Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 26 de
maig de 2009.
Comença la reunió a les 11 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 12.

Proposició no de llei sobre
l'adopció urgent de mesures per a revertir la situació
de sobreexplotació actual que patixen els rius de la conca del
Xúquer, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 28.
324, BOC
número 127)

El senyor president:

Muy bien.

Buenos días a todos, señoras y
señores diputados.

Vamos a dar comienzo a la comisión, como mandan
los cánones.

Señor secretario, pasará usted lista,
que eso nos recuerda.
.
.
, o nos parece a algunos que estamos en una edad
inferior a la que todos tenemos.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

El primer punto del orden del día.
.
.
Antes de
proceder a la aprobación o no del acta de la reunión
anterior, comunicarle a toda la comisión que vamos.
.
.
, si les parece
a ustedes bien, vamos a alterar el orden del día, porque, la
comparecencia, nos ha solicitado el señor conseller el comparecer un poco
más tarde en esta comisión.
Debe estar a punto de llegar, con
lo cual, si les parece, empezaríamos con las proposiciones no de
ley, que sería por el punto número 3, (veus) y retrasamos el punto
número 2, que es la comparecencia del conseller, hasta el momento en el que él pueda estar con
nosotros.

Entonces, vamos al primer punto del orden del
día.
.
.
¿Sí?

El senyor Morera Català:

Simplement per a informar el president que,
d'acord amb el canvi, per a facilitar en temps i forma la
presència dels consellers, però li he de recordar que a les
dotze n'hi ha Junta de Síndics, i jo m'hauré
d'absentar per la presència en la Junta de Síndics.

El senyor president:

La verdad es que, a veces, parece que coincida todo,
la comunión con la boda, pero, bueno, eso es un poco difícil
de hilvanar.
Esperemos que antes de las doce.
.
.
(Veus) Bueno, yo creo que el conseller, si no fallan los datos del conseller, a las once y media debe estar aquí, (veus) debe estar
aquí.
La carretera y sus imponderables tienen lo que tienen, pero
intentaremos amoldar la situación con el mejor de los
beneplácitos posibles.
Y, si no, me deja usted la defensa, y seguro
que yo podría hacerla posiblemente igual que usted.

Muchas gracias, señor Morera.

Pasamos a la aprobación del acta de la
reunión anterior.
¿Hay algún.
.
.
?
¿La han
leído todos ustedes?
Imagino que.
.
.
¿Hay alguna salvedad a la
misma?
¿No?
Entonces, se aprueba por unanimidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Entonces pasamos al punto número 3.
Es la toma
en consideración de la proposición no de ley sobre la
adopción urgente de medidas para revertir la situación de
sobreexplotación actual que padecen los ríos de la cuenca del
Júcar, presentada por el grupo parlamentario de Esquerra Unida-Bloc
i Verds.

Tiene la palabra, señor Morera, por espacio de
quince minutos.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Esta es una proposició no de llei que presenta
el nostre grup, i és una proposició no de llei que té
a vore amb l'aigua.
És un tema recurrent en estes Corts i que,
per desgràcia, encara no ens hem pogut posar d'acord tots els
grups parlamentaris en una estratègia valenciana sobre
l'aigua.

Nosaltres, des del Bloc, des d'Iniciativa,
considerem que és convenient començar a fer la casa no per la
teulada, com s'ha fet en este país durant molt de temps,
sinó per la base, i poder articular sobre la base d'una
estratègia compartida, un dels problemes que anem a tindre
d'afrontar en un pròxim futur, i és el problema de
l'escassesa d'aigua.
Això ho diuen tots els informes,
tots els informes tècnics, tots els informes de l'ONU, tots
els informes de la Comissió Europea, fins al punt que la conca del
riu Xúquer ha estat analitzada, presentada i projectada com una de
les conques model per a l'articulació de les disposicions de
la directiva marc d'aigua, perquè s'entén que el
Mediterrani occidental, és a dir, el nostre territori, està
sotmés a un procés d'impacte enorme respecte al que pot
ser la desaparició de recursos hídrics.

En eixe sentit, crec que seria convenient arribar a
consensos bàsics en matèria hídrica despolititzats i
intentar posar solucions allà on hi han problemes i no utilitzar la
qüestió de l'aigua com un element de confrontació,
de divisió entre el nostre poble.
Perquè així ens va,
senyor president, així ens va, que no trobem aliats, per més
que xillem, i ja són fins i tot en Castella-la Manxa els que es
plantegen, i s'han plantejat en l'elaboració del seu
estatut d'autonomia, la derogació del transvasament
Tajo-Segura.
I aixina ens va.

Per tant, mosatros som partidaris de buscar
racionalitat on hi ha irracionalitat, o buscar solucions on hi ha
conflicte, o buscar acords on hi ha una excessiva discrepància.
I
hem parlat amb els usuaris de l'aigua, amb llauradors, amb membres de
la séquia Real del Xúquer, hem parlat amb persones senzilles,
preocupades per la manca d'una resposta eficaç als problemes
que té, en este cas, el nostre riu Xúquer, que, com tots
vostés saben, la seua precària situació ha provocat
que en el seu tram mitjà, des de fa.
.
.
, en l'any 2007,
s'assecara completament, és a dir, desapareguera el riu.
Això és un fet inaudit en Europa, en l'Europa
continental, en l'Europa central, però no comença a ser
un fet ja infreqüent en l'Europa mediterrània, que
és a on nosaltres vivim.

El riu Xúquer es va secar en el seu tram
mitjà.
I ens podem preguntar ¿per què?
Doncs, es va
secar per la sobreexplotació dels aqüífers per pous
legals o il·legals.
Pel que fa als pous il·legals, trobem a
faltar una acció poc decidida del govern central per a controlar els
pous il·legals que, d'alguna forma estan secant literalment el
riu Xúquer.
I pel que fa a la utilització il·legal de
l'aigua del riu Xúquer, doncs, és fruit d'un
pacte negatiu per als nostres interessos, nosaltres el considerem negatiu,
que va tindre lloc en l'any 1997, per a pactar el pla de la conca del
riu Xúquer.

Eixe pla ha segut nefast per al nostre riu, nefast per
a l'albufera, nefast per als llauradors de l'arròs de la
ribera del Xúquer, de la Ribera Baixa, i nefast per als nostres
usuaris.
¡Nefast per a la ciutat de València!
, perquè o
hem d'oblidar que la ciutat de València beu del riu
Xúquer; nefast per a la ciutat de Sagunt, que tenen un
hectòmetre cúbic assignat; i nefast per a tots aquells que
vam «pagar» amb diners propis, sense cap ajuda estatal, el
pantà d'Alarcón, i, graciosament, i incomplint
disposicions del Tribunal Suprem, es va entregar al govern central una obra
d'enginyeria, l'única d'Espanya, pagada amb diners
privats, amb els diners de molts valencians, que van vore
l'oportunitat d'aconseguir aigua i, per tant, van
finançar en ple franquisme una obra d'enginyeria.
És
cosa inaudita, i així ens ha anat, eixe pacte ens ha lesionat.

Ens ha lesionat, perquè s'ha atorgat una
capacitat d'extracció d'aigua superior a la que el propi
riu té, i això és una lliçó que ens
hauria de fer reflexionar, perquè no es pot traure d'on no
n'hi ha, no es pot estirar més el braç que la
màniga.
Em fa l'efecte que un dels problemes de
l'economia que tenim és que s'ha estirat més el
braç que la màniga: el pecat de l'avarícia.
I al
nostre, al riu Xúquer, l'únic riu viu que tenim el
poble valencià, l'únic riu viu, amb un port a la ciutat
de Cullera, li passa factura.

Li passa factura i, per això, nosaltres tornem
a reiterar el nostre compromís amb una política
hídrica rigorosa, sensata, emmarcada en la directiva
d'aigües, emmarcada en el que la Unió Europea ens
assenyala, i em preocupa moltes vegades la deriva antieuropeista dels
plantejaments ací, en estes Corts Valencianes, o fora, de negar la
virtualitat dels plantejaments de la Unió Europea en estos temes, en
temes d'urbanisme, etcètera, etcètera, quan nosaltres
hauríem d'estar profundament agraïts, no només per
les ajudes sensates que hem rebut i continuem rebent, sinó
perquè la Unió Europea sí que està a
l'altura del que requerix la situació, com, per
desgràcia, no veiem que passe ací en molts casos.

I, per això, des de les Corts Valencianes, per
començar a fer la política hídrica de baix cap a dalt,
dels fonaments, començar a posar uns fonaments en eixa nova
política hídrica, que és absolutament
necessària, nosaltres plantegem que estes Corts, davant la
precària situació del riu Xúquer, i pels problemes que
se puguen derivar en un pròxim futur, fins i tot per a la
utilització d'aigua potable per a la ciutat de València
i altres usos, nosaltres proposem que estes Corts demanen que, per a
revertir la situació de sobreexplotació que pateix el riu
Xúquer, facen una declaració i demanen que se facen les
accions oportunes perquè es declare sobreexplotat
l'aqüífer de la Manxa oriental.

El Partit Popular ens ha manifestat en el seu dia la
seua posició favorable al que estem demanant ací.
També crec que pot ser una posició positiva per part del Grup
Socialista.
Esta proposició no de llei és una
declaració d'intencions en un context en el qual
s'està renovant el pacte de la conca del riu Xúquer.
En
sóc conscient.
Però no estaria de més que en este
moment que s'està replantejant un element fonamental pe al
nostre futur, s'arribara, des d'estes Corts Valencianes, a un
proposta positiva per a començar a fer les coses bé.

Des del Bloc som partidaris d'«Agua para
todos», però l'«agua» no és
«para todo», i, l'aigua, no se pot permetre que
s'estiga regant zona de secà, de cultius excedentaris de la
Unió Europea, molts d'ells transgènics, amb
l'aigua bona del riu Xúquer.
És una autèntica
vergonya i un símbol del que no ha de passar.
I si això
passa, és perquè l'any 1997 es va fer un error, es va
pactar d'esquena al poble valencià el pacte de la conca del
riu Xúquer, atorgant uns cabals que no té el riu al reg de
zona de secà amb cultius transgènics a Castella-la Manxa.

I és el moment que estes Corts, si de veritat
volen defensar els interessos valencians, els interessos de l'aigua,
reconeguts per sentències del Tribunal Suprem, donen un toc
d'alerta, donen un toc d'atenció i aproven una
declaració demanant la declaració de sobreexplotació
dels aqüífers del riu Xúquer en la Manxa oriental.
Ens
juguem el futur amb esta decisió, perquè, torne a repetir,
«Agua para todos», sí, però «Agua para
todo», no.
I «Agua para todo», no, vol dir que no a que
l'aigua del riu Xúquer s'utilitze per a regar cultius de
secà, transgènics en molts casos, en la Manxa oriental.
Això és una autèntica vergonya que és fruit
d'una decisió errònia que el senyor Zaplana, com a
president de la Generalitat valenciana, i el senyor Bono, com a president
de Castella-la Manxa, van prendre d'esquena a l'opinió
pública, d'esquena als interessos valencians, l'any
1997.

I això ha de canviar, i pot començar a
canviar, si n'hi ha visió de mires i des d'estes Corts
Valencianes, des d'esta Comissió de Medi Ambient, se posa el
primer pas, la primera peça d'eixa nova política
hídrica que ha d'il·luminar el futur del País
Valencià.
Si no, ja sabem el que tenim, sense aliats, perdent
posicions, demagògia, manipulació partidista i, això
sí, més a soles que la una sense possibilitat
d'aconseguir recursos i una utilització racional dels
recursos, que són per a tots, però no són per a tot,
torne a repetir.

I, per tant, crec que si els grups parlamentaris estan
a l'altura del que reclama el poble valencià, aprovaran, sens
dubte, esta proposició no de llei, que té com a fonamental
revertir la situació de sobreexplotació que patix el nostre
riu Xúquer.

Això és tot.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

Tiene la palabra, señor Torró, por cinco
minutos.

El senyor Torró Gil:

Bé, estem completament d'acord amb la
proposició no de llei, perquè entenem que és demanar
una cosa que realment no sé si caldria demanar-la, ¿no?
,
perquè hi han coses que són tan òbvies que, de vegades
u arriba a pensar que des de les institucions que correspon
administrar-les, pareix que no es tinga massa clara la realitat,
¿no?
, perquè que el Xúquer està sobreexplotat
és una evidència tan clara que el que sembla increïble
és que tingam de demanar que es declare eixa sobreexplotació,
¿no?

Jo crec que tot el que envolta la problemàtica
que té el riu Xúquer és un exemple claríssim de
la necessitat d'establir un gir copernicà en la
política de l'aigua, ¿no?
Tenim una necessitat
imperiosa que ens ve obligada, i ara, en este període electoral que
tenim, encara deuria ser més òbvia també, que
és el tema de la directiva marc.
Cal transposar la directiva marc,
cal aplicar-la, cal anar més enllà del concepte de
l'aigua com un recurs exclusivament o primordialment econòmic,
és a dir, com si fóra un bé de capital, i entendre les
funcions ambientals, que exigix la directiva marc a l'hora
d'establir la política, la problemàtica de la qualitat
de l'aigua i, sobretot, el tema que l'aigua és un recurs
escàs i que no pot créixer infinitament la demanda de
l'aigua, cal posar-li uns límits, perquè, efectivament,
l'aigua és un bé limitat, ¿no?

El pacte famós Bono-Zaplana jo crec que ha
segut una de les coses més dolentes que li ha pogut passar al nostre
país en molt de temps, ¿eh?
Jo crec que aquells 400
hectòmetres cedits se suposa que en l'època en
què estava en voga el tema del Pla hidrològic nacional
s'esperava que fóra un poc una cosa a canvi de l'altra,
¿no?
, la qual cosa demostra l'absurd d'eixa
política de transvasaments que hauria de desterrar-se completament
pel bé del medi ambient i pel bé també del futur dels
nostres pobles, i que no tornen a passar qüestions com el riu
Xúquer o com anteriorment ja li va passar, i encara té els
problemes que té, el riu Segura, ¿no?

I, per tant, nosaltres manifestem el nostre
recolzament i pensem que, com ha esta reclamant Xúquer Viu, cal
agilitzar el màxim possible i posar en marxa ja el nou pla de conca
del Xúquer, d'acord amb els principis de la protecció
ambiental i de prevenció del deteriorament que estableix la mateixa
directiva marc; que es delimiten les conques hidrogràfiques amb
criteris científics i racionals, aplicant la definició de
conca hidrogràfica que conté la mateixa directiva marc de
l'aigua; que no es desvincule l'Albufera del Xúquer, com
en algun moment s'ha expressat per la junta de comunitats de
Castella-la Manxa i inclús la junta central de regants de la Manxa
oriental, que són els principals responsables de la
sobreexplotació de l'aqüífer, perquè no
té cap fonament i està en contra de la directiva marc de
l'aigua.

L'Albufera forma part quasi plenament de la
conca del Xúquer i, per tant, ha de mantindre's a ella.
Que
cal que el govern valencià, i això és una cosa que
s'ha de subratllar perquè encara que esta proposició no
de llei s'adrece fonamentalment cap el govern central, cal que
tinguem molt present les pròpies responsabilitats del govern
autonòmic en matèria d'aigua, responsabilitats que es
neguen reiteradament d'assumir, i pensem que cal que assumisquen ja,
sense més dilació, les competències que eren marcades
pel mateix Estatut d'autonomia i assumir les competències en
les conques internes i crear l'administració que gestione
estes competències, perquè si no s'està disposat
a assumir les competències, vull dir, si un no és responsable
d'allò que ha dit que va a ser responsable, difícilment
pot exigir responsabilitats a altres sobre responsabilitats o
competències que tenen els altres.

I, per tant, també exigim que es delimiten les
conques hidrogràfiques i això hauria de ser una
exigència adreçada fonamentalment al Ministeri de Medi
Ambient, Medi Rural i Marí, que es definisquen definitivament les
conques hidrogràfiques per a poder abordar el tema del pla de conca
de forma adequada, una vegada estiga ben clarament delimitat quina
és la conca del Xúquer i què és el que no
pertany i, per tant, poder abordar açò i no dilatar-lo
més, açò.

En definitiva, manifestem el nostre recolzament a
aquesta proposició no de llei i esperem que, per les seues
característiques, siga recolzat sense cap mena de dubte per tots els
grups parlamentaris.

El senyor president:

Muchas gracias.

El palico de parar esto.
.
.

Muchas gracias, señor diputado.

Tiene la palabra, por el Grupo Socialista, el
señor Signes durante diez minutos.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, president.

Esta proposició no de llei se va vore ja en el
Ple del dia 13 de novembre de 2008, -Diari
de Sessions número 60- i he de dir
que no va ser possible aplegar a un acord perquè el Partit Popular
no va voler.
Va voler introduir, en una cosa que era únicament i
exclusivament la defensa del Xúquer, el transvasament de
l'Ebre i, per tant, va rebentar este necessari acord que planteja hui
Compromís.

El Grup Parlamentari Socialista hem estat sensibles a
l'explotació que de l'aqüífer de la Manxa
oriental s'ha estat fent des de l'aprovació del pla
hidrològic de la conca del Xúquer de l'any 1998,
-recordem- període de govern d'Aznar.

En eixe pla, encara vigent, de la conca del
Xúquer, el Ministeri de Medi Ambient del govern d'Aznar,
efectivament, va fixar -com ha dit molt bé el senyor
Morera- unes assignacions màximes per als aqüífers
de la Manxa de 320 hectòmetres cúbics, mentre que als regs
consolidats a la Comunitat Valenciana, en l'època de major
sequera, se'ls imposaven restriccions importants.

Des de 1998 fins ara, les coses han canviat
substancialment, tant pel que fa a l'estabilització de les
extraccions agrícoles com a la substitució de bombejos per a
la utilització d'aigües superficials en la Manxa
oriental.

Mentre que a l'any hidrològic 2000-2001
-govern d'Aznar- les extraccions agrícoles en
l'aqüífer de la Manxa oriental van suposar un total de
385,7 hectòmetres cúbics, és a dir, 65,7
hectòmetres cúbics per dalt dels 320 assignats en el pla de
conca del Xúquer, en l'últim hidrològic
2007-2008 -govern Zapatero- estes extraccions han
disminuït fins al 296,6 hectòmetres cúbics, és a
dir, 24 hectòmetres cúbics per baix dels assignats pel pla de
conca.
Així, en 2008, es varen extraure 89,1 hectòmetres
cúbics menys que en l'any 2000, per la qual cosa
l'evolució de les extraccions, lluny d'augmentar, mostra
una tendència descendent i, per tant, favorable a la
recuperació de l'aqüífer.

En concret, s'ha aconseguit reduir en un 25% les
extraccions respecte als anys del govern del Partit Popular, fet que cal
valorar especialment perquè els últims anys han coincidit
-tots ho recordarem- amb una sequera molt severa, amb una
sequera molt greu.

I les expectatives, senyories, són favorables
si tenim en compte que segons els punts de mesurament implantats per
l'actual Confederació Hidrogràfica del Xúquer en
l'any 2004, perquè abans no hi havia eixos punts de
mesurament, l'evolució de les aportacions del Xúquer a
l'aqüífer de la Manxa oriental ha tingut la següent
tendència: setembre de 2005, aportació del Xúquer a
l'aqüífer, 64,76 hectòmetres cúbics;
octubre de 2006, aportació del Xúquer a
l'aqüífer, 1 hectòmetre cúbic; setembre de
2008, se invertix la tendència i és
l'aqüífer el que va aportar al riu 23,46
hectòmetres cúbics.

Per tant, senyor Morera, tècnicament no es
pot.
.
.
tècnicament no es pot declarar sobreexplotat
l'aqüífer de la Manxa oriental.

No obstant, abans de.
.
.
i vull dir-ho en este moment,
abans de començar la comissió, jo, al senyor Morera, li he
fet la proposta i la reflexió que en este moment, quan està a
punt, a punt d'aprovar-se el nou pla hidrològic de la conca
del Xúquer i és ahí on han de modificar-se les
assignacions als aqüífers de la Manxa oriental i les
assignacions als regants tradicionals valencians, és ahí on
cal -diguem- fer l'esforç i me consta que
està fent-se.

I li he proposat que en tota la primera part de la
seua proposició no de llei estem completament d'acord,
però en comptes de demanar que es declara sobreexplotat
l'aqüífer de la Manxa oriental, quan està a punt
d'aprovar-se ja el pla hidrològic nou de la conca del
Xúquer, que eixa segona part se substituïra per «instar
el Consell i la Confederació Hidrogràfica del Xúquer
que en el nou pla hidrològic de conca, en procés de
revisió i quasi a punt d'aprovar-se, es revisen les
assignacions de recursos hídrics per als regs de
l'aqüífer de la Manxa oriental, garantint la
disponibilitat de recursos superficials suficients per als usos amb dret
consolidats a la Comunitat Valenciana i per a assegurar també el que
són els cabals ecològics del riu i de
l'Albufera».

El senyor Morera ha acceptat.
Ha comprés que en
el moment en què estem, eixa era una bona redacció.
Ha
acceptat la transaccional, però el Partit Popular no ha acceptat
eixa transaccional.

És a dir, el Partit Popular, me dóna la
impressió que.
.
.
No, no me dóna la impressió.
He
constatat que hui ací no vol defensar el Xúquer.
No vol
defensar el Xúquer.
El Partit Popular hui ací vol fer el que
va fer en el ple, que varen introduir un tercer punt revivint la
reivindicació del transvasament de l'Ebre per a, d'eixa
forma, trencar la unitat dels quatres partits polítics, grups
polítics que hui estem ací presents, en la defensa del
Xúquer, i crec que el Partit Popular s'enganya.
S'enganya tremendament.

Cada cosa ha d'anar al seu temps.

Hui era una oportunitat magnífica per a que les
Corts Valencianes i tots els grups es pronunciàrem, en un moment
clau, en un moment decisiu, en un moment en què les negociacions del
pla hidrològic de la conca del Xúquer estan a punt de
culminar, per a, d'alguna manera, transmetre'ls, als que estan
elaborant-los, eixa voluntat que eixos 320 hectòmetres cúbics
que se van assignar l'any 1997, i entrà en vigor en 1998, a la
Manxa oriental foren substancialment inferiors.
Se'ls assignara menys
de 320 hectòmetres cúbics que, per altra banda, crec que eixa
és la voluntat de tots aquells que estan redactant en este moment el
pla hidrològic nou de la conca del Xúquer.

El Partit Popular no ho acceptà i
-repetisc- pense que no ho ha acceptat deliberadament per a
evitar un pronunciament de defensa del Xúquer, de defensa de
l'Albufera, de defensa dels regants tradicionals valencians,
introduint, -no sé què dirà després el
seu portaveu- deixant perdre una ocasió magnífica
-repetisc- en un moment decisiu, clau, importantíssim,
que és el dia de hui, per a que els que estan redactant eixe nou pla
hidrològic, tingueren clar quina és la voluntat d'estes
Corts Valencianes.
Ho lamente.
Ho lamente.

No sé si en la intervenció posterior del
Partit Popular van a tornar a traure a passejar el transvasament de
l'Ebre com a excusa per a no aplegar a un acord en la defensa
d'un riu en què jo crec que tots estem d'acord que podem
salvar-lo.
No ho sé.
M'esperaré a escoltar.

Però, en qualsevol cas, repetisc.
Crec que la
proposta que el Grup Socialista hem fet al Grup Compromís, que el
Grup Compromís ha entés, ha acceptat i que estava disposat a
transaccionar, lamente que el Partit Popular no ho haja fet.
Lamente que el
Partit Popular, una volta més, intente trencar la unitat
-repetisc- d'estes Corts en temes que són tan
sensibles, tan importants per als valencians.

I, per tant, davant d'eixa qüestió,
el nostre grup.
.
.
anem a abstindre'ns perquè tal com estic
dient i el senyor Morera perfectament ha entés.
.
.
Jo entenc que ell
haja de votar a favor de la PNL que presenta, però ell
entendrà la postura del Grup Socialista que, en este moment,
declarar sobreexplotat un aqüífer quan estem a dies que
s'aprove un nou pla hidrològic de conca que va a resoldre eixe
tema, no té excessiu sentit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Pasamos a votación.

El senyor Morera Català:

Sí, jo no sé si tècnicament
és possible, perquè el Grup Socialista no ha presentat una
esmena.
.
.

El senyor president:

No, pero, pero, señor Morera, tendrá que
pedirme la palabra, solicitármela de alguna forma.

El senyor Morera Català:

Sí, sol·licite la paraula per a
replicar, complementar el que ha dit el senyor Signes.

El senyor president:

Es que no, no ha lugar porque como no le van a votar
que no.
He entendido en la votación que se van a abstener, con lo
cual.
.
.

El senyor Morera Català:

Doncs una qüestió tècnica.

Si, a efectes de tramitació, se podia
incorporar l'esmena del Grup Socialista per a que se votara la
incorporació com a esmena del Grup Socialista, una esmena (se sent una veu que diu: «in voce») in voce.
(Veus)

El senyor Signes Núñez:

(Intervé sense micròfon) Sí, la meua esmena in voce seria, senyora diputada.
.
.

El senyor president:

Sí, pero un momentito, un momentito que
ordenemos esto un poco porque si no, la vamos a liar.

Vamos a ver.
Si se hubiese presentado una enmienda, se
tendría que haber presentado en estos minutos antes de que esta mesa
se hubiera constituido.

También existía la posibilidad de que se
hubiera presentado una enmienda in voce, cosa que no ha llegado a producirse, puesto que el portavoz
del Partido Socialista no lo ha dicho en ningún momento, que
presentaba una enmienda in voce.

Yo entiendo, a no ser que la letrada de esta mesa diga
lo contrario, que no estamos ni en el momento de la presentación de
enmiendas in voce ni.
.
.
se ha cerrado el turno de las posibilidades de.
.
.
Voy a parar esto, que me
pone nervioso.
(Veus)

Vamos, yo no he oído en ningún momento,
y creo que así me lo confirmará el portavoz del Partido
Socialista, que se haya presentado ninguna enmienda in voce.

El senyor Signes Núñez:

Jo he explicat que.
.
.

El senyor president:

Sí, usted ha explicado.
.
.
Bueno,
explíquese y luego.
.
.

El senyor Signes Núñez:

He explicat que he negociat amb el senyor Morera i amb
el senyor César Sánchez per a que esta esmena meua siga
introduïda.

El senyor Morera me l'ha acceptat, el senyor
César no me l'ha acceptat i és el que he explicat.

El senyor president:

Pero convendrá conmigo que eso no es una
presentación en regla de una enmienda in
voce.

El senyor Signes Núñez:

Jo, això haurà de dir-ho la senyora
lletrada, perquè jo no aplegue a tant.

El senyor president:

Pues, señora letrada, tiene usted ahí la
patata caliente.
(Rialles.
Pausa)

Bueno, yo creo que entonces, no ha lugar.
Sinceramente.
.
.
(Veus)

El senyor Morera Català:

Serà la primera volta que, a efectes de
tramitació, no s'autoritza.
(Veus)

El senyor president:

Siempre.
.
.
Vamos a ver, vamos a ver.
Perdone, perdone.
Le llamo la atención, por favor, señora, señora.
.
.
Usted no tiene.
.
.
Primero, es diputada, como todos sabemos, pero no tiene
la palabra en este momento, y mucho menos para intervenir en esta
comisión, sin dársela el presidente, por supuesto.
Y como no
se la he dado en ningún momento, le solicito, por favor, que
mantenga (veus) un
escrupuloso y ejemplar silencio.

(Veus) Tiene usted la palabra, que es el único portavoz de
los grupos que no ha intervenido.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias.

Mi grupo político, el Grupo Parlamentario
Popular firmará la aceptación de la enmienda y que
después se proceda a la votación.

El senyor Signes Núñez:

Senyor president, ¿me dóna la paraula?

El senyor president:

Sí, claro que sí.

El senyor Signes Núñez:

Senyora lletrada, aleshores, el que correspon seria
que passe a llegir.
.
.
(Veus) L'esmena in voce, l'esmena in voce seria: en la proposició no de llei que la mesa
té damunt la taula, quan acaba el primer paràgraf, que diu
«aquest aqüífer».
.
.
.
Senyora lletrada, la
proposició no de llei de Compromís, el primer
paràgraf, quan acaba.
.
.
, el primer paràgraf, que diu
«aquest aqüífer.
.
.
», després hi ha dos
línies del segon paràgraf, que diu que «per part de la
confederació.
.
.
» ¿Val?
Eixes dos línies
quedarien substituïdes pel següent text.
.
.
(Pausa.
Veus)

Hi ha un primer paràgraf llarg, llarg, que
acaba dient «aquest aqüífer.
.
.
» ¿Val?
(Veus) I després hi han dos
línies, que diu que «per part de la Confederació
Hidrogràfica del Xúquer, es declare sobreexplotat
l'aqüífer en la Manxa oriental».
Això
quedaria substituït pel següent text: «Instar el Consell i
la Confederació Hidrogràfica del Xúquer que -(veus) és curtet,
sí- en el nou pla hidrològic de conca, en procés
de revisió, es revisen les assignacions de recursos hídrics
per als regs de l'aqüífer de la Manxa oriental, garantint
la disponibilitat dels recursos superficials suficients per als usos amb
drets consolidats a la Comunitat Valenciana, així com als cabals
ecològics del riu i de l'Albufera.
»

El senyor president:

Entonces, pasamos a la votación de la
tramitación de esta enmienda a la adición.
.
.
(Veus) ¿La
tramitación no hace falta votarla?
Entonces no la votamos.

Votamos entonces lo que nos tocaba votar, que era la
PNL presentada por el Grupo Compromís.
¿Votos a favor?
(Veus) Con la enmienda
incorporada.
¿Votos en contra?
Abstenciones no hay.
Muy bien.
Queda
denegada, entonces, la PNL junto con la enmienda presentada.

Proposició no de llei sobre
l'aprovació dels indicadors de consum d'aigua i
d'energia, i també dels d'emissió de contaminants
al sòl, aigua i atmosfera  previstos en l'article 81 de
la LOT, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número
34.
670, BOC número 146)

El senyor president:

Pasamos al punto cuatro del orden del día, que
es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre
la aprobación de los indicadores del consumo de agua y
energía, así como los de la emisión de contaminantes
en el suelo, agua y atmósfera, previstos en el artículo 81 de
la LOT, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el señor Signes, que le vamos
a dar tiempo a que deje una partitura y coja otra.
(Pausa)

El senyor Morera Català:

Una qüestió tècnica.

El senyor president:

Perdone, señor Signes.
Dígame,
señor Morera.

El senyor Morera Català:

Per a facilitar els treballs de la comissió, i
per a tindre presència en este punt, estarà la diputada del
nostre grup Mireia Mollà, i així jo podré anar a la
Junta de Síndics.
Ho faig amb la intenció d'aconseguir
la major funcionalitat de la cambra, i després vindré a la
compareixença del conseller.

El senyor president:

Puede usted sustituirlo perfectamente, está
usted en todo su derecho.
Y le agradecemos que haya hecho ese matiz tan
importante.

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor Signes para la
defensa del punto número cuatro del orden del día.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

La Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge de la Comunitat Valenciana va entrar en vigor
el dia 30 de juny de l'any 2004.
Dins d'un mes, per tant, es
compliran cinc anys.
I la major part dels plans d'acció
territorial, institucions i altres mecanismes contemplats a esta llei
seguixen sense aprovar-se o ni tan sols iniciar-se.

Cinc anys després, seguixen sense iniciar-se
els plans d'acció territorial del paisatge, contra el risc
sísmic del sistema rural valencià, o els plans
d'acció territorial de caràcter sectorial dels recursos
naturals, minerals i energètics de la Comunitat Valenciana, ni
tampoc els plans sectorials per a la protecció dels recursos
hídrics.

El pla per a la protecció de l'horta
inicià la seua informació pública el 23 de juny de
l'any passat, i fins ara encara seguix un llarg i tortuós
tràmit, mentre que l'horta de València va quedant
progressivament reduïda a la seua mínima expressió amb
l'aprovació del Pla general d'ordenació urbana
d'Alboraia o els plans expansius de la mateixa ciutat de
València.

Del pla del litoral, paralitzat des que fóra
sotmés a informació pública en l'època de
Blasco, tampoc se sap res d'ell.

I si (inintel·ligible) .
.
.
finalitzats, es troben els plans de l'entorn
metropolità d'Alacant i Elx, el Patemae, el Pla
d'acció territorial de la Vega Baja i el PAT de l'entorn
de Castelló, el Patecas.
Tampoc s'han creat l' institut
del paisatge -article 65 de la LOT-, les juntes de
participació de territori i paisatge -article 100 de la
LOT-, ni el consell de territori i paisatge.

I tot açò a pesar que el conseller de
Medi Ambient, senyories, el dia 19 de setembre de 2007, en la seua
compareixença per a explicar les línies generals de la
política de la conselleria en la present legislatura, deia que
«las políticas de paisaje van a tener en esta legislatura un
protagonismo muy especial, porque el paisaje es algo que está
extraordinariamente vinculado a lo que es la forma de ver nuestra
comunidad, y es algo especialmente importante para el futuro de esta
comunidad».

Senyories, tal com deia el conseller Blasco esta
passada setmana, referit a un altre tema, és cert, i en una
entrevista a un mitjà valencià escrit, «bufes de
pato».
Les paraules del conseller de Medi Ambient, senyories, tenen
el valor del temps que tarda en pronunciar-les, no tenen més valor.

De la LOT no s'ha desenvolupat absolutament res,
i això que han passat cinc anys i tres consellers.
L'article
81 de la LOT i protecció del paisatge diu literalment que «el
Consell de La Generalitat establecerá mediante decreto indicadores
de consumo de recursos, especialmente de agua, suelo y de energía,
así como de emisión de contaminantes al suelo, agua y
atmósfera, para todo el ámbito de la Comunidad
Valenciana».

I el ROGTU, és a dir, el Reglament
d'Ordenació i Gestió Territorial i Urbanística,
també es refereix a estos indicadors, els definix i expressa la seua
importància per al desenvolupament sostenible, la cohesió
social, el medi ambient i la conservació dels recursos naturals de
la nostra comunitat.

Set mesos després, set, de la
compareixença en ple a la qual m'he referit, del conseller de
Medi Ambient, i contestant a una pregunta d'este diputat en esta
mateixa comissió el dia 15 d'abril de 2008, el conseller
tornava a dir que «elaborar esos indicadores es complejo, que es
necesario desarrollar con precaución y no tenemos muchos precedentes
de la LOT de la Comunidad Valenciana de 2004».
I recorde estes
paraules del conseller per estalviar-li-les al portaveu del Partit Popular
que intervinga després.

Però el conseller també afegia que
«estamos preparando un proyecto de decreto regulador de indicadores
de consumo de recursos, que podría estar listo para ser presentado
dentro de unos meses».
Això ho dia el 15 d'abril de 2008
a una pregunta d'este diputat.

Senyories, han passat tretze mesos, no «unos meses», tretze
mesos, i els indicadors de consums d'aigua i d'energia,
així com el d'emissió de contaminants al sòl,
aigua i atmosfera, seguixen sense aprovar-se.

Sabem que som els campions en depuració
d'aigües, ho sabem, perquè ho hem sentit moltes vegades,
però la Conselleria de Medi Ambient seguix negant-se a facilitar-nos
l'estat d'execució de totes i cadascuna de les 270 obres
del segon Pla de sanejament de la Comunitat Valenciana perquè pugam
comprovar que les paraules del conseller són alguna cosa més
que un dogma de fe que cal creure.

Sabem com de dolenta és la política
d'aigua del Govern d'Espanya, però vostés,
senyors del Partit Popular, es neguen a crear l'agència
valenciana de l'aigua per a poder executar la seua pròpia
política de l'aigua.

Sabem també que som els campions en una baixa
emissió de CO2 a l'atmosfera, encara que entre 1990, any base de
Kyoto,  i 2007, els gasos d'efecte hivernacle a la Comunitat
Valenciana augmentaren un 185%, mentres que a Espanya ho feren en un 152%.

I cal tindre en compte que en la Comunitat Valenciana,
la major part de l'energia que es genera es fa a la Central Nuclear
de Cofrents, que no emet CO2, com se sap.
I altres comunitats autònomes estan molt
més nodrides de centrals tèrmiques de carbó, que
sí que emeten molt de CO2 .

També, a pesar de ser campions en això,
sabem que la ciutat de València supera els límits de
contaminació atmosfèrica recomanats per la Unió
Europea en la directiva de qualitat de l'aire.

Miren, mentres que la normativa europea assenyala un
límit de 40 micrograms de diòxid de nitrogen, NO2, per metre
cúbic d'aire per a 2010, i recomana uns valors màxims
de 44 i 42 micrograms d'NO2 per metre cúbic en 2008 i 2009, respectivament,
la majoria de les estacions de mesurament de la ciutat han superat estos
límits en algun moment de l'últim trimestre de 2008.

Miren, l'estació de Nuevo Centro va
registrar en octubre 70 micrograms d'NO2 per metre cúbic -molt per damunt dels
42-, 83,4 micrograms en novembre i 78,9 en desembre.
L'estació de mesurament del carrer Linares, 61,9 en octubre,
57,8 en novembre i 48,8 en desembre.
La de la Universitat
Politècnica 44,6 en octubre -de 2008 sempre-, 48,3 en
novembre i 60 en desembre.
La pista de Silla presentà en octubre de
2008 una contaminació de 65,3, en novembre 74,4 i en desembre 41.
El
de l'avinguda de França registrà en octubre un valor
mitjà de 54,1.
Solament, solament l'estació de
mesurament instal·lada en els jardins dels Vivers, en mig de
l'arbrat i allunyada del trànsit, registrà valors
inferiors al límit establert per la Unió Europea.

He de dir-los que espere en este moment una resposta
del conseller en la qual me done les últimes dades d'NO2 que estan mesurant-se
en totes les estacions de mesurament que existixen a la Comunitat
Valenciana per a poder comprovar si en realitat soms campions en baixa
emissió no únicament de CO2, com diu el conseller, sinó també d'NO2, com també diu
el conseller.

Sabem que som els campions en baixa emissió de
contaminants a l'aigua, però, senyories, a hores d'ara
encara 202 municipis, 202 municipis, pateixen el problema de tindre aigua
per abastiment humà amb una excessiva concentració de
nitrats.

En resum, senyories, han passat cinc anys des de
l'aprovació de la Llei d'ordenació del territori
i  la Conselleria de Medi Ambient ni està ni se li espera per a
desenvolupar esta llei.

Han estat -ho comprenc- massa ocupats,
primer, amb els problemes interns i després amb els problemes amb la
justícia.

El conseller, senyories, s'excusa en la
dificultat, però -i això ja li ho he dit alguna vegada
al conseller en esta comissió-, la dificultat és una
excusa que la història mai accepta.
Repetisc, la dificultat
és una excusa que la història mai accepta.
Per tant, les
excuses en la dificultat que fa el conseller no són vàlides.

És absolutament inadmissible que en cinc anys,
de tots els límits indicadors de consum de sòl, aigua i
energia, així com d'emissió de contaminant que
s'havia d'establir, únicament s'haja establert el
del sòl.
I això per la seua relació directa
evidentment amb l'urbanisme i amb la intenció de fer caixa;
que, siga dit de pas, bona falta els fa.
I quan dic «fer
caixa», estic parlant, lògicament, de les quotes de
sostenibilitat.

La resta dels límits i els indicadors de
sostenibilitat poden ser instruments molt eficaços per a lluitar
contra els efectes del canvi climàtic en la comunitat.
I és,
senyories, absolutament imprescindible comptar amb ells com més
prompte millor.
És per això que els demane el seu recolzament
a la nostra proposició no de llei.

Senyories, jo entenc que el president Camps, igual que
amb molts altres temes, també està donant l'espatlla al
canvi climàtic.
Repetiré ací, repetiré
ací que a novembre de 2008 la comissió especial per al canvi
climàtic, que va ser aprovada pel Ple de Les Corts, havia
d'haver ja elevat al Ple de Les Corts els seus informes.
I hui, i
hui, a finals de maig de 2009, encara no ha començat a treballar.
És un dels indicadors de la importància que el Partit Popular
dóna al canvi climàtic.

Però miren, senyories, el temps de les excuses
ja ha passat i ja és hora que comence el temps dels fets de veritat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra el señor Torró por
cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Bé, anem a vore.
El primer que cal dir,
evidentment, que anem a recolzar esta proposició no de llei
perquè és una proposició no de llei extremadament
raonable.
Cal assenyalar la importància que tenen els sistemes
d'indicadors, no només en qüestions mediambientals,
sinó en moltes altres qüestions, no?
És un mecanisme que
ens permet avaluar adequadament l'estat d'una determinada
qüestió, d'un determinat problema, i a més, en
aquest cas sobretot, no sols d'un problema en concret, sinó en
relació en este cas, com es tracta d'una cosa ordenada per una
llei determinada, també per conéixer realment si els efectes
pretesos per la mateixa llei es complixen o no, perquè, evidentment,
la Llei d'ordenació del territori té com a
obligació ordenar el territori, no només en el sentit
estrictament funcional territorial, sinó també en els seus
efectes sobre altres qüestions.
I el que hauria d'establir el
sistema d'indicadors és veure si realment eixa
ordenació o eixa regulació, que pretén,
lògicament, evitar una sèrie de problemes, aconseguix o no
evitar eixos problemes.

Bé, el proposant parlava de tretze mesos des de
la pregunta.
Jo parlaria de cinc anys, no?
, des de l'aprovació
de la llei, no?
Cinc anys des de l'aprovació de la llei
demostra que no hi ha una escassa eficiència, sinó una
voluntat clara de no establir un sistema d'indicadors obligat per la
mateixa llei, perquè si no ja s'hauria fet, no?

La negativa o la dilació d'establir-los
no té, des del meu punt de vista, res a vore amb la dificultat o la
complexitat com en el seu moment va argumentar el conseller.

No som els primers, eh, que s'imposen el fet o
l'obligació d'haver de dur un sistema
d'indicadors, eh?
És a dir, n'hi han molts exemples als
quals recórrer a l'hora d'assentar-se a vore quins
indicadors poden establir-se.

Disposem d'experts suficients al nostre
país, i no ens n'hauríem d'anar molt lluny; la
mateixa conselleria té experts més que de sobra per a poder
fer una proposta més que raonable d'un sistema
d'indicadors.
I, per tant, està claríssim, és
claríssim que la complexitat no deriva de la dificultat, sinó
que.
.
.
del que es tractaria, i ahí sí que per això
sí que pot ser una cosa complexa, a la millor excessivament
complexa, perquè el que es pretendria seria establir una
sèrie d'indicadors que pogueren ser neutres, no?
És a
dir, que no revelaren realment el deteriorament del medi ambient i del
territori que està provocant la política que es desplega per
part de la mateixa Generalitat.
Això sí que és
difícil, no?
Molt difícil.
Establir un sistema
d'indicadors que resulta que no ens donen una idea adequada de la
realitat, pot ser que siga massa complicat perquè sempre hi hauria
algun que faria lleig no posar-lo i que seria un poc revelador.

Perquè jo sí que vull dir una cosa.
Els
indicadors no resolen els problemes.
Els indicadors el que fan és
detectar els problemes, detectar-los i identificar-los en tota la seua
dimensió, no sols la dimensió de caràcter qualitatiu,
sinó també la dimensió de caràcter quantitatiu.
I si realment el que volem és resoldre eixos problemes, si no
coneixem quins són, difícilment ho podrem fer, o no podrem
actuar o no ho podrem fer de forma eficaç.

Per tant, ja no només perquè és
un manament legal i que la mateixa administració que impulsà
i el mateix partit que ha aprovat eixa llei hauria de complir amb
allò que ella mateixa s'ha imposat -cinc anys,
insistisc, és temps més que suficient per a fer-ho-,
sinó per una senzilla raó, i és que és una
qüestió extremadament raonable.
La llei perseguix establir un
sistema d'indicadors per a poder conéixer una situació,
per a poder conéixer tendències i poder actuar sobre els
problemes que revelen eixes tendències en qüestions, com molt
bé ha citat (inintel·ligible) .
.
.
, i no vaig a repetir, d'aigua,
contaminació de l'aire, contaminació acústica i
moltíssimes altres coses de les quals es poden establir indicadors
reals.

Per tant, si no es vol fer és perquè
l'única explicació raonable és perquè en
realitat no es pretén resoldre eixos problemes.

Per tant, anem a recolzar la proposició no de
llei.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Torró.

Tiene la palabra, por un tiempo de diez minutos, la
señora Oltra.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, els deures que imposen les lleis a les
administracions públiques, encara que el govern del Partit Popular
no s'ho crega, són obligacions que han de ser complides amb
diligència i en terminis raonables perquè les lleis siguen
efectives.
Les grans declaracions arreplegades en la Llei
d'ordenació del territori es queden en paper mullat si no es
desenvolupen adequadament.
En l'àmbit de
l'ordenació territorial establir els llindars que mai
s'han de superar per a garantir la sostenibilitat del medi ambient
són fonamentals.

L'empremta ecològica de qualsevol sistema
econòmic tendeix a incrementar-se exponencialment si no se li
marquen límits que no han de ser superats.
En tot cas, els
límits de qualsevol sistema, en cas de no establir-se legalment i de
complir-se estrictament, es corre el perill que siga la mateixa naturalesa
la que els impose.
Per exemple, si es construïx en zones inundables
és prou probable que més prompte que tard l'aigua acabe
arrasant les construccions o els cultius.
Si es construïx un abocador
sobre aqüífers és molt probable, per no dir inevitable,
que les aigües subterrànies acaben contaminades pels
abocaments, com va succeir ja a la Vall d'Uixó, amb el
beneplàcit de l'alcalde del Partit Popular i actual
vicepresident de la Diputació de Castelló i imputat en un cas
per contaminació.

Així doncs, establir els límits per
mitjà d'indicadors a partir del funcionament del sistema
natural és el primer pas per a garantir eixa sostenibilitat que tant
es reclama per tots i totes, però que pocs s'encarreguen
d'establir.

La Llei d'ordenació del territori
és de 2004 i el Reglament de desenvolupament de 2006, sense que
s'hagen marcat els indicadors que la proposició no de llei
presentada reclama i que el nostre grup, ja els dic, recolzarà.

Podia haver sigut una bona ocasió per a
incloure els indicadors que establix la LOT en l'article 81 en el
reglament de 2006, però este es limita a reiterar la voluntat
d'aprovar per decret els indicadors previstos en l'article de
la LOT.
El retard a complir amb aquesta obligació legal està
impedint mesurar els impactes que el model de creixement ha imposat, fruit
d'aquesta dreta que tenim política i econòmica al
nostre territori.

L'estudi dut a terme per comissions sobre els
impactes d'este model de desenvolupament no presenten cap dubte sobre
el retrocés mediambiental que estem patint des del govern de la
dreta de la comunitat.
Els increments del producte interior brut mesurat en
renda per càpita que ha provocat el creixement econòmic es
veuen reduïts dràsticament si incorporem els costos
mediambientals que ha provocat eixe creixement.
Per tant, el resultat
és negatiu.

Sense anar més lluny, l'increment dels
residus urbans s'ha incrementat un 250% més que
l'increment del PIB regional.
La contaminació
atmosfèrica s'ha incrementat un 181% més que el PIB.
I
la contaminació dels aqüífers s'ha incrementat un
152% per damunt de l'increment del producte interior brut.

L'acumulació de ciment en el nostre
territori litoral, és a dir, a menys d'un quilòmetre
des de la línia de costa, s'ha multiplicat en deu.
.
.
, pels deu
anys.

Tot això suposa un decreixement real del PIB,
si corregim els indicadors de la renda per càpita amb els impactes
negatius que ha provocat.
És a dir, si internalitzem els costos el
resultat és negatiu.
I, per descomptat, si mesures en termes de
qualitat de vida, la nostra comunitat està pitjor ara que fa deu
anys.

A vostés, al Partit Popular, només els
preocupa el territori com a suport de les activitats econòmiques, no
com un bé a protegir per a garantir la vida.
S'omplin la boca
amb la protecció de ser provida, però en el fons els importa
això ben poc.

Els indicadors de consum d'aigua i
d'energia, així com les emissions de contaminants al
sòl, aigua i atmosfera són una prioritat, però
és només un pas que ha de continuar-se amb el control dels
incompliments i amb una normativa que garantisca sancions a qui no
complisca amb les lleis, incloent, ja dic, la recuperació del medi
ambient destruït.

És més, des del nostre punt de vista,
les empreses i les activitats econòmiques en general haurien de
complir amb la Llei sobre avaluació de les millores ambientals a
partir del compliment dels indicadors que s'aproven per a poder
accedir a ajudes econòmiques de les administracions
públiques, de tal forma que l'eixida de la crisis servisca
també per a recolzar aquelles que milloren el maneig mediambiental
de les seues activitats.

El que en tot cas queda clar és que el retard a
aprovar els indicadors de consum i de contaminants suposa un xec en blanc a
les empreses més contaminants i un perjuí, inclús
competència deslleial, per a aquelles empreses que sí
compleixen els criteris de maneig mediambiental.

No crec que resulte molt complicat aprovar i publicar
els indicadors, tenint en compte que hi ha una multitud d'informes,
tant d'organitzacions independents com de la Unió Europea, per
a utilitzar com a base d'elaboració en la nostra comunitat.

De fet, si el Partit Popular no fa açò
en un termini relativament breu, està donant peu que la nostra
comunitat es convertisca en un espai totalment degradat.

Si Espanya està en el lloc trenta del
rànquing ambiental del món, som la huitena economia del
món, la nostra comunitat és responsable de més
d'una quarta part de la degradació del medi ambient i de
l'existència d'uns indicadors molt negatius.

Des del nostre punt de vista, estos indicadors haurien
d'aprovar-se per a cadascuna de les activitats econòmiques i
per a cadascuna de les comarques, donada la disparitat de situacions que la
combinació i la diversitat de la realitat econòmica i
territorial tenim al nostre país.

Estos indicadors haurien, a més, de preveure la
seua revisió en un termini de cinc anys per a millorar-los, reduint
els límits de consum i així poder complir amb els compromisos
internacionals de l'estat espanyol per a la reducció del canvi
climàtic.

És evident que amb estos arguments el nostre
grup parlamentari no pot estar més que del costat de la
proposició no de llei presentada i esperem que tots els grups
recolzen de forma unànime aquesta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra por diez
minutos el diputado señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Lo primero que quiero decir, en el primer turno de
intervención, es agradecer al señor Signes su tono y su
forma.
Su tono y forma que, por otro lado, siempre le caracteriza.
Tono y
forma que debiera servir de ejemplo para algunos compañeros de su
propio grupo político, de su propio grupo parlamentario.
Y tono y
forma que debiera servir de ejemplo también para otras formaciones
políticas que forman parte de este parlamento y que también
forman parte de la oposición.
Formaciones políticas que, como
se ha podido ver en esta comisión, hablan de un país que no
existe, de una derecha que no existe, aunque ellos sueñen con que
exista, y de una realidad que tampoco existe.
Tono y forma, señor
Signes, que dignifican la labor de oposición y que dignifican el
parlamento valenciano, porque representa al pueblo valenciano.

Por otro lado, no obstante, y pese a su tono y la
forma en la que ha expuesto los motivos de la proposición no de ley,
le avanzo que mi grupo político va a rechazar esta
proposición no de ley.
Y la va a rechazar porque no solamente
discrepamos en los puntos que ha planteado en la PNL, sino que,
además, discrepamos también en algunas cuestiones que ha
comentado en su intervención.

Llevamos cinco años desde que se puso en marcha
la LOT, cinco años de esfuerzo, cinco años de trabajo, cinco
años con un objetivo claro, definir líneas de
actuación para hacer de nuestra comunidad un lugar mejor para vivir,
defendiendo nuestro derecho al agua, defendiendo el Tajo-Segura,
defendiendo el transvase del Ebro, defendiendo y mejorando los recursos
naturales y el entorno medioambiental de nuestra comunidad.

Cinco años de trabajo, tres consellers, sí, tres consellers decididos a hacer
de nuestra comunidad un lugar -como decía- mejor para
vivir.
Cinco años de trabajo, de esfuerzo, reitero.
Cinco
años que -como bien ha dicho su señoría-
ha hecho de nuestra comunidad que seamos campeones en un tema tan
importante como es la reutilización del agua, hoy uno de los
principales problemas que padece la Comunidad Valenciana.

Señor Signes, como ya respondió el conseller de Medio Ambiente, Agua,
Urbanismo y Vivienda en la pasada comisión de abril de 2008, la conselleria está elaborando
un decreto regulador de indicadores de consumo de recursos.
.
.
, de
indicadores de recursos.
Porque establecer un sistema de indicadores es un
proceso complejo -lo dijo el propio conseller en su intervención-, pero es necesario
desarrollarlo -y también lo dijo el conseller en su
intervención- con precaución y con total
precisión.
Han pasado trece meses y se está trabajando en ese
decreto y pronto verá la luz.

En este marco de trabajo y de esfuerzo se está
elaborando -y su señoría lo conoce perfectamente-
la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana.
Es el documento
-y usted lo sabe- que ha de orientar las pautas de
ocupación de nuestro territorio en función de un uso racional
de los recursos naturales y de un modelo urbanístico sostenible y,
por tanto, definirá también unos indicadores a los que se
refiere en la proposición no de ley que hoy ha presentado en esta
comisión su grupo político.

El Consell lleva mucho tiempo trabajando,
reflexionando sobre esta estrategia territorial para nuestra comunitat, trabajando en una
estrategia definitiva para nuestra comunidad, y eso no quiere decir que sea
una estrategia inmóvil, una foto fija, sino que es una estrategia
que nos va a permitir diseñar planes de futuro flexibles y
dinámicos.

La Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y
Vivienda está elaborando esta estrategia como una estrategia global
a largo plazo, una estrategia que necesita hoy nuestra comunidad.
Este
instrumento contendrá las estrategias propias de acciones, los
documentos, criterios y recomendaciones precisas aplicables a la realidad
diaria del crecimiento territorial y urbanístico de nuestra
comunidad a lo largo de los años.

Todo ello requiere un amplio, un amplio consenso con
la sociedad civil, un amplio consenso con los ciudadanos que forman parte
de nuestra comunidad, y por eso se está teniendo en cuenta la
percepción que de nuestro territorio tienen los ciudadanos, y de su
opinión saldrán muchos fundamentos de las líneas
estratégicas de futuro del modelo territorial en nuestra comunidad.

Se trata, como decía antes, de una propuesta
estratégica, flexible, dinámica y participativa, para que,
como dijo en el conseller en su anterior intervención sobre esta materia, la
comunidad se convierta en un eje para el Mediterráneo, un eje
estratégico del Mediterráneo.
Eje estratégico que nos
permita conocer y actuar con perspectiva sobre nuestras costas, nuestros
puertos, nuestras infraestructuras y las necesarias infraestructuras que
tiene nuestra comunidad de cara al futuro, nuestras zonas más
sensibles, nuestros parques naturales y, en general, el entorno de
convivencia con el medio ambiente, y en esa línea se está
trabajando y lo está haciendo de manera brillante la Conselleria de
Medio Ambiente.

A continuación, tras lo que fue una primera
fase en donde el presidente del Consell, el presidente Camps,
presentó lo que fueron los objetivos y criterios de la estrategia
territorial de la Comunidad Valenciana, se puso en marcha un plan de
participación pública, un plan de participación
pública que se llevó a cabo en diversas y variadas etapas,
fundamentalmente, a través de la página web de la propia conselleria, en donde la
sociedad civil, en donde los ciudadanos pudieron participar.

El señor conseller de Medio Ambiente, Agua y Urbanismo presentó los
resultados de este plan de participación pública, plan de
participación pública que no se ha cerrado, pero
presentó en ese momento, en septiembre de 2008, hace ya algunos
meses, ya los resultados de ese plan de participación
pública.

Entre octubre del 2008 y marzo del 2009, se han
celebrado cinco sesiones de expertos.
Cinco de sesiones de expertos que
conocen perfectamente cuál es la realidad de nuestra comunidad,
cuáles son las necesidades y cuál es la prospección
que se tiene que hacer de nuestra comunidad y del modelo territorial de
nuestra comunidad de cara al futuro, desde un punto de vista
medioambiental, desde un punto de vista de las infraestructuras que
necesita nuestra comunidad y desde un punto de vista de todas aquellas
cuestiones que tienen que ver con lo que es un modelo territorial.

Actualmente, la Estrategia territorial de la Comunidad
Valenciana se encuentra en un proceso de evaluación ambiental y en
esta fase se ha redactado parte del documento denominado «Cien metas
para la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana», lo que
son el avance de las propuestas.

La futura aprobación de la estrategia
territorial de la Comunidad Valenciana enmarca y enmarcará la
política del Consell, pero no solamente enmarcará la
política la Consell, tiene que enmarcar la política de todo
el gobierno valenciano, representando a todo el pueblo valenciano,
representando también a esta cámara.

Y esta estrategia demostrará que la creciente
orientación hacia un modelo que crecimiento y de desarrollo
sostenible, centrado en la calidad de vida y en la calidad de nuestro
territorio, tiene que reforzar el esfuerzo que tenemos que hacer todos los
grupos políticos para trabajar conjuntamente en una misma
dirección, para trabajar conjuntamente en un mismo camino y con un
mismo objetivo, que es mejorar el entorno en el que vivimos, mejorar la
calidad de vida de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana y mejorar en
la medida que se pueda el modelo territorial que en estos momentos tenemos.

Un ejemplo del esfuerzo que lleva realizando el
gobierno valenciano durante los últimos años es respecto a la
política de territorio y paisaje, ha dado como resultado que un
tercio de nuestro territorio tenga algún grado de protección
ambiental.
Hoy, las edificaciones en nuestra comunitat no llegan al 3% y muy pronto pasaremos al 40% protegido en
nuestra comunitat; en
seis años, desde el 2000 al 2006, hemos aumentado en un 155% la
superficie protegida frente a alrededor de un 25% de lo que es la
superficie urbana.
Y en ese 25% las edificaciones crecieron tan solo un
8,7%, según los datos europeos.

Por tanto, señor Signes, no consideramos
procedente aceptar -como le he indicado al inicio de mi
intervención- esta proposición no de ley relativa a los
indicadores de consumo de agua y energía, así como los de
emisión, contaminantes al suelo, agua y atmósfera, puesto que
la estrategia territorial de la Comunitat Valenciana incluirá sus
correspondientes indicadores, y al aprobarse mediante decreto esta
estrategia territorial, quedará satisfecho el requerimiento que hoy
hace en su proposición no de ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Para el turno de réplica tiene la palabra el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, dir que m'ha sorprés que
en un tema tan fonamental, com hem dit els portaveus en l'anterior
proposició no de llei de Compromís, que era la defensa del
Xúquer, m'ha sorprés la callada, la
no-intervenció del Partit Popular, la veritat és que
m'ha sorprés.

Jo creia, ja que el senyor César Sánchez
en este moment està parlant que cal treballar tots en la mateixa
direcció -són paraules literals que vosté acaba
de dir-, era l'oportunitat magnífica, esplèndida,
era el moment oportú perquè vostés demostraren, no ja
que es pot treballar en la mateixa direcció
-adone's-, sinó que vostés demostraren que
es pot discrepar en una comissió.
I, per tant, rebutge la seua.
.
.
,
respecte, però rebutge a nivell personal la seua
no-intervenció o la no-intervenció del seu grup en este tema
tan important per als valencians com és el tema del Xúquer i
la seua supervivència.

I, únicament per acabar, dir que, miren, conec
l'estratègia, no la territorial de la Comunitat Valenciana,
l'estratègia que utilitza el conseller i que utilitza el
Partit Popular, l'estratègia és cinc anys
després de finalitzada.
.
.
o l'entrada en vigor de la LOT,
és -digam- sotmetre tot pla d'acció
territorial, tot institut o tot organisme que fa cinc anys la LOT ja
obligava a crear, sotmetre-ho tot perquè l'estratègia
territorial -en este cas sí- de la Comunitat Valenciana
estiguera acabada.

Però mire, senyor César, és que
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana
vostés han tardat cinc anys en començar-la, cinc anys en
començar-la, quan devien haver-la començat en el mateix any
2004.
I, clar, és a dir, el mateix retard de
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana és
el que fa que de segur, (so per
interferència d'un mòbil) de
segur, de segur acabarem esta legislatura i la major part dels plans
d'acció territorial i altres instituts i organismes que
contempla la LOT no estiguen creats.
¡I això és
gravíssim, senyor César!

És gravíssim perquè realment
estem en un moment econòmic, i especialment en la Comunitat
Valenciana, de crisi de construcció, de crisi immobiliària,
que fa que tots estos.
.
.
-digam- plans d'acció
territorial, totes estes modificacions urbanístiques són a
hores d'ara absolutament necessàries per a moure el que
és la situació de paràlisi que viu el sector de la
construcció i el sector immobiliari en la Comunitat Valenciana, i
vostés no ho estan fent.
Sempre donen l'excusa que
després de l'estratègia territorial vindrà tot
allò altre.

Mire, per acabar, jo pense que la conselleria dorm
plàcidament a l'espera de la fi de la legislatura.
Jo crec que
eixa és la postura de la Conselleria de Medi Ambient en este moment,
i ho lamente molt perquè és una conselleria que
-repetisc- és clau, clau per a, amb els seus moviments,
amb les seues actuacions, amb les seues polítiques, poder ajudar a
eixir a la Comunitat Valenciana -repetisc- de la crisi de
construcció, de la crisi immobiliària que estem patint.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra para el turno.
.
.
¿No?

Entonces, pasamos a votación.
¿Nadie
solicita la palabra?
(Veus)

El senyor Sánchez Pérez:

Pensaba que iban a
intervenir los.
.
.
, señor presidente, los grupos.
.
.

El senyor president:

Tiene la palabra el señor Sánchez para
el turno.

El senyor Sánchez Pérez:

Sí, señor Signes, a lo largo de estos
últimos meses, en lo que llevamos de legislatura, el Grupo
Parlamentario Popular y la conselleria han invitado constantemente a los grupos de la
oposición a pactar y a dialogar sobre cuestiones tan importantes
como es el modelo territorial, como es el futuro de nuestra comunidad.

La discrepancia es buena, es saludable, es necesaria
y, además, el debate proporciona siempre que consigamos avanzar en
cuestiones importantes.
Y desde el punto de vista político y desde
el punto de vista del urbanismo y del modelo territorial de la Comunidad
Valenciana, el debate nos permite avanzar hacia una comunidad mejor en el
futuro.

Somos conscientes desde el Grupo Parlamentario Popular
de la situación por la que atraviesa en estos momentos la Comunidad
Valenciana y España, una situación de crisis.
Somos
conscientes de la situación por la que actualmente atraviesa el
sector de la construcción y el sector inmobiliario.

No quisiera en este tema elevar el tono de mi
intervención, pero es conveniente recordar la actitud que han tenido
algunos parlamentarios del Partido Socialista en Europa ahora que nos
encontramos en plena campaña electoral, la actitud que han tenido
algunos parlamentarios de su grupo político en el Parlamento Europeo
respecto a lo que es el urbanismo en nuestra comunidad.

Yo creo que tenemos que tener todos una actitud
responsable.
Somos conscientes de que durante los últimos
años la construcción ha sido una fuente de riqueza en nuestra
comunidad.
Puede que algunos errores se hayan cometido y puede que los
tiempos obliguen a que tengamos que redefinir cuál debe de ser la
política desde un punto de vista urbanístico que tenemos que
aplicar en nuestra comunidad.
Y lo tenemos que hacer dialogando y lo
tenemos que hacer consensuando y lo tenemos que hacer adaptando lo que ha
sido durante muchos años una fuente de riqueza en nuestra comunidad,
como es la construcción, al nuevo contexto en el que nos
encontramos.

Y creo que además que en ese camino nos
encontraremos, y estoy completamente convencido de que tendremos al Grupo
Parlamentario Socialista apoyando esta estrategia valenciana por el
territorio y apoyando las políticas que desde un punto de vista
urbanístico pondrá en marcha el gobierno valenciano y la
Conselleria de Medio Ambiente.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Pasamos a la votación del punto.
¿Votos
a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.

Vamos a parar durante dos minutos la comisión
para salir a recibir al conseller y pasaremos entonces al punto número 2 del orden
del día.

Dígame usted.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, jo entenc que, com que la
compareixença és del senyor Morera i entenem que Morera
és un portaveu adjunt, la mesa de la comissió no
tindrà problema en aplicar l'Ordre de la Mesa de Les Corts del
3 de març, on se té en compte i se notifica que durant les
juntes de síndics no tindrà ninguna comissió de
reunir-se.
(So per interferència
d'un mòbil)

Jo crec que.
.
.
, tinc aquí, «la Mesa de
Les Corts, reunida el 3 de març, ha tingut coneiximent de
l'acord al qual va arribar la Junta de Síndics el 24 de febrer
a l'objecte de sol·licitar que l'òrgan rector de
la cambra traslladarà als presidents de les comissions un
recordatori en el sentit que mentres estiga reunida la junta es suspendran
les sessions de les comissions».

Esta ordre crec que haurà arribat al president
d'esta comissió, i entenem que la compareixença
és del senyor Morera i el senyor Morera estarà en la Junta de
Síndics, (veus) entenc que suspenga la compareixença del.
.
.

El senyor Sánchez Pérez:

Señor, señor
presidente, puesto que.
.
.

El senyor president:

Un momento que le de la palabra.

El senyor Sánchez Pérez:

Disculpe, señor presidente.

El senyor president:

Le doy la palabra, señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Puesto que la Junta de Síndics probablemente
esté a punto de terminar, yo.
.
.
(veus) mi grupo parlamentario y también invito al resto
de grupos de esta comisión a que aguardemos unos minutos, que no
sean dos, que a lo mejor sean algunos más, y que esperemos que
termine la Junta de Síndics.

No tenemos ningún inconveniente.

El senyor president:

Señor Signes, dígame su opinión.

El senyor Signes Núñez:

Sí, anem a vore.
Jo
crec que se podria resoldre el tema si ara passem a tractar el punt 5, que
és un punt dels no adscrits.
.
.

El senyor president:

Coincidimos en la propuesta, señor Signes.
Esta
mesa.
.
.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
i que, per tant, ni ha
d'estar el conseller ni ha d'estar el senyor Morera.
No
sé si.
.
.

El senyor president:

.
.
.
y para agilizar, (veus) que como además el señor Morera la ha dejado a
usted encargada de hacerle la sustitución mientras que él
asiste a la mesa de síndics.
.
.

El senyor Sánchez Pérez:

Señor presidente, ¿puedo hacer uso de la
palabra?

El senyor president:

Si usted me deja que yo termine, sí.

Creo, señor Signes, señora Mollà,
que después de la intervención del señor Morera antes
de marchar a la Junta de Síndics, la cual (inintel·ligible) .
.
.
me van a
permitir que durante un minuto vea cuáles son los compromisos del
señor conseller, más que nada porque creo que tan importante es el que
él esté esperando ya veinte minutos a que nosotros terminemos
o que podamos retomar la sesión y ver cuál es, un poco, la
mejor solución.

Creo.
.
.
, no obstante, yo le voy a proponer que se
haga el quinto punto del orden del día para no saltarnos ninguno de
los acuerdos de la mesa, y, a continuación, le voy a dar la palabra
al señor Sánchez para que me haga el matiz que creo que me
quería hacer.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

La propuesta del señor Signes nos parece
razonable, pero del mismo modo también nos parece razonable que su
señoría haga esa consulta al conseller.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, por las recomendaciones a todos.

(Pausa)

Proposició no de llei sobre la revisió i
modificació del Pla eòlic de la Comunitat Valenciana,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 29.
356, BOC número 127)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
después de este pequeño receso, con la comisión y,
definitivamente, vamos a hacer la última PNL para así dar
tiempo suficiente a que pueda volver el portavoz, don Enric Morera, de la
Junta de Síndicos.
El conseller ha aceptado de buen grado el poder retrasar la
comparecencia, con lo cual tiene la palabra, para defender la PNL del
quinto punto del orden del día, la parlamentaria señora
Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Agrair que tant la mesa de la comissió com el
conseller hagen vullgut aplicar un acord de la Mesa de Les Corts en este
sentit, de vegades, molt estrany que siguen tan vehements.

Però bé, amb aquesta iniciativa pretenem
i demanem al govern valencià la revisió del Pla eòlic
de la Comunitat Valenciana aprovat l'any 2001, actualment vigent, per
a atendre les nombroses peticions en este sentit, efectuades per entitats
ciutadanes i per obrir un ample procés de diàleg que puga
establir un marc de consens per a la seva aplicació concreta al
nostre territori.

No ens oposem a l'energia eòlica,
sinó a este pla eòlic concret que ha elaborat el govern del
Partit Popular.
El que demanem és una ubicació racional,
òptima d'aquesta modalitat energètica.

El desenvolupament del pla eòlic ha tingut un
camí més que tortuós des de la seva aprovació
definitiva.
S'ha violat en nombroses ocasions la legislació
ambiental autonòmica, estatal i europea, que ha motivat la
intervenció del Parlament Europeu i del Tribunal Europeu de
Justícia, tant en les quatre zones eòliques que ja estan en
funcionament en Castelló com en les altres onze que estan en
projecte en tota la Comunitat Valenciana, entre les quals estan la zona 9 i
la paralitzada zona 14.

Les irregularitats més cridaneres es refereixen
a la declaració com a zona apta per a la instal·lació
de parcs eòlics dels quinze espais de la xarxa Natura 2000,
declarats llocs d'interés comunitari, o de les set zones IBA,
equivalents a zones d'especial protecció per a les aus, entre
altres.

En els parcs eòlics del nord de Castelló
els voltors abatuts, entre ells, els voltors lleonats ascendeixen a
més de 300.
A més, el passat mes d'octubre la fiscalia
de Castelló va tramitar la denúncia del grup conservacionista
GECEN on constatava que l'empresa Renomar, adjudicatària dels
parcs eòlics del nord de Castelló, deia: «Ha incumplido
las medidas correctoras establecidas, tanto en la declaración de
impacto ambiental como en la resolución complementaria a la misma,
en orden a evitar la mortandad masiva de buitres leonados i otras especies
protegidas.
»

També detectava un «claro
incumplimiento» de l'òrgan ambiental competent que deia
que, «es el que tiene que vigilar el cumplimiento por parte del
titular del proyecto de las condiciones impuestas y verificar la eficacia
de las medidas previstas en el programa de vigilancia ambiental.
»

Per eixa raó, de fet, quatre alts
càrrecs de la Conselleria de Medi Ambient, Juan Jiménez
Pérez, cap del servei de Biodiversitat; María Ángeles
Centeno, directora general del Medi Natural; Cristina Serrano,
subsecretària de Medi Ambient; María Ángeles
Ureña, secretària autonòmica de la conselleria, i el
Consell d'Administració de Renomar han hagut de respondre
davant la justícia.
És una cosa constant entre el Partit
Popular.

L'autorització definitiva per part de
l'administració valenciana de les primeres àrees
eòliques i la posada en marxa dels aerogeneradors ubicats al nord de
Castelló, emparats els d'alt valor ecològic i
paisatgístic, ha provocat múltiples agressions al patrimoni
cultural i etnogràfic, destrucció dels murs de pedra seca i
de jaciments arqueològics, la mort també -ja dic-
de més de 300 voltors i també la destrucció de massa
forestal de gran valor ecològic; mentre que no ha aportat eixe
promés creiximent econòmic i increment de
l'ocupació en els municipis afectats per la
instal·lació dels aerogeneradors.

La mateixa situació es perfila en la zona
eòlica 9 de la comarca d'Utiel-Requena amb afeccions encara
molt més greus si és possible: 270 aerogeneradors disseminats
en les serres d'Utiel, Requena i Bunyol; 270 torres de grans
dimensions, són de 115 metres, vull dir, com una finca de 28 pisos;
també les molèsties pel soroll que provoquen a poca
distància dels nuclis d'habitants; l'impacte visual i
paisatgístic que provocaran els 29 aerogeneradors que es té
previst instal·lar a la serra de Juan Navarro i de la del Tejo de
Requena; la serra d'Utiel i l'ermita del Remei que tindran com
a rerefons 26 aerogeneradors, perjudicant per sempre el paisatge i la
possibilitat de turisme rural, i l'obertura de camins de gran
amplitud perquè puguen passar els camions de gran tonatge que
transporten els aerogeneradors.

Demanem que es revise i se reelabore l'actual
pla eòlic valencià per les nombroses deficiències i
mancances: no està inserit en un previ pla energètic
valencià que establisca objectius generals energètics que
estimule totes les energies alternatives, incloent molt especialment la
solar i que estimule l'estalvi, l'eficiència i la
sostenibilitat energètica; no està fonamentat en un previ
mapa eòlic valencià amb mesuraments objectius i
científics de la velocitat del vent en la geogràfica
valenciana; (so per interferència
d'un mòbil) no considera
altres ubicacions a més dels confins d'interior, com
són les zones litorals i semilitorals valencianes, on hi ha
més llocs antropitzats, així com les zones de la plataforma
litoral; no contempla el soterrament de les línies
elèctriques d'evacuació quan travessen àrees
forestals, cosa que sí considerava, de fet, el primer avantprojecte
de pla eòlic; no presenta tampoc suficients garanties ambientals com
ho demostra l'afectació a més de tres-cents monts
d'utilitat pública i més de quinze zones LIC -ja
dic-, llocs d'interés comunitari, segons la directiva
europea d'hàbitat, i diferents àrees IBA, són
les d'interés per la protecció dels aus; no ha existit
diàleg ni consens amb les entitats socials implicades, ajuntaments,
sindicats, col·lectius ecologistes, etcètera.

Per tant, per tot açò exigim una
revisió i reelaboració urgent del pla per poder solucionar el
seus defectes i donar pas a una àmplia participació
ciutadana.

Recordem que de portar-se a terme el pla tal com
està dissenyat suposaria uns enormes impactes ambientals i
socioeconòmics totalment inacceptables.
De fet, ja ho fa, com estem
dient; afectaria el paisatge i els ecosistemes de les més valuoses
àrees de muntanya valencianes, així com a les activitats de
turisme rural i agropecuàries de les comarques d'interior.

El Grup Parlamentari Compromís també
dóna suport a les iniciatives de la plataforma DES, desenvolupament
eòlic sostenible, i a la mesa per la ubicació racional de
l'energia eòlica, que aglutina ja a més de cinquanta
associacions de tot el País Valencià i que ha presentat
milers d'al·legacions als diferents plans eòlics
zonals.
Col·laborem, de fet, amb estes entitats per donar
assessorament i mitjans per a presentar al·legacions i altres
recursos legals, mentre no es revise el pla eòlic tal com demanem
avui en la nostra proposició no de llei.

Així mateix, en reiterades ocasions, el
síndic i la síndica de Greuges ha reconegut greus
deficiències en el projecte de la zona eòlica 14,
Alcoià-Comtat, i li demana també al govern valencià la
revisió d'aquest projecte, cosa que ens reafirma en els
nostres plantejaments.

Per tant, jo demane avui que els grups parlamentaris
recolzen aquesta iniciativa de forma unànime.
Entenem que aquestes
mancances que té l'actual pla eòlic són
més que evidents, també les repercussions que està
tenint en moltes zones que fan perillar, fins i tot, espècies no
solament naturals, sinó.
.
.
sinó els voltors.

I, per tant, jo crec que.
.
.
, entenent que aquest pla
ha suposat un cúmul de despropòsits que ha dut, fins i tot,
que el fiscal denunciara a alts càrrecs del Consell i a
l'empresa que instal·la aquest aerogeneradors, doncs
bé, jo crec que és evident que les coses no s'estan
fent bé, que el Consell, veient aquest tipus d'irregularitats
i veient aquest tipus d'atemptats ecològics, no està
posant-se les piles i redefinint la seua política eòlica.
Jo
crec que avui el Grup Parlamentari Compromís el que pretenem
és que sigam les Corts Valencianes, tots els grups parlamentaris qui
li posem en esta evidència clara al govern de La Generalitat que
està justament immers en altres.
.
.
, en altres situacions que res
tenen a vore amb la política que ha de dur un govern.

Amb esta paràlisis de govern valencià
estem allargant un temps preciós perquè posem ja en marxa una
política eòlica adequada a les nostres necessitats i adequada
-ja dic- al respecte i la sostenibilitat mediambiental.

Per tant, si tenim que els grups parlamentaris de les
Corts Valencianes.
.
.
, sigam els que portem la iniciativa que deuria tindre
el govern valencià, doncs bé, no tindrem ningun problema en
això i eixa és la intenció del Grup Parlamentari
Compromís, veient la deixadesa del govern valencià, del
Partit Popular, tindre la iniciativa i dur endavant solucions a esta
situació tan problemàtica que avui travessem en el
País Valencià en les polítiques eòliques.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra el señor Torró por
cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Per a Esquerra Unida, el pla eòlic que es troba
actualment aprovat i en tràmit d'anar implantant-se,
bé, és un autèntic disbarat que caldria revisar.
Per
tant, pensem que és imprescindible eixa revisió i anem a
recolzar la proposta.

Este pla eòlic s'ha basat en una
necessitat, en una necessitat que és difícilment discutible,
i que jo crec que tot el món es troba d'acord, ¿no?
, la
necessitat de substituir una energia o un consum, unes fonts
energètiques basades fonamentalment en l'ús
d'energies no renovables, com és el petroli, per una energia
neta i renovable.
I això, insistixc, difícilment es pot
discutir i jo crec que tot el món estem d'acord amb eixa
qüestió.

El problema, fonamentalment, és que sembla que
des del Partit Popular s'ha vist l'ocasió de transformar
eixa necessitat en la creació d'una gran negoci per a
determinades empreses, ¿no?
Bé, perquè
l'aprofitament eòlic, potser, es pot fer de diverses maneres.
Jo en citaria.
.
.
, bàsicament crec que n'hi han dues maneres de
fer-ho, ¿no?
Una manera descentralitzada, basada en la
multiplicació d'instal·lacions reduïdes, a la qual
pot accedir moltíssima gent, i que significa, sobretot,
l'apropament de la producció i el consum.
És a dir,
procurar que els consumidors generen la seua pròpia energia, o, en
tot cas, generar instal·lacions reduïdes que es situen a prop
dels llocs de consum.

Això, a banda d'evitar la
concentració, també té altres efectes, sobretot
l'increment de l'eficiència, perquè
s'eviten les pèrdues, les enormes pèrdues que hi han
d'energia en el transport d'esta energia, que és una
qüestió que normalment no es té en compte.
És a
dir, per a generar una potència molt gran en el lloc de consum, si
el punt de producció està molt allunyat, es necessita una
dimensió major de les instal·lacions de producció,
¿no?

Bé, l'opció que s'ha trobat
és la concentrada, ¿eh?
, grans molins que produïxen
entre 1 i 2 megavats a l'any, concentrats en parcs que es troben, per
tant, d'eixa forma, en mans de grans empreses a través
d'este mecanisme de la concessió, ¿no?
Aquesta segona
opció té una sèrie de problemes molt importants.
La
primera d'ells, no és (ininte­l·ligible) .
.
.
compaginada o inserida dins d'un pla
energètic que contemple moltes més coses, és a dir, no
només la producció d'energia eòlica, sinó
la producció de moltes altres energies alternatives i, sobretot, i
també, en un pla d'estalvi i reducció del consum
energètic, ¿eh?
Consumim molta més energia.
Quan
parlem dels problemes energètics sempre estem parlant o pensant
només en termes d'oferta i també tenim de parlar en
termes de demanda.
No només cal incrementar l'oferta,
sinó, sobretot, també, de forma molt important, i cada vegada
més, reduir-ne la demanda.

La forma en què s'ha dissenyat aquest pla
és absolutament incomprensible, ¿no?
Només cal vore el
mapa i adonar-se que es situa.
.
.
, les zones, els parcs eòlics,
només estan situats a l'interior, i, a més, de forma
paradoxal, o no tant, ¿eh?
, la major part d'ells en zones
d'alt valor paisatgístic i ecològic.
Això genera
problemes, és a dir, perquè tenim que el consum
d'energia elèctrica en este país es situa
fonamentalment en la costa, però la producció la situem en
les zones més deprimides de l'interior.

Jo crec que la idea era suposar que, al ser zones
despoblades es generarien menys problemes davant de l'impacte que
generen aquests molins, estos nous molins de vent.
I generen
moltíssim impacte des del punt de vista faunístic,
¿val?
, especialment sobre les aus que es veuen afectades en
centenars de morts anuals als llocs on els parcs hi han instal·lats,
amb l'increment importantíssim del risc d'incendis, que
estan produint-se també en molts d'estos aerogeneradors, i
sobretot, i molt especialment, en l'enorme atemptat que suposa la
construcció d'estos parcs, perquè no es tracta
només d'instal·lar estos molins o aerogeneradors en les
zones altes, sinó tota la infraestructura que requerixen,
d'una banda, per a construir-los, que requerixen fer pistes forestals
d'una amplada extraordinària, especialment en les corbes, per
a poder transportar els mòduls que, sobretot, les hèlices,
que mesuren 35 metres d'alçada i que van totes d'una
peça.
I, d'una altra banda, per la necessitat d'establir
plataformes i establir punts per al transport de l'energia.
Per no
parlar que no hi ha cap mapa ni estudi de vents.
La cosa més
aproximada és la famosa foto de la bufanda que està inserida
en l'estudi del pla 14, on un presumptament tècnic demostra
que en la serra fa molt d'aire agitant una bufanda a l'aire.

I tot això fa que, lògicament, este pla
haja de ser revisat i que, particularment, en una zona com la zona de
Requena, que és la zona 9, que té els problemes
específics que no em dóna temps a explicar, caldria
també tirar-lo cap enrere.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el portavoz del Partido Socialista,
el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

També per al Grup Parlamentari Socialista, i
això ho hem fet públic en diverses ocasions, La Generalitat
hauria de revisar el pla eòlic valencià a la vista de les
anomalies detectades no solament per la fiscalia, i ací cal recordar
la denúncia que a hores d'ara s'instruïx, com molt
bé s'ha dit, en el Jutjat número 4,
d'Instrucció, número 4 de Castelló, (veus) per presumptes
delictes de prevaricació i contra l'avifauna, per la mort de
més dos-cents voltors lleonats, contra la cúpula de
l'empresa Renomar i alts càrrecs del Consell.

No solament per les anomalies detectades per la
fiscalia, dic, sinó també per la Unió Europea, davant
de la qual també s'han denunciat els fets.
Cal tindre en
compte que n'hi han 124 aerogeneradors, en Ares, Castellfort,
Vilafranca i Portell de Morella, que estan en l'ull de
l'huracà de la fiscalia.
A més, també hi ha un
tema que és tangencial, però que és important
també, que és el tema que les compensacions de les empreses
gestores dels plans eòlics, els ingressos els fan a Aven, a
l'Agència Valenciana de l'Energia, i Aven és la
que fa la redistribució de les compensacions als ajuntaments, i
això, la veritat és que està funcionant prou malament.

Miren, senyories, l'elaboració del pla
eòlic valencià es va fonamentar exclusivament en
l'informe anomenat «Estudi d'avaluació de recursos
eòlics de la Comunitat Valenciana», elaborat en l'any
1997 per Iberdrola, la principal elèctrica a la Comunitat
Valenciana, a través d'un acord del Consell i l'empresa
interessada en aquells moments en instal·lar alguns plans
eòlics en la nostra comunitat.

Aquell estudi, assolit plenament pel Consell, ni era
un mapa de vents ni una cartografia eòlica valenciana, i solament
analitzava quatre emplaçaments seleccionats per l'empresa.
És més, el Consell va aprovar el pla eòlic
valencià sense que eixe estudi mai fóra sotmés a
informació pública amb la resta de l'expedient.

En definitiva, el pla eòlic valencià va
invadir zones ZEPA, zones LIC, a més de tindre importants
afectacions al patrimoni històric artístic.
Això, junt
amb la recent ampliació de zones ZEPA per banda del Consell, obligat
per una sentència del Tribunal de Justícia de la Comunitat
Europea, obligaria, segons el nostre parer, a una revisió del pla
eòlic valencià, ja que les revisions puntuals dels parcs no
serien més que pedaços.

Per altra banda, les actuacions que han acompanyat,
que és un tema també de la proposició no de llei de
Compromís, però al qual Compromís no ha fet
referència en la seua intervenció oral, les actuacions que
han acompanyat les exposicions públiques del pla especial de la zona
9 del pla eòlic valencià, adjudicada a Renomar, avalaria la
proposta de Compromís, la proposta que fa Compromís en la
seua intervenció escrita.

El pla especial d'esta zona 9 fou tret a
exposició pública mitjançant resolució del
servei territorial d'energia el 26 de juliol de 2006, fet que va
provocar que es presentaren més de dos mil signatures de les zones
afectades oposant-se al projecte.
Sorprenentment, en agost de 2008, en
concret el dia 4 d'agost de 2008, el pla especial de la zona 9
tornà a traure's a exposició pública quan, des
del 5 de novembre de 2007 disposava ja d'una aprovació
especial per banda de la Conselleria d'Infraestructures, segons
pareix, per a esmenar una irregularitat consistent en que en
l'exposició pública de 2006 el temps
d'exposició fou menor al legalment establert.
No obstant, la
llei establix un temps màxim de sis mesos per a la tramitació
i resolució dels expedients, i en este cas han passat ja dos anys.

És per tot açò que el Grup
Socialista recolzarem la proposta de Compromís, que, entenem,
és una petició de reconduir tot el procés fent un nou
procés impecable i donant les màximes garanties als afectats.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
¿7?
, no: 6.
.
.
Perdón.
(Veus)

Vamos a interrumpir durante un segundo, no se me
muevan, señores diputados, que voy a avisar al conseller para que entre en la
sala.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller de Medi Ambient,
Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, per a explicar la modificació de les qualificacions
provisionals concedides a vivendes de protecció oficial (VPO) en
règim general per als jóvens de Torrent en febrer de 2007, a
vivendes de preu concertat en octubre de 2008, amb un augment del 20% sobre
el preu anunciat en l'oferta pública, sol·licitada pel
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 29.
752)

El senyor president:

Muy bien, reanudamos la comisión con el
último punto del orden del día, en este caso, el segundo
punto del orden del día.

Celebramos que pueda estar aquí el portavoz de
Izquierda Unida, después de haber cumplido sus obligaciones en la
mesa de síndicos, y para ello (ininte­l·ligible) .
.
.
a continuación con la comparecencia del conseller, que agradecemos, por lo
menos esta mesa y creo que la comisión, todos sus componentes,
agradecen el esfuerzo y, bueno, el haberle hecho esperar durante un
momentito para que termináramos todas las proposiciones no de ley.

Muchas gracias, señor conseller, y comenzamos con su
intervención cuando usted quiera.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Y gracias a todos porque, de alguna manera, pues,
compromisos de última hora han hecho que yo también tuviera
que modificar un poquito la agenda, así que, gracias.

Comparezco ante esta Comisión de Medio Ambiente
a petición del Grupo Compromís para explicar la
modificación de las calificaciones provisionales concedidas a
viviendas de protección oficial en régimen general para los
jóvenes de Torrent en febrero de 2007, a viviendas de precio
concertado en octubre del 2008, con un aumento del 20% sobre el precio
anunciado en la oferta pública, según expone en su solicitud
de comparecencia el ilustre diputado señor Morera.

Yo creo que seguro que el diputado señor Morera
conoce perfectamente que eso se ha vuelto atrás y que, de alguna
manera, eso no ha continuado, esa calificación o ese cambio de
calificación.

La función de la conselleria ante las solicitudes de calificaciones que recibe es
tramitarlas, fiscalizar si cumplen los requisitos que impone la
legislación y adoptar la resolución que legalmente
corresponda, siempre a partir de una solicitud, de una iniciativa de un
promotor público o privado.
No podemos decir a los promotores lo que
han de hacer, sino ellos piden, solicitan lo que creen que deben hacer.

La promoción a la que se refiere la solicitud
de comparecencia es una promoción de 88 viviendas en la parcela Parc
Central M-20, que obtuvo la calificación provisional por
resolución de la conselleria de fecha 1 de febrero de 2007.

Inicialmente, el promotor y titular de la
calificación era la empresa municipal Nous Espais Torrent, y
posteriormente, en virtud de una solicitud de cambio de titularidad,
autorizada por esa conselleria, pasó a ser de un promotor privado.

Por otra parte, el promotor solicitó la
aplicación de los nuevos precios previstos en el Real decreto
14/2008, así como que se aplicaran los precios derivados del cambio
de adscripción del municipio de Torrent a un área
geográfica de precios superior.
Y solicitó, igualmente, la
modificación de régimen para una parte de las viviendas,
pasándolas del régimen de protección precio general al
de precio concertado.

Respecto a la primera cuestión,
aplicación de los nuevos precios del Real decreto 14/2008, como la
promoción no tenía préstamo convenido, de acuerdo con
el real decreto citado y con la normativa autonómica, ese cambio era
posible y, por tanto, la conselleria concedió la aplicación de los nuevos
precios.

Por el contrario, respecto de la solicitud de la
aplicación de los precios derivados del cambio de adscripción
de Torrent a un área de precio superior, la conselleria no la concedió,
ya que esto está expresamente excluido para los expedientes
calificados con anterioridad al 1 de enero de 2008.

En cuanto a la solicitud de modificar el
régimen de protección de una parte de viviendas de precio
general a precio concertado, también se ha tratado de una
petición ajustada a la legalidad vigente por la que se
concedió el cambio.
Sin embargo, en marzo de 2009, el promotor
renunció a la resolución que autorizaba ese cambio de
régimen de parte de las viviendas.

La conselleria, igual que hizo con la solicitud anterior, la
autorizó por no haber ningún impedimento legal.
Por lo tanto,
se admitió la renuncia y se volvió a la situación
igual, o sea, a la situación de la calificación provisional
concedida el 1 de febrero de 2007.

Esto es lo que pasó en esta promoción.

Pero tengo que decirles que modificaciones de este
tipo no son nada excepcionales.
Este es solo uno de los ejemplos que se
producen dentro de lo que es la gestión de la conselleria en lo que a las
calificaciones provisionales se refiere.

Como su nombre indica, son calificaciones
provisionales y, durante su tramitación, el promotor, en virtud de
su poder de decisión, puede solicitar las modificaciones que
considere oportunas, los expedientes de calificación provisionales
aún vivos y pueden sufrir cambios y ajustes a lo largo de su
tramitación.

Dentro del plan de vivienda 2005-2008 en la Comunidad
Valenciana, la conselleria ha tramitado más de 400 expedientes de
modificación de calificaciones provisionales, que han afectado cerca
de 13.
000 viviendas.
Y son muchas las solicitudes de modificaciones que por
diferentes razones se presentan, concediéndose o no, como en estos
casos a los que se refiere a su señoría, cuando se cumplen
los requisitos necesarios.

En todo caso, lo cierto es que a fecha de hoy, a esta
promoción le son aplicables los precios contenidos en la
calificación provisional concedida en fecha 1 de febrero de 2007.

Y, por lo tanto, no tengo nada más que decir,
de momento.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra por diez minutos el portavoz de.
.
.
,
el señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

I ens podem felicitar que amb bona voluntat, totes les
actuacions previstes en estes Corts es puguen realitzar.

Mosatros, el nostre grup ha tingut l'amabilitat
d'entendre la possibilitat del conseller d'estar ací a
les 11:00, i nosaltres hem pogut també assistir a la junta com a
part de la mesa.
I, per tant, crec que tots contents.

Si en altres àmbits es poguera realitzar este
mateix clima de cordialitat que ací en esta comissió, crec
que Les Corts tindrien un funcionament un poquet millor.

Bé.
Dit això, el motiu de la nostra
compareixença és perquè entenem que s'ha
produït una situació que ha creat un clima de
desconfiança sobre la gestió pública de
l'urbanisme a Torrent.
Una clima de desconfiança que va des de
l'aprovació de les bases del sorteig fins al canvi, de forma
aliena al que els adjudicataris havien previst, un canvi de les bases del
sorteig, el que ha provocat una gran reacció ciutadana i
pública.

Concretament, el nostre regidor a Torrent, Sento
Veguer, i el Bloc de Torrent, van ser els que van detectar la
diferència de preu entre el que dien les bases del sorteig i el que
finalment, quan havien d'anar al notari, s'havia previst.
A
nosaltres ens va semblar que això era un fet escandalós.

Efectivament, en gener de 2007 s'establiren les
bases per les quals 168 famílies torrentines podien optar a una
vivenda de protecció oficial.
El 21 de novembre de 2007, la societat
municipal Nous Espais, SA, introduïx una clàusula per la qual
el promotor pot canviar fins un 30% d'edificació de la VPO a
preu concertat.

Aquest canvi, senyor conseller, no es va notificar en
cap moment als veïns, que són totalment desconeixedors dels
pactes d'acord que s'han produït entre l'esmentada
Nous Espais i la promotora.
És a dir, els ciutadans que acudixen al
sorteig, i als que a alguns d'ells se'ls ha adjudicat,
són desconeixedors d'estes clàusules.

¿Què ha passat ahí?
Que
posteriorment, el 15 de gener de 2008 es fa un sorteig de vivendes al qual
estaven convocats més de 1.
200 veïns de Torrent, 1.
200
veïns de Torrent.
Els veïns acudiren al sorteig amb les bases de
gener de 2007, i un CD informatiu en què s'explicava les
característiques de les vivendes, preus segons superfície i
explicacions sobre el procediment d'adjudicació i terminis
legals.

En aquest sorteig, sorprenentment, no se'ls
assignaren la porta o la vivenda corresponent als veïns, diguem-ne,
agraciats o beneficiats per eixe sorteig públic, la qual cosa ja
suposava una vulneració evident de les bases reguladores del
sorteig.
Quan es fa un sorteig, t'adjudiquen una vivenda concreta, i
no se deixa a l'albir o a l'aire del que poguera passar
ahí.

I no se'ls assignen per la senzilla raó
que les condicions havien canviat amb el seu total desconeixement, senyor
conseller.
Hem trobat a faltar en este procés una actuació
pública de defensa dels consumidors i dels beneficiats d'este
sorteig.

Però tenim més coses a dir, tenim
més coses que denoten que els poders públics han fallat o, i
ara ho vorem, han actuat amb una sorprenent connivència amb els
promotor.

Al mateix notari se li dóna una normativa del
sorteig que no té res a vore amb les bases que s'havien
proporcionat als mateixos veïns, amb la qual cosa el sorteig és
nul de ple de dret.
Primer, perquè les bases no són les
aprovades i, segon, perquè no hi ha objecte del contracte al no
assignar-se les portes específiques a cada veí.

Ara n'hi ha un 30% dels futurs propietaris als
quals se'ls volia.
.
.
-vosté ha dit que això
s'ha eliminat, efectivament, perquè era absolutament
disbaratat el que es volia fer per l'Ajuntament de Torrent en
connivència amb el promotor-, se'ls havia apujat entre
14.
000 i 30.
000 euros del preu de les vivendes, que, segons una
aproximació matemàtica fàcil de fer, se'n podien
derivar plusvàlues superiors al milió i mig d'euros
sobre els preus legals notificats als veïns.

Les solucions a este problema poden ser variades.
Vosté ja ha dit que han anul·lat la decisió de.
.
.
, i
no han concedit el canvi dels nous preus, però nosaltres entenem que
s'ha produït una situació molt negativa, poc transparent,
de desconfiança respecte a l'acció dels poders
públics, que en este cas era oferir vivendes de protecció
oficial a una sèrie de ciutadans.
Però que, en este cas, la
promotora, Nous Espais, SA, ha actuat d'una forma molt rara,
deixem-ho ahí, rara, i que si no arribem a advertir des del Bloc
esta situació, en estos moments molts ciutadans de Torrent que
havien adquirit, adquirit en un sorteig, però adquirit a uns preus
determinats una sèrie de vivendes, hagueren vist com se'ls
havia incrementat d'una forma notable.

I la pregunta que li volem fer, si funciona el cacharro este, la pregunta
que volem fer és: ¿qui va autoritzar el canvi de preu?
¿Quin responsable polític és el que va autoritzar esta
apujada?
¿Va ser la directora general de vivenda?
¿Per
què es tira arrere la conselleria?

I la pregunta és que si s'havia concedit
la qualificació provisional sense adjudicatari, esperant el sorteig
de les vivendes, ¿per què es va autoritzar el canvi de
classificació provisional per la conselleria?
¿Qui va ser el
qui va determinar i aprovar este canvi?
Nosaltres considerem que no
s'havia d'autoritzar mai este fet i que s'haurien
d'haver buscat mecanismes perquè això no passara.
Ens
felicitem que hagen rectificat.

Jo crec que la conselleria i el govern valencià
l'encerta quan rectifica.
I en este cas em pregunte si no haguera
estat un partit polític com el Bloc en l'Ajuntament de Torrent
controlant i salvaguardant els interessos dels ciutadans que van rebre
l'adjudicació de la vivenda, què haguera passat?
¿Hagueren continuant vostés amb esta situació?

Aleshores, la pregunta és: una, ¿qui va
autoritzar el canvi de qualificació provisional?
I dos: ¿per
què vostés retrauen a la situació anterior i
restauren, això sí, la legalitat en un procés que
està viciat d'origen per falta, diguem-ho així, de
diligència pública al controlar una adjudicació de
vivendes de protecció oficial?

Eixes són les preguntes que li vull formular,
senyor conseller.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

Tiene la palabra por cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Seré extremadament breu, perquè de fet
no tenia intenció en principi d'intervindre.

Però el que vull remarcar bàsicament
és que casos com aquest són un bon exemple de quin és
el significat i la càrrega que té la política
d'habitatge que està desplegant el Consell.
Eixa
política d'habitatge, que a través del seus mecanismes,
i sobretot a través d'eixe mecanisme perniciós
d'incrementar el preu de la VPO per a acostar-lo al preu de la
vivenda de renda lliure, que fa que quasi pràcticament perda el
significat la VPO.
I a més, l'únic que genera
són mecanismes opacs, a través dels quals poden produir-se
este tipus de situacions estranyes i alienes.

Jo el que els recomanaria bàsicament és
que revisaren la política d'habitatge i la convertiren en una
política autènticament que tinguera com a prioritat el que
hauria de ser una política d'habitatge, i és que
convertiren l'habitatge en un dret per a les persones i deixar de
contemplar l'habitatge com un negoci privat al servei dels promotors.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra por cinco minutos.
.
.
No hay
más palabras.

Señor portavoz.
.
.

Tiene la palabra por cinco minutos.
Adelante,
señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Muchísimas gracias, señor presidente.

En primer lugar, agradecer la presencia, como siempre,
del conseller García
Antón para atender las preguntas y las aclaraciones de todos los
grupos parlamentarios.
En este caso, para explicar al Grupo
Compromís qué ocurrió con unas viviendas de
protección oficial en Torrente y que, afortunadamente, es un tema
que ya está resulto, es un tema que está resuelto gracias a
la buena gestión de la Generalitat valenciana y del Partido Popular
de Torrente.

Por lo tanto, doble agradecimiento, conseller, por venir a estas Cortes,
como siempre, pero además por estar una hora esperando, para aclarar
un tema que ya está totalmente solucionado y que es de dominio
público que esto está solucionado gracias a la buena
gestión del Partido Popular de Torrente y de la Generalitat
valenciana.

Y por esa buena gestión, los jóvenes de
Torrente no tendrán que pagar más dinero por su vivienda, no
tendrán que pagar más dinero del que firmaron en un contrato
inicial antes de la subasta de esas viviendas.
Un precio que,
además, establece el plan estatal de vivienda 2005-2008.

Por lo tanto, señorías, queda
garantizado que todas las viviendas serán de protección de
régimen general y al precio inicialmente ofertado, este es, el de
conformidad de la calificación provisional de 2007.

Y nosotros, señor conseller, nos felicitamos de haber prescindido de la persona que
provocó aquel embrollo, aquel lío, y que nada tenía
que ver ni con la conselleria de la que usted es responsable ni con el IVVSA, sino que se
trata de promociones de titularidad municipal, y además una persona
que había puesto en ese cargo el anterior equipo de gobierno del
Partido Socialista.

Y mire, señor conseller, nosotros, frente a los que quieren generar sombras
infundadas con respecto a la gestión de este Consell, nosotros,
frente a eso, queremos hablar realmente de lo que interesa a los
ciudadanos, y lo que interesa a los ciudadanos es el poder acceder a una
vivienda a un precio digno.

Y me gustaría hablar de la buena gestión
de este Consell con respecto, por ejemplo, al plan estatal de 2005 y 2008,
y creo que es una buena ocasión para felicitar de nuevo al gobierno
valenciano por esa buena gestión, aunque ya lo hizo la propia
ministra, la señora Corredor, hace algunas semanas en su
reunión.

Y este gobierno, el gobierno del presidente Camps, ha
llevado a cabo una política de vivienda planificada, como lo
admitió así la señora Corredor, en materia de
vivienda, lo que ha permitido que más de 69.
000 familias se
beneficiaran en la Comunidad Valenciana de este plan.

El haber hecho los deberes nos permite que en el nuevo
Plan de vivienda 2009-2012 podamos atender y ampliar nuestros objetivos y
ayudar a más personas en la Comunidad Valenciana para acceder a su
vivienda.

Y gestión responsable también
-vuelvo a repetir- ha sido la de la conselleria y la del Ayuntamiento de Torrente, la del equipo de gobierno
del Partido Popular, a la hora de abordar el tema que nos ocupa en la
comparencia de hoy.
Y se ha dicho que esto son cosas que pasan de vez en
cuando, pero, afortunadamente, vuelvo a repetir, existe un gobierno, el del
president Camps,
que se ocupa de que los ciudadanos, en este caso los torrentinos, no se
vean perjudicados.
Porque está garantizado y, en este caso en
concreto, que todas las viviendas serán protegidas de régimen
general y al precio inicialmente ofertado.
Este debe ser de la
calificación provisional de 2007, como he dicho en mi
primera.
.
.
, al principio de mi intervención.

Por tanto, señor conseller, yo creo que mi grupo parlamentario cree que aunque
cualquier tipo o cualquier grupo de esta cámara tiene derecho a
llamarle a comparecer para pedir explicaciones sobre su gestión, en
esta ocasión, al estar el tema solucionado, yo creo que
debería haberse retirado esta comparecencia y hablar de lo que
realmente preocupa y ocupa a los ciudadanos en este instante.

Y de nuevo, vuelvo a repetir, la buena
planificación y previsión de las sociedades debe ser un aval
para recibir este año las ayudas en función de la demanda,
señor conseller, para el nuevo plan de vivienda.
A nuestro entender, el ministerio
debería premiar a las comunidades autónomas que hacen los
deberes como ésta y atender a las reivindicaciones del gobierno
valenciano en función de las necesidades de esta comunidad.

También lo han dicho estudios y promotores,
como hemos visto en los medios de comunicación esta mañana,
cuáles son realmente las necesidades, aunque desde la conselleria ya se
habían preocupado y ocupado de hacer un estudio para reivindicar
cuáles son las necesidades de la Comunidad Valenciana.

Nosotros, señoría, desde el Grupo
Parlamentario Popular, solicitamos que se tenga en cuenta lo que prefieren
los jóvenes y las familias valencianas.
Y estoy convencida de que
nadie considera lógico que los jóvenes valencianos o las
familias necesitadas se quedaran sin ayudas cuando en otros ámbitos,
o sea, de vivienda nueva, por ejemplo, no hay demanda.
Y no
entenderíamos que el ministerio no tuviera en cuenta la voz de los
valencianos a la hora de repartir o reajustar las ayudas.

Por tanto, señor conseller, decirle que encontrará a este grupo parlamentario a
su lado con esa política de diálogo y de previsión en
materia de vivienda.
Y por supuestísimo también
encontrará este grupo parlamentario a la hora de hacer propuestas
para esa nueva normativa urbanística en la que usted ha ofrecido y
va a ofrecer el consenso de los dos grandes grupos.
Le recuerdo que fue en
esta cámara cuando llegamos al consenso de los
principales.
.
.

El senyor president:

Vaya terminado.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
los principales
-sí, voy terminando, señor presidente-, los dos
principales partidos, el Grupo Parlamentario Popular y Grupo Parlamentario
Socialista, a la hora de realizar un decreto ley de medidas urgentes para
liberar suelo de protección oficial.

Por lo tanto, creo, y estoy convencida, de que
también encontraremos al Grupo Parlamentario Socialista para
elaborar esa normativa urbanística.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Muchísimas gracias,
señor presidente.

Y de nuevo decirle que estamos encantados de que usted
esté aquí, pero consideramos que era innecesario aclarar lo
que ya estaba resuelto.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Marcos, de nuevo.

Tiene la palabra para una posible réplica, por
cinco minutos, el señor Morera.

¡Ay!
Perdón, se nos olvidaba el
señor conseller.
Tiene la palabra el señor conseller por tiempo indefinido.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Entrando yo creo que al meollo de la cuestión
de alguna de las preguntas, aunque es cierto que todo, vamos, está
solventado, que estaban hablando de viviendas de protección oficial
de régimen general, que sí es cierto que hubo en un momento
un cambio, pero que se hizo marcha atrás y se cambió,
sólo del 30% hoy no existe.

Pero, mire, lo de Torrent no es el único caso
en el que se han producido modificaciones en las calificaciones de
viviendas.
En la Comunidad Valenciana se han tramitado 889 expedientes de
calificaciones provisionales acogidos al Plan de vivienda 2005-2008.
Y en
estos expedientes se han producido 401 modificaciones en las calificaciones
provisionales, que han afectado a más de 12.
000 viviendas.
O sea
que, por eso son calificaciones provisionales y de modificaciones, que se
pueden hacer o no, de estas calificaciones provisionales y se tramitan.

Y hay, digamos, una normativa, una forma de
tramitarla.
Y si cumple esa normativa y esa forma, se da, y si no, no.
En
este caso de Torrent había dos bloques, uno de 80 viviendas y otro
de 88.
En uno se pide también un cambio de calificación, no
sólo para pasar un número determinado de viviendas al precio
concertado, sino también para aplicar unos precios por ser distintas
zonas y tal.
Y se dice que no, se dice que no porque, bueno, no cumple los
requisitos que tiene que cumplir, dentro de la misma empresa, de Nous
Espais Torrent, y de los promotores privados que ahí estaban
metidos.

Y hay otro grupo, de 88 viviendas, en el que piden una
calificación sólo para el 30% de cambio de
calificación para las viviendas de precio concertado y en el que
cumple todos los requisitos y se le dice que sí.

Y posteriormente, sí es cierto que ahí
ocurre algo que es ajeno totalmente a la conselleria
y que yo creo que no es responsabilidad de
nadie, sino, bueno, que se dan dos gobiernos, un cambio de gobierno en el
Ayuntamiento de Torrent.
Habían unas bases -todo esto es
información que me llega, que no conozco, pero que he intentado
conocerla, porque no es competencia nuestra, no nos afecta, eh-, unas
bases que salen de una forma; y que, cuando se hace el sorteo, hasta en el
acta del sorteo figura que esas viviendas que se están sorteando
ahí, en ese momento, van a tener distintos precios, unas pueden ser
concertadas y otras serán de régimen general.
O sea, que
hasta en el momento del sorteo se dice así.
Pero es cierto que no
hay ninguna comunicación escrita que llegue a los que podían
intervenir en el sorteo o a los que han intervenido en el sorteo y que haya
una constatación de que eso podía ser así, escrita y
que hayan recibido, sí en el acta del sorteo.

Por lo tanto, yo creo que, a raíz de todo eso,
el propio ayuntamiento ve que puede haber alguna indefensión o que
puede haber algún problema y vuelve a la situación de la
normalidad.

Pero además teniendo en cuenta algo.
Yo,
hablando siempre desde.
.
.
, creo que es desde la buena fe y la confianza
en todo el mundo, que en principio hay partir de ello, si no se demuestra
lo contrario, ahí estamos hablando en algún caso de
proyectos, de viviendas de protección oficial, hechos por
arquitectos de prestigio internacional.
Todo esto no quiere decir que
porque sea un arquitecto de prestigio internacional las viviendas tengan
que valer más o menos, pero sí es cierto, y llevo muchos
años en la profesión, que normalmente ese tipo de
arquitectura pues resulta un poquito más cara que una arquitectura
dirigida normalmente por lo que es el promotor con un arquitecto, pero va
dirigida de una forma clara a tener un precio determinado.
Ese tipo de
arquitectura tiene un plus, un plus.
Por lo visto, no salían, con
las modificaciones o las ventajas que se le querían dar a ese tipo
tal, no salían -me cuentan- los números para que
eso se pudiera rentabilizar, se pudiera vender a un precio normal.

El hecho es que, fuera como fuera, se ve que hay una
posible actuación que en un momento determinado, aunque figura en el
acta del sorteo, está firmado por agentes que intervienen en ese
sorteo, pero no se da un conocimiento escrito, explícito, dirigido a
cada uno de los propietarios, de los posibles propietarios.
Se hace marcha
atrás y se resuelve el tema con la mayor claridad de todo el mundo.

¿Quién autoriza o no autoriza?
No hay
ningún problema en decirle quién.
O sea, pues el jefe del
servicio de.
.
.
, de.
.
.
, el cap del Servei
Territorial de València és qui firma els canvis de la
modificació de la qualificació provisional, perquè
és una cosa
total, es algo que está totalmente
reglado y que no tiene ningún problema.
Y eso es lo que se produce
en este sitio.

Y no quiero entrar, vamos, en hablar ahora de planes
de vivienda.
Hemos hablado creo que mucho.
Pero hay que hacer una
modificación, dice, de política de vivienda, decía
alguno de los que actuaban, el señor Torró.
Bueno, no hace
nada el estado aprobó un plan de vivienda, me imagino que esa
será la política del estado en el plan de vivienda.
Nosotros,
acogiéndonos a ese plan de vivienda, hemos aprobado nuestro Plan
autonómico de vivienda, estamos totalmente en consonancia y
coordinados con el ministerio en esa actuación.

¿Y qué problema hay?
El único
problema que hay en el plan éste de viviendas es que no tienen
financiación.
Y, como no tienen financiación, pues no hay
posibilidad alguna de ponerlo en marcha.
O sea, entre las actividades
financieras y el estado no se ha llegado todavía a un acuerdo de
financiación.
Y si no hay financiación, no hay posibilidad de
poner en marcha el plan.
Y si no se puede poner en marcha el plan, pues,
bueno, hay las dificultades que hay en el sector.
Es algo complicado.

Pero un plan que, por otra parte, a nosotros no nos
parece mal.
Criticamos una parte del plan por lo rígido que es en
algunos aspectos.
Pero que estamos convencidos que en el período de
vigencia de ese plan, que es de 2009 al 2012, no va a haber ningún
problema que podamos resolver algunas de esas.
.
.
, esas.
.
.
yo creo
que indefiniciones o esas rigideces que hay, que nos impide si cumplimos,
como pasa normalmente, en exceso alguna de las posibilidades, de los
objetivos del plan, poder acogernos y que nos aumenten esas posibilidades.
Por lo demás, entendemos que el plan tenía cosas buenas.

Y en el tema de Torrent, yo creo que está
suficientemente claro que ahí al final se ha vuelto a la
situación que había y que la tramitación es totalmente
normal.
Y, como digo, 401 modificaciones de calificación
provisional, que afectan a más de 12.
000 viviendas, ha tramitado la conselleria.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Para réplica, cinco minutos.

El senyor Morera Català:

Sí, conseller, però eixes 401
modificacions que vosté mos parla, s'han realitzat
després del sorteig d'adjudicació o abans?

Perquè eixe és el tema, eixa és
la qüestió bàsica.
Si vosté adjudica a unes
persones, en funció d'uns criteris i en funció
d'unes bases i se'ls adjudica a un preu taxat, d'acord
amb la VPO, per una empresa pública municipal, Nous Espais, SA,
doncs el que no que se pot fer, perquè això evidentment
és un chanchullo molt considerable, canviar unilateralment les bases, canviar
a preu concertat.
I això ho autoritza la firma -que ara ja
sabem- del cap del Servei Territorial de València.

Això en termes.
.
.
, en altre tipus de termes,
l'expressió seria molt forta.
Perquè, clar, és
vendre una cosa a un preu i unilateralment el promotor, amb la firma de la
conselleria, te canvia les condicions.
Això se fa prèviament
i se fa d'acord, se fa correctament.
Però no se fa
d'esta manera.
Això és un error.
I algú o alguna
haurà d'assumir les seues responsabilitats en este tema.
Perquè si això no es denuncia i passa com a tal, hagueren
estat perjudicats molts joves de Torrent que volen, efectivament, com diu
la diputada Verónica Marcos, accedir a la vivenda a precios dignos.
Però és
que ací el que s'havia fet és accedir a la vivenda a
preus, no el que tenien, sinó el que unilateralment algú va
canviar, sense consultar-los i sense informar-los.
Eixe és el quid
de la qüestió, eixe és el quid de la
qüestió.
I resulta que la persona d'«aquel
embrollo», segons (inintel·ligible) .
.
.
, resulta que és José Fermín
Doménech, que és el director de l'empresa municipal
Nous Espais, SA, -no crec que siga de l'anterior govern-,
que ara vosté sembla que li adjudiquen tota la responsabilitat a qui
va ser el director de l'IVVSA, senyor conseller.
(Remors) Bé, segons hem pogut
escoltar ací per part de la bancada popular.
Aleshores (veus) s'han
d'aclarir, s'han d'aclarir vostés.

Jo no vull anar més enllà.
Jo accepte la
bona fe de totes les persones, y todo el mundo
bueno.
Però ací s'ha
produït un error enorme, perquè s'ha produït el
reconeixement i s'ha aprovat la qualificació a posteriori de
l'adjudicació.
I els he assenyalat tot el timing de calendari pel que s'ha
produït una situació que si l'oposició, i
també vostés hauran de reconéixer el paper constructiu
de l'oposició, si més no del nostre grup, fent aspectes
que a nivell municipal o a nivell de govern els assenyalem, doncs seria
també convenient que vostés ho reconegueren.
Perquè
qui va assenyalar i qui va posar el dit damunt un fet que vulnerava els
drets dels adjudicataris vam ser nosaltres.
I per això està
compareixença estava plenament justificada.
Perquè si este
fet s'ha reproduït i en altres adjudicacions, que espere que no
s'haja produït, estem davant d'una situació molt
negativa.
I les coses s'han de fer bé.
I si se poden fer
millor, millor.
Però en este cas mosatros considerem que hi ha hagut
un error manifest i greu, i esperem que esta lliçó, esta
situació no es torne a repetir, i que els joves valencians, siguen
de Torrent o d'altre municipi, puguen accedir a la vivenda amb preu
digne.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Morera.

Por cinco minutos, tiene la palabra el portavoz.
.
.
(Veus) Perdón.

La senyora Marcos Puig:

No, señor presidente.
Yo, simplemente, por
alusiones del señor Morera a mi intervención, aclarar dos
cosas.

El senyor president:

Un momentito, vamos a dar la palabra por el orden
real, que la tiene el señor Torró, ¿eh?
, por tres
minutos.

El senyor Torró Gil:

Jo, molt breu, igual que he fet abans, simplement
dir-li, senyor conseller, que no es confonga, jo no sóc diputat del
Partit Socialista, ¿val?
(Veus) Per tant, si vosté.
.
.
Quan jo li he criticat el
seu pla de vivenda, pot entendre que, al mateix temps, per la mateixa
raó que critique el seu, critique el pla de vivenda del Partit
Socialista, que nosaltres no compartim, per les mateixes raons que li he
dit, i, per tant.
.
.
¿Val?
Una altra cosa és que vostés
compartixquen els mateixos criteris, i després,
l'aplicació del pla o no, ja serà com serà,
¿val?

Jo, precisament, el que critique del pla
d'habitatge del Partit Socialista, alguna cosa més,
però, fonamentalment, és el mateix que el seu, és a
dir, el fet que permeten que, les vivendes de protecció oficial,
s'acosten els seus preus a la renda lliure, que és un error
gravíssim i que no resol el problema de l'habitatge,
sinó el problema, en tot cas, dels constructors i que (inoïble per raons tècniques) .
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra la portavoz del Partido Popular,
señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Simplemente, aclararle al señor Morera que los
cambios en una empresa municipal, los nombramientos, los ceses,
etcétera, nada tienen que ver con este conseller ni con la conselleria ni con el gobierno valenciano, sino con el equipo
municipal, y el equipo municipal decidió que, por aquel lío y
aquel embrollo, esa persona debía ser sustituida al frente de esa
empresa municipal.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene la palabra para concluir, señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Bueno, pues, solo decir que una vez vuelto a la
normalidad, la calificación o la modificación de
calificaciones que concede al final la conselleria a petición de parte, no entra en si ha habido sorteo
o no sorteo previo, porque desconoce siquieramente ni si hay o no hay sorteo previo.

Se entiende que, cuando una parte solicita esta
cuestión, es porque lo puede solicitar y porque está dentro
de la normalidad.
Y yo creo que aquí está claro que desde el
propio ayuntamiento, pues, vio que había algo que no había
funcionado bien.
Si bien hay un sorteo y en el sorteo sí consta
claramente que en el acta del sorteo que no todas las viviendas
serán de régimen general y habrá algunas de
régimen concertado, pero en las bases anteriores no estaba y la
gente podía no estar suficientemente informada.
Y cuando el
ayuntamiento es consciente de que todo eso es así, pues, modifica y
vuelve y se resuelve el tema.

Por lo tanto, yo creo que, resuelto el tema, puede que
desde la conselleria y
a la vista de este instrumento, tengamos que exigir previamente si ha
habido ya algún sorteo o algún tal, antes de proceder a la
calificación o no, a la modificación o no de estos temas,
¿eh?
, y nos lo estamos planteando como consecuencia de este tema.

Gracias.

El senyor president:

Muy bien, muchas gracias, señor García
Antón, conseller de esta comisión por excelencia.
Una vez más,
ha comparecido usted aquí, ante los miembros de esta
comisión, y creo que no hay ninguna iniciativa más.

Les voy a dar, a título de información,
que estamos intentando, si el señor Morera, me presta.
.
.
, (veus) el hacer la próxima
comisión, que sería la última de este periodo de
sesiones el día 9 de junio.
Vamos a ver si tenemos un orden
día.
.
.
(Veus) Junio,
junio.
¿Eh?
, 9, martes, a las 4:30, señor portavoz,
¿me dice usted.
.
.
?
, ¿quiere proponer alguna cosa?
Pues,
entonces, intentaremos.
.
.

De todas formas, les será comunicado, como
siempre, por la vía oficial.
¿De acuerdo?

Muchas gracias a todos.

(S'alça la reunió a les 13 hores i
35 minuts)