Obres%20P%C3%BAbliques%998307.03.11%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 11 de març de 2015.
Comença la reunió a les 16 hores i 38 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 22/i II.

El senyor president:

Bona vesprada, senyores i senyors diputats.

Anem a donar continuació a la comissió d'obres públiques, que la continuació estava convocada per al dia de hui.

En primer lloc, la senyora secretària, que en este cas és la senyora Pilar Sarrión, en substitució de la titular, senyora Ana Besalduch, va a passar llista per tal de comprovar si tenim quòrum.

Senyora Sarrión.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, presidente.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay quórum, presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Proposició no de llei sobre el rebuig al procés privatitzador de l'ens públic AENA iniciat pel govern de l'estat, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 99.
683, BOC número 299)

El senyor president:

Senyories, anem a començar el punt número 8 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig al procés privatitzador de l'ens públic AENA iniciat pel Govern de l'Estat, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, esta proposició no de llei quan es va presentar era plenament vigent el que es diu a l'inici, que era que s'estava veient fer una presa de posició preventiva davant la imminent privatització que anava a encetar-se de l'ens públic AENA.

Després d'una eixida fallida a borsa en octubre, eixe procés de privatització ja s'ha iniciat.
De fet, es va començar des de primers de febrer, però això no és motiu per a no discutir ací sobre aquesta qüestió, que entenem que és un tema molt important.
I és un tema molt important perquè, encara que semble que és una qüestió, diguérem, aliena, perquè en principi no tenim competències sobre esta qüestió, jo crec que entenem que La Generalitat i Les Corts haurien de prendre possessió per una qüestió que té un impacte directe sobre un servei molt important per a l'economia en general del país, i especialment per al sector turístic.

Entenem que, i ho hem defensat en més d'una ocasió, i també ho proposem en la part de resolució, que la Generalitat valenciana hauria de participar en la gestió dels aeroports, i dels aeroports lògicament valencians; que hauria de ser una gestió descentralitzada i que la titularitat caldria que fóra plenament pública.

Este procés de privatització no està justificat per cap raó ni econòmica ni de gestió.
Vull dir, no és econòmica perquè no hi han problemes econòmics en AENA, i no és de gestió perquè AENA té un funcionament raonable i no té cap problema de gestió que pogueren justificar açò.

I, pel contrari, la seua priorització podria ser molt negativa, d'una banda per a l'ocupació que genera AENA, per a les condicions en què es presta eixe treball i sobretot també per la qualitat del servei, sobretot podria afectar rutes i enllaços que hui es mantenen perquè la participació del capital privat incidiria que aparegueren nous interessos més enllà dels interessos estratègics de caràcter social o econòmic agregat, i es condicionaria tot molt, excessivament des del nostre punt de vista, a exclusivament la rendibilitat econòmica de la societat.

Insistisc que AENA té una bona situació econòmica.
De fet, la seua gestió es finança amb recursos propis i també aportacions rebudes de fons europeus, unes aportacions que quan es produïsca la privatització s'hauran, inevitablement, de deixar de rebre, perquè ja no serà un ens públic i, per tant, no es podrien donar ajudes públiques a un ens com aquest.
I no hi ha un cost públic onerós.
De fet, les inversions, les inversions que ha fet, que són molt importants en la darrera dècada o un poc més, estem parlant d'instal·lacions noves i una modernització que en el seu conjunt no serà de menys de mil milions d'euros, i que és l'única raó del deute, està sent amortitzat sense problemes pels beneficis que genera l'explotació dels aeroports.
Perquè és cert que la xarxa d'aeroports no és tota igual, n'hi han aeroports més rendibles i altres que ho són menys i altres que no ho són gens, però el grup d'aeroports rendibles, que són quasi mitja dotzena, generen un volum suficient de negoci per a cobrir les pèrdues dels que ho són menys i per a cobrir també i per a amortitzar la inversió.

Estem parlant amb les dades de 2013, que són les últimes de les quals disposem, AENA va donar 1.
610 milions d'euros de benefici, i que el govern utilitza com a valor de referència per a la privatització la xifra de 16.
000 milions, una quantitat molt inferior al valor de les inversions des de l'any 2000 i que fa injustificable el seu pas al capital privat, perquè només van a recaptar-se finalment 2.
450 milions.

És a dir, una companyia amb eixos beneficis de 1.
600 milions d'euros a l'any doncs va a vendre's per 2.
450 milions d'euros, la mitat d'eixa companyia; amb la qual cosa, evidentment, els que ho compren amortitzaran molt ràpidament la seua inversió, però l'estat guanyarà a curt termini a penes 800 milions d'euros i a llarg termini quedarà 800 milions d'euros de mitjana anual.
Per tant, en quatre o cinc anys els efectes agregats d'eixa privatització van a desaparéixer.

Darrere de la privatització i de buscar el valor per a l'accionista, que és el que a partir d'ara serà un dels elements claus de la gestió, ens trobarem amb pujades de taxa, criteris diferents a l'hora de fer inversions, presa de decisions sobre aeroports que funcionen o no funcionen i que es tanque sobre la qualitat del servei.

I a més, el més important és que les institucions, el més important des del punt de vista del que ens afecta com a les competències, és que les institucions autonòmiques quedarien excloses de qualsevol participació i influència en les decisions referents a inversions o serveis sobre un servei estratègic que és estratègic per la seua estructura econòmica.
I, per tant, perdrien la possibilitat de ser considerades necessitats econòmiques socials a l'hora de fixar tarifes, a l'hora de plantejar en quines condicions genera ocupació i sobretot també en qüestions que han de vore amb el criteri de gestió, i d'inversió i també de fixació de línies i serveis.

Per tant, el que proposem, en primer lloc, manifestar el rebuig del procés de privatització de l'ens públic i instar el Consell valencià a defensar els interessos propis i la seua participació institucional en la gestió del sistema aeroportuari.

Denunciar com un frau el conjunt de la societat les condicions i la valoració de l'eixida a la borsa del 49% d'AENA, que menysté el patrimoni públic, tant la seua rendibilitat com la seua autosuficiència econòmica.

En tercer lloc, instar el govern de l'estat a renunciar a la privatització i a canviar el model centralitzat de gestió que hi ha actualment per un altre més descentralitzat i participat per les administracions autonòmiques, per a mantindre els criteris de qualitat dels serveis públics i d'interés general en la gestió i en les decisions d'inversió.

I, finalment, s'insta també el Consell a prendre les mesures que calga perquè les institucions valencianes puguen fer totes les iniciatives que siguen possibles per a contribuir a la paralització d'eixe procés privatitzador, així com impulsar el debat a tots els nivells sobre el model de gestió dels aeroports, que siga el més adequat per als interessos del conjunt de la ciutadania valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Torn de fixació de posició, senyor Ponce, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, en principio vaya por delante el apoyo de Compromís a esta propuesta, en la que coincidiremos en el fondo y en la forma.
Creo que los argumentos son bastante claros.

Estamos ante un intento, una vez más, de privatizar en este caso beneficios.
En este caso no podemos hablar de socializar pérdidas, pero sí privatizar beneficios, privatizar una compañía que es rentable, lo cual pues a priori tiene poco sentido; hacer que las inversiones que se han estado haciendo durante muchos años acaben por lo menos en buena parte en manos privadas; el hecho de ya no tener capacidad de decisión desde lo público de cómo ha de ser el servicio que preste la compañía.

Y, bueno, todo este tipo de cuestiones pues es un intento de liberalizar al máximo lo que son las empresas públicas, pero que no tiene ningún sentido desde el punto de vista del beneficio social, ya con cifras se ha demostrado que supondrían unos exiguos ingresos para el estado durante poco tiempo y que, a partir de ahí, digamos, sería pérdida para el propio estado, lo cual pues no tiene ningún tipo de sentido.

Por otra parte, estamos también absolutamente de acuerdo en que la gestión de los puertos y de los aeropuertos y de los servicios también regionales y tal de Renfe y compañía, pues que todos tengan una gestión en la medida de lo posible a nivel autonómico, puesto que cabe en el actual modelo de las autonomías y puesto que el principio de subsidiariedad dice que los servicios tienen que estar prestados por las administraciones más cercanas.

En cualquier caso, los aeropuertos valencianos son punteros a nivel del estado y el gobierno valenciano algo tendría que tener que decir respecto a su gestión.

Entonces, respecto a las cuatro propuestas de la PNL de Esquerra Unida, pues, ya digo, estamos de acuerdo en todas ellas.
Por un lado hay que defender la participación institucional en las decisiones de inversiones y de la gestión del servicio, puesto que, claro, que solamente obedezca o que tenga como prioridad el rendir ciertos beneficios…; y desde un punto de vista meramente mercantil pues se aleja mucho de lo que tiene que ser un servicio público.
Entonces, reivindicar esa necesidad y que se tenga en cuenta que, claro, que las decisiones que se tomen respecto a los aeropuertos pues qué incidencia van a tener en nuestro territorio.

Por otro lado, bueno, ya hemos comentado que la salida a bolsa es menospreciar ese patrimonio público.
Y esa rentabilidad va a ser solamente para…, en la medida de lo posible, para muy poca gente, cuando de lo que se trata es de que las inversiones públicas… estén al servicio para toda la ciudadanía y durante todo el tiempo.

Ya he hecho yo hincapié también en el tema de la descentralización de los servicios que se puedan gestionar directamente desde las comunidades autónomas, y en ese sentido también estamos de acuerdo en el punto número 3.

Y en el punto número 4, que se tomen las medidas necesarias para que las instituciones valencianas tomen todas aquellas iniciativas posibles que puedan contribuir a la paralización del proceso privatizador y también a impulsar el debate a todos los niveles sobre el modelo de gestión de los aeropuertos, pues es iniciar, promover un proceso de participación que sí o sí debería de darse en cualquier decisión que afecte al conjunto de la ciudadanía, ¿eh?
Y a eso no nos tiene nada acostumbrados el Partido Popular.
Sí que está presente en muchas leyes, en casi todos los discursos, pero en la realidad está totalmente ausente.

Por tanto, pues vamos a apoyar la propuesta de Esquerra Unida en su integridad.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

La venda de la xarxa nacional d'aquesta empresa pública es projecta una vegada que l'empresa ha equilibrat els seus comptes a través de mesures polítiques dràstiques, com ara l'aprovació consecutiva i desproporcionada durant els dos primers anys de mandat de l'equip ministerial actual, de fins a quatre increments de les taxes aeroportuàries, provocant conseqüentment importants caigudes de trànsit aeri en alguns aeroports i una més que important reducció dels costos salarials, expulsant a més de mil dos-cents treballadors i reduint l'activitat de bona part de la xarxa aeroportuària.

No s'entén tampoc que en el fullet propagandístic de la venda d'accions en la seua eixida a borsa destaque la seua capacitat de gestió i els bons resultats, perquè després el govern central vullga vendre-la perdent la capacitat de gestió en una empresa d'interés estratègic per al turisme i les mercaderies.

En relació als aeroports valencians d'Alacant-Elx i de València, el govern central ha fet des de l'erari públic tota una sèrie d'inversions per garantir el seu creixement i gestió durant els pròxims quinze anys.

En concret, per a les instal·lacions d'Alacant-Elx s'han invertit un total de 702 milions d'euros, fet que en la pràctica ha suposat la construcció d'un aeroport nou.

Pel que fa a València, la inversió ha sigut de 302 milions d'euros, duplicant la seua capacitat i adaptant el conjunt del complex a les demandes actuals i properes del trànsit aeri.

En conclusió, el Govern d'Espanya ha invertit diners públics en infraestructures públiques perquè després siguen empreses privades les que les gestionen.

Amb el canvi en la presa de decisions sobre el trànsit i la xarxa d'aeroports espanyols, que comportarà l'esmentada venda, la Comunitat Valenciana i la seua societat, especialment l'alacantina, perd capacitat d'influència i control, ja que suprimixen rutes i la capacitat de control parlamentari, restant tot plegat a interessos empresarials molt lligats a competidors propis d'Alacant, com són els grups i bancs de les illes Balears.

Enfront d'aquestes intencions, la posició contrària d'altres governs autònoms afectats ha comportat la compensació en la gestió dels aeroports del seu territori.

No obstant això, la Comunitat Valenciana, La Generalitat no tindrà cap pes en la nova empresa, de la qual dependrà l'arribada de turistes estrangers al nostre territori.

Lamentablement, -repetisc- La Generalitat ni s'ha posicionat ni ha denunciat els fets, ni ha defensat tant la titularitat pública d'aquestes infraestructures estratègies per a la nostra socioeconomia com la bona gestió actual, ni tampoc la capacitat de decisió a través dels comité de rutes o el mateix control parlamentari, com dia bans.

Per tant, ahí n'hi ha una deixadesa de funcions per part de La Generalitat, que -repetisc- al contrari que altres autonomies, no li permetrà cap pes en la nova empresa una volta privatitzada.

Després, hi ha hagut també una manca de transparència i de participació total del sector aeroportuari en el nou marc jurídic derivat del procés privatitzador.
És a dir, això ha sigut reiteradament denunciat pels agents implicats.
I també esta venda o esta privatització ha provocat les crítiques de l'associació de línies aèries -i això cal recordar-ho-, que ha denunciat públicament un canvi radical -són paraules exactes seues- en la regulació de la matèria, amb una evident pèrdua de les garanties per al sector a l'hora d'establir modificacions en les quanties de les tarifes aeroportuàries.

En definitiva, és un mal negoci, en general, per a l'estat, és un mal negoci per a les persones que tindran de pagar més i és una mal negoci per a La Generalitat, que no estarà present dins dels ens on van a decidir-se moltíssimes coses.

Per tant, nosaltres anem a recolzar la PNL en la seua integritat d'Esquerra Unida.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, decirles, señoras y señores diputados, que desde luego sí que es un día oportuno para hablar de instalaciones aeroportuarias, ya que hemos tenido una buena noticia, que no he escuchado a nadie de la oposición hacerse eco de ella, pero, desde luego, Ryanair ya ha anunciado los vuelos al aeropuerto de Castellón, señoras y señores diputados.

Por lo tanto, este debate hoy creo que es más oportuno que la semana anterior, cuando se pospuso el debate de esta PNL.

Me ha llamado la atención que durante la argumentación de la propuesta de Esquerra Unida hace una alabanza a la gestión de AENA y de los aeropuertos españoles.
Es decir, hay una alabanza dentro de lo que es la argumentación de Esquerra Unida a la gestión del Ministerio de Fomento y, por tanto, del Partido Popular.
Y es que, claro, sería injusto no reconocer la brillante gestión que ha realizado el Partido Popular y, en este caso, el Ministerio de Fomento con respecto a los aeropuertos españoles.

Desde el Grupo Parlamentario Popular nos alegramos de que Esquerra Unida sepa reconocer la buena gestión del Partido Popular.
Reconocen que los aeropuertos están saneados, no como cuando gobernaba el Partido Socialista, que hay que recordar y hay que hacer también memoria que dejó un agujero en el conjunto de los aeropuertos de España de 14.
000 millones de euros.

Por cierto, los primeros que propusieron la privatización de los aeropuertos fue el Partido Socialista, que ahora también parece ser que se ha olvidado de la famosa frase de la ministra Salgado diciendo que esto sería muy positivo para los aeropuertos españoles.
Parece ser que ahora el Partido Socialista se ha olvidado de ello.
Pero, bueno, gracias a Dios, tenemos la hemeroteca, que nos hace recordar esas manifestaciones de la ministra socialista.

No obstante, nosotros, desde el Partido Popular, vamos a rechazar la propuesta de Esquerra Unida por varios motivos.
En primer lugar, porque no es cierto que haya una privatización al cien por cien de AENA, y ustedes lo saben, señoras y señores diputados.
Solamente -el estado mantendrá la mayoría del capital, un 51%-, solamente se ha privatizado el 49%.

Por lo tanto, AENA va a seguir siendo pública y, además, donde trabajarán personas y servidores públicos.
Saben sus señorías que el pasado mes de junio se dio entrada a inversores privados, hasta un límite del 49%.
Y, por tanto, la empresa seguirá siendo pública.

También me gustaría apuntar que la entrada de capital privado no es un hecho aislado en España, sino que también se ha ido produciendo en gestores aeroportuarias como Francia, Alemania, Gran Bretaña e Italia.

Y en tercer lugar, también me gustaría…, vamos, no contradecir sino puntualizar algunas de las afirmaciones que se han escuchado hoy aquí, que como no ha habido transparencia, etcétera, etcétera.
Hay que recordar que sí que ha habido un diálogo con los agentes económicos y sociales, en este caso, también con los sindicatos.
Y fruto de ese diálogo ha sido la desconvocatoria de hasta 27 paros que estaban convocados coincidiendo con la salida a bolsa de AENA.

Con lo cual, el gobierno ya en el mes de julio aprobó un nuevo marco de regulación que garantiza, que garantiza el mantenimiento de la red de aeropuertos españoles, se garantiza el cumplimento de los objetivos de interés general, se prohíbe el cierre o la enajenación de las instalaciones o infraestructuras aeroportuarias y, señoras y señores diputados, se congelan las tasas.
No es verdad que se vaya a producir una subida de tasas.
Al contrario, el documento de gestión dice negro sobre blanco que habrá una congelación de las tasas hasta el año 2025.
Con lo cual, no sé de dónde se sacan algunas manifestaciones que hemos escuchado esta tarde hoy aquí.

Por lo tanto -y resumiendo, y para concluir-, primero, AENA seguirá siendo de gestión pública, el 51% del Ministerio de Fomento; en segundo lugar, el documento de regulación aeroportuaria aprobado por el gobierno del presidente Rajoy garantiza la calidad del servicio, el mantenimiento de la red de aeropuertos españoles y algo que es importantísimo, que es que se favorece el desarrollo económico y la competitividad del sector mediante la congelación de las tasas hasta 2025.

Por lo tanto, desde el Grupo Parlamentario Popular no vamos a aceptar la propuesta de Esquerra Unida.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Para réplica, tiene la palabra, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

A vore, dir que va a afavorir-se el desenvolupament amb la congelació de les taxes és dir-li: Â«No et preocupes que no et faré mal, perquè no vaig a pegar-te.
Â» ¿Val?
Em reserve el dret a pegar-te o no pegar-te.
Vull dir, no té molt de sentit això, perquè el fet és que una bona part del sanejament d'AENA ja ha estat provocat per l'increment de les taxes que s'han produït en estos anys anteriors.

I, per tant, diguérem, ara el que fan és…, el que vostés han tractat de fer amb totes estes maniobres, diguérem, de maquillar la privatització és precisament tractar d'evitar que hi haguera grans protestes, sobretot per part dels treballadors, contra el procés de privatització.
I això, gràcies a eixes protestes, gràcies que algú ha eixit reclamant, el procés de privatització que anava a ser d'una manera s'ha suavitzat de forma important.

Només per eixa raó tindrien de passar-se si haurien de recolzar o no aquesta PNL, perquè a la millor si vostés, de tant en tant, ensenyaren una miqueta les dentetes a Madrid, potser que no ens tractarien com ens tracten ara, que és marginant-nos absolutament de tot.
Entre altres coses, del tema dels aeroports, en els quals la Generalitat valenciana no té absolutament ninguna participació en la gestió aeroportuària.

I, per tant, jo no sé…, no entenc com poden vostés defendre tan alegrament estes coses.
Jo puc entendre que vostés siguen partidaris de la privatització.
Això puc entendre-ho, perquè entre dins, diguérem, del seu marc conceptual, però el que ja no puc entendre és que vostés, quan es planteja una cosa com estes, que ens deixa fora de la gestió dels aeroports, que jo entenc que és una cosa molt important, doncs el normal seria que els que governen el territori valencià digueren, Â«bé, anem a tractar de defendre els interessos valencians participant en la gestió d'un tema tan important com són els aeroportsÂ», cosa que vostés no fan.
Ni ho han fet abans, ni tan sols quan tenen ara l'oportunitat de plantejar-ho, s'ho plantegen.

Anem a vore.
Vosté diu que la gestió seguirà sent pública.
I això, senzillament, no és cert, no és cert.
Una gestió pública és una gestió d'empreses que siguen cent per cent públiques.
Quan la meitat de la participació en l'empresa és privada, immediatament van a intervindre una sèrie de factors que no són claus en una gestió pública al cent per cent que van a tindre un paper molt important, perquè eixos accionistes no estan gastant-se els diners perquè els aeroports funcionen millor, sinó els accionistes estan gastant els diners per a rebre un benefici, en forma de dividends, de la seua inversió.
I, per tant, això és el que a ells els preocuparà.
I, per tant, la gestió dels aeroports estarà condicionada per l'exigència del 49% dels accionistes, que van a demanar eixos dividends.

I, per tant, això no és una gestió pública, això és que l'estat no perd el control absolut dels aeroports, que el perdria si en compte del 51 es quedara en el 49%.
Per tant, seguix tenint una gran capacitat de control, però és evident que la gestió va a canviar de forma radical des del moment en què la meitat, o quasi la meitat, de l'accionariat està en mans privades.

I -torne a insistir-los- obliden-se d'això.
Almenys, ensenyen les ungletes alguna vegada per tractar d'aconseguir allò que vostés sempre diuen que volen aconseguir, que és defensar els interessos dels valencians i les valencianes i que no ho fan ni tan sols en el paper.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Señora Marcos, tiene usted la palabra.

La senyora Marcos Puig:

Señor Torró, aclárense, ¿ha habido diálogo o no ha habido diálogo?
Porque primero ustedes dicen: Â«No ha habido diálogo, no ha habido transparencia.
Â» Y luego resulta que gracias al diálogo, se han conseguido cosas que usted reconoce hoy aquí.
Con lo cual, aclárese usted.
Porque cuando ustedes primero hablan de opacidad, de no hay transparencia, no hay diálogo y luego resulta que sí que lo ha habido y por eso ha habido un acuerdo con los sindicatos, en este caso.

Mire, empezaré por el final, empezaré por el final.
No se ha leído usted el documento de regulación aeroportuaria, señor Torró.
No se ha lo ha leído o lo quiere obviar usted aquí para confundir a la ciudadanía, porque en el documento de regulación aeroportuaria, es decir, lo que elabora…, el instrumento de gestión de los aeropuertos, dice claramente que la gestión la elaborará, en primer lugar, el Ministerio de Fomento en base a la propuesta de AENA.
Sí, claro, en base a la propuesta de AENA.
Pero, al final, la gestión la regulará el Ministerio de Fomento, aprobada, además, en un consejo de ministros.
Con lo cual, señor Torró, es que no es lo mismo.

Usted dice que deciden al cien por cien los (veus) inversores privados.
Y es una mentira, señor Torró.
Es una mentira, no sé si por desconocimiento porque usted no ha leído el documento o porque usted miente a sabiendas hoy aquí para generar una alarma social que ustedes están acostumbrados a generar a la ciudadanía, porque cuando oyen privatización, aunque solamente sea del 49%, enseguida ustedes son expertos en alarmar a la ciudadanía.

Ha hablado también del Consell, de que el Consell no va a participar en las decisiones aeroportuarias, etcétera, etcétera.
Mire, señor Torró, el Consell participará en las decisiones aeroportuarias que le concede el Estatuto de autonomía de la Comunidad Valenciana y la Constitución española.
Y le voy a decir: ha sido este gobierno, este Consell, el Consell del presidente Fabra, el que en marzo de 2014 constituyó el comité de coordinación aeroportuaria de la Comunidad Valenciana.

Y ¿eso qué significa?
Pues es para facilitar precisamente la participación en la gestión de los aeropuertos de las diferentes administraciones públicas.
Y eso está regulado, fíjese, mediante decreto, mediante decreto firmado por el Consell del presidente Fabra, 23 de septiembre.
Con lo cual, no diga eso, señor Torró.

Y, desde luego, el Consell siempre velará por los intereses de los valencianos no solo en materia aeroportuaria sino en todas las materias, señor Torró.

Y voy a finalizar mi intervención como la he comenzado anteriormente, no vamos a aprobar su propuesta simplemente porque este modelo de gestión ha garantizado, en primer lugar, la viabilidad de la empresa pública, de AENA en este caso, y además se mantiene toda la red aeroportuaria.
Y además, se prima la calidad y la vertebración y el servicio de todos los aeropuertos españoles.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
5.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 5 a favor queda desestimada.

Proposició no de llei sobre la instal·lació d'ascensors a les entrades de l'estació de metro de Bailén de València per a facilitar l'accés de les persones amb mobilitat reduïda, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 100.
059, BOC número 299)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 9: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la instal·lació d'ascensors a les entrades de l'estació de metro de Bailén de València per a facilitar l'accés de les persones amb mobilitat reduïda, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé.
Gràcies, senyor president.

Vaig a ser molt breu perquè la proposició no de llei no té una gran dificultat.

Hi ha un espai a la ciutat de València molt important pel trànsit que representa, que a més està connectat amb…, o hauria d'estar connectat amb el metro, que depén de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i que té un problema molt greu de mobilitat.
És a dir, tant el pas elevat com el pas inferior entre les grans vies no és accessible per a persones que tinguen mobilitat reduïda, perquè -ni per a bicicletes, per exemple, tampoc-…, perquè senzillament s'han de baixar escales.
I aleshores, no és raonable.

Per tant, l'única cosa que demanem és que el Consell es pose en contacte amb l'Ajuntament de Valencia i consideren la problemàtica que hi ha ahí i instal·len uns ascensors per a poder fer que eixe pas siga accessible.
És una inversió relativament reduïda i, per tant, no seria massa costosa.

I, en segon lloc, que es construïsca una passarel·la per a vianants sobre les vies, perquè en algun moment, quan es realitze el soterrament de les vies, serà necessari que l'administració de l'estat, a través del Ministeri de Foment, participe en l'elaboració del projecte tècnic per a que la passarel·la puga estar operativa durant tot el temps que es mantinga el previsible pas elevat per als vehicles.
I, per tant, caldrà disposar d'eixa passarel·la per als vianants.
Senzillament és això.

I espere que no tinguen cap problema en recolzar una proposició de llei tan senzilla i tan poc onerosa i tan raonable com la que presentem ací.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Torn de fixació de posició, senyor Ponce, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presiente.

Bien, por supuesto que vamos a apoyar esta propuesta.
Todos los que hemos vivido en la ciudad de Valencia hemos sufrido el hecho de que si vas en bicicleta no había forma de pasar más que jugándote la vida, digamos, por debajo de las vías en el túnel de las grandes vías.
Con la instalación de la estación del metro el problema se multiplica y la propuesta es más que lógica.
Y lo que no es comprensible es que no exista ya esa conexión entre una cosa y otra.

Lo que se solicita en el segundo punto, que es considerar la instalación de un ascensor que conecte el vestíbulo de doctor Vila Barberá con la andana de la estación del metro de Bailén.
Porque una estación construida tan recientemente debería de haberse tenido presente ya las cuestiones de movilidad, que es algo que ya hace muchos años que tiene que estar implementadas allá donde se realizaran nuevas obras.

Obviamente los dos ascensores en la calle Cuba y en Ramón y Cajal son fundamentales para que cualquier persona que tenga movilidad reducida pueda pasar de una gran vía a la otra.
Y la pasarela sobre las vías tres cuartos de lo mismo.
Esta pasarela supongo que sería accesible a bicicletas de forma que sería accesible a cualquier tipo de usuario que no fuera motorizado.
Y es que es de cajón.

Entonces, pues, bueno, por supuesto que apoyamos la propuesta y esperemos que salga por unanimidad.
Esperemos.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signez Núñez:

Gràcies, president.

Anem a recolzar la proposta.
S'ha explicat quina és la problemàtica en la proposta de resolució d'Esquerra Unida, és molt clar.
En l'exposició de motius Esquerra Unida parla de la llei de 1998 de la Generalitat valenciana, d'accessibilitat i supressió de barreres arquitectòniques urbanístiques i de la comunicació.
Hi ha una més recent, que és la llei d'accessibilitat universal del sistema de transport, aprovada la passada legislatura.
I eixa llei no s'ha desenvolupat absolutament gens.
És una llei molt reglamentista, molt reglamentista.
Vàrem pactar per aprovar per unanimitat eixa llei, que fou aprovada per unanimitat, vàrem pactar que en nou mesos s'aprovarà el reglament que la desenvolupara.
No s'ha fet, han passat anys i no s'ha fet.

I, per tant, simplement dir sí als punts que figuren en la proposta de resolució, perquè no és més que aplicar una llei que estes Corts Valencianes aprovaren per unanimitat de tots els partits polítics.
Per tant, si l'aprovaren per unanimitat de tots els partits polítics i el que ací es demana està dins de l'esperit de la llei que vàrem aprovar d'accessibilitat universal del sistema de transport, allò lògic seria que fóra aprovada per tots els grups polítics que estem en este moment en esta comissió.

Amb eixa esperança, res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Señor presidente.

Señorías.

En cuanto a que se trata de lo que ustedes piden en su PNL en cuanto a que se trata de soluciones interesantes y necesarias para los ciudadanos no le quito razón.
El problema es que, como ahora le explicaré, yo creo que no es este el lugar donde ustedes deben hacer este planteamiento sino más bien en el Ayuntamiento de Valencia, porque las competencias de vías urbanas que se ven afectadas por parte de su proposición no de ley son competencia del propio ayuntamiento.
Y allí, además, se encuentran representados los grupos parlamentarios, exactamente igual que aquí, y muy probablemente, si ustedes lo hablan con los grupos parlamentarios, por supuesto que entiendo que podrían encontrar respaldo.

Pero puntualizando el matiz o los matices que le hago en cuanto a la proposición no de ley que plantea, por ponerle un caso, sobre el Real decreto 1.
544/2007, de 23 de noviembre, referido a las condiciones básicas de accesibilidad, debo decirle en una de las partes de su iniciativa, que es la instalación de un ascensor que dé acceso al andén de la estación de Bailén, que esta estación ya cuenta con ascensores.
Entendemos que cumple con la legislación de accesibilidad, porque ya dispone de esa infraestructura, de ese ascensor que comunica la calle Bailén con el vestíbulo principal, así como otro que comunica el vestíbulo con el andén.

Por otro lado, el paso subterráneo y la estación se encuentran al mismo nivel, existiendo un acceso que comunica ambas instalaciones.
Por tanto, entendemos que la estación de Bailén, si es por el real decreto, entendemos que este real decreto de accesibilidad y no discriminación para el acceso y utilización de los modos de transporte para personas con discapacidad se cumple, entendemos.

Luego, sobre la construcción de la pasarela para viandantes sobre las vías, como usted mismo ya lo ha reflejado en su exposición, entendemos que tampoco es una competencia de La Generalitat que, como le decía, es una competencia del Ayuntamiento de Valencia o, en su caso, de la administración general del estado.

De todos modos, las actuaciones complementarias a la ejecución de las obras del parque central, como lo sería la construcción de esta pasarela, deben plantearse a través de los correspondientes proyectos constructivos, no teniendo mucho sentido abordar actuaciones singulares fuera del marco del proyecto global.

Por todo lo anterior se deriva que el lugar adecuado, como le decía, para presentar estas iniciativas creo que sería el Ayuntamiento de Valencia, donde además están representados los mismos grupos parlamentarios y donde entendemos que probablemente será entendida la propuesta y yo creo que la podrían sacar adelante.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyor Torró, per a rèplica.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Jo no havia citat la llei, perquè no he redactat jo la PNL i sabia que hi havia una llei més recent i per això no he parlat d'ella.
Però la llei d'accessibilitat universal compromet la Generalitat valenciana a tindre en compte este tipus de qüestions.

I, efectivament, hi ha un ascensor que fa accessible l'estació de metro de Bailén.
El que es tracta és que eixe accés que des del metro de Bailén es pot tindre al pas inferior puga ser completat amb un accés a l'altre extrem, perquè si no al metro es pot accedir però el pas inferior seguix sent impracticable per a una persona que vaja en carro de rodes, per a una persona que vaja en bicicleta.
I ja no vaig a dir-li per a una persona que vaja en un carro de rodes, que si una persona va en un carro de xiquets o si una persona va en un carro de la compra va a tindre moltes dificultats per a poder desplaçar-se.

Ja sé que és una competència fonamentalment de l'ajuntament.
De fet, la proposta de resolució el primer que diu és que Les Corts insten el Consell a que en col·laboració amb l'Ajuntament de Valencia, perquè lògicament ja sabem que l'Ajuntament de València és el principal afectat d'aquesta qüestió, però no és una cosa que siga aliena a les competències del Consell.

Per tant, com no és aliena a les competències del Consell, i com ací som sobirans per a poder adreçar-se al Consell per a demanar-li allò que considerem que siga adequat per a millorar la qualitat de vida dels valencians i valencianes visquen en València o visquen en Otos, després a la millor parlem d'Otos.
Per tant, jo crec que és raonable el que es planteja ací, que és tractar de resoldre esta consideració.

Reconec que la redacció de la proposta de resolució no és la més adequada, però també reconeguem que el que diu ahí si s'aprova ací no li suposarà ningun problema al Consell, ningun en absolut.
Senzillament el Consell ho mirarà i dirà, Â«mira, des de Les Corts m'instenÂ».
I el que hauria de fer el Consell és posar-se en contacte amb l'Ajuntament de València i dir, Â«escolta, que açò arriba a Les Corts.
Ens assentem a vore de quina manera resolem este problema?
Â»

I jo pregunte: tant els costa aprovar això?
Ací no estem parlant de privatitzacions, ni de defendre els interessos dels valencians davant de Madrid.
Ja sé que davant eixes coses a voltes vostés se fan un poquet darrere.
Però per assentar-se amb la senyora Rita Barberá el conseller de transports o el secretari autonòmic o el director general i vore si poden resoldre açò i almenys fer-se la foto i penjar-se una medalleta d'ací a les eleccions, doncs, mire que els ho hem posat fàcil, eh?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Señor Peral, tiene usted la palabra.

El senyor Peral Villar:

Gracias, señor Torró, por el tono.

Yo le he reconocido en mi intervención que son peticiones razonables.
Simplemente creo que esta no es la instancia y que las Cortes, en este caso concreto, no tienen…, el Consell más que las Cortes, que es a quien usted quiere instar para que realice una serie de actuaciones, me reconoce en su réplica que no tiene la mejor redacción.

Quizá a nosotros nos parece que si las cosas se redactaran de otra forma y no pareciera que esto que ustedes exigen es una responsabilidad de La Generalitat… Que La Generalitat, como le he explicado, cumple la legislación de accesibilidad y no discriminación para el acceso y utilización de los modos de transporte para personas con discapacidad, que entendemos que es la parte que más afecta al Consell, y que esta estación de Bailén está cumpliendo este requerimiento… Pues, en este momento entendemos que donde deben ustedes hacer este mismo planteamiento, si no lo han hecho ya creo que lo deben hacer, porque nos parecen que son propuestas razonables que, como usted mismo ha dicho, no son costosísimas y sí que puedan dar una buena solución a los ciudadanos.

Pero, desde nuestra perspectiva, entendemos que no debemos aprobar tal cual la han presentado ustedes, sin quitarle razón en que son actuaciones necesarias para el mejor uso de estas infraestructuras por los ciudadanos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyories, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
5.
Vots en contra?
7.
Per 7 vots en contra i 5 a favor, queda desestimada.

Proposició no de llei sobre l'agilització dels tràmits en l'adjudicació de la concessió del servei d'autobús que uneix Alcoi amb Gandia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 106.
696, BOC número 316)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 10, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'agilització dels tràmits en l'adjudicació de la concessió del servici d'autobús que unix Alcoi amb Gandia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

En l'octubre de l'any passat, en 2014, les línies d'autobús que recorrien el trajecte Alcoi-Gandia van quedar suspeses.
La mateixa empresa d'autobusos, La Amistad, confirmava als mitjans de comunicació que l'impagament per part de la conselleria havia produït una situació insostenible per a l'empresa i, per tant, no continuava donant un servei bàsic per a les poblacions de l'interior de la província d'Alacant i de València.

El director general de Transports i la mateixa consellera Bonig es comprometeren a buscar una solució per restablir en pocs dies el servei.
A data d'avui encara no existix la línia Alcoi-Gandia en autobús, ni es veu a curt termini una solució per a esta; almenys cap administració local té coneixement de res que aixina ho demostre.

La xarxa de transport públic és la que permet els ciutadans i turistes de la nostra comunitat desplaçar-se pel territori.
La conselleria de la senyora Bonig ha decidit que les comarques d'interior no han de tindre els mateixos drets que altres poblacions de la Comunitat Valenciana i, els seus visitants, tampoc i, el seu turisme, tampoc.

Este servei permetia als ciutadans de les comarques d'interior una comunicació amb dos grans nuclis de població de les comarques centrals, Alcoi i Gandia.
Molts habitants que viuen a l'Alcoià, el Comptat, la Safor, hui no poden desplaçar-se als seus llocs de treball, a les seues consultes mèdiques, als principals serveis que donen estes ciutats.
Tampoc poden fer ús turistes que puguen visitar les zones de costa i l'interior del nostre país.

Una vegada més les comarques d'interior de les províncies d'Alacant i València són les grans oblidades del Consell.

 

Exigim, per tant, en esta proposició no de llei, que es restablisca el servei d'autobús entre estes dos ciutats i entre estes dos comarques.
Els ciutadans d'estes comarques són tan valencians com el que més i mereixen un servei de transport públic que fins ara és l'única manera de desplaçar-se, com deia abans, als centres oficials, a serveis com la sanitat, al comerç, a les institucions, etcètera, a tot el que en el seu poble no poden disfrutar.

Senyors del Partit Popular, aquesta situació és una més de tantes carències que en matèria de transport públic està portant-nos la consellera Bonig, un fracàs més, un fracàs estrepitós.
Perquè el tema de les concessions de transport de viatgers per carretera està sent un absolut fracàs en tota la Comunitat Valenciana.
No pot ser que de la nit al matí la consellera, sense comunicar res als ajuntaments afectats, segons me consta, sense fer cap anunci, segons me consta, done per liquidat un servei bàsic, que és del que estem parlant, de les nostres comarques.

No pot ser que no hi haja hagut cap comunicació als ajuntaments, segons me consta, als representants dels ciutadans que es queixen a l'administració més propera, que són els ajuntaments, i que no tinguen cap comunicació, cap resposta de la conselleria i que facen sentir als seus habitants ciutadans de tercera categoria.

I sobretot no pot no ser que es deixe passar tant de temps sense cap tipus de solució, sense cap informació del que va a fer-se per part del govern valencià.
Si hi haurà autobús, si no hi haurà autobús, si serà prompte o si serà tard.
La vida del molts ciutadans, els treballs, els serveis, les necessitats estan a l'espera d'una resolució de la conselleria.

Concreten, senyors del Partit Popular, concreten què van a fer, què ha passat, què van a fer per a impedir que es repetisca esta situació.
Concreten quan es posarà en marxa esta línia, concreten quan estaran equiparats els ciutadans de les comarques d'interior amb els d'altres comarques o les línies deixen beneficis a les empreses que les exploten.
Les socialistes exigim la veritat, la veritat en tot i no com fins ara, amb llargues.
.
.
canviades per evitar contestar a estos ciutadans.

En definitiva, el que demanem és que se restablixca, la proposta de resolució, eixa línia que unix Alcoi amb Gandia i que té parades a altres poblacions de les comarques de l'Alcoià, el Comptat i la Safor, exigint, alhora, i si és el cas, responsabilitats si l'empresa cessant calia que comunicara amb antelació la seua intenció de no continuar amb el servei a fi d'evitar l'absència d'este per als habitants de les zones afectades, cosa que l'empresa tampoc ha fet.

Per tant, eixa és la nostra proposició no de llei i és el que plantegem en este moment.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició té la paraula, en primer lloc, el senyor Torró pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Hi ha algunes qüestions en què les persones que vivim en determinades comarques a voltes tenim la impressió que devem ser fills de pare tonto o alguna cosa així.
Perquè pareix ser que per a determinades coses totes les desgràcies aboquen sobre determinades comarques.
Als de la Ribera els ha tocat amb l'aigua, els han llevat l'aigua i ja poden clamar al cel.
Als de.
.
.
els de la zona (inintel·ligible) .
.
.
toquen els transports.

Mire, el tren ja em costa comptar quants anys fa que està aprovat el document i el conveni entre el ministeri i La Generalitat per a arreglar la via d'Alcoi-Xàtiva i no ho fan.
(Remors) Sis, sis, o més, sis anys com a poc.
I ara mos toquen el tema dels autobusos.
Tampoc és que hi hagen tantes línies d'autobús.
I ja no només als pobles de l'interior, perquè hi ha una concepció que es té del servei públic com una qüestió merament.
.
.
diguérem auxiliar.
Ací el que importa é anar en cotxe on faça falta.
La resta, vull dir, si no hi han autobusos, doncs vas en cotxe, no?
Tens unes bones autovies, per a què has d'agarrar l'autobús?

Clar, no es té en compte que n'hi ha un segment importantíssim de la població que no disposa de cotxe propi o que bé no té accés per moltíssimes raons, per raons d'edat, per raons de problemes de mobilitat, per moltíssimes raons no tenen accés.

Una d'elles, per exemple, és el cas que en Gandia hi ha estudis universitaris i en Alcoi també hi ha estudis universitaris.
Resulta que els estudis universitaris de Gandia i els d'Alcoi, que pertanyen a la Universitat Politècnica de València, damunt són complementaris.
De tal manera que si existira una línia com la que deuria d'haver, adequada, com de fet passava, molta gent d'Alcoi estudiava a Gandia i podia tindre un desplaçament relativament còmode i viceversa.

Des d'octubre, gràcies a La Generalitat, eixe servei s'ha deixat de prestar.
I a nosaltres ens agradaria saber per què, primer saber per què.
Perquè l'empresa diu que és que no li paguen i La Generalitat no diu que siga que no li paguen.
Aleshores, si no és que no li paguen imagine jo que li hauran alçat un expedient sancionador, dic jo.
Això és una qüestió que caldria plantejar.
Perquè si com diu La Generalitat no és un problema d'impagaments és que l'empresa por su cuenta y riesgo ha deixat de prestar el servei.
I m'agradaria saber si eixa empresa té algun servei més concedit i si han fet alguna cosa per a llevar-li'ls tots ja.
Perquè, clar, és molt fort el que està fent.

M'agradaria saber què és el que passa.
Com és possible que això passe en octubre i que passe octubre, passe novembre, passe desembre, passe gener, passe febrer i estem a mitjans de març i encara no tinguem els autobusos regulars entre Alcoi i Gandia.
Aleshores, senzillament és incomprensible.

Ja sé que van a votar que no, perquè no sé quina excusa tindran ara, una és la privatització, que si això és de l'ajuntament.
Ara no sé de qui serà açò, igual és que és culpa del nostre senyor, dic jo, perquè, clar, sempre hi ha alguna excusa per a poder dir que no a propostes que són molt raonables.

I com estem en l'última comissió no em cansaré de dir-ho.
Jo, de deveres, vostés, i em referisc a vostés com a persones diputats del Partit Popular, no són els portaveus del Consell ací ¿val?
Vostés manen sobre el Consell, no el Consell sobre vostés.
I, per tant, són vostés els que li han de dir al Consell el que ha de fer i el que no ha de fer.
I sempre adopten justet la postura inversa.
No són capaços mai ni una sola volta d'en una cosa que semble mínimament raonable, com és açò, perquè jo crec que açò ho trobaran raonable, segur que sí, de dir-li al Consell, Â«escolta, matxo, fes el favor, eh?
, que açò està ací pendent des de fa cinc mesosÂ».
És molt senzill, és votar que sí a una cosa que encara que la presente en este cas el Partit Socialista no els esmussarà ni res quan voten que sí, quan alcen la mà i diguen que sí, no els passarà absolutament res, dormiran esta nit igual de tranquils i, a la millor, fins i tot dormen millor.
Facen el favor d'alguna vegada plantar la cara i fer del que són de deveres, que són diputats electes pel poble valencià.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Ponce, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Vaya por delante el apoyo de Compromís a la propuesta en este caso del Partido Socialista.
Coincidir con la reflexión que acabo de oír respecto a la división de poderes, que yo también he hecho en alguna ocasión y que resulta más que procedente en días como hoy en los que las propuestas son concretas, necesarias, de interés general, de poco coste.
Vamos, que no hay ningún motivo para oponerse a ellas a priori.

Pero, bueno, esto es una consecuencia más de un modelo, de un modelo de prioridades en lo que es el transporte para el Partido Popular y en estos veinte años.
Las comarcas centrales que han tenido una idiosincrasia propia, que han tenido una capacidad de desarrollo y de generación de riqueza y de iniciativas y, bueno, unos ciertos paralelismos y conexiones entre ellas, jamás han sido favorecidas por las políticas del Partido Popular a nivel de transporte.

Eso entra también, coincido, con la desvertebración de nuestro territorio, que solamente se ha producido a nivel de una autopista de peaje, que han sido incapaces de socializar ya una vez acabada la concesión, cuando tenía que haber terminado.
Y, bueno, se van sumando las deficiencias, se van sumando las deficiencias.

También era un ferrocarril históricamente reivindicado que hubiera sido fundamental que conectara las dos poblaciones, la de Alcoy y la de Gandía, y es algo que tampoco ni se lo ha planteado el Partido Popular.
Eso sí, podemos llegar más rápido de Valencia a Madrid que de Valencia a Ontinyent por ferrocarril, por ejemplo, cuando estamos a la cuarta o la quinta parte de distancia de recorrido.

Entonces, pues, bueno, no se entiende o sí, si se entiende en ese intento de seguir, bueno, pensando que la única conexión importante es con la capital del país, según ustedes, del estado y todo lo demás es secundario.
Y por supuesto favorecer el transporte privado frente al público, el de carretera frente al ferrocarril, algo que tantas y tantas veces hemos denunciado en esta comisión y también en el pleno de las Cortes.

Ya que ahora habrá dos turnos para el partido Popular, por lo menos uno, no sé si el segundo se lo concederá el representante de Esquerra Unida, pues sí que podían explicar los motivos por los que nos encontramos en esta situación, por qué hemos llegado a esta situación y qué salida va a haber de esta situación.
Puesto que ni los alcoyanos, ni los gandienses, ni todas las personas que viven en ambas comarcas se merecen este aislamiento obligado al que le someten, fruto de la desaparición de una línea que, bueno, que lo que tenía es que potenciarse, no, tenía que haber sido una línea de ferrocarril hace mucho tiempo con buenos usos, con buenas frecuencias, moderno, todo lo contrario de lo que ha sido la de Xàtiva-Alcoy que ya tristemente tiene el recorrido más despacio que una bicicleta.

Pues, bien, yo desde luego lo que espero es alguna explicación y un poco de luz en este asunto.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por el Grupo Parlamentario Popular tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo creo, como ustedes, que se trata de una línea importante y que además es un servicio que me consta, y a ustedes también, que la conselleria está trabajando y está buscando una solución urgente.
De hecho a ustedes les consta, porque muy recientemente a preguntas sobre este mismo asunto, tanto por parte del Partido Socialista en dos ocasiones como de Compromís, se les ha contestado desde la conselleria y tienen bastante más información de la que usted nos ha trasladado y que conoce del asunto.

Pero precisamente por esclarecer los puntos oscuros de esta proposición no de ley, que los tiene, y para explicar la posición y justificar esa posición del grupo parlamentario sobre este particular, que no es ni mucho menos estar en contra de que se inste al Consell a que reponga esta línea a la mayor celeridad, pues debo puntualizar varios detalles.

Y, antes de ofrecerle una solución de aproximación que podamos votar en conjunto, sí me gustaría darle alguna explicación, como además el resto de los grupos parlamentarios han solicitado, que creo que, por lo menos, esclarece un poco la situación que ha sufrido el servicio de autobús de Alcoy con Gandía.

En el inicio, en el preámbulo, en su exposición de motivos dice que el servicio de autobús se interrumpió debido a retrasos en los pagos por parte de La Generalitat, cuando se trata de un servicio explotado a riesgo y ventura del concesionario.
No existe ninguna contraprestación económica por parte de la administración.

Por lo tanto, partimos de la base en su exposición de motivos de una afirmación que es falsa.
No podemos estar de acuerdo con ustedes cuando se trata de un servicio explotado a riesgo y ventura del concesionario, que no tiene ninguna contraprestación por parte de La Generalitat, por lo tanto no existe ningún pago ni pendiente, ni por pender.
Y ustedes lo argumentan en su exposición de motivos como la razón por la cual el servicio cesa.

Se le ha explicado, como he dicho, a los grupos cuál era la situación que pasaba… por la que pasaba la empresa concesionaria y que ha sido el origen del problema, la situación de que no han explotado la línea el tiempo correspondiente.
Han avisado con la debida anticipación para que el Consell supiera que iban a dejar de dar este servicio.
Y, una vez que han pasado los plazos legales correspondientes que conforman un comportamiento impecable por parte de la concesionaria, el servicio ha quedado, digamos, pendiente de encontrar una nueva concesionaria, que no se agolpan a las puertas del Consell para prestar el servicio; es un servicio que probablemente el Consell va a tener que adjudicar, utilizando la normativa aplicable que le permita, con los trámites de urgencia, realizar la adjudicación de servicio para que se produzca de la forma más rápida posible.
Yo, para terminar, y en la línea de lo que le decía al principio de mi intervención, si le parece bien al presidente, interrumpimos un minuto, le traslado una propuesta que desde el Grupo Parlamentario Popular podríamos votar con ustedes.
Y si les parece bien, lo hacemos así y, si no, seguimos el debate.
Como a usted le parezca.

El senyor president:

Esta presidencia nunca se va a oponer a que los grupos puedan ponerse de acuerdo.
No obstante, señor… (Veus) Sí, sí, sí.
Pues puntualice usted, señor Signes.
(Rient)

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Si es una puntualización le voy a dar poquito tiempo.

El senyor Signes Núñez:

Molt poquet, sí.
No, però és que vosté ha dit que este és un servei d'autobusos que no és una concessió de La Generalitat i per tant no n'hi han impagaments… (Veus) Sí, però que no n'hi han impagaments per part de La Generalitat.
Mire, Información del 24 d'octubre de 2014: Â«Bonig confía en un acuerdo para restablecer los autobuses entre Alcoi i Gandia.
Â» I diu: Â«La consellera Isabel Bonig ha señalado que el departamento de transportes de La Generalitat está manteniendo conversaciones con la empresa de autobuses La Amistad, con el fin de encontrar una solución a los impagos que la administración mantiene con la misma, y que ha generado la suspensión de la línea de autobús que conecta Gandía con Alcoi, y en los municipios de la Vall d'Albaida desde el 1 de octubre estos servicios han desaparecido.
Bonig dijo que se trata de líneas de autobús que son deficitarias y que La Generalitat está dispuesta a seguir subvencionando para no desaparezcan.
Â» Etcètera, etcètera.
És a dir, que la consellera Bonig està reconeguent que n'hi han uns impagaments, cosa que vosté ha dit al principi de la intervenció que no era aixina.

El senyor president:

Señor, sí, sí, tiene usted el mismo derecho.

El senyor Peral Villar:

Los Â«impagamentsÂ»… Perdón, presidente, con la venia.
Los Â«impagamentsÂ» son probablemente producto de alguna otra circunstancia, de alguna otra relación contractual que pueda tener La Generalitat con esta empresa, no producto de impagos relacionados con este servicio.
Es lo que yo le he querido decir, que es lo que se traslada de la redacción de su escrito.
No se perjudica la línea por algún impago de La Generalitat referido a esta línea.
Eso es lo que desde el Grupo Parlamentario Popular queríamos decirle.
Y sin más dilación, ¿suspendemos un minuto por ver si se llegara a una posibilidad de acuerdo?

El senyor president:

Queda claro, señor Peral.

Vamos a suspender un momento para ver si se puede llegar a un acuerdo.
Se suspende la sesión.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la sessió.
Sí, senyories, reprenem la sessió.

Ha arribat a la mesa una esmena d'aproximació que diu el següent: Â«Enmienda de aproximación, registro de entrada 106.
696.
Sustituir todo el texto por el siguiente: «Les Corts instan al Consell a culminar a la mayor brevedad posible el proceso ya iniciado para el restablecimiento del servicio público del transporte de viajeros entre Alcoi y Gandia, de acuerdo con lo establecido en la Ley 6/2011, de movilidad de la Comunidad Valenciana.
«Â» Firmada por todos grupos parlamentarios.

Señorías, vamos a pasar a la votación de esta enmienda de aproximación.
¿Votos a favor?
Por unanimidad queda aprobada.

Proposició no de llei sobre l'elaboració i la posada en marxa d'un pla de mobilitat comarcal en coordinació amb la Mancomunitat de Municipis de la Safor, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 106.
881, BOC número 316)

El senyor president:

Señorías, pasamos pues al siguiente punto del orden del día, que es el número 11: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració i posada en marxa d'un pla de mobilitat comarcal, en coordinació en la mancomunitat de municipis de la Safor, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
Per a la seua defensa té la paraula el senyor Giner.

Senyor Giner, quan vosté vullga.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, tal com en el seu moment va anunciar el meu grup parlamentari, debatérem al voltant del pla de mobilitat en la Safor, recentment en el si d'esta mateixa comissió.
El meu grup havera desitjat en aquell moment que s'haguera aplegat a un acord en l'aleshores grup proponent.
A mi m'agradaria també hui que estiguera el senyor Ferri.
En tot cas, està ben substituït pel senyor diputat, el senyor Ponce.
Però vam anunciar, com dia a l'inici de la meua intervenció, que la voluntat nostra era inequívoca.

Mosatros havíem demostrat amb fets que volíem eixe pla de mobilitat, i per tant que des de la mateixa administració autonòmica s'havia actuat en eixa línia, s'havia recolzat econòmicament la redacció del mencionat pla de mobilitat.
I va ser impossible en aquell moment, jo crec que més per raons polítiques, partidistes, que per altres raons, perquè plantejàrem una proposta que era més que lògica, i que hui reiterem ací, ja formalitzada com a proposició no de llei, en què precisament sol·licitem el mateix que es plantejava per part del meu grup en aquell moment.

Per tant, jo, senyor president, em limitaria a donar per reproduïdes les argumentacions que en aquella defensa jo personalment vaig fer en nom del meu grup, i senzillament donaria per finalitzada la meua intervenció.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor Giner.

Doncs, per a fixar posició, senyories, en primer lloc el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, el senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo reitere el mateix que vaig dir fa dos mesos, i és que el que demana el Partit Popular és un contrasentit, si realment el que vol és posar en marxa un pla de mobilitat.
Entenem per pla de mobilitat, el pla de mobilitat com està redactat, que com tot, és perfectible, però un pla que en definitiva pretén posar ordre en el caos que hi ha en les línies de viatgers de la comarca de la Safor i lògicament de les comarques limítrofes, perquè ninguna comarca està aïllada de la resta i una part important de les xarxes de transport en el cas de la Safor tenen contacte bàsicament cap al nord amb Valldigna i la Ribera, cap a dins amb la Costera i la Vall d'Albaida i un poquet més enllà amb l'Alcoià i també amb la Marina Alta.
Per tant, allò raonable és, si un vol fer un pla de mobilitat, aprovar el pla de mobilitat i després que les línies per carretera, ¿val?
, s'ajusten al nou pla de mobilitat.

Per tant, no es pot o no és raonable aprovar un pla de mobilitat sense interferir el procés d'adjudicació.
El que hauria de fer el procés d'adjudicació és suspendre's, aprovar el pla de mobilitat i ajustar el procés d'adjudicació a les noves exigències del pla de mobilitat.

Això és tan de calaix com que dos i dos són quatre, ¿val?
, ací i en qualsevol lloc del món on la gent es guie per criteris de racionalitat que no hagen de vore amb qüestions de caràcter purament partidista, però el Partit Popular ja es va encabotar fa dos mesos en no voler aprovar la proposta de Compromís si no li afegia el que Â«sense que interferiscaÂ» l'actual procés d'adjudicació i, ara, torna a posar el mateix.

I ací tenim que, des d'aleshores fins ara, ja vam parlar en aquell moment del problema -del que acabem de parlar ara, la PNL anterior-, que és el problema del servei d'autobusos entre Alcoi i Gandia, i eixe problema continua sense resoldre's.

Per tant -vullc dir-, més raó, és a dir, podem fer el que es diu, o el que dia, millor dit, la proposició no de llei de Compromís.

Per tant, atenent que nosaltres no estem en contra del pla de mobilitat i que vostés van a traure-ho açò perquè tenen la majoria suficient, manifestant que em sembla un absurd el que planteja el Partit Popular anunciem que ens abstindrem davant d'esta PNL.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Sí, senyor Ponce, por el Grupo Parlamentario de Compromís, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Yo le recuerdo, básicamente, los argumentos de mi compañero en el anterior debate y, bueno, hacer un poco de referencia a lo que acaba de comentar el señor Torró.

Ustedes saben que hay un estudio sobre la movilidad a nivel de autobuses en la comarca desde hace cuatro años en una mesa o en un cajón de la conselleria, ¿eh?
, y que la elaboración de este plan de movilidad sostenible comarcal es una reivindicación y una necesidad y algo que se ha acordado por parte de la mancomunidad, y ustedes no han hecho nada de nada al respecto, no es que no hayan hecho nada de nada, es que han incumplido su propia ley de movilidad que, precisamente, aprobaron hace cuatro años escasos, ¿eh?
, en este afán de última hora de legislar cuando están acabándose las legislaturas y en la que ahora mismo estamos también sumidos aprobando leyes a diestro y siniestro, en este caso, quizá tengan más justificación porque esta vez sí tienen claro que no las podrán aprobar dentro de dos o tres meses.

Pero a lo que voy es que esta ley -ya le digo- que se ha incumplido y, de hecho, algo que ha sido flagrante y que ha tenido consecuencias negativas para nuestro territorio y que ha sido acabar con la Agencia Valenciana de la Movilidad, lo que ha llevado a no poder solicitar ayudas a nivel estatal, los famosos contratos programa; lo que ha llevado al mundo del taxi a un conflicto en el que están sumidos y que están generando mucha inestabilidad, mucha precariedad a todos los niveles, tanto de los propietarios de taxis como la gente contratada por los que acumulan licencias, bueno es un caos el tema de la movilidad a nivel valenciano siendo que ustedes aprobaron hace cuatro años escasos una ley que tenía que generar un concepto de movilidad sostenible a nivel territorial porque era de lo que se trataba, pero no, nada de nada, ¿vale?

Y ya le digo, habiendo un documento que es previo, básico para poder elaborar por parte de la entidad que sea ese plan de movilidad sostenible de la comarca, ustedes llevan cuatro años también sin hacerle ningún caso, ¿eh?
, y ahora, de pronto, quieren que sí, se lleve hacia adelante el plan de movilidad pero que no interfiera para nada en posibles modificaciones de las concesiones.
Explíquenos por qué, ¿qué concesiones están ahora mismo revisándose e impiden que se apruebe la proposición tal y como la propusimos nosotros?
¿Cuáles son las concesiones?
¿Qué interés hay detrás de esto?
Si no hay ninguno, ¡aclárenlo!
, y entonces den una justificación lógica, un argumento para incluir esa frase que es la que impidió que hace dos meses esta propuesta saliera aquí aprobada por unanimidad, pero tienen que dar esa argumentación porque, si no, esto no tiene ningún sentido.
Ustedes introducen una frase que no tiene nada detrás para no aceptar una propuesta de Compromís hace dos meses y ahora quiere que aquí todos por unanimidad aprobemos esta propuesta, ¿dónde está el cambio sustancial?
, si no hay cambio sustancial ¿para qué la han modificado?
, ¿para qué nos están aquí mareando?
, ¿por qué no estamos ahora hablando de otro tema?
Entonces, un argumento de peso, ¡por favor!
, ¿eh?

Y lo que hay detrás de la red de autobuses en la comarca es que está absolutamente desfasada, ¡claro que sí!
, por eso es imprescindible ese plan de movilidad sostenible, por eso es imprescindible, ¿eh?
Tiene una concepción radial, todas las líneas están abocadas a salir o llegar a Gandía, con lo cual municipios muy cercanos, limítrofes, es imposible que se pueda…, se llega antes andando que en autobús, si has de ir a la capital (rient) de la comarca y volver a ir al municipio al que tú estabas pensando, ¿eh?
Cada vez los servicios son más deficitarios en cuanto a la calidad de ese servicio, peores frecuencias, no están adaptados en ninguno de los casos, ninguna de las líneas están adaptadas.

O sea, ¿qué es lo que ustedes quieren licitar y lo van a hacer tan pronto para que no se pueda aprobar primero este plan de movilidad sostenible?
, ¡díganoslo!
porque, desde luego, información pública al respecto no hay ninguna y la mancomunidad lo tiene muy claro; lo tiene muy claro hace cuatro años, y ustedes han gobernado en Gandía estos cuatros años.
Aquí falta información o es un empecinamiento, sencillamente, por no haber querido aprobar la propuesta de Compromís hace dos meses, ¿eh?

No sé cuál es la justificación pero espero que, por una vez, pues ustedes nos den algo de luz en sus intervenciones y en su intervención, señor Giner, en este caso, y nos dé un motivo para que entendamos por qué este párrafo, esta nueva fase.
(Soroll de papers)

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

Té la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Jo, quasi també donaria per reiterada la meua intervenció del 20 de gener.

Però, bé, dir que esta iniciativa és una iniciativa -recordar-ho- que s'aprova per la Mancomunitat de Municipis de la Safor, que s'aprova per unanimitat de tots els partits polítics, inclòs el Partit Popular, que en les dos legislatures, en esta i en l'anterior dipositen eixe acord i depositen el que s'anomena Â«xarxa comarcal de transport públic a la SaforÂ», el document el depositen a la conselleria d'infraestructures i per unanimitat -reitere- i, a banda, també en la meua intervenció ressaltava que eixa xarxa comarcal, eixe document contemplava també la creació d'una agència de mobilitat d'àmbit comarcal.

Bé, el tema és Â«sin que interfieraÂ».
Anem a vore, en este moment, el procés d'adjudicació de concessió administrativa del transport públic per carretera està en una fase molt incipient, senyor Giner, molt incipient, en este moment ha eixit a informació pública tres lots de concessions però no de les concessions sinó dels projectes tècnics, i, per tant, açò va per a molt llarg, o siga, tres lots però no de la concessió sinó del projecte tècnic perquè les empreses al·leguen els tres lots als projectes tècnics, després vindran altres fases.
Per tant, açò va per a molt llarg, ¿no?

I, bé, el que vol dir és que tal i com vosté, el seu grup redacta la proposta de resolució està diferint a molt de temps en el futur doncs, bé, este pla de mobilitat comarcal de la Safor, molt de temps en el futur, perquè el tema de les concessions no és -repetisc- llest, no és immediat, ¿no?

Per tant, jo coincidisc amb els meus companys d'Esquerra Unida i de Compromís, en tot cas, no sé què pensaria Compromís si en lloc de dir Â«sin que se interfieraÂ» es podia dir Â«y coordinado conÂ», no ho sé, no ho sé, però, bé, si es coordina és el moment de començar a coordinar-se ja, que és la intervenció que Compromís i Esquerra Unida han fet, ¿no?

Per tant, eixa és un poc la meua aportació perquè la pense el Partit Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señor Giner, ¿per a contestar conjuntament a tots o…?

El senyor Giner Giner:

Sí, a tots en conjunt.

El senyor president:

Té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Per economia.
(Rient)

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Bé, jo crec que vostés hui s'hauran de retractar respecte a si estan a favor d'aprovar una proposta que el meu grup planteja i en la qual succintament es demana que el Consell fique en marxa l'elaboració del pla de mobilitat en la comarca de la Safor.

I, bé, el senyor Signes, que és un parlamentari ja avesat, és un bon parlamentari, que té una llarga trajectòria, doncs ha sabut plantejar una alternativa que, si no recorde malament, també barallàrem, i el meu grup en la sessió en què debatérem sobre esta qüestió estava predisposat a arribar a un acord que anara en eixa línia, mosatros diem Â«que no interfieraÂ», Â«que es coordineÂ», ¡té igual!
, jo en eixe sentit no tinc cap inconvenient perquè el meu grup és que ho té claríssim.
Mire, en contra del que s'ha dit ací per part d'algun grup parlamentari -en concret el senyor Torró, que jo crec que no ha acabat de captar bé esta qüestió-, no suposa cap contrarietat ni contrasentit.

Jo ho he dit anteriorment, en el meu grup n'hi ha una voluntat inequívoca que és més que raonable.
El que és incongruent i el que és de calaix -això sí que és de calaix- és precisament que puga voler-se ficar, aprovar-se un pla de mobilitat sense que deixe de donar-se els servicis, ficant en risc els servicis d'autobús, per exemple, en el si d'eixa comarca.

Jo crec que el que és raonable, el que és responsable, el que és coherent, el que és sensat és ficar en marxa un pla de mobilitat però, ¡xe!
, garantint que els servicis que estan donant-se no puguen perillar en cap moment i, en conseqüència, que no es produïsca cap perjuí als ciutadans.

Per tant, el que és absurd és voler clavar el clau per la cabota com alguns de vostés ja es van encabotar en aquella sessió i pareix que alguns encara tenen eixa monomania.

Si n'hi ha un estudi, senyories, és perquè la mancomunitat de la Safor -que els recorde, governada per la majoria de poblacions del Partit Popular- l'ha aprovat.
I és més -i els recorde-, a més, senyories, que eixa majoria de la mancomunitat governada pel Partit Popular va obtindre ajudes econòmiques de la conselleria per a elaborar, precisament, l'inici d'este pla de mobilitat.

Per tant, moltes de les seues intervencions és que quan les escoltes.
.
.
, és que desconeixen la realitat de la Safor, bé, vosté ha començat a parlar inclús del taxi, és que no coneixen la realitat de la comarca.

Les concessions, senyor Ponce, perquè a això també són vostés molt aficionats, a deixar caure el dubte, com si ací n'hi haguera interessos inconfessables.
.
.
No, ¡escolte!
, ací està molt clar.
Mire, jo podria dir-li ara, respecte a eixos dubtes que plantejava vosté en la seua intervenció, en lloc de contestar-li jo, doncs vosté repasse's el que ha dit el senyor Signes i a la millor doncs té una aproximació a quina és la realitat en la mancomunitat de la Safor.

La mancomunitat ¡clar que ho té meridianament, supinament i evidentment claríssim!
, perquè li recorde una altra volta que en eixa mancomunitat n'hi ha una majoria de pobles governats pel Partit Popular, començant pel cap de la comarca que és Gandia.

Mire, en estos moments -com dia el senyor Signes-, és veritat, en alguns casos s'ha estat treballant en la redacció de projectes de servici públic de transport previs als contractes de gestió de servici públic que han de licitar-se per a atendre les necessitats de mobilitat en transport interurbà de viatgers, però és que això cal fer-ho per a evitar que arribe un moment en què no puga haver-hi un servici; és que això és tan elemental com això.
Eixe és l'únic interés que pot haver-hi -permeta'm un moment, senyor president-…

El senyor president:

Acabe, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

…entre altres, el servici de transport entre Alcoi i Gandia, el qual discorre per la comarca -que es referix també la PNL- i que fins que es produïsca l'adjudicació de la corresponent concessió doncs operarà en base a una autorització temporal que s'està, fins i tot, tramitant actualment.
Si no n'hi ha res a amagar, eixa és la realitat, la que s'està donant en la comarca.

I eixa tasca no respon a cap interés, respon senzillament que resulta inajornable, a la responsabilitat que s'ha de tindre que n'hi haja un nombre molt significatiu de concessions del transport que s'han de garantir i que no s'ha d'interferir en eixe sentit.
I això és el que plantejava el meu grup.

Per tant, senyories, mosatros creem que la redacció de la proposta de resolució és la correcta, és la responsable, és la sensata i és la coherent, i per això la mantenim com està i demanarem, doncs, que reflexionen perquè la creïlla la tenen vostés i la pilota encalada en la seua teulada i vostés sabran el que han de fer.

Mosatros, hui, hem demostrat -com vam manifestar en aquell moment- que…

El senyor president:

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

…teníem una voluntat inequívoca que açò eixira endavant, perquè eixa és la voluntat del grup parlamentari i la de la majoria de poblacions del Partit Popular en la mancomunitat de la Safor.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Sí, per a rèplica, senyor Torró, té vosté la paraula.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Ací, els únics que se van retractar van ser vostés, en gener, quan no van votar a favor de la proposició no de llei.
(Veus) Són els únics.
.
.
els únics que s'han retractat.
.
.
, és el Partit Popular, que ja va dir que no al pla de mobilitat de la Safor.

I ací n'hi ha una cosa que és claríssima, vull dir, (veus) hi ha una cosa que és claríssima.
Hi han unes línies pendents d'adjudicació.
N'hi ha un pla que va modificar les condicions en què van a adjudicar-se eixes línies.
El que és absurd és adjudicar-les abans que es modifiquen, perquè, aleshores, el que farà és que l'adjudicació condicionarà la posada en marxa d'eixe pla.

Per tant, com que estan pendents d'adjudicació, paralitzem el procés d'adjudicació; es prorroga les concessions que hi han hui en dia a base d'autoritzacions temporals, que això es fa en absolutament tots els serveis del món mundial; s'aprova el pla i, després, quan està el pla, es reforma el procés d'adjudicació per a ajustar-se a eixe pla.
Això és treballar amb racionalitat i allò altre no sé si és ganes de posar la poteta damunt o realment és que hi ha algun altre interés darrere de tot això.

Ni més ni menys, els únics que s'han retractat, senyor Giner, van ser vostés, en gener, quan van dir que no a açò.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Señor Giner, le tengo que recordar que la mancomunidad encargó ese estudio sobre, le voy a leer literalmente: Â«Estudio sobre la situación de la red y propuestas de mejora en la comarca de la Safor los años 2010 y 2011, con los siguientes objetivos: conseguir la máxima coordinación y fluidez en las líneas de transporte público de la comarca para aumentar su eficiencia, incrementar el atractivo de las líneas para incrementar el número de usuarios y usuarias, mejorar el trazado de las líneas y las frecuencias para incrementar el nivel de servicio, crear instrumentos de congestión que faciliten el acceso al servicio de los usuarios.
El objetivo final sería fomentar el uso del transporte público aumentando la calidad de los servicios, incrementando los desplazamientos con el transporte público en colaboración para la mejora de la seguridad viaria, la calidad ambiental, el acceso a los servicios públicos descentralizadosÂ», etcétera, etcétera, etcétera.
Esto, hace cinco años.
Estos cinco años no han hecho absolutamente nada.

El documento estaba así.
¿Qué se ha movido del plan de movilidad?
Si nosotros, en enero, decimos que a ver si se desarrolla de una vez este plan de movilidad y ustedes dicen que no.

Ustedes dicen que no porque hay unas concesiones que a lo mejor están en marcha y a lo mejor no… no coincido con lo que estamos pensamos.
Pero esas concesiones están diseñadas en un plan que ya estaba desfasado hace cinco años, cinco años, sin tener en cuenta lo que era la ley de la movilidad que se aprobó en 2011, ¿eh?

Entonces, ¿cómo ahora pueden supeditar la elaboración y la puesta en marcha del plan, ¿eh?
, y la elaboración a unas posibles concesiones que están en vías de concesión…, en licitación en vía de concesión?
No tiene ningún sentido, no tiene ningún sentido.
Haga lo que le acaban de proponer, como han venido haciendo en los últimos años, porque (inintel·ligible) … ya estaban caducadas y se han ido prorrogando.
Prorróguenlas, elaboren ya ese plan que tenía que haber estado hecho tres o cuatro años, tres o cuatro, no digo los cinco, pero…, y, bueno, pues si han llegado tarde, han llegado tarde, pero hagan las cosas bien.
Hagan las cosas bien.

Entonces, ustedes están se están retractando y, además, están ocultando el motivo fundamental.
Y el motivo fundamental ustedes sabrán cuál es.
Si es sencillamente no aprobar una propuesta de Compromís porque es lógica y es nuestra, y ya está, o si porque en ese proceso de adjudicación de concesión administrativa, ¿eh?
, pues detrás hay algún interés particular.
Ay, es que, claro, como usted no lo aclara, pues no lo podemos saber, ¿eh?
, no lo podemos saber.

Entonces, ya le digo…, bueno, en cualquier caso, la propuesta va a salir hacia delante.
Lo que ya veremos es el interés que tienen de impulsar.
Ya veremos si dentro de tres meses, cuando se tienen que rendir cuentas en estas Cortes, se ha iniciado ya elaboración de ese plan y en qué momento están las concesiones.
Y, luego, cada uno ya sacará sus conclusiones.
Lo triste es que no podamos debatir aquí en tres, cuatro o cinco meses el resultado de todo esto.
Pero a ver si nos informa por qué… por qué nos tienen que hacer meter esta frasecita que no tiene ningún sentido.

Nada más, gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Jo compartisc el que planteja Esquerra Unida, en el sentit de dir.
.
.
de dir.
.
.
, bé, és a dir, anem a vore, paren.
.
.
paren vostés el tema ahí, perquè si vostés fan totes les concessions, el pla de mobilitat ha d'adaptar-se al mapa concessional ja fet realment.

Clar, esta PNL ve d'una PNL de Compromís i jo, digam, que a això me dec, perquè en el seu moment vaig compartir la PNL de Compromís, en el seu moment el sentit del vot del Partit Socialista de cara al que el Partit Popular plantejava va ser el que va ser.
Efectivament, el senyor Giner va dir que voríem molt prompte.
.
.
, i, efectivament, acabat el període de sessions en l'última comissió, voríem molt prompte una proposta, i ací està.
.
.
i ací està.
Però, anem a vore, jo crec que dir Â«sin que se interfieraÂ» és no dir res, és a dir, és allargar indefinidament el pla de mobilitat de la Safor, és a dir que.
.

I, per tant, pot ser que també Â«y coordinado conÂ» també siga complicat.
.
.
complicat, no posar-ho ací i poder aplegar a un acord, sinó complicat executar-ho, executar-ho en la mesura en què els tres lots, els tres lots de l'adjudicació de concessions ja estan publicats, almenys la fase de projectes tècnics.

També entenc que parar.
.
.
parar (veus) el procés de concessions, parar el procés de concessions és complicat, perquè no és parar només el procés de concessions en la Safor, perquè açò va en paquets, va en lots, sinó que afectaria altres comarques també que res deuen en este debat que estem tinguent, no sé si m'explique.

Per tant, el tema és.
.
.
complicat, tant en una redacció, com en l'altra.
Per tant, si el senyor Giner seguix mantenint el tema tal com està, nosaltres farem el mateix que Esquerra Unida i Compromís, mos abstindrem en el sentit del vot.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
8.
¿Vots en contra?
Cap.
¿Abstencions?
5.
Per 5 abstencions i 8 vots a favor, queda aprovada.
(Algú diu: Â«Sis.
Â») Sis, sis, perdó.
6 abstencions, perdó.

Proposició no de llei sobre l'ordenament de les vies i de l'entorn de l'hospital de la Marina Baixa, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 106.
900, BOC número 316)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 12: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'ordenament de les vies i de l'entorn de l'hospital de la Marina Baixa, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Signes.
Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Llegiré l'exposició de motius.

Actualment, la circumval·lació de la nacional 332 al seu pas per la Vila Joiosa no té un accés directe a l'hospital de la Marina Baixa, que és l'únic de la comarca i dóna servei a una població fixa de 180.
000 habitants i a una itinerant que pot suposar les 500.
000 persones -en època d'estiu, evidentment-.
Aixina que els seus usuaris, per tal d'anar o d'eixir del centre -de l'hospital de la Marina Baixa-, ho han de fer per l'antiga 332 -no per la circumval·lació-, l'antiga 332 que compta amb un mínim de dos rotondes, nombrosos guals i moltíssimes dificultats.

Aquesta situació fa que els serveis d'urgència que provenen de municipis com Sella, Relleu, Orxeta i el barri de l'Ermita de la Vila Joiosa es demoren més del necessari -i açò és greu-, ja que han de travessar el nucli urbà de la Vila, recórrer una via comarcal o tota la circumval·lació.
Així mateix, els trasllats des de la resta de municipis de la comarca, com Benidorm, Finestrat, l'Alfàs, Altea i resta de poblacions de la subcomarca de la Vall de Guadalest, accedeixen al complex hospitalari per l'antiga travessia, obligant a la reducció dràstica de la velocitat per l'alta densitat de trànsit de la zona, ja que coincideix amb una important zona comercial.

Dit això, l'accés de la circumval·lació de la 332 al seu pas per la Vila Joiosa necessita de la col·laboració de totes les administracions, evidentment.

El Govern d'Espanya és competent en el manteniment de l'esmentada carretera, però la legislació vigent establix que els nous accessos han de ser sol·licitats i sufragats per l'administració que els demana.
Per tant, La Generalitat és la competent en el manteniment i millora de la urbanització i els accessos dels voltants de l'hospital i, per tant, és l'administració qui ho ha de sol·licitar.

Tanmateix, amb les condicions actuals d'ordenament de l'entorn de l'hospital -que són els mateixos que té l'hospital de la Ribera, per cert-, és fa impossible realitzar un estudi per al seu accés des de la nacional 332.
Cal, per tant, que siga La Generalitat qui faça les gestions oportunes per detallar l'ordenament de la zona, ja que en l'actualitat està ocupada pels vehicles que en ella aparquen -a l'igual que l'hospital de la Ribera, s'aparca per tot l'entorn de l'hospital- i que ocupen els terrenys que haurien de conformar el nou accés de l'esmentada nacional 332.

I és per això que la proposta de resolució nostra és molt senzilla:

Â«Les Corts Valencianes insten el Consell de La Generalitat perquè realitzen les actuacions oportunes per a l'estudi i redacció de l'ordenament de les vies i l'entorn de l'hospital de la Marina Baixa -que això sí que és competència de La Generalitat-, incloent-hi la possibilitat de crear un accés directe des de la carretera nacional 332.
Â»

I el punt segon: Â«Les Corts Valencianes insten el Consell de La Generalitat a adreçar-se al Govern d'Espanya tot i sol·licitant-li que el Ministeri de Foment cree un accés directe a l'hospital de la Marina Baixa -com he dit abans- des de la circumval·lació de la 332 al seu pas per la Vila.
Â» I, en segon lloc, Â«l'establiment d'un acord necessari entre les dos administracions pel qual s'incloga aquest accés directe en les actuacions del protocol de carreteres 2010-2020Â», que, per cert, tots estem esperant a vore si per fi el parixen, i no l'acaben de parir La Generalitat i el Ministeri de Foment, és a dir, que eixe protocol.
.
.
, que això figure en el protocol.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

A esta proposició no de llei s'ha presentat una esmena per part del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada número 108.
865.

Per a la seua defensa.
.
.
, l'esmena estava ja presentada.
(Algú diu: Â«Sí, estaba ya presentada, la semana pasada.
Â») Si no la té vosté, senyor Signes.
.
.
(Veus) ¿Sí?
Per a la seua defensa té la paraula la senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, presidente.

Sí, estando totalmente de acuerdo con la exposición de motivos de la proposición no de ley que presentan y siendo conocedores de la problemática de los accesos del hospital comarcal de la Marina Baja, que dispone de un único acceso desde…, bueno, desde la carretera nacional 332, que es de titularidad estatal, y que para acceder al hospital ya saben que desde el norte…, se puede hacer desde el norte o desde el sur.

El enlace sur se encuentra a unos tres quilómetros; el norte, aproximadamente a un quilómetro y por el enlace sur hay que dar un rodeo e incluso atravesar zonas urbanas que requieren aminorar la velocidad.

Decirle que la solicitud o el requerimiento de llevar a cabo un acceso directo al hospital no es nada nuevo.
Varios ayuntamientos, municipios, llevan mucho tiempo reclamándolo, gobernados por el Partido Popular… y por el Partido Socialista, pero como es usted el que lo presenta, por eso le digo que es que el Partido Popular también lo lleva tiempo reclamando.

De hecho, es posible que usted, al elaborar la propuesta de resolución tal y como la ha elaborado, es posible que no conozca determinados datos, como que han habido varias reuniones entre varios técnicos de municipios, en concreto los de la Vila que al fin y al cabo es al que más afecta, y la conselleria, y que hay un proyecto que se está redactando, y está prácticamente finalizado, para presentar al Ministerio de Fomento y solicitar ese acceso directo.

Por eso mismo, de ahí viene el que le presentemos la enmienda con la redacción que presentamos, porque, al fin y al cabo, todos queremos ese acceso directo al hospital.

Pero en cuanto al primer apartado, que dice instar al Consell de La Generalitat a que realice las actuaciones oportunas para el estudio y redacción del ordenamiento, como esto es lo que le comento…, y sin ir más lejos, ayer mismo, hablando con el secretario autonómico, me lo terminó de confirmar que esto… esto ya se ha hecho.

Por lo tanto, nos vamos a la segunda parte, el hecho de presentar ante al Ministerio de Fomento esa dificultad y que haga la reclamación…, la solicitud de que se haga ese acceso directo.

La redacción exacta es: Â«Les Corts instan al Consell a dirigirse al Ministerio de Fomento para trasladar la problemática que supone el actual acceso al hospital de la Marina Baixa desde la nacional 332, a efectos de que ejecute un acceso directo a este centro hospitalario.

Luego, en cuanto a lo que dice que se incluya en el protocolo estatal, bueno, ya sabe que el último que hay es de 2005 a 2010, y éste ya no tiene sentido que se incluya ahí.
Evidentemente, si hubiese uno posterior, entonces pues evidentemente se trataría de que se incluyera.
Pero yo le digo más, es que yo prefiero, vamos, preferiría pedirlo sin esperar a que se incluya.

Por mi parte, nada más.
Esperando ver si llegamos a un acuerdo.

El senyor president:

Muy bien.
Gracias, señora Díaz.

Per admetre o no l'esmena, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Bé, jo, donant per cert que el punt 1 és un punt que està solucionat ja per la conselleria, donant per certa eixa informació que en este moment no conec, la veritat és que la inclusió en el protocol 2010-2020 té la mateixa virtualitat que qualsevol altra actuació que estava inclosa en el 2005-2010, que, per cert, està per executar quasi tot, no?

Aleshores, a part que s'allarga fins a 2020, és cert que s'allarga molt, 2010-2020, també és cert que no és garantia de res, que no és garantia de res.
I, bé, és cert que, diguem, demanar-ho directament doncs pot estar.
.
.

Jo, per a aplegar a un acord, per aplegar a un acord i anar al gra, en tot cas especificaria des de la circumval·lació de la nacional 332, és a dir, des de la circumval·lació.

El senyor president:

Volen les seues senyories que suspenguem un minut per si han de fer alguna transacció?
(Remors) Suspendemos.
(Remors)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) … a esta mesa una esmena de modificació, que quedarà la resolució de la següent manera:

Â«Les Corts insten el Consell a dirigir-se al Ministeri de Foment per a traslladar la problemàtica que suposa l'actual accés a l'hospital de la Marina Baixa des de la circumval·lació de la nacional 332, a efectes que s'execute un accés directe a este centre hospitalari.
Â» Firmat per tots els grups parlamentaris.

Donat que els dos grups majoritaris ja han fet la seua exposició, queden per intervindre el Grup Parlamentari Esquerra Unida i Compromís.

Senyor Torró, té vosté la paraula.

El senyor Torró Gil:

Jo, l'únic que afegiria -que no estic proposant-ho, eh?
-…, però que seria el posar que fóra urgent, que fóra urgent perquè quan un veu com estan les circumstàncies, el que s'està adonant és, primer, de l'absurd que es va fer quan es va fer l'obra esta i després del problema que suposa això.

Jo… El Google hui té la gràcia que podem anar a tots els llocs sense menejar-nos de casa, podem vore perfectament com és el pas de la nacional 332 per l'hospital i el que n'hi ha és una paret.
Vull dir, clar, estem fent una circumval·lació nova per a facilitar la mobilitat de les persones, l'hospital està al costat de la circumval·lació i a ningú se li ocorre la brillant idea de dir: Â«Home!
, anem a fer un accés.
Â»

Perquè, clar, ¿què passa?
Jo he fet la prova d'anar… Imaginem-nos que jo fóra d'Orxeta.
Orxeta és el poble que és el més pròxim a la Vila.
L'hospital està entre la Vila i Benidorm.
És a dir, si jo visquera a Orxeta, ¿què tardaria en arribar a l'hospital?
I quan em dibuixa el mapa el Google Maps, doncs, es calcula que quan jo arribe a l'altura de l'hospital de la Marina Baixa tinc de tornar-me'n a anar lluny per a pegar la volta i tornar a agarrar la carretera nacional 332 antiga per a poder accedir ahí.
Amb la qual cosa, com a poc, com a poc, una quarta part del viatge el faig des del moment en què arribe a l'hospital.

Clar, això per a una persona normal no passa res, però per a una urgència és un autèntic destarifo, ¿eh?
Perquè pot presentar-se el cas que hi haja persones…, jo no sé si…, que s'hagen arribat a morir, perquè…, igual no, però, però, vaja, que les circumstàncies són molt, molt…, molt poc favorables.
I sobretot tenint en compte -insistisc- que l'absurd més gran és que la carretera passa per davant.

Per tant, anem a votar i esperem que es faça urgentment, perquè si hi ha alguna obra que siga realment necessària potser siga esta, ¿eh?

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Torró.

Señor Ponce, tiene usted la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Muy breve.

Felicitarnos del acuerdo por una vez en algo que desde luego que es lógico y, en este caso, que es urgente.
Resulta incomprensible que el hospital lleve años funcionando y que esto no se haya ejecutado ya.
No digo que se haya pensado, ni que se haya aprobado, ni que esté proyectado, sino que no esté hecho casi desde el primer día, pero, bueno, resulta ser así.

Bien.
Eso también demuestra -no quiero hurgar demasiado-…, pero, bueno, las prioridades muchas veces dónde van y cómo se piensan las infraestructuras, si son para ejecutar por ejecutar o se busca la máxima funcionalidad de las mismas.
Y, obviamente, en este caso, aquella carretera no se diseñó con la máxima funcionalidad de la misma.

Y, bueno, y una vez ejecutado el hospital, pues tres cuartos de lo mismo, que no estuviera conjuntamente un proyecto, un macroproyecto con el otro, porque ambos…, estamos hablando de cientos de millones de euros, que no son tontería, para no…, para que no sean funcionales.

Bien.
Y felicitarnos del acuerdo, que acabe esta comisión y esta legislatura con un acuerdo unánime.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei amb l'esmena?
Per unanimitat queda aprovada.

Informe sobre el compliment de la Resolució 508/VIII, aprovada per la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports en la reunió del dia 29 d'octubre de 2014 (RE número 108.
263)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és l'últim: informe sobre el compliment de la Resolució 508/VIII, aprovada per la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports, en la reunió del dia 29 d'octubre de 2014.

Tenen vostés la informació en les seues carpetes perquè vosté puguen utilitzar-la com vostés creguen convenient.

I amb açò, senyories, hem acabat la comissió.

Jo vullc en estos moments que me permeten un minutet només per a dir-los un parell de coses i res més.

Bé.
Jo crec que ha arribat el moment…, en este moment estem…, crec previsiblement que no n'hi haurà ninguna comissió més en esta legislatura.
Per tant, jo, com a president de la comissió, tinc de dir-los que per a mi segut un honor, un especial honor, durant tres anys i mig…, tres legislatures i mitja, perdó, tres legislatures i mitja esta comissió, haver pertangut a la comissió durant quasi díhuit anys, i alguns de vicepresident.
I per a mi, quasi, quasi és la comissió de Ferraro, per dir-ho d'alguna manera.
(Rient) Però, vaja, que els agraïsc a tots vostés la seua comprensió amb este president.

Agrair, com no podia ser d'altra manera, als que han exercit la vicepresidència, com pot ser el senyor Antonio Fornás, en pau descanse -que fou alcalde de Montant, crec que fou vicepresident de mosatros-, el senyor Peral, el senyor Bermell…, perdó, (rient) Bellver, la senyora Torregrosa; a les secretàries -sempre he tingut secretàries, ha sigut una cosa curiosa, ¿eh?
-, com és la senyora Salvador, la senyora Besalduch, la senyora Sanchordi.
.
.
-i no sé si n'hi ha alguna més, si se m'oblida-, però, vaja, a tots.
Als portaveus, a tots, la seua consideració per a esta presidència.

He procurat sempre portar la comissió perquè hi haguera consens.
I jo crec que és una de les comissions que més consens n'hi haurà.
Almenys, si fem una mitjana de les proposicions no de llei presentades, a la millor serà la que més consens n'hi ha, probablement també perquè és una comissió que la seua matèria se presta més al consens, probablement.
Però, ja dic, quan hem arribat a consensos, a mi el cos se m'eixampla, la veritat, perquè a més que jo crec que la nostra tasca en esta institució precisament és eixa, defendre cada u allò seu al màxim, però també el que els nostres conciutadans volen és que arribem a consensos per a millorar la vida dels nostres conciutadans.

I res més.
Moltes gràcies a tots.
I, senyories, cada u a partir d'este moment, o a partir de quan acabe la legislatura, uns continuaran, altres no continuaran.
Els que continuen, que continuen la tasca amb la idea sempre de servici als ciutadans; i els que estem per ahí, ja vorem el que fem.
(Rialles) Almenys viurem un poquet més tranquil·lets.

Moltes gràcies a tots.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 44 minuts)