Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para4 {
text-align:justify;
}
.para2 {
line-height:10,9px;
}
.para3 {
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
-->



|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 15 de juny de 2006. Comença la sessió a les 10 hores i 9 minuts. Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya. Sessió plenària número 86. Segona i darrera reunió.      Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Serafín Castellano Gómez, sobre el balanç que fa el president d'estos tres anys de gestió.      El senyor president:    Se reanuda la sesión. Bon dia.    Molt honorable president del Consell.    Honorables consellers.    Il·lustríssims senyors diputats i senyores diputades.    El senyor president:    Continua la sessió amb la compareixença del president del Consell, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris.    En primer lloc, formula la pregunta l'il·lustre diputat i síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Castellano.      El senyor Castellano Gómez:    Bon dia.    Gràcies, molt excel·lent president.    Senyories. |  | Donar compte de la gestió realitzada, no sols és un exercici molt sa de salut democràtica, sinó que a més és una mostra de respecte a tots els ciutadans i ciutadanes de la nostra comunitat. Jo crec que la responsabilitat de tot govern, la responsabilitat de tot partit, i la responsabilitat de tot polític és donar compte de la gestió davant els seus ciutadans per als quals treballen. I això és el que fa permanentment el molt honorable president de la Generalitat, donar compte de la gestió, i en este cas per això li requerim des del Grup Parlamentari Popular que faça un balanç dels tres anys de legislatura de gestió que ja hem superat en estos moments.    Per a mosatros, el Grup Parlamentari Popular està tremendament satisfet del balanç de gestió, perquè les dades parlen per si mateixes, i les xifres i els projectes jo crec que són no sols esperançadors sinó una realitat de progrés per a la nostra comunitat. No sols perquè se complixen totes aquelles promeses electorals que se digueren, com jo crec que la més important, duplicar quasi el nombre de llocs de treball que s'havien promés per a crear en esta legislatura, sent més de . . . (inintel·ligible) llocs de treball per dia, o haver creat més de 40 empreses per dia, o reduir els impostos, o reduir l'atur liderant Espanya, o sent líders d'afiliacions a la Seguretat Social, o invertint més del 78% en gasto social, o treballant, com mai s'havia fet, per les infraestructures, o també arribant a acords tan importants a nivell polític o institucional, com ha sigut la reforma de l'Estatut d'Autonomia, o a nivell també de concertació social, de diàleg social, com ha sigut la renovació del Pavace.    Bé, jo crec que açò són dades importantíssimes, que fan que esta comunitat estiga en el lloc que està gràcies al treball, a la responsabilitat i a la serietat del Consell de la Generalitat. Però jo crec que si important és la gestió i les dades, hi ha una cosa també important. I és que des del canvi del Govern central, des del canvi del Govern d'Espanya, la Comunitat Valenciana, les |  | dades diuen que ha deixat de ser una prioritat per al govern socialista, i convertint-se en tot el contrari.    Jo crec que des de l'any 2004, hem sigut en estos moments testimonis, i seguim sent testimonis, del no a l'aigua, del retard a l'AVE, del no al finançament sanitari, de pagar més impostos, de boicotejar els grans projectes que el govern popular està fent des de l'any 1995, per posar alguns exemples, o de qüestionar permanentment la nostra identitat cultural.    Jo crec ja que estos dies estem assistint a una cosa ja insòlita, que sols se pot fer des del desconeixement o des de la ignorància més gran. I són les últimes declaracions de la ministra Narbona, quan fica de mal exemple el sistema de prevenció dels incendis d'esta comunitat, quan la prevenció d'incendis d'esta comunitat, perquè aixina ho diuen les dades objectives i evidents, és modèlica absolutament per a tot Espanya. Jo crec que eixes crítiques sols se poden fer des del sectarisme, des del desconeixement, o des de la ignorància més absoluta que la senyora Narbona i el govern socialista tenen respecte a esta comunitat.    Per tant, senyories, enfront d'eixa falta de prioritat, enfront d'eixos permanents atacs que s'estan rebent per part del govern socialista, jo crec que se contrasta d'una manera nítida, d'una manera clara, una bona gestió. I sobretot se contrasta una bona aposta de futur, perquè el Partit Popular sí que creu en el futur de la Comunitat Valenciana, i estem convençuts, i aixina ho estem fent, que anem a seguir reivindicant allò que els falta als valencians, com és l'aigua, com són les infrastructures, com és l'AVE, com és el finançament.    I sobretot estem absolutament convençuts que el Partit Popular seguirà defenent la nostra terra conforme ho està fent fins a estos moments, amb honradesa, amb transparència, amb brillantesa i amb una gran gestió.    Moltíssimes gràcies.      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor Castellano.    Senyor president, té la paraula.      El senyor president del Consell:    Gràcies, president.    Senyories.    Senyor portaveu del Grup Parlamentari Popular.    Efectivament, estem més o menys ja als tres anys del començament d'esta legislatura. Jo crec que podríem resumir en diversos apartats el que han sigut estos tres anys, importants per a la gestió autonòmica i importants també per a la nostra comunitat.    Tres anys de pactes i acords, dirigits per un govern que sempre ha sigut un govern dialogant. Tres anys de prosperitat, dirigits per un govern reformista i actiu. Tres anys de més oportunitats per a totes les persones, dirigits per un govern solidari i compromés amb tots. I tres anys en defensa dels nostres interessos, dirigits per un govern conseqüent.    Tres anys de pactes i acords. La reforma del nostre Estatut d'Autonomia, un acord polític de primera magnitud, que s'ha fet, a diferència clara i manifesta d'altres comunitats autònomes, buscant sempre el més ample consens. O la renovació del Pacte valencià pel creixement i l'ocupació. O l'acord de la carrera i desenrotllament professional del personal sanitari. O els plans de competitivitat dels sectors productius de la Comunitat Valenciana. O el pla Millorar, també per al nostre camp. O l'acord sobre residus sòlids amb el PSOE, el Bloc, la Cierval, o tots els municipis de la Comunitat Valenciana. O els convenis signats amb ajuntaments, entitats financeres, promotors, caixes d'estalvi, sindicats, per a la promoció de milers de vivendes protegides. O inclús el conveni amb els ministeris del govern d'Espanya, entre altres coses per a inversions en matèria de carretera.    Tres anys de prosperitat, perquè hem crescut més que ningú a tot Espanya i per damunt de la mitjana europea. Perquè hem creat més de 100. 000 llocs de treball cada any d'esta legislatura. Perquè estem desenrotllant el pla d'inversions més ambiciós de la història de la Comunitat Valenciana, i perquè la nostra projecció en el món és una realitat. Perquè tenim propostes de sòl industrial per al futur també de la nostra economia, molt importants. I perquè a més som una comunitat autònoma en estos moments amb la menor pressió fiscal de tota Espanya, on a més anem a suprimir l'impost de donacions i successions.    I perquè a més. . . (aplaudiments), perquè a més hem posat en marxa una xarxa de parcs científics al nostre territori, i perquè a més som la comunitat autònoma amb major percentatge de territori protegit de tot Espanya, de tot Espanya.    Tres anys d'oportunitats per a totes les persones. Més col·legis, 200 nous col·legis; més hospitals i centres de salut; més actuacions en vivenda que mai en tota la història; més atenció a les persones majors (el president colpeja amb la maceta) i les persones que necessiten de l'ajuda dels altres. I, en definitiva, més gasto social que mai també en tota la nostra història.    A més, i jo crec que és important respecte del que és la defensa dels nostres interessos, una defensa constant i conseqüent del que és el present i el futur de la nostra comunitat. Tres anys defenent l'aigua per al futur de la Comunitat Valenciana, i tres anys defenent també les inversions en xarxes de comunicació necessàries per al futur de la prosperitat de la Comunitat Valenciana. (Aplaudiments)    Tres anys reclamant tracte igual a la Comunitat Valenciana que a la resta de les comunitats autònomes, que per culpa d'un govern insolidari en estos moments tenen tractament diferent al nostre. I també de reivindicació dels diners que corresponen per a mantindre el nostre sistema de benestar, per l'augment espectacular que ha tingut la Comunitat Valenciana en nombre de persones al llarg d'estos anys.    I també tres anys de defensa de la nostra personalitat i de la nostra singularitat com a valencians. Jo crec que ha sigut també un dels actius més importants d'un govern que ha estat a l'altura en la defensa, una vegada més, de la nostra personalitat, entre altres coses que a Europa es parle de valencià i no d'altres qüestions.    Bé, són tres anys de gestió al servici de tots els valencians, que el que fan és obrir la porta a més anys per a continuar en este camí de prosperitat i de futur per a tots.    Moltes gràcies. (Aplaudiments)    Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel síndic del Grup Parlamentari Socialista, senyor Joan Ignasi Pla i Durà, sobre la valoració que fa el president en relació amb el ritme d'adjudicació d'habitatges de protecció oficial a la Comunitat Valenciana.    El senyor president:    Moltes gràcies, senyor president.    Per a formular la segona pregunta, té la paraula l'il·lustríssim síndic, senyor Pla, del Grup Parlamentari Socialista. Senyor Pla.      El senyor Pla i Durà:    Gràcies.    Senyories.    Tres anys d'anuncis, tres anys de propaganda, tres anys d'engany. (Aplaudiments) Donar aparença de veritat a una mentira permanent, per això li formulem la pregunta hui. I tres anys també, senyor Camps, de por; de por a conéixer la veritat. Perquè vosté despatxa el debat polític en estes compareixences, on evidentment l'única cosa que pretén és el titular per a Canal 9 i res més. I fuig del debat i dels arguments.    Vosté té pendent de comparéixer en esta cambra per a debatre, i per tant per a argumentar, en Terra Mítica, en el cas Ivex, i per a donar compte de què ha passat amb les cinc persones que moriren a Massamagrell.    Vosté, senyor Camps, ha impedit comissions d'investigació en esta cambra per a debatre i per a argumentar. I vosté, senyor Camps, ha impedit que esta cambra tinguera una oficina pressupostària, que de manera clara explicara els ciutadans què està passant amb la gestió dels diners públics de la Generalitat. I vosté, senyor Camps, no ha estat capaç -jo hui ho anuncie que és un compromís que adquirisc ací per a partir de maig del 2007-, de generar una agència d'avaluació de les polítiques de la Generalitat, per a impedir precisament, per a impedir l'engany i la mentira, perquè un òrgan independent diga on estan eixos anuncis, què ha passat amb els anuncis, què ha passat amb els plans de veritat.    Anuncis n'ha fet vosté de tot tipus en estos tres anys. Anuncis per a aconseguir vots: «El AVE és una realidad», va fer vosté eixe anunci quan estava a l'1,5% d'execució. Hui acaba de dir ací també una altra cosa: més hospitals. On estan eixos hospitals? En maqueta o en una primera pedra després de tres anys? (Aplaudiments) O anuncis per a desviar l'atenció dels ciutadans.    Mire, quan estava Terra Mítica en suspensió de pagaments, vosté no va tindre altra ocurrència que fer el següent anunci: que anava a construir l'esfera armil·lar, i un megaespai a Castelló, en el moment en què tenia vosté un dels principals projectes del seu govern del PP en suspensió de pagaments fruit del fracàs de la gestió del seu govern. I, el que és més greu, va dir que havia posat en eixe mateix moment, va dir que havia posat ja en el mercat 46. 440 vivendes de protecció oficial.    Senyor Camps, anuncis d'esfera armil·lar, plans que no es complixen, i en el cas que mos ocupa, per això hui li formulem altra vegada la mateixa pregunta. Vosté no pot vindre a esta tribuna a contar mentires. No pot vindre. Ha de donar clarament explicació a la ciutadania del que està fent. Vosté no pot vindre ací la setmana passada i dir que tenia 105. 000 vivendes. Però anem a vore, senyor Camps, vosté s'ho creu? O que els tipus d'interés eren responsabilitat del govern socialista.    Mire, la pregunta, ¿quantes vivendes de VPO, de veritat, s'han executat en esta legislatura i quina valoració fa vosté del ritme d'adjudicació? Per tant, no confonga la gent i no pretenga tornar a enganyar. No diga ni clave vivendes usades, o vivendes a les quals únicament i exclusiva s'ha pintat la façana, i això el conseller ho sap molt bé, l'exconseller. Quantes vivendes de protecció oficial, noves, s'han acabat? (Aplaudiments)      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor Pla.    Té la paraula senyor president.      El senyor president del Consell:    Gracias, presidente.    Señorías.    Señor Pla.    Aquí los únicos que están engañando a la Comunidad Valenciana son los que nos han quitado el agua del trasvase del Ebro. (Aplaudiments) Eso es engañar, eso es engañar. Y respecto de los datos objetivos, vaya usted a las 275. 000 personas que durante estos tres años han encontrado trabajo, y dígales si ese es un dato objetivo o no lo es.    Señor Pla, le voy a dar, no mi valoración, sino la de una administración independiente, la del Ministerio de la Vivienda del gobierno socialista de España, que dice que el cumplimiento en materia del Plan de la vivienda en la Comunidad Valenciana es del 170% de cumplimiento y ejecución. (Aplaudiments)    En fin, como usted me habla, como usted me habla de organismos independientes, so pena que usted piense que la ministra de Vivienda está a favor -que lo estaría si viviese aquí, o no lo sé tampoco- del Partido Popular en la Comunidad Valenciana, éste es un dato objetivo.    Pero le voy a decir algo que me parece muy importante, y luego le haré el desglose, señor Pla. Lo digo para contrastar las políticas de vivienda del Partido Socialista y las políticas de vivienda del Partido Popular. Donde ustedes dejaron, donde ustedes dejaron a más de 1. 000 familias sin vivienda en Mas del Rosari, hoy se están construyendo 1. 300 viviendas. ¿Se acuerda usted del escándalo de las viviendas protegidas en las legislaturas del Partido Socialista, señor Pla? ¿Sabe usted el agujero que se encontró el Partido Popular en materia de política de vivienda cuando llegamos en el año 1995 al gobierno de la Generalitat? 4. 500 millones de pesetas de agujero el Plan de la vivienda del Partido Socialista. (Aplaudiments)    Esto, señor Pla, son datos objetivos. Donde 1. 000 familias se quedaron sin vivienda, hoy, en el Mas del Rosari, en el mismo lugar, se están construyendo 1. 300 viviendas. Y donde hoy dice el Ministerio de la Vivienda que hemos cumplido el 170% del plan previsto en convenio con el Ministerio de la Vivienda, con el Gobierno de España, ustedes dejaron un agujero de 4. 500 millones de pesetas.    Muchas gracias. (Aplaudiments)      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor president.    Té la paraula, senyor Pla.      El senyor Pla i Durà:    Com sol ser habitual, vosté no contesta mai a la pregunta que li fan, no contesta! Jo li he preguntat, quantes vivendes de protecció oficial? No, no. No ha contestat, el 170%. No és veritat això, senyor Camps.    El Ministeri de Vivenda -atenga-, el Ministeri de Vivenda, però el Col·legi d'Arquitectes, el Col·legi d'Arquitectes, i la seua pròpia conselleria diuen una xifra que és inqüestionable, senyor Camps, una dada que vosté no pot rebatre ací.    Vostés, a data de hui, sols han construït 23. 500 noves vivendes. Repetisc, 23. 500 noves vivendes. I en tenen 13. 000 en construcció. Segurament eixes mil del Mas del Rosari. Per cert, l'Ivvsa, a més de fer el Mas del Rosari també es dedica a fer venda de vivenda de renda lliure, podia dedicar-se només, únicament i exclusivament, a fer vivenda de VPO, que és la seua obligació, i no a fer vivenda de renda lliure. (Aplaudiments)    Vosté parla, senyor Camps, del govern socialista. Eixe govern socialista que li permet a vosté firmar un conveni que vosté, que vosté, senyor Camps, no complix. I no complix per diverses raons, i ahí estan les dades inqüestionables, senyor Camps. En el primer any d'eixe Pla de vivenda que el govern d'Espanya firma amb vosté -escolte un poquet que, si no, es perdrà-, tant sols ha complit, repetisc, tant sols ha complit el 38% d'obra nova. Està ahí en les dades del ministeri. El 38% d'obra nova.      El senyor president:    Señor Pla, vaya acabando.      El senyor Pla i Durà:    Acabe. I a més castiga els valencians, perquè mentre el govern d'Espanya destina 6. 000 euros per aquella persona que puga voler llogar la seua vivenda, vostés en donen 3. 000, i furten, per tant, 3. 000 euros als valencians que volen llogar la seua vivenda. (Aplaudiments)      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor Pla.    No, si yo procuro marcarles a ustedes los tiempos, tampoco obsesionándoles.    Senyor president, té la paraula.      El senyor president del Consell:    Gracias, señor presidente.    Señorías.    Señor Pla, estaban comentando ahora mismo que en el último período socialista en Alcoy se construían viviendas por parte de la conselleria correspondiente socialista, viviendas de renta libre, de 150 metros cuadrados.    Lo digo porque al final, señor Pla (remors), me gustaría que en estos debates fuese un poco, un poco consecuente, un poco consecuente con lo que usted representa, con lo que usted representa, que también representa aquellos gobiernos socialistas, también lo representa, señor Pla.    Bien, Ministerio de Vivienda, 170% de cumplimiento de. . . Bueno, son datos del Ministerio de Vivienda. Claro, si engaña la ministra de Vivienda, si engaña el ministro de Economía, si engaña la de Medio Ambiente -que engaña-, si engaña. . . ¡Claro! Es que al final todos los miembros del gobierno, según el señor Pla, engañan a la sociedad española. ¡Claro, yo ya no sé a qué atenerme! (Aplaudiments) Sinceramente no sé a qué atenerme.    Ya le digo, los datos del Ministerio de la Vivienda de España, del gobierno socialista, dicen que el cumplimiento del Plan de la vivienda de la Comunidad Valenciana es de un 170%. Y es más, es más. Volvimos a firmar con la ministra de Vivienda un nuevo plan, un nuevo plan, que superaba los planes de cualquier otra comunidad autónoma, habida cuenta el excelente resultado de la ejecución de los planes de la vivienda en nuestra comunidad. Y es más, por cada 1. 000 habitantes, somos la comunidad autónoma que más vivienda de protección oficial estamos haciendo en toda España. Superamos a todas las comunidades autónomas españolas (el senyor president colpeja amb la maceta), a todas.    Por lo tanto, señor Pla, los datos objetivos son los datos objetivos. 105. 000 actuaciones se han puesto en marcha (remors) en materia de vivienda accesible (el senyor president colpeja amb la maceta) o de protección oficial en nuestra comunidad durante estos tres años, (aplaudiments) 105. 000 actuaciones.    Y se han entregado ya, se han entregado ya 30. 000 llaves a otras tantas miles familias de nuestra comunidad. Yo no sé si esto les duele profundamente, porque yo sé que al Partido Socialista de la Comunidad Valenciana cuanto más empleo, más les duele; cuantos más colegios, más les duele; cuantos más hospitales, más les duele.    Por cierto, por cierto, yo sé que usted tiene una agenda muy recargada, que sólo le permite ir, sólo le permite a ir a Europa a pedir lo que tendría que hacer el gobierno socialista de Madrid. ¿Eso es lo que va a hacer a Europa? (Aplaudiments) Una agenda que sólo le permite, y me parece muy bien, acompañarnos a la presentación de la Copa del América en Madrid. Le pido por favor que a la nueva inauguración de un nuevo hospital en la Comunidad Valenciana me acompañe, mes de septiembre, ciudad de Torrevieja.    Muchas gracias. (Aplaudiments)    Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel síndic del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, senyor Joan Ribó i Canut, sobre les mesures que ha pres el Consell per a donar compliment a la sentència del Tribunal Suprem de 15 de març de 2006, respecte a la unitat de la llengua.    El senyor president:    ¡Señora Llinares, no se me desafore! Tranquila! Tranquilidad!    Moltes gràcies, senyor president.    Correspon la pregunta formulada per l'il·lustríssim senyor síndic del Grup Parlamentari Entesa.    Senyor Ribó, té la paraula.      El senyor Ribó i Canut:    Senyor president, fa tres mesos exactament, el 15 de març, el Tribunal Suprem, com sap vosté, va dictar una sentència anul·lant un decret del govern del Partit Popular-Unió Valenciana de 1995. Un decret que deshomologava les titulacions de valencià amb les titulacions emeses en les Illes Balears i en Catalunya.    A més dels problemes d'aïllament i segregacionisme del valencià respecte a tot el territori lingüístic comú, va provocar que el govern de les Illes responguera de la mateixa manera, i va crear problemes a centenars de professors valencians que donen classes a les Illes.    Fa tres mesos el Tribunal Suprem anul·la aquest decret i deixa, per tant, vigent el decret anterior amb totes les homologacions.    Quines mesures ha pres el Consell per a donar compliment a aquesta sentència?    I, per cert, encara que l'empara del Tribunal Constitucional no eximeix de complir la sentència en principi, sí que voldríem que ens responguera també si vostés, el Consell, ha demanat empara al Tribunal Constitucional per este tema. Gràcies.    I mire, si em permet una cosa. . . I si em permet, senyor president, una cosa amable. Diu la gent que vosté quan es tensa se passa al castellà. Ho acaba de fer, fa un moment. A mi m'agradaria que intentàrem respondre amb tranquil·litat perquè les últimes vegades ens està responent en castellà. Fem un esforç avui, que parlem de valencià, almenys de fer-ho aixina. Val?      El senyor president:    (El senyor president colpeja amb la maceta) Tranquil·leta!    Moltes gràcies, senyor Ribó. Moltes gràcies.    Senyor president, té la paraula.      El senyor president del Consell:    Moltes gràcies, senyor president. . .      El senyor president:    ¡Por favor, señoras diputadas!      El senyor president del Consell:    No sabia, senyor Ribó, que hi haguera idiomes o llengües per a cada circumstància de la vida. La veritat és que per a mi no ho és.    En fi, és una qüestió en el meu cas que utilitze, quan crec oportú, un idioma o un altre perquè els dos són els meus idiomes. L'idioma valencià, el de mon pare; l'idioma castellà, el de ma mare. I jo tinc una relació amb els dos exactament igual al llarg de tota la meua vida. En el meu cas és una cosa com natural.    Jo sé que en el seu cas és una qüestió de «postura», de «postura», perquè fa moltes vegades desgraciadament d'este debat un debat de tensió i de crispació. I per a mi no és una qüestió ni de tensió ni de crispació. No ho és, senyor Ribó. Perquè he escoltat amb tota naturalitat al llarg de tota la meua vida el valencià i el castellà, que per a mi és exactament el mateix en el meu cor, exactament el mateix. (Aplaudiments)    Respecte de la qüestió que vosté me pregunta. Jo no sé per què tant d'interés respecte d'altres territoris. És una qüestió que a mi sempre m'ha resultat una qüestió un poc estranya, un poc estranya. Jo no sé exactament l'interés, senyor Ribó. Algun dia m'ha de contar per què, per què.    A mi, realment el que m'interessa és la defensa de la nostra singularitat, el desenrotllament i la fortalesa del valencià a la Comunitat Valenciana i al món, que és el que me correspon com a president de la Generalitat. Les qüestions de sentències i recursos que estan presentats són qüestions estrictament de funcionament de l'administració, que em pareix una qüestió lògica. Però per a mi el més important és la quantitat de gent que parla el valencià, les possibilitats que hi ha a la xarxa educativa, la proposta cultural, els llibres que se publiquen, la presència als mitjans de comunicació social, la possibilitat de fer cada dia més ric i més potent el valencià.    M'agradaria saber alguna vegada per què l'interés constant de pensar en altres territoris i no tindre un discurs propi per a la nostra comunitat. Per a mi el més important és la nostra Llei d'ús i ensenyament del valencià. Per a mi el més important és el nostre Estatut, on deixa claríssim quina és la nostra competència respecte de quines qüestions, competència, per cert, absoluta al respecte de la llengua o l'idioma valencià.    Per tant, esta és la qüestió per a mi més important. Les dades són espectaculars, senyor Ribó, espectaculars. Més xiquets que mai s'ensenyen en valencià. Més professors i mestres que mai ensenyen en valencià i el valencià. Més línies de valencià que més en tota la història hi ha hagut en qualsevol moment. Més presència en mitjans de comunicació. Una cadena sencera de televisió en valencià. Major projecció que mai del valencià.    Això és el que me dóna a mi l'alegria i l'optimisme per a continuar treballant en esta línia. El valencià, els valencians, la Comunitat Valenciana, que és sempre per a mi el més important. Algun dia m'agradaria que ens explicara per què tant d'interés respecte d'altres territoris espanyols.    Moltes gràcies. (Aplaudiments)      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor president.    Té la paraula, senyor Ribó.      El senyor Ribó i Canut:    Senyor president, aquí, si hi ha una cosa espectacular, és com vosté no respon a cap pregunta. Això sí que és realment espectacular en este país. Jo crec que és el més espectacular que tenim, de veritat, el més espectacular.    Jo li he preguntat quines mesures anava a prendre per a complir una sentència. Res. Li he preguntat el segon tema, eh, respecte a si s'havia presentat recurs d'emparament. Tampoc ha dit res. Jo sé que s'ha presentat, eh! Jo sé que s'ha presentat.    Però li vull dir una cosa, mire vosté, senyor president, li vull dir una cosa que em sembla important. S'ha presentat sense que ho conega absolutament ningú, sense publicitat. S'ha presentat. . . Sí, (el senyor president colpeja amb la maceta) ho va dir vosté aquí, sí, però no s'havia presentat encara i volíem saber-ho. S'ha presentat d'una forma quasi clandestina. Sap per què? Perquè vostés tenen una gravíssima por a perdre aquest recurs d'empara. Sap per què? Perquè vostés tenen una terrible por a fer el major dels ridículs amb este tema. Sap per què? Perquè ho han fet fonamentalment com a element d'estratègia electoral dirigit a determinats sectors.    I jo els voldria dir una cosa. Mire, per què no deixen d'emprar el valencià com una eina de confrontació electoral? Els ho voldria dir, de veritat, ¿no podrien deixar el valencià en pau? ¿No s'adonen que ja no els queda cap institució científica ni acadèmica que empare les seues idees? Tampoc els queda ja tribunal al qual recórrer. Mire, set sentències del Tribunal Superior de Justícia, una del Tribunal Constitucional del 1997, una del  Tribunal Suprem. . . Què més volen? Tenim ja autoritat lingüística, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, a nivell estatutari, que malgrat les seues pressions -les seues pressions, eh? - ha emés un dictamen claríssim.    Senyor president, ensenyants, escriptors, correctors, traductors, promotors lingüístics, periodistes i, en general, la immensa majoria dels que cuiden i utilitzen el valencià, ho fan des de la consciència clara de formar part d'una comunitat lingüística més ampla que inclou Catalunya, les Illes i el Rosselló. ¿No creu, senyor Camps, que cal deixar de parlar de què és el valencià -d'aquest tema, quasi sempre se'n parla en castellà, eh? - i deixar en mans dels que en saben, d'una vegada per totes, dels que estan qualificats tècnicament, científicament i jurídicament, i que ens dediquem a un altre tema? , a eixe tema del qual vosté diu que se fan moltes coses. Però, mire, no se fan tantes coses, eh?    Vosté sap que nosaltres no votàrem l'Acadèmia Valenciana de la Llengua: per què no fa cas d'eixe pacte per l'ús que diu l'Acadèmia Valenciana de la Llengua? , per què no fa cas de l'escola en valencià per a promocionar l'ús del valencià? , per què no fa cas de les universitats valencianes? ¿No creu que açò és una cosa més important que la recerca de vots. . . , si em permet, la recerca un poc miserable d'alguns vots, que es pot aconseguir amb la confrontació lingüística?    Mire, les grans llengües, com l'anglés o el castellà-espanyol, basen la seua hegemonia en la seua flexibilitat. El que ací, en Espanya es diu d'una forma, en Argentina es diu d'una altra, en Colòmbia d'una tercera. ¿No creu que és un poc una bovada no voler entendre's per dir digui o diga o qualsevol altra flexió que, si no entenem directament, es pot intuir amb facilitat? ¿No creu que li fem molt mal al valencià a l'intensificar les diferències, com si fórem serbis i croats acabats d'eixir d'una guerra d'aniquilació?    Mire, hi ha una paraula molt bonica en valencià, senyor president, trellat. En altres llocs és quasi sinònima. . . , es diu seny. Trellat és una mescla de sentit comú i intel·ligència, i nosaltres li voldríem demanar en eixe tema trellat. Voldríem demanar que acaben amb este tema, perquè tothom està d'acord, menys vostés.      El senyor president:    Señor Ribó, el tiempo está «trellat». . .      El senyor Ribó i Canut:    Acabe, senyor president.    Senyor Camps, mire, com sempre que parle d'estos temes em recorda, d'alguna forma, on vaig néixer jo, li vaig a dir: jo no vaig néixer en este país, el meu document nacional d'identitat ho diu clarament, com no va néixer el senyor Zaplana o el senyor Olivas o milions de persones, però l'estimo tant com el puga estimar vosté, encara que, per suposat, d'una altra forma molt diferent a vosté.    Nosaltres, la gent d'Esquerra, sempre hem tingut un principi clar: valencià és tota persona que viu i treballa al País Valencià.    Gràcies.      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor Ribó.    Muchas gracias, señor Ribó.    Senyor president, té la paraula.      El senyor president del Consell:    Gràcies, senyor president.    Senyories, he dit abans que el recurs estava presentat, no m'ha escoltat vosté, però, vaja, he dit que el recurs estava presentat.    Però, en qualsevol cas, també he dit que allò important és allò important. Jo no sé si la seua reflexió, que ha fet ací hui, a la trona, abans que vinga l'estiu parlamentari, és perquè vostés tenen de donar una proposta d'acord per a fer esta coalició amb Esquerra Republicana de Catalunya. . . Un moment, un moment, un moment, tranquil·litat, és una reflexió política: jo no sé si Esquerra Unida, el que vol (el senyor president colpeja amb la maceta) amb la seua intervenció hui ací, pel que siga, per un compromís polític. . .      El senyor president:    Señor González, no haga méritos. . .      El senyor president del Consell:    Jo no sé si és una proposta política d'obrir els braços a una coalició d'Esquerra Unida a la Comunitat Valenciana amb Esquerra Republicana de Catalunya, que és molt possible i és molt legítim per a vostés. . . Possiblement siga això, que Esquerra Unida de la Comunitat Valenciana tinga un pacte signat o a punt de signar amb Esquerra Republicana de Catalunya.    Mire vosté, per a mosatros, allò important és la Comunitat Valenciana, la nostra singularitat, la nostra personalitat. (Remors) Quan parlem del valencià, parlem d'un element tan fonamental d'unió i de prosperitat també, i de personalitat i de presència en el món, que jo crec que no té de ser una qüestió ni de tensió ni de crispació com vosté la planteja sempre, desgraciadament, sempre.    Estava vegent unes dades ara importants, crec que importants. L'any 1995 el 60% dels mestres estaven capacitats per a ensenyar en valencià; hui, el 82%. . . El 82%. N'hi han més professors, per tant, no a soles estem parlant de la mateixa quantitat, n'hi han molts més mestres ara, governant el PP, que quan governava el Psoe, lògicament, perquè som un govern de prosperitat i d'oportunitats, però, a més, el 82% dels mestres en estos moments estan capacitats per a ensenyar en valencià.    L'any 1995, governant el Partit Socialista, el percentatge de professors de secundària capacitats per a ensenyar en valencià era del 19%; en estos moments és el 60%. Això és treballar pel valencià, això és treballar per les línies en valencià, l'educació en valencià, l'aposta de l'ensenyança del valencià a tota la xarxa educativa. Això és el que marca la diferència claríssima entre propostes que fan coses a favor de la gent i entre propostes de tensió i de crispació com vosté representa. (Aplaudiments)    N'hi han. . .      El senyor president:    Señor presidente. . .      El senyor president del Consell:    . . . no a soles més quantitat de mestres i professors ara, governant el PP, que quan governava el Psoe, molts més, molts més, i en millor condicions laborals, molt millors condicions laborals que quan governava el Partit Socialista, sinó que, a més, el percentatge per a l'ensenyança del valencià ha augmentat de manera clara en el sistema educatiu de la Comunitat Valenciana, i això és una gran alegria per al president de la Generalitat.    Moltes gràcies. (Aplaudiments)      El senyor president:    Moltes gràcies, senyor president.    Se interrumpe el pleno durante unos quince o veinte minutos.    (Se suspén la sessió a les 10 hores i47 minuts)  (Es reprén la sessió a les11 hores i 32 minuts)    (Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)      Declaració institucional amb motiu del Dia Mundial del Refugiat.      La senyora vicepresidenta primera:    Anem a continuar el Pe.    En primer lloc, ha arribat ací, a la mesa, una declaració institucional de les Corts, pel Dia Mundial del Refugiat, que, si els pareix, passarem a llegir tal com ha arribat:    «Ante la celebración el día 20 de junio del Día Internacional del Refugiado, Les Corts hace la siguiente declaración:    Las naciones unidas han establecido el día 20 de junio como Día Mundial del Refugiado con una resolución especial de la Asamblea General adoptada por unanimidad en el 2000. Este año, el Día Mundial del Refugiado está dedicado a la esperanza que mantienen los refugiados de volver a sus lugares de origen. El 20 de junio es la ocasión adecuada para recordar a los cuarenta millones de personas desarraigadas por la violencia y por las violaciones de derechos humanos en el mundo. Bajo el mandato de ACNUR se encuentran casi veintiún millones de personas.    Este es un día para reafirmar nuestro apoyo solidario a los refugiados, como testimonio de la lucha por la democracia y las libertades, día para manifestar nuestro apoyo a los gobiernos que en distintas partes del mundo se esfuerzan en consolidar procesos políticos de democratización aun en las circunstancias más difíciles, día para manifestar la simpatía de todos los ciudadanos para aquellos que sufren lo que sufrió nuestro país y muchos de nuestros ciudadanos en otras épocas de nuestra historia. Y es un día de reconocimiento a todos aquellos individuos y colectivos, ONG, asociaciones, entidades y organismos que trabajan cada día con los millones de personas que sufren las consecuencias de tener que ser refugiados.    Este año, España celebra el XXVIII aniversario de nuestra adhesión a la Convención de Ginebra del 1951 y al Protocolo de Nueva York del 1967, que garantiza protección y asistencia a los refugiados. En estos años se ha avanzado mucho en materia política, legislativa y social en este sector, como se puso de manifiesto con la reacción social en la acogida de los refugiados de la antigua Yugoslavia y de Kósovo.    Somos conscientes de las dificultades de los estados a la hora de establecer mecanismos eficaces para la identificación de personas con necesidad de protección dentro de los flujos migratorios y proveer de respuestas adaptadas a sus necesidades específicas. Las causas que originan los grandes éxodos de refugiados son variadas, como se manifiesta en los problemas de los pueblos indígenas y las dinámicas del desplazamiento forzado a que se han visto sometidos en numerosos países, lo que implica un riesgo no solo para su vida, sino también para la desaparición de su identidad colectiva.    Además, no todos los motivos que generan refugiados están expresamente contemplados en los tratados internacionales, como los refugiados ambientales y su estrecha vinculación con los fenómenos derivados del cambio climático. En muchas ocasiones, los refugiados solicitantes de asilo son difíciles de detectar en medio de las grandes corrientes de la emigración. Es aquí donde se plantea el reto de identificar entre aquellos que llegan a nuestras fronteras, quienes huyen de sus países de vida o un temor fundado de persecución por motivos de raza, religión, nacionalidad, opinión política o pertenencia a un determinado grupos social, como claramente establece la Convención de Ginebra.    El acceso a procedimientos sigue siendo el aspecto más dramático del refugiado en España y en Europa. Por ello, es necesario que se facilite por las instancias implicadas la adecuada información, con el objeto de que se pueda prestar asesoramiento letrado a las personas susceptibles de merecer una protección internacional.    Les Corts, en representación de todos los valencianos y valencianas, manifiestan su apoyo al Alto Comisionado de las Naciones Unidas para los Refugiados, institución dos veces ganadora del Premio Nobel de la Paz y que con su labor encomiable en sus cincuenta y dos años de existencia ha permitido salvar tantas vidas poniendo en marcha proyectos en cinco continentes frente a la barbarie y a las guerras.    Palau dels Borja, 15 de junio del 2006»  (Aplaudiments)      Compareixença del conseller de Cultura, Educació i Esport, Alejandro Font de Mora Turón, per a informar sobre els resultats de l'estudi sociolingüístic respecte al coneixement i ús social del valencià elaborat per la Secretaria Autonòmica de Cultura i Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, sol·licitada a petició pròpia (RE número 26. 257).      La senyora vicepresidenta primera:    A continuació, senyories, passem al punt número 10: compareixença del conseller de Cultura, Educació i Esport per a explicar el resultat de l'estudi sociolingüístic respecte al coneiximent i ús social del valencià elaborat per la Secretaria Autonòmica de Cultura i Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, sol·licitada a petició pròpia.    Quan vullga, honorable conseller senyor Font de Mora.      El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:    Moltes gràcies, senyora presidenta.    Senyories, el valencià, tal i com ha quedat recollit en el nostre Estatut d'autonomia, és la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana i constituïx, per tant, la seua principal senya d'identitat. Per això, el govern del Partit Popular presidit per Francesc Camps té com a objectiu prioritari, sempre respectant la Constitució espanyola i l'estat d'autonomia, la defensa i la recuperació de l'ús del valencià en tots els àmbits aportant els recursos humans i materials necessaris per a incrementar el seu coneiximent, per a promoure el seu ús social entre els ciutadans i ciutadanes de la nostra comunitat.    Comparec a petició pròpia davant d'estes Corts per a explicar a les senyories les dades que vam publicar en la Conselleria de Cultura, Educació i Esport l'any passat.    La Conselleria de Cultura, Educació i Esport, després del cens de 2001 dut a terme per l'Institut Nacional d'Estadística, les dades definitives del qual van ser facilitades l'any 2003, va decidir posar en marxa un important estudi estadístic que recollira totes les dades censals des de 1986. I, a més, va voler arreplegar en una edició totes les dades sociolingüístiques de què disposàvem per a oferir als estudiosos una bona recopilació de totes estes dades relacionades amb el valencià dels últims vint anys.    L'anàlisi de les dades sociolingüístiques es van fer públiques en el mes de febrer de l'any passat, recopilades en el llibre, este llibre que tinc ací a les meues mans, Coneixement i ús del valencià, que recull tots els índex dels dos últims censos i els del padró de 1986.    La comparació de les dades augura bones perspectives respecte a l'ús del valencià. Dir que un exemplar es va fer arribar a tots els diputats i diputades de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts.    Este llibre el vam presentar el 22 de febrer de 2005, i és el resultat de l'estudi dut a terme pel Servici d'Investigació i Estudis Sociolingüístics de la Secretaria Autonòmica de Cultura i Política Lingüística, i aporta, per primera vegada, una anàlisi estadística fonamental per a avaluar les línies bàsiques sobre l'evolució de la llengua valenciana des de la primera etapa de la Llei d'ús i ensenyament del valencià fins a les últimes dades generals del cens de 2001.    Entrant a una succinta anàlisi de les dades del llibre, és interessant constatar que la piràmide d'edat de l'any 1986, relativa a les persones que afirmen que saben parlar, el valencià, presenta una figura piramidal invertida, és a dir, a més edat, més alt era el percentatge de parlants. Fet que canvia absolutament en la representació gràfica de les dades dels parlants del cens de 2001, ja que la figura resultant adopta la forma piramidal. Això evidencia que els percentatges més alts ara es troben en edats jóvens, la qual cosa remarca el rejoveniment de la composició de la població que sap parlar el valencià, un fet que obri noves expectatives de cara a futures generacions.    Durant el període 1986-2001, podem remarcar que augmenta el nivell de comprensió oral, el de lectura i el d'escriptura, especialment entre els jóvens. El nivell general de parla es manté estable i augmenta l'aptitud de comprensió per a totes les edats.    Un element bàsic en la recomposició de l'organització sociolingüística, especialment a partir de 1995, és el factor migratori produït en esta comunitat i que cada vegada és més real i més important.    Per a analitzar la influència d'este factor en l'evolució lingüística, cal tindre en compte la importància que tenen els immigrants sobre el total de la població en la Comunitat Valenciana. En este sentit, és positiu el fet que respecte a l'any 1991, en el cens del 2001, hi ha un 4% més de persones nascudes en altres comunitats d'Espanya que afirmen saber parlar valencià.    Un altre dels aspectes que voldria subratllar, de les dades d'este llibre, és l'increment en totes les aptituds en les poblacions de predomini lingüístic castellanoparlant. Un increment que es pot constatar per igual a la majoria de les comarques. Així, per exemple, respecte a les dades del cens de 1986, al Racó d'Ademús hi ha un 60% més de població que entén el valencià; a la Vall de Cofrents-Aiora, un 51% més; a la Plana d'Utiel-Requena, un 47% més; als Serrans i  l'Alt Vinalopó, un 36% més; a les poblacions del Baix Segura, un 34% més i, a l'Alt Palància, un 29% més.    En resum, l'any 1986 en estes comarques hi havia un 23% de persones que entenien el valencià i en el 2001 el percentatge ha apujat al 56,5%, el que suposa un increment del 33,5%.    Estes dades constaten l'actitud positiva cap a la llengua valenciana en estes comarques, la qual cosa augura un bon futur per al valencià.    Pel que fa a l'evolució en les quatre ciutats de més de 100. 00 habitants, València, Alacant, Castelló i Elx, en relació amb la situació de 1986, estes apunten a un augment de la capacitat lingüística en les quatre habilitats: comprensió, parla, lectura i escriptura. Si analitzem només l'evolució de les huit ciutats de més de 50. 000 habitants, estes presenten increments, i alguns d'estos són significatius.    Este increment és particularment espectacular en el cas de la ciutat d'Alacant. La ciutat d'Alacant augmenta un 23% en comprensió oral del valencià. És interessant, com dic, remarcar este fet, ja que la ciutat d'Alacant ha experimentat un major increment en la comprensió oral i en la parla respecte del seu entorn comarcal i del seu entorn provincial.    Podem concloure que les dades de coneixement del valencià en els cens del 2001 i la seua comparació amb dades anteriors, mostren bones perspectives. És molt important remarcar el fet que els increments més notoris es produïxen en les edats més jóvens, la qual cosa fa més fermes, com ja hem avançat, les bones expectatives respecte al futur del valencià.    En la presentació del llibre que els he mostrat abans, ja vaig anunciar que al llarg del mateix any, el 2005, anàvem a fer una enquesta general a la població valenciana sobre l'ús i el coneixement del valencià.    Bé, senyories, a hores d'ara ja tenim estes dades divulgades, i els resultats reflectixen que la societat valenciana canvia molt de pressa. L'enquesta demostra, una vegada més, que el coneixement del valencià s'incrementa, especialment, en les habilitats de llegir i escriure i que també augmenta el grup de persones que afirmen que l'usen indistintament, la qual cosa significa que cada vegada hi ha més persones bilingües, fruit d'una política lingüística com la que estem duent a terme, buscant sempre un equilibri entre els idiomes oficials a esta comunitat.    Per això, continuarem aplicant, senyories, una política lingüística d'integració i respecte dels dos idiomes oficials de la Comunitat Valenciana, basada en l'extensió del coneixement i en la lliure elecció per part dels ciutadans, sense coaccions ni imposicions, implicant en la promoció social del valencià cada vegada a més sectors.    Les actuacions de formació tenen com a finalitat fer efectiu els dret de tots els ciutadans i ciutadanes a conéixer i usar el valencià en tot l'àmbit territorial de la comunitat, tal com s'establix en l'article primer de la Llei d'ús i ensenyament del valencià. Este Consell de la Generalitat promou accions per a incrementar l'ús i el coneixement del valencià.    Les dades, tant del llibre com de les enquestes, demostren que les actuacions que el govern del Partit Popular ha posat en marxa estan en el bon camí. Per això anem a continuar aplicant actuacions com les que tenim en marxa en defensa del valencià.    Pel que respecta a l'educació, este Consell aposta per l'aplicació dels programes d'educació bilingües en un context multilingüe com el que ens movem, en un espai europeu que recomana l'aprenentatge de tres llengües. Per això, les iniciatives del PB o dels programes de trilingüisme. Tot això sense oblidar mai la lliure elecció dels pares del programa educatiu que preferixen per al seu fill o filla.    En els últims anys quasi s'han triplicat els alumnes que seguixen els programes d'ensenyament en valencià. En 1998 es va introduir el programa bilingüe Enriquir, que incorpora com a llengua vehicular una llengua estrangera en algunes matèries. I a hores d'ara s'han posat en marxa 237 programes que seguixen esta proposta educativa, amb la qual cosa anem cap a una extensió del que ara es denomina trilingüisme, les dos llengües de la comunitat més una llengua internacional.    L'esforç realitzat es reflectix en les dades sobre l'ensenyament en valencià dels últims anys. L'any 1995 hi havia 64. 527 alumnes que feien l'ensenyament en valencià en 597 centres. Enguany són 162. 718 els alumnes i 1. 004 els centres. És a dir, s'han duplicat els centres i quasi s'han triplicat els alumnes.    L'any 1995 hi havia uns 15. 000 professors i professores de tots els nivells no universitaris que tenien la capacitació de valencià, el 45%. Enguany en són més de 34. 000, el 66%.    Si tenim només en compte el cos de mestres d'educació infantil i primària, l'any 1995 n'hi havia uns 12. 000 que tenien capacitació, 67%. Enguany en són més de 21. 000, que representen quasi el 83%.    En el cos de professorat de secundària, encara que les xifres no són tan elevades, sí que és important el creixement que hi ha hagut en estos deu anys anteriors. L'any 1995 hi havia uns 2. 228 professors i professores d'educació secundària que tenien la capacitació en valencià, quasi el 20%. Enguany en són més d'11. 000, més del 54%.    Finalment, en relació amb això, voldria insistir en el gran avanç en la formació en valencià del professorat de secundària que s'ha produït en els últims anys, ja que s'ha passat d'un 20% a més del 54%. És a dir, que més de la meitat del professorat de secundària pot impartir la docència en valencià en estos moments. Això és un bot molt important respecte del que hi havia fa deu anys, i ho hem de valorar com un indicador molt positiu.    Per una altra banda, i de cara a tota la societat valenciana, la Conselleria de Cultura, Educació i Esport coordina, des del 1995, el programa de promoció de coneixements del valencià en la població adulta. La finalitat d'este programa és facilitar i promocionar els coneixements de valencià en eixe segment de població. Fa tres cursos acadèmics que es van incrementar les plantilles dels centres d'esta conselleria amb professorat especialista de valencià per a impartir estos cursos.    El nivell dels cursos que s'oferixen en este programa corresponen als nivells dels certificats oficials administratius de valencià que expedix la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, i es realitzen en els centres de formació de persones adultes de la Generalitat i en aquelles programes municipals que també són subvencionats per la conselleria.    La mitjana d'assistents en els últims anys se situa al voltant de 10. 000 assistents. Enguany, en el curs 2005-2006, estan participant més de 12. 000 persones.    A més d'estos cursos, cada any se n'organitzen per als empleats públics de la Generalitat Valenciana i per als de l'administració de l'Estat. L'objectiu d'estos cursos no és altre que garantir la plena cooficialitat del valencià en l'àmbit administratiu de la Comunitat.    La Conselleria de Cultura, Educació i Esport, conjuntament amb la Delegació del Govern de la comunitat, també convoquem cursos de promoció de coneixements de valencià, d'acord amb el conveni de cooperació entre la Generalitat i l'Institut Nacional de l'Administració Publica. Són diverses modalitats: cursos en centres de treball, cursos centralitzats i cursos intensius. Es convoquen cursos específics per a membres de la Guàrdia Civil i per als de la Policia Nacional també.    Els nivells de cursos que s'oferixen, tant als funcionaris de l'Estat com al personal propi de la Generalitat, també es corresponen amb els nivells de certificats oficials administratius del valencià que expedix la Junta Qualificadora: oral, element, mitjà i superior. La mitjana de funcionaris inscrits en els més de 250 cursos anuals és de 6. 500.    Com a complement de la formació que s'oferix a través dels cursos, la Secretaria Autonòmica de Cultura i Política Lingüística va llançar en el 2004 la primera edició dels cursos valencians en línia, on line, dins de la plataforma de la Generalitat E-Formació. En les cinc edicions que s'han posat en marxa en estos dos anys, hi ha hagut més de 25. 000 matrícules.    És imprescindible parlar també de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, que és un dels organismes més emblemàtics de la Generalitat, en el que es referix al valencià davant tota la societat. El seu objectiu inicial d'acreditar els coneixements de valencià ha anat mes enllà. Actualment satisfà les demandes de qualificació i d'acreditació de molts sectors de la població.    La Junta Qualificadora de Coneixements convoca actualment les proves de coneixement de valencià en 21 localitats valencianes, tant en zones de predomini lingüístic castellà com de valencià. Des de 1986, any en què es va crear, ja són més de 946. 000 les matrícules que s'han presentat per a les proves de la junta. L'any passat  van ser 57. 667 les matrícules. Per a enguany es calcula una xifra similar. I en estos moments ja hi ha vora 44. 000 matrícules per a les proves que comencen.    Un altre aspecte a tindre compte és la quantitat d'alumnes nouvinguts que tenim en les aules valencianes, i per a atendre'ls hem creat les aules Passe, de les quals n'estan funcionant 28 i el proper any en funcionaran un centenar.    L'any 2004 es va presentar el primer material de suport per a l'aprenentatge del valencià i del castellà per a estos alumnes nouvinguts a la nostra comunitat, del programa Vine-ven, un material multimèdia molt fàcil d'usar, molt atractiu i que facilita als mestres l'ensenyament de valencià i de castellà per a estos nous alumnes que acaben d'arribar i deuen integrar-se en la nostra societat i en el nostre sistema educatiu.    Vam distribuir 8. 000 còpies a col·legis, organitzacions i altres institucions implicades en l'educació multicultural i d'acollida d'immigrants. Enguany hem acabat i distribuït un material d'activitats de valencià i romanés, especialment pensat per a zones amb molta influència d'immigrants de Romania, com és el cas de la província de Castelló. A més, tenim prevista l'elaboració de guies per a immigrants. Es tracta de guies bàsiques de conversa en valencià per a facilitar als nouvinguts els coneixements del valencià.    Per a l'America's Cup ja tenim acabada una guia de conversació especialment pensada per als visitants angloparlants i que va acompanyada d'un vocabulari marítim en anglés, valencià i castellà. Distribuirem al voltant de 25. 000 còpies.    Si l'extensió dels coneixements del valencià és important, també ho és la promoció social que s'incentiva des de la conselleria de Cultura, Educació i Esport.    Durant l'any 2005 es van aconseguir ajudes per a la promoció del valencià a 963 associacions i entitats cíviques valencianes, a 189 ajuntaments, a 1. 204 comerços, empreses i indústries, xifres que són habituals en els últims anys.    Cal destacar també les ajudes al doblatge en valencià d'audiovisuals, curtmetratges, documentals, sèries, TV movies i llargmetratges. Puc dir-li que 33 produccions van ser subvencionades l'any passat. També comptem amb convenis o acords de col·laboració de major quantitat d'ajuda que els anteriors amb 23 entitats, entre les quals es troben sindicats, col·legis professionals, universitats i federacions.    Destaquem els convenis amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies i amb el Consell de Cambres de Comerç, Indústria i Navegació de la Comunitat Valenciana.    Finalment, i per acabar, el mes de juliol de 2004 -ja ho saben vostés- es va presentar la tercera versió del traductor de castellà al valencià, el Salt 3. Esta nova versió té moltes novetats, la més important és que traduïx en els dos sentits, castellà-valencià i valencià-castellà, i això permet parlar d'un bilingüisme equilibrat com el que desitgem per a la nostra comunitat. El fet més remarcable és que s'han distribuït ja més de 200. 000 còpies del Salt per tota la comunitat i per l'exterior. Esta distribució es va fer en principi de forma conjuntament amb ajuntaments, diputacions, universitats, sindicats, col·legi notarial, Col·legi de Registradors de la Propietat, consell de graduats socials, Federació d'Hostaleria, Pimev, onsell de cambres de la Comunitat Valenciana i altres organitzacions i entitats que hi han volgut col·laborar. A esta distribució han de sumar les persones que des de qualsevol racó de la nostra comunitat o des de qualsevol lloc del món accedixen a les pàgines web de la conselleria i es descarreguen la versió que es disposa en Internet d'este traductor.    S'ha de tindre en compte que el programa Salt és un instrument molt útil per a la promoció de l'ús del valencià; permet que els usuaris, tant ciutadans com els treballadors de l'administració puguen crear els seus escrits amb la seguretat de no cometre errades. Ja estem preparant la versió del Salt 4, que serà una versió multiplataforma.    L'any passat, en 2005, vam posar en marxa una nova campanya de promoció amb el lema «En valencià, naturalment». Este missatge positiu -no trauré la llengua des de la trona- pretén crear en la societat valenciana actituds positives cap a l'ús i l'aprenentatge del valencià. En un principi, les accions es van centrar en un missatge audiovisual, un espot de 30 segons i una falca de ràdio. A estes accions s'han sumant altres en premsa, en fulls, en díptics, en cartells, quaders i altres elements que es distribuïxen en diversos sectors. Vam començar esta nova campanya basant-nos, sobretot, en la música i en la imatge. Per això es va planificar l'emissió d'espots televisius, falques de ràdio de la Comunitat Valenciana i espots en 172 sales de cine distribuïdes per tota la comunitat.    Amb este nou eslògan, «En valencià, naturalment», pretenem transmetre a la societat valenciana la naturalitat de parlar en valencià, d'usar el valencià en les situacions i en els àmbits més diversos, animant a la gent a no tindre dubtes, que conte coses, que parle, que use el valencià amb naturalitat.    Bé, senyories, i acabe, estes actuacions ens demostren que el govern del Partit Popular aposta per la defensa de l'ús del valencià en la nostra comunitat dins d'una política lingüística basada en l'equilibri, el respecte, la tolerància, la lliure elecció i la integració.    Moltes gràcies. (Aplaudiments)    (Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)      El senyor president:    Muchas gracias, señor conseller.    Para intervenir, ahora tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Entesa, el ilustre señor diputado Cardona.      El senyor Cardona i Pla:    Gràcies, senyor president.    Senyor conseller, quan vaig vore esta petició seua per a explicar-nos l'estudi sociolingüístic, el resultat d'este estudi sociolingüístic, que van presentar en febrer de 2005, jo pensava que vostés ens faria una anàlisi dels punts forts, dels punts dèbils, de les potencialitats, de les debilitats que s'havien detectat en eixe estudi. Però, el que vosté ha fet ha sigut una intervenció on ha intentat camuflar totes les dades que poden ser una miqueta compromeses i ens ha fet tot un llistat d'actuacions seues en potenciar el valencià, llistat que ja ens ha fet moltes vegades, però que nosaltres opinem que vostés no valoren, no volen valorar quin efecte real tenen sobre l'ús real del valencià.    Per tant, el que d'alguna manera ens trobem, senyor conseller, és que vostés trauen ací tot un llistat d'actuacions per a dir que fan molta cosa, però, realment els indicadors no els acompanyen.    Jo vull començar, senyor conseller, per dir-li una cosa molt concreta. Fins a l'any 1995 van haver estudis sobre l'ús del valencià cada any. En 1995 això es va acabar. Des de 1995 fins ara hem patit un vertader desert de dades. L'únic estudi que es va fer, en 1998, era un estudi sobre el cens d'habitants de 1991. És a dir, que en 1998 estàvem estudiant el cens d'habitants de 1991. El següent estudi ve en el 2004, este al que vosté fa referència. Per tant, vam estar exactament 9 anys sense cap estudi sobre l'ús del valencià. I este estudi, senyor conseller, no es fa sobre una enquesta pròpia, sinó que es fa sobre dades del cens, de manera que la seua anàlisi s'atura en el 2001, en el millor dels casos, perquè quan anem a estudiar, anem a analitzar el valencià que s'usa a casa, el valencià que s'usa amb els amics, el valencià que s'usa en les tendes, ahí l'estudi se para exactament en el 1995, no arriba ni al 2001.    Eixe és l'estudi que vostés anaven a presentar-nos. De totes formes, he de dir, vosté ho ha destacat, que vostés van fer finalment un estudi sobre enquestes exactament en el 2005. L'estudi de camp es va fer a juny, juliol de 2005.    Cosa curiosa: esta enquesta, esta última enquesta feta per la conselleria no té cap comparació amb els anys anteriors, simplement apareixen els percentatges que es donen en eixe any 2005. Cosa també curiosíssima: eixe estudi de 2005 el presenten exactament en el dia abans que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua presenta el seu Llibre blanc de l'ús del valencià. I ens trobem que després d'11 anys de desert total d'enquestes, el mateix dia, del mateix any, se'n presenten dos. Possiblement, vostés esperaven que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua no transmetera dades massa optimistes i pensaven a la millor contrarestar-ho amb el seu.    Bé, siga com siga, les dades no són positives, ni en l'estudi de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua ni en l'estudi sociolingüístic que vam presentar a febrer de 2005 sobre dades que, com a màxim, arriben al 2001, ni en l'enquesta que vostés han fet en el 2005. En ningun d'ell les dades són esperançadores com vosté diu.    Concretament, s'ha millorat en lectura des del 1995 fins al 2004 un punt percentual. S'ha passat que saberen llegir un 46,5% a un 47,3%. Coincidixen bàsicament. No vaig a dir totes les xifres per no cansar a la gent que ens puga estar escoltant. Per tant, des de 1995 fins al 2004 s'ha pujat un punt percentual de lectura i no arriba a la meitat dels valencians les persones que saben llegir en valencià.    La qüestió de l'escriptura, que és on hi ha hagut un avanç més notable. Des de 1995 fins al 2004 s'ha apujat cinc punts percentuals. En este moment, la quarta part dels valencians saben escriure en valencià, la quarta part. I ho dic i ho ressalte perquè em sembla quasi escandalós que es diga que la cooficialitat del castellà i el valencià, el bilingüisme, quan resulta que ací hi ha una llengua absolutament minoritzada i que, realment, en els aspectes inclús acadèmics molt poca gent la coneix.    Però, on ja arriben a ser dramàtiques les dades és en el tema de la comprensió i de la parla. Des del 1995 fins al 2004 s'ha passat aproximadament des d'entendre'l el 87% a entendre'l el 73,4. . .      El senyor president:    Señor Cardona, vaya terminando.      El senyor Cardona i Pla:    . . . -de seguida acabe-. Per tant, hi ha hagut una baixada de 13 punts en la comprensió, segons l'estudi seu de l'enquesta de 2005. I en la parla hi ha hagut una baixada des del 62,8 en 1995 fins al 52 en el 2005, segons la seua enquesta. Segons l'estudi sociolingüístic el 48. Encara és més lamentable!    Per tant, nosaltres estem dient que la seua actuació no és adequada per a aconseguir una normalització del valencià, que totes eixes accions que vosté ha comentat, segons els indicadors, estan tenint un resultat absolutament negatiu. I nosaltres, a més, pensem que vostés estan actuant d'una manera conscient per a aconseguir eixe resultat negatiu. Per això estan contents dels resultats que obtenen. Total, el valencià cada vegada és menys conegut, cada vegada es parla menys i cada vegada s'entén menys, conforme diuen les seus mateixes  enquestes.    Crec que han de corregir molt la seua política per a aconseguir un redreçament clar del valencià.      El senyor president:    Muchas gracias, señor Cardona.    Tiene la palabra a continuación, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, la ilustre diputada doña Isabel Escudero.      La senyora Escudero Pitarch:    Gràcies, senyor president.    Senyor conseller, perquè vosté ho ha dit ací, però veure's, vore's el que es diu al carrer. . . Ni al carrer, ni a la perruqueria, ni a El Corte Inglés, tot el que vosté ha dit que la gent parla, llig i escriu, de veritat que mosatros no ho palpem. Però, bé, jo li agraïsc, li agraïsc que després de  tant de temps de demanar la compareixença a petició pròpia, hui estiga ací per tal de posar algun negre sobre l'eufòria que vosté ha deixat palesa.    Mire, jo començaré dient-li una obvietat, i és que llengua i ús són un tàndem inseparable i vosté ho sap. I sap també que quan en 1983 s'aprova la Llei d'ús i ensenyament del valencià el que es pretenia era crear un marc i una societat cohesionada on tots els ciutadans d'aquest país fórem capaços d'utilitzar, gastar i estimar les dues llengües, la de l'Estat, el castellà, i la pròpia, el valencià. Doncs, mire, després de tants anys de l'aprovació de la llei d'ús, després de tants anys, això no s'ha aconseguit, perquè a l'únic lloc i a l'únic àmbit on s'ha avançat ha sigut en l'àmbit de l'ensenyament i no és prou.    Jo també em referiré, per tal de contrastar les seues xifres i els seus quadres d'eixe llibre, eixe llibre amplíssim, en la darrera enquesta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, fonamentalment perquè com és l'ens normatiu alguna cosa hauran de dir, i, fonamentalment, perquè és més recent.    Mire, a mi em preocupen les dades que aporta l'acadèmia i que deixe paleses, que són les següents: el 24% de la població té dificultats per a entendre el valencià, el 24%, i estem parlant d'una llengua romànica, molt propera, del castellà al valencià, romànica, molt propera, vosté ho sap igual que jo, té poca distància lingüística entre una i l'altra, poca distància lingüística.    Però, a més, el 50% de la població, més del 47% aproximadament, no és capaç d'usar el valencià còmodament quan parla. Si vosté té en compte que convencionalment tenim la tendència a canviar de llengua o es té la tendència a canviar de llengua quan l'interlocutor parla en castellà, doncs, fàcilment, ¿això en què es tradueix? Es tradueix en una reducció de l'ús formal d'esta llengua que és el valencià.    Però, a més, el 50% de la població no està capacitada per a llegir en valencià, per a llegir. Sap també que els problemes de comprensió oral són grans, i quan es parla d'escriptura molt més. I això, per què passa? Perquè les institucions no han fet l'ús públic, l'ús mimètic que ha de reflectir a la societat que ha de parlar una llengua perfectament o, almenys, còmodament.    I, a més, un 75% de la població no està capacitada en este país per a escriure en valencià. És analfabeta en la llengua pròpia. Un 75% de la població. Això ho ha dit l'acadèmia i vosté, a més, també ho sap.    També sap que el valencià s'usa fonamentalment als àmbits familiars, però quan u se'n va als magatzems, quan u se'n va als bancs, quan u se'n va a les botigues, evidentment, la llengua que es gasta és el castellà. I això vol dir, senyor conseller, que esta llengua, la nostra, la pròpia, continua sent una llengua minoritzada i que els usos públics i la valoració del valencià no es troben garantits ací al País Valencià.    Vosté ha donat una dada que a mi m'ha paregut molt curiosa, diu que la gent jove parla més. Doncs, jo tinc la contrària; a mesura que baixa l'edat de la població, a mesura que baixa parla menys. I això és perillós perquè d'alguna manera s'estan perdent els trets identitaris com a poble. A mi personalment, com a ciutadana d'este país, però també com a professora, em preocupa realment esta dada.    Quan es fan comparacions entre l'època de govern socialista i l'època de govern popular, els dos decennis aproximadament, se constata que en coneixement i ús del valencià, en la primera etapa, en la primera etapa, era més important, creixia; mentre que en la seua, en la segona, va descendent fonamentalment l'ús del valencià.    Jo ja sé totes les dades que vosté m'ha donat, totes les estadístiques. Vosté sap perfectament que les estadístiques diuen, que les estadístiques mentixen moltes vegades. I vosté ha gastat el que ha volgut.    I mire, senyor conseller, jo crec que s'ha de donar exemple. A mi no em pot vosté, ni a nosaltres, parlar de derrotisme, perquè nosaltres gastem fonamentalment el valencià, en l'àmbit públic i en l'àmbit privat, i en totes les compareixences que fem ací, en totes absolutament. L'estima per la llengua pròpia sens dubte és d'este grup fonamentalment, que no d'este. És aixina, les coses són aixina.    I, per tant, a mi, a mi em preocupa exactament de què estem parlant, de què ha vingut vosté a parlar ací, quan verdaderament en l'únic lloc que s'ha avançat -torne a repetir- és en l'àmbit educatiu, en eixe sí s'ha avançat exclusivament. Però eixe no és prou.    I a més, senyor conseller, jo crec que no podem obviar hui, ací, que en l'últim decenni s'ha produït un augment molt important de població nouvinguda, que prové d'uns altres territoris peninsulars, però també de l'estranger, i que esta arribada -també ho vull dir- sens dubte no és l'única causa de descens en el coneixement i en l'ús del valencià. Ben al contrari, s'hagueren hagut d'emprar mesures per a poder acollir esta segona onada d'immigrants que està, que està venint al País Valencià, i que de moment -com la dels anys seixanta, si vosté vol-, però que de moment les mesures que s'estan ficant damunt la taula, a banda de les guies per a immigrants que segurament no els arriben, les guies que vosté diu que envia. Segurament vosté les enviarà, però ells no les reben, no les reben, faja-s'ho mirar perquè no les reben. I, per tant, no parlen en valencià, no parlen en valencià, no gasten el valencià. I això, sens dubte, depén del govern que està en un moment determinat. I no som mosatros, són vostés.    Jo crec que la promoció fonamentalment. . .      El senyor president:    Senyora Escudero.      La senyora Escudero Pitarch:    . . . -vaig acabant, vaig acabant, senyor president-, bàsicament la promoció de l'ús del valencià -de l'ús estic parlant- ha patit un clar retrocés i que el seu saldo, el seu saldo, el saldo d'este Govern respecte al valencià és un saldo d'atacs, d'atacs, sens dubte molt sistemàtics contra la llengua i contra l'ús de la llengua.    Moltes gràcies.      El senyor president:    Muchas gracias, señora Escudero.    Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Popular, el ilustre diputado don Manuel Pérez Fenoll.      El senyor Pérez Fenoll:    Moltes gràcies, senyor president.    Bon dia, senyories.    Bon dia, senyor conseller.    Voldria començar la meua intervenció donant-li les gràcies. Gràcies per la seua presència, una vegada més, en esta cambra.    Com a representant del meu grup, el Grup Popular, vull donar-li les gràcies per la seua labor, per la labor de la seua conselleria en treballar per a la potenciació de l'ús del valencià, de l'idioma valencià a la nostra comunitat.    La Generalitat Valenciana dedica molts esforços a incrementar el coneixement del valencià i promoure el seu ús social entre tots els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana. En temes d'educació creem que per als nostres xiquets el millor és que els seus pares trien el programa que desitgen per als seus fills. Amb això ens diferenciem d'altres comunitats. Este govern, el govern valencià del Partit Popular, té un respecte absolut per la voluntat dels pares. Considerem que són els pares els que han d'elegir lliurement amb quin programa s'eduquen els seus fills i no anem a imposar-ho; encara més si tenim en compte la riquesa cultural de la nostra comunitat on, degut al nostre creixement econòmic, la Comunitat Valenciana és receptora de molta gent que ve a treballar, gent no només d'altres països, sinó també d'altres comunitats de la geografia espanyola, gent que té com a llengua pròpia l'idioma castellà.    Una ràpida lectura comparativa des de l'any 1995 fins ara ens dóna les següents dades, que són molt clarificadores de la situació: un 25% més d'alumnes que seguixen les línies i programes d'educació en valencià en el doble de centres que es cabia abans; el professorat no universitari amb certificat de capacitació de valencià ha augmentat un 21%; el professorat de secundària, un 34%, i els mestres d'educació infantil i primària han augmentat un 16%.    Les dades, que són molt significatives, encara ho són més en el que respecta a la població adulta. El programa de promoció de coneixements de valencià amb una matriculació este últim any en més d'11. 000 persones. Les línies d'ensenyament que promouen les proves de coneixement del valencià de la Junta Qualificadora són mereixedores d'una atenció molt especial, tant pels llocs de convocatòria, 21 localitats al llarg de la Comunitat Valenciana, com pel nombre de persones que es presenten, més de 900. 000 des que es va crear.    També hem de ressaltar que, tant els cursos que s'organitzen per als empleats públics de la Generalitat Valenciana com per als empleats de l'administració de l'Estat, s'atorguen en uns nivells que es corresponen als dels certificats oficials administratius de la Junta Qualificadora, i que hi ha més de 6. 000 funcionaris que els fan. La conselleria, conjuntament amb la Delegació del Govern de la Comunitat Valenciana, convoca cursos de promoció de coneixement de valencià, d'acord amb el conveni de cooperació entre la Generalitat i l'Institut d'Administració Pública. També es convoquen cursos específics per a la Guàrdia Civil. En tots estos cursos van participar l'any passat més de 20. 000 persones.    Els cursos de valencià en línia, dins de la plataforma de formació, les aules Passe, el material d'aprenentatge per als parlants de les altres llengües que últimament conviuen amb la nostra, material multimèdia per a facilitar la feina als mestres que han d'ensenyar a la gent que acaba d'arribar a la nostra comunitat i s'han d'integrar. Totes estes són altres de les mesures preses per la conselleria per tal de promocionar i promoure l'ús de valencià en tots els àmbits laborals, socials i educatius.    La conselleria té prevista l'elaboració de guies per a immigrants. Es tracta de guies bàsiques de conversa en valencià per a facilitar als nous veïns de la nostra comunitat el coneixement del nostre idioma. A més, hi ha un projecte en material multimèdia -com bé apuntava el conseller- per a l'aprenentatge del valencià per als romanesos i del romanés per als valencians. Estem treballant contínuament perquè tots els usuaris de l'idioma valencià, ciutadans o treballadors de l'administració, tinguen un instrument de treball útil i fàcil, i ho estem aconseguint amb el Salt, traductor bilingüe del castellà al valencià, i ja anem per la tercera edició.    No són poques les actuacions que ha fet, fa i farà esta conselleria per a promocionar l'ús del valencià. L'any passat, i d'això se'n recordaran tots vostés, aprofitant el començament dels actes de l'America's Cup, es va fer una campanya de promoció on es va deixar constància d'una realitat molt important de la nostra comunitat, que som un poble amb dues llengües que conviuen de forma natural, i també que els valencians utilitzem la nostra llengua sense timidesa ni complexos i amb molt d'orgull. O és que vostés no parlen el nostre idioma en orgull? Jo els assegure que crec que tots que sí, a pesar que els faça gràcia a alguns, com al senyor Arnal.    Les estadístiques de coneixement i ús del valencià ens diuen que en la Comunitat Valenciana el 86,4% de la població de tres i més anys entén el valencià, quasi el 49% el sap parlar, el 47% el sap llegir i quasi el 25% el sap escriure.    Per tant, podem concloure, pel que respecta al coneixement del valencià, que la societat valenciana sí que valora significativament este aprenentatge del valencià, que s'incremente notablement els coneixements de lectura i escriptura, i que els de comprensió i parla es mantenen estables.    En conseqüència, sí que es té en compte que esta societat està sotmesa a constants canvis migratoris, especialment des de l'any 1995, i que en els cinc últims anys l'arribada de persones d'Europa i de la resta del món ha sigut molt significativa. La situació respecte al coneixement es pot valorar de molt bona.    D'altra banda, esta conselleria també disposa de dades respecte als nivells de coneixements de valencià dels funcionaris. El 60% dels funcionaris tenen alguna titulació dels certificats de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià. El 15% tenen el certificat de Coneixements Orals; el 22%, el nivell Elemental; quasi el 18%, el Mitjà, i quasi el 4%, el nivell Superior.      El senyor president:    Señor diputado, vaya terminando.      El senyor Pérez Fenoll:    Termino, señor presidente.    En definitiva, des que està governant a la comunitat el Partit Popular, les conclusions en matèria de política lingüística pot ser que no els agraden als grups polítics de l'oposició, però són les que són, s'incrementen en els nivells de comprensió oral i, especialment, de lectura i escriptura al conjunt de la població. El nivell general de parla es manté estable. Augmenta l'aptitud de comprensió per a totes les edats i augmenta la capacitat de lectura i escriptura.    El valencià és la principal senya d'identitat dels valencians i, com a tal, este Govern té com a objectiu, atenent a la Constitució Espanyola i al manament estatutari, recuperar l'ús del valencià en tots els àmbits. I això és el que estem fent: recuperar i promocionar l'ús del valencià.    Acabe, senyories, felicitant una vegada més el nostre conseller pel seu intens treball per a la nostra llengua. I li torne a recalcar que des del nostre grup seguirem donant-li suport i treballant en la mateixa línia.    Res més i moltes gràcies.      El senyor president:    Muchas gracias, ilustre diputado.    Tiene la palabra el honorable señor conseller, don Alejandro Font de Mora.      El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:    Moltes gràcies, senyor president.    Senyories, en primer lloc, agrair les paraules del senyor Pérez Fenoll en el seu accent perfecte i meravellós de la Marina, el seu accent benidormer, que du ací, una vegada més, a esta trona, la varietat i la riquesa de la nostra llengua. Una llengua que ha fet un poble que està molt lluny de ser mesquí i de ser negativista. Una llengua que ha donat lloc a un poble optimista i equilibrat. Un poble que admet molt difícilment, senyora Escudero, una cosa que vosté ha dit i que és molt greu, eh. Vosté ha dit que d'esta part cap ací no s'estima el valencià i d'esta línia cap allà s'estima el valencià perquè -diu vosté- ací, en esta part seua, en esta banda, s'utilitza més el valencià i allà no.    Malauradament per a vosté este matí té darrere de vosté el senyor Godoy, que fa totes les seues intervencions en castellà; ha estat parlant vosté fa un moment amb el senyor Torres, que està ahí al costat, que també utilitza habitualment el castellà, i li donava ànims el senyor Perelló -fa un moment se n'ha anat- que també habitualment utilitza el castellà. Com ho fan molts dels diputats i diputades, en ús de la seua llibertat. Vol vosté dir que estes persones que jo he citat no estimen la llengua valenciana? Naturalment que l'estimen!    Eixe raonament que fa vosté és, permeta'm l'expressió, és pedestre, és groller, és una cosa absurda, és un plantejament pseudonacionalista que acaba amb connotacions absurdes, que és tirant ous a qui no pensa com tu, com està passant moltes vegades. (Aplaudiments) Vosté ha volgut tirar-mos un ou i se li ha clavat l'ou al seu cap. Què vol que li diga, senyoria? Perquè és aixina, vosté ho ha dit, no he sigut jo.    Estima per la llengua! L'estima per la llengua és l'estima per les condicions i per les situacions en què es produïx. I l'estima per la llengua és l'estima pel poble. I estimen igual la llengua a l'Alt Palància, per exemple, o al Vinalopó, eh, que l'estimen on vosté diga que s'estima. Per què? Perquè la gent pot ser igualment valenciana parlant el valencià i parlant el castellà, i estimant el castellà i estimant el valencià, que vostés contraposen. (Aplaudiments)    I estes coses són importants perquè no se pot tindre la llengua com una espècie d'arma per a emprar i per a utilitzar en la confrontació política, com fan vostés sistemàticament.    Mire vosté, jo li he presentat el llibre, li vaig a enviar el llibre. Eixe llibre és el fruit d'un estudi. I jo no vaig entrar si s'ha fet en uns anys o no s'ha fet. De fet s'ha fet ara i després s'ha fet una enquesta que també s'ha facilitat. He de dir que algú no se l'ha llegit. . . , llegit el llibre. Perquè l'INE està i va publicar les dades del 2001 a finals del mes de juliol del 2003. I vosté sap que en eixe llibre n'hi ha un apèndix on recull totes les dades ficant ja en el cens del 2003. És a dir que es va fer, inclús es va retardar la presentació de llibre per tal que tinguera estudis referits al 2003. O siga, que hem marcat cens 2001, cens 2003 i després enquesta que s'ha publicat.    Que vosté diu que es va publicar arran d'una altra? Jo no sé res d'això. Jo sé que vaig presentar el dia que s'havia fet això, em vam dir «açò està acabat». Jo m'havia compromés davant dels periodistes i davant dels mitjans de la societat valenciana a presentar-ho, i ho vaig presentar. I si després l'Acadèmia Valenciana de la Llengua -fent ús de la seua absoluta llibertat- va presentar el seu, doncs no hi ha cap problema. I vostés s'encaboten en intentar enfrontar els resultats d'eixe llibre amb els de l'enquesta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua. Són qüestions diferents. No se poden comparar científicament, perquè hi hauria que corregir els resultats d'un cap al d'un altre. I si vostés agarren el mateix univers, el mateix univers que s'estudia en el llibre, i centren l'estudi de l'acadèmia en el que s'estudia en el llibre, voran com els resultats són molt pareguts, són molt semblants. I el que mos diuen. . . Sí, sí. I el que mos diuen és que naturalment estem en una situació relativament bona.    Que algun acadèmic determinat, curiosament, algun acadèmic determinat, curiosament, militant del Partit Socialista, i curiosament excàrrec en governs del Partit Socialista en el seu moment, haja volgut vore la part roïna de l'enquesta, doncs és molt. . . Igual que vosté veu la part roïna del llibre.    Jo li dic que mirant-ho en conjunt un sociolingüista canadenc, un sociolingüista lituà, un sociolingüista ucraïnés -dels d'ahir-, doncs, bo, miraria i diria que la situació del valencià ha millorat. Vol dir això que és òptima? Ningun sociolingüista ho diu. Ni ningun polític en esta comunitat diu que siga òptima. De fet, continuem treballant en una sèrie de qüestions. Diem que és bona i tendix a millorar.    Si la gent jove diu -i ningú ho nega-, si la gent jove parla més, entén més, llig més, el futur del valencià serà millor. I a més li agraïsc a vosté una cosa meravellosa que mos ha dit. Mos ha dit: «S'ha avançat en l'àmbit educatiu».    Senyora Escudero, moltíssimes gràcies. (remors) Vosté ho ha dit això. S'ha avançat. . . Jo ho tinc ací a ma, ui! i està gravat ací en les gravadores, que estes són les bones no les altres. Estes valen, estes. (aplaudiments) Estes són les bones gravadores, estes. «S'ha avançat en l'àmbit educatiu, no podem negar-ho, s'ha avançat», ha repetit vosté. Moltíssimes gràcies, senyora Escudero. Que una socialista, quasi nacionalista o nacionalista con vosté, diga que s'ha avançat en l'àmbit educatiu en l'ensenyament en valencià, m'ompli de satisfacció com a conseller responsable. I m'ompli de satisfacció també que se reconeguen coses. Perquè és normal. Això seria normal en l'àmbit d'esta discussió, que és un intercanvi de comentaris.    Vosté sempre vorà la part buida. Vosté sempre dirà el més negatiu. Bé, és un estimul per a continuar treballant. I això també, mire, li ho agraïsc.    Moltes gràcies, senyories. (Aplaudiments)      El senyor president:    Muchas gracias, señor conseller.    Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Cardona.      El senyor Cardona i Pla:    Com sempre, senyor conseller, en este tipus de coses. . . embolica que fa fort, diuen.    Per a deixar ben clares les qüestions. Els tres estudis últims, tant l'estudi sociolingüístic que vosté venia a presentar-mos hui, l'enquesta 2005 feta per la conselleria i l'enquesta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, tenen dades bastant semblants.    Segona qüestió, l'enquesta feta per la conselleria i l'estudi de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua són perfectament comparables perquè han seguit la mateixa metodologia. Per tant. . . i s'han fet en tres o quatre mesos de diferència, per això li deia jo la sequera de tants anys i després dos estudis iguals en el mateix temps. Però bé.    Per a explicar-me molt bé, i també per al senyor diptuat del Partit Popular, perquè ho tinga molt clar: no és cert que augmenta la capacitat de comprensió del valencià segons ningun dels estudis. En el 1995, la capacitat d'entendre'l era el 87%, i segons l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, 75,9; segons l'enquesta del 2005 de la conselleria, el 73,4. Per tant, una rebaixa, o bé del 12 o bé del 14% en la capacitat de comprensió. Enquestes, dades de l'enquesta, l'estudi sociolingüístic deia que només havia baixat en això un 1%, però en l'any 2001, i per una referència al cens, no a una enquesta específica sociolingüística.    No és cert que haja augmentat la gent capacitada per a parlar. Això és totalment fals segons totes les dades. Segons l'any 1995, la que estava capacitada per a parlar era el 62,8%; segons l'Academia Valenciana de la Llengua, el 53%, nou punts menys. Li podria dir que segons l'enquesta de conselleria, el 52%, tretze punts menys. Segons l'estudi sociolingüístic, el 48%, quinze punts menys. Per tant, no és cert que augmenta la gent capacitada per a parlar.    No és cert que augmenta l'ús del valencià en la vida quotidiana. Segons l'enquesta del 1995, l'ús del valencià a casa el 50%; segons l'enquesta del 2004, el 35%. Ha baixat un 15% la gent capacitada, la gent que ja no entra en la capacitada, sinó que està capacitada per parlar el valencià i que a més l'usa realment en sa casa. Per tant, no és cert que mirant les dades globals, senyor conseller, la visió siga positiva.    Se parla moltes vegades del cas del gaèlic, on el govern d'Irlanda haguera pogut estar relatant totes les mesures escolars i educatives que estava fent a favor de la llengua, mentres totes les enquestes estaven dient que l'ús de la llengua real en l'àmbit quotidià, en les tendes, en casa, en el carrer i entre els amics, estava baixant de forma vertiginosa. Resultat: mentres estaven fent accions educatives a favor d'una llengua, però no s'estaven fent accions de dignificació de la llengua, la baixada va ser espectacular fins a la quasi total desaparició.    Crec que és el que està passant aquí. Crec que quan estem fent tota eixa referència a l'educació. . . Per cert, l'educació, senyor conseller, entre primària i secundària cada any n'hi ha 7. 000 persones que voldrien seguir en la línia en valencià que no poden. I no poden perquè no n'hi han línies que els permeten seguir la línia en valencià en l'institut, quan ho han estat fent tot en línia en valencià en l'escola.    Una altra qüestió, senyor conseller, segons la Llei d'ús i ensenyament del valencià, en finalitzar l'escolarització obligatòria el domini del valencià i del castellà ha de ser igual, equivalent, idèntic. Els estudis diuen que totes les persones que estudien aquí en valencià, acaben tenint un domini del castellà exactament igual com la resta de l'Estat, exactament igual, idèntic. Només n'hi ha unes persones que tenen el domini del valencià correcte, les que han fet el programa del que es diu «línia en valencià», és a dir, tot l'ensenyament en valencià.    Les altres persones que han fet incorporació progressiva o qualsevol altra modalitat d'ensenyament en valencià, no dominen el valencià al mateix nivell que el castellà. Però eixa és una pregunta que vostés i les seues anàlisis lingüístiques mai fan. Eixa l'han de fer en uns altres llocs.    Jo considere, senyor conseller, que vostés seguixen en una via de no dignificació. No existix reconeixement dels intel·lectuals, escriptors, professionals, artistes. Si de cas, n'hi ha una persecució o desaprovació, acusacions. N'hi ha atacs a la unitat lingüística. S'utilitza el secessionisme lingüístic de manera sentimental. No s'admet l'autoritat universitària. S'ataca les persones que estudien la nostra llengua. Se les ataca perquè són d'uns altres, són antivalencians.    No se modifica la Llei de la funció pública perquè siga exigible que la gent atenga en valencià. No s'utilitza el valencià ni en el Consell Jurídic Consultiu, ni en els PAI, ni en les informacions de conselleria, ni en les tramitacions internes. . . No s'utilitza el valencià en els llocs normals. No és llengua oficial de la Copa de l'America. Cap diari informa de les decisions de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua en valencià. Esta acadèmia nostra no té cap, cap òrgan de comunicació ordinari, informa en la pròpia llengua de la pròpia acadèmia. I al final haurem de vore com entren acadèmics que el que pretenen és escampar l'espanyol pel món.    Jo no tinc res contra el castellà,. . .      El senyor president:    Señor Cardona, vaya terminando.      El senyor Cardona i Pla:    . . . Aquí cada vegada que ix este tema la gent del Partit Popular acaba parlant del castellà i de la seua dignificació. No sols no tinc res, sinó que jo el castellà me l'estime molt. El domine. A mi m'agradaria que tots els valencians dominaren tan bé també el valencià. Eixa és la qüestió.    Ací el problema està ahí, senyor conseller. És curiós com quan hi ha possibilitat d'estudiar valencià i castellà la cosa s'ha de fer per elecció; quan és obligatòria una cosa, quan ha sigut obligatòria ha sigut sempre l'estudi del castellà. Jo crec, que a part de la voluntarietat perquè la gent estudie el que vullga, jo crec que la conselleria ha de fer accions de dignificació que incloguen la valoració de la gent. . .      El senyor president:    Muchas gracias, señor Cardona. . .      El senyor Cardona i Pla:    . . . que ha utilitzat el valencià, que incloga la dignificació d'eixa gent. Gent que desapareix de tots els àmbits públics, gent que no se sap com se l'acaba considerant antivalenciana, quan han fet del valencià, són els que han escampat realment el valencià pel món. Això és el que és incomprensible i eixos són els resultats que s'obtenen.      El senyor president:    Muchas gracias, señor Cardona.    Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista en turno de réplica, la ilustre diputada vicesíndic, Isabel Escudero.      La senyora Escudero Pitarch:    Senyor conseller, s'ha ficat el trage de la demagògia de dretes per a intentar també desqualificar; però, bé.    Voldria dir-li que jo sé i vosté també, tots sabem qui ha fet este estudi. I jo estic segura, ho sé que és un científic, o són uns científics rigorosos. Són fiables. Però quan u té un estudi ple de dades i ple de quadres com el que vosté tenia i té, de gràfiques, pot passar el que ha passat. Que és que sols agafen aquelles que tenen més venda política, i recolzen, evidentment, els arguments que vosté volia ficar avui ací palesos, no?    Jo crec que en contra del que vosté també ha anat replicant, poc. . . És clar, mai, mai s'ha fet tant. Vostés diuen, este matí el president Camps, mai o «nunca se ha hecho tanto por la defensa del valenciano». Doncs mire, l'argument és a la contra: mai s'ha fet tant perquè no se gaste i perquè no s'use. I ara després parlarem de l'ensenyament.    Perquè, mire, no es pot fer res en favor del valencià quan s'està en contra de la universitat, com vostés han estat. Mai, per descomptat, s'està a favor del valencià quan es vol reduir la llengua a què siga minoritària i minoritzada, com vostés van. Repasse el banquillo blau, sols el blau, el blau, este, repasse'l. Que vostés han de donar exemple! Han de donar exemple, senyor conseller! Vostés, vostés, el govern, ha de donar exemple que és on la gent se mira. Vostés governen, per poc de temps, quan ho fem mosatros ja ho vorà.    Naturalment, vostés tampoc volen que siga una llengua culta. No volen que siga, aquesta, la nostra, una llengua culta. Perquè no donen recursos i per tant és a muntó complicat.    Mire, quan nosaltres reclamem una televisió pública, una televisió valenciana pública i de qualitat ho fem, per què? Perquè, per descomptat, la volen privatitzar o l'han volguda privatitzar. I fonamentalment, perquè, és clar, el valencià se deu parlar en l'interior. Perquè és obvi, és obvi, que esta televisió pública no parla en valencià. I quan parle de Punt 2, sàpia que és dirigida a un 2% d'esta població. Canal 9 deu parlar en l'interior perquè, clar, a l'exterior no es parla el valencià. I allò de la qualitat, és clar, m'ho deixaré perquè és obvi allò de la qualitat.    Mire, esta llengua no es parla a Europa també per la seua culpa, senyor conseller. Tampoc no es parla a Europa per vostés. (Aplaudiments) No sé si va ser Alejo, Alejo, no sé si va ser el que va rebutjar en la Mesa, per vostés. Vostés estan provocant el retard, i impedixen que esta llengua es parle en les institucions europees. Nosaltres vam dir que sí, vostés que no. I després ve ací, i demagògicament, per alçar aplaudiments, mos conta totes estes cobles. Doncs no!    De l'acumulació de sentències no cal ni parlar. Però sí que cal parlar que vostés continuen utilitzant la llengua. . . -ja parlarà vosté, eh? - continuen utilitzant la llengua com a bandera, que és el que més els agrada, en eixa guerra que vostés tenen sempre al capdavant.    I vaig a dir-li el que he dit abans. Senyor conseller, sols -escolte'm- sols el salva al valencià, al valencià, l'ensenyament. Ho torne a repetir. Però sap per què? A pesar seu, a pesar seu, naturalment. Es salva per l'esforç personal i docent dels professors que estan implicats. Dels professors. Es salva, perquè Escola Valenciana, a la qual vosté no recolza, ni ha recolzat mai, fa un esforç per la dignificació del valencià. Per això es salva el valencià a l'escola (aplaudiments) no pel que vosté fa. (Aplaudiments)    I ho sap perfectament. Vostés no han fet els esforços en el professorat suficient, a pesar de les dades, senyor conseller. Jo sóc professora i ho sé exactament el que vostés estan fent en el valencià a l'escola, en eixes línies que no sé d'on se les trau les línies, no ho sé. Ho deia el senyor Cardona. Si la gent va a apuntar-se a una línia en valencià i no pot, senyor conseller. Si estan trencades des de secundària al batxillerat. Si no hi ha línies! Si vosté sap que no qualifica el professorat. ¡Hombre, ya está bien!    Recolze, per tant, senyor conseller, Escola Valenciana. Si li fiquen la cara roja amb el dictamen del Consell Valencià de Cultura, l'últim, el del 2005. Li fiquen la cara roja Escola Valenciana. Li fiquen la cara roja els escriptors. No s'incrementen els recursos en els pressupostos. Bueno, este año un poco más. Este año pareix ser que hem incrementat un poc els recursos. Bé, de què estem parlant?    I d'exemples d'estratègia subtil en contra del valencià, per descomptat, li'n diria una grossa, perquè, per descomptat, n'ha fet vosté, vosté particularment, i vostés universalment, la tira, la tira! , a pesar de la creació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, a pesar, a pesar de les resolucions del Consell Valencià de Cultura, a les quals vostés no fan ni cas. Quan l'AVL publica una relació de paraules que només poden estar en un registre oral, però no formal, vosté les gasta perquè s'utilitzen en registres formals, en registres formals de la seua conselleria, senyor conseller, i en la documentació. Vostés van obrir els sobres en les proves de selectivitat! , enrecorde's, vosté va entrar en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua! , vostés han utilitzat políticament la traducció de la Constitució europea! . . .    Senyor conseller, ¡hasta aquí hemos llegado!  He acabat. (Aplaudiments)      El senyor president:    Muchas gracias, señora Escudero.    Y ahora, tiene la palabra el honorable señor conseller.      El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:    Moltes gràcies, senyor president.    Senyories.    Senyor Cardona.    Senyora Escudero, jo no sé el que vosté entén per veritat o per mentira, no ho sé, perquè, clar, jo tinc xifres que són. . . , xiquets i xiquetes que van a l'escola, i tinc gràfics que marquen la diferència de quan vostés governaven i quan hem governat mosatros. . . (Veus) Sí, sí, però des de 64. 000 alumnes estudiant en valencià a 162. 000 la fletxa munta, eh? (Protestes) Des de 597 centres a 1. 004 centres, n'hi ha una diferencia, eh? (veus), n'hi ha una diferencia important: 2. 353 línies o grups, pel que vosté demanava. La dada: 2. 353 línies o grups en què se dóna tot l'ensenyament en valencià.    És a dir, vosté sap que, clar, si tot això. . . Clar, és molt fàcil, tot el que n'hi ha de bo és perquè el Govern no fa res, i si hi ha de roín és perquè el Govern fa. És massa fàcil la demagògia, diu vosté, de dretes, però la demagògia d'esquerres és de sobresaliente cum laude, com díem abans. (Aplaudiments)    A vore si va ser un govern del Partit Popular el que va ficar en televisió, Radiotelevisió Valenciana, una llista de paraules que se podien dir i altres que no se podien dir, eh? (Veus) O seria un tal Amadeu Fabregat, que crec que del Partit Popular tenia el que jo de. . . d'allò. . . (Veus) Era o no era? Era o no era un govern socialista el que limitava, el que menyspreava el que parlava d'una determinada manera o el que parlava d'una determinada altra? Era o no era? (Veus) Era o no era? Era o no era el Partit Socialista a on en Radiotelevisió Valenciana el valencià era testimonial? , i no com ara, que tenim Radiotelevisió Valenciana en un percentatge importantíssim de la seua producció inclús en valencià! M'entén vosté, fins a l'humor fem en valencià! Fins a l'humor! I en tenim un altre, el Punt 2, que és totalment en valencià. Era o no era?    O a on està Ràdio 9? A on està Radio Autonomia Valenciana, tota íntegrament en valencià? Però vostés de què van, home? , de què van vostés? (Aplaudiments) Valencians per la vida? Vinga, per l'amor de Déu!    I totes estes coses que diuen. . . , però, mosatros, a qui hem agredit? , a qui. . . ? Vostés s'inventen un enemic, vostés «necessiten» un enemic, necessiten imperativament creure que hi ha un monstre determinat per a després tirar-li ous, però el monstre no existix, se l'han inventat vostés! Vostés, que estan constantment desqualificant, constantment agredint ideològicament i agredint d'una manera intel·lectual. I vostés creen després unes agressivitats en la societat valenciana que passa el que passa, eh? , comprén? , i en la societat espanyola també.    Ara estem mirant no sé què, de què som, què li passà al meu avi o què li passà al meu rebesavi. . . Però això què és? , per l'amor de Déu! , ja està bé! Ja està, perquè no hi ha dret. Estem defensant el valencià i estem defensant-ho amb tota naturalitat i amb tota tranquil·litat.    Ja sé què passaria, senyor Cardona, si vostés governaren, passaria com passa en Euskadi, que li fiquen una senyaleta al qui parla el castellà en el pati del col·lege. (Veus) Sí, sí, acabaria passant això, acabaria passant això! Segur! Com passava fa temps, que ficaven no sé quines estreletes grogues a no sé qui, (veus) igual! , igual passaria! Perquè, vostés, molta tolerància i, després, eixa tolerància teòrica se transforma en imposició i en intolerància. I este govern està aconseguint, com tots els governs del Partit Popular, i és que des de la «llibertat» se parle més valencià que abans, i amb llibertat total!    I què més me dóna si n'hi ha uns del. . . És que anem a comptar, senyora Escudero? , comptar ahí els banquets, a vore, este sí, este no, aquell que té vosté darrere no, aquell d'allà, que és de l'Alt Palància, tampoc, ahí tampoc, allí, d'Alacant, tampoc. Però on anem, per amor. . . ? Quin cens és eixe? Quin cens? Eixe és el cens de la intolerància i de la demagògia d'esquerres que vosté practica en este camp.    Moltes gràcies, senyories. (Aplaudiments)      El senyor president:    Muchas gracias, señor conseller.    ¿Qué ocurre, señor Cardona?      El senyor Cardona i Pla:    Per al·lusions ofensives. . . (Veus) Per. . .      El senyor president:    Escúchenme ustedes, aquí no se tienen dos varas de medir. . .      El senyor Cardona i Pla:    Senyor president. . .      El senyor president:    . . . aquí se tiene solo una. (Veus)      El senyor Cardona i Pla:    Exactament!      El senyor president:    Lo que no puede ser es muy sensible uno a lo que le dicen los demás (veus) y no tener el mismo calado las palabras que dice uno. (Aplaudiments. Un diputat crida: «¡Fuera! »)      El senyor Cardona i Pla:    Senyor president. . .      El senyor president:    Mientras no haya insultos (veus), se tiene que respetar la libertad de expresión en esta cámara. (Aplaudiments)      El senyor Cardona i Pla:    Senyor president. . . Senyor president, per al·lusions ofensives insultants. (Veus)      El senyor president:    Señor Cardona, no hay alusiones ofensivas. Hay debate. . .      El senyor Cardona i Pla:    Sí, senyor! . . .      El senyor president:    . . . hay discusión.      El senyor Cardona i Pla:    No, n'hi ha hagut una al·lusió ofensiva insultant. (Veus; els diputats discuteixen entre ells)      El senyor president:    No hay alusiones, señor Cardona. No hay alusiones. (Veus) No hay uso de palabra por alusiones. (Protestes)      El senyor Cardona i Pla:    Senyor president. . . (Veus)      El senyor president:    Señora Mendoza, queda usted advertida por primera vez. (Veus)    Señor Cardona, no hay alusiones, este presidente estima que no hay alusiones.      El senyor Cardona i Pla:    Jo crec que el senyor conseller m'ha insultat, cosa que jo mai (veus) he fet, no a soles hui, sinó mai. I crec que el senyor conseller m'ha insultat atribuint-me unes. . .      El senyor president:    Señor Cardona, no ha habido insultos. . .      El senyor Cardona i Pla:    Sí que n'hi ha hagut!      El senyor president:    . . . ¡ha habido descripciones de hechos!      El senyor Cardona i Pla:    Sí que n'hi ha hagut, senyor president. (Veus)    Jo. . .      El senyor president:    ¡No tiene usted uso de la palabra! (Veus)    A continuación, les comunico a ustedes, señorías, que en el punto número 11 estaba la comparecencia de la consellera de Bienestar Social. Se ha recibido un escrito con fecha 15 de junio, número 50. 842, en que doña Isabel Escudero, como portavoz adjunta del Grupo Parlamentario Socialista solicita, (veus) por enfermedad, que se posponga la comparecencia.    Por otra parte, la siguiente comparecencia (veus) del conseller de Territori i Habitatge estaba excusada previamente, por lo que comunico a sus señorías que no hay más puntos en el orden del día.    A su vez, comunico a sus señorías que los miembros de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca. . . , que la reunión de dicha comisión, prevista a las cuatro y media de la tarde, se realizará a la conclusión de este Pleno, como también se realizará después de este Pleno, y lo comunico a los miembros de la Mesa de las Cortes, la reunión de la Mesa de las Cortes.    Sin nada más, se tanca la sessió.    (S'alça la sessió a les 12 hores i 53 minuts) |