Just%C3%ADcia%2020230306HTML.html





Comissió de Justícia, Governació i Administració Local realitzada el dia 6 de març de 2023.
Comença la reunió a les 10 hores i 50 minuts.
Presideix la diputada senyora Sabina Escrig Monzó.
Reunió número 25.

La senyora presidenta:

Molt bé, senyories.

Falta algú?
Doncs li done la paraula a la secretària per a passar llista, a vore si hi ha quòrum.

La senyora secretària:

Bon dia.
I gràcies, presidenta.

Anem a veure si hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, secretària.

I ara passem al primer punt, que és lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Alguna qüestió?
Se dóna per aprovada.

I ara, senyories, anem a fer un recés d'una hora perquè signen les transaccions i acaben de finalitzar els acords que tenien.

(Se suspén la reunió a les 10 hores i 52 minuts)

(Es reprén la comissió a les 11 hores i 56 minuts)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … vam demanar al Consell informe sobre l'esmena.
L'informe va ser desfavorable.
Aleshores, la mesa ha acordat no tramitar dita esmena, d'acord?
(Veus) Elisa, sí?
(La senyora Díaz, amb el micròfon desconnectat, diu: «Hombre, yo no estoy de acuerdo».
Veus i rialles) Pero por si no estabas escuchando, Elisa.
Vale.

Projecte de llei, de la Generalitat, integral de mesures contra el despoblament de la Comunitat Valenciana (RE número 67.
787, BOCV número 305).
Debat i votació

La senyora presidenta:

Doncs, comencem, senyories, amb el debat i comencem amb les esmenes del Botànic, dels tres grups parlamentaris.

I, per a la defensa de les esmenes, la diputada Ana Besalduch.
Té vosté sis minuts.

La senyora Besalduch Besalduch:

Bé, doncs, moltes gràcies, presidenta.

I, bé, primer que res, per a reiterar -penso que tinc l'obligació de fer-ho cada vegada que intervindrem en esta llei- l'oportunitat del govern del Botànic de portar a estes Corts una llei per a la lluita contra el despoblament.
Una llei que ve a establir un marc de garanties, de drets a la ciutadania, sobretot per a garantir que tot el món, independentment d'allí on visca, puga exercir els seus drets d'una forma equitativa.

I bé, és veritat que, encara que en l'esperit de la llei està i els grups del Botànic hem volgut incloure d'una forma específica el tema de la equitat que són…, conforme hi ha una esmena que també explica, en la part dels objectius, què significa eixa equitat, que és garantir eixos drets, no només els drets bàsics, els drets a serveis bàsics, com la sanitat, l'educació i els serveis socials, que són els més bàsics, però sí també el dret a tindre una cultura de qualitat, un turisme sostenible i un llarg etcètera de coses.

I per això volíem incloure, d'una forma específica, en el títol i en els objectius, inclús que la comissió interdepartamental, que ja hi ha creada pel govern del Botànic, també parlara de l'equitat i que també esta equitat o que, quan se faça l'informe d'eixa perspectiva rural, se tinga en compte també l'equitat -reitere- com a eixa…, garantir els drets de tota la ciutadania, independentment d'allí on puguen viure.

Una de les esmenes que hem presentat… Esta llei blinda el fons de cooperació municipal contra el despoblament, però sí que enteníem els grups del Botànic que s'havia de blindar, d'alguna forma ja, eixa quantia que ja existix en els pressupostos o, conforme se vaja podent ampliar en els pressupostos perquè, almenys, garantirem que este fons tindrà eixa consignació suficient d'ara cap al futur.

Després, també, en l'article 15 tenim una esmena on, evidentment, el fons de cooperació està vinculat als pobles que estan en alt risc de despoblament i que s'establixen també en este article 15, però sí que hem volgut plasmar que en la resta de mesures d'esta llei, a banda d'estos pobles que estan en el fons de cooperació, hi ha uns altres que, per diverses qüestions, i sobretot perquè per la zona (inoïble) … que els envolta, doncs, creem que havien també d'estar inclosos en esta llei.

Com deia, eixos criteris tenen a vore amb la ruralitat de l'entorn, perquè poden hi haure pobles que no estiguen en eixe risc extrem de despoblament, però sí que l'àrea d'afecció, doncs, d'una forma els pot afectar.
I, a més també, doncs, molts d'estos pobles actuen com a prestadors de serveis en estos altres en risc de despoblament i ho fan, inclús, amb recursos propis.
Per tant, hem de garantir també que a estos pobles se'ls puga aplicar la resta de mesures d'esta llei.

Evidentment, blindem l'educació pública i hem inclòs la referència als instituts escola, no?
, que jo crec que és una de les grans novetats de la lluita contra el despoblament en els nostres municipis d'interior.
Ja en tenim a Atzeneta, hi ha un ara projectat a Albocàsser, a través d'Edificant.
I bé, creem que, si bé en el text inicial no s'hi feia referència, creem que és molt important que s'incloguen, no?

Està en tràmit la llei de mobilitat i, evidentment, esta llei marcarà també formes noves de mobilitat.
Però sí que és veritat que volem també que s'estudie a vore com se poden adaptar totes estes formes de mobilitat i de transport als municipis que estan més allunyats o més a l'interior.
I, per tant, doncs, bé, creem que se li ha de donar dos voltes a esta qüestió.

En el tema de vivenda, entenem fonamental també que hi ha parcs públics de vivenda que, en este moment, no estan destinats a tal cosa.
Tenim, en els nostres pobles de l'interior, vivendes que són propietat de la Generalitat Valenciana i que han estat per a ús, per exemple, dels peons de camins en el seu moment o per a la casa del metge o altres vivendes i, per tant, entenem que la conselleria també ha de prioritzar la rehabilitació d'estes vivendes per a complir en una crida del món rural, que és la falta de vivenda en general.

I, bé, doncs, xicotetes aportacions que venen a millorar el text i que espere que tinguen el recolzament dels companys de la comissió.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, diputada.

Per a fer el torn en contra, señora Díaz, tiene usted seis minutos.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Bueno, hablan de equidad territorial y de esa incorporación al título.
Hemos de decir que creemos que es innecesario, porque hablar de que esos derechos o esas necesidades que tiene el mundo rural se tengan que llevar a cabo es obvio, es obvio.
Es tan obvio que da la sensación de que renuncian también, al hablar de equidad territorial, de la singularidad que tienen el mundo rural y que tenemos que tener tan en cuenta.
Pero, bueno, lo dejan ahí.
Creemos que no solo es innecesario, sino que lía bastante la madeja y que, al final, el tener que explicar un título es síntoma de que no es bueno.

Luego, en su enmienda 10, que es curioso cómo reconocen que esta ley no tiene medidas concretas, diciendo que en esa planificación de la que habla y a la que se refiere que tendrá por objeto desarrollar las medidas efectivas para la erradicación de los desequilibrios territoriales.
Parece que no quieren pillarse los dedos también, porque muchas de sus enmiendas lo que hacen es poner un «deberá de».
O sea, todos esos verbos que dicen: garantizarán, incorporarán, posibilitarán…, en lugar de ahora, el verbo en sí, lo que ponen es: deberá de posibilitar, deberá de impulsar, deberá de garantizar… Bueno, pues, no entendemos tampoco ese cambio.
Me parece que, eso, es darle una vuelta más de tuerca a ser una declaración de buenas intenciones esta ley.

En su enmienda referente al artículo 16, vemos que no rectifican y no se refieren al fomento del uso social no solo del valenciano, sino que nosotros incidimos en que sea también del castellano, incluso otros idiomas, y ustedes se refieren única y exclusivamente al valenciano.
Aquí, bueno, lo que ya pidieron algunos alcaldes es el respeto a las zonas castellanohablantes.
¿Por qué no dicen de fomentar el uso social del castellano en las zonas valencianohablantes, de la misma manera que en las castellanohablantes el fomentar el uso social del valenciano?
Creemos que sería lo más lógico y lo más idóneo.

Sobre el modelo de vivienda colaborativa, lo incluyen ahora porque, además, están tramitando una ley al respecto, pero sin decir cómo lo van a hacer.
Es decir, más de lo mismo, relleno, con muchas palabras vacías que no se comprometen a nada.

Respecto a las medidas para la igualdad de género, viendo positivo lo que incluyen, creemos que se quedan cortos al no incluir el estatuto de la mujer rural y que contemple todos los aspectos de desigualdad que deben de incluirse en esta ley.
Pero, bueno, sí citarlo para un trámite, aunque sea un trámite independiente.
O sea, no se trata de que en esta ley venga esa regulación, pero sí citarlo para considerar -algo que, además, ya se ha hecho en estas Cortes- la necesidad de esa normativa específica respecto a la mujer rural.

Respecto a la movilidad, pues, reconocen, a estas alturas, que deben de estudiar fórmulas que posibiliten que sus anuncios, como el del transporte a demanda, pues, que se puedan poner en marcha.
Ustedes mismos reconocen que, claro, esto fue un «ximoanuncio» y que no han conseguido ponerlo en marcha y ahora dicen que van a estudiar las formas para poder llevar a cabo estas cuestiones.

Nos sorprende que hayan eliminado una de las pocas medidas que ponían, aunque no concretaban cómo, pero, cuando hablaban de cultura, de profesionales culturales, eliminan «mediante becas y la creación de infraestructuras que faciliten su trabajo».
Pues, nos sorprende que lo hayan eliminado.

Respecto al artículo 37, considerando que mejoran el artículo, aún sería mucho mejor si añadieran los apartados que añade nuestra enmienda.
Saben perfectamente que los municipios reclaman ayudas para actuar contra la superpoblación de las especies cinegéticas.
Saben que ese es un problema que se está acuciando cada vez más y que, además, causa el abandono de cultivos y, por ende, la despoblación.
Por lo que consideramos que en este artículo podríamos llegar a acuerdos, incluyendo nuestros apartados, esos apartados que nosotros ponemos en las nuestras, para que este artículo en el que ustedes hablan del sector agroalimentario, pues, quede realmente bien enfocado en su totalidad.

Luego, pues hacen pocas más referencias.
Las enmiendas que presentan, realmente, no cambian nada.
Es decir, no hay un contenido concreto y específico, como pedíamos y como, incluso, desde nuestro grupo parlamentario, sí que hemos hecho y, de hecho, nos remitiremos a ello en la siguiente intervención.
Pero, claro, si no hay medidas concretas o digan cómo lo van a hacer, pues, al final, claro, queda todo un poco en el aire.

Y, como he escuchado…, que nosotros mismos decíamos en el debate pasado de la enmienda a la totalidad y he escuchado a uno de los miembros de esta comisión y portavoz de esta ley decir que, claro, esta ley lo que conlleva es la modificación de muchas leyes para poder llevarse a efecto las medidas…, las medidas, las no medidas, las intenciones y las buenas intenciones que se contemplan en esta ley.

Por lo tanto, bueno, es que poco que decir, porque no podemos decir mucho más sobre algo que no dice nada.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, diputada.

Per al torn de rèplica, diputada Besalduch, té vosté tres minuts.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí.
Gràcies, presidenta.

Senyora Díaz, mire, és que la llei està molt bé, és que tampoc feien falta grans esmenes a l'articulat.
Perquè, al final, tot el que des dels últims huit anys s'està fent de lluita contra el despoblament, per part del govern del Botànic, és una voluntat, és una voluntat política, no?
: donar preferència a obrir les aules de dos a tres anys en els pobles més menuts; obrir les escoles, obrir escoles que porten quaranta anys tancades perquè, si se tanca una escola, se mor un poble… Infinitat de coses que, en esta llei, passen d'estar a la voluntat del govern a estar plasmades en una llei i ser una obligació.

Per tant, clar que sí que esta llei blinda totes estes polítiques, perquè impulsar els CRA o no tancar escoles o impulsar els instituts escola no serà ja voluntat d'un govern, ho diu una llei.
I, si algú vol canviar-ho, que canvie la llei.
Però és fonamental.

Vosté diu: no se té en compte la singularitat del mundo rural.
Per l'amor de Déu, senyora Díaz!
, estem fent una llei contra el despoblament.
Clar que té en compte la singularitat i que estem dient què és el que hem de potenciar per a lluitar contra esta xacra, no?

I diu… Mire, jo no vaig a entrar en esta llei en les qüestions polítiques en les quals habitualment el PP entra, que si la llengua, que si la casa.
Jo visc en un poble del món rural on és veritat que hi ha un problema de superpoblació, per exemple, de jabalís, però no hi ha cap tipus de problema, en absolut, en cap dels nostres pobles perquè s'organitzen les batudes per a lluitar contra esta superpoblació, tant en períodes de veda com en altres períodes, perquè se demanen les autoritzacions extraordinàries i se donen.
Això no és un problema en este moment en el món rural perquè s'està fent i està regulat, a més, en les lleis que tenim i que s'apliquen, perquè la societat de caçadors del meu poble això ho fa tots els diumenges, dos colles, tots els diumenges, tant quan hi ha veda com quan no hi ha veda.

El transport a demanda, senyora Díaz.
El transport a demanda ho ha ficat en marxa el govern del Botànic temporalment, a través dels ajuntaments, fins que ho podrà regular la mateixa conselleria, però tots els ajuntaments hem rebut les instruccions i els diners, i els diners, les dos coses, per al transport a demanda.
I vosté diu: és que esta llei no garantitza res.
Jo l'altre dia en la meua intervenció en el Ple ja li vaig explicar, n'hi ha un article, que crec recordar de memòria que és el 13, que diu que totes estes mesures que n'hi ha als articles a més se finançaran per part de la Generalitat, com és el cas dels menjadors, les extraescolars i un llarg etcètera, que són les coses que necessitem en el món rural, senyora Díaz.

Per tant, doncs, crec que ha estat prou clara la nostra resposta al respecte de la seua posició.

La senyora presidenta:

Moltes gracies, diputada.

Señora Díaz, para el turno en contra tiene usted tres minutos.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Mire, yo no dudo de la voluntad de ustedes, del Consell incluso, pero la realidad, los datos, es que esa voluntad se ha quedado en eso, en una voluntad, porque los datos de despoblamiento en la Comunitat Valenciana han ido a peor con sus gobiernos durante estos ocho años, han ido a peor.
Es que ahora hay más municipios en riesgo de despoblamiento que antes de que ustedes gobernaran.
Con lo cual, pues esa voluntad, incluso esta ley que usted dice que está muy bien, es que dice cosas muy bonitas, pero que no son hechos, no son actuaciones concretas y reales para frenar ese despoblamiento.

Cuando usted dice que yo digo que no refleja la singularidad del mundo rural, miren, lo que yo he dicho es que con el concepto de equidad territorial, cuando ustedes lo ponen ahí como que ese es el objeto, da la sensación de que ustedes están renunciando a esa singularidad del mundo rural.
Es que no es lo mismo lo que usted ha dicho que yo he dicho, que lo que yo he dicho.
Bien.
Y dando esa sensación de que ustedes renuncian a la singularidad que tiene el mundo rural, por lo tanto, no podemos pedir que el mundo rural tenga lo mismo que el mundo urbano, porque son distintos, son distintos, y las necesidades son distintas.

Yo entiendo que ustedes lo que quieren es decir, o quiero entender, que lo que van a intentar es que tenga lo que necesita el mundo rural.
Pero es que en estos ocho años ustedes no le han dado al mundo rural lo que necesita para frenar el despoblamiento.
Esa es la realidad.
Y encima vienen aquí, lo siento, pero con la caradura, yo es que entiendo que usted no lleva el tema, usted sabe lo que pasa en su pueblo, pero el problema de la superpoblación de jabalíes es un problema muy grave y hay muchos ayuntamientos que han salido a reivindicar ayudas o medidas extraordinarias porque hay jabalíes que llegan a los colegios.
Y a mí me llaman todos los días de muchísimos municipios en los que me están diciendo que los jabalíes ya por las mañanas campan a sus anchas por todo el municipio, por todo el pueblo.

Entonces, claro, que diga usted que eso no es un problema porque hay dos batidas los fines de semana, perdone, ese es un problema, y un problema grave y un coste impresionante para los cultivos, un coste impresionante, que hace que los agricultores, los pequeños agricultores, no puedan hacerse cargo de esos altos gastos que están teniendo por los daños ocasionados por la fauna cinegética, que no han puesto medidas, ustedes no han puesto medios.
Es más, es que había una línea que indemnizaba a los agricultores por esos daños que se causaban y ustedes eliminaron esa línea de los presupuestos.

Es que nosotros hemos presentado propuestas de la mano de esos municipios que tanto se quejan, de la mano de las organizaciones agrarias, de la mano de la federación y clubs de cazadores, y ustedes han dicho que no y siguen negando este problema.
Es que no hacen ni una sola referencia en toda la ley.

Bueno, pues al final, claro, ustedes dicen: ésta es una buena ley.
Porque lo hacen mirando hacia otro lado, no hacia la problemática que están viviendo los municipios rurales, los municipios en riesgo de despoblamiento.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, diputada.

Passem ara al torn de les esmenes del Partit Popular.
Señora Díaz, tiene usted seis minutos.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Bueno, pues empiezo por donde lo había dejado hacia su crítica.

Precisamente nuestras enmiendas, algunas de ellas, van encaminadas a reflejar esa situación actual que se está viviendo en el mundo rural.

Miren, en la exposición de motivos, y sin ir más lejos, hablamos de ese abandono de cultivos que hay -somos líderes en la Comunitat Valenciana en abandono de cultivos-, esa reducción también en la ganadería, y lo decimos con datos, con datos oficiales que aportan desde las propias organizaciones agrarias y desde el propio ministerio.

Por lo tanto, nos gustaría que reflejara ya en la exposición de motivos esa realidad actual que está viviendo el mundo rural.
Y a partir de ahí vamos a seguir, y seguimos en determinados artículos en los que consideramos que es fundamental que se hable y que se especifique como actividad que debe de constar y objetivo que debe constar la agricultura, la ganadería, la caza y la silvicultura.
Esas son las cuatro actividades básicas que ponemos en muchos de los de los artículos a los que ustedes hacen referencia a otras actividades, pero no hacen referencia específica y concreta a éstas, que, al fin y al cabo, independientemente, y como ya dijimos, es fundamental el que haya otras actividades, el potenciar, el fomentar otras industrias, otras empresas, estas, estas actividades que son las tradicionales en el mundo rural.

Luego, sobre la violencia de género hemos conseguido llegar a un acuerdo en uno de los artículos, y le doy las gracias por ello.
Pero así bien no entendemos que a continuación no aprueben nuestra enmienda que habla de que se mantengan esos juzgados de violencia de género que existían y que ustedes han eliminado.
¿Cómo pueden hablar de proximidad, por un lado, y, por otro lado, centralizar los servicios judiciales que había al respecto?
No tiene sentido, es que no tiene ningún sentido.
Entonces, lo que decimos es, mientras no existan esos juzgados que dicen que van a crear, que se mantenga lo que había, que se vuelva a mantener lo que había, que sería lo lógico.
Es que esa enmienda debería de aprobarse.

Sí, hablamos de incluir ese respeto al castellano y de que haya un fomento, no solo del uso social del valenciano, sino también del castellano, del inglés y de incluso otras lenguas extranjeras.
Creemos que es lo lógico.
Porque si queremos que estos municipios rurales, que están sufriendo despoblación, se abran al mundo para atraer posibilidades, ya no solo de actividades económicas, sino sobre todo de asentamiento poblacional, pues es verdad que cuantos más idiomas se fomenten mejor será.
Y lo que no tiene sentido es que se fomente única y exclusivamente el valenciano, cuando es precisamente la lengua más minoritaria de cara a abrir esas posibilidades.
¿Que es muy positivo?
Por supuesto, pero que deben fomentarse también el resto de lenguas y además hacerlo sin imposición, como llevan haciendo ustedes durante todos estos años en la parte educativa, esa imposición lingüística en las zonas castellanohablantes.
Porque, de hecho, recuerdo haber escuchado al señor Marzà en algún momento que decía: bueno, es que en las zonas castellanohablantes es muy bueno que hablen el valenciano, que estudien el valenciano y que aprendan el valenciano.
Claro que sí, pero de igual manera en las zonas valencianohablantes, que las hay en la Comunidad Valenciana, que aprendan a escribir bien y hablar bien el castellano.
Y eso en sus políticas está totalmente excluido.
Entonces, nos gustaría que se reflejaran las dos partes en esta ley.

Sabemos que hay zonas en las que hay mujeres, y que hay mujeres mayores y que son necesarias, el papel de la mujer es fundamental, y ustedes lo saben, es fundamental para asentar población, si no hay mujeres es más difícil.
Entonces, cuando ustedes hablan de hacer estudios, informes, para ir viendo qué medidas a adoptar para frenar el despoblamiento, nosotros lo que pedimos es que haya una desagregación por sexos, precisamente para poder ver cuál es el papel de la mujer, la importancia del papel de la mujer y poder adoptar medidas que vayan encaminadas a potenciar el asentamiento de la población de las mujeres en estos municipios en riesgo de despoblamiento.

Creemos fundamental que, en la educación de cero a tres años de la que hablan, utilicen tanto los centros públicos como los privados, pero no por nada, sino para que sea una realidad, para que sea más fácil poder llevarlo a cabo.
Porque, seamos realistas, con los centros públicos por lo menos ustedes han estado gobernando ocho años y no han sido capaces.
Por lo tanto, tirar de esos centros privados, y además de esa manera hacer que no tengan que cerrar, para poder ver esa realidad de la educación gratuita de 0 a 3 años.
Que, por cierto, el Partido Popular, de la mano de Carlos Mazón, es lo que está proponiendo y es lo que va a implantar en el momento que sea president de la Generalitat.

Y, bueno, tengo algunas cuantas cosas más, pero al final el tiempo es el que es.
Me gustaría que me dijeran por qué no aprueban la mayoría de las enmiendas, algunas incluso, por ejemplo, la referente al artículo 23, también pensamos que podríamos llegar a un acuerdo porque nuestra enmienda complementa la suya respecto de este artículo.
Entonces, pues bueno, que estamos abiertos a poder llegar a más acuerdos del único al que hemos llegado hasta ahora.

Y decir también que estamos totalmente en contra del pronunciamiento del Consell sobre nuestra enmienda, que sí que aportaba medidas fiscales concretas y que hace que esta ley siga siendo una mera declaración de intenciones.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, diputada.
Moltes gràcies.

I per a fer el torn en contra, senyor Marzà, té vosté sis minuts.
Però ja estan veient que sóc flexible.

El senyor Marzà i Ibáñez:

Gràcies, presidenta.
Moltes gràcies.

Doncs bé, mire, demanava per què li votem en contra a un nombre important de les seues esmenes; en canvi, sí que arribem a acords en alguna que altra.
Ja li avance que podem seguir arribant a acords, efectivament, hi ha algunes de les esmenes que ha anomenat que podem seguir arribant a acords en tot el procés.
Per tant, seguirem parlant-ne.

Però sí que hi ha una qüestió que és essencial i s'ha evidenciat en la mateixa explicació que vosté estava fent de les seues esmenes.
Parlar d'equitat implica polítiques actives per tal de superar la desigualtat.
No es pot fer el mateix en un lloc que en un altre.
Per tant, la diferència entre igualtat i equitat és molt gran.
Per tant, que la llei parle de l'equitat territorial va precisament, com estan les pròpies esmenes que hem presentat des dels grups parlamentaris del Botànic i que s'inclouran també amb la seua aprovació en la mateixa llei, es parla que s'han de fer qüestions diferenciades.
Per tant, la singularitat del món rural no pot estar millor garantida que amb una llei com aquesta.
Si no férem polítiques per l'equitat territorial i contra el despoblament, no només aniríem en contra de la singularitat del món rural, sinó que continuaríem mantenint les inèrcies que han portat al despoblament.
I, per tant, és una qüestió de model.
És una qüestió de model que es reflectix clarament en alguna de les seues esmenes i que és evident que no compartim.
I és que vostés han presentat una esmena on diu directament que la formació per al conjunt dels funcionaris en qüestions relacionades en l'equitat territorial i en el despoblament només ha de ser per aquells funcionaris que ocupen llocs en competències en despoblament o en equitat territorial.
I precisament és tot el contrari.
El que hem de fer és que el conjunt de la població assumisca que cal fer polítiques diferents, que cal relacionar-nos de forma diferent amb el món rural per a canviar les inèrcies.

Per tant, tots els funcionaris?
Com no hem de formar tots els funcionaris?
Clar, tots ens hem de posar les ulleres de l'equitat territorial i de la lluita contra el despoblament.
Per tant, és una qüestió de model.
No és que hagem de fer unes coses concretes només en un lloc, és que hem de canviar la mirada que tenim totes i tots.

Vostés el que plantegen en les seues esmenes és continuar fent el que ja no ha funcionat.
¿Quants anys fa que estem sempre en una visió del model rural antiga, descontextualitzada, que l'única manera que fa és seguir fomentant el despoblament?
Vosté ha parlat en diverses de les seues esmenes, també ho ha fet de forma molt continuada en la seua defensa, de qüestions com la caça, com si fora la solució a tot.

La caça és un element més de l'entorn rural, clar, i és necessària, sí, per exemple, per a controlar poblacions que estan desbocades.
Ja es fa i se demanen permisos i ja està.
Però fomentar-la i posar-la al mateix nivell que el foment dels serveis públics essencials és que no s'ha entés per què s'està despoblant el món rural.
És que no s'està despoblant perquè es faça més caça o menys, és que s'està despoblant perquè no hi ha serveis públics que garantixen l'equitat i és ahí on han d'estar.
I vostés posen al mateix nivell una qüestió que l'altre.
Per això és una qüestió de model.

Com posen també -i em sembla surrealista- un model econòmic que sembla trasplantar el model econòmic que ha fracassat en el bé comú i de benestar del conjunt de la ciutadania en el món urbà perquè es replique en món rural.
Parlen vostés de protegir, per exemple, les franquícies.
Escolte, nosaltres parlem de protegir el comerç de proximitat.
Quines franquícies volen que vagen al món rural?
Quin és el model de franquícies?
¿Eixe és el model econòmic que es vol fomentar pel Partit Popular per al món rural?
Doncs, nosaltres no, el nostre és el model de proximitat, el model que s'arrela al territori, que posa el bé comú, que ajuda perquè els serveis públics puguen desenvolupar-se.
Per això és una qüestió de model.

I les seues esmenes traspuen eixe model que és totalment antic, com li deia, que no ha donat solució.
Diguem un lloc on el Partit Popular estiga governant en un territori i estiga augmentant la població i estiga acabant amb l'equitat territorial i, en canvi, pot vore molts exemples de governs conformats per forces com les que estem al Botànic, que estan començant a funcionar i estan canviant les inèrcies.
I això és el que s'ha de fer, canviar les inèrcies perquè puguem seguir avançant.

I, després, hi ha tot un seguit d'esmenes que són allò de la polèmica per la polèmica.
Per què?
Perquè no tenen un model alternatiu al qual nosaltres plantegem.
I la polèmica per la polèmica crec que se'ls ha anat un poquet de les mans i crec que fa referència a la qüestió dels jutjats.
Està bé intentar sempre parlar dels mateixos temes.
Sap que la nostra posició, del nostre grup, és una determinada; però que sempre parlem dels mateixos temes en qüestions que res tenen a veure… ¿Me pot explicar quin problema de despoblament té Xàtiva o Quart de Poblet o Picassent o la Vila o Sant Vicent del Raspeig o Novelda?
Eixos són els municipis dels jutjats de què vosté està parlant.
Estem parlant de la llei de despoblament, no estem parlant d'una altra qüestió.
Per tant, les esmenes que presente s'hauran de cenyir a la llei de despoblament.

I l'altra, que ja és una passada de frenada, encara més, és allò que fan vostés amb això que, en una cançó que era molt famosa, es deia que no es amor, que se llama obsesión, que és el tema de la llengua i el tema de la bicicleta.
Espectacular.
Vostés arriben a plantejar que s'elimine, en l'única proposta que fan sobre la mobilitat, la referència a la mobilitat en bicicleta.
Què passa?
Que en els pobles no poden anar en bicicleta?
Tampoc?
No es pot desplaçar d'un lloc a un altre en bicicleta?

Jo crec que vostés van a l'anècdota i a les seues obsessions habituals per tal de demostrar, una vegada més, que no tenen un model alternatiu.
Si tingueren un model alternatiu, hagueren presentat esmenes molt més fonamentades, molt més treballades, que de veritat van a l'arrel del problema, que és la inequitat territorial, que en els territoris d'interior del nostre país no tenen garantits els drets de la mateixa manera que ho tenim a les ciutats, que fa molts anys que estan en eixa situació i que les receptes del passat no van a solucionar els problemes que portem arrastrant anys i anys, dècades.
Per això, cal potenciar alternatives com les que plantegem ací i que estan centrades en experiències d'èxit que funcionen arreu d'Europa i no en experiències de fracàs que funcionen quan governa el Partit Popular.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputat.

Per al torn de rèplica, si em deixa parar açò… Senyora Díaz, té vosté tres minuts.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Si lo triste es que ustedes tengan que decirlo, ¿no?
, que tengan que decir que el objetivo es conseguir la equidad territorial.
Es que eso es lo triste, (se sent una veu que diu: «No, al revés») que ustedes ahora, después de ocho años, se den cuenta de que las políticas que han estado llevando a cabo, buscando esa igualdad, no haya tenido en cuenta, y usted mismo lo ha reconocido aquí, esa singularidad del mundo rural.
Es que eso es lo que ha pasado, como no la han tenido en cuenta, ahora hablan, en lugar de igualdad, de equidad territorial y tienen que plasmarlo en la ley porque parece que les cuesta creérselo y siguen empecinados en no reconocer esa singularidad del mundo rural.
Es lo que estamos diciendo.
(Veus)

Miren, y además me viene…, o sea, que usted me está replicando sobre sus enmiendas y no sobre las mías.
Pero, bueno.
Cuando ya lo ha hecho sobre las mías… Cuando dice que nosotros hablamos de franquicias… Nosotros no, los alcaldes de municipios que se encuentran en esa situación lo que nos trasladan y lo que nos dicen, y lo dijeron aquí, en sede parlamentaria, lo que dijeron es que se dé también facilidades a las franquicias, que por qué no se va a instalar una franquicia en un municipio rural, ¿por qué no?
Entonces, si damos esas facilidades…, independientemente de que también se den, por supuesto, al pequeño comercio, pero que no nos quedemos en el pequeño comercio, sino que facilitemos que se puedan implantar otro tipo de comercios que no sea el pequeño comercio y posibilitar esas actividades económicas que harían que se frenara la despoblación.

Vamos a ver, miren, cuando hablan de lo de la bicicleta.
Claro, lo hemos quitado, pero no por nada, porque, como ya dijeron también muchos alcaldes que comentaban aquí… Es que parece que ustedes, pues, no conozcan la población que vive en un pueblo y las cuestas que hay en los municipios rurales, en la gran mayoría de municipios rurales.
Entonces, claro, la bicicleta se usa con destino deportivo.
Y el destino deportivo de la bicicleta, desde el Grupo Parlamentario Popular, desde el Partido Popular, lo estamos impulsando desde siempre y con propuestas en estas Cortes, que ustedes han renunciado a ellas, han denegado.
Por lo tanto, no nos diga a nosotros que si la bicicleta, que yo sé que a usted le gusta mucho la bicicleta; pero el tema está en diferenciar el uso diario, que las personas mayores, pues, tienen difícil subir esas cuestas y nos lo decían los propios alcaldes.
Incluyámoslo o no, eso es lo de menos.
Lo que sí es potenciarlo a nivel deportivo, que ustedes están poniendo trabas, tanto que dicen que están viendo la singularidad del mundo rural, bueno, pues, no lo vemos.

Y, luego, hablan de lo de los juzgados, que si estaban situados en municipios que no están en riesgo de despoblamiento.
Bueno, pero estaban más cerca de los municipios que sí.
Pero es que, ahora, esos municipios que están en riesgo de despoblamiento están mucho más lejos de esa centralidad que ustedes han buscado al eliminarlos.
Ese es el problema, que cada vez ponen más piedras en el camino de estos municipios.
No facilitan las cosas.

Y, bueno, para terminar, me gustaría incidir en alguna de nuestras enmiendas, como la referente al artículo 39, por ejemplo, que habla de la utilización de la biomasa generada en la gestión, con gestión forestal sostenible para llevar a cabo energía, producir energía y que, además, esa energía sirva para dar abastecimiento a los municipios, en este caso municipios del mundo rural.

Vale, gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

Senyor Marzà, té vosté, per al torn de rèplica, tres minuts.

El senyor Marzà i Ibáñez:

Gràcies.

És precisament esta llei la qual blinda eixa singularitat, fent referència a tots els avanços que s'han fet.
De fet, es convertix en llei moltes de les qüestions que han funcionat, moltes de les qüestions que han funcionat per acció d'este govern, per acció d'este govern i per acció, també, de molts alcaldes i alcaldesses que treballen en el dia a dia i que tenen les seues dificultats i que agraïxen que un govern com este haja estat al seu costat.

Blinda, per exemple, el fons de cooperació.
No sé quan governava el Partit Popular quin fons de cooperació hi havia.
Tampoc he vist en les seues esmenes que parlen d'eixe fons de cooperació que es garantisca i que es blinde.
Igual els hauran de dir als seus alcaldes i alcaldesses quina és la seua intenció.
Nosaltres la tenim clara, blindar-lo, blindar-lo per tal que es puga seguir avançant i que es puguen fer polítiques de proximitat, des dels municipis, amb el suport de la Generalitat, per a evitar el despoblament.
Com està passant, per exemple, en governs on estan representades les forces del Botànic que estan augmentant la seua població.
I ho vam vore en la comissió, que passava, precisament, per fer coses diferents per a augmentar els serveis públics, per seguir fent que es generen les oportunitats necessàries perquè la gent puga viure, una família puga viure el món rural.

Mire, quanta escola privada hi ha a Vistavella?
Quanta escola privada hi ha a Xodos?
Quanta escola privada hi ha a Vilafamés?
Quanta escola privada hi ha a Atzeneta?
¿Quanta escola privada hi ha en tots els municipis on hem obert aules de dos anys, que han garantit que es fixe més població i que augmenta el seu municipi?
Ha segut la iniciativa pública la que ho ha fet.
I ha segut la iniciativa pública perquè hi ha llocs on la privada no arriba, (se sent una veu que diu: «No es rentable») perquè no els renda.
I eixa és la gran diferència entre un servei públic i una iniciativa privada.
I, per això, nosaltres garantim no només l'educació amb el servei públic, sinó que, a més a més, ho fem de forma especialment intensa en aquells municipis que necessiten foment i, per tant, unes polítiques diferenciades per a garantir l'equitat que han fet que augmente la seua població.

En els municipis on va obrir les aules de dos anys -que, per cert, vostés estaven en contra; sempre que hem parlat de les aules de dos anys sempre el Partit Popular s'ha posat en contra-, (veus) clar, doncs, és el principal instrument d'augment de la població en municipis en despoblament i pot mirar totes les estadístiques.
Puc parlar-li de municipis concrets, com per exemple Atzeneta, que el seu alcalde ens deia com van tornar a famílies de fills del poble que havien anat a viure al món urbà i que van tornar perquè allí tenien gratuïts els dos anys.
I no és només en eixe poble, ha passat en molts pobles.
I això és fer polítiques contra el despoblament i això és el que blinda esta llei.

I seguisc.
A més a més, cal garantir també que s'accedisca a tot tipus de drets, també als serveis públics fonamentals, com, per exemple, l'acció social, els serveis socials.
I eixes són, precisament, les garanties que s'estan fent, amb una garantia de finançament, que és el que aporta esta llei, amb una garantia de finançament.
És que no és una qüestió banal, és que és garantir drets i garantir el finançament per a poder garantir-los més enllà, garantir l'equitat territorial per a garantir que es lluita contra el despoblament.
I això és el que està fent esta llei.

I acabe.
El meu iaio tenia noranta anys quan va morir, anava en bicicleta tots els dies.
Era de Villahermosa.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputat.
(Veus)

Passem ara a la defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Ciutadans.

Senyora García, té vosté, per a la defensa, sis minuts.

La senyora García Guasp:

Gràcies, presidenta.

La despoblación del medio rural es un problema surgido de la tendencia global de urbanización de la población, que abandona los municipios de pequeño tamaño para buscar nuevas oportunidades en las grandes ciudades.
Europa no es una excepción a este fenómeno y, a nivel autonómico, en la Comunidad Valenciana hay 171 municipios en riesgo de despoblación.
Y es que, aunque la evolución de la población de la Comunidad Valenciana haya aumentado en los últimos años, no ha sido igual en todo el territorio.
Especialmente, en las comarcas del interior de la provincia de Castellón, el censo ha disminuido notablemente.

Para ofrecer alternativas reales a los habitantes del medio rural, es necesario proponer medidas ambiciosas que realmente atajen la sangría de la población y la afronten desde múltiples sectores.
Es cierto que el marco en el que nos encontramos no es el más adecuado para abordar el reto de una ley muy necesaria, pero que complica nuestro trabajo parlamentario por dos motivos, especialmente: por su transversalidad y porque tampoco el tiempo juega a nuestro favor.

Consideramos que es necesario tomar medidas para aumentar el atractivo del mantenimiento, retorno y atracción de población a las zonas escasamente pobladas o en riesgo de despoblación.
En total, hemos presentado cuarenta enmiendas que tienden a garantizar la igualdad de oportunidades en el medio rural.

En el ámbito de la educación, hemos visto conveniente añadir que se facilite el acceso a servicios básicos, como los residenciales al personal docente, el servicio de comedor para el alumnado, la colaboración público-privada en toda la educación, especialmente en educación de cero a tres años, poner en valor los oficios tradicionales de cada zona en peligro de extinción, medidas educativas que pongan en valor el uso, no solo del valenciano, sino también del castellano, del inglés y otras lenguas extranjeras; que se favorezcan redes de colaboración entre centros educativos, o conseguir la educación musical reglada y no reglada.
Todas estas medidas tienden a garantizar la igualdad de oportunidades entre personas que residen en municipios en riesgo de despoblación y las urbes, y tienden a salvaguardar el interés y el talento de cada estudiante de la Comunidad Valenciana.

En el ámbito de la salud, por ejemplo, hemos pretendido que tengan en cuenta los municipios en riesgo de despoblamiento en el decreto de plazas de difícil cobertura que está desarrollando la conselleria de sanidad, un decreto que viene siendo urgente que vea la luz.
También creemos que se deben proyectar centros de salud donde sea necesario, los centros de salud son un reclamo para la población.

Asimismo, solicitamos que en cuanto se apruebe esta enmienda, si es así, de facto se modifique el Decreto 42/2021, de 18 de marzo, del Consell, de regulación de la prestación farmacéutica en los centros sociosanitarios en la Comunidad Valenciana, con la finalidad de que las farmacias rurales puedan prestar depósitos de medicamentos a los centros sociosanitarios de distinta zona farmacéutica o departamento de salud, todo ello con la finalidad de facilitar su viabilidad económica y que puedan seguir prestando un servicio sanitario esencial a los ciudadanos de las zonas más despobladas de la Comunidad Valenciana.

En turismo.
Si la tasa turística ya nos parece de por si la tasa de la vergüenza, todavía nos parece más vergonzoso que se pueda aplicar en municipios con estas características, en los que la dinamización económica es esencial para promover la actividad de la zona y que más personas puedan optar por instalarse en ellas.
Por eso hemos querido pedir que en ningún caso se pueda implementar la tasa turística.

En el ámbito agrario creemos que es necesario que se incrementen las ayudas a las inversiones en las explotaciones agrarias, que se impulsen los servicios mancomunados para favorecer la puesta en el mercado, la transformación y la venta directa de sus productos.
Más recursos a las oficinas comarcales agrarias para intensificar el apoyo a la cadena de valor agroalimentario o que se implemente un sistema telemático específico para las denuncias por actos delictivos en explotaciones agrarias y en las zonas rurales.

En cuanto a los medios de comunicación públicos, pedimos que se promocione el estilo de vida y la idiosincrasia de los municipios en riesgo de despoblación.
También pedimos que se adopten medidas para evitar la ocupación ilegal.

Como he dicho ya, se trata de una ley muy deficiente, que se puede mejorar, y eso es lo que hemos querido hacer con nuestras enmiendas, que esperemos que reciban un amplio respaldo por su parte; de lo contrario, será una ley que se quedará en una mera declaración de intenciones.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

Per a fer el torn en contra, senyora Gascó, té vosté sis minuts.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, presidenta.

Jo havia comptabilitzat 39 esmenes potser, perquè vostés han retirat una, i ara en són 40.
Però bé, no passa res.

En tot cas, hem analitzat totes les esmenes i la nostra sensació és que vostés canvien o afegixen una paraula en moltes esmenes, diguem que l'aportació és mínima, entenem que, bé, és una voluntat de millorar el text, això ho entenem, però per a nosaltres no ho aconseguix, eixe objectiu no ho aconseguix.
De totes maneres tenim temps encara fins al Ple per arribar a altres acords, evidentment.

I sí que hem acordat una esmena transaccional amb vostés, l'esmena en la qual proposaven en l'article 7 perquè les revisions periòdiques de l'estratègia foren cada dos anys, proposaren vostés, i nosaltres hem proposat cada tres anys.

I bé, doncs mirant-ho, nosaltres, clar, hi ha moltes qüestions que no sols no podem estar d'acord, sinó que va literalment en contra de la filosofia d'aquesta llei.
En particular, jo destacaria l'esmena 19, a l'article 11, sobre estudi, investigació i divulgació en matèria de repte demogràfic i despoblament, en la qual vostés proposen afegir un apartat 9, en el punt 2, en el que diuen una cosa per a nosaltres tan greu com que «aquesta campanya ha de posar en valor la imatge i la reputació del medi rural», com si la reputació del medi rural fora negativa i com si la gent del món rural se sentira que no està valoritzada.
I la realitat no és aquesta, i no sols no és aquesta, sinó que nosaltres, des del Botànic i des d'Unides Podem, concretament, no podem fer més que reforçar eixos valors identitaris del món rural i dir que ací el problema és que el que reflecteix la seua esmena és eixa dicotomia rural-urbà que precisament esta llei està tractant de combatre.

De les 39 esmenes en dediquen 10 a l'article 16.
Es veu que el tema de l'educació pública els interessa molt.
Però, clar, sembla que no tenen en compte en l'atenció que el govern del Botànic ha donat a l'oferta d'escolarització, que precisament una de les finalitats és lluitar contra el despoblament i impulsar l'augment de població en les localitats d'interior de les comarques d'Alacant, de Castelló de València.
De fet, s'han incrementat les aules de dos anys en els col·legis públics d'infantil i primària.
Açò és una qüestió fonamental per a permetre consolidar la matrícula en molts centres que estaven en risc de perdre alumnat o estaven perdent alumnat.
S'han mantingut també unitats d'educació primària, malgrat la baixada de població.
Totes estes són actuacions que es duen a terme precisament per a potenciar eixa cohesió social de la qual han parlat els meus companys precedentment de les zones rurals i com a mesura per a frenar la despoblació d'aquestes zones.

En educació secundària, a més, i en batxillerat s'han mantingut o s'han augmentat les unitats en secundària obligatòria, en moltes localitats han plantejat el model d'institut escola, com en Castelló, que hi ha quatre centres, hi ha dos en València i un a Alacant, i s'estan estudiant altres projectes pilot.
Els cicles formatius en instituts d'àmbit rural s'estan mantenint.

En fi, vostés sembla que no donen importància a tota esta realitat quan plantegen les esmenes que plantegen.

Hi ha altres perles com, per exemple, en l'article 19, quan parlen de l'accés als serveis socials públics, parlen d'incloure mecanismes de col·laboració publicoprivada.
Si el que estem parlant és d'accés als serveis públics, han de ser públics, no té sentit parlar de col·laboració publicoprivada, a menys que el que estan fent és una privatització encoberta dels serveis públics.

Respecte a la sanitat, de la que vosté ha parlat també abans, proposaven en el punt 1, de l'article 18, incloure en el decret que se regulen les places de difícil cobertura.
Bé, això és una qüestió que ja s'està fent, el decret ja ho preveu, i en les zones complicades i en risc de despoblament ja s'està tenint en compte la cobertura d'estes places.

Hi ha altres qüestions que per a nosaltres són centrals i que s'han vist reflectides en les nostres esmenes i que vostés, no sols no tenen en compte, sinó que van, jo diria, diametralment oposades a la que nosaltres hem considerat, que és la filosofia d'aquesta llei, com, per exemple, l'article 37, que per a nosaltres és un article important, que és l'article que dóna sentit al sector primari, que és un sector econòmicament i tradicionalment fonamental en el món rural; i vostés proposen afegir uns punts que per a nosaltres, sincerament, no són substancials en absolut.

Bé, ho deixe ací perquè ja se m'ha acabat el temps.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

I, senyora García, per al torn en contra, ai!
, perdó, per a la rèplica, té vosté tres minuts.

El senyor García Guasp:

Gràcies, presidenta.

Bueno, en primer lugar, agradecer la transaccional que han tenido a bien hacer con Ciudadanos.
Y, por supuesto, no dudamos de su trabajo, pero tienen que entender que el Botànic ha presentado una ley, y no lo digo yo, que lo dicen los ponentes expertos en la materia, muy deficiente.
Y ustedes, en los cuatro años de legislatura, podían haber presentado otro tipo de ley.
No por eso ustedes tienen que echar o hacer de menos nuestras enmiendas, puesto que nosotros hemos hecho unas enmiendas en un marco que no es el adecuado, como he dicho antes, un marco que esta ley, por su tiempo, por ser una ley que se pone de urgencia, en dos semanas, para que nosotros hagamos una serie de enmiendas a un texto que es totalmente transversal.
Lo que quiere decir que cada una de las personas del grupo parlamentario tienen que trabajar una parte, porque toca todas las áreas, y después de toda esa parte hacer enmiendas al texto y ponerlas todas en común.
Es que ustedes no nos lo han puesto nada fácil, por una parte, por el tiempo, y, por otra parte, por la transversalidad, que es lógico que una ley de estas dimensiones tenga esa transversalidad.

Nosotros quisiéramos, de hecho hemos presentado 40 enmiendas, no las hemos presentado al tuntún, hemos presentado las enmiendas con interés de mejorar esta ley; y, más que de mejorarla, de concretarla en ciertos aspectos.

Por ejemplo, algunos de los aspectos de sanidad que dicen ustedes que no hemos presentado nada, si ustedes en la ley dicen que van a abrir equis centros de salud en zonas despobladas, eso es un atractivo para la población, eso sería una propuesta concreta.

O, por ejemplo, que los estudios musicales que sean formales o no formales, da igual.
No, no da igual, no da igual, no es lo mismo tener un título de conservatorio para un niño que tener un título que no es de conservatorio.
¿Y se puede hacer?
¡Claro que se puede hacer!
Para eso está la ampliación de las medidas telemáticas o, como han dicho ustedes, el transporte a domicilio para solucionar y para fomentar que haya niños que en zonas rurales puedan estudiar en el conservatorio, porque es que seguramente habrá niños en esas zonas que están preparados y, aparte, que tienen las habilidades y los factores necesarios para poder estudiar así.
O sea, que hay muchas cosas que, quieran ustedes o no, son deficientes.

La colaboración público-privada.
Por supuesto que queremos la colaboración público-privada.
La mayoría de escuelas infantiles hasta hace poco eran privadas.
¿Cómo no vamos a querer la colaboración público-privada?
Por supuesto, siempre que sea para mejorar, siempre que sea para mejorar.
Que si puede ser público, pues mejor para ustedes.
Pero para nosotros, si ya existe, y es privado, o hay gente que está dispuesta a hacerlo privado en esas zonas, estamos dispuestos y en todos los ámbitos.

Bueno, y podría decirle mucho más, pero no tengo tiempo.

Muchas gracias y, repito, muchas gracias por la transaccional que han hecho, pero yo creo que podrían haber aprobado muchas más de nuestras enmiendas.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

I per al torn de rèplica, senyora Gascó, té vosté tres minuts.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.
Disculpe, presidenta.

Nosaltres, com ja li he dit abans, tenim la mà estesa per a poder arribar a nous acords ací, al Ple, tenim per davant algunes setmanes per a poder continuar parlant i negociant, i la nostra obertura en este sentit és màxima.

El que li he explicat en el torn en contra que estava fent-li és que el problema substancial és la filosofia de les esmenes que vostés presenten respecte a la nostra voluntat i la nostra filosofia, des del Botànic.

Com li he dit, i no m'ha fet cap referència a eixe article, en la seua esmena 19, quan parlen de posar en valor i…, com ho diuen?
, i millorar la reputació, exacte, les campanyes de posada en valor de la imatge i la reputació del medi rural.
És que, clar, jo crec que això concreta molt bé el que és la seua filosofia, des de Ciudadanos, i la que és la del Botànic, que és radicalment contrària.

És a dir, nosaltres partim de la base que el món rural ja té els seus valors molt positius, que no cal posar-los en valor, sinó que és al revés, el que cal és trencar eixa dicotomia urbà-rural i anar, diguem… No és una qüestió de reputació, en absolut, sinó és una qüestió de posar els serveis bàsics públics perquè la població puga viure amb la mateixa qualitat de vida que viu la gent en les ciutats.
Perquè el que és antidemocràtic és que la població del món rural haja de pagar els mateixos impostos que la gent de les zones urbanes i reben la mitat o menys dels serveis públics.
Eixa és la filosofia del Botànic.

Per això, quan vostés ens venen a parlar de col·laboració publicoprivada, de les farmàcies que han de jugar un altre paper, etcètera, doncs, clar, va contra l'esperit del Botànic, que el que està fent és tractar de reforçar el paper dels serveis públics en la consecució de drets fonamentals per a la població de les zones rurals.

Per això, sense anar en concret a totes les esmenes que vostés plantegen… Encara que, la de l'educació, nosaltres sí que blinden l'educació no formal.
No sé per què vosté parla ara que sols parlem d'educació formal.
El text de la llei està blindant l'accés a l'educació no formal també.

I, respecte al transport escolar, ja s'ha considerat i s'està fent que hui en dia tots els estudiants de l'educació obligatòria, tant la secundària com la primària, tenen transport disponible i per a l'any pròxim també estarà el transport públic disponible per als estudiants de batxillerat.

Crec que és evident que, des del Botànic, ja s'han aconseguit moltes conquestes en matèria d'oferir i d'assegurar eixos drets bàsics de què estàvem parlant i esta llei no fa més que concretar-los un poc més.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

I ara passem al torn de fixació de posició.
Per part del Grup Parlamentari Vox, senyor Aguirre, tiene usted tres minutos.
(Veus) Com?
No, no, Vox.

Té vosté tres minuts.

El senyor Aguirre Larrauri:

De acuerdo.

Muchas gracias, señora presidenta.

Ya expusimos, en la enmienda a la totalidad presentada por Vox contra el Proyecto de ley de medidas contra el despoblamiento de la Comunidad Valenciana, y reiteramos las causas de despoblamiento o la falta de oportunidades laborales, el envejecimiento de la población, la falta de servicios públicos, el aislamiento geográfico y tecnológico, los cambios en las formas de vida y las necesidades… En fin.

Nosotros, entrando en el estudio del proyecto de ley, observamos que, con unos fines loables y razonables para los que, sinceramente, no hay ninguna crítica a la iniciativa política inicial, sin embargo, consideramos que son inalcanzables, tal y como se han planteado.
El contenido de la norma no es más que una declaración de intenciones, un programa político sin mucho recorrido, pues su implementación, tanto lo que respecta al alcance presupuestario como el de medios materiales y humanos necesarios para implementarlo, se muestran irreales, cuando no utópicos.

La norma, por otra parte, se constituye como un guiño al mundo rural.
No obstante, su redacción, con todos los verbos en futuro, como ya comentábamos en su día, posterga cualquier acción a desarrollar en un tiempo inmediato.
Esta norma es una oportunidad perdida para hacer algo bien, por parte de la izquierda valenciana; una oportunidad perdida para haber hecho una norma…, haberla sacado por unanimidad.

Consideramos que se trata de un proyecto de ley insulso, en general, que no soluciona nada, que le falta concreción.
Esta ley, así como está, no pasa de ser una declaración de intenciones, vamos.
Y, como muestra, destacamos la enmienda 90, que nos ha llamado la atención.
El Botànic presenta este proyecto como urgente y que las medidas surtieran un efecto de forma inmediata y, sin embargo, presenta una enmienda parcial, dando un plazo de tres años para adaptarlas y desarrollar la norma.
Luego pasa como con la Ley 5/2019, de estructuras agrarias.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputat.

Aleshores, ara, senyories, ¿parem cinc minuts perquè repassen les votacions o volen ja que passem directament a votar?
(Alguns diputats diuen alhora: «A votar, a votar») Sí?
Doncs, comencem la votació.
(Veus)

Anem… En el quadrant que ens ha passat el lletrat.
(Veus) Ens n'ha passat un de nou.
(Diversos diputats parlen alhora) Ah!
, val.

Anem a esperar… Quan la senyora García ho tinga clar, començarem a votar.
(Pausa)

Doncs, comencem la votació, val, senyories?

I anem a començar amb les esmenes d'aproximació.

I comencem amb l'esmena d'aproximació número 1, que és sobre l'esmena número 11 de Ciutadans, amb registre d'entrada 70.
276.
Aleshores, vots a favor?
12?
(Veus) Sí, 12 vots a favor.
Vots en contra?
Abstencions?
1 abstenció.

Passem ara a l'esmena d'aproximació número 2, que sobre les esmenes 29 i 32 del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 70.
277.
Vots a favor?
Pues, son 5 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.

Passem ara a l'esmena d'aproximació número 3, que és sobre l'esmena número 42 del Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
Doncs, aleshores, són 12 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.

Passem ara a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista, Compromís i Unides Podem.

I passem al bloc número 1, que són les esmenes 1, 21 i 55.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
Doncs, 5 abstencions.

Passem ara al bloc número 2, que són les esmenes 2, 3, 8, 9, 10, 14, 48, 49, 58, 70 i 79.
Vots a favor?
9 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

Passem ara al bloc número 3, que són les esmenes 13, 22, 51, 56, 90 i 93.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
Doncs, són 3 vots en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

I passem al bloc número 4, l'esmena número 73.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
2 vots en contra.
Abstencions?
4 abstencions.

Ja estan totes les esmenes dels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Unides Podem.

Passem ara a les esmenes del Grup Parlamentari Popular.
Com recorden, la 91 no se vota, no se tramita.

Aleshores, passem al bloc número 1, bloc que són les esmenes 4, 5, 43, 44, 47 i 50.
Vots a favor?
(Veus i rialles) 5 vots a favor.
Vots en contra?
8 vots en contra.

Passem ara al bloc número 2 del Partit Popular, 7, 20, 46, 57, 61, 74, 76, 77, 78, 81 i 96.
Vots a favor?
Són 6 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.

Votem ara el bloc número 3, que són les esmenes 17, 18, 45 i 66.
Vots a favor?
Doncs, 5 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.
Abstencions?
1 abstenció.

Passem ara al bloc número 4 del Partit Popular, l'esmena número 52.
Vots a favor?
Són 3 vots a favor.
Vots en contra?
Són 9 vots en contra.
Abstencions?
1 abstenció.

El bloc número 5, esmena número 83.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.

Votem ara el bloc número 6, l'esmena número 92.
Vots a favor?
Són 4 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.
Abstencions?
2 abstencions.

Passem ara al bloc número 7, l'esmena 94.
Vots a favor?
3 vots a favor.
Vots en contra?
8 vots en contra.
Abstencions?
2 abstencions.

Passem al bloc número 8, l'esmena número 95 del Partit Popular.
Vots a favor?
Doncs, aleshores, ací són 11 vots a favor.
Vots en contra?
Abstencions?
2 abstencions.

Passem ara a les esmenes de Ciutadans, del Grup Parlamentari Ciutadans.

I passem al bloc número 1, l'esmena número 6.
Vots a favor?
5 vots a favor.
Vots en contra?
8 vots en contra.

Passem ara al bloc número 2 de Ciutadans, que són les esmenes 12, 23, 27, 28, 30, 33, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 59, 62, 63, 67, 69, 75 i 82.
Vots a favor?
3 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

Passem ara al bloc número 3 de Ciutadans, que són les esmenes 15, 34, 53 i 68.
Vots a favor?
2 vots a favor.
Vots en contra?
8 vots en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

Passem ara al bloc número 4, que són les esmenes 19, 24, 25, 26, 54, 64, 71, 72 i 80.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.

Passem al bloc número 5, esmena número 16.
Vots a favor?
2 vots a favor.
Vots en contra?
Doncs, 11 vots en contra.

I passem a l'últim bloc del Grup Parlamentari Ciutadans, de les esmenes 31, 35, 60 i 65.
Vots a favor?
2 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra?
Abstencions?
4 abstencions.

Passem ara a votar el projecte de llei.
Tenim les següents agrupacions.

Comencem en la primera agrupació.
Senyories, comencem en la primera agrupació.
Articles 1, 4, 5, 6, 9, 13, 14, 15, 21, 22, 23, 24, 27, 29, 40 i 41, disposició transitòria primera, disposició transitòria segona, disposició transitòria tercera, disposició derogatòria única, disposició final primera, disposició final segona.
Vots a favor?
9 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

Votem ara els articles 2, 11, 16, 33 i 38.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
6 vots en contra.

Votem ara els articles 3, 12, 20, 26, 38 i 37.
Vots a favor?
9 vots a favor.
Vots en contra?
4 vots en contra.

Votem ara els articles 7, 8, 10, 17, 18, 19, 25, 28, 30, 32, 34 i 35.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
3 vots en contra.
Abstencions?
3 abstencions.

Votem ara els articles 36 i 42.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
5 abstencions.

Votem ara l'article número 39.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
4 vots en contra.
Abstencions?
2 abstencions.

I votem ara l'exposició de motius.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
5 abstencions.

Aleshores, senyories, ja hem finalitzat la votació.
Recordar-los que tenen 48 hores per a mantindre les esmenes.

Designació del o la membre de la comissió que ha de presentar davant del Ple el Dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de la Generalitat, integral de mesures contra el despoblament a la Comunitat Valenciana (RE número 67.
787, BOCV número 305)

La senyora presidenta:

Ai!
, perdó, perdó, perdó, que me deixe un punt.
Sí, la designació del membre de la comissió per a presentar davant del Ple el dictamen de la comissió d'aquest.
(Se sent una veu que diu: «La presidenta»)

Pues la presidenta.
Doncs moltíssimes gràcies per la confiança.

I moltes gràcies pel seu treball i pel to en la comissió, que ha sigut fabulós.
Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 13 minuts)