Sector%20Ramader%255045.06.09%20macro.html





Comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents i les polítiques públiques i de finançament d'aquests realitzada el dia 9 de juny de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor David Torres García.
Reunió número 16.

El senyor president:

Bon dia.
Anem a començar la comissió.

Primer començant demanant disculpes perquè, com veuen, vaig en ulleres de sol i, com ja saben les vostres senyories tinc un problema als ulls i la llum em molesta un poc, i per prescripció mèdica he de portar ulleres de sol.
En algun moment me les lleve però quan comença.
.
.
(Remors) No, me les lleve precisament perquè no estan regulades, aleshores, he de ficar-me les de veure.

Aleshores, senyor secretari si vol passar llista per vore si tenim quòrum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gràcies, senyor secretari.

Doncs, comencem la comissió amb el primer punt de l'ordre del dia que és la lectura i aprovació de l'acta, si escau.
Si no hi ha cap aportació, la donem per aprovada per assentiment.

Compareixença del senyor Vicente Escrivà Martínez, director de l'Oficina Comarcal d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua de la comarca dels Ports

El senyor president:

I passaríem al punt dos que són les compareixences i en primer lloc tenim al senyor Vicente Escrivà Martínez, director de l'Oficina Comarcal d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua de la comarca dels Ports.

Li he explicat ja la dinàmica de la comissió, però ho repetisc perquè tots els senyors i senyores diputades ho tinguen present.
Primer tindrà un temps màxim de vint minuts per a exposar el tema per al qual ha sigut convidat.
Posteriorment, cada portaveu de cada grup parlamentari li podrà fer preguntes per un temps màxim de quatre minuts.
Vosté podrà prendre nota de les preguntes que aniran fent-li i després podrà respondre per un temps màxim de trenta minuts.

Així que, sense res més, li done la paraula.

Gràcies.

El senyor Escrivà Martínez:

Bé, bon dia a tots.

Jo volia primer començar.
.
.
, que sóc representant de l'oficina comarcal però no només de la comarca dels Ports.
La comarca dels Ports administrativament portem, a banda d'esta comarca, termes municipals del Baix Maestrat, en concret la Pobla de Benifassà, Fredes i El Ballestar.
I per la part de l'Alt Maestrat portem els termes municipals de Culla, Benassal, Vilafranca i Ares.

Com tots bé saben, una volta demarcat el que és l'àmbit geogràfic, és una comarca que està a 800 o 1.
000 metres d'altura respecte al mar, un relleu molt abrupte i ahí el tipus d'activitat agrària, en principi, és l'activitat ramadera.
Sempre ha sigut en extensiu i a poquet a poquet durant estos anys, han estat incrementant l'intensiu.

Una volta dit açò, tenim dos oficines que s'encarreguen de gestionar esta geografia i les explotacions ramaderes de les comarques.
Una la tenim ubicada a Morella i l'altra a Vilafranca.

I ara, entrant en el tema, per a analitzar l'estat de la ramaderia i marc normatiu competencial en matèria ramadera, jo volia primer, i molt concretament, ho faré molt concret, cosa molt particular, les característiques generals de les explotacions de la comarca.

En primer lloc, allí, el que és una explotació ramadera -per entrar en l'argot de la comarca-, es denomina el mas.
El mas no és com ací podem entendre el casalici.
Allí el mas per al ramader és tot en concret.
I el més important és la base territorial.
Esta base territorial és la que dimensiona en certa manera la quantitat de ramat i la productivitat d'eixe ramat.
D'eixa base territorial, del 10 al 30% s'utilitza o se pot utilitzar per a terra de llaurança.
Sempre s'ha sembrat el cereal i darrerament s'està incrementant molt el que són els cultius de ferratge, el cultiu de sega, tant siga de sega com d'a dent.
Este increment d'este tipus de ferratge i, sobretot en lleguminoses, ha sigut també per la política agrària comuna que s'ha posat en marxa durant estos darrers anys.

En la resta de superfície ens encontrem amb les pastures i en els pastos arbustius.
En este cas, vull entrar en el tema del famós coeficient d'admissibilitat de pastos que ha aplicat la PAC.
En estes superfícies, el problema que hem tingut en la comarca és a l'hora de poder aplicar un coeficient al past arbrat.
En el past arbrat, normalment la definició que entenen en la PAC sobre pastos permanents és aquella superfície en la qual més del 60% siga una coberta herbàcia.
Clar, els pastos nostres, els pastos del Mediterrani, inclús els pastos d'alta muntanya de Morella no tot és Astúries ni els Pirineus.
Allí el tipus de past és un past arbustiu.
Aleshores, vam haver d'intentar fer alguna mesura per a poder donar-li un valor de pastos a estes zones.
Concretament, des de l'any passat, tot el que és la part interior nord de Castelló se li ha donat una denominació de superfície de past tradicional, en què en eixa superfície que el Sigpac o en el FEGA s'interpretava com un coeficient zero, nosaltres a base d'al·legacions del ramader podem donar-li un valor dels pastos.
No cal dir que esta valoració que li donem d'admissibilitat de pastos té la seua repercussió a l'hora de fer la declaració de la PAC anual els ramaders.

Bé, una altra característica general és la diversificació d'orientació productiva que tenen allí els masos.
És a dir, allí normalment un ramader té dos o tres orientacions ramaderes.
Per què dic això?
Perquè açò és una garantia de supervivència del mas.
És a dir, quan, en un moment donat, un sector, el porcí que estos anys hem tingut uns anys molt desastrosos, sempre ha tingut un ramat d'ovelles o altre sector amb el qual ha pogut compensar eixe desastre anual que hem tingut en eixe any.

Una altra qüestió característica de les explotacions és el gran percentatge de titularitat en arrendament.
Jo crec que deu ser de les comarques de tota la Comunitat Valenciana que tinga un índex d'arrendament molt alt.
Això porta la problemàtica que el titular, l'arrendador en este cas, siga reticent a fer inversions, a millorar el que és l'estructura d'eixe mas o d'eixa explotació.
I, evidentment, si eixos arrendaments no són escrits i són verbals, la gran problemàtica que té davant de l'administració a l'hora de fer algun tipus de documentació o paper o demanar algun tipus d'ajuda perquè puga rebre un millor finançament en l'explotació.

Les dimensions de les explotacions allí oscil·len en ramat remugant, ramat extensiu, entre una UTA i dos UTA, i en explotacions intensives solen arribar entre 2 UTA i inclús n'hi ha hagut 3.
Açò ja són empreses grans que són integradores de porcí en les quals el nombre de treballadors pot arribar a huit i nou.

Una altra característica de les exploracions de la comarca és el baix associacionisme entre ramaders.
O siga, no hi ha una associació, una ànsia d'agrupar-se i poder vendre els seus productes a un preu millor en el mercat.
Allí normalment la gent tira un poc a qui li puga vendre ven i si perd un euro o uns cèntims per no estar associat, per no tindre una oferta conjunta, tant se val.

La ramaderia ecològica té poca repercussió en la comarca.
Fa uns quants anys sí que hi havia un tipus de ramaderia perquè els pastos es pagaven ecològicament, però la finalitat que es volia aconseguir no s'aconseguia.
Els vedells es venien sense ser cap tipus de.
.
.
O siga, en el mercat dels escorxadors es matava com un producte estàndard.
Només es demanava l'agricultura ecològica per les subvencions que tenia.

El relleu generacional ramader continua sent de pares a fills i estem ara arribant a un procés final de legalització de les granges.
La Llei de ramaderia de la Comunitat Valenciana va establir que, en una data límit, es tinguera totes les granges ja legalitzades, s'ha anat prorrogant des de 2013 -si no recorde mal- fins a la data de hui.
I si no hi ha cap novetat, en principi s'acabarà este any el procés de legalització.

Ara una segona part de la meua compareixença és que vull fer una orientació de com ha anat evolucionant els diferents tipus de ramat en la comarca.
Començant per l'oví caprí, en 2002 teníem 372 explotacions; actualment en tenim 220.
O siga, que hi ha hagut una reducció d'un 40%.
A vore, estes xifres són meues.
Qualsevol comparació amb estadístiques oficials no tindrà res a vore.
Jo esta compareixença l'he feta molt particularment, a la meua manera.
No sé si estaré a l'altura.
Però a mi el que m'interessa d'estes xifres és vore l'evolució.
Si em permet.
Hi ha hagut una reducció en l'oví tant d'explotacions com d'oví i, a més, el percentatge és molt paregut, el 40 i el 45%.

L'ovella sempre ha sigut el ramat que històricament sempre ha estat en la comarca.
És importantíssima perquè té un paper molt important en fixar allí el que és la població i el manteniment del medi natural.
Jo puc dir que és el ramat que més bé fa al medi natural i al medi ambient perquè a l'hora de pasturar selecciona i no esgota ni exhaurix que és la vegetació.
Requerix una certa mà d'obra depenent del sistema d'explotació que es gaste, si és un sistema semiextensiu o extensiu.
Allí normalment les explotacions solen portar un sistema semiextensiu.

El caprí, en este cas -ja vaig concretant-, el caprí en la rabera és simbòlica, només s'utilitza per a l'ajuda de la llet per a alletar aquells corders que la mare els puga fallar.
No hi ha cap raça que predomine en la comarca; les comarques que puga haver-hi són les aragoneses, que és la que més abunda, les (inintel·ligible) .
.
.
i les segurenyes.

I, finalment, en esta activitat l'ajuda de la PAC compensa d'una manera prou important la poca renda que puga donar eixe tipus d'activitat.

Si passem ara al vaquí, el boví de carn, vull fer una comparació amb el tipus d'explotació diferenciant el que són les vaques dides, les vaques nodrisses i el que són els bous d'engreix.
Els bous d'engreix, les vaques que es dediquen a (inintel·ligible) .
.
.
producció, de 223 explotacions que hi havia en el 2002, no ha variat en absolut, inclús hi ha hagut un lleuger increment.
O siga, des del 2002 al 2007 s'ha mantingut.
Inclús també s'ha mantingut el nombre de mares reproductores.

Això no ha passat en l'engreix del boví.
La reducció ha sigut brutal.
De 2.
200 caps que s'engreixaven tant en cicle tancat com independent, s'ha passat a 700 caps d'engreix.
La causa d'esta reducció jo la pose des de les vaques boges fins a l'increment de les matèries primeres d'este tipus de ramat.
Esta activitat va aparéixer a Morella a finals dels anys huitanta, principis dels anys noranta.
És a dir, només vam signar el tractat de la Unió Europea, al cap de tres anys allò va començar a incrementar el nombre de vaques en totes les explotacions.
És un tipus d'activitat que requerix molt poca mà d'obra, és altra activitat que la inversió necessària és molt baixa.
En tot cas l'únic que es paga és el valor de l'animal, però pel que fa a estructura, és poca la inversió que s'ha de fer.

Hi ha una gran diversitat d'espècies, i en este sector és on l'índex d'arrendament de les terres és el més elevat.
És a dir, ací tots els titulars del boví normalment es podria dir que més del 50% estan en terres arrendades.
Això comporta també una despesa en este cas perquè hi ha una picabaralla entre arrendadors i arrendataris.

I després podem dir que la vaca ja no és un ramat tan selectiu a l'hora de pasturar i, possiblement, hi haja alguns llocs en concret els quals la densitat de ramat en eixa superfície siga un poquet elevada.

Passant ja al que és la ramaderia intensiva en el porcí.
Respecte del porcí també hi ha hagut una gran reducció d'explotacions en general.
I sobretot hi ha hagut una translació d'explotacions.
.
.
Si em deixeu fer un poquet d'èmfasi en el qual és l'estructura del porcí.
El porcí tradicionalment sempre ha sigut en aquella comarca un cicle tancat.
És a dir, es reproduïen els porcells i en la mateixa explotació s'engreixaven els porcells.
Eixe procés ara s'ha disgregat a muntó.
Normalment eixe tipus d'estructures en queden, en queden poques i s'ha anat per explotacions de cicle obert.
És a dir, explotacions especialitzades en la cria de porcells i eixos porcells ja, posteriorment, s'engreixen en altres llocs.
En això vull dir jo que, el procés que ha passat en la comarca és que moltes d'eixes explotacions s'han passat a explotacions d'engreix i altres s'han passat a cicles ja mixts o oberts.
El nombre de porques reproductores ha baixat considerablement, un 30%.
I el nombre de places de porcs d'engreix s'ha incrementat.
Eixa ha sigut realment la variació.
Hi ha hagut menys explotacions de mares i les explotacions d'engreix s'han incrementat.

Esta activitat es va imposar en la comarca en els anys setanta i és una activitat econòmica de les més importants de la comarca i crec que continua sent-ho.
Ho ha sigut i ho és.
I estes explotacions són les que tenen unes dimensions més grans quant a mà d'obra.
És una activitat que requerix una gran professionalitat tècnica.
I bé, dins de les problemàtiques que poguera haver-hi en esta activitat és intentar fer l'eliminació dels subproductes, en este cas, els purins.

Entrant ara en l'explotació del conill, esta sí que és una evolució de llibre -que dic jo- perquè ha reduït el nombre d'explotacions i ha duplicat el nombre de places de mares.
És a dir, és la típica activitat que ha dit o els que ens quedem o dupliquem el nombre de places o ens morim.
De quaranta hem passat a vint explotacions, i de sis mil mares que hi havia a dotze mil mares.

A l'activitat avícola de carn ha passat una cosa pareguda: s'ha reduït un munt el nombre d'explotacions intensives i el nombre de places ha anat molt compassat a la reducció de les explotacions.

I ací volia fer ja, per a finalitzar, el tema de l'apicultura.
L'apicultura en principi és una explotació que es manté molt estable en la comarca, sobretot en llocs en què hi ha una transició del cultiu de l'ametler fins al que són les pastures d'alta muntanya -per dir-ho una manera- de mil metres, en què es poden aprofitar perfectament el que és la flor de l'ametler i la floració dels boscos o la floració dels matolls cap a altures molt més altes.
Estan quasi totes ubicades, la major part d'elles, les més grans en el terme municipal de Culla.

I després, finalment, volia fer una menció a l'explotació de l'oví-caprí de llet.
Esta és una activitat que ha aparegut fa poquets anys.
No tinc dades de l'any 2002.
Actualment tenim deu explotacions en 2016 amb cinquanta-set mares i que, bé, és un exemple clar en què hi ha un nombre d'explotacions mínim però que ha donat pas a tindre en la comarca unes indústries de formatge i un mercat de formatge.
En certa manera es tanca tot el cicle de producció i de consum en la comarca.

I, finalment, vull parlar-vos de la destinació del bestiar al sacrifici.
L'oví i el caprí normalment solen anar estos corders fora de la comunitat, o siga, es perd el valor afegit d'estos productes, es perd en la comarca i en la comunitat.
La major part d'ells van a la Comunitat Autònoma d'Aragó.
Hi ha un petit grup de ramaders d'oví que estan associats ahí a una empresa, i va fonamentalment ahí.
I l'altra part de ramaders venen a intermediaris particulars com he dit abans.
La destinació que va als escorxadors comarcals és molt baixeta.

En el boví també.
Normalment els vedells quan els desmamen se'n van a engreixadors d'Osca i Terol.
I contràriament, s'ha obert un nou mercat que estan portant vedells de tres mesos cap a engreixadors del Marroc.

Aquells ramaders que realment tanquen el seu cicle i engreixen la seua explotació solen tindre la destinació d'estos animals o en l'escorxador municipal o, sobretot, en l'escorxador de València, en el mercat de Mercadona.

En el porcí, la majoria no vaig a dir.
.
.
Depén de la indústria càrnia del porc.
Van a escorxadors industrials de la part de Catalunya i la part de València.

En el conill, totes les explotacions de l'àmbit de Vilafranca i Benassal van a l'escorxador de Benassal, en Benassal hi ha un escorxador de conills.

I altres explotacions es dispersen entre comunitats autònomes de la Manxa i de Tarragona.

I ja per finalitzar, els escorxadors -per fer menció- que tenim en la comarca són: els escorxadors de Morella, el de Benassal, el de Culla i Vilafranca, que l'activitat que té és mínima, i la de conills de Benassal.

Un poquet ràpid, però això ha sigut en principi el que volia comunicar-los.

El senyor president:

Ha anat perfecte perquè s'ha ajustat al temps.
Encara li ha sobrat un minut, cosa que agraïm.

El senyor Escrivà Martínez:

Ho he quadrat, eh?

El senyor president:

I ara perquè li puguen fer preguntes, donarem la paraula als grups parlamentaris.
En primer lloc al Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Té la paraula la il·lustre diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, senyor Escrivà.
I moltes gràcies per preparar un informe molt complet.

Sí, perquè ací hem estat escoltant persones del sector que han aportat cadascú la seua visió, però les dades concretes de cada comarca no les coneixem i ens ve molt bé saber quina és la situació de la comarca.
(Remors)

Sí, estava molt bé explicat.
Moltes gràcies a vosté.

Ens interessa, sobretot, en esta comissió, a l'hora de sentir-los a vostés, a les persones que estan al davant dels usuaris, de les persones que estan patint, al final, unes polítiques que els ha fet precisament la disminució en alguns sectors és probablement perquè no hi ha hagut prou ajudes públiques a l'hora de crear mercat, a l'hora de recolzar eixa producció.
També perquè la perspectiva de la intensificació sembla que siga l'única en alguns sectors quan nosaltres -des de Podem- pensem que hi ha formes de compatibilitat.
I de fet, hem sentit experts en esta comissió que ens ho han demostrat amb xifres també, que la qüestió és que cal que la ramaderia en el seu conjunt canvie per a poder ser més sostenible, per una banda, perquè la intensificació està comportant unes conseqüències per al medi ambient que no són tot el positives que podrien ser.
I, aleshores, tota eixa sostenibilitat econòmica s'ha d'acompanyar de sostenibilitat ambiental i social.

En eixe sentit, per a nosaltres el que és interessant és conéixer vostés, com a administració pública, quins són els reptes que veuen que no aconseguixen complir en eixa vocació de servei que hem de tindre als ramaders i, sobretot, als ramaders que ho volen fer complint eixes premisses de sostenibilitat social i ambiental, també, a banda de l'econòmica, evidentment.
És a dir, més concretament, quines dificultats tenen vostés per a posar-se al dia a l'hora d'estudiar la normativa, de conéixer-la i, sobretot, d'aplicar-la?
Estan rebent la formació adequada?

La sensació que tenim també és que nivell de burocratització ha augmentat tant que, a la fi, fan molt poc treball en el camp i són els ramaders els que han de fer l'esforç de vindre cap a vostés.
Moltes voltes no tenen les aptituds o la capacitat de fer-se entendre i acumulen frustració rere frustració.
És el que a nosaltres ens arriba per part dels ramaders en els quals parlem i en eixe sentit, com poden vostés dur a terme eixa funció d'escolta i d'acompanyament real dels productors per tal que eixa ramaderia familiar i sostenible puga continuar?

També ens agradaria saber si tenen prou tècnics i prou mitjans econòmics, o siga, materials per a dur a terme la seua feina.
Si segons vosté cal tindre més personal i més mitjans materials: cotxes, ordinadors, etcètera.
Com està eixa qüestió?

I finalment, en general voldria saber, des del seu punt de vista com a responsable d'una oficina tècnica, quins són els canvis que s'haurien de dur a terme perquè les oficines puguen fer eixa tasca d'acompanyament el millor possible.
Si hi ha algun tipus d'iniciativa que s'ha de fer des d'ací o des del Consell perquè vostés puguen treballar en les millors condicions i els ramaders puguen fer, també, la seua feina de la millor manera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

I ara, per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula el senyor Domingo Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Buenos días, señor Vicente Escrivà.
Muchas gracias por su comparecencia y sus explicaciones que han sido, la verdad, muy completas y exhaustivas.

Simplemente, hacer tres cuestiones, un poco más para ver si podía profundizar un poquito más y nos podría da un poquito más de luz.
Una es que ha hablado de que el cambio generacional es de padres a hijos, ¿pero no perciben ustedes o no han visto ejemplos de nuevas incorporaciones de gente que no viene de la ganadería?
Jóvenes ganaderos que se incorporen, a lo mejor no a las ganaderías que les implique un mayor coste de inversión, sino a lo mejor a la cunicultura o a otros sectores.

También queríamos comentar, ha hecho una descripción de cómo está el sector en distintos tipos de cabañas pero, a nivel global, ¿usted la percepción que tiene es si la comarca, más o menos, en la última década ha mantenido, digamos, el peso, por así decirlo, económico de la ganadería?
¿Se ha mantenido o ha descendido?
Pero a nivel global.
Un poco qué percepción tiene usted.

Y también nos ha hablado de que también en algún sector, como es el del caprino, ha habido iniciativas para aumentar la cadena de valor como ha sido la creación de productos lácteos, de queserías y tal.
¿Percibe usted en algún otro tipo de cabañas que el ganadero tienda a introducir iniciativas que le den mayor valor añadido y pueda rentabilizar un poco más sus explotaciones?

Un poco sería esas tres cuestiones.
Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Rojo.

I ara per part del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Cristina Rodríguez.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Escrivà, por estar hoy presente en esta comisión y haber aportado su visión como técnico al frente de una oficina comarcal.

A ver, entre que su intervención primera ha sido muy completa y los compañeros también han hecho algunas de las preguntas que tenía pensadas, iré al grano.
Voy a hacerle un par de preguntas.

En principio ha hablado usted de los diferentes sectores que hay en la comarca.
En cuanto a los sectores de aptitud cárnica, me gustaría preguntarle, porque realmente entendemos que un paso esencial, fundamental en estos sectores es el paso por el matadero, que es esencial.
Ha comentado que existen tres mataderos en su comarca, pero no sé si sabe que en la normativa de canales cortos de comercialización, que está pendiente, se está barajando la posibilidad de incorporar mataderos móviles.
Este es un tema que entiendo que, como hay bastantes mataderos en su comarca, igual no sería necesario en la suya.
Pero me gustaría que comentara si ve que esto es una posibilidad positiva.

Luego entiendo que en la OCAPA, en la oficina comarcal, hay una relación muy directa con los ganaderos y, por eso, pedimos la comparecencia de varios responsables de las oficinas comarcales precisamente por eso, porque su relación con el sector es muy directa y creo que su visión podría ser muy inspiradora para nosotros, para el futuro dictamen de esta comisión.
Pero me gustaría saber si esa relación es también directa con los institutos de investigación.
Por ejemplo, estuvo aquí un representante del CITA, del Centro de Investigación y Tecnología Agraria, y me gustaría que nos hablara un poco de esto, si hay una relación directa con ellos, con estos centros de investigación, si ustedes de alguna manera del sector sacan ideas, de qué líneas puede haber de investigación y luego lo trasladan, o cómo está funcionando ese canal ahora mismo.

Y luego, quería hacerle una pregunta algo similar a la del compañero de Ciudadanos que me ha precedido.
El año pasado, después de seis años sin salir las convocatorias de jóvenes agricultores, salió la convocatoria, hubo una avalancha de expedientes.
No sé si ha habido muchos expedientes en su comarca.
Me gustaría saberlo.
Y también me gustaría saber en qué línea, cuáles han sido las líneas que más se han pedido y si ha habido algún proyecto innovador.
Que nos comentara algo sobre esto.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Rodríguez.

Ara, per part del Grup Parlamentari Socialista, el senyor David Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Señor Escrivà, lo mismo, agradecerle su presencia y la claridad con la que ha expuesto la situación.

Pero yo quería redundar en algo que le han preguntado ya: en su comarca, ¿la ganadería piensa o cree que tiene un futuro a medio y largo plazo o no?
Porque es una comarca fundamental en el sector ganadero para la Comunidad Valenciana, comparado con otras tierras como la mía, como en Alicante.

Habla también de dos problemas que entiendo que son estructurales.
Uno es el sistema de explotación de las tierras donde se asientan las explotaciones, que son tierras arrendadas, con lo cual eso tiene un hándicap en el coste y en las inversiones.
Y también en cómo influye una PAC continental aplicada a unos terrenos mediterráneos.
Desde su punto de vista, ¿qué modificaciones podríamos hacer en esos dos aspectos para facilitar o para minimizar el impacto negativo que tienen estas dos condicionantes desde su punto de vista?

Le quería preguntar también por una cuestión que es la carga administrativa.
Relatando un hecho objetivo: una carga administrativa que supera, evidentemente, las herramientas de conocimiento que tienen los profesionales de la ganadería.
¿Qué necesitamos para solventar esa cuestión?
¿Qué necesita la OCAPA, qué necesita la administración para hacer más accesible a esos profesionales y, con lo cual, restarle más tiempo y menos dedicación a unas cuestiones que les desbordan muchas veces?

Y en cuanto a mataderos, usted ha explicado que hay una emigración de la producción a otros territorios, Castilla-La Mancha, Cataluña, Teruel, bueno, Aragón.
La pregunta es: ¿por qué?
Si hay respuesta a ello.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Cerdán.

I ara, per finalitzar, el Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula el senyor José Ramón Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies també, senyor Escrivà.
Ratifique el que li han dit els meus companys.
Crec que la seua exposició ha sigut magnífica per la concreció de dades que ens ha oferit i l'extensió, també, de la visió.

Crec que totes les preguntes que li han fet han sigut també molt interessants.
I jo sols voldria ja incidir en dos coses.
Una completant una miqueta el que li demanava el senyor Cerdán sobre canvis de normativa en la PAC.
A principi de la seua exposició, vosté s'ha referit al problema de l'aplicació dels coeficients de pastos, que el nostre past era arbrat o era arbustiu, i que això ha obligat en certa manera que vostés tractaren d'introduir -no ho ha dit vosté, ho imagine jo- una espècie d'interpretació flexible de la normativa per a afavorir que.
.
.
(Remors)

Per això li volia preguntar.
¿Vosté creu que caldria en la normativa europea, d'acord amb el que se li acabava de preguntar i per a afavorir el nostre model, introduir alguna modificació que contemplara clarament les característiques dels nostres pastos i que no donara problemes?
Perquè tampoc sé si té a vore, seria una pregunta que li faria, estos problemes que hem conegut estos dies de les correccions financeres que han afectat moltes comunitats autònomes, entre d'altres a la nostra ramaderia, si té a vore, precisament, alguna d'estes correccions o totes elles en el còmput o en el coeficient de pastos?
Per tant, què podríem fer perquè, de cara a una futura negociació de la PAC, poguérem, si més no, plantejar criteris que evitaren problemes i que afavoriren el nostre sector i les nostres característiques?

I altra qüestió que li voldria preguntar també sobre escorxadors.
Jo no puc evitar referir-me al cas cèlebre d'aquella subvenció que després va desaparéixer dels pressupostos per a l'empresa Carns de Morella.
Una de les justificacions que es donaven per a aquella subvenció era que es volia convertir l'escorxador que hi havia en Morella o acreditar-lo com a escorxador ecològic, cosa que requeria certes inversions.
Però vosté, si no he entés jo mal, ha dit que la ramaderia ecològica en la comarca té molt poca repercussió, és absolutament minoritària.
En eixe sentit voldria fer una doble pregunta.
Primer, per què creu vosté que és minoritària?
I segon, si creu que es podria impulsar d'alguna manera o si seria convenient i si té dades sobre el nombre de sacrificis que, en la situació actual, podrien requerir un escorxador ecològic.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Calpe.

Ara per a contestar a les preguntes que li han fet, té un temps màxim de trenta minuts.

El senyor Escrivà Martínez:

(Inoïble) .
.
.
vostés que jo tinc un càrrec com a director, està posat ahí.
Però sóc un funcionari i el nivell de les preguntes, ausades.
(Rient) Bé, però intentaré, el millor possible, donar la meua visió tècnica al respecte.

Respecte a la primera pregunta de portar al ramat d'una manera sostenible, d'una manera que es puga compatibilitzar econòmicament i ambientalment, sí, el que és en la ramaderia extensiva, l'oví, si fa o no fa, sí que existix eixa compatibilitat en la seua explotació.
El que passa és que en la comarca cada vegada el pastor -perquè abans el masover era el masover-, i el pastor, aleshores, ha tornat ara en la tanca actual del que és el tancat.
I clar, ahí no deixa d'haver eixa sintonia o eixa manera de pasturar, entre cometes, més sostenible.
Però, aixina i tot, en el que significa el que és el ramat d'oví, es complix.

No crec el mateix en el boví.
El boví sí que, com hem dit anteriorment, hi ha en unes zones molt concretes en què es trenca un poc eixa compatibilitat entre el que és l'interés ambiental i l'interés econòmic.

I respecte a la formació del personal que estem en les OCAPA, sí que trobe a faltar en alguns moments concrets una certa formació en tots els aspectes: en les noves aplicacions informàtiques que, des que ha eixit la nova llei d'administració, anem un poquet trasbalsats i veiem que ens apliquen eixes aplicacions però no ens reforcen en la formació per a poder dur-les endavant.

I respecte al personal, jo sí que considere que en la comarca, sobretot en la unitat territorial de Vilafranca, faria falta personal.
Faria falta un tècnic, una administrativa en concret i, a més, ho delimite.
I en tot cas es podria estudiar la d'un veterinari.
Em consta que estan en procés però la situació és esta.
(Remors)

Cotxes?
Jo dels cotxes l'única cosa que puc dir és que.
.
.
, ja no parle dels números, parle del tipus de cotxe.
Allí si no tenim un cotxe 4x4 evidentment.
.
.
És que tampoc li done molt de ressò, però ja no és quant al nombre, i quant a (inintel·ligible) .
.
.
el que n'hi ha, s'ha adaptat.
Però sí que si alguna vegada es disposa o se'ns incorpora algun tipus de cotxe, si no és 4x4 és que no ens servix.
Allí es diu la comarca dels Ports per alguna cosa.
No hi ha volta de full.

Respecte a altra pregunta respecte a la generació, sí que hi ha hagut.
.
.
Jo quan he dit que els joves és de pares a fills, he volgut fer una evolució d'estos darrers set anys.
Este any encara estem en la tramitació i sí que li puc dir que sí que hi ha hagut incorporació de gent que no estava dedicada a la ramaderia, però per altre tipus de circumstàncies.
No ha sigut un Â«urbanitaÂ» -que dic jo- que ha anat a la muntanya i ha dit: Â«Mira, vaig a incorporar-me ací i vaig a gastar-me estos diners.
Â» Ha sigut per altres circumstàncies que, en principi, crec que no porten a lloc.
.
.

I de fet, també crec que compatibilitza altra pregunta d'indole d'agricultura ecològica.
Una persona que tenia relació amb la ramaderia, s'ha incorporat en boví i s'ha incorporat un boví ecològic.
De manera que, també, crec que dóna pas a què sí que sembla que eixe tipus de ramaderia es va a imposar.
De totes maneres, xafem terra.
I que sí que seria, en este cas, un escorxador pròxim el que poguera fer-se càrrec d'eixe tipus de línia de sacrifici en ecològica.
Em consta que al de Benassal sí que hi ha un línia de corders en concret i de boví, però mínima.

La globalitat, des d'un punt de vista global, l'activitat ramadera si realment ha pujat o ha baixat.
Jo crec, per causa fonamental del porcí, ha baixat el que és l'activitat econòmica.
Sí que ha baixat un poc el que és en la ramaderia extensiva, s'ha alleugerat el que és l'increment brutal que ha tingut el boví i ha esmorteït un poquet el descens de l'oví.
I en l'activitat intensiva sí que he dit que el porcí sempre ha sigut -i crec que continua sent- una activitat fonamental econòmica en la comarca i sí que eixe lleugerament o eixa pèrdua de granges s'ha notat.

Respecte al fet que l'activitat de la formació de formatgeres, de si la venda d'eixe cicle tancat.
.
.
He de dir que no és només el caprí, sinó també l'oví.
Allí els formatges que més èxit tenen ja no només és el caprí sinó l'oví.
I en altre tipus de ramat, ho veig difícil però no impossible.
Jo crec que per l'agricultura ecològica.
.
.
Ho he dit, l'agricultor ecològic volia anar-se'n.
Vull matisar una cosa molt important.
El tipus de ramat, el tipus de corders que es trauen de les explotacions podria dir que el 30% es podrien considerar perfectament ecològics.
Aixina de clar ho dic, sense estar en el que és agricultura ecològica.
Primer, per què dic això?
Sobretot són en explotacions xicotetes, en el centenar, cent trenta ovelles mare.
Perquè en eixa mateixa explotació, quan he fet jo la descripció territorial, el cereal, els pastos, i tot el que se li dóna a eixe corder, a no ser l'increment, el pinso, eixa arrancada que tenen, tota la resta.
.
.
, al cereal no se li aplica cap tipus d'aplicació fitosanitària.
Tot es pot considerar tot ecològic, sense els papers, evidentment, ni el certificat ecològic.
No vull dir que siguen totes, però sí que hi ha un sector que fàcilment ho podria tindre.
I eixe seria el sector que sí que, pot ser, podria fer tancar eixe cicle de poder, al final, traure un producte de carn ecològic, inclús de venda en la mateixa comarca i tancar el cicle.
Però pas per pas.
No és fàcil.

Respecte als escorxadors mòbils.
Jo, quan em van cridar per a esta compareixença, inclús tinc ací un article que hi ha una explotació ramadera en Catalunya en què sí que hi ha una prova de fer en un remolc antic un escorxador mòbil.
Que siga factible o no.
.
.
Jo no conec molt el tema dels escorxadors, la veritat.
.
.
Del poquet que he llegit, estem parlant d'una granja de mil ovelles, estem parlant d'una granja que crec que ha de ser de dos socis.
O siga, que té una dimensió adequada com per a poder tindre eixe escorxador.
I després el més important, tindre un mercat.
El mercat és fonamental.
I considere que sí que seria una via però, com tot, jo en els escorxadors o en qualsevol tipus d'iniciativa, jo sempre tire mà, com a tècnic, d'un estudi de viabilitat.

Jo, des que estic en l'administració, en les incorporacions en els preus de millora, jo l'únic que crec que he fet, i crec que sé fer-ho bé, són estudis de viabilitat amb les ajudes que donaven.
En tota la resta, jo no he fet mai cap estudi de viabilitat d'este tipus d'estudi.
Em permetran dir que no puc dir ni sí ni no, perquè jo, al final, qualsevol iniciativa és bona, però jo, al final, sempre compte si és rendible o no és rendible.
No de guanyar molts diners, sinó de guanyar-se la vida.
I en este cas, no sabria jo si este tipus d'inversió arribaria a bon terme.

I després les normatives, clar, les normatives que aplicaren este tipus de mòbil, s'han de complir i no veig fàcil que tinga una duració.
Jo crec que és molt més factible tindre el que és l'edifici, l'estructura feta, una agrupació de ramaders que estigueren associats a eixe escorxador.
I que estiga el més pròxim possible a les explotacions.
I és el que està passant en la comarca meua.
Jo crec que sí que hi ha a Benassal una activitat d'animals que es poden matar i tenen un escorxador pròxim, i a Morella el mateix.
De fet, a Morella inclús hi ha carnissers, perquè s'utilitza només per al tema de carnisseria, de fora de la comarca, de la zona de Terol, van també ahí a matar.
O siga, és el que cal buscar i no que vagen eixos animals a les carnisseries, que puga eixir cap a fora o via agricultura ecològica o via qualitat de carn, perquè allí -us puc assegurar i supose que vostés ho sabran- que la qualitat de la carn allí no té a res a vore amb la qualitat de la carn d'ací.
Jo no vinc a vendre res perquè no sóc ramader ni sóc carnisser però us ho assegure.

I una cosa se m'escapava.
No ho recorde ara.
.
.

Respecte de l'IVIA, l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.
Allí en els Ports no té res a vore en tota la resta d'investigacions que es fa a.
.
.
Jo li deia, sempre ho he tingut com l'hortalissa, el cítric, en el secà l'ametler, però el que és ja -perquè estem parlant d'agricultura- els cultius de secà, hem tingut molt pocs, en principi, estudis, referències i suports per part d'este institut.
Però no d'ara, de sempre.
És una cosa normal.
L'IVIA es va crear per a la taronja i avant.
Jo sempre dic que ahí dalt som un sector que, dins de la comunitat és rar, és una agricultura totalment diferent.
Som una agricultura continental.
Si hi ha unes ajudes de les vaques i dels pastos és perquè els alemanys i els francesos tenen vaques i tenen pastos; si no, ahí dalt estaríem.

Incorporacions.
Este any passat vam tindre unes onze sol·licituds i al final han tirat endavant, per qüestions de barems, quatre incorporacions només.
Jo sí que he de llançar un cable dient que els barems fets en esta convocatòria crec que han estat un poquet discriminats en el que és la ramaderia.
O siga, els ramaders no han arribat a aconseguir eixa baremació perquè ho tenien un poc més difícil que els agricultors.
El que prevalia molt és que es poguera tindre una gran dimensió en l'explotació, moltes UTA.
I aconseguir una UTA en ramaderia no és el mateix aconseguir una UTA en el cultiu d'agricultura.
Superar 60 vaques o superar 450 ovelles és un poquet difícil.
I en este cas, jugaven un poquet en desavantatge.

El futur respecte a llarg termini de la ramaderia.
Li he dit que sí que crec que ha baixat però el futur el té.
El té però perquè no hi ha més remei.
Allí ja els he dit que eixe tipus de superfície que tenim a Morella és per a l'activitat ramadera i per a les activitats que es puguen fer.
I és un dels sectors.
.
.
No vaig a dir que siga el primer, no crec que siga el primer, supose que el turístic.
.
.
, però és dels més importants i, si desapareix l'agricultura, desapareix la comarca dels Ports.
Això està més clar que l'aigua.
I el futur l'ha de tindre.
Està obligat a tindre'l.
D'una manera o d'altra s'ha de mantindre.

Respecte a la càrrega administrativa de les OCAPA, jo supose que la pregunta anava dirigida per part del ramader i de la càrrega que nosaltres li donem.
És que no hi ha més remei.
(Rient) A vore, jo sí que puc dir que en ramaderia has de comptar el nombre de les vaques, has de dur un control, has de comunicar els naixements, has de fer les baixes, has de fer les altes.
I crec que no hi ha manera.
.
.
, que si se pot portar bé, ha de ser d'una manera administrativa.
I de la que hi ha a la que poguera haver-hi, un analista hauria de fer-ho.
Jo sí que, per la part nostra -i tire ja flors a gent que està treballant amb mi-, ho fa de meravella.
A més ho dic seriosament.
No vull quedar bé.
Ho fa seriosament i es dedica.
I ja dic, a banda de la càrrega de ramaderia, nosaltres allí no tenim hores.
O siga, no sé si està bé el que vaig a dir, però ahí la tensió és quan entrem a l'oficina a treballar ens té igual que siguen les vuit i mitja que les nou.
Allí a la gent se l'atén.
Això pot tindre una repercussió negativa en mi, però bé.
Ahí l'administrat és el que, en principi, quan té una necessitat ve allí perquè té pressa en anar a la seua explotació i el paper que fa no té per què esperar-se.
Es fa el paper i després marxa a l'explotació.
I si després a l'hora de dinar ve al poble, i ve propet de les tres, també se l'atén.
I és l'única cosa que podem fer des de l'OCAPA.
I jo crec que el ramader està condemnat a passar per eixos passos.
No sabria com solucionar eixe tema.

Respecte als escorxadors jo crec que ja ho he contestat.
No recorde molt bé la pregunta.
Crec que ha sigut vosté la dels escorxadors.
Crec que ja l'he contestat, no?
En principi.

I respecte a la normativa de la PAC, els coeficients d'admissibilitat de pastos.
Sí, a vore, en la nostra pastura de Morella no tant, però si baixem més cap avall, el tipus de pastura és arbustiva i cal fer-los entendre a la gent que posa les definicions de past permanent, tant al ministeri com a Europa, que la pastura mediterrània no té res a vore.
Eixa ha sigut sempre la pastura que ha existit.
El que sí que es pot fer i s'està fent però, com hi ha tantes, establir unes zones de pasturatge tradicional.
És a dir, en zones en les quals realment hi ha una tradició de ramaderia, en eixos llocs el tipus de pastura que siga, donar-li un valor i donar-li eixa opció al tècnic o al ramader donar-li el coeficient que li pertoca real.

Respecte al que nosaltres fem -que són moltíssimes les al·legacions que vam fer, sobretot en 2015-, intentem aplicar un criteri molt objectiu.
Això sí que li ho puc assegurar.
Aixina com el FEGA sí que fa una fotografia i veu el pendent que té cadastralment, veu la quantitat de color i li aplica un coeficient mot a la seua -que tampoc és que desvarie a muntó-, en estes superfícies de pastura o d'arbust, sí que, per defecte, posen un 0.
Aleshores, ahí sí que a eixe tipus pastos sí que li donem un valor.
Li donem un valor molt objectiu quant a.
.
.
, quatre components li donem: accessibilitat, disponibilitat, manteniment.
.
.
És a dir, que realment es pasture, el més fonamental és que, quan anem allí, que es veja que allí hi ha una activitat ramadera.
Evidentment, el problema sempre ha radicat en aquelles sol·licituds de la PAC en les quals hem demanat i allò és un bosc que no té cap tipus d'activitat.
I mals d'uns, ho han pagat els altres.
Però ens fixem fonamentalment ahí.
I no anem a fer cap favoritisme.
El que fem és dir realment el que hi ha.

I després vaig a dir més, altra cosa, sobretot el que són les pastures arbrades de carrasca.
És a dir, no hi ha millor herba, la de carrasca i la de roure.
I té un afegitó, té un postre que és que a la tardor té un component que és la bellota que té una alimentació brutal.

I acabe amb una anècdota i l'anècdota és real.
La del 2015, que hi va haver una primavera molt, molt, molt plujosa.
Va fer molta carrasca eixe any.
Eixa tardor va haver-hi una gran sequera, que ja no hi havia herba i només menjaven les bellotes que van produir en la primavera.
I això és verídic.
Bé, es van salvar per les bellotes però no només això, sinó que la primavera següent, tot eren parts dobles a causa que estaven, va ser un fluxing artificial, alimentàriament estaven molt ben alimentades i la reproducció va ser brutal.
Amb això vull dir jo que, en el que és la ramaderia extensiva, depén molt de la climatologia.
És a dir, si la climatologia acompanya, normalment el sector ramader va bé.
Ara, quant estes sequeres es vagen ampliant, cada vegada està patint més.
I la PAC és, en principi, la que està aguantant el sector ramader extensiu o remugant en la comarca.

I el tema de Carns de Morella.
Sí, jo crec que sí que seria una eixida allò de la ramaderia ecològica.
De fet, a vore, l'ambient està en el rum-rum dels ramaders.
I em consta que està.
El que passa és que falta la motivació.
La motivació de dir: Â«Açò pot tirar endavant.
Â» De fet, els que sí que haurien de donar el primer pas són aquells ramaders-carnissers.
I en certa manera, buscar també eixe mercat cap a fora.
Jo crec que el producte el tenim i el tenim bo.
I el consumidor el tenim a 60 kilòmetres a la costa.
Ho tenim tot.
I, d'una manera general, ho tenim tot perquè poguérem tirar molt bé endavant este tipus d'escorxadors comarcals.
El que fa falta és una ajuda entre ramaders, que es motiven, i una ajuda de l'administració, evidentment.
I que hi haja un mercat, sobretot en el mercat.
El mercat és fonamental i és que està el mercat.

No sé si volen concretar alguna cosa més del que he dit.

El senyor president:

Bé.
Gràcies, senyor Escrivà.

La veritat és que ha sigut una presència en la qual ens ha il·lustrat molt positivament de tota la seua activitat i ara donarem un temps de quatre minuts per acomiadar-lo i per a rebre el següent compareixent que ja ens acompanya.

El senyor Escrivà Martínez:

Bé.
Només dir-vos que per a mi ha sigut un honor, de veritat.
No sé si haurà arribat, però el fet de poder arribar ací i donar el meu granet de sorra en este estudi.
I, a més, ho dic.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del senyor Vicente Marzà Cardellat, subdirector d'Agricultura i Ramaderia

El senyor president:

(Inoïble) … i segurament molts dels temes que porta per desenvolupar aniran sorgint i pot controlar el temps des d'aquest cronòmetre que té a la seua dreta.
De totes maneres, en tot cas jo li podria donar alguns minuts però hui ens hem d'ajustar i ser estrictes perquè després hi ha una altra compareixença.

El senyor Marzà Cardellat:

Intentaré ajustar-me al temps.

El senyor secretari:

Li ho agrairem.

Li done la paraula.
Té vosté un temps màxim de vint minuts.

El senyor Marzà Cardellat:

Moltes gràcies.

Jo la presentació la deixaré després aquí per si la volen consultar, però com el temps ja corre, vaig a començar.

El títol ja el saben vostés millor que jo.
Aleshores, els objectius d'esta comissió són tres objectius: conéixer el marc normatiu i competencial vigent en matèria política ramadera i d'escorxadors, analitzar l'estat de la ramaderia i del seu futur a la Comunitat Valenciana i analitzar l'oferta i la demanda a la Comunitat Valenciana dels escorxadors, tant d'índole privada com pública, així com l'establiment amb segell de garantia ecològica i d'altra mena.

Aleshores, per a conéixer el marc normatiu, l'equip directiu de la conselleria d'agricultura ens marca una política ramadera i l'execució de la política ramadera depén de la Direcció General d'Agricultura, Ramaderia i Pesca.
Dins d'esta direcció general, tenim la Subdirecció d'Agricultura i Ramaderia que hi ha quatre serveis, però en competències en política ramadera hi ha dos serveis: el servei de producció i sanitat animal, que treballa tot el tema de l'ordenació, tot el tema de la sanitat i tots els temes del benestar animal.
Durant estos anys, s'ha fet un gran esforç en la Generalitat valenciana en eradicar malalties.
En estos moments tenim pràcticament totes les malalties importants eradicades, excepte la tuberculosi en boví que estem treballant.
En l'any 2015 teníem una prevalença del 2,87% d'explotacions positives i en l'any 2016 vam tindre una prevalença d'1,90% d'explotacions positives.

Després, l'altre servei que té implicacions en l'activitat ramadera és el servei de seguretat i control de la producció primària, que du a terme tots els programes nacionals de control de la cadena alimentària.
En la conselleria portem tretze programes, però en implicació ramadera no hi ha més que sis programes que tracten de garantir que tot producte que entre en la cadena alimentària siga higiènicament i sanitàriament acceptable per al consumidor.

Després, en l'estructura de conselleria tenim tres direccions territorials a Castelló, València i Alacant, el laboratori que és la unitat d'anàlisi de sanitat animal que, en moments de molta activitat ha arribat a analitzar fins a quatre-centes mil mostres a l'any.
En estos moments està al voltant de tres-centes mil mostres processades anuals.

I després tenim les OCAPA.
Els numerets que he ficat baix són el nombre de veterinaris que estem treballant per a executar tots els programes de la política ramadera de la conselleria.
En total som setanta-nou veterinaris per desenvolupar tota la política ramadera de la Generalitat valenciana.

Respecte als escorxadors, els escorxadors depenen de dos conselleries.
D'una banda, depenen d'agricultura perquè, com indústria agroalimentària que és, pot tindre subvencions de les indústries agroalimentàries.
Però, quant a requisits de funcionament i els requisits higienicosanitaris que han de complir els escorxadors, depenen de la Conselleria de Sanitat, i en concret de la Direcció General de Salut Pública.

El segon punt que vostés em plantejaven era analitzar l'estat de la ramaderia valenciana i el seu futur.
Per a això, jo m'he basat en les dades que tenim en el registre que anomenem el Registre d'Explotacions Ramaderes de la Comunitat Valenciana, el Rera.
El Rera és un registre que, durant el primer trimestre de cada any, el ramader està obligat a comunicar la capacitat i el cens d'animals que té.
D'acord amb això, he fet uns estudis de les espècies més importants per explicar-los-ho a vostés.
Després parlarem de les produccions ramaderes i dels diners, de la magnitud de la ramaderia valenciana.

Aleshores, si vostés miren la diapositiva voran que pràcticament la ramaderia de boví està concentrada sobretot al nord de la província de Castelló i en la zona de l'interior, en la comarca del company Vicente Escrivà.
En la província de Castelló hi ha una especialització productiva de produir vedells per engreixar en els encebadors.
València està especialitzada a produir llet, es produïx pràcticament tota la llet de la Comunitat Valenciana.
I Alacant té un poquet de tot, també tenim molta presència d'animals de toreig.
L'evolució de ramaderia de boví a la Comunitat Valenciana pràcticament es manté estable.
Hem perdut un 3% de les explotacions però, si veuen la gràfica, està pràcticament estable.
Destaca sobretot la província de Castelló pel nombre d'explotacions, després la província de València i després la província d'Alacant.

Quant a orientació productiva, veuen que tenim cent trenta-set explotacions que es dediquen a fer bous per a toreig, per a bous de carrer.
La carn és el nombre més gran d'explotacions, que són quatre-cents huitanta-tres, i la llet tenim només trenta-una explotacions, molt poquetes explotacions però són explotacions grans i molt productives i molt especialitzades tecnològicament.
Si veuen, on més s'ha reduït el nombre d'explotacions és al boví de llet, que s'ha reduït en un 21%.
D'acord?

Jo he dividit l'engreix de les reproductores.
Aleshores, veuen que en l'àmbit de la Comunitat Valenciana on més s'ha reduït és en l'engreix, que s'ha reduït en un 23%.
Però això és degut que en la província d'Alacant hi ha un engreix molt gran que té capacitat per a set mil animals d'engreix i va tancar les portes.
En tancar les portes, hem tingut una baixada molt gran en el cens d'engreix.
La resta pràcticament és invariable.
Castelló ha reduït també la capacitat d'engreix igual que passava el que ha passat a Morella, a causa del preu de les matèries primeres.
I en reproductores Castelló ha perdut un 12%.
No obstant això, en la província d'Alacant, en vaques reproductores ha incrementat en quasi un 20%.

La ramaderia extensiva i per excel·lència és la ramaderia bovina i caprina.
Voran que, en el mapa de la Comunitat Valenciana està uniformement distribuïda per tota la geografia.
Hi ha una gran concentració en el nord de Castelló i també una gran concentració en el sud d'Alacant.
En Alacant predomina el caprí, hi ha molt oví però també tenen molt més caprí que a la resta de la Comunitat Valenciana.
Quant al nombre d'explotacions, el que comentava el company: s'ha reduït a muntó el nombre d'explotació, a escala mitjana; a escala de la comunitat, s'ha reduït un 15%.
Parle pel que fa a la comunitat per a no entretindre, perquè després tindran una presentació i ho podran vore.

Respecte a l'orientació productiva veuen que, sobretot, s'han tancat les explotacions d'orientació mixta.
S'han reduït en un 40% les que teníem de carn i de llet i la reducció global és un 15%, és a dir, és una reducció realment important.
Aleshores, si desglossem les dades, veiem que de caps d'oví hem perdut cent catorze mil, és a dir, un 34%, una tercera part del cens en deu anys.
Això és molt important i molt significatiu.
D'ahí que este sector necessite molt suport per part de l'administració perquè, a banda de produir carn, té uns efectes mediambientals molt importants.

El caprí s'ha reduït en un 16%, la meitat, però també és una reducció significativa.
Sobretot destaca la reducció en la província de València, que l'oví s'ha reduït en un 45% i el caprí en un 30%.
En Castelló l'oví en un 25% i el caprí en un 33%.
És a dir, són reduccions realment molt, molt importants.
D'ahí que hem de tindre molta cura amb este sector.

Respecte a l'apicultura, com poden vore, també està molt disseminat per tota la geografia, però es concentra sobretot a la província de València.
L'apicultura passa el contrari que amb l'oví i el caprí, aquí hem tingut un increment d'explotacions d'una tercera part, d'un 28%, sobretot en la província de València.
Veuen que l'increment és brutal.
Curiosament s'incrementa el nombre d'explotacions però es reduïx el nombre de ruscos.
És a dir, s'està ficant molta gent en el sector per a provar, molta gent que entra amb vint, trenta, amb quaranta ruscos, gent que ve del sector secundari i per a mi, jo faig la lectura que això és per si de cas.
És a dir, Â«jo com he tingut el problema que potser em quede sense feina, vaig a vore si per aquí, el dia de demà, puc obtindre un futurÂ».

Després, la producció de porcs també veiem que està totalment concentrada al nord de Castelló, pràcticament totes les granges estan ubicades al nord de Castelló, a l'interior de València i Alacant té molt poqueta cosa.
Ahí també hem tingut una reducció important d'explotacions, s'ha reduït en un 17% a escala de tota la Comunitat Valenciana.
I quan analitzem les dades d'engreix i de reproductores veiem que l'engreix ha augmentat quasi un 20%, mentre que el de mares ha reduït.
Això és degut que les granges de mares necessiten professionals molt més qualificats, necessiten més mà d'obra especialitzada, necessites inversions molt més grans, mentre que l'engreix no necessites mà d'obra professional.

Pel que fa a l'avicultura veiem el mateix, que la ramaderia es concentra sobretot al nord de Castelló.
Ahí destaque, sobretot, uns puntets verdets, que si veuen estan tots al nord de la província de Castelló.
Això és perquè en la província de Castelló, en el nord, hi ha una borsa de granges de ventilació natural mot antigues.
Granges que tenen 30-40 anys en la majoria dels casos, granges de grandària molt reduït de quinze a vint mil animals de capacitat i són òptimes per a criar titots.
Aleshores, la província de Castelló conjuntament amb la província de Sevilla s'ha convertit en la província més productora de titots de tot l'estat espanyol, però és perquè tenim totes estes granges que, per a la cria del bròiler no les volen.

Els puntets taronja són les granges de gallines de posta, reproductores d'ous.
Com veuen estan concentrades a la província de València.

El nombre d'explotacions d'aus també com les de porcs, ha tingut una reducció important: s'ha reduït en un 13%.
Per orientacions productives veiem que, sobretot, s'han reduït explotacions de producció d'ous, mentre que les de carn no s'han reduït en la mateixa intensitat que les d'ous.
Aleshores, si anem a orientacions productives veiem que l'engreix, més que reduir, s'ha augmentat en un 6%, en set mil set-centes places, mentre que gallines reproductores d'ous s'ha reduït en un 7%.
I pràcticament, menys la província d'Alacant que l'engreix s'ha reduït, en Castelló es mantén i en València s'ha augmentat en un 14% l'engreix.

El sector cunícola és un sector que està distribuït més uniformement en l'àmbit de tota la geografia de la Comunitat Valenciana.
El nombre d'explotacions ha baixat en picat, com comentava el company, s'ha reduït en una tercera part, és a dir, una reducció molt important.
I el nombre de femelles reproductores, el nombre de conilles, també s'ha reduït quasi en una tercera part.
Que són reduccions realment molt importants.
I, com comentava el company, l'efecte, la grandària mitjana de l'explotació.
És a dir, el nombre de femelles reproductores que tenen de mitjana cada una de les explotacions, menys en la província d'Alacant, que s'ha reduït el 35%, en les altres províncies s'ha incrementat.
És a dir, s'ha mantingut realment les explotacions que tenen més quantitat d'animals, que estan més professionalitzades i que poden, en certa manera, campejar millor el temporal d'èpoques de preus baixos.

Respecte a la ramaderia ecològica, les dades les he demanades al Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat Valenciana, que és realment qui controla les inscripcions i les certificacions quant a agricultura ecològica.
I realment, en ramaderia ecològica només tenim, com poden vore, vint-i-sis explotacions.
Tenim tretze explotacions de boví de carn, tenim sis explotacions de gallines ponedores, una explotació de cavalls i dos explotacions apícoles.
Realment, és un sector que cal potenciar.
És un sector que hem de mirar amb molta cura.

Per a no perdre'ns, ara parlaré de les produccions ramaderes i les de macromagnituds ramaderes.
Aleshores, les vendes de bestiar per a sacrifici, si miren, destaca sobretot les vendes d'aus.
Estem en 62.
000.
000 d'aus venudes en escorxador.
De pollastres és el bròiler, són quasi 58.
000.
000 de bròilers que vénen, sobretot de la província de Castelló i al voltant de 2.
400.
000 de titots que també vénen de la província de Castelló.
Després en importància seguixen els conills, que tenim quasi 5.
300.
000 conills que enviem a escorxador.
I després seguixen els porcs, en quasi 2.
400.
000 porcs que enviem a escorxadors, i també destaca Castelló en 1.
300.
000 porcs a escorxador.

Quant a vendes d'animals per a vida, podem vore que també el pollastre ocupa una part molt important, tenim setze milions d'animalets que van per a vida; sobretot destaca Castelló amb tretze milions, perquè hi ha una empresa que té les granges de selecció i de multiplicació i fa pollets d'un dia per a portar a les granges d'engreix, que després és el pollastre que enviem a escorxadors.
A la província València hi ha una empresa molt important de producció d'ous que té les granges de selecció i de multiplicació i fa gallinetes ponedores per a després portar-les a les granges de producció, que són les futures gallines de posta que ens serviran els ous.

Però a més de la carn, també tenim els productes de la producció ramadera.
De llet estem produint al voltant de huitanta-un milions de litres i destaca, sobretot, la província de València que quasi que produïx cinquanta milions de litres.
En llet de cabra destaca la província d'Alacant que fa cinc milions i mig, i en llet d'ovella destaca la província de València en 3.
200.
000 litres.

Quant a ous, arribem quasi als cent milions de dotzenes d'ous, és a dir, una quantitat realment important.
I destaca la província de València perquè fa quasi huitanta milions de dotzenes d'ous.
En Castelló tenim una granja que fa tres milions set-cents mil que són ous de guatla, que són els que comercialitza Mercadona.

I de mel destaca la província de València amb quatre milions quatre-cents mil quilos de mel.

Tot açò al final s'ha de traduir en números i això és el que fan les macromagnituds agràries, és a dir, valorar-ho econòmicament.
Aleshores, la importància de la ramaderia valenciana té un impacte econòmic anual de sis-cents cinquanta milions d'euros.
Per què fique l'any 2014?
Perquè són xifres reals, xifres tancades.
Per a elaborar les macromagnituds, treballem en dades de dos anys enrere.
Per exemple, en 2013 va ser sis-cents quaranta milions d'euros.
L'estimació de l'any 2015 estem parlant sis-cents seixanta milions d'euros i per a 2016 l'estimació es repetix, de sis-cents cinquanta-set milions d'euros.
La d'este any, si es mantenen els preus de mercat, el valor de la ramaderia podria arribar perfectament a set-cents milions d'euros perquè els preus de mercat en estos moments del porc i del pollastre de carn són preus molt bons.
Si es mantenen els preus un poquet, este any es podria arribar als set-cents milions d'euros.

Què destaca sobretot?
Destaca la carn de porc, que produïx al voltant de dos-cents quaranta milions d'euros.
La carn de porc sempre està entre el 35% i el 40%.
La carn d'au són dos-cents nou milions d'euros, sempre està entre el 30% i el 35% del valor total.
I després els ous produïxen seixanta milions d'euros, que està entre el 8% i el 12%.
Cal dir que la ramaderia intensiva aporta el 80% del valor econòmic de tota la ramaderia en la Comunitat Valenciana.
D'ahí que, des de l'administració, hem de fer un gran esforç per a potenciar el que és la ramaderia extensiva, la ramaderia que dóna un valor, també, medi ambiental molt important.

He ficat també el valor de la producció agrària, tant agrícola com ramadera, que és de tres mil quatre-cents milions d'euros.
Més que res perquè ho puguen comparar.

L'altra pregunta que vostés ens van plantejar era vore l'oferta i la demanda.
Nosaltres en l'administració no tenim mitjans per anar comarca per comarca, poble per poble per a vore quina és l'oferta i la demanda de necessitats d'escorxador.
Aleshores, jo el que he fet és una anàlisi grosso modo de la quantitat d'animals que hem venut per a sacrificar als escorxadors i els animals realment sacrificats en escorxadors.
I això em dóna una lectura: aquells sectors econòmics que poden tindre un potencial de creixement important i aquells sectors econòmics que estan perdent molt valor afegit perquè els enviem a sacrificar a altres comunitats autònomes.
I després la tipologia dels escorxadors que és el que vostés em demanen.

Aleshores, si mirem la primera columna estan els animals que hem venut per a sacrificar als escorxadors produïts a la Comunitat Valenciana.
I l'altra és els animals realment sacrificats.
Aleshores, veiem, per exemple, que a la província d'Alacant hem de portar molts vedells a sacrificar dins la província.
Crida l'atenció la quantitat de corders.
És a dir, enviem cent huitanta-tres mil però sacrifiquem tres-cents quaranta-quatre mil.
És a dir, que estan entrant molts corders d'altres províncies per a sacrificar aquí a la Comunitat Valenciana.
És a dir, que realment, en la província d'Alacant hi ha demanda de carn de corder.
Hem de ficar en l'ADN dels nostres ramaders que realment hi ha futur, que tenen potencial perquè estem portant corders de fora per a sacrificar aquí dins per al nostre mercat.
Naturalment, també hi haurà escorxador que esta carn la vendrà en Albacete, la vendrà en Múrcia o la vendrà en Conca.
Però, bé, que realment hi ha una demanda per als escorxadors.

Crida l'atenció el porc que realment estem per davall del 60% de capacitat de sacrifici.
Això és la lectura contrària.
És a dir, aquí estem perdent molt valor afegit perquè estem enviant este producte a sacrificar a altres províncies generant ocupació i generant riquesa en altres províncies de l'estat espanyol.
I el que passa amb els conills clama al cel.
Realment, la província d'Alacant només sacrifica un 1% dels conills que produïx.
Realment les xifres són impactants.

A Castelló, més del mateix.
Pel que fa als corders, n'hem enviat a sacrificar 117.
000 i en matem 200.
000.
És a dir, un dèficit d'un 71%.
És realment un potencial de la ramaderia extensiva.
En porcs, matem un 7%, és a dir, estem perdent una quantitat de llocs de treball i de riquesa brutal perquè estos porcs que sacrifiquen a Catalunya, a Aragó creen riquesa ahí, no la creen aquí.
Però això és una cosa que cal tindre en compte.
En conills estem matant el 50% en la província de Castelló.
I d'aus pràcticament també el 50%.
Que és el que estic comentant-los.

Província de València.
Si miren les dades de boví és perquè tenim l'escorxador de Medina, que abans era de Martínez Loriente i Mercadona, que sacrifica 150.
000 vedells a l'any.
Aleshores, el desequilibri és brutal.
Però bé, la lectura que hem de fer és que la ramaderia -ja acabe de seguida- d'engreix de vedells tindria molt potencial.
Els porcs, el mateix: portem porcs de fora a sacrificar.
I de conills només es sacrifica un 21%.

En el global, en el conjunt de la Comunitat Valenciana, veiem que hi ha un dèficit molt important de sacrificar conills, veiem que hi ha un dèficit molt important de porcs i després hi ha sectors ramaders, com són les aus, els corders i els vedells, que la ramaderia té potencial quant a portar més animals per a sacrificar a la nostra comunitat.

Escorxadors a la Comunitat Valenciana n'hi ha cinquanta-dos.
Però, amb compte, hem anat amb caigudes.
Si miren, a Alacant n'hi havia vint-i-u; en tenim dotze.
A Castelló n'hi havia vint-i-nou, en queden vint.
A València n'hi havia trenta-u i en queden vint.
L'any 2005 n'hi havia setanta-huit escorxadors i actualment només en queden cinquanta-dos.

Respecte a les orientacions de sacrifici, la reducció també és la mateixa.
Veiem que d'aus n'hi havia díhuit i en queden setze, de bous en teníem quaranta i en queden catorze, de porcs en teníem cinquanta i en queden vint-i-dos, de conills en teníem deu i en queden set, de cavalls en teníem nou i en queden cinc, i d'oví caprí en teníem trenta-set i en queden vint-i-huit.

La distribució geogràfica dels escorxadors és esta: com escorxadors de sacrifici ecològic tenim el de Benassal i el del Mercavalencia, això és la informació que ens ve del CAE.
I a l'hora d'analitzar la propietat dels escorxadors, en el Rega no tenim categoritzat, és a dir, no registrem qui és el propietari, si és públic o és privat.
Aleshores, jo el que he fet és que, si la denominació és Ajuntament d'Atzeneta, és públic.
I després, si per coneixement sé que un escorxador com el de Mercavalencia és públic i és de gestió privada, l'escorxador de Vinaròs és públic de gestió privada perquè són de la Diputació de Castelló.
Aleshores, a l'hora de mirar l'orientació, la propietat, en la província d'Alacant tots els escorxadors són privats, en la província de Castelló tenim set escorxadors públics i tenim dos escorxadors que són de la Diputació de Castelló, però que la gestió és privada; i en la província de València tenim un escorxador públic, que pertany a l'ajuntament, i després hi ha quatre escorxadors que són públics quant a la propietat però que la gestió és privada.

I per acabar, el que vull deixar molt clar és que la Comunitat Valenciana té un estatus sanitari molt elevat.
S'ha fet un gran esforç per tot l'equip de veterinaris de la conselleria, dels ramaders i per veterinaris de les ADS eradicant malalties, que la seguretat alimentària està garantida, s'estan fent molts controls per a garantir la seguretat alimentària, que la política ramadera és competència de la conselleria d'agricultura, la política dels escorxadors és una competència compartida entre agricultura i la conselleria de sanitat.
Sectors ramaders en crisi són els conills, l'oví i caprí.
Sectors ramaders en expansió són l'engreix de porcs i d'aus.
La ramaderia ecològica té potencial perquè hi ha demanda de productes ecològics i jo crec que caldria apostar per mantindre i potenciar els escorxadors públics que tenim perquè ajuden a fixar gent en el territori.

I moltes gràcies per la invitació i poder estar aquí amb tots vostés.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Marzà.
La veritat és que ha condensat eixos quaranta-set minuts que tenia inicialment en vint.
Pot respirar i beure aigua perquè ha anat pràcticament sense respirar.

I ara passarem la paraula perquè puguen preguntar els diputats i diputades.

Per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, la senyora Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies.

Gràcies, senyor Marzà, ha sigut un poc difícil seguir-lo amb tantes xifres.
.
.
No, no.
Moltíssimes gràcies perquè, de totes maneres, el material es queda i a l'hora de fer el dictamen ens serà de molta utilitat i entenc que vosté volia tractar de fer-ho el més complet possible i ho ha aconseguit.
Moltes gràcies.
Però per a escriure més que res era difícil quedar-se amb totes les xifres.

A nosaltres ens interessa -com ja li he dit al compareixent anterior- saber de quina forma l'administració pot dur a terme eixe treball de suport i d'ajuda als xicotets productors que han sigut i són, sobretot, els que fixen població en les zones d'interior.
Per a nosaltres, una de les grans preocupacions és el tema del despoblament.
Aleshores, en eixa evolució dels diferents sectors hi ha impediments, per exemple, en el manteniment de la ramaderia extensiva.
En el tema de la transhumància, hem vist que hi ha un productor de boví a Castelló que s'ha de certificar dos vegades, una a Aragó, altra a la Comunitat Valenciana.
De quina manera el Consell, la conselleria, està tractant de trobar solucions a eixos impediments burocràtics, diguem, per tal de facilitar que la certificació se simplifique?

Per altra banda, el gran problema és el del relleu generacional.
Hem estat parlat del que és l'activitat productiva però no hem parlat de qui la du a terme.
De quina manera està la seua subdirecció tractant d'afrontar eixe repte tan difícil i aconseguir que nosaltres puguem continuar menjant producte valencià en els pròxims decennis?

També hi havia una qüestió que era la de.
.
.
Disculpe, és que no l'havia escrita.
La de llei de ramaderia, vigent des del 2003, que apostava fermament per la protecció de la ramaderia extensiva.
Hi ha hagut algun tipus de lapsus en l'aplicació d'eixa llei que ha fet que hi haja sectors que no hagen aconseguit mantindre eixe ramat en algunes zones?
Perquè hi ha zones que estan aconseguint-ho, altres que no.
De quina manera es pot fomentar eixa llei?
I també volia saber si la conselleria està treballant en algun tipus de canvi en la normativa, en la llei de ramaderia, si hi ha algun tipus de perspectiva de canvi en eixe sentit.

Quant als ramaders, saber també si hi ha forma de simplificar tot el que és el tràmit burocràtic.
Per exemple, pensa vosté que seria possible -encara que siga a mitjà termini- que els ramaders puguen fer algunes tramitacions en els seus ajuntaments sense haver d'anar a l'OCAPA?
De quina manera ja s'està pensant en una col·laboració entre l'administració local i La Generalitat?

Quins són els problemes informàtics que les OCAPA estan afrontant?
El compareixent anterior ja ens ha parlat del problema de les aplicacions i de la falta de formació.
Està La Generalitat treballant en eixe sentit?

Bé, jo ho deixaria ací.
Està el tema de l'IRPF per a joves agricultors perquè, pel que es veu, hi havia una notícia que va aparéixer, alguna informació que parlava sobre els diners que reben de la PAC han de pagar molt de sobte i si hi ha alguna manera de facilitar això.
Potser siga una pregunta massa concreta i no.
.
.

Moltes gràcies.

El senyor Marzà Cardellat:

Una pregunta.
Per favor, la transhumància, quan parles de certificació dos vegades, parla que un transhumant, per exemple, de la Comunitat Valenciana, quan entra a Aragó s'ha de certificar com a ecològic a València com a Aragó, no?
Per temes de traçabilitat.

La senyora Gascó Verdier:

Exactament.

El senyor Marzà Cardellat:

D'acord.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

I ara per part del Grup Parlamentari Ciudadanos el senyor Domingo Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, presidente.

Muchas gracias, señor Vicente Marzà.

Simplemente plantearle tres cuestiones porque su explicación ha sido muy exhaustiva, muy completa.

Sí que, como tiene una visión global de los datos, a nivel de producción de lo que es carne y huevos principalmente, ¿la Comunidad Valenciana es autosuficiente con la producción que tenemos o necesitamos importaciones?
Porque sí que es verdad que en el tema de los mataderos se ven las entradas y salidas que no cuadran.
Por lo tanto, está entrando carne desde -que probablemente a lo mejor vuelve a salir fuera-… Pero bueno, un poco la visión global es si somos autosuficientes, en líneas generales.

La otra cuestión es cuando nos ha hablado de los tipos de mataderos, digamos el matadero público puro, por así decirlo, luego está el público de gestión privada y luego están los privados.
A nivel de las ayudas y subvenciones que concede la conselleria, ¿en qué porcentaje se absorben las ayudas?
¿Qué tipo de matadero es el que solicita más ayudas para modernización de las instalaciones, adecuación, nuevas líneas de producción?

Por último, también, si nos podría comentar un poquito más porque nos ha dicho que tiene mucho potencial lo que es la ganadería extensiva.
¿En qué líneas se está trabajando o qué líneas de propuesta tiene su conselleria?
Para potenciar esa ganadería extensiva.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Rojo.

I ara per part del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Cristina Rodríguez.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, presidente.

Muchísimas gracias, señor Marzà, por estar en esta comisión, por haber participado y por haberse tomado la molestia de haber elaborado este documento que, sin duda, nos va a ser de mucha utilidad en el dictamen, pero también para cualquier iniciativa sobre ganadería que queramos elaborar.

A ver, me voy a centrar simplemente en el tema de mataderos porque, como decía, nos ha dado muchos datos que habrá que analizar detenidamente.
Pero, bueno, me ha gustado especialmente la descripción que ha hecho de los flujos de animales en los distintos mataderos, y usted mismo ha enfatizado que hay algunos mataderos donde hay posibilidades de mercado, digamos, que no se están cubriendo y me gustaría saber en la subdirección que usted dirige qué medidas se están tomando para propiciar que esos mataderos tengan mayor mercado.

Y simplemente eso.

El senyor president:

Gràcies, senyora Rodríguez.

I ara per part del Grup Parlamentari Socialista, el senyor David Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Señor Marzà, me ha dejado desconcertado.
(Rient) Es que hay cosas que no entiendo.
Hay un descenso evidente de las explotaciones ganaderas, hay un descenso evidente -general estoy diciendo, no por cabaña- y no sé si preocupante de los mataderos, y luego hay en el análisis que usted hace, que es muy interesante, de qué mataderos se destinan a qué tipo de cabaña en concreto.
La sensación que nos da es que el sector está dirigido, más que por la función pública, por la administración, claramente por las grandes corporaciones.
No sé si es así.
Porque es lo que trae y lo que descuadra, por ejemplo, el sacrificio de aves que es superior a la producción de las aves.
Evidentemente hay ese descenso de porcino.
En mi tierra estoy convencido de que hay una gran empresa en Murcia que condiciona todo.

La pregunta es: ¿está todo condicionado en pocas manos del mercado y qué margen de maniobra tenemos para hacer una redistribución?
No para condicionar el mercado, eso sería deseable, pero es imposible por la normativa europea, sino cómo equilibramos entre lo que es mercado y lo que es una distribución de un sector.
Por ejemplo, en mi provincia no hay matadero alguno de carácter público.
No sé si eso condiciona la supervivencia del sector o la incorporación de nueva generación al sector ganadero o cualquiera de las cabañas.
Mi pregunta entiendo que es desconcertante al desconcierto que me generan sus cifras.
(Rient)

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Cerdán.

I ara, per finalitzar, el Grup Parlamentari Popular, el senyor Juan de Dios.

El senyor Navarro Caballero:

Muchas gracias, presidente.

Señores diputados, señor Marzà, muchas gracias por la explicación, por la visión y por el trabajo que nos ha traído y, sobre todo, que nos ayudará teniéndolo en nuestras manos como ha dicho que nos dejaría.

Después de su exposición y de todas las valoraciones o preguntas que se han hecho por parte del resto de grupos, me gustaría, después de estos dos años que lleva ejerciendo la subdirección, ¿qué valoración hace del trabajo que han podido realizar desde que llegaron a lo que tenemos ahora?
¿Qué necesidades han observado en este sector que hayan podido llevar unas medidas a cabo?

Luego, el anterior compareciente nos ha hablado sobre el tema de la formación.
Me gustaría que hablara un poquito más sobre qué se está haciendo desde la conselleria para formar a los ganaderos y motivarlos a partir de esas ayudas, que las ayudas están muy bien, pero las ayudas es en un porcentaje y, al final, si el producto no sale y el mercado no tira de ello, por muchas ayudas que se den, no hay.

Luego, también con respecto a lo que nos decía el compareciente anterior, ¿han aumentado personal en la conselleria, en las OCAPA para poder ayudar a este sector?

Hay una pregunta con respecto a los vehículos.
Sé que estoy yendo a cosas muy concretas, pero como ya han hecho cuestiones generales el resto de compañeros, creo que es necesario.

Luego, de la ganadería ecológica ha comentado que es un sector a potenciar.
¿Qué actuaciones reales se han llevado a cabo y si tienen valoración sobre el éxito que han tenido estas ayudas sobre el sector?

Luego, respecto a los mataderos no he escuchado nada de una de las líneas estrella que tenía el presupuesto, que era una línea nominativa al matadero de Morella, que luego se cambió.
Sí que me gustaría saber, como subdirector, ¿era una idea o había sido formulada directamente por usted que el matadero de Morella tuviera esa ayuda?
Luego supimos, a raíz de alguna actuación de este grupo, que se hizo en una ayuda más global.
La consellera dijo hace dos meses que se iba a sacar las ayudas.
No sabemos si al final se ha sacado o no.
No sabemos si son importantes los mataderos ecológicos porque nos consta que el dinero está, antes era nominativo, ahora ya no.
Entonces sí que nos gustaría que nos diera algún tipo de explicación sobre ello.

Y luego, respecto a los mataderos, entiendo que, si son públicos, da igual que sean de gestión privada o no porque, al final, la labor la hacen y que eso lo hagan funcionarios o no lo hagan funcionarios, al final, funcionarían igual.
Sí que ha habido alguna pregunta respecto a las ayudas a esos mataderos, ¿las solicitan más los que tienen una gestión privada o los que son de gestión pública 100%?

Y luego, sobre todo, que nos dijera la visión y la realidad que usted ve en el sector, si le ve futuro y, si en estos dos años, ha apreciado usted que con las políticas que se están llevando a cabo son las que cree que sacará al sector o ayudará al sector.

Y luego algo muy importante, ¿ha habido mucho cambio con las políticas que se estaban llevando con anterioridad?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Navarro.

I ara, per a contestar a les preguntes que li han fet, senyor Marzà, té un temps màxim de trenta minuts.

El senyor Marzà Cardellat:

Moltes gràcies.

A vore, jo.
.
.
Aquí hi ha moltes preguntes que surten de les meues competències.
Jo sóc un subdirector, jo sóc un tècnic.
Aquí hi ha moltes preguntes que jo no.
.
.
A vore, jo execute el que l'equip directiu de la conselleria em marca.
Jo hi ha coses que estan fora de les meues competències.
Vostés m'estan preguntant moltes coses.
Jo puc donar la meua opinió però, clar, coses que em desborden a mi, no puc contestar.
Perquè jo puc dir moltes mentides i no m'agrada mentir, m'agrada dir sempre les veritats i m'agrada anar sempre amb la veritat per davant.
A vore, aniré pam a pam, intentaré anar contestant tot el que m'han preguntat que són moltes coses.

El tema de la transhumància que m'ha preguntat la senyora Gascó, clar, això és normativa del Comité d'Agricultura Ecològica.
És a dir, aquí jo no puc entrar perquè això forma part d'altre departament, forma part de la Direcció de Desenvolupament Rural i la PAC.
Aleshores, és un tema que haurien de plantejar a l'altra direcció general, a la gent que porta les competències en agricultura ecològica i al CAE.
Però està clar que, en el moment que tu tens unes certificacions d'agricultura ecològica, tu has de garantir en tot moment que, al llarg de la cadena de producció, estàs respectant els condicionants d'agricultura ecològica.
Això és el que jo entenc.

El tema del relleu generacional.
Clar, hi ha un gran problema de relleu generacional, això és evident.
No és atractiu treballar en la ramaderia o en l'agricultura.
És preferible ser advocat o ser metge que no treballar en l'agricultura.
Jo sóc un emigrant de l'arada, ho dic clarament.
Aleshores, el tema del relleu generacional vindrà donat en el moment que els preus siguen remuneradors i siga atractiu entrar a treballar en un sector productiu.
És la dictadura del mercat fonamentalment.
Des de la conselleria es poden fer cosetes però, al final, el que marca és el senyor mercat.
Aleshores, si els preus no ajuden, la gent se'n va al que és més fàcil -que és el que comentava el company-, se'n va a la integració, a l'engreix de porcs, a l'engreix d'aus, a l'engreix de titots.
Per què?
Perquè és fàcil, no té risc econòmic i és comprar un lloc de treball.
T'assegures un altre lloc de treball de per vida.
D'acord?

Quant a la llei de ramaderia, la llei de ramaderia de moment no pensem canviar-la, llevat que vostés ens proposen alguna coseta.
De moment no la pensem canviar perquè, tal com està, pensem que està bé.
Aleshores, en estos moments jo no tinc cap notícia que m'haja vingut de cap lloc, de canviar la llei de ramaderia.
Però bé, les lleis les fan les persones i tot es pot canviar.

Quant a simplificar els tràmits burocràtics, home, ja he dit que jo no sóc la persona que ha de decidir això.
Però jo porte vint-i-set anys a la conselleria i tinc molt clar que hem de simplificar tots els procediments burocràtics.
I la forma de simplificar-los seria un portal agrari.
Utilitzar les noves ferramentes informàtiques.
I on hi haguera borses de ramaders que no poguéssen gestionar els portals, seria fer una col·laboració via ajuntaments, a través de les diputacions o com fos.
Però això no deixa de ser una opinió personal meua.
No forma part de la política de la conselleria.

Problemes informàtics clar que en tenim, perquè els sistemes informàtics i les aplicacions informàtiques que hi havia a la conselleria és que no són del segle passat, sinó del segle XVIII.
És a dir, estan elaborats en unes arquitectures informàtiques que hui en dia és impossible treballar.
Jo com a responsable, m'arriben queixes de tots els costats.
Les ferramentes informàtiques que tenim no ens permeten treballar, és la trista realitat.
Ja m'agradaria a mi disposar de ferramentes informàtiques tal com tenen altres comunitats autònomes però, per desgràcia, no les tenim.
És manifiestamente mejorable però una barbaritat.
En això estic d'acord amb vostés.

Respecte a l'IRPF dels joves agricultors, això a mi se m'escapa.
Jo no puc entrar perquè això, senyora Gascó, és una competència que no puc opinar.

Respecte al que ha comentat la senyora Rodríguez, Â«mataderos y qué medidas están tomando para que los mataderos tengan mayor mercadoÂ».
A vore, insistisc, tampoc em competix a mi això.
Jo no faig temes de mercat.
És a dir, la meua subdirecció és d'execució de les polítiques que em marca l'equip directiu de la conselleria i tots els programes que em marquen.
És a dir, els plans nacionals de control oficial de malalties, el pla nacional de control de la cadena alimentària, els moviments pecuaris, les eradicacions de malalties.
No dissenyem una política d'escorxadors.
Insistisc, l'escorxador, al final, depén de la dictadura del mercat.
Tots depenem de les necessitats que tinguen les empreses, els hostalers, els consumidors que hi haurà més potencial o més projecció d'un determinat tipus de ramaderia que un altre.
És el que jo entenc.
Al final tot són números.
Què està passant?
Està passant que tu pots menjar porc cada dia de la setmana durant un mes seguit i cada dia menjar una cosa diferent.
Esta és la realitat.
Amb 4,5 euros pots comprar un llomello de porc i menja una família.
No obstant això, el preu de corder, unes xulletes de corder són 12-14 euros i no menja una família.
Aleshores, al final, és un tema d'economia.
El país està en crisi.
La disponibilitat de diners que tenen les famílies és molt reduïda.
La gent, què fem?
Consumir pollastre que és barat, consumir porc que és barat.
Conill?
És car, ja no es consumix.
Corder, és car, no es consumix.
Vedella, és cara, no es consumix.
Per què?
Perquè el consumidor tendix als ous, al pollastre i al porc.
Aleshores, jo crec que és un tema d'economia.
El tema d'afavorir la ramaderia extensiva i el corder i el cabrit està lligat al tema de la restauració.
És a dir, és conscienciar els nostres restauradors que utilitzen els nostres productes i que siguen els nostres restaurants un aparador dels productes valencians.
Jo crec que per ahí s'hauria de treballar.
Igual que es va fer en el seu dia amb el salmó noruec, que van entrar en els restaurants de categoria, després van baixar a restauració i avui en dia en tots els llocs hi ha salmó noruec.

Per exemple, ara està de moda l'angus en la vedella.
Jo m'estire dels cabells.
Que els restauradors valencians oferisquen angus, Aberdeen-Angus, que és una base que ve dels Estats Units i són peces de carn congelades que vénen d'Estats Units i que això t'ho oferisquen com una menja exquisida.
I estem despreciant les races autòctones pròpies nostres.
És a dir, ens estem tirant pedres damunt del nostre terrat.
Cal unir voluntats perquè això no siga aixina.
Això ho hem de fer amb tota la societat.

Domingo comentava de les grans empreses.
A vore, els contractes d'integració dominen pràcticament tota la ramaderia.
(Pausa) Ai, perdona, perdona, Domingo, sí, perdona.
Ah, no, perdona!
(Remors)

Si som autosuficients.
No som autosuficients.
Ens sobrarà carn de porc, ens sobrarà carn de pollastre, ens sobraran ous, llet aixina, aixina, però carn de corder, no.
Estem portant moltíssims corders d'altres comunitats autònomes per a engreixar aquí perquè no tenim suficients corders.
Esta és la trista realitat i la prova la té en la quantitat de corders que estem sacrificant i en la quantitat de corders que estem enviant a sacrifici.
No som autosuficients.

Quant a ajudes a escorxadors, és que això depén del servei d'indústries agroalimentàries.
No és un servei que porte jo, és un servei d'indústries agroalimentàries.

I potencial la ramaderia extensiva, clar que en té.
Si sabem fer les coses ben fetes, clar que té potencial.
Però hem de saber fer les coses ben fetes.
Jo quant he anat amb els meus xiquets al viatge de la comunió a Disney i veig que la marca de la llet de Disney és la llet d'aquí i et donen compota de poma i et diuen: Â«Compota elaborada con manzanas 100% francesas.
Â» Dic: Â«Esta gent, en el seu ADN tenen que han de consumir productes del país.
Â» En les taxes d'atur que tenim en este país, si fóssem capaços de prioritzar el consum de productes valencians o de productes espanyols, la quantitat de llocs que generaríem de treball i la quantitat de riquesa que generaríem!
Però això és un treball que s'ha de fer des de les escoles.
A Navarra i al País Basc això ho tenen molt interioritzat.
Però, per desgràcia, aquí els valencians no ho tenim interioritzat.
I ahí hi ha molt treball a fer però s'ha de fer des de les escoles, quan els xiquets són xicotets.

Respecte al que em comentava el senyor Cerdán -i perdone que me n'he anat, que veig que el temps va passant- que el mercat està dominat per les grans corporacions.
Home, està dominat per les grans corporacions.
Jo pense que en l'estat espanyol tenim l'empresa de producció de carn de porc més important de tota la Unió Europea.
Naturalment que estan dominats per les grans produccions.
Però, clar, esta empresa què t'oferix?
Que si tu tens un capital, tu invertixes, fas una granja d'engreix que no necessites mà d'obra qualificada, tu pots treballar allí o pots tindre mà d'obra assalariada, i tens un retorn que et permet viure.
Jo sempre dic que el que es fa una granja no es fa ric, perquè els marges que tens de benefici per a la família són molt reduïts.
Però estàs comprant un lloc de treball i, naturalment, la gent per on es decanta?
A construir granges d'engreix de pollastres o granges d'engreix de porcs.
És el camí que estem seguint en la ramaderia.
D'ahí que la ramaderia intensiva tinga un 80% de pes dins del conjunt del valor de tota la ramaderia valenciana.

Marge de maniobra?
El marge de maniobra és molt estret, de fet, l'equip directiu de la conselleria ha apostat molt seriosament per establir una llei de contractes d'integració perquè el ramader estiga en igualtat de condicions amb les grans empreses integradores.
A vore, és un passet més, és el primer passet que s'ha donat en molts anys en esta comunitat autònoma.
I tenim moltes dificultats per a tramitar-la.
Li sóc franc perquè si som competents i no som competents, jo ho estic sofrint tots els dies.
Però, bé, estem intentant tramitar-la i jo crec que dins de poc vorem llum.
Espere que arribe prompte perquè vostés la puguen estudiar.

I per últim, el que comentava el senyor Navarro, a vore, valoració del treball.
Anem de cap, però de cap.
Jo he ficat els números en la primera diapositiva.
Per a executar tota la política ramadera a la Comunitat Valenciana som setanta-nou veterinaris, comptant-me a mi, setanta-nou.
L'altre dia en un curs que vam fer de formació als veterinaris de la conselleria d'agricultura, als veterinaris de les ADS responsables de les explotacions sanitàries de la comunitat de tuberculosi, el cap de secció d'Àvila em comentava, quan li deia ja les xifres: Â«Jo a la província d'Àvila tinc quaranta veterinaris en OCAPA i a la territorial tinc set veterinaris i jo quaranta-huit persones.
Â» Província d'Àvila.
I aquí estem parlant setanta-nou veterinaris en tota la comunitat, incloent-hi laboratoris, direccions territorials i totes les OCAPA.
Clar que ens faria falta gent!
És inqüestionable.
Es van amortitzar moltíssimes places i ara anem molt curts de personal, però molt curts.

La valoració?
Jo el que veig és que tots els companys, el capital humà que té la conselleria és brutal perquè els que estem ens deixem la pell, es treballa, el dia a dia ens ofega, però fem tot el que podem per a tirar avant.
I s'està fent un gran esforç per a tirar endavant les polítiques de la conselleria.
El que passa és que les polítiques jo crec que tindran el seu reflex en la societat al llarg del temps.
A curt termini és molt difícil vore moltes vegades coses.

Quant a formació, hi ha formació dels companys veterinaris, l'IVAP té cursos de formació que, i a banda, per a temes específics, portem especialistes de fora per a formar a tots els companys de la conselleria.
Respecte a formació dels ramaders, es fa formació de ramaders, es fan molts cursos sobretot en temes de benestar animal, que és un tema que està el debat en el carrer, es fan cursos de formació de transportistes, s'han fet cursos també pel que fa a personal d'escorxadors per a sacrificar els animals correctament i respectar el benestar dels animals.
És a dir, es fa molta formació.
Que faria falta més formació?
Naturalment que faria falta moltíssima més formació.
Però, clar, per a fer formació ens hem de dotar de més pressupost i de més mitjans.
Perquè, si no tenim gent.
.
.
I en sanitat -perquè jo també porte sanitat vegetal- s'està fent una divulgació brutal en la Xylella, però brutal.
Però clar, la gent que s'està ocupant de fer la divulgació, no està fent tasques d'inspecció.
Em comprén o no?
Gent ens en faria falta.

Vehicles.
Que li he de contar dels vehicles?
Clar que ens fan falta vehicles perquè els vehicles són molt antics amb molts quilòmetres.
Però, bé, insistisc, no em correspon a mi, correspon a la direcció de la conselleria.

Respecte a la ramaderia ecològica, insistisc, encara que jo porte ramaderia, no porte ramaderia ecològica.
Depén de la Direcció de Desenvolupament Rural i la PAC i del Comité d'Agricultura Ecològica.
No puc opinar de temes d'agricultura ecològica.

Respecte a l'ajuda de la nominativa de Morella.
Bé, açò està clar -jo ho tinc clar- que hem de donar suport als escorxadors d'interior, a escorxadors de zones desfavorides, perquè igual que perquè sobrevisca un poble és imprescindible que hi haja una escola.
Un poble sense escola jo crec que és inviable.
Però és que, després de l'escola és molt important que hi haja també una carnisseria.
Aleshores, els carnissers dels pobles xicotets, de zones desfavorides, de zones rurals necessiten prop uns escorxadors per a poder tindre producte carni a la venda per a alimentar les famílies.
Aleshores, el sosteniment dels escorxadors de la Comunitat Valenciana, millor dit, dels pocs escorxadors que tenim a la Comunitat Valenciana, hauria de ser un tema prioritari perquè són realment necessaris.
Si tu tens escorxadors, el ramader pot comercialitzar el seu producte a l'escorxador de proximitat o a l'escorxador local, subministra la carn al carnisser i ja tens una sèrie de famílies que fixes gent en el territori.
Per tant, nosaltres creem que és fonamental tindre escorxadors.

Respecte a l'ajuda nominativa, he de dir que, quan ens vam passar els pressupostos estava malament, va haver-hi una errada perquè en l'ajuda ficava: ajuda nominativa.
Però baix, en el desenvolupament, en la fitxa pressupostària 7 ficava que era per concurrència competitiva.
(Remors) Sí, sí, ficava concurrència competitiva.
(Algú diu: Â«En los documentos que teníamos nosotros, no.
Â») Bé, jo.
.
.
(Remors) Jo el que tenia ficava Â«concurrència competitivaÂ».
I, a més, va haver-hi una errada perquè en la fitxa estava enquadrat unes coses al capítol IV i unes altres al capítol VII.
Aleshores, vam haver de parlar en el servei d'economia i pressupostos perquè s'arreglaren tots estos desfasaments.
I ahí es va perdre molt temps.
Després es va intentar tramitar l'ajuda però, el que estic dient, els serveis horitzontals van com van.
Per exemple, l'orde de competitivitat i sostenibilitat d'explotacions ramaderes ens ha costat catorze mesos de tramitar.
I això és una realitat.
Jo ho he sofrit insistentment en la tramitació.
Aleshores, no dóna temps a tramitar-la.
I bé, estem treballant i la idea és de tramitar l'ajuda com més aviat millor.

Les ajudes dels escorxadors públics o dels escorxadors privats, això ja he dit que depén del servei d'indústries agroalimentàries.
Nosaltres ahí no entrem.

Visió de futur i realitat?
Home, jo crec que la ramaderia té molt de futur i més en este país perquè reunim unes condicions molt òptimes quant a temperatura, quant a clima per a la criança de porc, per a la criança de pollastres, per a la criança de corders.
Tenim unes condicions ambientals molt favorables.
De fet, les grans empreses integradores de pollastres et diuen que no saben per què però la Comunitat Valenciana reunix uns requisits que fan que siguen uns cèntims més barat produir en la Comunitat Valenciana que en altres llocs.
Després, a banda d'això, la calor, la sequera que la patim i que no ens agrada moltes vegades -sobretot la sequera- ens ajuda a la transmissió de malalties perquè, normalment, en ambients freds i humits -el cas de la influenza aviar que hem tingut en França- afavorix a muntó la propagació de virus.
Aleshores, aquí, les temperatures que tenim i la humitat que tenim en l'ambient són contràries al fet que el virus es mantinga viable.
Aleshores, tenim una sèrie d'avantatges competitius que hem d'aprofitar.

Per exemple, la província de València, pel que fa a escorxadors d'aus, tenim una gran quantitat, respecte al nombre d'escorxadors, i la capacitat de sacrifici que estem portant molts pollastres d'altres províncies de l'estat espanyol per a sacrificar.
Això és un avantatge competitiu.
Perquè, hui en dia -no sé si ho saben-, Espanya és dels pocs països al món, sinó l'únic que el pollastre es menja en fresc.
En França, en Estats Units, en Anglaterra el pollastre el volen congelat.
Aquí, què passa?
Que entren en joc pollastres produïts en condicions sospitoses una miqueta o no tan competitives com altres quant a sanitat alimentària, pollastres de Brasil, de Tailàndia i nosaltres no.
Nosaltres mengem un pollastre de qualitat fet aquí i fresc.
Aleshores, avui en dia es treballa al cèntim.
I en treballar al cèntim, els escorxadors volen granges que estiguen a menys de dos hores en camió per a poder fer dos sacrificis.
Abans es feia un sacrifici per la nit, ara se'n fan dos perquè es treballa molt ajustadament.
Aleshores, al voltant de dos hores des dels escorxadors que tenim a la província de València, hi ha molt potencial per a desenvolupar encara més ramaderia.
Això és la meua opinió personal.
Jo crec que tenim molt potencial.

Polítiques que ajuden el sector?
S'està fent tot el que podem.
Nosaltres som responsables de la sanitat animal.
Aleshores, treballem molt intensament ficant cor i ànim per a controlar les malalties.
Perquè eradicar malalties suposa reduir costos de producció.
L'animal malalt no transforma el pinso en carn.
I s'ha fet un gran esforç.
I faig a ficar-li un exemple, la malaltia d'Aujeszky en els porcs.
Abans, per a criar un porc feia falta dos-cents setanta quilos de pinso, hui amb 220-230 fem un porc.
És a dir, l'estalvi econòmic ha sigut brutal.
Però per què?
Perquè hem eradicat una malaltia, que és la malaltia d'Aujeszky.
No sé si em comprén.
Aleshores, nosaltres treballem tot el que podem en col·laboració amb el laboratori eradicant totes les malalties.
A banda del que ens marca la Unió Europea i que ens marca el ministeri d'agricultura, s'ha fet un gran esforç i es seguix fent tots els dies un gran esforç per a controlar les malalties.
Som l'única comunitat autònoma, l'única, de l'estat espanyol que ha fet un simulacre d'influenza aviar conjuntament amb totes les empreses del sector.
I per què hem fet un simulacre?
Perquè volem estar preparats per a salvaguardar els interessos dels nostres ramaders que, per si de cas ens apareix algun brot, perquè tenim l'Albufera, tenim aus migratòries, i la influenza aviar es transmet per aus migratòries, hem pensat que som una zona amb molt de risc i hem desenvolupat un pla pilot per si de cas en algun moment tenim el problema, per saber tot el món el que hem de fer per a controlar el problema.

I de fet, hem convençut l'associació avícola valenciana que compre uns contenidors per a poder sacrificar els animals, en cas que siga obligatori sacrificar els animals perquè ens aparega un problema.
Tenim amenaces molt grans.
Al nord d'Àfrica hi ha febre aftosa glossopeda, això seria terrible per a nosaltres.
Terrible perquè des d'Alacant està baixant constantment, ara per exemple en estiu, baixarà molta immigració de tota Europa al nord d'Àfrica i ahí tenen una amenaça molt gran.
França té llengua blava el serotipus set.
A Andalusia i Extremadura està la llengua blava a serotipus quatre; nosaltres estem lliures.
I el principal problema que tenim en estos moments a la comunitat és la tuberculosi en boví i és el que estem treballant i li ho dic, jo perd fins el dormir.
I molts dels companys meus també perden fins el dormir en cursos de formació, en xarrades amb la gent, en divulgació i estem fent tot el que podem -jo crec- i més per a controlar el tema.

I canvis en el nou govern?
Això jo tampoc sóc qui per a opinar.
Jo estic allí, estic treballant tot el que puc, igual que tots els meus companys, però jo els canvis de nou govern no.
.
.
(El senyor Navarro, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Las políticas que llevaba el anterior gobierno con las que se llevan ahora.
Si se siguen las mismas líneas que había o ha habido algún cambio.
No digo cambios de gobierno, sino las políticas.
Como lleva veintisiete años.
Â»)

Sí, estem intentant canviar moltes coses.
Les línies d'ajuda, per exemple, es prioritza l'agricultura ecològica que mai s'havia tingut en compte, es prioritza per exemple a les dones, es prioritza per exemple els joves en línies de subvencions.
Estem treballant per a fer una nova estructura de les agrupacions de defensa sanitària, perquè creiem que les agrupacions de defensa sanitària ara en estos moments estan una miqueta criticada la seua viabilitat perquè estem en un silenci epizoòtic, és a dir, no tenim tants problemes de malalties i, quan u té zero problemes de malalties, penses que, bé, això no és necessari.
Però jo sempre dic que les guerres sempre es guanyen en temps de pau.
I cal estar preparats per a quan vinga la guerra, perquè algun dia ens agafarà el bou perquè avui en dia el món és global i les malalties corren.
Aleshores, s'està treballant en les ADS per a donar-los altres enfocaments més sanitari i per incorporar els veterinaris en temes de gestió tècnica, inclús si algú vol econòmica, a través del CITA i estes cosetes.
És a dir, estem intentant fer tot això.

I no sé si he contestat a totes les preguntes que vostés m'han plantejat.

El senyor president:

Pareix ser que sí.

Gràcies, senyor Marzà.

Donarem ací per conclosa la segona compareixença i donarem un descans de quatre minuts per a acomiadar el compareixent.

I teníem la següent compareixença a la una.
Si arriba un poquet abans, estiguen prop perquè començarem abans.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del senyor Francisco Rodríguez Mulero, secretari autonòmic d'Agricultura i Desenvolupament Rural

El senyor president:

Ja tenim al següent compareixent ací.
És el senyor -jo crec que ja el coneixen perquè ha comparegut moltes vegades en la comissió d'agricultura- Francisco Rodríguez Mulero, secretari autonòmic d'Agricultura i Desenvolupament Rural i director de l'Agència Valenciana de Foment de Garantia Agrària.

Ja coneix la dinàmica de la comissió.
Així que, per a no perdre més temps, li donem la paraula per un temps màxim de vint minuts per a exposar el tema.

El senyor Rodríguez Mulero:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señorías, por invitarme a esta comisión de estudio de ganadería y poder expresarme ante ustedes.

En primer lugar -aunque probablemente los comparecientes que me han precedido, técnicos de la conselleria de agricultura, ya les hayan aportado toda una serie de datos que ilustran el sector ganadero de la Comunidad Valenciana-, me van a permitir que haga una breve y concisa fotografía del mismo, pues es imprescindible para poder explicar las líneas de actuación de la secretaría autonómica en materia de ganadería.

En la producción ganadera, alrededor de trescientas noventa mil toneladas en canal de carne se sacrificaron en los mataderos de la Comunidad Valenciana en 2016, de los que las aves, con más de doscientas mil toneladas y el porcino con ciento diecinueve mil toneladas son, con diferencia, las actividades ganaderas más representativas.
Cincuenta y seis mil toneladas de carne de bovino, fundamentalmente terneros, nueve mil toneladas de ovino y dos mil cuatrocientas toneladas -cifras redondas todas ellas-de carne de conejo completan el abanico de producción ganadera de carne junto a una simbólica producción de caprino y de equino.
Así mismo, la producción de huevos se cifra en alrededor de ochenta y seis millones de docenas, la de leche en treinta y un millones de litros y los apicultores producen alrededor de seis mil quinientas toneladas de miel.

El número de explotaciones ganaderas registradas supera las seis mil cien, de las que más de novecientas se dedican a porcino de engorde fundamentalmente y, en menor medida -hay unas pocas-, en producción de lechones; seiscientas explotaciones se dedican a la producción de pollo y gallinas, en su mayoría dedicadas al engorde de pollos y a la producción de huevos; otras seiscientas se destinan a ganado bovino, fundamentalmente producción y engorde de terneros y vacuno de leche; doscientas veinte granjas de producción y engorde de conejos; alrededor de mil doscientas explotaciones de ovino y caprino, en su mayoría dedicadas a producir corderos y unas pocas para cabritos y luego unas cuantas de leche de oveja y cabra para producción de queso.
Y completan el abanico de explotaciones ganaderas doscientas treinta explotaciones de ganado equino, sesenta y cinco de pavos, treinta granjas de codornices y perdices, y algunas de patos, palomas, alguna granja de faisán, etcétera.
Y por último tenemos censados aproximadamente dos mil -como cifra redonda- apicultores.

En cuanto a la distribución territorial de la actividad ganadera, la mayoría de los apicultores censados están en la provincia de Valencia, más del 55%, destacando las comarcas de Camp del Turia, Hoya de Buñol-Chiva, Valle de Ayora, la Ribera Alta y la Costera.
Las granjas de porcino están ubicadas principalmente en la provincia de Castellón, más de 60%, con una alta concentración en las comarcas dels Ports, el Maestrat, Alt i Baix Maestrat, y el resto de granjas están en las provincia de Valencia sobre todo en los Serranos y en el Camp del Túria, en Requena y Utiel, y en la Vall d'Albaida.
En Alicante hay cuarenta granjas fundamentalmente localizadas en el Camp d'Elx y en la Vega Baja.

Las explotaciones de ganado bovino también están ubicadas fundamentalmente en la provincia de Castellón, más del 65% de las explotaciones, y se vuelve a producir la circunstancia de una alta concentración en la comarca de Els Ports, con algo menos de la mitad de todas las granjas de la Comunidad Valenciana y la mayoría de cría y engorde de terneros.
Por su parte, las granjas de vacuno de leche están ubicadas mayoritariamente en la provincia de Valencia.
En cuanto a las granjas de conejos es también en la provincia de Castellón donde se concentran la mitad de las doscientas veinte granjas que hay y el resto en Valencia con ochenta y treinta en Alicante.

De las aproximadamente seiscientas granjas de pollos y gallinas que hay, la mitad está también en la provincia de Castellón, fundamentalmente en Alt i Baix Maestrat y en la zona de Vinaroz; doscientas cincuenta en la provincia de Valencia, en Utiel, la Vall d'Albaida, los Serranos, la Ribera Alta y Camp del Túria, y alrededor de cincuenta granjas en la Vega Baja y en el Comptat en la provincia de Alicante.

Más de mil trescientas explotaciones de ovino y caprino están ubicadas alrededor de toda nuestra geografía.
Seiscientas en Castellón, fundamentalmente Els Ports, Alt i Baix Maestrat y Palancia; cuatrocientas en Alicante, y algo más de trescientas en Valencia.

Bien, con esta radiografía de la situación de la ganadería en la Comunidad Valenciana, el objetivo -como ustedes deben tener claro- del Consell en materia de agricultura y ganadería y desarrollo rural es, a través de una proyección estratégica, elaborar un nuevo modelo agroalimentario valenciano.
Como he acabado de exponer, la ganadería está sustentada fundamentalmente en explotaciones profesionales asociadas a las comarcas rurales del interior con granjas en régimen de integración o explotaciones extensivas ligadas a la tierra.
La dependencia total del ganadero al comportamiento de los mercados y la reacción de la integradora, así como la escasa o nula concentración de la oferta participada por los ganaderos, coloca a los profesionales en una situación de debilidad estructural.

Para hacer frente a esta problemática específica del sector ganadero, tenemos previstas las siguientes propuestas: desarrollar un programa de modernización de explotaciones ganaderas, incentivando la introducción de tecnologías de aprovechamiento de subproductos, de racionalización de la alimentación animal y de incremento de la eficiencia energética.
La modernización de instalaciones, la mejora de la maquinaria de las infraestructuras sanitarias y la mejora genética y la informatización de la gestión son los capítulos a desarrollar preferentemente.

El pasado 2 de junio se publicó la convocatoria de ayudas a la mejora de la competitividad y la sostenibilidad de las explotaciones ganaderas.
El objeto de estas ayudas es favorecer las inversiones realizadas por los titulares de las explotaciones ganaderas con la finalidad de renovar las instalaciones, los equipos y las infraestructuras de las explotaciones ganaderas por otras más avanzadas tecnológicamente con especial atención a la mejora de las condiciones de higiene, salubridad y bioseguridad, la adaptación de aquellas a las condiciones de bienestar animal, y la sostenibilidad y reducción de los impactos ambientales producidos por la propia actividad ganadera, sin olvidar la reducción de los costes de producción, la mejora de la producción, la mejora de la calidad del producto final y el fomento de los productos ecológicos.

La necesidad de esta orden de ayudas se hace más patente en estos momentos debido a la evolución de los mercados, la implantación de nuevas normas comerciales, de la demanda y las preferencias del consumidor, las políticas frente al cambio climático y a las exigencias legales de la Unión Europea.
Además, retomar estas ayudas -tal y como proponíamos al inicio de la legislatura- lo hemos hecho dándole el enfoque que considerábamos necesario dadas las necesidades del sector.
En este caso, la nueva orden de bases como novedad prioriza en positivo la ganadería ecológica.
Y todo ello sin olvidar el que debe ser el punto de partida: garantizar la sanidad animal.
La sanidad animal y un buen control de la misma es el punto de partida de una ganadería competitiva.
Y lo que es más importante aún es asegurar la salud pública.
Nuestro apoyo a la sanidad animal se materializa en las ayudas a las asociaciones de defensa sanitaria, defensa animal publicadas el pasado 25 de mayo con un montante económico superior a ochocientos mil euros.

Así pues, como conclusión y un poco a modo de resumen de iniciativas, durante el año 2017 hemos abonado, hemos pagado en apoyo a la ganadería ciento cincuenta y dos mil euros para bienestar animal, animales domésticos, quinientos mil euros para ayuda en las asociaciones avícolas valencianas para combatir la salmonella, ochocientos noventa y cinco mil euros de ayuda a las asociaciones de defensa sanitaria animal, trescientos ochenta y dos mil euros de ayuda a las explotaciones de cría de conejos.
Saben ustedes que los conejos han tenido una crisis importante, han sufrido y sufren todavía una grave crisis.
Un exceso de oferta junto con la caída de la demanda tuvo como consecuencia una importante bajada de precio, poniendo a la práctica la totalidad de los productos de carne de conejo en una situación al borde de la quiebra.
Reaccionamos poniendo una línea de ayudas a las explotaciones de cría de conejos vía mínimis para ayudar al sector a sobrellevar esta situación.
También hemos pagado ayudas a compensación de ganaderos por sacrificio obligatorio, ciento treinta mil euros, y ayudas al control lechero, quince mil euros.
Un total de un millón y medio de euros hemos ya, durante 2017, abonado de este tipo de ayudas al sector ganadero.

También tenemos como medidas de apoyo directo a los productores la línea de ayudas que hemos recuperado después de cinco años.
Las líneas de ayudas del PDR de inversiones de activos físicos, lo que antes se llamaba planes de mejora, que hemos convocado este año con veinticinco millones de euros y que podemos decirles que prácticamente el 100% de las solicitudes que este año han presentado los ganaderos van a ser atendidas porque hay suficiente presupuesto.

También hemos puesto en marcha la incorporación de jóvenes en el sector ganadero; también tenemos la línea de ayuda al cooperativismo de cooperativas ganaderas, y la línea de ayudas del PDR de inversiones para la transformación y comercialización de productos agroalimentarios, donde también está la transformación de productos ganaderos.
Un ejemplo concreto: el matadero de Orihuela, que es un matadero que ha solicitado una ayuda para la ampliación de depuradora, la mejora de eficiencia energética y la instalación de refrigeración que ha supuesto una ayuda de cuatrocientos cincuenta y dos mil euros.

Bien, señorías, nuestra gran baza en ganadería consiste en que la Comunidad Valenciana tiene un elevado estatus sanitario.
Actualmente, la Comunidad Valenciana está declarada oficialmente indemne de glucelosis en ovino y caprino, en tramitación de la declaración oficial para la calificación de libre de brucelosis en vacuno y estamos trabajando en la elaboración de un estudio epidemiológico de tuberculosis.
Trabajamos conjuntamente con el sector y un ejemplo de ello lo pone de manifiesto el simulacro de control de la influenza aviar, la gripe aviar, que hemos realizado conjuntamente con la asociación avícola valenciana y somos la única comunidad autónoma que ha realizado este tipo de acciones como la de simulacro de la influenza aviar, por la que hemos sido felicitados no solo por el Gobierno de España, sino también por la Unión Europea.

Finalmente, otra línea de trabajo en lo que respecta a la ganadería la constituye -como ustedes saben- la tramitación del anteproyecto de ley de interacción ganadera que actualmente está en trámite en el Consell Econòmic i Social.
La integración es una fuente de régimen de posesión y, de este modo, los ganaderos pueden constituirse en productores independientes o productores integrados.
Los primeros, los independientes, son propietarios de los animales y de las instalaciones y, normalmente, gestionan ellos mismos la adquisición de inputs y la comercialización del producto.
Por su parte, el productor integrado establece una relación contractual con las fábricas de pienso, quedando los factores de producción repartidos del modo siguiente: el integrador, o sea, la fábrica de pienso, facilita los factores de producción -animales, pienso, medicamentos y asesoramiento técnico- y el integrado, el ganadero, aporta las instalaciones, la mano de obra y la gestión de los residuos ganaderos.
Los explotadores de integración ya llevan años de recorrido en el sector ganadero, de modo que, prácticamente, toda la ganadería intensiva se gestiona con empresas integradoras.

El 80% de la ganadería valenciana está integrada.
El 80% del valor de la producción ganadera en la Comunidad Valenciana se hace mediante contrato de integración.
Todos los nuevos ganaderos que se incorporan en el sector avícola y en el sector del porcino lo hacen por la vía de la integración.
Ante esta realidad, es necesario establecer un marco jurídico que regule estas relaciones contractuales, especialmente en lo que se refiere al ámbito sanitario, prevención, lucha, control y erradicación de enfermedades de animales, el ámbito de la seguridad alimentaria, normas que regulan la gestión y uso de medicamentos y alimentación animal, y la protección del medio ambiente y la gestión de los residuos.
Sobre la base de la libertad de pactos, la ley de integración ganadera, pretende -el anteproyecto de ley- conseguir un mayor equilibrio entre las partes mediante contrato por escrito, fijar las obligaciones que corresponden respectivamente al integrador y al integrado, incorporar un modelo homologado de contrato que debe comunicarse una vez formalizado a efectos informativos al registro de explotaciones ganaderas de la Comunidad Valenciana, y la creación de la Junta Arbitral de Contratos de Integración de la Comunidad Valenciana.
Esta ley es una ley que ha sido demandada con insistencia por el sector productor, fundamentalmente por las organizaciones agrarias representativas del sector, fundamentalmente la Unió de Llauradors y la UPA.
Y después de un proceso de un año de negociación y de análisis, está en fase de ser próximamente presentada ante ustedes para que ustedes la discutan, la valoren y la mejoren, por supuesto, y elaboren una ley que sea útil para que los productores integrados, que es a los que va dirigido, tengan fundamentalmente sus derechos reconocidos por ley.

Bien, por último, a modo de justificación o de notificación de las cuestiones horizontales que forman parte de la decisión de llevar una política ganadera clara, tenemos la agricultura ecológica como una apuesta segura en la Comunidad Valenciana que todavía tiene mucho camino por recorrer y, a través del plan de producción ecológica, buscamos obtener productos agroalimentarios de mayor calidad y sin residuos atendiendo a las necesidades de los ciudadanos y del mercado, al mismo tiempo que luchamos contra el cambio climático, contribuyendo a frenar la contaminación del agua y la desertificación, así como la pérdida de diversidad agraria y cultural.
Desde la conselleria también apoyamos la promoción del mercado de proximidad, el desarrollo de la industria agroalimentaria ecológica y la valoración de los recursos locales, fomentando la alimentación de calidad con productos valencianos.
Todo esto, el fomento de actuaciones en común mediante ayudas dirigidas a grupos de ganaderos en el desarrollo de instrumentos para la consecución de canales cortos de comercialización, venta de proximidad y mataderos ecológicos va en la línea de nuestra apuesta por la producción ecológica y los mercados de proximidad.

En relación con la situación física, la ubicación de la actividad ganadera que, después del análisis que hemos hecho, hemos visto que fundamentalmente está distribuida en las zonas de interior, el despoblamiento de las zonas de interior es una realidad.
Se trata de un gran problema que hay que abordar desde una perspectiva global: educación, infraestructuras, sanidad, comunicaciones y también una perspectiva agroalimentaria, una perspectiva económica.
Queremos dar la posibilidad a nuestra ganadería extensiva no solo de que sobreviva sino de que constituya un medio digno de vida a los propietarios de las explotaciones, que sea generadora de riqueza a través de productos autóctonos de calidad.
Y para ello tenemos que apoyarles, y un modo de hacerlo es promocionando mataderos comarcales para que cumplan la normativa vigente y tengan asegurada su viabilidad futura.
Y son las zonas más despobladas aquellas que necesitan servicios y es nuestra responsabilidad atenderles.

Muchas gracias, señoras y señores diputados.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor secretari autonòmic.

Ara passarem a les preguntes dels grups parlamentaris.
En primer lloc, el Grup Parlamentari Podemos-Podem, la diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

A ver si a mi ordenador le da vida para estos cuatro minutos porque está ya bajo mínimos.

Muchas gracias, señor Mulero, por su comparecencia y todos los datos.

Yo echo en falta que haya hablado un poquito más de políticas.
Aparte de cuáles son las apuestas de la conselleria, saber de qué manera ustedes se están dejando la piel -como decía su predecesor, el señor Marzà- por defender a este sector en particular y por encontrar las vías de solución a los problemas que les afectan.
Por una parte, en efecto, la creación, intentar crear vías de solución a esa dependencia del mercado es fundamental y, en ese sentido, coincidimos en que es muy importante conseguir valorizar el producto aquí, el apoyo al consumo local de nuestros productos.
Pero, por otra parte, hay otros problemas como, por ejemplo, en el tema de sanidad está el tema de la destrucción de cadáveres, por ejemplo.
Entonces me gustaría saber si usted tiene una idea de cuánto cuesta a las arcas públicas la destrucción de los cadáveres en la Comunidad Valenciana o, por lo menos, cuál es la política de la conselleria en ese sentido.

¿Qué piensa usted del peligro biológico que supone tener a nuestras cabañas y nuestro ganado doméstico saneado mientras tenemos una fauna salvaje totalmente descontrolada?
¿Y qué medidas piensa llevar a cabo la conselleria en ese sentido?
Que es una de las amenazas grandes para los todos los ganaderos.

Aparte de la ley para las explotaciones en integración, ¿está trabajando la conselleria en otras normativas que afecten al sector ganadero?

El año pasado se publicó un proyecto de oficinas de extensión agraria y me gustaría saber en qué estado, en qué situación está ese nuevo proyecto.

Y, por último, hay dos temas que me preocupan.
Uno es el de la aplicación del real decreto de 2011 para el abandono de cadáveres porque, por lo visto, la Comunidad Valenciana es una de esas comunidades en las que la normativa, digamos, penaliza más al productor que en otras comunidades autónomas.
Me gustaría saber si la conselleria está trabajando para dar una solución definitiva a ese tema.

Y otro es un problema que nos han planteado, además, últimamente.
El mas de Noguera nos llamó el otro día para encontrar una vía de solución al hecho de que el ayuntamiento no se quiere hacer cargo y ha puesto una señal de prohibido en un camino que transitan muchos operarios, entre los cuales camiones que llevan pienso.
Entonces, la dificultad que hay en caminos rurales para transitar vehículos de más de cinco toneladas.
Es una política de desarrollo rural que necesita un apoyo desde nuestro punto de vista por parte de la conselleria y mi pregunta es: ¿cómo piensa la conselleria actuar en ese sentido para ayudar a los ayuntamientos a mejorar el estado de los caminos o a encontrar vías de solución al hecho de que no se dificulte todavía más el tránsito en esos caminos donde, para los ganaderos, es tan importante que el pienso, por ejemplo, o el transporte de los animales mismo pueda llevarse a cabo?

Muchas gracias.

Se ha muerto el ordenador.
(Rient)

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

I ara per part del Grup Parlamentaria Ciudadanos, el senyor Domingo Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Bueno días, señor Rodríguez Mulero.
Muchas gracias por su comparecencia y por la cantidad de datos que nos ha aportado.

Yo quería formularle cuatro preguntas.
Una es una petición que nos han hecho bastantes comparecientes, sobre todo ganaderos de distintos sectores, quejándose de la dificultad que encontraban para la obtención de permisos, sobre todo la demora en la obtención de los permisos para nuevas instalaciones, nuevas explotaciones.
Que es un proceso largo, lento, con mucha burocracia.
Entonces, si desde la conselleria en combinación con la Conselleria de Obras Públicas y Dirección Territorial si habría posibilidades de agilizar eso, porque es un cuello de botella que ellos tienen allí, seriamente.
Y si hay alguna posibilidad de crear alguna ventana única para agilizar todas las tramitaciones.

También hemos comentado anteriormente al señor Marzà -y un poco escapaba de sus competencias- que nos ha hablado de los tres tipos básicos de mataderos: el matadero público 100%, el matadero público con gestión privada y el matadero privado.
Entonces, si sabían ustedes, por la evolución, el nivel o el porcentaje de las ayudas o subvenciones que han ido recibiendo los tres modelos de matadero por parte de la conselleria en lo que son sus planes de modernización.
Por decirlo de alguna manera.

También preguntarle por la famosa línea presupuestaria de aquellos ciento cuarenta mil euros que era nominativa que luego, aquí en las Cortes se hizo una modificación pasándola a quinientos mil, y que en 2016 creo que al final no salió la línea, no se puso en marcha.
Y en este año, 2017, no sabemos si la van a poner o la están tramitando.
Si nos podía contar un poquito más por qué no salió y si ahora la van a poner.

Y, por último, le pediría una valoración respecto a los presupuestos generales de 2017, que están ahora tramitando en el Senado, ¿cómo nos afecta a lo que es la agricultura y la ganadera de la Comunidad Valenciana?
¿Cómo nos deja?
Si puede hacernos una valoración a rasgos generales.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Rojo.

Pareix més una compareixença del senyor Mulero de temes generals que de la qüestió que ens toca en esta comissió.
Però bé, aprofitant la seua visita, imagine que els diputats volen traure alguna cosa més d'informació.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Cristina Rodríguez.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, presidente.

Yo me voy a ajustar al tema.
(Rient)

Bueno, muchas gracias, señor Rodríguez Mulero, por asistir a esta comisión.

En primer lugar, me gustaría trasladarle una pregunta sobre mataderos que ha dejado sin responder el anterior compareciente, el señor Vicente Marzà, subdirector de Agricultura y Ganadería, porque, como él bien decía, no es parte de su competencia.
Espero que usted sí que pueda responderla a pesar de que el señor Marzà ya nos ha dicho que todo lo relativo a mataderos es competencia compartida entre agricultura y salud pública.
Voy al grano.

Entre la información que nos ha traído hoy el señor Marzà, nos facilitaba unos datos concretos sobre el número de animales sacrificados en mataderos por cada especie y por provincias, y nos llamaba la atención que, en muchas ocasiones, los mataderos sacrifican más animales de distintas especies de los producidos en nuestro territorio.
En algunos casos sacrifican más animales de los producidos en el territorio y en otros casos, como el caso del conejo, es totalmente el caso contrario.
Se producen animales aquí y se sacrifican en otras comunidades.
Me gustaría saber exactamente si esta información que nos facilitaba el señor Marzà puede ser utilizada para estimular el sector en un sentido o en otro.
Me refiero, no solo con ayudas a los mataderos, sino estimulando que se produzcan más animales de una especie concreta que luego pueden ser sacrificados en esos mataderos.
O incluso que se utilice esa información para que los productores, por ejemplo, de conejo puedan sacrificar aquí en nuestra comunidad con lo que supone de valor añadido.

Y luego, otra pregunta, tengo entendido que desde la conselleria se está intentando cambiar el PDR en el sentido de fomentar la ganadería extensiva para la prevención de incendios, y me gustaría que nos detallara un poco este tema y cómo cree que esto puede beneficiar al sector y, además, contribuir a la fijación de población al territorio.
Algo que a todos en esta comisión nos preocupa y que nos consta que también en el Consell les preocupa también.
El propio presidente de La Generalitat (tus), el señor Ximo Puig, anunciaba hace una semana una ley de despoblamiento, una ley que imagino que su secretaría tendrá mucho que decir en esta ley.
Y me gustaría saber si tiene algún conocimiento de por dónde pueden ir las directrices de esta ley.
Y también me gustaría saber si esto tendrá alguna repercusión en la ganadería valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Rodríguez.

I ara per part del Grup Parlamentari Socialista, la senyora Sabina Escrig.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Muchísimas gracias, señor Mulero, y agradecerle como siempre su presencia en esta comisión y, sobre todo, por su exposición.

Yo tenía preparada una pregunta, pero ya me la ha contestado y era sobre el anteproyecto de ley de contratos de integración del sector ganadero, que ha sido una reivindicación histórica del sector y que, cuando se apruebe, mejorará cualitativamente al sector.

Lo que sí que me gustaría es que nos diera usted su opinión sobre la ganadería en la Comunidad Valenciana y cómo influye esta sobre la fijación de la población en el ámbito rural.

Y, por último -voy a ser muy breve-, sí que le invitaría, les invitaría, a los miembros de la conselleria a que continúen escuchando al sector porque yo estoy segura -creo que aquí coincidiremos todos- de que esta comisión ha sido para nosotros muy didáctica.
Hemos aprendido mucho escuchando a toda la gente que ha venido a esta comisión.

Por mi parte eso es todo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Escrig.

I ara, per finalitzar, per part del Grup Parlamentari Popular, el senyor José Ramón Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Muchas gracias, señor secretario autonómico, por su exposición.
Hoy no comparece usted aquí propiamente en una sesión de control, sino en una comisión de estudio pero, lógicamente, teniéndole aquí, alguna cuestión hemos de hablar.

Usted ha empezado un poco, me daba la impresión, excusatio non petita, explicando todas las ayudas que se habían convocado, como habían gastado ya en este año, habían comprometido más de -no sé la cifra exacta- un millón de euros.
Pero en esa acción de la conselleria y que es necesaria para el apoyo del sector, yo creo que tenemos muchas lagunas.

El señor Rojo se ha referido precisamente y le ha pedido que explicara usted esa célebre partida de quinientos mil euros sobre la que yo pregunté a la consellera en el pleno del día 4 de abril y que dijo que ya tenían redactada la orden pero que hoy sigue sin publicarse.
Me refiero a aquella que originalmente fue una subvención nominativa que luego se cambió por una enmienda de Podemos, que no se ejecutó el año pasado, que se repite en el presupuesto este año, pero hay otras.

Usted ha dicho que ha sacado la de inversiones en infraestructuras de ochocientos mil euros pero creo que el año pasado no se sacó y que también estaba en el presupuesto.
Hay otra de ochocientos noventa y cinco mil euros que está vinculada a fondos del ministerio y que tampoco ha salido hasta ahora y que tampoco salió el año pasado.

Quisiera que nos explicara un poco qué dificultades tiene la conselleria porque de lo que estoy convencido es que usted quisiera que salieran todas las órdenes y poner ese volumen económico a disposición del sector.
¿Qué dificultades está viendo para que todas estas líneas que están previstas en el presupuesto luego no se ejecuten?
No se ejecuten porque se consume el ejercicio sin haber, en algunos casos -el ejercicio pasado es evidente-, salido las órdenes o las resoluciones que deberían llevarlo a cabo, bien sea tanto competencia o responsabilidad de la conselleria directamente como de la agencia en su caso.
¿Y qué podríamos hacer ahí para mejorar todo esto?

Por otra parte, usted se ha referido a la línea del PDR que, si no me equivoco, primero salió por quince millones, luego lo ampliaron ustedes -que me parece muy bien-, pero es una línea que no es solo para ganadería, es general para todo el sector agrícola y ganadero.
Y precisamente, otros comparecientes, incluso el primero de los comparecientes de esta mañana, nos decían que la convocatoria de jóvenes agricultores -que también era conjunta, que cabía los jóvenes ganaderos- el peso de las solicitudes de los ganaderos es mínimo.

En cualquier caso, porcentualmente es muy inferior al de las solicitudes de los agricultores.
¿Qué perspectiva tiene usted respecto a esta gran convocatoria de los veintitantos millones de euros?
¿También se va a producir este fenómeno de que el peso de la ganadería va a ser mucho menor?
¿Tiene la ganadería -como se ha dicho aquí también por algún compareciente- dificultades especiales para la tramitación de estas ayudas?
¿Ha pensado, si es así, la conselleria algún tipo de actuación que les pueda facilitar participar en las convocatorias y tener acceso a ellas?

Y finalmente, hoy también ha surgido por alguno de los comparecientes, de cara a la negociación de la próxima PAC, parece que nuestro modelo exigiría la defensa de algunos aspectos que no se contemplan desde la Europa del norte especialmente, pero incluso desde el resto de España.
Yo lo que sí que le ofrecería es nuestra colaboración y le pediría que la conselleria estuviera abierta a una gran colaboración entre todos porque, quizás, sea el momento de que entre todos elaboremos algunos puntos que queramos defender en la próxima negociación de la PAC y luego que Dios nos pille confesados, que tengamos suerte y que se puedan incorporar.
(Rient) Pero, por lo menos, llevarlos primero a Madrid y luego, a ser posible, también a Bruselas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Calpe.

Pues, señor secretario autonómico, tiene treinta minutos para responder a las preguntas que le han formulado.

El senyor Rodríguez Mulero:

Muchas gracias, presidente.

Voy a intentar responder a todas las preguntas.

Antes de empezar quiero agradecerles la decisión que han adoptado de hacer una comisión de estudio sobre la ganadería porque eso pone de manifiesto el interés que tiene esta comisión en avanzar y en ayudar a que el sector agroalimentario sea como lo es: estratégico y tenga un futuro cierto en esta comunidad.
Por tanto, como responsable de secretaria, les agradezco que hayan decidido esta comisión y espero que hagan otras en otros temas porque la verdad es que está bien que desde las Cortes analicemos la situación de los sectores económicos y seamos capaces, de nuevo, de tomar las decisiones pertinentes en materia presupuestaria, por ejemplo, que lo deciden ustedes, y en materia de política general y de recomendaciones y de cuestiones normativas que sean conscientes de la situación.
Por tanto, muchas gracias por haber decidido esta comisión.

Bien, voy a intentar contestar a todas las preguntas y voy a intentar empezar… Algunas igual sirven para todas las iniciativas.
Voy a empezar por la primera, las preguntas de Podemos.
Aquí me he apuntado el tema de la destrucción de cadáveres como primera pregunta.
Efectivamente, la gestión de destrucción de cadáveres está organizada en esta comunidad a través del seguro, los ganaderos tienen un seguro que está subvencionado por la conselleria, donde gestionan en la provincia de Castellón en común a través de un seguro la retirada de cadáveres, y en la provincia de Valencia y de Alicante de manera individual los ganaderos, a través del seguro, tienen concertado la retirada de cadáveres y la conselleria les subvenciona el coste de la póliza de seguro.

En cuanto a la cierta falta de políticas en cuanto a lo que estamos trabajando en la conselleria, yo voy a hacer un resumen que igual sirve para todos, también, de la problemática que tenemos identificada, sobre la que actuamos, los objetivos fundamentales que tenemos en la conselleria y las líneas de actuación que abordamos en ellas, fundamentalmente están en el presupuesto aprobado por ustedes pero las voy a enumerar.
En general, las líneas básicas de actuación -y luego hablamos también un poco del futuro- están basadas en la actual sobre la sanidad y el bienestar animal en las explotaciones agrarias, sobre los elevados costos de producción y la falta de competitividad de algunas explotaciones ganaderas, sobre el impacto ambiental y la gestión de residuos de las producciones ganaderas, la pérdida de la biodiversidad y sobre el déficit tecnológico de formación y de condiciones de trabajo que tiene el sector ganadero.
Esos son los objetivos básicos sobre los que actuamos y donde tenemos centradas nuestras políticas.
Que el año que viene pueden ser otras, pero esas son las de este año.

En cuanto a los objetivos, tenemos como objetivo garantizar la sanidad animal a través de la asociación de programas de vigilancia y de control y de erradicación -para eso tenemos la red de veterinarios de las OCAPA y de los servicios territoriales-, mejoramos las condiciones de bienestar animal en todas las instalaciones y medios de transporte que lo alberguen -incluido los animales de compañía y de experimentación-, modernizar las explotaciones ganaderas y mejorar los niveles de competitividad, mejorar la renta de los ganaderos a través de la incorporación de nuevas tecnologías -de ahí las órdenes que estamos poniendo en marcha-, compensar la pérdida de renta derivada de la actividad apícola y favorecer la polinización entomófila de la vegetación a través de las ayudas de la pérdida de la actividad apícola, potenciar la creación de marcas de calidad, asegurar la viabilidad de los mataderos de interior, reducir el impacto ambiental mediante la utilización de la gestión de residuos, favorecer la ganadería extensiva y la recuperación de razas autóctonas como medios para conseguir una ganadería sostenible y compatible medio ambientalmente, estimular la transferencia tecnológica, reconocimiento y saneamiento en el área de la ganadería -tenemos para eso el centro de Segorbe y el trabajo de los veterinarios- y favorecer la formación de los y las trabajadoras del sector ganadero en los campos de la promoción, la sanidad y el bienestar a través de los cursos de formación.

Bien, y luego las líneas fundamentales de actuación son el desarrollo de todo este tipo de problemática y de objetivo.
La verdad es que tenemos una política, pero no estamos satisfecho y estamos elaborando -como ya les he dicho antes- un programa de trabajo de ideación en ganaderías que, como ya les he dicho antes, tiene los cuatro objetivos básicos que antes he enumerado.

En cuanto a lo de las OCAPA -no toca ahora, pero da igual vamos a hablar de ello si usted quiere-, efectivamente lo de las OCAPA es general.
Pero ha hablado usted de las oficinas comarcales, ¿no?
(Algú parla amb el micròfon desconnetat)

A todos los sectores en su conjunto.
Es una cuestión administrativa.
Entonces, el proyecto de reestructuración de oficinas comarcales es una competencia horizontal de la conselleria y en estos momentos está en fase de estudio, tenemos evaluada la situación del personal y de los medios.
Y en principio el objetivo es cubrir lo antes posible los huecos que hay sin cubrir, probablemente vamos a crear alguna figura nueva de puestos de trabajos en las unidades comarcales para determinadas cuestiones que pueden formar parte de la promoción fundamentalmente, y de la formación y la transferencia que ahora no estamos cubriendo porque no hay esa posibilidad.

Y yo creo que el proyecto que podremos tenerlo armado próximamente y en una respuesta que tendremos que dar a una iniciativa de ustedes se la daremos lo antes posible porque tenemos que armonizar con la conselleria de hacienda y la conselleria de justicia, que es la competente en tema de función pública, para poder establecer la necesidad o no de hacer un plan de empleo de gestión de los bienes comarcales o no hacerlo y hacer un plan a corto, medio y largo fundamentalmente de comparación de músculo y de formación de personal en las OCAPA dirigido, entre otras cuestiones, a potenciar la acción de promoción fundamentalmente y de transferencia en el territorio.
Y en esa fase estamos.
Nos gustaría dar más respuesta, pero mucho me temo que las ganas van a ser unas y la realidad va a ser más lenta de lo que quisiéramos.
Pero el objetivo lo tenemos claro: fundamentalmente potenciar la figura del trabajo en promoción y existencia a los productores en el territorio y eso… No olvidarnos, pero sí complementar y completar las acciones en el territorio no solo con la gestión de papeles, sino también con la promoción y, en el caso de la ganadería, como resulta que la actividad ganadera está muy concertada fundamentalmente en las comarcas de interior, y en algunos sitios es una actividad principal en materia agroalimentaria en el territorio, será en esas zonas donde las OCAPA tendrán marcado contenido fundamentalmente dirigido a la ganadería.

En cuanto a la dificultad de tránsito en los caminos eso se arregla con dinero porque, si llevamos muchos años donde no hemos dedicado ni un solo euro a facilitar el arreglo y la adecuación de caminos rurales, tenemos la desgracia de que los caminos se van deteriorando y, cuando en estos dos últimos años ha habido alguna cuestión de inclemencia meteorológica, se ha intentado actuar en ese tema pero, en los últimos años -y hablo de los últimos diez años-, no ha habido ningún plan de mejora y adecuación de caminos rurales.
Hemos recuperado este año con solo un millón de euros -porque no nos pusieron ustedes más, no había más- la línea de ayuda a los ayuntamientos para cuestiones de caminos.
Hemos tenido trecientas veinticuatro solicitudes.
Imagínense ustedes con un millón de euros qué vamos a poder hacer.
Pues si ustedes deciden el año que viene ponernos en el presupuesto más dinero, entonces nosotros seguro que tendremos la posibilidad de actuar para arreglar los caminos rurales.
Ya les digo que este año hemos hecho con un millón de euros, pues ya veremos cómo nos las ingeniamos porque no me he traído la lista de ayuntamientos, pero me la pasó el director general la semana pasada.
Trescientas y pico solicitudes.

Dicho esto, efectivamente hay un gran problema de… Y sobre todo, donde más problema hay -como usted bien ha dicho, ha citado un caso muy concreto pero es fundamental- es en el interior de la provincia de Castellón, hay un gran problema con los caminos rurales porque, en las zonas de secano, la disponibilidad de adecuación de caminos rurales es mucho más complicada porque los ayuntamientos son mucho más pequeños, no tienen financiación, la actividad agraria tampoco… No es lo mismo que los caminos rurales de la Ribera, que ahí están asfaltados y hay más disponibilidad, los ayuntamientos tienen… En cambio, en los municipios del interior, si no hay una inyección de músculo económico y de esfuerzo por parte de La Generalitat, es difícil que un ayuntamiento con quinientos habitantes y que tenga un territorio rural como el que tiene, con un acceso, además, a zonas forestales, que tenga una buena red de caminos si no hay un plan.
Yo llevo dos años proponiéndolo, pero eso es cuestión de dinero.
No hay más porque los caminos se arreglan con dinero, entonces no hay más.

En cuanto a la dificultad de permisos para nuevas granjas, planteaba el señor diputado de Ciudadanos, la dificultad de obtener permisos para… Claro, la instalación de nuevas granjas, instalaciones ganaderas, está sujeta al reglamento de actividades nocivas y peligrosas, sujeto también a la política de cada municipio, a la política municipal, a la ordenación del territorio -primero de municipio y luego general- y, por último, también a la cuestión de impacto ambiental.
Entonces, todos esos procesos requieren… El otro día me comentaba mi compañero de medioambiente que había heredado mil y pico expedientes de elevación de impacto ambiental en cola para revisar.
Entonces, con esa situación es bastante… Quiero decir, cuando consigamos ponernos al día de lo que hemos heredado de expedientes sin resolver, igual, con un poco de suerte, podríamos reducir o podrán reducirse los tiempos.
Estamos intentando hacerlo, pero… En fin, no quiero ir a más.
Pero lo que es cierto es que cuesta e intentamos reducir…

En nuestro caso, que nosotros actuamos informando, no tardamos más de quince días, como mucho un mes, en evacuar los informes preceptivos de la ley 8 de estructuras agrarias, en el caso de instalaciones en zona agraria, en zona rústica.
Antes de un mes como media informamos y, en cuanto a la obtención de la cantidad ganadera y en el registro ganadero, la media que tenemos -si no tengo mala memoria- está en dos meses.
Lo cual tampoco somos muy… La parte que nos toca a nosotros intentamos ser lo más eficiente posible porque, además, es nuestra clientela.
Entonces, la cuidamos más.
Nosotros no nos metemos con los PAI porque eso es construcción, es otra cosa, pero sí nos preocupamos mucho de nuestra clientela.

En cuanto a las ayudas recibidas por los mataderos, hay varias líneas -como efectivamente supongo que el señor Marzà, que sabe mucho más que de esto, les habrá explicado- pero sí que tengo aquí, en los últimos años la relación de todo lo que han recibido los mataderos de la Comunidad Valenciana en materia de ayudas en líneas concretas.

Yo le tengo que decir que, en estos últimos años, había y puede haber varias posibilidades de financiar inversiones en los mataderos.
Una es la línea de financiación de industrias agroalimentarias, donde también están los mataderos, línea que hacía cinco años que no se convocaba, la convocamos el año pasado y le he puesto un ejemplo antes del matadero de Orihuela que ha sido financiado por esa vía, por la vía de industria agroalimentaria.
Esa línea hace cinco años que no se convocaba, por tanto, poco podíamos hacer.
Ya la tenemos en marcha y los mataderos, tanto públicos como privados, pueden pedir ayuda por esa línea.
Creo que la última convocatoria fue del año 2010.
Sí, o 2011.
Ahora la hemos recuperado y es una línea de ayuda a la industria agroalimentaria en su conjunto, pymes y, dentro de esa línea, está en el PDR noventa millones de euros y creo que hace tres días se convocó la segunda convocatoria de la línea de ayuda a la industria agroalimentaria.

Luego hay otra vía que es la vía de los convenios, que existía una que es la del convenio con Mercavalencia que, de momento, llevamos doce millones de euros invertidos ya ahí y queda medio millón más para este año.
Y esa vía de los convenios ustedes decidieron en el último presupuesto que no la aplicáramos para el matadero de Morella y no la aplicamos.
Ustedes decidieron cambiarla y decidieron que la línea nominativa para hacer un convenio con el matadero de Morella no era buena, sí era buena la del matadero de Valencia, pero no era buena la del matadero de Morella y ustedes decidieron cambiarla y lo cambiaron por una línea genérica en concurrencia competitiva por el capítulo IV.
El problema es que, cuando había un error… Y les cuento la secuencia y ya vale para todo.
Hubo un error en la descripción como…, la enmienda de Podemos se aprobó, pero hubo un error en la descripción de la línea aquí en las Cortes y nosotros no pudimos empezar a tramitar la orden de bases hasta el mes de mayo.
Pues no llegó, tramitamos la orden de bases y no llegó.
En el presupuesto de este año pusimos una línea parecida, no la misma, parecida, dirigida a intentar financiar iniciativas de estudio de los mataderos pequeños del territorio para facilitarles que analicen la posibilidad de incrementar.
Esa orden que el señor Calpe dice que preguntó a la consellera en estos momentos está en intervención, la intervención la informó hace una semana y la informó de disconformidad.
Hay que revisar unas cuestiones que la intervención ha planteado y, cuando la tengamos lista para llevarla al Consejo Jurídico Consultivo, la llevaremos y, cuando esté lista para publicarla, la publicaremos.
Y después de publicarla sacaremos la convocatoria, que es posterior a la orden de bases.

Es en la fase la que estamos.
El presupuesto salió en febrero, ustedes saben que no se puede tramitar una orden de bases hasta que no tengas… No puedes hacer un RA hasta que no tengas el presupuesto abierto.
En febrero se inició la tramitación, estamos a día 9 junio, ha pasado la tramitación de abogacía, ha pasado la tramitación de la conselleria de hacienda y de todas las consellerias y ya está en trámite de pasar la tramitación de la intervención.
En esa fase estamos.
Cuando tengamos esa orden de bases, podremos convocar la línea concreta de presupuesto que ustedes aprobaron, que concretamente dice… Esa línea está en el capítulo IV del programa 714.
80 de la sección 12 y esa línea exactamente lo que dice -si la encuentro- es que los beneficiarios previstos son mataderos de gestión pública o mixta y urbanizaciones ganaderas y la finalidad es fomentar las actuaciones en común mediante ayudas dirigidas a grupos de ganaderos u otras instituciones en el desarrollo de instrumentos para la consecución de canales cortos de comercialización, venta de proximidad y mataderos ecológicos.
Porque ya les he dicho antes que uno de los objetivos que tenemos es fomentar esta actividad en el territorio, fundamentalmente por lo que la respuesta -les adelanto ya- que me hacía la señora diputada del Partido Socialista, del PSPV, que me decía qué opinión tenía yo sobre la influencia de la ganadería en la fijación de la población en el interior.
Pues esta es parte de la opinión.

La opinión que tengo yo en ese sentido -esto también contesta a su pregunta del proceso de esa intención inicial que ustedes abortaron y que se ha reconducido de esta manera y que ya veremos cómo la llevamos adelante- es la de fomentar todas las acciones posibles para intentar que existan instrumentos suficientes para fijar población en la zona del interior.
Y los instrumentos son muchos y son muchos horizontales, pero también hay otros verticales, como por ejemplo la posibilidad de que un productor, un ganadero -tanto de extensivo como de intensivo- en el interior pueda tener la posibilidad de no tener que llevar -y ahora entro también con lo que decía la diputada portavoz de Compromís- su carne, si quiere comercializarla, a un matadero a quinientos kilómetros o a ciento cincuenta kilómetros con el costo energético que supone eso de input para la carne y de costo que supone eso para, también, el medio ambiente y otras muchas cosas.
Ahí es donde vamos.

Nosotros creemos que la ganadería, tanto la ganadería intensiva como la extensiva, y sobre todo -porque la intensiva tiene otras connotaciones- la extensiva es la que más posibilidades tiene de acceder al mercado de proximidad, la tenemos que potenciar.
Y creemos que la potencialización pasa por facilitar, primero, que haya canales de comercialización porque nadie se va instalar… Usted decía: ¿qué pasa con los jóvenes que se instalan?
Lo estoy mezclando todo, pero creo que al final… El 30% de los jóvenes que se instalaron en la convocatoria interior son de ganadería, el 30%.
De doscientos cuarenta y cuatro se ha instalado un 30%.
El 30% más o menos responde a la importancia que tiene la ganadería en la producción final agraria de la Comunidad Valenciana.
Son tres mil y pico millones de euros y alrededor de unos seiscientos o setecientos millones de euros son de ganadería -hablo de cabeza, no me acuerdo muy bien-, más o menos.
No sé si igual mi antecesor ha dicho algo de esto, pero bueno.
Y en base a esas cifras, alrededor de setecientos cincuenta millones parece que, en macrocifras, hay un 30% de jóvenes que se instalan en ganadería, pues hasta parece bien desde ese punto de vista.

Pero, por otra parte, nosotros pensamos que se debería instalar más porque, para conseguir fijar población en el interior, hace falta gente joven que se instale.
Pero un joven ¿cómo se instala ahora en ganadería?
Fundamentalmente el 100% se ha instalado en ganadería intensiva porque lo tiene más fácil, porque hace un cálculo económico y tiene más fácil la comercialización, tiene la producción vendida.
Pero, claro, no lo tiene tan fácil el de la ganadería extensiva porque le quitamos el matadero, no tenemos canales cortos de comercialización, no le facilitamos la actividad.
Un ganadero de ovino que pretenda instalarse en el interior con ovejas, si no tiene mercados cortos de comercialización.
Y, además, ahí habla de los datos de, efectivamente, determinadas ganaderías, somos importadores natos, fundamentalmente, de bovino y de alguna ganadería más, también de aves, importadores natos.
Y también de ovino.
Bovino, ovino y también los pollos.
No somos importadores natos en porcino, aunque nuestra producción se exporta y lo que se mata aquí viene de fuera, que es una cosa muy curiosa, que tiene que ver mucho en cómo está el mercado y como están los mataderos porque la gran mayoría del porcino que se consume en la Comunidad Valenciana se mata en un solo matadero y se importa el cerdo de fuera.

En cambio, nosotros exportamos.
Y resulta que no tiene ningún sentido que la mitad de nuestros cerdos de producción los exportamos y traemos cerdos de fuera para comer.
Eso no tiene lógica.
La única lógica que tiene es la del mercado.
Es el mercado el que hace esto.
Pero, fundamentalmente, en los canales cortos de comercialización tiene mucho que ver el instrumento del matadero local, el matadero comarcal.
Y desde el punto de vista de la economía maximalista, igual podemos tener claro -y no vamos en contra de ello- que existan grandes mataderos, pero también pequeños mataderos porque tiene que haber de todo y porque, si queremos fijar población, la única manera es teniendo canales cortos de comercialización.

Por eso, planificar la acción política en la ganadería pensando en exclusivamente el movimiento de cadáveres es difícil porque, al final, el mercado es el que manda y la concentración -en el porcino está muy claro- en Mercavalencia es fundamental.
Y ahí está concentrada la gran mayoría de consumo de porcino de la Comunidad Valenciana y de otras tierras.
Entonces, es difícil, pero, dicho esto, es cierto que en determinadas producciones… Lo del conejo.
Lo del conejo, tenemos un gran problema, tenemos muchas explotaciones, bastantes, es muy importante porque es una actividad que fija población y que puede mantener una familia, una familia puede llevar adelante una explotación con dos mil madres y tres mil también.
Está muy dignificado hoy en día y fija población.
Hay aldeas que su población vive exclusivamente de las dos o tres granjas de conejos que tienen allí, pero el problema es que la concentración en la comercialización ha hecho que sólo dos mataderos de España tengan el 90% de la adquisición de carne viva para matadero de toda la producción española.
Y a eso hemos llegado.
Entre uno de Valladolid y un catalán tiene el 90% de… Y está así el mercado.
¿Es difícil reconducir eso?

Probablemente el mercado local lo podamos reconducir vía la posibilidad de que con los canales cortos y con un decreto que estamos trabajando con salud pública podamos hacer algo, pero no para ahora, sino para varios años.
Porque, claro, tenemos que conjugar fijar población con actividad económica y cómo están los mercados.
¿Y cómo peleamos ahora ante ese prácticamente monopolio de los mataderos de conejos?
Pues es muy complicado.
Han estado sobreviviendo los mataderos en tanto cuanto las vías valían dinero, pero cuando las vías dejaron de valer dinero, la concentración de los mataderos ha absorbido a todos los mataderos y ha desaparecido la mayoría de mataderos comarcales, que eran mataderos zonales y estamos hablando de una contracción tan importante de la demanda que la oferta, por muy dispersa que esté, no tiene nada que hacer.
Entonces, todo esto hay que conjugarlo.
Pero, efectivamente, los datos esos nos sirven para poder pensar en una ganadería futura fundamentalmente basada en la alimentación.

Tenemos un gran valor en cuanto a la sanidad -lo he dicho antes- de nuestra ganadería.
Tenemos una muy buena posición y eso nos puede dar futuro tanto en la generación de ganadería extensiva, que para mí es fundamental que la trabajemos porque fija claramente… Si algo no se puede deslocalizar es la ganadería extensiva, eso está más claro que el agua, y eso fija personal, eso hay que trabajarlo y mucho y en ello estamos.

Lo de presupuestos del estado, casi que en la próxima lo valoramos, si le parece, porque para llorar tampoco estamos.
No sé si me permite usted que lo dejemos para otra vez.
Vale.

Yo creo que ya he explicado lo del matadero y lo de las ayudas que han recibido.
Tengo un listado ahí de todas las ayudas que han recibido, he dicho las distintas vías porque no tenemos más que las vías de la industria… Aquí tengo la relación y si quiere usted, se la puedo pasar porque tengo de los diez últimos años.
Ya le digo que desde el año 2011 hasta ahora no ha habido línea.

Lo del cambio del PDR aún no está el tema… Lo que me han planteado ustedes de lo de la… Es una cuestión de medio ambiente, lo está trabajando la directora general de prevención.
Y de momento está en fase de estudio esa posibilidad.
Pero desde el punto de vista del sector ganadero, no del de los incendios -donde yo no me quiero meter porque no es competencia mía-, desde el punto de vista de la producción ganadera, la existencia de rebaños en la zona limítrofe del medio rural con respecto a la zona forestal siempre ha existido.
La cuestión está en las condiciones laborales y en las condiciones económicas y de mercado de esa actividad.
Yo creo -desde mi punto de vista, aquí vamos a dar opiniones- que, como desarrollo exclusivo es difícil, pero de manera puntual… A ver en algunas de las zonas del interior -sobre todo Castellón y algo en Valencia- es que la existencia o no de tres o cuatro ganaderías puede resolver el problema de trabajo en una aldea, en un pueblo, eso hay que trabajarlo.
Y además, ayuda claramente a la gestión de monte bajo que en ese territorio en el siglo XIX y parte del XX se ha hecho siempre o casi todo el XX.
Entonces es un tema que tenemos que estudiar.

Pero, claro, lo tenemos claro desde el punto de vista que necesitamos que haya un proyecto de vida viable porque, si al final queremos instalar a gente, a ganaderos que se dediquen a la actividad ganadera de ovino o caprino y luego resulta que no tiene un canal de comercialización y no puede comercializarlo y no tiene ingresos, por mucho que nos empeñamos o ponemos dinero público para que aquello vaya adelante -que tampoco es mala idea- o aquello no va a funcionar.
Claro que queremos conjugar la parte medioambiental con la parte… Si queremos que sea el sector económico el que esté ahí, conjugar las dos partes.
Y eso lo veo así.
Lo estamos mirando, lo estamos trabajando.

Y en cuanto a la ley del despoblamiento… Aún no me han llamado para participar en ninguna comisión de estudio de esto.
Por tanto, aunque hayan dicho que mi secretaría tendrá mucho que decir, supongo que cuando me llamen, tendré mucho que decir, pero a mi aún no me ha llamado nadie para hablar de esto.

El senyor president:

Se le ha acabado el tiempo.
Le voy a dar unos minutos.

El senyor Rodríguez Mulero:

Yo creo que voy bien.
Yo creo que casi he contestado.

El senyor president:

No va bien porque se ha quedado fuera de tiempo.

El senyor Rodríguez Mulero:

Le quiero decir que ya he contado casi todo.
¿Me he dejado algo?

El senyor president:

Le doy un par de minutos para que acabe de responder las preguntas.

El senyor Rodríguez Mulero:

Yo digo eso, que no me he dejado mucho más.
Yo creo que no me he dejado prácticamente nada.
Yo creo que no me he dejado más.
Estoy mirando aquí y me da la impresión de que no me dejado….

Me plantea el señor Calpe la cuestión de la nueva PAC, lo de los jóvenes ya se lo he respondido.
Lo de los cinco años de planes de mejora.
Lo de los planes de mejora del PRD, efectivamente, lo hemos convocado después de cinco años sin convocarse.
Después de cinco años y ya le he dicho que hemos puesto en marcha la línea y que hemos convocado, efectivamente, fueron quince millones y luego lo modificamos para poner diez más.
Hemos puesto veinticinco y ya he adelantado que prácticamente el 100% de las solicitudes van a poder entrar seguro.
Seguro porque ya hemos hecho… Ya saben que las OCAPA hacen el primer balance, miran el presupuesto pedido, hacen lo que se ama H1, que es la primera hoja de procedimiento, informáticamente lo vemos en la conselleria y parece ser que prácticamente todos van a poder entrar.

Y en cuanto a lo de la PAC, que es lo último que me ha pedido, tampoco toca ahora, pero sí es parte.
Tenemos la intención de seguir trabajando como hasta ahora en la conformación de una posición común respecto a la PAC.
Hicimos un documento que lo hicimos público consensuado con las asociaciones agrarias, ahora vamos a hacer una reunión con las organizaciones forestales y medioambientales porque también tienen que decir algo, algo no, mucho sobre el tema y, probablemente, queremos después trasladar aquí el debate a ustedes en las Cortes y hablaremos con todos los grupos políticos para que al final tengamos una posición común.
Que tampoco nos corre tanta prisa porque, bueno, si vemos la evolución, vamos peor en cuanto tiempo que cuando íbamos en la reforma de 2013.
Vamos peor de tiempo.
La comisión en noviembre probablemente evacuará su primera posición, que luego habrá que discutir e igual si analizamos lo que queremos hacer y luego nos vemos vamos frustrados, igual no vale frustrarnos tanto, pero sí tener una posición común consensuada, que yo creo que lo vamos a tener.

Y en principio nuestra hoja de ruta es esa.
Ahora antes de que pase el verano haremos un par de reuniones, y después del verano traslademos al debate aquí a las Cortes para que tengamos a final de año una posición que sea también común y, si es posible, que yo espero que sí lo sea, que sea una posición común de todos los grupos políticos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias a usted señor Mulero.
Le veremos otra vez imagino que pronto en la comisión de agricultura.
(Rient)

El senyor Rodríguez Mulero:

Cuando ustedes quieran.

El senyor president:

Le agradezco que haya comparecido también en esta comisión que, aunque se lo hayamos pedido, estoy convencido de que hubiera comparecido también a petición propia muy gustosamente.

Así que nada.
Nos despedimos de usted, cerramos aquí la comisión y les recuerdo que la próxima comisión es la semana siguiente que es el día 16 y que tendremos que planificar las visitas ya para después del verano.

Gracias.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 3 minuts)