fet una pantomima de negociació amb gent afectada, no només per esta llei, sinó també per la llei de bombers, que s'ha negociat amb una gent a la qual s'ha enganyat; o la llei de custòdia compartida, que s'ha negociat amb una gent a la qual s'ha enganyat.
I jo tinc dret en el meu torn a defensar les esmenes.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, yo no sé si se va a celebrar pleno o no.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

Vosté me pot callar tot el que vullga, però vosté té d'atindre's a un reglament.
Vosté no és una presidenta d'un sistema totalitari.

La senyora vicepresidenta:

No.
Yo me estoy atendiendo al reglamento, la que no se está atendiendo es usted, señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Vosté és una presidenta d'un sistema democràtic.
I jo dintre de la defensa de les meues esmenes.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, no tiene usted la palabra.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
tinc dret a dir que me pareix una vergonya.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, no tiene usted la palabra ya.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
que açò no aplegue al ple.
Tenen vostés actituds dictatorials, perdone'm que li ho diga, senyora Quinzá.
Tenen vostés actituds dictatorials.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, por favor, no me obligue a llamarle al orden.
De verdad, es lo último que quisiera.

La senyora Oltra Jarque:

Però, bé, per què no me deixa vosté acabar la meua defensa d'esmenes i demanar que se convoque el ple?

La senyora vicepresidenta:

Usted ha terminado su defensa de las enmiendas y está utilizando ahora su turno vulnerando el reglamento.
Si no le importa, ha
terminado su tiempo.

La senyora Oltra Jarque:

Això no és de veres.
Jo el que estic demanant és que se convoque ple i perquè estes esmenes apleguen al ple.

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señoría.
Ya ha quedado constancia de su petición en el Diario de Sesiones.

La senyora Oltra Jarque:

No.
Jo tinc encara vint segons i no vaig a deixar avassallar-me.
Vosté no va a avassallar-me, entén?
, perquè jo tinc vint segons encara.
(Veus)

I aleshores, vull defensar que encara.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra, no me obligue, de verdad.
.
.
, si es lo que está buscando usted, que yo le llame al orden por segunda vez y que le expulse de la
comisión.

La senyora Oltra Jarque:

No, jo no estic buscant això.
Jo el que vull és que me deixe vosté defensar les meues esmenes.
Jo vull que me deixe defensar les meues esmenes en
el meu temps.

La senyora vicepresidenta:

Señoría, defienda sus enmiendas entonces, defienda sus enmiedas.

La senyora Oltra Jarque:

I les meues esmenes.
.
.
Hui estem a dilluns, encara se pot convocar una junta de
portaveus perquè açò vaja al ple i se puga defensar i votar en el ple esta llei, la llei de bombers
i la llei de custòdia compartida.
I jo demane a la majoria d'esta cambra, en defensa de les meues esmenes, que convoquen el ple, que encara és possible, per a la pròxima setmana, perquè no se senta enganyat ningú.

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señora Oltra.

Para la defensa de las enmiendas del Grupo Popular.
.
.
(Veus) ¡Ah!
, perdón.
Turno en contra.
Tiene razón.
Señor Ferraro, tiene la palabra por diez minutos.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gracias.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Oltra, en primer lloc, jo no voldria entrar massa en el tema que vosté.
.
.
, la darrera part de la seua intervenció.
Però torne a dir-li el mateix que li he dit al senyor Torró: no és cosa d'esta comissió convocar o no convocar el ple.
I a més, ni és ací el fòrum per a convocar un ple.

Vosté té.
.
.
, vosté ha segut síndica portaveu del grup i té vosté reglamentàriament les possibilitats de demanar eixe ple per concurs reglamentari.
No fa
falta que ho diga ací.
No, no.
Ací vosté ha fet un exercici de demagògia total i absoluta.
Vosté, a través del reglament, fa un escrit, o el seu síndic, presenta un escrit a la Mesa de Les Corts i demana el que vosté crega convenient que en dret li correspon.
I s'ha acabat.
(Veus) Si ja ho ha fet vosté, no fa falta que mos diga ací res perquè, a més, ací, no podem fer res.
.
.
demanar-ho en un ple.
Mosatros acabem una llei en este
moment, hui, la votarem, i la deixarem en disposició.
Mosatros, la nostra faena l'hem complit, senyoria, després, la Mesa de Les Corts i el ple són una altra qüestió que no afecta la comissió.
Jo crec que vosté -en la meua opinió- no ha estat molt encertada en eixa última part de la seua intervenció.

I dirigint-me a les esmenes, doncs, dir-li que vosté presenta moltes esmenes que contemplen aspectes que estan, d'una manera o d'una altra, ja arreplegats en la llei.
I és el cas dels articles 1, 2, 5, 6, 8, 10, 14, 16, 23, 38, 44, 47, 55, 58, 81 i
98.
D'una manera o d'una altra, la seua idea està arreplegada en la llei.

Reiteren, també, esmenes per voler incorporar aspectes que ja estan regulats en la Llei 9/2009,
sobre l'accessibilitat universal al sistema de transport, que va ser aprovada també per estes Corts fa més d'un any.
Per exemple, en este cas, són les esmenes 2, 6, 22, 33, 56, 81, 82 i 99.
Inclús, en una esmena vostés pretenen introduir una disposició addicional nova per a vetllar per l'aplicació de les Lleis 1/1998 i 9/2009.
Això té molt poc de sentit, que en una disposició addicional se demane que s'incomplisquen les lleis.
Les lleis estan per a complir-se, senyoria, no fa falta
que altra llei diga que s'incomplisca una llei.
Són per a complir-les.

També n'hi ha, doncs, un afany reglamentista -com ha dit també el senyor Torró- en moltes esmenes, que són més pròpies del desenrotllament reglamentari que de la mateixa llei, tal és el cas de la 6, 7, 8, 14, 18, 46, 61 i 72.

Després, quant al model de planificació, doncs, he de dir-li el mateix que li he dit al senyor Torró.
De totes formes, és un model alternatiu -el que vostés diuen- que no aporta ninguna millora respecte al proposat pel projecte de llei.
Per
exemple, en els articles 9, 20 i 61, que són els plans per a polígons industrials o empresarials, plans de transport d'empreses o de centres de formació, el consell autonòmic de mobilitat sostenible, en compte de
(inintel·ligible) .
.
.
de la mobilitat, el pla autonòmic d'infraestructures urbanes.
.
.

Igualment, entenc que n'hi ha una deficient tècnica normativa com, per exemple, en l'article 7, sobre el sistema públic de bicicletes que no n'hi ha una redacció introductòria; l'article 52.
3 que es remet a l'article 5.
5 que no existix; una nova disposició transitòria que es remet als límits de l'article 5, que se referix a una altra cosa.
Per tant, ahí n'hi han alguns errors, que vostés a la millor no hauran detectat però que estan ahí.

Pel que fa al servici del taxi, dels articles 44 al 57, doncs, vostés exigixen dedicació completa als conductores assalariats, però això és una exigència injustificada perquè és contrària a la legislació laboral, cosa que no podem anar en contra de la legislació laboral per molt que quede molt bonic ficar-ho i dir-ho, però no se pot legislar anant en contra de la llei.

I, també, en suprimir-se articles relatius als centres d'atenció al client, que el projecte de llei inclou, ja que estos centres, en tant que
intermediaris del servicis de transports, deuen estar regulats en la llei, és a dir, la llei que ha de regular-ho precisament és esta.

També, vostés, demanen modificar les condiciones relatives a l'acumulació de llicències de taxis, però ací està ja arreplegat la llicència transaccional que s'ha firmat i que ha sigut consensuada en el sector.
I se referix a l'article 47.
4.

Per tot això, jo li dic que, de totes formes, senyora Oltra, que anem a acceptar-li les
esmenes 157, 241, 261, 264, 282, 294 i 316.
I dir-li que la 119 de vosté, que no li l'anem a acceptar perquè és idèntica a la 118 del Grup Socialista, que l'anem a acceptar.
Per tant, podria considerar-se com una esmena que se li accepta
també.

I, després, la 326, de vostés, que és similar, que no igual, a la 324 i 325 del grup de no adscrits, doncs, no li l'anem acceptar la 324 del Grup Socialista perquè la seua partix de l'aprovació de la llei com a data per a comptar sis mesos per al fòrum de mobilitat, i les altres esmenes partixen de.
.
.
-ja ho diré-, vosté partix de l'aprovació i ells de la posada en vigor de la llei, és a dir, quan la llei entre en vigor.
Crec que és més propi que compte en sis mesos a partir de.
.
.
, els socialistes diuen sis mesos
a partir que la llei entre en vigor i volen la seua esmena, a partir de l'aprovació, perquè en tècnica legislativa és millor esta altra, la del Grup Socialista a la d'ADNA.

I, per la meua banda, res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Ferraro.

Ahora, sí, para la defensa de las enmiendas del Grupo Popular, tiene la palabra.
¿Quién tiene la palabra?

El senyor Giner Giner:

Senyora presidenta, moltíssimes gràcies, les passem directament a votació.

La senyora vicepresidenta:

Muchísimas gracias, señor Giner.

Pues, terminado ya el debate de todas las enmiendas, si les parece a sus señorías, vamos a pasar a la votación de las mismas.

Empezaremos, primero, votando las enmiendas.
.
.
No, primero, vamos a votar las
transaccionales en bloque, si les parece.
¿No?
Vale, pues, dígame su señoría.
.
.
A ver, perdón, señor Signes, tiene la.
.
.
¿Una a una, señoría?

El senyor Giner Giner:

És que no són moltes.
Jo pense que una a una mos aclarirem millor.

La senyora vicepresidenta:

Bueno, ¡no són moltes!
 Vale, vale, venga.

Pues, señorías, si les parece, mientras la letrada enumera las enmiendas transaccionales, sí que anuncio yo que decaen las siguientes, como consecuencia de la transacción, la número 21, 58, 135, 144, 151, 163, 173, 183, 189, 195, 200, 207, 217, 218 y 238,
del Grupo Socialista.
También, decaen de los no adscritos las enmiendas 196, 209, 220 y 246.
Y, de Compromís, decaerían la 61, 141, 208, 219 y 244.
¿De acuerdo?

Señorías, vamos a empezar a votar una por una las enmiendas transaccionales.
Votamos,
en primer lugar, la enmienda número 21, o la que afecta a la número 21.
¿Votos a favor?
Bueno, ¿están transaccionadas por todos los grupos?
A efectos de tramitación.
Muy bien, señorías.
Vale.

Enmienda número 58.
¿Votos a favor?
Por unanimidad.

Enmienda número 135.
¿Votos a favor?
Señora Oltra, ¿votos a favor?
Vale.
¿Abstenciones?
1 abstención.
Vale.

Enmienda número 141.
¿Votos a favor?
Por unanimidad.

Enmienda número 144.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
1.

Enmienda número 151.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Enmienda número 163.
¿Votos a favor?
9 votos a favor.
¿Votos en contra?
6.

Enmienda número 173.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
Ninguno.
¿Y abstenciones?
7.

Enmienda número 183.
¿Votos a favor?
Acabamos de votar, señor Signes, la 173.
Ahora, votamos la 183.
¿Votos a favor?
8.

El senyor Signes Núñez:

Disculpe, presidenta, no acabem de votar la 163, sinó la 173.
És que m'ha paregut que dia 163.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Enmienda 183, señorías.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Enmienda 189.
¿Votos a favor?
6.
Vale.
¿Y abstenciones?
1.

Enmienda 195.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Enmienda número 200.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Enmienda 207.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
6.

Enmienda número 217, que corresponde la 14.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Enmienda 238, corresponde a la 15.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
7.

Y, enmienda número 244, que correspondería a la enmienda número 16.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Vale, señorías, ahora, si les parece, vamos a votar las enmiendas de los grupos.
En primer
lugar, propongo el bloque de las que vamos a aceptar, del Grupo Socialista, que
las enumero: 17, 19, 33, 118, 133, 134, 136, 140, 147, 148, 159, 160, 169, 179,
188, 198, 211, 215, 216, 240, 281, 299, 303, 304, 317, 318, 324 y 340.
¿Les parece bien a sus señorías?
¿Votos a favor de estas enmiendas?
Unanimidad.

Ahora, si les parece a sus señorías, vamos a votar el resto de las enmiendas del Partido Socialista, en bloque.
¿Alguien quiere alguna separación?
No.
Pues, vale.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.

Ahora, señorías, vamos a votar las enmiendas del grupo ADNA.
Señorías, si les parece, vamos a votar la 307.

El senyor Signes Núñez:

Mosatros demanem una separació.
Demanem que se separe la 15, la 22, 23 i 26, per un costat, i per altre costat
la 311 i la 321.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Vale, señorías.

Si les parece, primero vamos a votar el primer bloque que ha dicho el señor Signes, que serían las enmiendas 15, 22, 23 y 26.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
14.

Ahora la enmienda 307.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Ahora las enmiendas 311 y 321.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
6.

Y ahora el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.

Señorías, ahora vamos a pasar a las enmiendas del Grupo Compromís.

El senyor Signes Núñez:

Presidenta, si em permet.

Demanem vot separat, per un costat, 157, 210, 261.
I, per un altre costat, 312, 314, 315, 320, 333, 334, 335, 336 i 337.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Comenzamos la votación de las enmiendas del Grupo Compromís.
Por un lado, las enmiendas 157, 210 y 261.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Señora presidenta, solicito la 157 y la 261 por separado.

La senyora vicepresidenta:

Sí, señor Ferraro, las votaremos esas tres individualmente si le parece.

Enmienda 157.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
6.

Enmienda 210.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
14.

Enmienda 261.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
6.

Ahora el otro bloque que ha pedido separación el señor Signes.
Vamos a votar las enmiendas 312, 14, 15, 320, 333, 334, 335, 336 y
337.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
6.

Resto de las enmiendas del Grupo Compromís.
.
.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Señora presidenta, hemos anunciado que además de estas dos que hemos votado a favor, la 241 y la 264, 282, 294 y 316 por
separado.
241, 264, 282, 294.
.
.
(Remors) Lo he dicho en mi intervención, pero además lo tiene usted en la chuleta que tiene.
Lo que pasa es que usted tenía un bloque que íbamos a aceptar de las cuales la 157 y la 261 ya están votadas.
(Remors)

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señor Ferraro.

Ahora vamos a votar, si les parece, la 241, 261, 264.
.
.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Señora presidenta, perdón, la 261 está votada.

La senyora vicepresidenta:

La 261 ya está votada.

Empezamos, la 241, 264, 282, 294 y 316.
Correcto.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Ahora el resto de las enmiendas del Grupo Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.

Vale, señorías.
Ahora pasamos a las enmiendas del Grupo Popular.

El senyor Signes Núñez:

Senyora presidenta, demane separació de vot.
Per un costat la 181, 185, 313; per un altre costat la 245 i 254; i per
un altre costat la 265.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Vale, señorías, si les parece empezamos votando las enmiendas 181, 185 y 313.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Por otro lado, 245 y 254.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Y luego la enmienda 265.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
No hay.
¿Abstenciones?
7.

Señorías, votadas ya todas las enmiendas, si les parece, vamos a votar el articulado.
Lo haremos uno a uno, salvo aquellos artículos que no tengan enmiendas que acumularemos, si les parece.
Es la sugerencia
que me ha hecho el presidente titular antes de la comisión.
Seamos rapiditos.

Artículo 1.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 2.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 3.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 4.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 5.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 6.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 7.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 8.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 9.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 10.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 11.
¿Votos a favor?
(Remors) No hay enmiendas, correcto.
Entonces, por unanimidad entiendo ¿no?
Bueno, pues, entonces, 14 y 1 abstención.

Artículo 12.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 13.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 14.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 15.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 16.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 17.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 18 y 19, que no tienen enmiendas.
(Remors) Según mi chuleta no tienen enmiendas.
(Remors)

Artículo 18.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 19 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 20.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 21.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 22.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 23.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
1.

Artículo 24.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Artículo 25.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
1.

Artículo 26 y 27 no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 28.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 29.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 30.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 31.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 32.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 33.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 34.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 35, no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 36.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 37 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 38.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
1.

Artículo 39.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 40.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 41.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 42.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 43.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 44.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 45.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 46.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 47.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 48.
¿A favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 49.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 50.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 51.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 52.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 53.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 54 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 55.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 56.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 57.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 58.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 59.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 60, no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 61.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículos 62, 63, 64, 65, 66, no tienen enmiendas.
(Veus) Y 67 tampoco.
Y 68, 69, 70 y 71.
(Veus) Por eso.
Hasta el 71 estoy leyendo, señor Signes, si le parece bien.
(Veus) No.
72 sí que tiene enmiendas, tres enmiendas.
Entonces, artículos del 62 al 71, señorías.
(Rient) ¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
1.

Artículo 72.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 73.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Ahora, señorías, sin enmiendas, artículos 74, 75, 76, 77, 78, 79 y 80.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 81.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 82.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 83.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Sin enmiendas, señorías, artículos 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93 y 94.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
1 abstención.

Artículo 95.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 96.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 97, sin enmienda.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 98.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 99.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Artículo 100, sin enmienda.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 101.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Ahora, sin enmienda.
Artículos 102 y 103, señorías.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 104.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6 ¿Abstenciones?
1.

Sin enmienda.
Artículos 105, 106 y 107, señorías.
(Veus) Y 108, correcto.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 109.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Artículo 110, sin enmiendas.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Artículo 111.
¿Votos a favor?
14.
¿Votos en contra?
1.

Artículo 112.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Disposiciones adicionales, señorías.
Disposición adicional primera.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposición adicional segunda.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposición adicional tercera.
¿A favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Disposición adicional cuarta.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposición adicional quinta.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposiciones transitorias, señorías.
Primera disposición transitoria sin enmienda.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Disposición transitoria segunda.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposición transitoria tercera.
¿A favor?
8.
¿En contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Disposición transitoria cuarta.
¿A favor?
8.
¿En contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Disposición derogatoria, sin enmiendas, señorías.
¿Votos a favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Disposiciones finales, sin enmiendas, la primera y la segunda.
Si les parece,
las votamos conjuntamente.
¿A favor?
14.
¿Abstenciones?
1.

Y exposición de motivos como preámbulo de ley.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Señorías.
.
.
Sí, diga, señor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Una observación, señora presidenta.

Es evidente que al haberse suprimido el artículo 41, hemos votado los artículos por su número del proyecto de ley, pero que después serán reenumerados.
(Veus) Para que quede constancia.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señor Ferraro.
Se autoriza a la cámara, me dice la letrada.
.
.

La senyora lletrada:

Para que se mantenga en el dictamen de la comisión la numeración antigua y al lado la nueva incorporando un nuevo artículo que ha sido aprobado.
(Veus)

La senyora vicepresidenta:

No es nuevo artículo, señora letrada.
Se ha anulado un artículo.
(Veus) Se entiende, señor Ferraro, que se reenumerarán todos.
(Veus) La totalidad de la ley, no.

Señorías, tienen ustedes el plazo de veinticuatro horas para mantener enmiendas.
¿Se pronuncian en esta comisión?
A ver, señor Signes, tiene la palabra.

El senyor Signes Núñez

El Grup Socialista vol mantindre les esmenes en el ple.

La senyora vicepresidenta:

Señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Nosaltres, malgrat que es garbellar aigua, també les mantindrem.

El senyor Torró Gil:

Aprofitant que estic present en la comissió, també sol·licite el manteniment de les esmenes, pel que poguera passar.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar, davant del ple, el dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, de mobilitat de la Comunitat
Valenciana

La senyora vicepresidenta:

Señorías, tienen que designar ahora un representante de la comisión para que lea el dictamen.

Tiene la palabra, señor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, presenta el señor secretario de la comisión, Amando Vilaplana.

La senyora vicepresidenta:

Molt bé.
Perfecto.
(Veus) Así también se despide.
(Rient)

Vale, señorías.
Pues suspendemos un minuto para que el titular.
.
.
.
(Veus) Cinco minutos, señorías.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 27 minuts)

(Es reprén la reunió a les 11 hores i 44 minuts)

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastià)

El senyor president:

Senyories, anem reprendre la comissió.

Proposició no de llei sobre el manteniment de la denominació de la parada de Jesús de Metrovalencia, presentada per la diputada senyora Margarita Sanz Alonso,
representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 71.
297, BOC número 284)

El senyor president:

El punt següent de l'ordre del dia és: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el manteniment de la denominació de la parada de Jesús de Metrovalencia, presentada per la diputada Margarita Sanz Alonso,
representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits i quatre diputats i diputades més pertanyents a l'agrupació i al Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, l'accident que es va produir en la línia del metro en juliol de 2006 ha suposat, ha suposat una desgràcia doble.
I utilitze el temps verbal de forma conscient, eh?
, és a dir, no va suposar només, sinó que també ha suposat.
Va suposar, evidentment, 43 morts, almenys 47 ferits, a banda dels
danys materials que, en este cas, bé, són negligibles davant la tragèdia humana que va suposar l'accident.

Va suposar també una -des del nostre punt de vista, i jo crec que des de molta gent- clara no-assumpció de responsabilitats per part dels responsables de La Generalitat, tant dels
responsables directes de Ferrocarrils de la Generalitat com del mateix Consell.

Es va tractar de saldar tot amb una comissió d'investigació, que entenem que es va tancar en fals.
I damunt de tancar-se en fals, amb un
gran incompliment de promeses i de preguntes sense respondre.
Preguntes sense
respondre com què va passar perquè descarrilara el vagó i provocara tantes pèrdues, o com quin era l'estat de la via i de la unitat que va patir el sinistre o com és possible que es partira l'estructura que subjectava el vagó a les vies.

Preguntes que l'associació d'afectats una i altra vegada han tractat de plantejar i han tractat de buscar
respostes que no han trobat per part de l'administració, i conclusions o recomanacions incomplides.
Ara acabem de fer el tràmit este fantasma de la llei de mobilitat, que de fet ha tractat de vendre's com a una part de compliment d'eixes recomanacions de llei de transport ferroviari que no està, o de l'agència de seguretat, que ara es pensa subsumir en una qüestió un poc estrany.

Bé, i encara hi han més dubtes, com els 20 milions que l'estat va transferir a La Generalitat per a invertir en Ferrocarrils de la
Generalitat Valenciana i no sabem què s'ha fet d'ells.
O on està el pla de seguretat de la línia 1, que s'hauria d'haver fet en el 2010.
O una qüestió tan important com el fet que encara estiga per instal·lar -o instal·lant-se, encara no s'ha acabat- l'automatic train operation, un sistema que no està instal·lat quatre anys i huit mesos -jo diria i que quinze dies, o deu dies- després de l'accident.
La qüestió és que no va ser massa.
.
.
, ni era evidentment massa brillant la gestió de la seguretat que va acabar en la tragèdia ni ha sigut molt més brillant després la gestió per a resoldre, almenys, alguns dels problemes que hi havia.

I encara és més greu, des del punt de vista almenys, diguérem, moral, el ninguneig al qual han estat sotmeses permanentment les víctimes.
Ja era prou el fet que no hi haja hagut cap responsabilitat, que no haja
dimitit ningú, que ningú haja dit, «bé, jo tinc alguna responsabilitat d'això, com a mínim, responsabilitat política, i me'n vaig a anar a casa», sinó que només veient la manca de sensibilitat del president de La Generalitat, que no ha
volgut rebre cap de les víctimes, jo crec que amb això està dit tot.

I per si tot això no fóra suficient, que jo crec que ho és, damunt Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha anunciat molt recentment
la intenció de canviar la denominació de la parada de Metrovalencia, la parada on es va produir l'accident, la parada de Jesús, al·legant raons de funcionalitat lligades a la proximitat a la nova estació de l'AVE, que tots sabem que és coneguda com l'estació de Sorolla, i també al barri on s'ubica.
Uns motius que des del nostre punt de vista no se sostenen, perquè existixen altres estacions de metro prou més properes a les noves infraestructures ferroviàries que justificarien més que foren aquelles les que tingueren el nom, perquè, en definitiva, serien les que la gent empraria habitualment per a poder, ¿eh?
, arrimar-se a l'estació a agafar l'AVE, ¿val?

Per tant, no entenem per quina raó es produïx eixe canvi, ¿no?
I si a tot afegim eixes raons de caràcter cultural, històric i emocional per ser l'estació on es va produir el tràgic accident, i que van ser uns fets que van colpir de forma molt forta la
societat valenciana, pensem que per raons de necessitat de preservar la memòria col·lectiva, mantenint, a més, la denominació original del lloc, que, insistim, no hi han raons de pes que justifiquen el seu
canvi de nom, pensem que caldria mantindre eixa denominació.

I, per això, senzillament, el que demanem és que es mantinga, és a dir, que Les Corts instem la conselleria d'infraestructura perquè, a través de l'empresa pública, de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, mantinga l'actual denominació de l'estació de Metrovalencia, ¿val?
, coneguda com a Jesús i ubicada on està ubicada en estos moments, ¿val?
I, en qualsevol cas, si almenys.
.
.
, si no es vol canviar la idea, almenys
que es mantinga el nom de Jesús, ¿eh?
Si es vol dir Joaquín Sorolla, que es diga Joaquín Sorolla-Jesús o Jesús-Joaquín Sorolla, però, almenys, com a mínim, en la
(inintel·ligible) .
.
.
opció, diguem la proposta de resolució és suficientment oberta perquè es puga mantindre eixe nom.
Insistim, a banda de les raons històriques, tenen raons de caràcter sentimental molt importants, i pensem, per tant, que és una proposició no de llei molt senzilla d'atendre, que.
.
.
, anava a dir «no dubtem», però estic segur que no serà així, que hauria de ser aprovada per unanimitat per moltíssimes raons.
.
.
, i la veritat és que no se me n'ocorren més.

Jo he estat pegant-li moltes voltes en com justificar això, i no entenc.
.
.
, com no entenc el canvi de denominació, com no entenc res del que ha passat, m'és molt problemàtic vindre ací a tractar d'oferir raons per a justificar que es mantinga el nom.

Jo crec que la proposta que fem no altera els plans de Ferrocarrils de la
Generalitat, perquè poden seguir afegint-li el nom de Joaquín Sorolla i, per tant, crec que seria fàcil que puguera eixir aprovada per unanimitat.
Esperaria que realment fóra així.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Torró.

Pels grups que vullguen fixar posició.
.
.
Pel Grup Parlamentari Compromís té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, gràcies, senyor president.

Senyories, efectivament, nosaltres anem a donar suport a esta proposició no de llei, que ve motivada perquè Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha decidit canviar el nom a algunes
de les estacions de la xarxa Metrovalencia, i entre les que s'ha decidit canviar el nom s'inclou la de Jesús, la tràgica parada on van morir 43 persones en l'accident de metro del 3 de juliol de 2006, el més de greu de transports sota terra de la història d'Europa.

Esta setmana se complixen 1.
500 dies de la tragèdia i encara veiem com es manté viva i forta la flama de molts sers volguts, materialitzada en les reunions i
concentracions que els familiars dels morts i ferits realitzen cada dia 3 de
cada mes davant de la porta de la catedral per demanar respostes, per demanar
responsabilitats a un govern valencià que nosaltres entenem que està totalment deshumanitzat i amb una càrrega no només de responsabilitat, sinó jo crec que també de culpabilitat, que no vol assumir.

I per això han fet desaparéixer un dels símbols d'esta desgràcia, com és la denominació de l'estació de Jesús.
Per tant, per això deia que no només la responsabilitat, sinó només el sentiment de culpa del govern valencià pot explicar que se vullga esborrar també el nom de l'estació on va ocórrer l'accident.

Aquell 3 de juliol de fa més de quatre anys un comboi de la línia 1 de Metrovalencia va descarrilar pocs metres abans de l'estació de Jesús i hi van morir 43 persones i van quedar ferides més de sixanta, i ferides greus, 47.
Ningú va assumir responsabilitats en aquell moment per l'accident, i després tampoc, i encara seguixen sense fer-ho.
I els familiars encara volen saber què va passar, encara busquen respostes i encara busquen, almenys, el que es pot
demanar a qualsevol govern democràtic i decent, i és haver emparat les víctimes i no haver emparat el silenci.

Tampoc han segut rebuts pel president de La Generalitat Francisco Camps, que no
ha tingut tampoc el que ha de tindre un president democràtic per a rebre els familiars i les associacions dels afectats.

L'estació de Jesús ara ha passat a anomenar-se Joaquín Sorolla, i Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que depén de la Conselleria d'Infraestructures argumenta que els canvis de nom o tenen a vore amb els
objectius d'associar les noves denominacions als barris o a les zones en què s'ubiquen, i en este cas, a més, diuen que aixina.
.
.
, s'ha triat este nom per l'estació provisional, que, a més, és provisional, dels trens AVE Madrid-València.
Fins i tot això no s'explica, ¿no?
, que se canvie el nom per raó d'una estació que és provisional, com és l'actual estació de l'AVE València-Madrid, ¿no?
I tampoc s'explica que s'adequa més eixe nom que Jesús, que precisament l'estació tenia eixe nom, perquè eixe barri està associat, sobretot, a l'eix que suposa el carrer Jesús, ¿no?

Des del grup Compromís, tal com argumenta la proposició no de llei que ha presentat el senyor Torró, entenem que no hi ha raó funcional ni tècnica que justifique el canvi de nom, encara que, al contrari, sí que hi ha molts motius i càrregues emocionals, com se deia abans, de sentiments i emocionals de respecte i
dignitat cap als familiars de les persones mortes i ferides, com per a
mantindre el nom d'estació de Jesús, en memòria del tràgic accident, i evitable accident que va ocórrer a l'estiu del 2006 i que estarà gravat en l'imaginari col·lectiu dels valencians, encara que els responsables vullguen eludir la seua
responsabilitat.

Entenem que hi ha altres estacions o parades que poden portar el nom Joaquín Sorolla.
De fet, és el nom que se li ha donat a l'estació d'AVE, amb la qual cosa, en tot cas, la figura del pintor, si el que se volia era
també.
.
.
, bé, donar-li més ressò, està absolutament salvaguardada.
Però nosaltres entenem que no és així amb les víctimes del metro i és necessari també que guardem en el record i que no ens pugem, com he dit alguna vegada, tota la
societat valenciana al pitjor dels trens, que és el tren de l'oblit.

Els diputats i diputades de Compromís hem presentat en reiterades ocasions propostes relacionades amb l'accident demanant el compliment efectiu dels acords de la comissió d'investigació, eixa comissió d'investigació també de la vergonya, que en cinc dies es va ventilar una investigació que va deixar tots els interrogants oberts, però també, hui mateixa, hem pogut parlar novament d'este tema amb esta pantomima de llei de mobilitat que s'ha aprovat i que una de les coses.
.
.
, un dels objectius que té és també no donar respostes i no complir el que va aprovar aquella comissió parlamentària.

Possiblement puguen vostés canviar el nom de l'estació, per a això tenen la majoria i l'apliquen de la manera que l'apliquen, però el que no podran canviar és la vergonya i el pes del remordiment que porten en les consciències aquells que no vam deixar almenys que la responsabilitat aflorara i que
les respostes als múltiples interrogants afloren.

Poden vostés esborrar el nom de l'estació, però no poden esborrar la memòria dels valencians.
Poden esborrar el nom, però no esborraran la lluita dels familiars, de les mateixes víctimes i de les associacions que les representen.
Poden esborrar el nom de l'estació, però no esborraran els fets i, per tant, no esborraran tampoc el dolor que va causar
la negligència dels poders públics en la seguretat del transport de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana
en la línia 1.
Com dic, podran esborrar els noms, podran llevar la fotografies, podran
censurar fotografies, podran intentar esborrar del debat polític tot el que té a vore amb estos fets, però els fets estaran ahí, i en la memòria dels valencians i valencianes seguirà estant el tracte degradant que el president de La Generalitat i el seu govern
ha donat a les associacions de les víctimes.

Per això, per a Compromís, el nom de l'estació de Jesús ha de mantindre's, i sobre ella cal instal·lar una placa en record a les víctimes del major accident d'Europa, tal com va demanar el nostre candidat a l'alcaldia de València, l'exdiputat Joan Ribó, una demanda que ha segut consensuada, evidentment, amb els familiars de les víctimes.

Esta placa commemorativa, que estaria en qualsevol país civilitzat i democràtic d'Europa que volguera cuidar i recordar les seues víctimes, ha de recordar en tot moment les víctimes de l'accident, les seues famílies, a com n'era d'evitable, atés que el monument d'homenatge erigit al seu dia està abandonat.
La ubicació del monument d'homenatge en un jardí pròxim a l'estació és indigne, ja que té totes les seues lletres totalment tapades i il·legibles i sembla que l'única cosa que es vol és esborrar tot vestigi del tràgic esdeveniment.

Però, com dic, nosaltres anem a donar suport a esta proposta i a totes aquelles que
reivindiquen la memòria, la memòria de les víctimes, el treball que actualment encara realitzen les associacions d'afectats i els familiars, que, en compte de quedar-se en el dolor, com podien
haver fet, el que estan intentant és millorar el transport públic i la seguretat per a la resta, per als que hem quedat, per als que vam
tindre la sort de no pujar a aquell tren, i, per tant, nosaltres anem a
reivindicar sempre la memòria de les víctimes, anem a recolzar les propostes de dignificació de la política valenciana enfront de l'obscurantisme, enfront d'esta foscor en què el Partit Popular ens intenta sumir, però que no ho aconseguirà.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Socialista té la paraula la senyora Sanchordi.

La senyora Sanchordi García:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, vaja per davant que el Grup Parlamentari Socialista anem a recolzar esta
proposició no de llei d'Esquerra Unida, que entenem, a més, que és de justícia, i entenem, a més, que és molt generosa, donat que en la mateixa proposta de resolució planteja inclús diverses alternatives com a bones solucions.

Anem a vore, senyories, per descomptat, cada vegada que tenim la desgràcia de patir una tragèdia com per exemple la que estem parlant hui, se fa molt dur per als
representants polítics, o ha de fer-se molt dur per als representants polítics fer intervencions públiques sobre eixe assumpte.
És complicat, és delicat, és difícil, i encara és més difícil, més complicat i més delicat quan més que d'intervencions públiques parlem de debat públic, si entenem com a debat la discussió de diferents posicions polítiques respecte a un tema, i sobre este tema hi ha havut debat.

Ara bé, amb independència de com de delicat és l'assumpte, sí que n'hi ha una sèrie de principis, de posicions i d'objectius que des del Grup Parlamentari Socialista entenem que són irrenunciables: en primer lloc, la investigació de les causes; en segon lloc, exigir i assumir responsabilitats; en tercer
lloc, reparar el mal causat i les causes d'eixe mal, si són possibles, però sempre i per damunt de tot la salvaguarda i el guardar un record, un homenatge
i un respecte per a tots els afectats i, en este cas per extensió, per a la societat valenciana i inclús espanyola.

No vaig a estendre'm o no vaig a entrar ni tan sols en el relat dels fets, que malauradament tots
coneixem.
Tampoc me puc estendre excessivament en el tema de l'assumpció de responsabilitats, perquè no les hi ha havut.
En primer lloc, no hi va haver responsabilitats immediates,
ni polítiques ni tècniques, per part de qui li corresponia, que era el govern.
Tampoc n'hi va haver després, hi va haver una espècies de comissió exprés, comissió exprés que, a més, va decidir dos conclusions: la primera, promulgar una llei que regulara el
sector del transport ferroviari.
.
.
No s'ha fet ni se farà.
Després resulta que se va decidir que estaria inclosa en el títol III del projecte de llei que hem estat debatent prèviament.

També se va concloure que se crearia una agència de la seguretat: també se va descartar i se diu que estarà dins d'eixe projecte de llei.
Concretament, serà una espècia d'agència de mobilitat, amb la qual cosa, primera, responsabilitat política, zero; segon, les conclusions de la comissió exprés, zero, perquè pareix ser que encara està en l'aire el que se faja o no se faja un ple per a acabar la legislatura; i el
pitjor, un altre zero, i este zero ben gran, el fet que l'associació de víctimes encara estiga esperant que el president de La Generalitat els reba.
Eixe,
per descomptat, entenem que és política i moralment el zero més gran respecte a este assumpte per part del govern.
Donat que no se van assumir
responsabilitats, anem a dir-ho aixina, en una primera volta, caldrà esperar a una segona volta, que en este cas seria una segona legislatura.

En l'actualitat, i fa poc, junt amb l'associació de víctimes de l'accident del metro de juliol de 2006, altres partits que estan en l'oposició van decidir signar un manifest, un manifest en què en la pròxima legislatura, en el cas de tindre responsabilitat de govern, se comprometen
a: en primer lloc, crear una comissió parlamentària, que no siga exprés, en la qual se realitze una auditoria per tècnics independents que avaluen les mesures tant de seguretat com de qualitat del
transport de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, en este cas del metro.

De les conclusions d'esta investigació ja se'n derivaran responsabilitats a nivell tant tècnic com de gestió com polític.
I també mos comprometem, a través d'eixe manifest, en fer una auditoria a Ferrocarrils de La Generalitat, però no només per el cas de l'accident, sinó des de l'any 1996, i analitzar tant els comptes com la gestió referida a la seguretat del metro.
Ojalá, ojalá, el Partit Popular s'haguera adherit a este manifest, però pareix ser que no.

En qualsevol cas, senyories, i tornant al que és el fons de la proposició no de llei que presenta el grup de no adscrits, senyalar que estem plantejant
que no se faça, que no se duga a terme una modificació concreta.
Des del Grup Socialista entenem que la pregunta, la pregunta del millón és: per què cal canviar-la?
Per què se vol canviar?
Existixen moltíssimes raons, moltíssimes de tot tipus per a mantindre-la tal qual està.
Raons relacionades amb el metro, però raons també relacionades en el mateix costum, en la mateixa tradició d'un nom que fa molt de temps que existix, que està molt assumit, no només pel veïnat de la zona, sinó per la mateixa gent que és o que transita per la ciutat de València, fins i tot pels turistes.

I, sense dubte, no trobem cap, però cap motiu per a canviar eixa denominació, sense dubte cap motiu que estiga per damunt de la necessitat de mantindre eixa
nomenclatura.
Simplement, o només pel record, per l'homenatge i pel respecte del que va passar allí, pel record, per l'homenatge i pel respecte de les víctimes directes, de les víctimes indirectes i la solidaritat de tota la societat valenciana, entenem
necessari no canviar eixe nom.

Normalment, i ara menys que mai, les raons tècniques mai han de prevaler per damunt de les raons humanes.

Demanem, per tant, com diu la proposta de resolució, que se mantinga, que se mantinga el nom de Jesús, sol o acompanyat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Esta diputada pensaba que la proposición no de ley que hoy debatimos tenía el objetivo de instar al Consell a mantener la denominación de la estación de Metrovalencia Jesús, ubicada en la ciudad de Valencia.
Pero ya veo que no, que la presentación de esta proposición no de ley no tenía este objetivo.
El objetivo, señoras y señores diputados, era remover el dolor.
El objetivo es utilizar el dolor y la
memoria de las víctimas de un trágico accidente para sacar rédito electoral.

Por cierto, señorías, que no vi a ninguno de ustedes visitando a los heridos y a los familiares de
las víctimas a los que se les prestó atención psicológica.
Y sí vi al president de La Generalitat y a miembros del gobierno en aquellos días.

Y volviendo al objeto de la proposición no de ley, como ustedes saben, Metrovalencia no ha modificado sólo la denominación de esa estación, sino que lo ha hecho conjuntamente con otras cinco estaciones.

La ciudad de Valencia y su entorno ha cambiado en los últimos años, gracias a Dios, señoras y señores diputados.
Antes Valencia era gris y ahora Valencia está en el mapa del mundo.
Eso es debido a la gestión de un gobierno del Partido Popular que ha colocado a Valencia en el mapa.

Por lo que, nombres que en un principio identifican sin lugar a dudas la estación con la zona en la que se ubicaba con posterioridad, ya no resultaban tan
clarificadores.
El cambio más reciente en la geografía urbana ha sido la inauguración de la estación Joaquín Sorolla, que ahora es referente de la llegada del AVE a Valencia.

Ferrocarrils de La Generalitat, en su afán de dar siempre la mejor y más actual información a sus usuarios y haciendo previsión del aumento de viajeros en las líneas 1 y 5, decidió cambiar el nombre a la anterior estación de Jesús por el de Joaquín Sorolla para identificarla como el enlace principal a la estación del AVE a Valencia.

Las razones de proximidad son obvias, puesto que desde la entrada de la estación del AVE, Joaquín Sorolla, es la estación de metro con la entrada más cercana, si bien es cierto que también existen otras estaciones de metro próximas, como sus señorías han comentado anteriormente.

Además, cuando hablamos de proximidad, debemos hacerlo en términos de acceso a las estaciones por parte de los usuarios y sin dejar de lado
que el objetivo, señoras y señores diputados, que siempre se persigue es dar al usuario las mayores
facilidades para su ubicación y desplazamiento.

En base a lo anterior, Ferrocarrils de La Generalitat ya ha realizado tareas de señalización desde la puerta de acceso de la estación del AVE hasta la estación de Metrovalencia Joaquín Sorolla, que permiten al usuario de los trenes de alta velocidad encontrar de
la forma más sencilla y rápida el enlace correspondiente con este transporte urbano.

Con el transcurso del tiempo muchas calles y muchas plazas, incluso ciudades
que han cambiado de denominación por distintas razones, no siendo óbice para que estos lugares, señoras y señores diputados, conserven su memoria histórica.

Les pondré un ejemplo que no creo que a ustedes les guste, porque hay mucha gente que
sigue llamando a la actual avenida Blasco Ibáñez, paseo Valencia al Mar, pero parece ser que eso a ustedes a lo mejor no les
gusta porque ustedes no quieren que Valencia mire al mar y se oponen
constantemente, por ejemplo, al plan del Cabañal.

Señoras y señores diputados, existen claras razones funcionales, que ya les he explicado,
para que esta estación de metro haya cambiado su nombre, sin que esto sea ningún obstáculo para la memoria colectiva.

El cambiar el nombre de esta estación, señorías, no va a servir para que nadie se olvide de las víctimas ni de aquel trágico accidente.
Ustedes, señorías, no son los únicos a los que les duelen las tragedias ni los accidentes.
No tienen ustedes,
señoras y señores diputados de la oposición, la patente de estar al lado de las víctimas.
A nadie se le ha olvidado el 3 de julio del año 2006.

Se ha nombrado aquí la Comisión de investigación del accidente de metro que se produjo en estas Cortes.
Es cierto que aquellos
hechos conmovieron y marcaron a la sociedad valenciana, pero no por abrir un
debate social y político, como ustedes afirman en la proposición no de ley y en sus intervenciones, sino por el dolor de las víctimas y de sus familiares, señoras y señores diputados.
Lejos de lo que aquí se ha afirmado, me gustaría destacar la actitud responsable y transparente, tanto del gobierno valenciano
como del Grupo Parlamentario Popular en estas Cortes, que propuso
inmediatamente la creación de una comisión de investigación para que, con luz y taquígrafos, todo el mundo supiera lo que ocurrió aquel fatídico día.

El grupo parlamentario que sustenta al gobierno quiso que se supiera, como les
he dicho, con luz y taquígrafos qué había ocurrido.
Inmediatamente se creó la comisión de investigación.
Es la primera vez, señoras y señores diputados, en toda la historia que los tribunales concluyen exactamente lo
mismo que concluyó una comisión parlamentaria, exactamente lo mismo.
Un accidente se concluyó en estas Cortes y un accidente concluyeron los tribunales.
Lo que demuestra el
buen funcionamiento, y la transparencia y la responsabilidad de esta comisión, que no se cerró en falso.

No todas las comisiones parlamentarias, señoras y señores diputados, pueden concluir lo mismo.
Y no será esta diputada la que hoy, 14 de marzo, hable de otras comisiones de investigación cerradas en falso y sin conclusiones claras de qué ocurrió.

Miren, señoras y señores diputados, ustedes buscan culpables en los accidentes, y sin embargo
esconden la cabeza y les parece bien cerrar comisiones cuando hay terroristas y
asesinos de por medio.

Ustedes han presentado, señoras y señores diputados, esta proposición no de ley con el único objetivo de remover la tragedia y el dolor.
Veo, señorías, que ustedes están empeñados en sacar rédito electoral de un drama para la sociedad valenciana.
No cuenten, señoras y señores diputados, con el Grupo Parlamentario Popular para utilizar el dolor de las
personas que sufrieron aquel accidente con el objetivo de sacar rédito electoral, que es lo que ustedes hacen constantemente.

Nada más y muchas gracias.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Asunción Quinzá Alegre)

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señora Marcos.

¿Quiere réplica, señor Torró?
Tiene réplica por cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Bé, anem a vore.

No entraré en l'última part de la intervenció de la senyora Marcos, perquè em pareix absolutament fora de lloc, absolutament fora de lloc.
Vull dir, això de no serà ella qui parle de comissions i després parlar, em sembla de molt mal gust, i més en un cas com el que estem parlant ací.

Mire, hem presentat una proposició no de llei que és molt simple, molt simple, tan simple com que ni tan sols suposa alterar el que
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha decidit.

No entenem quina és la raó.
I vosté mateixa ho ha dit.
Hi ha prou estacions que podien jugar el mateix paper que
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha decidit que jugue l'estació de Jesús com a enllaç de l'estació.
.
.
, i ja s'ha dit abans ací, que a més és provisional, de l'AVE, que supose que quan estiga la nova hauran de canviar-ho tot de dalt a baix.
Però, bé, altres estacions podrien dur eixe mateix nom.
No es discutix ací això.

I presentem una proposta que permet que la decisió de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana seguisca intacta.
Senzillament que
reconega o que es mantinga el nom anterior, Joaquín Sorolla i Jesús, o Jesús-Joaquín Sorolla.
Ni tan sols això té importància.

Això és el que dia ací.
Si hem argumentat i hem tractat de fer una història és normal perquè des del dia 4 de juliol de 2006 fins a hui han passat moltes coses, i era
normal que parlàrem de tot això.

I això és el que vostés han de decidir.
I està clar el que vostés han decidit: han decidit que no.
Per tant, qui està ací usant o tractant d'ocultar el dolor de les víctimes, perquè són les víctimes les que han demanat que això siga així, són les víctimes les que han demanat que no es canvie el nom de l'estació, són elles.
Nosaltres simplement els hem fet, diguem, de portaveus i de traslladar
la seua demanda, de dur-la al lloc on rau la sobirania dels valencians i de les
valencianes, que és a les Corts Valencianes perquè insten l'administració a fer el que tocaria fer.

Perquè, clar, vosté parla de la comissió d'investigació i ha parlat de les responsabilitats polítiques i judicials.
A banda dels mitjans (inintel·ligible) .
.
.
que es va poder fer la investigació judicial, que no són tots els que haurien d'haver sigut, perquè moltes coses que haurien d'haver-se presentat no van poder ser, com el mateix comboi.
Però, a part d'això, ací hi ha dos coses que vostés sembla que no entenen en absolut.
Vull dir, en realitat és una només.

Hi ha una cosa, que és la regla bàsica de la democràcia, que és tan vella que és inclús anterior a la mateixa democràcia, perquè se li va ocórrer per primera vegada a un home que a més vivia en l'antic règim, que es diu la «separació de poders», i que hi ha tres poders en la democràcia: el legislatiu, l'executiu i el judicial.
I vostés sembla que això no saben el que és.
En primer lloc, perquè són incapaços de vindre ací a exercir les seues funcions de control al govern, i la prova va estar en la
mateixa comissió d'investigació, perquè en compte de ser una comissió d'investigació realment per a depurar responsabilitats, si les hi havia, van tractar de fer
una comissió d'investigació per a tractar d'ocultar les responsabilitats, si les hi havia.
Eixa va ser la finalitat d'eixa comissió d'investigació des del primer moment que es convoca per part de vostés.
Això pel que fa a la separació entre l'executiu i el legislatiu.

Però n'hi ha una altra, entre l'executiu i el judicial.
Perquè una cosa són les responsabilitats judicials, que es deriven de qualsevol cosa que passe, és a dir, hi ha responsabilitat penal, algú ha comés algun delicte o alguna falta.
I una altra cosa són les responsabilitats polítiques.

El fet que siga un accident i el fet que no n'hi haja ninguna persona que a través d'un procediment judicial puga haver estat condemnat per qualsevol qüestió, no vol dir que no existisquen responsabilitats polítiques.
I la prova que hi ha responsabilitats polítiques és que a dia de hui encara les conclusions d'eixa comissió d'investigació no s'han dut a terme.
Encara està instal·lant-se el famós automatic train operation.
Encara no s'ha aprovat el pla de seguretat.
Encara no s'ha aprovat la llei de ferrocarrils.
I damunt mos volen vendre que la llei esta
de mobilitat que acabem de tramitar ací, i que segurament no aprovarem, que haurem de tornar a parlar d'ella, hi ha cosa que es diu Agència de Mobilitat que serà la que suplirà l'Agència de Seguretat.
Una cosa és una agència de mobilitat i una altra cosa una agència de seguretat.

Per tant, senyora Marcos, cenyisca's de deveres el que es planteja.
No li demanem a Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana que canvie res, simplement que mantinga el que hi ha.
I la resta que
quede igual, respectem la seua decisió.
Si no són capaços de fer això ja sabem de quin costat estan, i sense dubte no és del costat de les víctimes, eh!

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastiá)

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Sí, señora Marcos, tiene usted la palabra.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

El objetivo, señor Torró, no era hablar del cambio de nombre, y se ha visto por las intervenciones de
todas sus señorías del grupo de la oposición.

Además, usted ha dicho ahora en la réplica que qué más da que se llame Jesús-Joaquín Sorolla, Joaquín Sorolla que Jesús, no es lo importante.
Por lo tanto, eso demuestra que usted no ha presentado
esta proposición no de ley para hablar del cambio de nombre de la estación de metro, señoras y señores diputados.

Mire, señor Torró, usted me habla de separación de poderes.
Claro que sí, y por eso se crea una comisión de investigación en estas Cortes, para ver si hay responsabilidades políticas o no.
Y la comisión concluye que no las hubo y que fue un accidente.
Pero es que además lo que concluye la comisión, lo concluye también un tribunal.
Pero se ve que a ustedes cuando la justicia habla y sentencia, lo
que ustedes no quieren escuchar resulta que la justicia no sirve absolutamente
para nada.
Se empeñan, señoras y señores diputados, en terminar la legislatura practicando lo que ustedes saben hacer fenomenal: el carroñerismo parlamentario.

Miren, señorías, la impotencia de cara a las próximas elecciones municipales y autonómicas les ha llevado a terminar la legislatura de esta forma tan triste y tan
lamentable no solo para la vida pública, sino también para sus votantes, que están reclamando una alternativa seria, responsable, sensible y merecedora de sus
votos.

No me extraña, señoras y señores diputados, que los ciudadanos estén desencantados con la política y con los políticos y que seamos la tercera preocupación.
Ya no les sirve solo el insulto, la descalificación y la judicialización de la vida política que han llevado ustedes a cabo a lo largo de toda esta legislatura en estas
Cortes.
No es bastante para ustedes todo eso.
Ahora tienen que acabar la
legislatura utilizando, una vez más, el dolor de las víctimas y de los familiares del accidente del metro del 3 julio de 2006.

Señorías, hagan ustedes lo que crean oportuno.
Nosotros, desde el Grupo Parlamentario
Popular y desde el Partido Popular, seguiremos defendiendo la justicia, la
verdad, el estado de derecho, el bienestar, la tranquilidad y la calidad de
vida de los valencianos.
El carroñerismo político se lo dejamos para ustedes.

Con esa actitud, señoras y señores diputados, ya les vaticino lo que les ocurrió la vez anterior: un resultado electoral, si cabe, más lamentable y poco merecedor de la ciudadanía que ustedes representan.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Señorías.
.
.
¿Para qué pide usted la palabra, señora Sanchordi?

La senyora Sanchordi García:

Sí.
Pedía la palabra para réplica, porque la portavoz del Partido Popular ha contradicho.
.
.
se ha referido
de hecho a la oposición en su conjunto.

El senyor president:

Señora Sanchordi, perdone.
Señora Sanchordi, vamos a ver.
.
.

La senyora Sanchordi García:

No ha contestado solamente al señor Torró.

El senyor president:

Señora Sanchordi, vamos a ver si nos entendemos.

La proposición no de ley es del grupo de diputados no adscritos.
La réplica la ha dado él.
Si usted hubiera querido dar la réplica, el turno de réplica correspondía cuando la señora Marcos ha efectuado su primera intervención.
Usted no ha pedido réplica.
Réplica a la réplica no existe.
Por lo tanto, señoría, está debatido el tema.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor de la proposición no de ley?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por 8 votos en contra y 7 a favor queda rechazada.

Proposició no de llei sobre la línia ferroviària Xàtiva-Alcoi, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
309, BOC número 284)

El senyor president:

Pasamos al siguiente punto del orden del día: «Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la línia ferroviària Xàtiva-Alcoi, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
»

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

(Inoïble) .
.
.
des de llavors, esta línia ha vingut patint una incertesa sobre el seu futur, que s'ha traduït en una evident falta d'inversions per part de l'administració general de l'estat.

El tancament d'esta línia, a més d'aïllar Alcoi de la ret ferroviària, evidentment, suposaria deixar de donar servici a més de tres-centes mil persones de les comarques de la Vall d'Albaida, la Costera, el Comtat i l'Alcoià.
Totes estes comarques amb una importantíssima activitat econòmica, aixina com que, a més, també suposaria una pèrdua històrica per a les comarques, amb un greu dany social i econòmic.

Després d'infinitat d'intents previs, el 14 de juliol de 2009 es va firmar, per part del president de
La Generalitat i del ministre de Foment, un protocol de col·laboració entre el ministeri i La Generalitat per a promoure la modernització i posterior transferències de la línia fèrria Xàtiva-Alcoi.

En eixe protocol es reconeix que esta línia és utilitzada per tràfic de caràcter regional i constituïx un element bàsic de comunicació de les comarques centrals de la Comunitat Valenciana.
Per això, l'estat i La Generalitat consideren adequat que esta línia passe a dependre de l'administració autonòmica i que eixe procés de transferència es puga produir després de les inversions que asseguren, en el termini més breu possible, una millora substancial dels servicis actualment prestats,
incrementant-se la velocitat comercial i la freqüència, qualitat i comoditat d'estos servicis.

I en este sentit, eixe protocol establix que serà responsabilitat del ministeri el condicionament, entre el punt d'origen, és a dir, des del punt quilomètric 0 i el punt quilomètric 8, i entre el 23,50 i el final de la línia, és a dir, el 63,70, correspondrien -insistisc- al ministeri, mentres que La Generalitat assumix el condicionament del tram que
està comprés entre el punt quilomètric 8 i el 23,50, incloent, en el seu cas, les variants de traçat necessàries per a millorar el temps de recorregut, aixina com que cada administració puga elaborar en el seu àmbit d'actuació els projectes que siguen precisos i licitar i executar les corresponents obres,
incloent, en el seu cas, les expropiacions que puguen resultar necessàries.

A pesar de tot això, en els últims mesos no ha segut res estrany vore en els mitjans de comunicació, en molts periòdics, notícies sobre el tancament de la línia de ferrocarril Xàtiva-Alcoi per part del govern central.

I per eixe circumstància, per eixe ambient que ha anat creant-se en els últims temps, el Grup Parlamentari Popular planteja una proposta de resolució, en la qual bàsicament plantegem dos qüestions.

La primera, que Les Corts acorden manifestar el seu rebuig a qualsevol acció per part del govern de la nació que tinga per finalitat el tancament de la línia ferroviària Xàtiva-Alcoi, si això arriba a plantejar-se.

I, en segon lloc, Les Corts insten el Consell perquè puga traslladar al Ministeri de Foment la present resolució i la necessitat de complir eixe protocol que es va firmar tan recentment com en
juliol de 2009 per a promoure la transferència i la modernització de la línia Xàtiva-Alcoi.

No res més, senyor president, i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Grups que desitgen participar?
Per part del grup de diputats no adscrits, el
senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Voldria manifestar la meua posició davant d'aquesta proposició no de llei, encara que, lògicament, al no ser membre d'esta comissió no podré votar-la.

Bé.
El primer que vull dir és que si l'haguera de votar, la votaria afirmativament.
La votaria afirmativament perquè, tal com està redactada, he de reconéixer que no conté cap inexactitud i que, lògicament, compartim el que es diu a la proposta de resolució.
Punt.
I dic «punt» perquè em sembla realment molt lamentable la forma que té el Partit Popular de plantejar aquestes qüestions.
I, sobretot, el fariseisme que s'empren en aquests tipus de resolucions.
Primer, perquè sí és cert que.
.
.
, és cert que no es diu cap inexactitud.
També és cert que la història que conta ací és una història parcial.
I de vegades, les veritats a mitges es convertixen, segons com, en
mitges mentides també.

Hi ha una qüestió en què no estic d'acord ni tan sols en com està plantejada.
Quan diu que el tancament no es va produir per la intervenció de La Generalitat, eixa, possiblement, de tot el que es diga ahí, siga la inexactitud.
.
.
o la veritat menys veritat de totes les que es diuen.
Perquè realment qui va aconseguir que la línia no es tancara va ser la mobilització popular, entre les quals es comptava també la mobilització del Partit Popular, per suposat, però també la mobilització de totes les forces polítiques, socials i econòmiques de les comarques centrals, que van aconseguir que el govern tirara
enrere, efectivament.
I van aconseguir també que La Generalitat, aleshores una Generalitat presidida per un govern
socialista, es fera càrrec de les despeses que suposava el manteniment de la línia.
Perquè plantejada com està així, dóna peu a error.

I després, el que més.
.
.
Perdonen-me la paraula, perquè com estem a finals de legislatura, me van a permetre que diga una cosa que és quasi un exabrupte.
Perdonen que em cabrege, perdonen que em cabrege.
Però que tinguen la cara -de deveres que els ho dic aixina- de vindre ací a demanar-li al govern de l'estat que complisca, quan vostés són incapaços de complir ni amb un sol euro els seus compromisos, em sembla de tindre poca
vergonya.
Els ho dic tal com ho sent, els ho dic tal com ho sent, sobretot com
a persona afectada per esta línia fèrria.
Em pareix molt bé que es demane -jo ho he fet, i ho faré totes les voltes que calga- al govern central que complisca amb els seus compromisos.
S'hauria de fer amb més insistència.

Però què ha fet el Consell?
El Consell té la meitat de la responsabilitat.
Ha fet alguna cosa?
Des que jo estic ací en Les Corts, sistemàticament apareix pressupostat en tots els pressupostos l'estació d'Albaida, l'única cosa que ha aparegut.
I sistemàticament tots els anys apareix, perquè tots els anys no es fa absolutament res, res de res!
I com tenen la cara de
demanar als altres que facen el que vostés són incapaços de fer?
El movimiento se demuestra andando.
I si un vol que un altre faça.
.
.
Jo tinc un compromís, el primer que faig és que el meu compromís per davant de tot.
I després ja li demanaré a l'altre que complisca, Perquè, si no, amb quina cara vaig a demanar-li?
Com li demane a l'altre que faça el que jo no estic disposat a fer?
Perquè ací el que passa al final és que ací pareix que estigam jugant a la gata i al ratolí, a vore qui.
.
.
, per on ix, per on entra, a vore si este solta, aquell no
solta.
.
.

Jo, de deveres, em sap molt de mal tindre de parlar aixina, però és que no han demostrat absolutament res.
Si han demostrat alguna cosa és que només utilitzen este tema per a mantindre eixa estratègia de victimisme enfront del govern central i que en realitat el ferrocarril
Alcoi-Xàtiva els importa ben poquet, ben poquet.

Insistisc, i els ho dic tot açò des de la perspectiva de dir que el que diu ací no és mentida, però que conta una.
.
.
, o és una visió molt parcial i amaga moltes coses que deurien estar ací.
I els ho dic ací des de la perspectiva que si jo en estos moments poguera votar, votaria a favor
d'esta proposició no de llei.
Però, de deveres, jo no sé com són capaços de demanar als altres allò que vostés no són capaços de complir.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Vol vosté rèplica, senyor Giner?
Té vosté dret, clar.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Torró, encara que siga molt breu, jo sí que em sent amb la necessitat de matisar algunes de les qüestions que ha plantejat vosté en la seua intervenció en nom del meu grup.

Mire, no li podem admetre això que tan vehementment vosté ha afirmat, que a mosatros no mos importa res la línia Xàtiva-Alcoi.
A mosatros mos importa moltíssim eixa línia, com tantes altres, però eixa en particular.
Entre altres raons, perquè si vosté ho viu més de prop per les seues circumstàncies personals, resulta que molts de mosatros també tinguem exactament eixes mateixes circumstàncies particulars.
I entenem que és un tema de justícia.

No he pogut comprendre el que vosté ha fet ahí un malabarisme en la seua intervenció, que no volent cabrejar-se, al final va i vosté es cabreja, quan ja està acabant-se la legislatura i ho fa en el moment més inoportú i de la manera més inoportuna.
Però dóna igual, pot cabrejar-se vosté i dir o fer el que vullga.

El que passa és que vosté tenia molt difícil la justificació de la seua posició, perquè si bé és cert que vosté ha començant dient que si poguera votar votaria a favor -el que l'honra, el que l'honra, perquè fa públic reconeixement de quina és la seua posició en esta matèria-, també és cert que després d'haver dit que votaria a favor, vosté, per la seua posició política, necessitava justificar, fóra com fóra, necessitava justificar la posició del seu grup.

En eixe sentit, ha tingut de buscar arguments que vestiren la seua posició i s'ha cabrejat.
Però prèviament ha fet una cosa que no té sentit, dir, atacar.
.
.
, que mosatros en l'exposició de motius parlem que en els anys huitanta.
.
.
Home!
, si al final no ha tingut
vosté més remei que reconéixer que mosatros, quan parlem de la dècada dels huitanta, estem reconeguent i estem adjudicant que una institució que és La Generalitat, governada pel Partit Socialista, en eixos anys, va tindre el
paper fonamental a l'hora que no es tancara.
Escolte, La Generalitat, fóra socialista o de qui fóra, i en este cas és socialista, si arriba a ser del PP vosté mos havia ficat a morir, però resulta que era socialista.
Fóra de qui fóra, era La Generalitat, i en l'exercici de la seua responsabilitat va defendre el que entenia que era una
reivindicació de tot el poble valencià, i mosatros seguim pensant, a pesar de la seua intervenció, que La Generalitat, en els anys huitanta, va impedir que es produïra eixe tancament.

¿Que hi va haver mobilitzacions socials i.
.
.
?
Doncs, molt bé, però qui tenia de canalitzar eixe sentiment popular era La Generalitat, en eixe
moment governada pel Partit Socialista, i ho va fer, i mosatros senzillament
reconeguem això, i jo crec que això no és atacable, sinó que és l'expressió d'una cosa amb tota la naturalitat que es va produir conforme es va produir.

I, després, parlar que si mosatros no hem fet o hem deixat de fer.
.
.
Home, mosatros
senzillament demanem que el govern fique en marxa els compromisos d'eixe.
.
.
, d'eixe.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner, vaja acabant (inoïble) .
.
.
.
Gràcies.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
protocol.

I acabe de seguida, senyor president.

Que fique en marxa eixos compromisos, perquè, simultàniament, quan ho faça el govern central també ho farà la Generalitat valenciana.

I tan sols li recorde que entre sixanta i tants quilòmetres i onze o dotze o tretze, doncs, n'hi ha una diferència substancial.
Però, en tot cas, la voluntat és que es fique en marxa, que es fiquen en marxa els compromisos d'eixe protocol.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Sí.
.
.
Té la paraula, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

A vore, entre sixanta i tants quilòmetres i onze, dotze o tretze, no, perquè n'hi han trenta i trenta, trenta i pocs i trenta i pocs, entre.
.
.
¡Compte!
, entre l'1 i el 8 i entre el 23.
.
.
Entre el 8 i el 23, La Generalitat, i entre l'1 i el 8 i del 23.
.
.
¿Val?
La diferència.
.
.
(Veus) La diferència.
.
.
, la diferència.
.
.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
.
Senyories, per favor.

El senyor Torró Gil:

La diferència són.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
35 milions per al govern de l'estat i 30 per a La Generalitat.
Si no és mitat i mitat, se'n va ben poc, ¿eh?
, 35 milions i 30.
Eixa és la diferència, ¿val?

I jo,.
.
.
Em molesta tot açò, perquè jo no faig com vostés, jo no utilitze qualsevol excusa per a excusar-me.
Jo estic d'acord amb el que diuen ací, li ho he dit al principi, estic d'acord amb el que diuen ací, i no utilitzaria els arguments que estic utilitzant per a evadir la meua
responsabilitat política de recolzar una cosa amb la qual estic d'acord, perquè la planteja el Partit Popular, ¿val?
Perquè vostés fan això sistemàticament, vostés això ho fan sistemàticament, ¿val?

I el que estic dient-li és que no em pareix correcte, no em pareix honest, vindre ací a reclamar-li a l'altre el que jo no estic disposat a fer.
Perquè el compromís i el protocol no és un protocol que depenga només del govern de l'estat, és un protocol que depén també del govern de La Generalitat, que té 30 milions d'euros, i en els pressupostos no apareix ni un euro destinat a això.
És més, si han d'utilitzar els pressupostos de l'ens gestor, apanyats estem, perquè no és que no faran això, ¡no faran res!

L'única cosa que apareix, i per això li ho he citat expressament, és l'estació d'Albaida.
Però no apareix enguany en el protocol, apareixia l'any passat i apareixia l'altre i apareixia l'altre i no l'han feta.
.
.
Ahí està l'estació d'Albaida per a fer.

Per tant, ¿què els preocupa a vostés de la línia Xàtiva-Alcoi?
No res, el poder utilitzar.
.
.
, com més temps estiga aixina, millor, perquè de tant en tant vindran ací i aniran a Madrid i diran «no, és que en Madrid no ho volen fer».
.
.
, i aixina, de pas, mentres estiga.
.
.
, això sí, mentres mane Zapatero o algú del PSOE, quan siga algú del Partit Popular, ja vorem què passa, perquè mire que hi han hagut ací combinacions, ¿eh?
Va començar açò govern del PSOE ací, govern del PSOE en Madrid, quasi la tanquen; govern del PSOE ací.
.
.
, no, al revés, govern del PP ací, govern del PSOE a Madrid, no es va fer res; govern del PP ací, govern del PP allà, no es va fer res; i ara, govern del PP ací, govern del PSOE allà, i tampoc es fa res.
Ací, tot són signar convenis, tot són paraules, tot són propostes, però, després, a l'hora de la veritat, no fan absolutament res, ni uns ni altres, ¡ni uns ni altres!

I, per tant, i el mateix que dic ací, i que ho dic ací.
.
.
Nosaltres en Madrid també ho hem dit davant del govern de l'estat: em pareix impresentable que demanen als altres allò que vostés són incapaços de dur a terme quan tenen compromisos adquirits.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Torró.

¿Sí, senyor Giner?
(Veus) No n'hi ha rèplica a la rèplica.
Ho acabe de dir fa un momentet, ¿val?
Ho sent.

Sí, senyora Oltra, té vosté la paraula per a fixar posició.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Per a fixar posició sobre esta proposició no de llei, La Generalitat publicava en l'agost de 2009 al Diari Oficial de la Comunitat Valenciana l'acord assolit amb el Ministeri de Foment per a la transferència i modernització de la línia fèrria Xàtiva-Alcoi.
El conveni, tal i com també se diu en la proposta, va ser signat entre el president de La Generalitat
Francisco Camps i el ministre de Foment José Blanco el 14 de juliol de 2009, no sense moltes fotos, ¿veritat?
, i preveu el traspàs de la gestió una vegada finalitzen les obres de millora.

Segons el protocol, i tal com se diu també en la proposta, correspon al Ministeri de Foment les actuacions necessàries per a poder transferir la línia en unes condicions bàsiques de funcionalitat, mentre que a La Generalitat correspondrien les millores
necessàries per a poder millorar substancialment els serveis prestats.
I, així, una vegada és coincident el traçat en què han d'actuar les dues administracions, la línia es dividirà en tres subtrams, ¿eh?
, amb els quilometratges que s'ha parlat adés, ¿no?

El tram en què actuarà La Generalitat ja es preveia una possible variació del traçat amb una variant que eliminara les corbes i, així, s'acurtaren també, de pas, els temps de recorregut.
A les inversions correspondrà, tal i com marca el text, exclusivament a cadascuna de les administracions,
sense necessitat que hi hagen aportacions financeres interadministratives.
Per
tant, cobra més rellevància, si cap, el que acaba de dir-los el senyor Torró i que jo subscric absolutament, i és que ací ningú no ha fet el que tenia de fer.

El moment de la transferència de la línia fèrria estarà marcat per l'acabament de les obres que duga a terme el Ministeri de Foment, sense necessitat
que haja finalitzat encara La Generalitat la seua part corresponent, però és cert que no s'ha fet res, com se deia abans, ¿no?
I l'estació de Xàtiva haurà de cedir al seu temps també les instal·lacions necessàries a La Generalitat.

Per al seguiment del protocol signat es va decidir crear una comissió de coordinació, ¿eh?
, (inintel·ligible) .
.
.
, formada pel director general d'Infraestructures Ferroviàries del ministeri, que serà el seu president, i pel director general de Transports i Logística de La Generalitat.
A les reunions, s'especifica que s'hi podrà incorporar el personal tècnic que cada una de les parts considere necessari.
I, aleshores, vénen vostés ací ara amb una proposició no de llei, que nosaltres anem a votar-hi a favor, perquè, en la proposta, és cert el que dia el senyor Torró, coincidim que no se pot estar en desacord amb la proposta, però jo vaig un poquet més enllà.

Anem a vore, esta proposició no de llei la firma el senyor Rafael Blasco Castany, que és membre del govern valencià, almenys que jo m'haja enterat fins a hui, ¿eh?
, i a mi no me pareix seriós, senyor Giner, no me pareix seriós que en una proposició no de llei, una cosa que se suposa que és seriosa, que la presenta, a més, un membre del govern, perquè açò de la separació de poders encara no s'ho han aprés, ¿eh?
, que comença.
.
.
, en el penúltim paràgraf, i diu.
.
.
, no obstant tot açò, que és el que jo li he contat del protocol, de la comissió de seguiment, etcètera, diu: «Empero lo anterior, en los últimos meses no es extraño encontrar en los periódicos noticias sobre el cierre de la línea de ferrocarril Xàtiva-Alcoy por parte del gobierno central».
.
.
¡Home, per l'amor de Déu!

¡Xe!
, ¿vostés fan una proposició no de llei perquè últimament en los periódicos «aparese» la posibilidad de no se sabe qué?
.
.
.
¿Vostés han anat ací, a la comissió de seguiment?
, ¿l'han convocat?
, ¿li han dit al govern.
.
.
?
¿Tenen algun interlocutor en el govern central?
¿A vosté li sembla normal que el partit en el govern presente una proposició no de llei on diu és que en els diaris últimament apareix que volen tancar la línia i, llavors, fem una PNL d'açò?
.
.
.
(Veus) Llavors.
.
.
, a mi, és que se me cauen els palos del sombrajo, per no dir una altra cosa, però se me cauen els palos del sombrajo, perquè que vostés.
.
.
Llavors, vostés, el que vénen ací és a fer discurs i a fer la pantomima, com hem fet hui amb la llei de mobilitat,
perquè vostés utilitzen estes Corts com un plató de Canal 9 per a arrear-li a Zapatero, (rialles) la qual cosa, doncs, no sé, si vostés pensen que per a açò són Les Corts, doncs, val, arreen-li vostés a Zapatero des del seu partit, però no utilitzen ni degraden esta institució fent proposicions no de llei diguent que és com en els periòdics apareix açò.
.
.
Escolte, ¿no tenen vostés un president de La Generalitat?
, ¿no tenen un conseller d'Infraestructures?
.
.
.
, que no és capaç, per cert, ni de traure endavant l'única llei que presenta en esta legislatura.
¿No tenen vostés govern?
, ¿o ja hem aplegat al moment que estan tan desarborats que no tenen ni govern?
, ¿que un conseller té de firmar una cosa que diu «és que en els diaris apareix»?
¡Açò no és seriós, home!
, ¡açò no és seriós!

Jo li votaré a favor la proposta de resolució, ¿val?
, però, a més, diuen: «Manifestar su rechazo a cualquier acción por parte del gobierno de la nación tenga por finalidad el cierre de la línea ferroviaria.
» Molt bé, i si demà duen ací una proposició no de llei en la que mostren el rebuig «a que el gobierno de la “nasión” dictamine que la Tierra es plana», doncs, jo també li la votarà a favor, perquè la Terra és redona, ¿m'entén?
¿Però això té algun trellat, senyor Giner?
, ¿això té alguna utilitat?
, ¿això forma part ni tan sols de les funcions d'estes Corts?
Doncs, jo crec que no, jo crec que en absolut.

Que vostés vinguen ací a especular sobre si el govern de la nació, sense que.
.
.
Una cosa és que vostés (inintel·ligible) .
.
.
una proposició no de llei i diguen, escolten, ací el govern de la nació està negant-se a fer el seguiment, no podem.
.
.
, no tenim interlocució, el conseller ha intentat tres vegades, o quatre o cinc o deu, parlar i no n'hi ha manera d'intelocutar amb esta gent i, per tant, Les Corts han de donar recolzament a açò.
.
.
Això és una cosa.
¿Però que és que ha aparegut en els diaris no sé què.
.
.
?
Doncs, això, vostés fan proposicions no de llei no de llei com a xurros, i la següent serà això, que se prohibixca al govern central dir que la Terra és quadrada: doncs, val, jo li la votaré, jo li la votaré, ¿però té algun trellat això?
Ningun, senyor Giner, ningun.

Perquè, efectivament, a més està el que s'acaba de dir adés, i és que la Generalitat valenciana no ha posat ¡ni un euro!
, ¡ni un euro!
, en el protocol este.
L'única cosa que van fer, tant el PP com el PSOE, és fer-se la foto, el senyor Blanco i el senyor Camps.
.
.
Ahí, fer-se la foto de les coses i les meravelles que van a fer, editar un fullet,
un A3, a tot color, que no ha servit tampoc per a res, ¿eh?
, i a partir d'ahí ara començar a fer i tirar-se uns la pilota als altres.
Això és el que estan fent, i la línia està com sempre, pendent de traspàs entre administracions, sense les modernitzacions que calen, les estacions
estan com estan, i euros, ningun.

Ací, molt de gre-gre per a dir Gregorio.
.
.
, però res més, perquè, al final, la política se demostra en euros, i el que vostés tindrien d'haver fet és posar al pressupost els euros per a açò, i el que el govern central tenia d'haver fet és posar els euros per a açò, i ni vostés ni els govern central ho fan, ni el PP ni el PSOE.
I en açò són els dos igual de responsables, ¿eh?
I ací sobra partidisme i falta política, i sobretot falten euros, d'uns i d'altres.

I, per tant, nosaltres anem a votar a favor d'açò, però, ja li dic, em sembla ridícula la utilització que vostés fan d'estes Corts, em sembla ridícul, ¿eh?
, perquè açò és un altre brindis al sol, i és un brindis al sol seu, que representa el partit en el govern, i del senyor
Rafael Blasco Castany, que és qui signa esta proposició no de llei.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Sí, senyor Giner, ¿vol rèplica?
Tres minuts.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Oltra, vaja per davant la gratitud, l'agraïment, pel que vosté s'apunte a fer el ridícul votant a favor d'esta proposició no de llei, perquè això és el que acaba de dir vosté, que li sembla ridícul que presentem esta proposició no de llei, però la vota a favor.
Moltíssimes gràcies per eixa solidaritat.

Però, mire, a força de dir vosté que açò s'ha convertit en un plató, a la millor és que vosté es creu que realment açò és un plató de televisió.
Mosatros, no.
Vosté a la millor es creu que açò és un plató de televisió.
Perquè, a més, utilitza vosté una expressió, en la forma i en el fons, que ahí sí que li ho tinc de reconéixer, és més pròpia d'un plató de televisió, d'un programa d'eixos que no m'atrevixc ni a qualificar, però d'eixos que.
.
.
, que es claven en la vida de tots i que fan autèntiques
(veus) barbaritats, no precisament un programa cultural, vaja, per dir-ho amb poques
paraules.

Però que vosté negue el dret del meu grup parlamentari a presentar una proposició no de llei i que qüestione que una proposició de llei del meu grup parlamentari estiga firmada pel senyor Blasco, escolte, ¿tindré de recordar-li a vosté que el senyor Blasco és el síndic del meu grup parlamentari?
¿Li tindré de recordar jo.
.
.
, farà falta que li recorde a vosté que el senyor Blasco és el síndic del Grup Parlamentari Popular?
Independentment que siga conseller o no, és el síndic, i, per tant, té tota la legitimitat, legitimitat que vosté pareix qüestionar-li, a firmar esta proposició no de llei i a presentar-la.
I qualsevol membre, en este cas jo, del meu grup
parlamentari, el dret i el deu de defendre-la.

Home, no estarà tan mal quan vostés la van a recolzar, insistixc que jo agraïxc que la recolzen.
Home, i que vosté reitere l'argument del senyor Torró, no li pareix honest que es vinga ací a reclamar el que no estan disposts a fer, això és inadmissible.
Ací es reclama el que creguem que es té de reclamar, perquè és de justícia reclamar, i el que vosté, com el senyor Torró adés, no pot fer és un juí de valor.
És que vostés estan tant per damunt del bé i del mal que, vostés, ja avancen que mosatros no estem disposats, endevinen la voluntat que
mosatros no estem disposats a fer-ho, quan això és radicalment incert.

I creu vosté en la seua intervenció ¡que no és funció d'estes Corts!
, ¡que no és funció d'estes Corts que plantegem este tipus de propostes!
¿Com que no és funció d'estes Corts?
¿Que és vosté la que vol prohibir-li al meu grup que tinguem dret a presentar esta proposició no de llei?
¡Escolte!
¿Haurem de concloure amb eixa qüestió?
¿No és funció d'estes Corts que mosatros defensem una proposició no de llei?
Doncs, ¡clar que és funció d'estes Corts!
No mos negue vostés un dret que tenim i no faça un juí de valor respecte el que mosatros creguem o no creguem, perquè si ho plantegem és perquè ho creguem necessari, perquè ho creguem necessari.

El senyor president:

Senyor Giner.
.
.
.

El senyor Giner Giner:

Res més, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyora Oltra, té vosté la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Giner, jo no m'apunte al ridícul perquè jo no he redactat esta proposta.
Jo llisc una proposta de resolució, i -com li he dit- si vostés hagueren presentat una proposta de resolució diguent que la terra és redona també la votaria, però també me semblaria ridícul que la presenten, la votaria perquè -com s'ha dit adés- és veritat, la terra és redona.
Si vostés volen perdre el temps en el debat parlamentari aprovant eixes coses, doncs, ¡val!
¡A mi me sembla ridícul!
I tinc tot el dret del món de qualificar de ridícul.
I no és que jo m'apunte al ridícul, jo el que faig ací és la meua feia.

Vostés, la proposta de resolució, el que són els tres punts de proposta de resolució, jo les vaig a votar, encara que la motivació i l'exposició de motius me semble ridícula.
Perquè me sembla ridícul que tot un senyor conseller, a qui jo li atorgue tot el dret de presentar,
no perquè siga síndic, sinó com a diputat ja, li atorgue tot el dret a presentar les proposicions no de
llei que estime convenients, si el seu grup així ho decidix, doncs, això és una cosa, i, una altra cosa, és que a mi me semble ridícul que tot un senyor conseller diga que és que ha vist en la premsa una cosa, i, aleshores, ve ací a presentar perquè el govern central.
.
.
¡I me diu vosté que jo no faça judicis d'intenció!
¡Si esta proposició no de llei, ella sencera, és un judici d'intenció!
Vostés estan: «per si de cas, aquell me pega, jo, abans, li pegue a ell.
» Mire, si no és un judici d'intencions que vostés s'avancen a una cosa.
.
.
, que jo li pregunte: ¿vostés tenen alguna dada que no siga una notícia en premsa, que se va a tancar la línia Xàtiva-Alcoi?
¿Tenen alguna dada?
¡De govern a govern!
¡És que vostés fan proposicions no de llei com si no estigueren governant!
¿Vosté té alguna dada més?
Dic jo que el govern la tindrà.
Això, ho podria dir jo que ho he llegit en la premsa, que no sóc membre del govern, ¿m'entén?
, que no tinc una relació bilateral de govern a govern, però vostés són el partit que dóna suport al govern.
(Veus) Aleshores, jo sí que m'he d'assabentar de moltes coses per la premsa, però suposament vostés, suposament vostés, senyor Giner, són els que donen suport al govern.
I dic jo que n'hi haurà una relació entre els dos governs.

Això és, simplement, el que jo he dit, això és, simplement, el que jo he dit.
Jo ni li ho prohibisc a vosté, ¡Déu me lliure!
, ni a ningú, de presentar el que li done la gana i de fer el ridícul com li done la gana.
Com ja li dic, a mi em pareix ridícul que vostés proposen això de la manera que ho proposen.

I vostés fan d'estes Corts un plató de Canal 9.
I no me diga a mi allò de Canal 9, perquè, precisament, jo, en Canal 9, ¿veritat?
, isc jo tots els dies en Canal 9.
Aleshores, vostés fan d'açò un plató de Canal 9 perquè vostés el que volen transmetre a la societat és la seua picabaralla al govern central, vostés el que volen és fer palesa eixa pugna que tenen amb el govern central.

I, per això, jo dia que cal més política i menys partidisme.
Però, a vostés, en este moment, com no estan governant, perquè el seu president té altres problemes, ¿veritat?
, al que se dediquen és a fer ací una cortina de fum i a fer palesa la seua lluita amb el govern de Zapatero.
I a
mi, això, me pareix estèril, estèril per a estes Corts.

Això és únicament el que jo li he dit.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a fixació posició, per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Vilaplana.

El senyor Vilaplana Gironés:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo, en primer lloc, vull manifestar que compartisc bàsicament les intervencions que m'han precedit, fonamentalment perquè és així.

Jo n'estic segur que si el senyor Giner havera hagut de preparar esta PNL, l'havera preparat en altres termes, perquè esta PNL té una càrrega de cinisme absolutament desmesurada.

També és cert que, a la millor, si som un poc coherents, i, realment, el que ací s'ha manifestat de preocupació, d'interés, d'una línia que realment és necessària per a una zona econòmica, per a les comarques centrals i per als pobles de l'interior de la Comunitat Valenciana, doncs, tal volta pugam polir-la -i, ara, aniré desbrossant un poquet el tema-, i deixant un poc de costat totes les barbaritats, falsedats, mentires a mitges
i desestiment de funcions que s'han fet per diverses administracions, especialment algunes d'elles per la Generalitat valenciana, pugam arribar a un consens i que, realment,
fem el que havien de fer estes Corts.
Precisament, és moment, al final de la legislació, seria més coherent que arribàrem a un acord i que la proposició no de llei
(inintel·ligible) .
.
.
, que fóra raonable, viable i positiva per als usuaris d'esta línia i positiva per als valencians, i no fóra un brindis al sol de la factoria Blasco, que, evidentment, l'única cosa que porta és un debat estèril ací, una pèrdua de temps per a tots, però que, al final, no es resol el problema.

Jo, en eixa línia, sí que, almenys, voldria matisar la primera proposta de la resolució, voldria comentar-la i fer una proposta de modificació, i és que, clar, ha aparegut en premsa.
.
.
, és de veres, va eixir en premsa un tema, una notícia: el tancament de la línia.
Concretament, un periòdic, que era l'ABC, i que el senyor conseller es va agarrar allí com si fóra, ¡vaja!
, un decret del govern central.
També, és de veres que, després, jo no si és que el senyor Blasco no llig a continuació els periòdics que han eixit, dient que «Blasco se compromete a mantener y modernizar la línea Alcoi-Xàtiva».
Això ha eixit publicat concretament en el Levante, el 27 de novembre: «Fomento reitera por escrito que no contempla el cierre de la línea Alcoi-Xàtiva», 21 de desembre.
«El gobierno declara de interés general la línea Alcoi-Xàtiva», el 4 de gener.
És més, en la pàgina web del Partit Popular d'Ontinyent: «El PP de Onteniente se felicita porque la línea Alcoi-Xàtiva se ha declarado de interés general.
El Partido Popular de Onteniente aplaude la decisión del gobierno central.
» És a dir, han eixit notícies, per tant, este punt quedaria fora de lloc que reiteren i clarifiquen, inclús, recolzant-ho per part del Partit Popular d'alguna població pròxima, el tema que la línia no va a tancar-se.

Però, no obstant això,i per a evitar dubtes, el nostre grup estaria d'acord en recolzar eixe punt si per part del senyor Ginés s'admetera un petit retoc.
Jo, en principi, pensava, fins i tot, llevar-ho, però crec que no, crec que caldria garantir que Les Corts volem que esta línia continue oberta.
Jo li proposaria que en el primer punt, ací, in voce, doncs, l'apartat on diu: «Las Cortes acuerdan manifestar su rechazo a cualquier acción.
.
.
», i ací diu: «por parte de gobierno de la nación», s'eliminara «por parte del gobierno de la nación», i que diguera «cualquier acción que tenga por finalidad el cierre de la línea ferroviaria Alcoi-Xàtiva-Alcoi», siga el govern de la nació, siga la Generalitat valenciana, siga el conseller d'Infraestructures o siga el
sursum corda.
Jo crec que això no altera en absolut, sinó que millora el contingut, el complementa, i, a més, el clarifica substancialment.
I, a partir d'ahí, doncs, a la millor el conseller no ha de barallar-se ja en declaracions de l'ABC, ni del ZTB, és a dir, podria tindre ja un punt de recolzament per a treballar per la línia, realment, demanada per Les Corts.

En la segona part de la resolució, i en la qual instem el Ministeri de Foment a complir el protocol, és evident que este protocol està firmat per dos parts, i que, posteriorment, este protocol es va incorporar al
Pla de rodalies de la Comunitat Valenciana.
I és evident que té un pressupost repartit i que ve a ser al 50%, perquè a més de la millora en allò que és la línia, també n'hi ha dos estacions de tren que caldria millorar per part de La Generalitat, per
part del Consell, que seria la d'Albaida, que és de veres que vostés la tenen posada en pressupostos sense haver-ho demanat ni tan sols ningú, perquè tenen un compromís històric, jo crec que ve, inclús, quan Eduardo Zaplana era alcalde d'Albaida, que em pareix molt bé, però, clar, podem fer una estació que servisca de museu si no arreglem la línia.
Per tant, caldria posar diners per a reparar la línia i ja millorarem l'estació a posteriori.
També, és de veres que està el tema d'Ontinyent pendent i tampoc la pressuposta.

Al final, vostés no han menejat un full ni han posat un euro perquè la línia funcione.
És de veres que el govern central tampoc ha tirat en campanes.
.
.
és a dir, ni a cabassos els bitllets.
En estos moments, crec que m'hi han cinc-cents mil euros -si no recorde malament- dins del pla de rodalies, i caldria vore com es posa en marxa això.
Però, perquè es pose en marxa, també és de veres que, dins del protocol, es contempla una comissió de seguiment, es contemplen una sèrie de compromisos, que pareix ser que, tant com els preocupa la línia, que els preocupa molt, doncs, jo, almenys, crec que Les Corts podem estar
molt preocupades, però el govern valencià no està massa.

I jo crec que, en eixa línia, caldria instar el govern valencià, també -jo crec que al central, però al govern valencià- que ho tinga en compte.
I, a més, n'estic segur que el senyor Giner va a compartir-ho amb mi.
Jo, sense clavar-me
amb ningú, ni desqualificant-lo, encara que m'apetiria molt posar a caldo, en este cas, les actuacions que han fet per part
del govern valencià, que són zero, en el tema de la línia, però jo crec que caldria parlar hui en positiu.

Senyor Giner, vaig a fer-li una altra proposta en el segon punt, anem a vore si
som capaços d'arribar a un acord que mos permeta que hui hi haja unanimitat en este tema, que
se n'anem pràcticament en l'última sessió -quedarà una altra, possiblement, d'esta comissió- amb un acord positiu, que deixem de fer d'oposició de Madrid i treballem per als valencians, i, a més, aportem el nostre granet d'arena a la possibilitat de salvar la línia Alcoi-Xàtiva.

I seria, en concret -una altra esmena que vaig a fer-li ací-, en l'apartat dos, on diu: «Les Corts insten el Consell.
.
.
», ahí li afegiria.
.
.
, perquè vosté diu «para que traslade el ministerio», i jo li dic: «.
.
.
instan al Consell a que traslade al Ministerio de Fomento y al govern valencià la necesidad de cumplir el protocolo para promover la transferencia y
modernización de la línea Alcoi-Xàtiva, firmado en julio de 2009, incluido en el Plan de cercanías de la Comunidad Valenciana».

Jo crec que seria instar les dos administracions responsables d'eixe conveni.
.
.
(Veus) És que, a més, en l'esborrany estaríem en el mateix, és a dir, insten el govern a complir el protocol, d'eixa forma.
Les Corts instem que les dos administracions firmants del conveni -podríem redactar-lo a l'acabar-, les dos responsables, complisquen, posen en marxa el protocol.

Eixa seria la segona proposta que li faig, que jo crec que permetria, a banda
dels enfados i els cabreos, que crec que són normals -jo també el pillaria- d'algun membre de la comissió perquè este tema, doncs, se'n passa un poquet de la ratlla, traure una resolució unànime d'esta comissió, que crec que no desqualifica a ningú, sinó que evidencia que n'hi han dos administracions implicades i que ninguna de les dos, sens dubte, està perdent els anells per resoldre este problema.
Jo crec que sí que manifestaríem clarament que Les Corts reivindiquem esta línia, que n'hi ha una inquietud generalitzada pels parlamentaris, i que, de tant en tant,
som capaços de treballar pels interessos dels valencians.
I, al mateix temps, doncs,
igual seríem capaços -com li dia- d'una resolució o d'una PNL, d'estes que fan un poc en la factoria -com li dia-, de la fàbrica, i que, normalment, havera pogut quedar en un calaix, doncs, amb un petit
retoc isca -jo crec- amb un consens, resolent un problema clar.

I, si vol, doncs, estic disposat que ho parlem i que ho arreglem.
Si no, doncs,
podem continuar debatent i entrar en qui ha incomplit més de tots.
Jo crec que és més que evident que en la part negativa les dos administracions tenen un deure, i
el deure, en este cas, és amb els valencians, amb els veïns de les comarques de l'interior i amb els usuaris d'eixa línia.

Per tant, eixa és la proposta inicial que jo faria per a vore si són capaços d'arribar a un consens en este tema.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Vilaplana.

Senyor Giner, vaig a donar-li un torn de rèplica que vosté pot utilitzar com vosté crega convenient, o bé per acceptar.
.
.

El senyor Giner Giner:

Utilitzar-lo, més que com a torn de rèplica, per a.
.
.

El senyor president:

.
.
.
eixa proposta d'aproximació que li fa el Grup Socialista o per al que vosté vullga.

De totes formes, també els dic que si cal acceptar alguna cosa, convindria suspendre un minut per
redactar el que fera falta.

Moltes gràcies.

Té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

No és preocupe, senyor president.

Gràcies, senyor president.

¡Cal vore el que els preocupa a vostés la factoria de Blasco!
¡Per alguna cosa serà!
¡Per alguna cosa serà que els preocupe a vostés tant el senyor Blasco!
¡Per alguna cosa serà!
Però, anem a vore.

Jo no sé, la veritat, no sé si és perquè és el final de la legislatura o perquè estem en falles, però vosté ha anat de lapsus en lapsus, i de lapsus.
.
.
no solament lapsus línguae, hi ha hagut lapsus més profund.

En primer lloc, Eduardo Zaplana no ha sigut mai alcalde d'Albaida.
¡Ah!
¡No ho ha dit vosté!
(Veus) Constarà en el Diari de Sessions perquè vosté ho ha dit això, evidentment.
Él ha dicho «cuando Eduardo Zaplana fue alcalde de.
.
.
» (veus)

El senyor president:

Señorías, señorías, señorías, per favor.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
(ininintel·ligible) .
.
.
, però li vull clarificar, per si no ho té clar, encara, que Eduardo Zaplana no va ser mai alcalde d'Albaida.
Però, anem al gra, anem al gra.

Vosté mos planteja.
.
.
I el que li disculpe jo és que, evidentment, fent un plantejament d'una esmena in voce, doncs, n'hi ha més marge a l'error i la patinada mental, que jo crec que és el que s'ha produït ací, perquè quan vosté planteja que esmenem allò que és la proposta de resolució, que el primer punt diu: «Que Les Corts acorden manifestar el seu rebuig a qualsevol acció.
.
.
», i mos demana, l'esmena que vosté in voce planteja mos demana que llevem «por parte del gobierno de la nación que tenga por finalidad (inintel·ligible) .
.
.
el cierre».
 ¡Home!
Però, ¿qui ha tancat?
¿Qui pot tancar?
El Consell no pot tancar la línia fèrria perquè no és de la seua competència.
¡No, senyor!

Per tant, caldrà que amb puritat s'haurà d'exigir que no tanque a qui té la potestat de tancar.
I en eixa esmena, vosté, l'única cosa que pot (inintel·ligible) .
.
.
és una cosa, de la qual està acusant al Grup Parlamentari Popular.
És a dir, en este cas, vosté veu la palla en ojo ajeno i no veu la biga en el propi, perquè vosté vol llevar al seu govern del mig, vol llevar-lo.
Però, home!
, quedaria una frase, que és exactament el mateix.

Si a vosté això l'únic que fa és deixar-lo nuet, nuet argumentalment, nuet des del punt de vista intel·lectual, amb eixa esmena, perquè encara que llevem «al gobierno de la nación, cualquier acción conducente o que tenga por finalidad el cierre».
.
.
L'únic que pot prendre eixa acció és el que té potestat de prendre-la, de tancar, eixe és el govern.
Si vol llevar, lleve el que vullga, però estem en el mateix.
(Veus)

I segon.
.
.
Xe, per favor, deixem parlar!
Jo a vosté no l'he interromput.
Deixem parlar, home!
Està exigint-me fa un moment que aporte raons, que deixe allò de la factoria, i ara que entrem en les raons, vosté, hala!
, a marejar la perdiu, amb el bon xic que és!
Me cage en la sombra!
Encara té cara de.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Asunción Quinzá Alegre)

La senyora vicepresidenta:

Señor Giner, continúe que.
.
.

El senyor Giner Giner:

Continue, continue.

I després planteja in voce una esmena respecte al segon punt de la proposició que fem de la proposta de resolució, que, home!
, que encara.
.
.
Vosté -literalment ho ha dit, sé que és un error perquè ho ha fet in voce-, però vosté literalment ha dit que «Les Corts.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Vaya terminando, señor Giner, por favor.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
insten el Consell perquè trasllade al ministeri i al govern valencià.
.
.
» Escolte, el Consell i el govern valencià és el mateix.
I, per tant, això seria tan kafkià com admetre una cosa que no té trellat.
(Veus) Això li ho intentaves aclarir tu.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señor Giner, lo lamento, ha terminado su tiempo.

El senyor Giner Giner:

I jo li he dit el que ha dit.
Y acabo, señora presidenta.

A mosatros, que vostés mos neguen o mos acusen que agarrem iniciatives de la premsa, quan alguns es
nodrixen a soles d'eixes iniciatives.
.
.
Mos ha acusat vosté de cinisme.
Per favor!
, després d'açò que li acabe d'explicar i del que no tinc temps d'explicar-li, parlar de cinisme és un sarcasme, un sarcasme.

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastiá)

El senyor president:

Senyor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
independentment que siga kafkià el que vostés han plantejat.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Sí, senyor.
.
.

El senyor Vilaplana Gironés:

Moltes gràcies, senyor president.

Començarem pel final.
És a dir, és que.
.
.
Vaig a ratificar-me en allò de cinisme i de falta d'ètica, vaig a afegir-ho, falta d'ètica política, porque a buen entendedor con pocas palabras basta, senyor Giner.

Vosté és perfectament conscient del que li he dit.
I jo pense que vosté en el fons estaria d'acord.
Però ací no es tracta d'aprovar un tema que puga, que puga donar-li aire i vida a la línia Alcoi-Xàtiva.
Ací es tracta, com els dia, de la factoria Blasco, que li pot agradar a vosté més o menys.
.
.
A mi ni m'entra ni m'ix.
Però el senyor Blasco es dedica a fabricar mentires, i esta és una d'elles.
I això li pot paréixer a vosté millor o pitjor, però açò és una mostra del que fa el senyor Blasco.

Perquè quan jo parle d'incloure la Generalitat valenciana, és perquè la Generalitat valenciana sí que pot tancar la línia.
Clar que pot tancar-la!
Com pot tancar-la?
Des del 2004 no ha aportat la
seua part del dèficit.
Casualment coincidix des que el govern central és de signe socialista, però no ha aportat la seua quantitat del dèficit.
La Generalitat valenciana no ha aportat la seua part del conveni, no ha
aportat ni una petita millora a la línia i no ha posat ni un sol euro, quan n'hi han compromisos, també en els periòdics, també en els periòdics.
.
.
El senyor conseller, el senyor conseller dia que «se retrasaba la inversión para el tren Alcoi-Xàtiva.
» Açò ho dia el 27 d'octubre de 2009.
I ho explicaven els alcaldes, en
El País, per a més referència.
I dia que anava a retardar-se perquè hi havien uns problemes pressupostaris.
.
.
Estem en el 2011 i el senyor
conseller, en una comissió recentment, mos va dir que estaven elaborant-se els estudis.

És a dir, el senyor conseller no va a traure ni un sols euro per a esta línia perquè vostés no tenen ningun interés en esta línia.
L'únic que volen és propaganda barata, propaganda barata!
I això ho demostra.
.
.
, perquè per errors que haja pogut aportar este portaveu en la presentació, si vostés hagueren vullgut, si vostés hagueren vullgut, això és molt fàcil de plasmar en un document -i està entenent perfectament el que li estic dient-li.

El que no ha entés vosté és quan li he dit el compromís amb l'alcalde d'Albaida, que crec que a més es va produir quan estava inaugurant un campanar el senyor Zaplana, va
adquirir un compromís personal -que sé que no és alcalde d'Albaida, era alcalde trànsfuga de Benidorm, era alcalde amb un trànsfuga en Benidorm.
Això ho sé perfectament perquè, a més, venia molt pel meu poble.
Era alcalde amb el recolzament d'un regidor en Benidorm-.
El senyor Zaplana, inaugurant el campanar de l'església d'Albaida, que va finançar la Generalitat valenciana, va arribar a un acord amb l'alcalde d'Albaida en aquell moment, que anava a fer-li una estació nova.
I vostés estan disposats a fer una estació nova.
Però eixa estació igual es queda en un museu, perquè vostés.
.
.
(Veus) Jo l'he deixat parlar a vosté.

El senyor president:

Por favor, señorías.
.
.

El senyor Vilaplana Gironés:

Jo no l'he interromput absolutament per a res.

El senyor president:

Señor Giner, por favor.
Señorías.
.
.

El senyor Vilaplana Gironés:

El senyor Zaplana va arribar a un acord i vostés (inintel·ligible) .
.
.
, encara que siga per a un museu, perquè la línia està caient.
Com bé diu la història, fa cent anys que eixa línia es va posar en marxa i en eixa línia no s'ha invertit ni una sola pesseta, ni un sol duro ni un sol euro.

I vostés ací han manifestat -jo crec que hui queda clara- la seua falta de voluntat política perquè la línia Alcoi-Xàtiva rebera inversions i isquera hui amb un consens d'ací.
No tenen ningun interés.

Jo, evidentment, haguera pogut començar la intervenció cabrejant-me, com ha fet el meu company, no vaig a fer-ho, (veus) no vaig a fer-ho.
Simplement que un li posa l'èmfasi de vore que és una infraestructura que afecta directament a molts veïns i que vostés es gasten els diners en grandes eventos i en historietes i després ni tan sols són capaços, ni tan sols són capaços d'arribar a un acord polític, que simplement era una declaració de principis.

Per tant, lamente molt, senyor Giner, l'actitud del Partit Popular.
M'ha defraudat una volta més, encara que m'esperava que al final l'actitud fóra esta.

Moltes gràcies.
I possiblement, en esta que és la meua última intervenció en la comissió, vull aprofitar per a desitjar-los que en la propera legislatura siguen vostés més coherents i treballen més per als ciutadans i menys per a la factoria.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Senyories, conclòs el debat, anem a passar a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
9.
Vots en contra?
Abstencions?
Per 9 vots a favor i 6 abstencions
queda aprovada.

Senyories, anem a suspendre un minut la comissió perquè el conseller està a punt d'entrar.
Aleshores, substanciaríem immediatament la pregunta que va a formular el senyor Torró i continuaríem amb l'altra.
D'acord?
(Veus) Sí.
Uns cinc minuts.
Cinc minuts.
Val?

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 10 minuts)

(Es reprén la reunió a les 13 hores i 25 minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la comissió.

Pregunta 481 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre el Tram de la Plana Alta i la Plana Baixa, que formula el diputat senyor
Lluís Torró Gil (Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits) (RE número 72.
106, BOC número 287)

El senyor president:

Donem la benvinguda a l'honorable senyor conseller d'Infraestructures i Transports, que ve per a complimentar el punt quinze de l'ordre del dia: pregunta oral en comissió número 481.

Per a la seua formulació, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el funcionament del Tram de la Plana Alta i la Plana Baixa estava previst per
l'any 2010 però, a hores d'ara, a penes està en funcionament el trajecte que va entre la Universitat Jaume I i el parc
Ribalta.

Per això, preguntem: ¿quan té previst la conselleria que estiguen en funcionament els trajectes del Tram
Castelló-Grau-Benicàssim i el Castelló-Almassora-Vila-real-Borriana?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Torró, al final del año pasado, con motivo de una pregunta solicitada por el señor Subías, ya tratamos esta misma cuestión.
Es por eso por lo que en este lapso de tiempo, pues, la situación no ha cambiado sustancialmente.

En cualquier caso, le puedo decir, de momento, que no vamos a poder concretar
ninguna fecha ni para lo que es el Grau-Benicàssim ni lo que es la línea 2, Castelló-Almassora-Villarreal-Borriana, porque va a depender de diferentes variantes,
tanto económicas como en el caso de elaboración de los proyectos.

De momento, eso es todo.
Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Torró, té vosté la paraula.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, anem a vore, sí que ha passat alguna cosa des d'aleshores fins ara, i és que el Consell ha aprovat l'estratègia territorial i vosté mateix ha anunciat que ja ha previst d'ampliar els trajectes, tant de la línia 1 como de la línia 2, fins al Grau de Borriana i alguna cosa més.
Per tant, sí que hi ha hagut alguna diferència.

I el que sorprén, precisament, és que vostés anunciaren en el seu dia que en el 2010 estarien acabades les línies, ¿val?
, i que en estos moments a penes tinguen només un quilòmetre i mig de quaranta quilòmetres que haurien d'estar fent-se.
I, a pesar d'això, anuncien que van a fer més ampla una xarxa que no tenen quasi ni començada i ja estan pensant en ampliar-la, i que, a més, té un pressupost que a penes cobrix el 6% de la inversió necessària de la qual està pendent, vint milions dels tres-cents que falten per materialitzar, vint
milions que només són per als dos trams de la línia 1.
¿Val?

Per tant, senyor conseller, realment, les explicacions que dóna no són en absolut convincents, ni són convincents ni són tampoc raonables, perquè hauria d'estar ací donant raons de per què exactament està produint-se tot este retard acumulat, i, lògicament, també, tractar de.
.
.
¿Com és possible que, quan plantegen açò, diguen que en el 2010, i, ara, quan ha vençut això, siguen incapaços de donar-mos cap tipus de previsió, ni tan sols mínimament adequada al que seria raonable?

Nosaltres el que volem és que es deixen de fer projectes, de fer anuncis preelectorals i fer-se
propaganda, que és l'única cosa que estan tractant de fer.
Ja ho van fer, és evident, que és el que van fer el seu dia quan van anunciar el Tram, i, ara, ho tornen a fer.
Jo no sé si el que pretenen és enganyar la gent amb este tipus d'anunci, és a dir, anunciat coses que ja s'han convertit en una utopia com -insistisc- allò d'ampliar el projecte d'Orpesa o el Grau de Borriana.

Per tant, senyor conseller, li agrairia molt que en el segon torn fóra el més concret possible, tant en l'explicació del perquè del retard que li demane, sobretot per què estan fent en estos moments la connexió amb Benicàssim-Vila-real, no només el tema dels Trams de dins de Castelló que també falten per a fer, ¿val?
I, per què anuncien uns mesos abans de les eleccions l'ampliació del projecte Grau de Borriana i Orpesa, si el que en tenien ara encara no està començat.

Per tant, li agrairia que sí que explicara això, insistir que eixes condicions són noves respecte les contestacions que li van fer en el seu dia quan li va
formular les preguntes el senyor Subías.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señorías.

Señor Torró, efectivamente, voy a intentar, desde luego, darle y aclararle el estado de
toda esa actuación en estos momentos.

En primer lugar, destacar que ese tramo que está abierto ha movido, nada más y nada menos, hasta final de diciembre, 1.
504.
000 pasajeros, que yo creo que
es una cifra más que importante.

Decirle, también, que tenemos en ejecución -como usted sabe- el segundo tramo, el del camí de Serradal, que, además, ha habido una modificación del proyecto, que antes llegaba hasta el camí de Serradal, y, ahora, llega hasta El Grao.
Y es una actuación de más de treinta millones de euros.
Con lo cual, esos veinte millones -a los que ha hecho referencia- no son exactamente así.
Estamos hablando de que para el transporte de Castellón, para este transporte tan novedoso, hasta el momento hemos puesto en
funcionamiento sesenta millones de euros, que es tres veces la cantidad que ha
dicho usted: 40, que ya están invertidos en la primera fase -ahora le daré los datos-, incluyendo el parque Ribalta, lo de la calle Colón.
.
.
, porque le recuerdo que hay un bus eléctrico que está haciendo también recorridos desde el centro hasta Ribalta, tenemos la parte de la universidad,
que costó más de veinte millones.
.
.
En definitiva, invertidos, invertidos, 40, y, ahora,
tenemos más de treinta millones con el tramo ese.
Contamos, también, con el proyecto constructivo de la zona centro, que, además, está reflejado en los presupuestos y está próximo a licitación para poder tener ya lo que es el primer tramo importante desde la Universidad
Jaume I hasta El Grao de Castellón.

En cuanto a la extensión de Benicàssim, hay acuerdo con la corporación municipal -y se lo dije en su momento al señor Subías- en lo que se refiere al trazado por el casco urbano, pero queda por determinar
el trazado.
.
.
que nosotros decimos por la costa, que es la opción desde conselleria, o el ayuntamiento parece que opta por el interior.
Y es una cuestión importante ya que puede influir significativamente en la demanda del servicio,
incluso en las posibles frecuencias.
Además, últimamente, tenemos la decisión del ministerio de prolongar en ese convenio de cercanías las de Benicàssim.
Y, entonces, yo creo que adquiere todavía mayor sentido el que vaya por la costa y no por el interior, si el ministerio
realmente alarga las cercanías hasta Benicàssim.

En cuanto a la línea 2, en estos momentos están acordadas, o bien en fase de concertación, aquellas cuestiones que afectaban a las distintas administraciones, es decir,
a los ayuntamientos.
Y sí que le tengo que decir que estamos a punto de enviar al Ayuntamiento de Castellón.
.
.
, eso sí que en este tiempo, desde final de año hasta ahora, ya tenemos el estudio del planeamiento terminado del tramo 0 y
del tramo 1 de la línea 2.
En concreto, ese estudio contempla la remodelación del entorno de la estación de autobuses para convertirla en un nodo multimodal donde confluya el Tram,
autobuses, taxis, cercanías, y esperamos que, también, que en el 2014 esté llegando la alta velocidad, el AVE.

Yo, para finalizar, señoría, le tengo que decir que nuestra apuesta por la movilidad, por el transporte público, es indiscutible, e, incluso, en los presupuestos de este año, de los catorce proyectos -creo recordar-, cuatro afectaban al Tram de Castellón.
Le quiero decir que yo creo que, también, la gente de Castellón es consciente de que nuestra apuesta por el transporte público es efectiva, y, desde luego, estamos muy satisfechos del tramo que está funcionando hasta ahora y espero que dentro de poco, pues, podamos llegar a lo
que es El Grao, lo de Benicàssim.
.
.
, la prolongación a Benicàssim ya le he comentado cómo estaba, y la línea 2, pues, vamos a trabajar para que cuanto antes sea una realidad.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Finalizado el punto de preguntas, despedimos al honorable señor conseller, le agradecemos sus asistencia esta mañana, y hasta la próxima legislatura.
(Rient)

Suspendemos por un minuto.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señorías, reanudamos la comisión.

Proposició no de llei sobre l'elaboració del reglament de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup
Parlamentari Socialista (RE número 71.
551, BOC número 284)

El senyor president:

Punt 6 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració del reglament de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup
Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor.
.
.
Signes.
Té vosté la paraula, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Realment en este moment la proposta de resolució de la proposició no de llei és pràcticament.
.
.
, tècnicament impossible.
És a dir, perquè exigir-li al Consell que en el termini de tres mesos elabore el reglament de
carreteres de la Comunitat Valenciana, doncs, és tècnicament impossible.
Però bé, com que la PNL està presentada el 14 de gener, doncs, lògicament la proposta de resolució va en eixe sentit.
Però, en qualsevol cas, breument explicaré què és el que preteníem.

La Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana és la Llei 6 de l'any 1991.
Per tant, en este moment fa vint anys de l'aprovació d'esta llei de carreteres de la Comunitat Valenciana -cal recordar que La Generalitat té competències exclusives en matèria de carreteres-.
I vint anys després no existix reglament o disposicions d'igual rang al reglament d'aplicació per a les carreteres de La Generalitat.

Cal dir que la llei valenciana de carreteres, la de l'any 1991, és poc reglamentista, pel que necessita un cert desenvolupament que no s'ha produït fins ara.

En tot allò que no està regulat per la Llei 6/1991 de carreteres de la Comunitat Valenciana, de forma
subsidiària, La Generalitat ve aplicant la legislació de carreteres de l'estat, que cal recordar que és la Llei 25/1988 de carreteres de l'estat i el Reglament general de carreteres de l'estat, aprovat per Reial decret 1812 de l'any 1994.

Comunitats autònomes que tenen llei de carreteres i que sí que han desenvolupat un reglament de carreteres: n'hi han quatre, és a dir, Canàries ho va fer en l'any 1995, Catalunya ho va fer en l'any 2003, la Comunitat Autònoma de Madrid ho va fer l'any 1991 i Aragó ho va fer l'any 2003 també, a l'igual que Catalunya.

La llei de carreteres, com dia abans, és una llei poc reglamentista, i per tant, hi ha molts aspectes de la llei que d'alguna manera diferixen determinats aspectes al reglament que la desenvolupe i
que, vint anys després, repetisc, no està desenvolupat.

Com passa en l'article 5, quan parla de característiques dels distints tipus de vies, doncs, en concret les característiques de disseny i construcció dels distints trams i classes de vies, hauran de vindre definits en les normes
que desenvolupe la llei -és a dir, pel reglament-, i fins ara això no s'ha fet.

També a l'article 8, quan parla de nomenclatura de les vies que integren el sistema viari
de la Comunitat Valenciana, se diu que s'ajustarà a les determinacions que reglamentàriament s'establisquen.
Tampoc s'ha fet.
Per tant, en tema de nomenclatura tenim també ahí un gran buit legal.

En el títol III de la llei, quan parla de competències i en concret a l'article 11 quan parla de competències de La Generalitat, en l'article 11.
2 marca l'establiment de normes via reglamentària aplicables a la planificació, projecció, construcció, gestió, explotació, conservació, senyalització i altres funcions directament relacionades amb la creació i funcionament del sistema viari de la Comunitat Valenciana.
Elements tots ells
molt importants que, com dic, diferixen en la via reglamentària sense que el reglament s'haja aprovat vint anys després encara.
.
.
, en este moment.

Després, també pel que fa referència al títol VI de la Llei de carreteres de 1991 -relació amb la planificació urbanística i territorial-, qüestió molt important, l'article 27, quan parla de previsió del planejament parcial dins de les previsions que els plans parcials han de
fer per a ajustar-se a les determinacions de la llei, l'article 27.
2 parla que no es permetran accessos directes a les autopistes,
autovies i vies ràpides des de les parcel·les limítrofs i que no es permetran accessos directes a les altres carreteres des de les
parcel·les limítrofs, excepte les excepcions que reglamentàriament es determinen.
(So per interferència d'un mòbil) Reglament que no s'ha aprovat i que, per tant, deixa un buit legal en eixa qüestió també de la mateixa llei de l'any 1991.

En l'article 33, quan parla de zones de protecció, el punt 7 parla que «la senyalització dels distints trams del sistema viari, així com la instal·lació de rètols o anuncis d'interés públic en les proximitats d'estos, es regirà per les normes que reglamentàriament es determinen».
No està fet el reglament, per tant, el tema de senyalització dels trams del sistema viari valencià també queden ahí penjats d'alguna manera.

L'article 39, en grans actuacions, diu que les actuacions.
.
.
-39.
1- les actuacions públiques o privades que per les seues característiques pròpies puguen generar gran número de nous desplaçaments deuran anar precedides d'una avaluació del seu impacte potencial sobre el sistema viari valencià, (so per interferència d'un mòbil) realitzat en els termes que reglamentàriament es determine.
Tampoc està el reglament que permeta fer eixa actuació.

L'article 40, àrees de servei, també parla que l'establiment d'àrees de servei es realitzarà d'acord amb les previsions contingudes en el reglament.
Tampoc està fet el reglament.

En definitiva, com dic, la llei de l'any 1991 és una llei.
.
.
Després en les disposicions finals -perdó- també en la primera, en la segona i en la tercera també diferix al desenvolupament reglamentari.

En definitiva, repetisc, i per acabar ràpidament, és a dir, la Llei de carreteres de La Generalitat 6/1991 és poc reglamentista, és a dir, són molts els articles que diferixen a l'aprovació del reglament.
Vint anys després eixe reglament no està aprovat.
Hem de recórrer de forma subsidiària i de forma permanent (so d'un telèfon mòbil) a la legislació de carreteres de l'estat.
I per tant, creguem oportú exigir al Consell que aprove de forma immediata este reglament.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Efectivament, segons establix la llei de carreteres, correspon a La
Generalitat, en virtut de l'Estatut d'autonomia, la competència exclusiva sobre les carreteres i camins, l'itinerari de les quals se desenvolupa íntegrament en el territori de la Comunitat Valenciana.

La llei partix d'una definició del sistema viari de la Comunitat Valenciana que engloba totes les vies de trànsit rodat que transcórreguen per esta, ja que, independentment de la seua titularitat i característiques, juguen un paper en el seu conjunt.

La llei de carreteres va constituir un instrument jurídic de destacat valor per a la nostra comunitat autònoma, nascuda amb la principal vocació de resoldre en l'àmbit valencià determinats problemes derivats de l'aplicació de la legislació estatal de carreteres.

Si bé esta adaptació territorial va resultar en el seu temps encertada, la constant i, al propi
temps, necessària remissió a la normativa reglamentària estatal, al no haver un reglament d'ací, aconsella sense més dilació establir un marc reglamentari propi.

D'altra banda, obligat es reconéixer el temps transcorregut des de l'aprovació de la llei i els continus canvis que s'han produït en matèria de seguretat viària -senyalitzacions, titularitats, modes de gestió i ús de les carreteres- en este temps.

Amb esta proposta que fa el Grup Socialista es tracta d'escometre precisament una nova visió integrada de la xarxa de carreteres de la Comunitat Valenciana.

L'objecte que deu perseguir el reglament no és un altre que el desenvolupament de la Llei 6/1991 de carreteres de la
Comunitat Valenciana en tot el que es referix a l'activitat de planificar, projectar, construir, conservar, finançar, usar i explotar les esmentades carreteres i, al mateix temps, per a dur a
terme la correcta interpretació i aplicació de la llei en tot el seu conjunt.

Des del nostre grup, des del Grup Compromís entenem que, com a representants de la ciutadania que som, hem de vetlar perquè esta tasca se puga dur a terme.

Una des les polítiques que hem de desenvolupar amb accions específiques per a millorar la seguretat dels nostres ciutadans és precisament esta que se referix a la seguretat vial.
Hem de millorar també la qualitat de les nostres carreteres, sobretot en els punts negres, i
augmentar la vigilància per al compliment de les regles de trànsit.

I per això, el nostre compromís amb la seguretat també viària dels ciutadans, donarem suport a esta proposició no de llei que ha defensat el senyor Signes perquè s'elabore el Reglament de carreteres de la Comunitat Valenciana.
(Veus) Poden fer-lo en una setmana si volen, no necessiten tres mesos.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Oltra.

Per a fixar posició, té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Senyor Signes, jo comence una mica pel final de la seua exposició.
Al final de la seua exposició parlem una mica del moment de poder dur a terme esta PNL que vosté mos ha presentat.

Realment, realment, sí que tenim ben clar que no és el moment en el qual podem desenvolupar-la.
Sí que estic d'acord en moltes coses de les quals ha parlat vosté del seu contingut, i clarificar en este moment el que ha clarificat són els punts que l'han portat aquí a portar-la.

Nosaltres en esta llei.
.
.
, és una llei no reglamentarista, és una llei que destina moltes de les seues actuacions als reglaments a dissoldre
en un futur, que indubtablement poden afectar, però no estan afectant.
No estan afectant perquè, tal com vosté ha dit després al final, tenim el reglament de carreteres de l'estat que s'ha anat utilitzant, no per a aquí, sinó per a la majoria de comunitats autònomes, des que d'alguna forma estan en marxa les lleis corresponents a cada comunitat autònoma.

N'hi han quatre, perquè vosté en la seua proposta diu «moltes comunitats autònomes», n'hi ha quatre, que vosté també les ha matisades, que també li he dit que tenia raó en la seua exposició, en la seua explicació, en les quals no.
.
.
, d'alguna forma són les que les han desenvolupat durant estos últims anys, que són Madrid, Canàries, Catalunya i Aragó.

Al mateix temps, dir-li que no n'hi ha hagut un buit jurídic.
Buit jurídic no n'hi ha hagut, perquè realment en este sentit com tots tenim.
.
.
, a més en carreteres, les carreteres de l'estat discorren també per totes comunitats autònomes i porten una reglamentació quant el que està parlant vosté, d'accés a les carreteres, de marcat.
.
.
, ha de tindre senyalitzacions i altres coses,
que les han regulat d'una mateixa forma totes les comunitats autònomes, que moltes de les.
.
.
, del reglament hauria d'anar també a referir-se als mateixos aspectes que regula l'actual reglament de les carreteres de l'estat, perquè no pot ser d'una altra forma, que en cada comunitat puga haver coses puntuals que modificar,
però bàsicament per ahí ens n'aniríem.

Per tant, jo, sent breu en el que he dit perquè pràcticament anem tots en la mateix línia i coherent amb el que vosté també ha dit que en este moment de final de legislatura i que pràcticament hem dissolt tot allò de Les Corts -quasi- i que no és un moment per a poder reglamentar este reglament, demanar-li i exigir-li a La
Generalitat, que és qui en realitat ha de fer el reglament i ha de desenvolupar el reglament i
aprovar el reglament, no és un reglament que aprovem nosaltres en Les Corts, sinó que és un reglament que l'ha de desenvolupar la conselleria, que no és el moment, jo crec que nosaltres hem de rebutjar esta proposició no de llei, encara que en el fons siga una proposició que pot servir perquè La Generalitat fique en marxa el més prompte possible una vegada comence la pròxima legislatura.

Per tant, vosté mateix, en el sentit que si vol ficar-la a votació, nosaltres l'hem de votar en contra, i si vol retirar-la, doncs, en les seues mans està el que vullga fer respecte d'esta proposició que va presentar vosté en el mes de gener d'enguany.
Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Anem a mantindre la proposició no de llei.
I únicament dir que esperem que el reglament de la Llei d'accessibilitat universal al sistema de transport que hem aprovat en 2009 que no
córrega la mateixa sort que el reglament d'esta llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Debatut el tema, anem a passar a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor, queda
rebutjada.

Proposició no de llei sobre el procés de liberalització de torres de control en el marc del nou sistema de gestió aeroportuària, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
880, BOC número 289)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el procés de liberalització de torres de control en el marc del nou sistema de gestió aeroportuària, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Durante el año 2010, el Gobierno de España ha aprobado textos de diverso rango normativo con el fin de modernizar el
sistema aeroportuario y de navegación aérea.
Ejemplo de ello es el Real decreto ley 13/2010, de 3 de diciembre, de
actuaciones en el ámbito fiscal, laboral y liberalizadoras para fomentar la inversión y la creación de empleo, que en el capítulo primero de su título segundo contempla medidas para modernizar el sistema aeroportuario.

Por otra parte, es necesario regular el sistema de navegación aérea para hacerlo más eficiente y competitivo; cuestión que se abordó inicialmente mediante el Real decreto ley 1/2010, del día 5 de febrero, sustituido por su posterior, que fue la Ley 9/2010, del día 14 de abril, por la que se regula la prestación de servicios de tránsito aéreo, estableciendo las obligaciones de los proveedores civiles de dichos
servicios y fijando determinadas condiciones laborales para los controladores
civiles de tránsito aéreo.

Esta ley introduce la posibilidad de liberalización de los servicios de tránsito aéreo de aeródromos (torres de control), al admitir su prestación por empresas distintas de AENA, en este caso designadas por el Ministerio de
Fomento a propuesta de los gestores aeroportuarios, que en todo caso deberán estar debidamente certificadas por una autoridad nacional de supervisión de la Unión Europea, reservándose AENA el control de aproximación, o sea, la fase de vuelo inmediatamente posterior al despegue e inmediatamente
anterior al aterrizaje, y de ruta, que es la fase de vuelo de la ruta aérea.

Por su parte, la Ley 39/2010, de presupuestos generales del estado para 2011,
regula en sus artículos 86 y 87 las tasas de aproximación y de aterrizaje.

Así, el artículo 87 fija en primer lugar las tasas de aterrizaje por grupos de aeropuertos,
sin diferenciar aquellos cuyos servicios de tránsito aéreo de aeródromo (torres de control) se liberalicen o no.
Y, en segundo lugar, determina
que en los aeropuertos en que se no se presta por AENA el servicio de tránsito aéreo de aeródromo, la cuantía de la tasa de aproximación se integrará en la tasa de aterrizaje.

A este respecto, si como consecuencia de la liberalización del servicio de tránsito aéreo de aeródromo en determinados aeropuertos se produce un ahorro en los costes del
servicio, debería ser posible una reducción efectiva de esas tasas en dichos aeropuertos.

Ello redundaría, además, en una mejora de la competitividad de esos específicos aeropuertos, sin merma de la calidad y de eficiencia de dicho servicio, ni
de la garantía de seguridad en el tráfico aéreo.

Esta idea de reducción de la tasa de aterrizaje se refleja en el párrafo siguiente de ese mismo artículo 87, pero para otro supuesto, al establecer que en aquellos aeropuertos en
los que pase a prestarse el servicio de tránsito aéreo de aeródromo, bajo la modalidad de Servicio de Información de Vuelo, la cuantía que de la tasa de aproximación haya de integrarse en la de aterrizaje se minorará en un 60% a la que viniera exigiéndose.

Según lo previsto en la Orden 3.
352/2010, de 22 de diciembre, la Comunidad
Valenciana es la única comunidad en la que se incluyen todos sus aeropuertos actuales (Manises y
El Altet) en el grupo de inicio de esa externalización de los servicios de tránsito aéreo de aeródromo.

Mediante la Resolución de fecha 13 de enero de 2011, de AENA, Aeropuertos Españoles y Navegación Aérea, publicada en el BOE de 17 de enero, se da comienzo a la licitación correspondiente al primer proceso de selección y contratación de proveedores civiles de servicios de control de tránsito aéreo de aeródromo.

Es por ello que el Grupo Parlamentario Popular formula esta propuesta con los
argumentos indicados anteriormente y poder así facilitar a los ciudadanos de nuestra comunidad un servicio de uso de este tipo.
.
.
de cuestiones aéreas más beneficiosas, económicamente hablando, sin mermar en ningún caso el servicio que se presta.

Y, como no, el resto de usuarios de los distintos vuelos aéreos que puedan disfrutar de este tipo de servicios con un mejor precio y con el
beneficio que esto redundaría en el consumo por parte de los mismos.
Y poder seguir también, entre otras muchas cosas, en que puedan ser más los usuarios que utilicen estos medios, cuestión ésta que de forma importantísima beneficiaria a los intereses dentro del ámbito turístico, por lo tanto socioeconómico, de esta comunidad.

De ahí la propuesta de resolución en los términos que se indica.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Per a fixar posició, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Molt breument, senyor president.
Gràcies.

No vaig a esgotar ni els cinc minuts.
Simplement que nosaltres ja ens vam
posicionar en contra de les mesures que va aprovar el Govern d'Espanya, en concret el Reial decret 13/2010, d'alliberament, que té mesures d'alliberament que nosaltres qüestionem que siguen de creació d'ocupació i de fomentar la inversió.
Rara vegada les mesures d'alliberament han suposat millores d'ocupació i millores d'interés general.
Normalment el que van és aparellades a beneficis privats i a socialitzar pèrdues i privatitzar beneficis.

I, per tant, nosaltres, com que estem en contra d'estes mesures d'alliberament, també anem a estar en contra que s'apliquen als aeroports de Manises i l'Altet, com s'està plantejant, atés que tampoc és un correlat automàtic, eh, se parla que se poden prendre mesures, com és potestatiu en este moment, almenys nosaltres no creiem que siga el millor.

Creiem que això al final el que du és a més ineficàcia en determinades gestions.
Pose, per exemple, com estem en la comissió d'infraestructures, el que va suposar precisament l'alliberament, al final són privatitzacions, quan se parla d'alliberament se parla de privatitzacions, del ferrocarril en el Regne Unit, que
al final no se podia anar d'un punt a un altre del Regne Unit.
I a nosaltres ens sembla que això fet a més en el tema dels aeroports, que és una àrea molt sensible del transport, però també de la seguretat, doncs que és una irresponsabilitat.
Va ser una irresponsabilitat per part del Govern d'Espanya.
I pensem que també és una irresponsabilitat esta PNL, per tant no l'anem a recolzar.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Sí, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Como ustedes han indicado en su proposición, el gobierno tomó una serie de medidas para modernizar el sistema aeroportuario, así como para fomentar la inversión y la creación de empleo.

De hecho, en la Ley 9/2010, por la que se regula la prestación de servicios de tránsito aéreo, en la disposición adicional segunda, sobre servicios de tránsito aéreo prestados por Aeropuertos Españoles y Navegación Aérea, en el punto 1 dice que en los aeródromos gestionados en la actualidad por AENA los servicios de tránsito aéreo podrán ser prestados por la citada entidad o por cualquier otro proveedor de
servicios de tránsito aéreo debidamente certificado por una autoridad nacional de supervisión de la Unión Europea.

En el punto 2 dice que en dos meses AENA deberá de presentar al Ministerio de Fomento los estudios de seguridad que permitan
identificar en qué aeródromos de los que gestiona se empezará a prestar el servicio el tránsito aéreo bajo la modalidad de información de vuelo de aeródromo; e indica que el ministerio determinará cuales prestaran dichos servicios de información de vuelo.

Y en el punto 3 indica que el ministerio determinará aquellos aeropuertos que puedan iniciar los procedimientos para la selección de nuevos proveedores civiles de servicio de tránsito aéreo, en función de las características del aeródromo y de los estudios de seguridad pertinentes.

Una vez dicho esto, me centraré en su proposición como tal.

Proponen una reducción de tasas como consecuencia de la liberalización del servicio de control de tránsito aéreo en los aeropuertos de Manises y El Altet.

Para la determinación de qué aeropuertos en los que se procederá a la selección de otros proveedores para la prestación de servicio de tránsito aéreo, se hicieron diversas valoraciones, se utilizaron diversos criterios: tipo y
volumen de tráfico, complejidad de la dependencia, características del servicio prestado en la dependencia y necesidades de la navegación aérea, y se tuvieron en cuenta garantías de seguridad, de continuidad, de eficacia, de calidad y de sostenibilidad del
servicio.

Así, pues, se seleccionarán aeropuertos de estas características tales como, además de Manises o El Altet, el de La Coruña, el de Sevilla o el de Vigo.
Es decir, en definitiva, parece que las
decisiones es evidente que se tomaron de acuerdo con criterios objetivos.
Cabe
recordar que durante el 2011, por otra parte, se mantendrán las tasas de aproximación del año 2010, y que se modifican las tasas de aterrizaje y que, como usted muy bien ha
dicho antes, se minora un 60% las tasas en aquellos aeropuertos en los que se
preste el servicio de tránsito aéreo bajo la modalidad de Servicio de Información de Vuelo.

Señoras y señores del PP, permítanme que tenga dudas sobre los criterios que ustedes utilizan para presentar
esta proposición, eh.
A pesar de ello la vamos a votar favorablemente, pero tengo dudas.
Tengo
dudas porque no tengo muy claro, basándose en las características que ustedes han utilizado habitualmente, características de victimismo, de política mediática potente, de no reconocimiento de la realidad, con lo cual, si uno no
reconoce la realidad es difícil que solucione los problemas.
Y, por lo tanto, no tengo claro que ustedes estén realmente buscando las soluciones o estén buscando una confrontación en estos momentos nuevamente con el gobierno central.

En cualquier caso, quisiera recordarles, cosa que ustedes no han hecho, que
tanto en el aeropuerto de Manises como en el aeropuerto del Altet el gobierno
central ha llevado a cabo dos importantísimas ampliaciones, en Manises finalizada y en El Altet a punto de ya finalizada
también, que ustedes, sin duda, intentarán capitalizar, como suelen hacer.
Recordarán que hace poco, cuando se produjo la ampliación de la dársena sur del puerto de Castellón, ahí estaban ustedes, los primeros, y cuando fue una obra absolutamente del gobierno
central.

Y ustedes exigen medidas de contención y de rebaja de tasas, como es ésta, siempre a otros, pero son incapaces de adjudicárselas a ustedes mismos.
Podría poner el ejemplo de las concesiones que hacen sobre los parkings por ejemplo en los hospitales públicos, o no son capaces de mejorar las condiciones de transporte público que dependen de sus propias administraciones.
Lamentablemente algo que les
ha caracterizado durante esta legislatura ha sido la falta de priorización, el endeudamiento, que han llevado a la comunidad a una situación compleja.

En cualquier caso, en cualquier caso, y como he dicho desde el principio, a
pesar de todo ello, nosotros las decisiones que tomamos son en función de lo que creemos que puede ser mejor para los ciudadanos de la comunidad,
para las empresas y para los sectores productivos.
Y coincido con usted en que
esto puede mejorar la competitividad y que puede mejorar el incremento que pudiéramos tener de pasajeros en los dos aeropuertos que tenemos en estos momentos en
la Comunidad Valenciana.

Y, por lo tanto, por todo ello, vamos a votar favorablemente la proposición.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

No habiendo réplicas, señorías, pasamos a votar la proposición no de ley.
 Vots a favor de la proposició no de llei?
14; vots en contra?
1.
Per 14 vots a favor i 1 en contra queda
aprovada.

Senyories, l'acord elaborat per la mesa i corroborat pels portaveus, suspenem la sessió en estos moments, que se reprendrà el pròxim dia 21, demanarem, demanarem a la Mesa de Les Corts la represa el dia 21, a
les 11:00 hores.
Se voran els punts 8, 9, 10, 11 i 12 que queden pendents.

Moltes gràcies a tots.
Bon dia.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 1 minut)