Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i
Hisenda realitzada el dia 11 de desembre de 2007 Comença la
reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el diputat senyor
Jesús Ros Piles.
Reunió número 6/II.

Debat en comissió del Projecte de llei de
pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2008 (RE
número 4.
488, BOC número 31) (Debat de les esmenes a les
seccions 09, 10 i organismes)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Corts que han d'aplegar, comencem a debatre el
primer grup d'esmenes presentades pel Grup Socialista, i que
comença en la número 1.
648 i totes les a continuació
relacionades.
Vostés tenen la documentació per a vore tots
eixos números.

Per a la defensa del primer grup d'esmenes,
té la paraula el senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, justificar el mateix bloc, el
perquè hem agrupat estos programes, evidentment, el que és la
direcció i servei generals, administració educativa, la part
d'innovació tecnològica, ordenació educativa i,
després, passant ja als ensenyaments primari, secundari i
règim especial, hem inclòs aquí, també, les
esmenes de CIEGSA, l'empresa que teòricament hauria de
construir centres educatius, en atenció que hem incorporat tota una
sèrie d'esmenes al primer apartat.

Si comencem pel primer programa, el 421.
10,
direcció i serveis generals, que inclou dos esmenes, per fer una
valoració global, hem insistit, hem insistit en el tema del
valencià.
Jo recorde que, al respecte, l'aprovació en
el seu dia de la Llei d'ús i ensenyament del valencià,
portem ja, portem ja moltíssims anys al respecte i, per tant,
resulta lògic que fem una valoració.
En
conseqüència, doncs nosaltres incorporàvem com a esmenes
l'ampliació de l'oferta del número de
línies en valencià en tots els nivell educatius, que
l'atenció al ciutadà en valencià estiga
garantida en tots els serveis i dependències de la mateixa
conselleria, o que es puga garantir que les comunicacions entre serveis,
unitats, seccions o negociats es complisca la Llei d'ús i
ensenyament del valencià.

Respecte a esta qüestió, jo el que em
plantejo -i estava convençut que anaven a aprovar aquestes
esmenes-, el que els plantejo al Grup Popular és que si els
pareix lògic que 25 anys després, que fa ara, justet, 25 anys
després de l'entrada en vigor de la Llei d'ús i
ensenyament del valencià, els recorde, els recorde, que menys, menys
de la meitat dels col·legis d'infantil, primària i
secundària de la Comunitat Valenciana oferten ensenyament en
valencià.
És a dir, el balanç que hem de fer 25 anys
després de l'aprovació d'una llei bàsica
des d'un punt de vista de normalització
lingüística, ens trobem que menys de la meitat dels centres
oferixen ensenyament en valencià.
Concretament, en infantil i
primària, de 2.
000 col·legis públics i privats de la
Comunitat Valenciana, solament 774 oferixen les línies en
valencià; si passem a secundària, de 800 instituts, solament
295 donen l'oportunitat de matricular-se en valencià.
Per
tant, pense que està justificat el grup d'esmenes.

Al respecte també recordar que únicament
el 24,9%, no arriba al 25%, una quarta part dels alumnes d'infantil,
primària i secundària, tinguen l'oportunitat
d'estudiar en valencià.
La Conselleria d'Educació
pense que no té voluntat política per a promoure, jo diria
que per a promoure de forma activa la creació d'unes
línees en aquesta llengua.
No és casualitat que dels centres
que afecten o que oferixen, en este sentit, l'ensenyament en la
nostra llengua, una majoria indiscutible són centres públics,
la privada i concertada no mostra cap interés, i el més greu
de tot, la conselleria tampoc pren cap tipus d'iniciativa
perquè s'impliquen en l'ensenyament en valencià.
Per tant, primer bloc que intentem justificar respecte a la
normalització lingüística.

Si passem al següent programa, el 421.
40, el que
és administració educativa, es donaran compte que hem
suprimit el codi relatiu a l'adquisició d'accions a
CIEGSA, el programa PB00100.
¿Per què aquest grup ha suprimit
tot aquest codi?
Hem fet una operació molt senzilla, hem traspassat
directament allò que anava a CIEGSA per a teòricament
-després li diré el perquè de
«teòricament»- construcció de centres, ho
hem passat a la mateixa conselleria, que ho faça la mateixa
conselleria.

S'adonarà que tant en este programa com
després en el mateix programa de CIEGSA, introduïm tota una
sèrie d'esmenes que fan referència a
l'execució, tant en construcció com a reforma de
centres, de la totalitat de l'import previst per a inversions reals:
disminuir, justificar detalladament les despeses de funcionament
d'aquesta empresa, o fer pública la totalitat dels contractes
d'adjudicació, sobretot, en l'adquisició de
mòduls prefabricats; reversió de projectes; direcció
d'obres; obligatorietat d'emetre informes que justifiquen, en
el seu cas, la modificació a l'alça de l'import
en qualsevol tipus de contracte, perquè això és el
més corrent dins d'esta empresa; però, sobretot, les
modificacions que s'haurien de realitzar, evidentment des d'un
punt de vista legal, amb l'objectiu que al consell
d'administració de l'empresa estiguen presents, amb veu
i vot, els grups polítics amb representació
parlamentària a les Corts Valencianes i els representants dels
agents socials.

I dic això de CIEGSA, i dic això de
l'import real, perquè jo els recorde, aquí, que del
mapa escolar que va presentar el senyor Zaplana l'any.
.
.
1997 o 1996
-no ho recorde-, encara queden per construir tota una
sèrie de centres.
Ja han passat.
.
.
, ha plogut, ha plogut molt.
Per
exemple, el Benalua d'Alacant, el Bovalar de Castelló,
etcètera, etcètera.
Jo, al respecte, recorde aquí que
al debat de política general de l'any 2004 el president de La
Generalitat, el senyor Camps, es va comprometre a eliminar les aules
prefabricades, o barracons, en dos cursos, del 2004 al 2006; la realitat,
com vosté sap, és totalment diferent.
Estem a
començaments ja del 2008 i el milenar de barracons no el salva
ningú arreu de la Comunitat Valenciana.
El més fort de tot
és que en centres com el que jo he il·lustrat aquí,
les aules prefabricades ja és una cosa crònica i permanent.
Resulta, doncs, ser col·legis sencers i, de fet aquest any, per
exemple, en el Benalua -aquí està Manolo-
serà ja el seté curs d'aules, o l'octau,
d'aules prefabricades.
Tota una generació s'ha graduat
ja en l'ensenyament secundari.

Però, passant ja en el cas concret, en el cas
concret de CIEGSA, ¿per què he hagut de suprimir tota una
línea d'adquisició d'accions a CIEGSA i passar-ho
a la mateixa conselleria?
Per una cosa molt senzilla.
Jo recorde que la
darrera auditoria externa, avalada a més a més per la mateixa
intervenció de la Generalitat valenciana -no és que ho
diga jo-, revela clarament que a l'exercici 2006
-insistisc, la darrera auditoria- solament
s'executà 92 dels 176 milions d'euros previstos,
previstos per a inversions reals.
És a dir, construcció de
centres escolars, únicament s'executà, únicament
s'executà 92 dels 176 milions d'euros; per contra, les
despeses de funcionament es multiplicaren per dos a CIEGSA.

A banda, vullguen o no vullguen, es vulnerà i
s'està vulnerant de forma reiterada el que és la Llei
de contractes de les administracions públiques, per no publicar, no
publicar en cap cas l'adjudicació dels contractes; per donar a
dit, per exemple, els contractes de les aules prefabricades, la
redacció dels projectes, les direccions d'obra; a banda
-i jo pense que no és una casualitat-, s'ha
detectat l'absència total d'informes que justifiquen la
modificació a l'alça de determinats contractes, el que
s'anomena els famosos «sobrecostos».

Per tant, s'han d'adonar que si esta ha de
ser l'empresa que execute les previsions contingudes al mapa escolar,
doncs, difícilment, difícilment ho podem justificar.
Per
tant, insistisc, aquesta és la raó per la qual m'ha
portat, m'ha portat a llevar, a llevar esta adquisició o
adquisició d'accions de CIEGSA per un valor de 25 milions
d'euros, perquè sé que d'estos 25 milions
d'euros que tenim consignats als pressupostos del 2008,
únicament en inversions reals ne seran una part, una part molt
menuda, la resta s'ho fondran, s'ho fondran en tota la
sèrie d'estratègies que jo els he comentat, els he
comentat aquí.

Si passem al següent programa, el 421.
90,
relatiu, sobretot, sobretot, a la innovació de tecnologies
educatives, igual que el programa 422.
30, que l'hem centrat creant
sobretot un codi de línea 9 per a desenvolupar un software, no?
, per a l'ensenyament
i la seua aplicació didàctica en objecte de desenvolupar la
producció de recursos educatius digitals i confecció de
materials didàctics.

Jo pense que és un forat el tema
informàtic.
El tema de les noves tecnologies en
l'educació tenim, doncs, un retard més que significatiu
en relació a altres comunitats autònomes.
Al respecte,
assenyalar que vostés, el conseller, el mateix conseller, afirma
contínuament que tots els centres públics de primària
o de secundària estan dotats d'ordinadors.
És cert,
és cert que a tots els centres hi han ordinadors.
Ara, també
és cert que -i començo pels col·legis de
primària- únicament tenen un aula amb 12 ordinadors,
independentment del nombre d'alumnes.
Això implica, vullguem o
no, 1 ordinador cada 17 alumnes als centres de tamany menut, i 1 ordinador
per cada 30 alumnes als centres de tamany gran.
Adone's si és
diferent dir això a dir que tots els centres públics disposen
d'ordinadors.
Evidentment, però disposen únicament
d'una aula d'ordinadors per a repartir entre tots els cursos.
Si passem als de secundària la ràtio actual ja se dispara: 1
ordinador per cada 16 alumnes.

Per tant, ens hem vist amb l'obligació
d'introduir tota una sèrie d'esmenes, incorporant,
incorporant, incorporant quantitats, o consignant quantitats
econòmiques significatives per a avançar en el tema
informàtic.
Els recorde, els recorde que l'únic que
pretenem aquí és doncs passar de l'actual aula
d'informàtica a la utilització dels ordinadors en les
aules ordinàries.

I recorde també un altra cosa, que totes les
partides que llevem -ho volia dir al final-, ho llevem
únicament de tres grans grups, perquè si canviem
consignacions pressupostàries és perquè
prèviament eliminem o retallem alguna de les partides.
I, resumint
molt, retallem en allò que aquest Grup Parlamentari Socialista, i
qualsevol persona amb sentit comú i amb voluntat política de
solucionar les precarietats i les deficiències educatives de la
Comunitat Valenciana ho llevaria.
Jo ho llevo dels concerts en els
batxillerats, no li deixo res perquè és un tram
d'ensenyament que, a banda de no ser obligatori, hi han places
suficients i en qualitat suficient a l'ensenyament públic.
Ho
llevo dels cicles formatius de grau mitjà i superior, perquè
també és un tram no obligatori.
I ho llevo del primer cicle
d'infantil que vostés, amb l'estratègia de
confondre -com els caracteritza a vostés-, mesclen,
mesclen les ajudes en el primer cicle d'infantil a la pública
i a la privada per a no saber quant donen a la privada; evidentment
-ja ho parlarem després-, en el primer cicle
d'infantil de zero a tres anys, però d'estes partides
són de les que llevem tots els diners.

Si passem al programa 421.
30, ordenació
educativa, doncs, el conjunt d'esmenes van dirigides, la major part
d'elles, a coordinar i consensuar d'una vegada per totes, en
tota la comunitat educativa, el desenvolupament de la LOE aquí, a la
Comunitat Valenciana.
El que els demano és una cosa tan senzilla com
que presenten un calendari específic d'aplicació i
desenvolupament de la LOE aquí, a la nostra comunitat, però
amb un objecte molt senzill i molt clar: establir prioritat i, sobretot,
determinar mesures de finançament, el que és la seua
memòria econòmica.
I no els demano la lluna, li demane,
simplement, que l'aplicació i desenvolupament d'aquesta
llei orgànica a la Comunitat Valenciana es duga a terme d'una
forma lleial, d'una forma coordinada i consensuada amb la comunitat
educativa.
I, adone's, simplement els prego que facen el mateix que
van fer amb la LOCE, que recorde que la van aprovar l'any 2003, el
Partit Popular.

Ràpidament la Conselleria
d'Educació, aquí, a la Comunitat Valenciana, va
presentar un calendari d'aplicació on es concretava: la
revisió de plantilles, el tema dels reglaments orgànics i
funcionals dels centres, la planificació d'infraestructures
escolars, la formació específica per al personal docent, la
planificació de recursos econòmics -esta memòria
econòmica que jo demano ara- i, sobretot, la
constitució de comissions perquè la seua aplicació
poguera ser el més consensuada possible.
Això és el
que vam fer amb la LOCE, la llei que ha substituït ara la LOE.
Per
tant, el que els demano, amb sentit comú, és que facen el
mateix amb la LOE que el que van fer amb la LOCE

Els demano també, en aquest programa, tot un
bloc d'esmenes relacionades amb els programes de reforçament i
orientació, que se n'han passat no un poble, se n'han
passat quatre pobles per la precarietat de consignacions
pressupostàries en un tema que és bàsic i vital:
reforçar el paper de l'educació en aquells alumnes que
necessiten un recolzament especial.
Mire, solament aquest any,
adone-se'n, en el pla PROA.
.
.
, ¿sap què és el
pla PROA?
, el que està destinat a les aules de recolzament per a
escolars amb majors dificultats d'aprenentatge.
Vostés, ja
d'entrada han deixat perdre 400.
000 euros, 200.
000 que no han posat i
200.
000 que no han deixat posar el govern central.
Els 3,2 milions
d'euros que ha oferit el govern central per a cofinançar,
evidentment, amb vostés, amb La Generalitat, han quedat reduïts
a 3 milions d'euros.
Solament han vullgut cofinançar 3 milions
d'euros.
Això ha suposat que o (ininte­l·ligible) .
.
.
aules per a fracàs escolar en un nombre de
252 col·legis o instituts ha passat a 168.
I mentrestant la realitat
és que, a data d'avui, el percentatge d'alumnes que no
supera la secundària obligatòria i abandona els estudis
arriba ja al 36,39%, percentatge que converteix la nostra comunitat,
juntament amb Balears, en els indrets que més fracàs escolar
tenen de tot l'estat espanyol.
I vostés es permeten el luxe de
no acceptar estos diners via conveni.

El mateix succeeix amb els programes
d'adaptació curricular en grup i els de garantia social,
destinats a alumnes que rebutgen la seua escolarització en el tram
final, com vostés ja saben, de l'ESO, i es queden sense
títol de graduat.
¿A vosté li pareix correcte (veus) que al curs actual
tinguem únicament, adone-se'n, 2007-2008, tenim 93 programes,
mentres que l'any passat ne teníem 102?
Si passem en les aules
PASE per a alumnes immigrants, 114 aquest curs.
Això representa,
adone-se'n, una aula per cada 713 alumnes immigrants de la Comunitat
Valenciana.

Per tant, el que li demano, i traem diners
d'estes partides que jo li he dit, que reforcen els programes de
diversificació curricular, els d'escolarització
combinada, els de garantia social i qualificació professional, els
de recolzament i reforç, els PROA, les aules del programa
d'acollida al sistema educatiu PASE i l'increment de
dotació de professorat de suport.
Li demano una cosa lògica i
coherent, perquè vostés van disminuir els recursos respecte
als pressupostos de l'any passat.

Hi han també una sèrie d'esmenes,
per als cinc minutets que em queden, respecte al suport administratiu als
centres.
Jo, el que me queixo és que la plantilla del personal no
docent dels diferents grups, des del grup A fins al grup E, ha experimentat
una reducció global, essent el grup D, auxiliars administratius, i
l'E, subalterns, els que més ho han sofert.
Per contra, la
nova reorganització de la conselleria no ha suposat una
reducció d'alts càrrecs, sinó un increment, un
increment d'alts càrrecs.

Això ens porta a situacions
esperpèntiques.
.
.
Sí, no se'n riga, li diré, de
deu a onze als càrrecs.
Això mos porta a situacions
esperpèntiques com les següents.
Mire, el seu mateix director
dels Serveis Territorials d'Educació d'Alacant, el
senyor Valerio Alías, amenaçava de dimitir la setmana
passada, el 15 de novembre, per falta d'administratius als mateixos
serveis territorials.
Ho dia no un polític del PSOE, no ho dia Adolf
Sanmartín, ho dia el mateix director territorial nomenat pel mateix
conseller.

Situació esperpèntica és que un
dels majors centres públics de formació de persones adultes
de la Comunitat Valenciana, el Giner de los Ríos d'Alacant,
amb 1.
500 alumnes matriculats, no tinga ni un sol administratiu, ¡ni
un!
, per a resoldre les tasques, doncs, evidentment, administratives que
genera el centre.
O el nombre d'administratius als centres
públics d'infantil i primària de la Comunitat
Valenciana siga actualment de trenta.
Trenta administratius per a tots els
centres d'infantil i primària de la Comunitat Valenciana.
¡Si això no és esperpèntic, doncs, vosté
me dirà!

I finalitze.
Passem al programa 422.
20, ensenyament
primari.
Mire, no s'hi pot transigir, això del primer cicle,
l'educació infantil de zero a tres anys.
La memòria
econòmica de la LOE contempla per als anys 2006-2010 un total de 594
milions d'euros per a incrementar les places d'infantil i, en
conseqüència, complir un dels compromisos de la cimera de
Lisboa que situa un mínim del 33% d'escolarització en
aquest tram.
Vostés establiren en la seua llei educativa la
gratuïtat d'aquesta etapa, però no la finançaren.
Aquesta és la diferència.

Nosaltres, a través de la LOE, no solament
l'estem finançant, sinó que l'hem considerat ja
com un tram educatiu.
Això és reflectix clarament en els
pressupostos del 2008.
A data d'avui la Generalitat valenciana
solament disposa, actualment, ¿eh?
, de 33 escoles infantils, zero a
tres anys, primer cicle, per a tota la Comunitat Valenciana: 33
públiques.
La resta de xiquets de zero a tres anys van a escoles
depenent.
.
.
, i donem gràcies als ajuntaments, depenent dels
ajuntaments, o a centres privats.
O simplement, compte, a guarderies
situades en baixos dels edificis, moltes de les quals voríem la seua
legalitat o la seua dubtosa legalitat.

¿On està la promesa de Camps, que va dir
que crearia 45.
000 places de primer cicle d'infantil?
Vostés
me contesten sempre, «és que hi ha llibertat
d'elecció de centre».
.
.
Per favor, ¿quina
llibertat d'elecció hi ha si un pare no pot anar a la
pública i obligatòriament té d'anar a la
privada?
¿Vosté sap què costa de portar un xiquet a
una guarderia o a una escoleta de zero a tres anys?
, ¿els diners que
costa?

Doncs, bé, moltíssima gent, abonar 300 a
350 euros al mes, els resulta difícil.
Vosté que és de
la província de Castelló, li recorde que a Castelló
capital únicament hi han dos escoles d'infantil
públiques per a 4.
000 alumnes entre zero i tres anys.
A municipis
com Burriana, amb 35.
000 habitants, no hi existeix cap oferta
pública.
O a municipis com, per exemple, Benicarló i
Vinaròs, hi succeeix el mateix.

Passem en el tema dels menjadors escolars.
¿A
quin cap li entra que segons dades facilitades per la mateixa conselleria
el servei de menjador escolar el disfruten 150.
000 alumnes de la privada
concertada.
.
.
150.
000 alumnes, que representa el 71% del total de
l'alumnat de la privada concertada.
I solament 125.
000 alumnes de la
pública, el 28%, ¡el menjador escolar!
Vostés dediquen
els diners que dediquen, per això els lleven diners
d'aquí per a concertar els batxillerats, que hi ha oferta
pública suficient.

O parlem del tema del bo-llibre, ¡el tema del
bo-llibre!
, que ens han estat enganyant.
El senyor Font de Mora va prometre
i m'ho va negar, al ple, m'ho va negar al ple, van prometre 200
milions d'euros per a aquesta legislatura, i la realitat ha estat
totalment diferent.
(Veus) Portem.
.
.
No, no, ara li ensenyaré.
Portem 11 milions
d'euros per a primer i segon de primària, per a aquest curs, i
31 milions d'euros per a primer, segon, tercer i quart de
primària, i com vosté m'ho nega, jo ahí li porto
la nota de premsa, i com no és d'un periodiste de tal,
és actualitat del Consell, és una nota de premsa, m'ha
costat trobar-la, i ahí diu clarament el senyor Font de Mora:
«El coste será de 200 millones de euros en esta
legislatura.
» És una nota de premsa oficial que li
portaré al despatx del senyor Font de Mora, perquè m'ho
va negar.
És oficial.

Vergonyós, vergonyós de passar de 200
milions d'euros a 40.
Mentres, han eixit tres mesos fent proclames
als mitjans de comunicació que donaven la gratuïtat dels
llibres.
Esta és la realitat.

I finalitze estos 12 segons que em queden.
Si passem
en règim especial o en secundària.
.
.

El senyor president:

Senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí, sí, finalitze, finalitze.

Els demano una cosa, s'estan omplint la boca de
l'avaluació diagnòstica a secundària: encara no
sabem els resultats quan el treball de camp es va dur a terme, per la
conselleria, l'any passat.
¿Quina raó tenen per a
amagar els resultats d'esta avaluació diagnòstica a
secundària?
¿Que tenen por que s'haja superat la
relació 4/10, quatre de cada deu alumnes no superen els mínim
coneiximents acadèmics exigits (veus) per a obtenir el graduat escolar al finalitzar
l'ESO?

I finalitze ja amb el tema del trilingüisme.
Mire, l'actual pla de trilingüisme dut a terme per la
conselleria, el famós Pextri, després de nou anys
d'implantació solament a afectat a un 6% de l'alumnat
valencià.
Si aquesta és la forma amb la qual vol
introduir-ho,.
.
.

El senyor president:

Senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

.
.
.
difícilment.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Sanmartín, bé, vosté ha
presentat ací moltíssimes esmenes i jo considere que moltes
vegades les esmenes les presentem per quantitat i no per qualitat,
perquè, jo, el primer que li volia dir, i li ho dic a nivell
general, perquè n'hi han tantíssimes esmenes que no
vaig a poder entrar-hi una per una, però que és com una
recomanació que jo li faria, i crec que és una
recomanació que s'hauria a vegades de seguir, en moltes.
.
.
(Veus i sorolls) No és
res.

Una recomanació que li faria és que es
lliggueren bé els pressupostos, senyor Sanmartín.
Vosté s'ha passat els pressupostos, o siga, les esmenes que
vosté ha presentat, demanant línies d'actuació,
demanant objectius, demanant inclús fins a problemàtica,
sense vore que el mateix que vosté està demanant està
contemplat en altres programes que no són els que vosté vol.

El que no podem, senyor Sanmartín, és
fer malbé els pressupostos.
El que no podem, senyor
Sanmartín, és anar posant totes les línies
d'actuació que a vosté li pareix convenient i que a
vosté li pareix que quedaria millor a la millor en primària,
que quedaria millor en secundària, quan tenim el tema, per
centrar-me, d'avaluació que vosté me demana en quasi
tots els programes.
(Veus) Està en el programa que té d'estar,
¡en el programa que té d'estar!
I si vosté ho
llig, ací ho té perfectament: «Evaluación,
innovación, calidad educativa i formación
profesional.
»

No vullga vosté demanar avaluació,
innovació i formació professional en altres programes que no
tenen res a vore amb això.
No em vullga vosté demanar tot el
tema de què vosté ha parlat del valencià en el 421.
10,
quan sap vosté perfectament que el tema de valencià
està en promoció i ús del valencià.
En eixes
línies és a on vosté té de buscar el que
vosté vol trobar i pareix que tanca els ulls per a trobar-ho.

A més, vosté és que, agarra els
pressupostos i diuen, «anem a posar línies
d'actuació».
¿Vosté sap què
són línies d'actuació, senyor Sanmartín?
Línies d'actuació volen dir que eixes línies
d'actuació tenen de, després, reflectir-se en codis
línia.
O siga, en diners.
Vosté el que fa és
més línies d'actuació, més.
.
.
,
¿que ja estan en altres programes?
, ¡a mi que més me
dóna!
, aixina voran que jo tinc molt d'interés en
valencià, molt d'interés en ordinadors, molt
d'interés en tot, ¿eh?
, l'atenció a la
diversitat.
.
.

Però no és aixina, senyor
Sanmartín, els pressupostos no es poden fer aixina.
I jo, amb tota
la meua estima, que sap que li tinc, amb tota l'estima
m'atreviria a dir que vosté és quasi un depredador
pressupostari, (rialles) ¡un depredador pressupostari, senyor Sanmartín!
Vull
dir, (veus)
¡estan fent malbé els pressupostos!
(Veus) Sí, sí,
està fent vosté malbé els pressupostos, senyor.
.
.

Vosté m'ha parlat,.
.
.
(Veus) «Pressupostari»,
«pressupostari», ¿eh?
, que quede clar.
Vosté
m'ha parlat, (veus) ¿eh?
, del valencià.
Jo li diria, per exemple,
en el valencià, que vosté tant patix, del valencià,
que mosatros tenim d'estar orgullosos del valencià,
perquè n'hi han 182.
920 alumnes que estudien tot en
valencià.
És un 7,7 més que en el 2006-2007.
¿I
sap quant és més de l'any 1995-1996, si a vosté
li pareix oportú escoltar-me, senyor Sanmartín?
,
perquè si no m'escolta, després no sap què
passa.
N'hi ha un 146% més en valencià que en el
1995-1996, un 146% més, amb 1.
039 centres, amb 3.
099 línies.
¿Eh?
, vull dir, que açò també jo crec que
és una cosa que s'hauria de tindre en compte, tal com
s'ho van deixar vostés i tal com està ara.

Vosté, després, m'ha parlat de
CIEGSA.
Vosté, CIEGSA, no la vol i punt.
¿Eh?
A partir
d'ahí, vosté l'ha llevada.
.
.
(Veus) No, no, nosaltres sí la
volem.
Per això la vam crear, perquè quan nosaltres vam
arribar ací, a este (algú diu:
«Senyor Sanmartín.
») govern,
ens vam trobar amb una llei que.
.
.
, no fa falta que ho torne a dir,
perquè ho he dit tantíssimes vegades, però jo no
sé si és que no m'escolten o (ininte­l·ligible) .
.
.
,
amb una llei que no tenia ni mapa escolar, que es dia LOGSE.
Amb eixa llei,
nosaltres vam tindre de fer allò possible ¡i allò
impossible!
per a poder començar a fer eixes infraestructures per a
poder posar eixos xiquets, que segons vostés, en la seua llei, de
catorze a setze anys tenien d'estudiar i supose jo que, per a
vostés, hagueren estudiat al cantonet del racó, ¿eh?
,
al cantonet de l'escola i en un raconet, ahí és a on
hagueren estudiat, perquè, centres, no n'havien fet ni un
pràcticament, ni tenien mapa escolar.

Nosaltres, el que vam fer és crear una empresa,
crear una empresa, senyor Sanmartín Besalduch, que creem que
és una empresa seriosa, una empresa que vosté i jo.
.
.
, ja li
ho ha dit massa vegades el senyor conseller, si té alguna queixa, ja
sap a on té de dirigir-se, ja sap a on té de dirigir-se,
és una empresa que es va crear, una empresa que fa front als plans
d'infraestructures escolar encomanats per la conselleria, a on el seu
objectiu principal, que vosté en les seues esmenes ho lleva tot,
és  dur a terme justet la totalitat d'actuacions en eixes
inversions derivades de la contemplació del projectes, dels
requisits i de les exigències per a espais, instal·lacions.
.
.
Vull dir, complint la normativa, i vosté, doncs, pareix que,
bé, que tot això no ha vist en el pressupostos ni ha vist
res.

L'objectiu de la societat.
.
.
, és
necessari evidentment, tindre personal.
Vosté també ho lleva,
vosté és que ho lleva tot, vosté vol que desaparega i
mosatros no: eixa és la diferència.

Després, vosté vol licitació,
adjudicacions.
.
.
, això s'està fent.
Es du a terme la
publicitat de licitació i adjudicacions, tant de concurs com de
redacció de projecte, com d'obres.
I li ha dit, senyor
Sanmartín, el senyor conseller massa vegades que sap on ha
d'anar si no li pareix correcte.
Que sap on ha d'anar.
Però ja està bé de posar-se en una empresa en estes
Corts Valencianes, i ací que se pare tot.

Senyor Sanmartín, siguem seriosos, que
l'empresa CIEGSA està treballant molt bé per a la
nostra comunitat.
I vaig a parlar-li, vaig a parlar-li, ja que vol parlar
d'això, vaig a parlar-li dels centres educatius en la nostra
comunitat.
Els nous centres educatius, en infraestructures teníem el
pla del 1996, que s'ha acabat un 94,15%, que són 444.
.
.
perdó, actuacions 445, i 1.
828,8 milions d'euros.
490
intervencions en Creaescola, amb una inversió de 1.
644 milions
d'euros, on d'eixos 1.
600, 725 ja estan totes iniciades, 244
estan ja en funcionament: 101 d'infantil i primària més
143 de secundària.
Hi ha una inversió feta -com li
dia- de 1.
154 milions de pessetes.

Bé, jo no vaig a defendre més CIEGSA,
perquè crec que CIEGSA no fa falta que se defenga.
Vaja vosté
per la Comunitat Valenciana, veja els col·legis que s'estan
fent, veja els instituts que s'estan fent, i vorà vosté
el que és CIEGSA.

Després vosté m'està
parlant d'ordinadors.
Vosté me parla d'ordinadors com
si.
.
.
, resulta que ara els ordinadors, els ordinadors n'hi ha un en
cada col·legi.
.
.
No, no, no és aixina.
No és aixina.
És que vosté ho diu i d'alguna manera, fins i tot
voldria que mos ho creguérem.
No.
Els ordinadors en el curs
2007-2008, n'hi han 68.
140 en les aules, en les aules, senyor
Sanmartín, 7.
115 més que l'any anterior.
I encara li
pareix poc a vosté, clar, evidentment, a mi també, a mi
també.

Però el pressupost, sap què vol dir?
Que
s'ha de repartir tot el que siga necessari per a la nostra
educació, d'una manera racional.
Cosa que me pareix que eixa
racionalització a vegades té molt que desitjar.
Després, n'hi ha una inversió feta en ordinadors de
12,7 milions d'euros en una ràtio de 7,41, quan la mitjana
nacional està en 9,3 i en l'any 2003 estava ací, en
esta comunitat, en 14,8.

Per tant, si vosté considera que encara
s'ha de posar més per a ordinadors, doncs, jo no sé,
senyor Sanmartín, al final quina educació ens quedaria en
esta santa comunitat.
Perquè, evidentment, el que no pot ser, senyor
Sanmartín, és voler fer una.
.
.
-diria jo- com un libro gordo de Petete, els
pressupostos, i ahí que entre tot; vosté quedar bé amb
tots els col·lectius, posar tots els col·leges de tots els
pobles, per a poder després dir: «Jo l'he demanat i no
me l'han fet.
»

Perquè, vosté, encara que tinga una
inversió ací en nom i cognoms -com vosté la
vol- perquè ha fet una llista d'inversions que se
l'ha saltada i no l'ha vullguda anomenar, una llista
d'inversions amb tots els pobles, per a després vosté
anar allí a ensenyar que sí que l'ha demanat.
No es
preocupe que en eixe poble quan vegen el col·lege fet, diran:
«No és gràcies a l'esmena del senyor
Sanmartín del Partit Socialista.
No, no.
És gràcies a
CIEGSA.
Gràcies a la infraestructura de la conselleria que
m'està fent un col·lege i un institut en el meu
poble.
» Sort que la gent hui en dia ja mos hem tornat una miqueta
més intel·ligents.

Després vosté estava parlant de la LOCE,
de la.
.
.
Com parla vosté de la nostra LOCE!
Com pot vosté
parlar.
.
.
Però vosté va tindre temps d'apendre-se-la
una miqueta?
És que jo no vaig tindre temps ni com aquell que diu ni
de mirar-la.
Perquè nosaltres vam estar des de l'any 1990 en
la seu LOGSE, en la seua LOGSE, que nosaltres no havíem votat a
favor; la vam estar, la vam estar duent a terme des de l'any 1990
fins a l'any 2000.

I mosatros arribem i canviem una llei després
de fer milers d'estudis -que vosté ho sabrà,
perfectament, perquè és del ram- milers d'estudis
veent que la LOGSE no era un bon sistema educatiu i que estava duent-mos al
fracàs escolar, que seguim estant, -que vosté ho ha
dit- seguim estant, perquè després d'eixe
informe, d'eixe informe que m'ha donat horror de llegir, eixe
informe que m'ha donat horror de vore com està Espanya.
Bé, en eixe, en eixe, en eixe informe veem on ens ha dut eixa llei
que vostés van aprovar.
Nosaltres, després de fer molts
estudis, la canviem i posem una llei, una llei que es diu LOCE i
vostés, encara no havien entrat al govern, el primer que havien fet
junt amb altres lleis -que no vaig a comentar, perquè ja estan
més que comentades- se la carreguen d'un decretazo.

I ara me parla vosté del que nosaltres
havíem posat en la LOCE.
Mire, jo quasi que ni ho sé el que
havíem posat en la LOCE, perquè no mos van donar temps,
és que ni tan sols de posar-ho en funcionament.

Vosté, vosté ens parla de
l'atenció a la diversitat, ens parla de fracàs escolar,
evidentment, evidentment.
Li ho he dit massa vegades, senyor
Sanmartín, revisen eixe sistema, senyor Sanmartín, revisen
eixe sistema, que està fracassant perquè és una
còpia literal de la LOGSE, que havia fracassat durant molts anys.
Revisen eixe sistema.
Estan en el poder.
Facen el favor de tindre una
miqueta, una miqueta -vosté me dirà el que
voldrà dir-me, evidentment- però tinguen una miqueta de
responsabilitat i revisen eixe sistema.

Vosté, d'alguna manera, jo crec que el
desgavell que està portant eixa llei no fa falta que la comente jo.
La gent, els pares, els professors.
.
.
jo llig també la premsa, no
m'he portat ací tot el que llig en premsa, però jo
també llig la premsa i el que opinen els professors, i el que opinen
els pares del que està ocorrent, me pareix que està
més que clar: estan posant diners en totes les comunitats, ja no
parle de la nostra, estan posant més personal, n'hi han molts
més professors, senyor Sanmartín, i què passa?
I
què passa?
Evidentment, alguna cosa funciona malament.
Però
no crec que siguen precisament els pressupostos de la nostra comunitat en
educació.
No és això el que funciona malament.

Després, vosté m'ha parlat
d'immigració.
M'ha parlat d'immigració, com
si ací no haguérem fet res.
O siga, en immigració ara
ens n'han vingut 89.
000 més, però mosatros no hem fet
res en immigració, com si els tinguérem pels cantonets
també tots abandonats.

Mire, jo li vaig a dir una cosa, en atenció a
la diversitat de l'alumnat n'hi ha una inversió de 52,4
milions d'euros en 388 programes de diversificació curricular,
93 programes d'adaptació curricular en grup i 285 de garantia
social amb 4.
175 alumnes i 151 programes i 134 entitats
col·laboradores.

En immigració, en immigració,
sàpia vosté que l'11% de l'alumnat, l'11%
de l'alumnat és alumnat immigrant.
Que n'hi ha una
inversió total de 427,4 milions d'euros, el cost per alumne
és de 5,258 euros a l'any.
N'hi ha inversió entre
programa PASE, que són 7,8 milions d'euros en 114 centres, i
en educació compensatòria n'hi ha una inversió
de 23,2 en 899 centres amb 649.
200.
El programa PROA -que
vosté dia- el programa d'acompanyament i recolzament,
inversió 7,3 milions d'euros en 164 centres, en 176.
200, que
això vol dir 87 professors més.
I a vosté encara li
pareix poc, evidentment, senyor Sanmartín.
Tant de bo n'hi
hagueren 300!

Però resulta que un govern seriós, un
govern responsable ha de fer front a les necessitats que puga tindre el
sistema educatiu, en este cas, la nostra conselleria que és la
d'educació, i ha de repartir entre tots els recursos
existents.

Per tant, si en recursos humans n'hi ha un 42%
més, amb 305 professors més, no demanem la lluna, senyor
Sanmartín, no demanem la lluna.

Després vosté ens parla del programa
Pextri, ens parla de l'avaluació.
A mi allò de
l'avaluació m'ha fet molta gràcia.
És que
no vull entrar en les esmenes perquè no puc entrar en les esmenes,
no me dóna temps.
(Veus)

Però les esmenes, vosté ens demana
avaluacions en tots els llocs, vull dir: avaluació
d'això, avaluació d'allò altre,
avaluació de no sé què, avaluació.
.
.
Però vosté no s'ha adonat que n'hi ha un programa
específic que és per a avaluació?
Vosté se
n'haurà adonat d'això.

És que jo estic veent les esmenes, bé,
a part vull dir-li que n'hi han esmenes que les repetix i tot.
No
sé si per.
.
.
ho dic jo a l'hora, a la millor, de la
votació, perquè n'hi han inclús esmenes
repetides, i clar les esmenes repetides damunt són esmenes de
modificació -perdó-, no són de
modificació, vosté les posa com a esmenes de
modificació.
Per tant, no sé si això a la millor
haurem després d mirar-ho, perquè ara no la tinc ací.

Però el que li dia.
.
.
-sí,
sí que la tinc ací- el que li dia a vosté,
vosté.
.
.
n'hi ha un programa que es diu
«Evaluación, innovación, calidad educativa y
formación profesional.
» Val?
I vosté, i vosté si
llegira la problemàtica diu: «La evaluación general del
sistema educativo, en lo que se refiere a enseñanzas no
universitarias en el ámbito de la Comunidad Valenciana, el estudio y
análisis de resultados y difusión de los mismos.
»

I després vosté ens demana en tots els
programes que facen estudis, que analitzen els resultats, que difonguen
els.
.
.
Escolte, per l'amor de Déu, senyor Sanmartín!
L'objectiu bàsic 1.
1 és avaluar ta, ta, ta, ta, ta,
ta.
.
.
-per no fer-me pesada.
L'1.
2 avaluar ta, ta, ta, ta.
.
.
-per no fer-me pesada-, i en les principals línies
d'actuació l'1.
1.
1 -que se la deuria de llegir,
senyor Sanmartín-, «Evaluación diagnóstica
de la educación de primaria y secundaria, con relación a los
nuevos decretos de currículum, -i escolte'm això,
que això és interessant, senyor Sanmartín,
escolte'm- y cuantas evaluaciones se consideren
pertinentes.
» Se consideren pertinentes, en l'àmbit de
secundària, de primària, de formació professional.
.
.
del que vosté vullga, eh?

Per tant, per què vol tornar a posar
línies?
I vinga línies, i torna línies, i en
educació primària demanem això, i en
secundària.
.
.
Per favor, senyor Sanmartín!
Açò
és un pressupost seriós, és un pressupost responsable.
No podem permetre, no podem permetre que mos desgavelle, senyor
Sanmartín.
No ho podem permetre.

Després, ens parla.
.
.
bé, el que dia de
les esmenes repetides, per si de cas després ja ho comentarem.

Després vosté ens parla de -com
dia- del Pextri.
El Pextri tampoc li agrada a vosté, tampoc li
agrada.
Doncs, nosaltres, mire, estem més que orgullosos, més
que orgullosos, senyor Sanmartín, és que estic més que
orgullosa.
A vosté li pareix malament, però jo crec que
oferint 290 centres, eixe programa, en 43.
956 alumnes, jo crec que
açò, açò és un èxit,
açò és un èxit, senyor Sanmartín.

Vosté voldria que haguérem
començat amb tot l'alumnat, però mire, no pot ser,
senyor Sanmartín.
Me sap mal a mi també, no se pense
vosté que no.
M'haguera encantat.
Però torne a
repetir-ho per si no se n'havia adonat, som un govern seriós i
responsable.
Bé, jo no, jo no sóc la que governe,
evidentment.
Però el meu partit, el meu president Camps i el seu
gabinet és el que està governant, i com és un govern
seriós i responsable, això no ho pot fer, ha de fer el que
pot fer i progressivament.
Perquè ja que parle de progressivament,
m'ix vosté dient: «Que si el senyor conseller.
.
.
Que si
li porte la premsa.
» Que gràcies, per saber que allò de
la premsa va seriosament, o siga, la premsa segons què diuen i qui
ho diu no val per a res, se demanen fins i tot al·lusions, no val
per a res.
En canvi, quan ho diu el senyor Sanmartín, que ho ha dit
el senyor conseller, va a missa.
Bé, bo és saber-ho, bo
és saber-ho.
La premsa va a missa, val, doncs, la premsa va a missa.
Perfecte.
Jo estic conforme.
(Algú diu:
«La premsa és el gabinet.
»)
No, no.
La premsa del gabinet del.
.
.
la premsa és la premsa: la
fotocopie el gabinet o la fotocopie la senyora Barrieras.
La premsa
serà sempre o el Levante o el Mediterráneo o Las Provincias.
.
.
(veus) És igual, seguix sent premsa.
.
.

El senyor president:

Senyories.

Senyor Sanmartín.
Senyor Sanmartín.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
seguix sent premsa, senyor Sanmartín.
Seguix
sent premsa.

Per tant, el que vosté me està dient
ací, i s'ha posat com una fera: «Los libros de texto.
.
.
Que el senyor conseller.
.
.
Que va dir.
.
.
Que va deixar de dir.
.
.
» Si
vosté mateixa ho ha dit, senyor Sanmartín, per a tota la
legislatura, per a tota la.
.
.
Vosté sap el que és una
legislatura?
No?
Supose jo, evidentment, com no ha de saber-ho si és
un polític, a més, un polític amb molta
trajectòria política, evidentment.
Són quatre anys,
senyor Sanmartín, són quatre anys, són quatre anys!

Per tant, deixe al govern, deixe al govern que acabe
la legislatura i després vosté podrà dir: «Les
promeses electorals del president Camps o del conseller Font de Mora no
s'han complit.
» I, aleshores, els ciutadans decidiran,
efectivament, si volen recolzar el mateix govern, perquè creuen que
ho ha fet bé, o volen recolzar l'oposició.

Això, és aixina de fàcil, senyor
Sanmartín, cada quatre anys s'acaba una legislatura.
Però vosté no vullga demanar ací que en un any, en un
any es facen totes les promeses d'un programa electoral,
perquè això és impossible, senyor Sanmartín.
I
li ho torne a repetir, és impossible.

Però encara aixina, encara aixina, li vaig a
dir que en el tema de beques, que ha parlat de tot en les beques i ajudes
de menjador, de transport, de text.
.
.
que ací també té
una d'esmenes, i hala!
i vinga!
i demanem i tornem a demanar, i
públic i privat, n'hi han llocs on demana públic, als
altres es lleva privat, n'hi han llocs on vol
l'ensenyança en valencià per als públics, en
canvi després a l'ensenyança en valencià la vol
per als privats, quan acabava de llevar les línies en
valencià per als privats.

Bé, bé, bé, bé, de veritat
que sort, que sort que tenim majoria per a no votar-li les esmenes, eh?
Mire, jo de veritat, esta nit estava patint, dic: «Mira que si mos
falla algú.
» L'esglai, l'esglai que tenia jo, per
si aprovaven les seues esmenes.
No es pense vosté que no,
perquè li ho dic seriosament.

En el fet d'ajudes i beques tenim 138,3 milions
d'euros beneficiant, senyor Sanmartín.
.
.

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor, senyories.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
-si me vol escoltar, perquè ja
sé que, clar, com no m'escolta després passa el que
passa-, 459.
607 alumnes beneficiats, val?
M'ha sentit?
Beneficiats.
Amb una inversió de 28,9.
.
.
perdó, 29,8
-ja tinc dislèxia- milions d'euros,
distribuït el bo-llibre, 11,1 milions d'euros, per a 94.
871
alumnes en 1.
324 centres.
Em pareix que està bé per
començar, senyor Sanmartín.
Crec que està més
que bé per començar.

Les beques, les beques de menjador, n'hi han
140.
715 alumnes beneficiats amb 62,3 milions d'euros; es subvenciona
amb 1,30 euro per alumne al dia, per atendre, a més, el servei de
cuidadors i els altres gastos de funcionament.

Tenim 49.
263 alumnes en 640 rutes escolars, i amb una
inversió de 46,2 milions d'euros per a transport.

Bé, vosté és que damunt fa unes
esmenes -ara m'he recordat d'eixa del transport-
que si nosaltres seguírem la seua esmena, vull dir, el que ve a dir
el seu text és que tot el món transport gratuït, tot el
món, dóna el mateix que visca lluny, que visca prop, que
estiga al cantonet o que estiga a l'altra punta.
Vosté,
gratuït per a tot.
És que està tan obsessionat que para todos y más dinero y gratuidad.
.
.
I al final, quan fem el text de l'esmena, senyor
Sanmartín, hem de pensar que segons el text que posem podem
confondre.
I no es pot posar en uns pressupostos transporte gratuito para todos.
Això no és.
Es para los que
realmente necesitan el transporte para poder acceder al sistema educativo
valenciano.
És que és així
de fàcil.
I vosté no, vosté li posa ahí una coletilla.
Torne a insistir, sort
que no s'aprovaren eixes esmenes, senyor Sanmartín,
perquè si no ens podríem tornar una miqueta bojos.

Jo, quant al tema de primària i
secundària tampoc no vaig a entrar en tema d'infraestructures,
en tema de què demanem a este poble, demanem a l'altre,
demanem els centres d'EPA, demanem el personal, demanem les baixes.
Tots això que vosté no ha parlat.
Perquè tot
això les tinc totes contestades una per una i li diria exactament
que hi ha sindicats, senyor Sanmartín, hi ha sindicats; hi ha acords
amb la conselleria, hi ha acords.
Jo supose que vosté haurà
estat en algun sindicat i si no coneixerà gent que està en
els sindicats.
Deixem treballar els sindicats, deixem treballar els
sindicats i la conselleria.
La conselleria i els sindicats estan aplegant a
uns acords, hi ha unes millores.
I vosté resulta que no li pareix
oportú el que està decidint la conselleria i el que estan
decidint els sindicats que vosté, amb esmenes als pressupostos, que
no tenen res a vore amb els pressupostos, perquè els pressupostos
són el que són, no el que vosté vol que siguen.
Vosté ací ve a canviar que si ara hem de pujar
açò, que si hem de donar més diners per als directors,
que si hem de posar.
.
.
No, senyor Sanmartín.
Açò
és una altra cosa, açò és una altra cosa.

Jo crec que poquet a poquet, com són quatre
anys de legislatura que estarem en Educació, si Déu vol,
vosté s'anirà centrant i sabrà el que són
els pressupostos, el que és la conselleria, el que són els
sindicats, el que són els diputats, el que és el govern.
I,
d'alguna manera, sabrem que eixos que vosté està fent
que han de vore amb els sindicats, deixem treballar els sindicats que han
aplegat a acords, com el del 8 de maig, que crec que és un acord
més que important, més que important, i deixem-los que
treballen.
Que nosaltres en els pressupostos ja hem posat els diners
necessaris per a dur endavant el que hem de dur endavant.

I, ja per acabar, que veig que només em queden
30 segons, vosté parla de l'escolarització de zero a
tres anys.
Mire, el que va prometre el senyor Zapatero és igual que
zero patatero, igual,
en educació de zero a tres anys.
Però és el mateix.
Cadascú que faça el que crega que ha de fer.
Nosaltres
ací, nosaltres ací, per al finançament en
educació infantil de primer cicle, tenim un 32% més que el
curs anterior i estem més que contents, senyor Sanmartín,
perquè creem que eixa població està escolaritzada tota
la que vol estar-ho.
Si a vosté no li agrada, és un altre
sistema de vore les coses, em pareix perfecte, a nosaltres sí.
Estem
encantats que la població de zero a tres anys que vulga estar
escolaritzada ho estiga i ho està i ho està.
I, a més,
torne a insistir, estem completament d'acord amb el que vosté
ha dit: libre elección de centro.

Per tant, els nostres pressupostos crec que són
uns pressupostos adequats a la nostra filosofia, al nostre govern, al
nostre programa electoral.
I el que necessita la Conselleria
d'Educació perquè el sistema educatiu valencià
seguisca pel camí que fins ara ha seguit i gràcies a la
tenacitat de molta gent, com per exemple els professors, està duent
un resultat que m'agradaria que moltes comunitats el tingueren com
nosaltres.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Barrieras.

Hem debatut este primer bloc d'esmenes
presentades pel Grup Socialista, com he pogut observar amb molta
passió.
Ara anem a ficar la mateixa passió per a votar-les.
Hi ha alguna observació a fer per a votar este bloc de forma
conjunta?

Vots a favor d'este bloc d'esmenes?
7.
En
contra?
8.
(Remors)

Senyories, anem a continuar el debat de les esmenes.
Passem al segon bloc d'esmenes, també presentades pel Grup
Socialista, que comencem amb la 1.
868 fins a la 1.
925.
Per a la seua
defensa té la paraula el senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Un bloc d'esmenes del programa 421.
20 que ens
voldríem centrar en el tema d'implantació als centres
escolars de la figura de coordinador per a la prevenció de riscos
laborals i tota una altra sèrie d'esmenes relacionades amb el
tema.

Recorde al respecte que la Llei de prevenció de
riscos laborals de l'any 1995 actualment no s'aplica o
s'aplica deficientment als centres docents.
De fet, al voltant del
40% dels nostres centres no tenen cap pla d'evacuació i
autoprotecció per als centres d'emergència.
I el
més greu de tot és que el servei de prevenció -i
això no li ho hauran dit, senyora Barrieras-, el servei de
prevenció de riscos laborals de la conselleria resulta insignificant
i insuficient.
Concretament li recorde que a l'any 2002 es va tancar
amb els sindicats una plantilla de 51 llocs de treball, dels quals a data
d'avui únicament se n'han cobert 8.
Adone-se'n,
vosté, de com ha de funcionar este servei de prevenció de
riscos laborals de la mateixa conselleria.

Com de preocupant és en el programa 421.
5 el
tema de la convivència.
Tindrem temps de parlar a finals de desembre
o principis de gener d'este nou decret de convivència als
centres.
Al respecte únicament, únicament assenyalar-li que
en este futur, este futur decret, li vaig avançant ja que coincidim
amb la necessitat de dur-lo a terme, però desconfiem per moltes
raons.
En primer lloc, perquè no garantix per a res recursos
suficients per a dur-lo a terme.
Però sobretot, sobretot, pensem que
l'esborrany o document de treball, com diu la mateixa conselleria,
seguix insistint sobre manera en mesures correctores i
disciplinàries i molt poques mesures preventives.
Pensem que cal un
pla integral per al foment de la convivència més enllà
de la sanció o segregació, que és el que vostés
estan duent a terme.

Si passem al tema de la universitat i formació
superior, 422.
60, demanem coses tan simples com que aproven d'una
vegada per totes un pla de finançament de les universitats
públiques valencianes.
Jo recorde que encara estan prorrogant el
darrer que vam aprovar, que és de l'any 2003.
I això
comporta que es queixen els 200 universitaris d'una retribució
insuficient d'acord amb la tasca que estan desenvolupant; que creen,
per favor, dins la Direcció General d'Universitats un programa
específic dedicat a l'Institut Superior d'Ensenyament
Artístic com a entitat autònoma de caràcter
administratiu adscrit a la conselleria però amb personalitat
jurídica pròpia.
I sobretot que se li quede clar d'una
vegada per totes el tema de les facultats universitàries que
té el Consell.

Mire, ja està bé amb el tema San Vicente
Màrtir, la facultat de medicina, que si tal.
.
.
Mire,
vostés no tenen competència per a impulsar una facultat de
medicina ni a la Universitat Catòlica Sant Vicent Màrtir de
València, ni cap altra.
És el Consell de Coordinació
Universitària, òrgan estatal, el que valida o no una nova
titulació o facultat.
És, aleshores, en cas positiu, quan el
Consell autoritza o no la seua implantació.

Encara més.
Li recorde que, des del passat 13
d'abril de 2007, 13 d'abril de 2007, el Congrés dels
Diputats va modificar la Llei orgànica universitària en el
sentit que comunitat autònoma i govern central es posen
d'acord per a crear noves titulacions, però sempre amb el que
diga el Consell de Coordinació Universitària.
Per què
no dediquen el mateix temps a potenciar les universitats públiques?
A vosté li pareix correcte que amb el 0,1% del pressupost de la
conselleria, 700.
000 euros, que ho sentiren els valencians, 0,1%, faran les
dotacions per a ampliar, per a ampliar els parcs científics i
tecnològics de les nostres universitats amb estos diners.
I surt
l'altre dia el conseller, que vagen i que pregunten a Zapatero.

Però, mire, finalitzo, ja que no hi ha
rèplica.
Com parlava vosté del valencià i m'ha
demostrat que no s'ha mirat els pressupostos, en primer lloc, a
vosté li pareix correcte tant que parla del valencià que
donen 12.
000 euros a una institució que es diu Controla Club
-jo li diré qui és Controla Club- per a fomentar
el valencià.
Controla Club és una ONG organitzada per
reconeguts professionals del sector de l'oci amb la finalitat
d'acabar amb el botelló.

Jo no entro a debatre si és millor beure al
carrer o als locals d'aquells empresaris, però em pareix
important saber per què 12.
000 euros de diners públics per al
foment del valencià per a una organització que fa tota la
seua comunicació pública, la cartelleria, la pàgina
web, en castellà.
S'haurien de mirar als pressupostos.
Per
què li donen diners i ajuda per als cicles formatius acollits a
convenis, que li deia que no és un tram obligatori?

Vosté sap a qui li han donat 600.
000 euros?
A
una fundació que es diu Eifor.
Doncs Eifor és una
fundació, evidentment, de l'Opus Dei dedicada a realitzar
cursos formatius per a especialment alumnes immigrants, alumnes als quals
els vindrà molt bé aquesta subvenció parcial,
perquè pocs d'ells podran pagar els 1.
500 euros que cobren per
un curs, per exemple, de gruista de grua de 200 hores.
Imagine's si
és vergonyós això.
Jo li recomano que mire la
pàgina web d'aquesta fundació per a comprovar si les
seues infraestructures, el seu professorat, el seu programa econòmic
i el seu ideal mereixen una subvenció d'aquestes.
Per
això li deia jo d'on llevo jo els diners.
Exemples com a
estos.

I acabe estos segons que em queden.
Mire, el tema de
CIEGSA és recurrent, sí, sí, sí, és
recurrent, sí, perquè entra en centres també,
és recurrent perquè és vergonyós.
.
.
(remors)

El senyor president:

Senyories.

Senyor Sanmartín, vaja acabant.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí.

Jo no m'ho invento, jo pense que una cosa que
hauria de ser un exemple de transparència i eficàcia surt
contínuament implicada en assumptes farragosos, obscurs i tal.
Gestió deficient, irregularitats i anomalies en les contractacions,
opacitat en la informació, però sobretot endeutament
insostenible.
Si això vosté no ho veu als pressupostos, siga
al bloc primer o al bloc segon, pareixerà que jo sóc relatiu,
subjectiu o conjuntural al respecte.
Esta és la realitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor
Sanmartín.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies,
senyor president.

Bé, evidentment, açò no tenia res
que vore.
CIEGSA per a vosté.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Senyor
Sanmartín.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
Em pareix perfecte.
Vosté en contra de CIEGSA i jo a favor de CIEGSA, vull dir, no cal
crec que parlar més perquè sinó estaríem sempre
igual i crec que no val la pena.
Crec que les idees han quedat més
que clares.

Vosté ara em parlava de prevenció, del
421.
80, i de riscos laborals.
Però és que clar jo és
que estic llegint així les esmenes que vosté ha presentat i
és que no n'hi ha una que es puga aprovar, és que no
n'hi ha una que es puga aprovar, senyor Sanmartín.
És
que totes les competències de les administracions vosté les
mescla i jo no sé, no sé si al final.
.
.
Igual que vaig a
dir-li, ací també tenim valencià, ací
també tenim valencià.
Vull dir, fins ací garantir la
normalització lingüística en les administracions
públiques.
O siga, que des de la Conselleria d'Educació
hem de posar un objectiu d'una part de l'administració
que no tenim res nosaltres que vore.
O siga, des d'un programa
econòmic on pot vosté proposar com a molt dinamitzar,
promocionar i afavorir l'ús del valencià, que és
el que ja s'està fent.
Però no, vosté és
que garantir la normalització lingüística en totes les
administracions públiques, això des de la conselleria.
Que no
hi ha una conselleria d'administracions públiques, senyor
Sanmartín?
Ja li ho he dit jo, que em pareix que té un bullit
mental en el tema de conselleries, de direccions generals,
d'administracions, de tasques de cadascuna.
A mi me pareix que
està una miqueta marejat.

Vosté ha parlat de la convivència
també, me parla de la convivència.
I, clar, me parla de la
convivència i me parla del pla Previ que sí que pareix que
els agrada, que no els agrada.
Però és que, a banda del pla
Previ, vosté m'està demanant també en les
esmenes línies per a la convivència.
No m'està
dient vosté que està d'acord amb el pla Previ?
Vosté sap que el pla Previ és un, entre cometes, dels plans
per a vosté insuficient, però encara no està aprovat.
És un pla que, vullga vosté o no vullga, està fins i
tot en Internet, està repartit a tots els agents que han de vore amb
l'educació per aplegar a un esborrany, a un esborrany, i
després a un pla que estiga d'acord amb tots els interessos.
Està treballant-se en eixe pla.
Però vosté ja abans,
abans que tots puguen dir el que vertaderament volen i que es puga arribar
a un acord, vosté ja està presentant esmenes que són
paral·leles al pla Previ.
O siga, vosté ja està dient:
eixe pla no ha de servir per a res, eixe pla encara que parle tot el
món no s'aplegarà a cap acord, i jo vaig a presentar en
els pressupostos unes altres línies, uns altres objectius.
No,
senyor Sanmartín, per l'amor de Déu, siguem seriosos!
Anem, anem al que anem.
Anem a treballar pel bé de la nostra
educació!
És que a mi me pareix mentira.
.
.
No, però
és que encara que estiga circulant el pla no està aprovat,
senyor Sanmartín.
.
.

El senyor president:

Senyor Sanmartín,
per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
i si no està
aprovat eixe pla, i vosté mateixa diu que eixe pla s'ha de
tirar endavant, per què està presentant esmenes que
són paral·leles això, a la convivència?
O vol
que li les llisca totes?
No tinc ganes de llegir les esmenes que
vosté ha presentat, perquè no me donaria temps de parlar de
res més.
Però n'hi ha moltíssimes on
vosté està fent una altra línia per a fer una cosa
paral·lela a un pla que ja s'està elaborant per part de
la conselleria i de tots els agents implicats en l'educació.
Senyor Sanmartín, per favor!

Després vosté em parla ja, i vaig a
deixar este tema, i entrar en universitats, si no, no me donarà
temps.
Em parla vosté de les universitats.
Bé, volia dir-li
que les del consell escolar, que se les ha saltades aixina, li les anem a
aprovar les dos, la 1.
905 i la 1.
906.

Després ens parla vosté (remors) .
.
.
Sí, dos.
Dos,
i transaccionals també.

Vosté parla de les universitats.
L'existència del pla de finançament, que vosté
ha dit molt bé.
.
.
És que a vegades, ho dic també,
m'encanta el que diu.
Ara quan ha dit vosté: «El pla del
2003».
.
.
, el nostre pla, eh, el nostre pla; és que
vostés no en tenien de Pla de finançament de les
universitats.
Bé, no, és per aclarir-ho.
O siga, al que me
referisc jo és que estem molt contents que vam ser nosaltres, el
Partit Popular, qui va fer el Pla de finançament de les
universitats.
Que universitats, senyor Sanmartín, quan vostés
governaven també n'hi havia, eh!
No es pense que van vindre
mosatros i les van dur totes, que també haguera estat bé.
Però no, vostés també en van fer alguna, eh,
també, no anem a llevar-li el mèrit que tenen.
Però
pla no en van fer cap.
Mire, mire vosté, els plans els vam fer
mosatros!

O siga, que ara me pareix molt bé que ara
vosté estiga d'acord amb el que nosaltres hem fet, i ens
recolze, ens done suport i ens en demane un altre.
És que ens pareix
perfecte.
Moltes gràcies, senyor Sanmartín, per eixe
recolzament.
Però no es preocupe, no es preocupe que
l'existència d'eixe pla de finançament
l'objecte que té és mantindre el marc estable de
finançament per les universitats.

Per tant, per tant, no es pot -el que
vosté està demanant ací-, no es pot modificar
tot el que vosté està demanant per a modificar, perquè
vaig a llegir-li-ho aixina per damunt, aixina per damunt.

El que vosté fa ací en estos
pressupostos és «deficiencia».
O siga, «En la
problemàtica en la que se actua», vosté diu
«deficiencia en el uso de los recursos públicos».
Els
recursos públics destinats a universitats, a vore, també,
vull dir, és destinen a les universitats i els gestionen les
universitats.
No sé jo vosté el que pensarà.
Però, bé.

Després: «descoordinación
interuniversitaria».
Quan, quan, d'alguna manera, la
coordinació que mantenen les universitats entre si, bé,
també alguna cosa hauran de vore les universitats.
Vosté
sabrà el que va esmenant, eh, vosté sabrà el que va
esmenant.

«Insuficient retribució del professorat
universitari.
» És que, bé, és que ja, ja, el que
això se pose en uns pressupostos ja me pareix que.
.
.
, una
actuació econòmica concreta s'ha de posar els diners,
senyor Sanmartín.
Clar, que li pugen el sou a este!
Que li pugen el
sou als altres!
A estos també que pareix que cobren poc.
Però
diners no cal posar-ne, diners no cal posar-ne!
Senyor Sanmartín,
vosté posa la línia i en la línia té prou, en
«línea de actuación».
Però després
en què, senyor Sanmartín?
Després en què?
Siga
una miqueta més responsable a l'hora d'esmenar, siga
responsable.
Després en què?

Perquè, clar, vosté el que fa, i a
més ací és que m'ho han escrit, i vaig a
llegir-ho, eh.
«No hay una enmienda presentada que proponga un
incremento de la dotación presupuestaria que se destina, entre
otros, a atender por ejemplo las retribuciones de profesorado.
Por ello,
dado que no se prevé actuación económica concreta, el
enunciado queda en un mero desiderátum -eh, a vosté que
li agrada el llatí, jo he vist llatí i he dit vaig a
llegir-ho-, lo cual no es precisamente lo que debe configurar una ley de
presupuestos, sino que ésta, muy al contrario, debe contener.
.
.

El senyor president:

Senyora.
.
.
Senyora
Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
actuaciones definidas y
sobre todo cuan-ti-fi-ca-bles».
Val, senyor Sanmartín?
«Cuan-ti-fi-ca-bles».

Per tant, jo crec que, amb el permís del senyor
president, només donar-li les gràcies pel seu interés,
però estic convençuda, senyor Sanmartín, que les seues
esmenes si s'hagueren aprovat hagueren fet un desastre de pressupost.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Barrieras.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
.
.
(Remors)

Sí, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Sí, senyor
president, és per a demanar la votació separada de la mil.
.
.
,
la mil huit-cents.
.
.
Perdó.
Perdó, perdó,
perdó, perdó.
Perdó!
Perdó!
Sí, les dos
transaccionals, que crec que ja les té, ja les té el
president.
.
.

El senyor president:

Tenim ací les
transaccionals i les que vosté ha anunciat que anava a votar a
favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

Eixes, eixes.
La 1.
905 i
1.
906, i després les dos transaccionals, que són la 15 i la
17.
Això volia demanar-li, senyor president.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Barrieras.

Anem a passar a votar, si les seues senyories no diuen
el contrari, les dos esmenes que han transaccionat els grups, i que fan
referència a la 1.
915 i 1.
917.
Vots a favor?
Com?
Perdón,
perdón.
(Remors)

Ah!
, no la coneixes la transaccional?
(Remors) La 15 és la
que vosté té en la mà.
I la 17 diu:
«Secció 9, educació, programa 422.
60, universitat i
formació superior, fitxa FP4.
»

Estem d'acord?
Senyor Sanmartín, per
favor.

Anem a passar a votar estes dos esmenes que tan
generosament els dos grups s'han ficat d'acord.
(Remors) Vots a favor?
Unanimitat, 15.

Anem a passar a votar les dos esmenes que el Grup
Popular ha anunciat que votaria a favor d'entre totes les estudiades,
la 1.
905 i la 1.
906.
Vots a favor?
Unanimitat, senyor secretari.
(El diputat senyor Sanmartín diu: «Senyor
president, per favor, pot dir-me les transaccionals, una era la 1.
917 i
l'altra la.
.
.
?
») (El diputat senyor Mundo diu: «La 15»).

I passem a votar la resta d'esmenes d'este
grup que s'han estat estudiant fins estos moments.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació entrem a debatre el primer grup
d'esmenes presentades per Compromís.
I per a la seua defensa,
té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Hi ha unes qüestions prèvies que sí
que voldria deixar, és que hi ha unes modificacions, unes xicotetes
modificacions, que he passat a tots els grups, però voldria que
quedara constància.
És, bé, l'esmena
número 2.
085 quedaria baixa d'esta comissió
perquè al revisar hem vist que per error s'havia ficat en
educació, quan realment és de cultura.
Per tant, eixa seria
una.

I després són quatre més que hem
vist que estaven repetides.
Per tant, donaríem de baixa
també, o siga, sol·licitem la retirada, de la 1.
998, la
2.
045, 2.
084 i 2.
086.

Així mateix, demanem una modificació en
un altre error que hem vist, en una esmena, la 2.
083, que hem vist al
revisar que hi havia una falta de coincidència entre la
consignació que se posava i la que es donava de baixa.
Aleshores,
hem igualtat a 250.
000 euros, que era la consignació més
baixa per evitar que caiguérem en el problema d'un
desequilibri en la proposta que presentàrem.

Per tant, eixes són les modificacions.

I a partir d'ahí efectivament
entraríem en el primer bloc.
Que hem fet dos blocs.
En la segona
part hem deixat el que correspon a ensenyament de primària i
secundària (so per interferència
d'un mòbil) perquè hi
ha moltíssimes, diguem, moltíssims raonaments que són
comuns; i passem a unir en un altre bloc tota la resta.

D'alguna manera el que sí volíem
dir és que jo crec que parlar d'educació hui,
també ara en el moment de començar a discutir, o esmenar,
més que discutir, el pressupost del Consell, es parlar, fer intents
de parlar sempre de qualitat de l'educació.
En este moment ja
s'ha fet referència, ho sé, s'ha fet
referència a l'informe PISA, informe que, bé,
lògicament no em servix directament perquè La Generalitat no
ha facilitat les dades -ho tinc entés així-
perquè dia que estava fent els seus estudis i, per tant,
comparativament no podem entrar ahí.
Malgrat que tots sabem
també la situació de l'ensenyament al País
Valencià que, bé, no és magnífica, ni molt
menys.
I dir el contrari seria intentar amagar els propis problemes.

Per tant, també és veritat que seria
fàcil utilitzar aquest informe per a tirar-se'l, com fer la
pedra que fiquem dins la fona, uns als altres, i no és la meua
voluntat, almenys des del Bloc; des del Bloc i dins de Compromís
intentarem portar propostes o anem a intentar portar propostes que busquen
millorar el que és la gestió publica en este cas, el que ens
afecta a tots nosaltres, que és l'educació.

Jo crec que l'educació, i plantegem
realment que en primer lloc passa per un pacte social que incloga tots els
sectors afectats.
D'aquest pacte, representat el poble
valencià, hem de ser capdavanters i exemple per a tots els altres.
I
és amb eixa intenció amb què s'ha
d'interpretar les nostres esmenes, les esmenes que avui anem a
discutir i demanem que no es rebutgen només perquè
vénen de l'oposició, sinó pot dir que siga
també en eixa consideració de pacte social que comença
realment per nosaltres, pels representants del poble, i podia
començar ben bé hui.

De les nostres propostes es desprén que volem
millorar la gestió interna de la conselleria.
I, per tant, nosaltres
presentem esmenes en direcció a avaluar i millorar la
formació i el funcionament dels serveis territorials, de la
inspecció i d'altres òrgans.
Citarem com a exemple que
demanem que es realitze una avaluació interna i externa al servei
d'inspecció central i territorial, dels serveis territorials,
i que es desenvolupe un pla de millora de l'organització i
funcionament d'aquestos.
Entre ells també destaquem, com a
fonamental, la formació de tots els professionals d'aquests
serveis.

Demanem també, i en la via d'aconseguir
este pacte social, que s'unifiquen criteris també amb els
sindicats, que, casualment, els sindicats de l'ensenyament no
només estan esgrimint una defensa dels drets del professorat,
sinó també estan demanant mesures per a la millora de
l'educació al nostre país.

Volem que s'agilitze la substitució del
professorat, que es faça en un termini general de set dies.
Tots
sabem com en este moment trastorna les baixes en un centre educatiu.
I
sobretot hem dit, inclús, hem marcat un termini menor de cinc dies
quan afecte persones amb minusvalidesa.

Demanem també que augmente la dotació
econòmica per a la formació del professorat, atenent
també sobretot la importància dels CEFIRE i també
seguint amb la imatge del formador i formadors i, de manera especial, tot
allò que afecta la integració, la resolució de
conflictes dins l'àmbit escolar, i la utilització de la
nostra llengua com a vehicle d'integració, cosa que demane no
perdre de vista.
La primera integració que se fa en un país
és la parla, i quan en un carrer, quan la gent, quan parlem de
xiquets de primària o hi ha joves de secundària, en el seu
carrer se parla valencià, pensem que eixa integració ha de
ser en eixa llengua.
I demanem que això estiga afavorit clarament.

Si parlem d'integració, en els aspectes
d'integració ens hem d'estendre més.
Hem de
garantir, i aixina ho fan les nostres esmenes, la realització de
campanyes de reconeixement del dret a la diversitat, potenciant el dret a
la diversitat, per exemple, cultural, com he dit, oferint-los la llengua,
oferint-los la nostra cultura, oferint a tots els nouvinguts, als temps que
els proporcionem i demanen que se'ls proporcione també
instruments per conservar les pròpies.
Quan dic «les
pròpies» me referisc: per conservar la pròpia llengua i
les cultures d'aquella gent que vinga, considerant que això
és un enriquiment molt important que nosaltres podem assumir, podem
assumir perquè és un intercanvi de cultures, un intercanvi de
llengües i, per tant, és enriquidor, i sota eixe punt de vista
hauríem de tractar-lo.
Per tant, a més, en el sentit que el
coneixement i l'acceptació de la cultura i la llengua de
l'altre és el millor instrument de convivència que
podem aconseguir, i pensem que això hauria d'estar ben
reflectit en els pressupostos de La Generalitat.

Hem de potenciar l'ús del
valencià.
I no vaig a renovar la crítica, perquè el
senyor Sanmartín l'ha dita i la compartisc, de potenciar
l'ús del valencià perquè després dels
anys que portem en la Llei d'ús i ensenyament avui no es
garantix al cent per cent el que la llei establix, ni garantim les
comunicacions internes ni tant sols totes les comunicacions que hi ha a
l'exterior.
Per tant, nosaltres demanem que se recolze, que es done
el recolzament econòmic, lògicament, perquè parlem de
pressupostos, per a posar ja al cent per cent el compliment de la Llei
d'ús i ensenyament del valencià a nivell,
lògicament, de tota l'administració, però en
este moment de l'administració educativa, que és la que
estem parlant.

Per tant, demanem també una informació,
encara que estiga després ja parlant de les construccions escolars,
però pensem que la situació deficitària que hi ha en
les construccions escolars ens demana i fa imprescindible que
s'informe a Les Corts periòdicament de la marxa de totes, no
només de les construccions sinó de totes les inversions.
I
també demanem que cada modificació del pressupost
d'educació siga comunicada i puga ser debatuda també en
Les Corts.

L'últim apartat seria (inintel·ligible) .
.
.
CIEGSA.
Quant a CIEGSA, jo sí que vull posar de manifest, i vull
fugir d'adjectius qualificatius que puguen ser després
interpretats o vistos malament per altre costat, però sí que
he de dir que jo mirant el pressupost en este moment manifeste la
impossibilitat, a tenor de la documentació que ens han passat, de
saber on anirà la inversió prevista.
Per tant, com no ho
sabem, demanem que se passe informació periòdica a Les Corts,
periòdica no, una inicial, una informació inicial del pla
d'inversions, el pla de construccions que s'ha de fer durant
tot l'any, eixe pla anual.
I, per un altre costat, totes les
comunicacions de com està evolucionant eixe pla de
construcció i de modificacions.
I també exposem, crec que
és molt important i crec que jo no he vist i si està en el
pressupost vostés m'ho diran, però que es contemple en
totes les construccions escolars, tant en les noves com en les
modificacions i reformes, la utilització obligatòria i, per
tant, les instal·lacions necessàries, per a la
utilització de les energies alternatives, principalment
l'energia solar, i també el que és
l'accessibilitat de tots els edificis.

Són esmenes que, com deia, la idea i la
voluntat nostra és que siguen enriquidores d'un pressupost que
no és el nostre, però ja vam debatre en el seu moment
l'esmena a la totalitat i, per tant, això va quedar clar que
anava a ser este pressupost.
I, per tant, estes esmenes que posem pense que
són enriquidores i que podrien acceptar-se dins d'un concepte,
com deia, d'un pacte social per a educació que deuríem
de traslladar a la societat i que deuria de començar avui i
ací entre nosaltres, la gent que representem al poble
valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Pañella.

Anem a donar-li la paraula al representant del Grup
Popular, senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gràcies, senyor
president.

Jo, abans de començar, donar-li
l'enhorabona a la meua companya Maira, perquè després
d'estar tot el cap de setmana i mitja nit estudiant esmenes i
tractant d'entendre un pressupost de La Generalitat, el que menys
tinc és força en estos moments per a parlar i sobretot amb la
força que ho has fet tu.
L'enhorabona.
I jo vaig a tractar de
ser un poquet més tranquil, entre altres coses perquè no
és el meu fort, ja sap que és sanitat i no és
l'educació.
Però, senyor Pañella, senyor
president, molt breument.
Permeta'm que li parle en castellà,
tinc més fluïdesa parlant en castellà.
Parle, com sap el
president de la comissió, el valencià perfectament,
però.
.
.

Muy brevemente, y antes de empezar la
exposición, quiero comentar que el Grupo Popular va a tratar de
argumentar la posición respecto a sus enmiendas.
Pero me
gustaría recordarles que los presupuestos de La Generalitat de 2008
tienen como prioridad extender a todos los ciudadanos de nuestra comunidad
los beneficios del crecimiento económico previsto.
Y para ello
quiero recordarles que se han incrementado los recursos destinados a
políticas de gasto social.
Se ha de saber que en 2008 el presupuesto
ha aumentado en más de 937 millones de euros, de los cuales el 81%
ha ido a política social.
Y hemos de saber que de los 13.
828
millones que tienen La Generalitat, aproximadamente el 30% van destinados a
educación.

Después de todo esto decirle que su grupo,
evidentemente, ha presentado un total de 138 enmienda que, admítame,
señor Pañella, yo creo que, con todo el respeto, son 138
enmiendas que en mi opinión son prueba del desconocimiento y de la
distinta óptica, desde luego, pero sobre todo del desconocimiento
que su coalición o su grupo tiene de la realidad educativa en la
Comunidad Valenciana en el siglo XXI y en el año que nos
encontramos.
Enmiendas que, además, en gran parte están
repetidas respecto a otros ejercicios.
Me he estado viendo todas y entre
otras cosas evidencian lo que ya sabemos todos, es que los aquí
presentes lo sabemos y sabemos que los votantes de nuestra comunidad han
votado no solo por un gobierno sino, en su gran mayoría, por un
modelo educativo también, puesto que en el programa electoral
nuestro el proyecto de educación era una parte fundamental.

Por lo tanto, voy a pasar un poco a rebatir lo que
usted me ha estado diciendo.
En el apartado de garantizar el uso del
valenciano.
Pues, mire usted, lo primero que hay que saber es que en
nuestra comunidad, como se ha dicho anteriormente, el valenciano -a
ver dónde tengo esto- la enseñanza en valenciano se ha
pasado exactamente de los poco menos de 50.
000 alumnos, creo que
había en 1995, a 182.
920 en el presente curso.
Respecto al curso
pasado se ha incrementado un 7,7%.
Es decir, que más de 182.
000
están estudiando en valenciano y además hay 1.
039 centros
repartidos en esta línea.
Sé que es insuficiente y siempre
hará falta más.
Pero es que en educación, en sanidad,
en bienestar social siempre hará falta más.

Usted ha de reconocer el esfuerzo que está
haciendo la conselleria y La Generalitat en este sentido.
Porque hay que recordar las
cifras con las que partíamos hace exactamente doce
años.
.
.

El senyor president:

Senyories, guarden silenci,
per favor.

El senyor Soria Mora:

Respecto a las
comunicaciones.
.
.
Usted una de las enmiendas que hace, la 31
concretamente, las comunicaciones del conseller de Educación dirigidas a cualquier
administración son redactadas en valenciano si el predominio en la
zona es valencianoparlante y si, en cualquier caso, el que se dirige a la
administración lo hace en valenciano.
Eso es una realidad.

Respecto a una de sus preocupaciones también
era la información, que además de estar en este primer grupo
de enmiendas, la 1.
932, sobre las construcciones del programa de CIEGSA,
aunque se trasladaba al final, pues usted sabe que la dinámica
parlamentaria tiene previstos mecanismos legales para que se dé
cuenta a las Cortes de los planes de actuación e inversiones a
través de preguntas parlamentarias orales.
Además el conseller de Economía,
Hacienda y Empleo ya da cuenta a las Cortes trimestralmente del grado de
ejecución de los planes de inversiones de La Generalitat.
En ese
sentido creo que se cumple sobradamente con la información que usted
está reclamando.

Respecto a la sustitución de personal.
Usted
sabe que la sustitución de personal los dos grandes acuerdos de
plantillas de educación infantil y primaria, educación
secundaria, firmados entre la conselleria y los sindicatos, en la mesa sectorial de 7 de junio de 1996
y 25 de mayo de 1999, las instrucciones se producen en un plazo
máximo de siete días.
Y varios acuerdos no han sido
denunciados, puede haber alguna excepción, no han sido denunciados
por los abajo firmantes jamás.

En los casos de los no docentes, las bajas y las
sustituciones de personal no docente con funciones educativas o de
realización y tratamiento de las personas con minusvalías,
centros educativos (inintel·ligible) .
.
.
son tramitadas de manera directa por la conselleria a petición
de Función Pública.
Es decir, que en ese sentido y
habrá casos que usted me podrá decir casos puntuales, como
son ustedes muy aficionados a sacar en las Cortes casos muy puntuales.
Pero, bueno, eso no es la generalidad, señor Pañella.

En cuanto al grupo de enmiendas relativas a la
ordenación educativa, hemos presentado una transaccional y le vamos
a aceptar la enmienda 1.
956, en cuanto a los beneficiarios que tienen que
ser sostenidos con fondos públicos de los premios extraordinarios de
bachillerato.
Ya lo habíamos comentado.

En cuanto al multiculturalismo.
Usted sabe
perfectamente el esfuerzo que ha hecho la conselleria.
Usted sabe que nuestra comunidad es receptora de personas
inmigrantes desde hace mucho años y usted sabe que hay programas de
adaptación al sistema educativo, las aulas PASE, programas de
acompañamiento escolar, programas de apoyo y refuerzo y programas de
educación compensatoria.
Evidentemente, cada año hay que
incrementar los fondos para esto, porque cada año somos receptores
de inmigrantes.
Pero reconozca usted el esfuerzo que está
haciéndose también en los centros para que estas personas
puedan conocer nuestra realidad y al decir nuestra realidad hablamos
también de nuestro idioma, que es en lo que usted ha hecho
más hincapié.

Por último, en cuanto al tema de CIEGSA.
Miren
ustedes, el tema de CIEGSA, que parece que es un tema casi cuando se nombra
es un tema tabú.
Ustedes tienen que saber que sí, el programa
Creaescola y el programa Milloraescola y eso lo saben ustedes y lo saben
los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, que ven cómo hay otros
años que en cada municipio, en cada comarca, se van incrementando
las actuaciones escolares, se van haciendo nuevos institutos, se van
haciendo reformas en los colegios.
Le podría dar muchos datos, no
tengo tiempo en estos momentos.
Pero usted sabe perfectamente que se
están destinando 1.
292 millones de euros para esto en el
período 2006-2012, si no recuerdo mal.
Y que ya hay 490 actuaciones
previstas.
De ellas, en el inicio del curso este, ya contamos con 203
actuaciones.

En definitiva.
.
.
Bueno, también, en la
parte de CIEGSA, señor Pañella, usted me ha estado
preguntando por todo el uso de energías renovables.
Pues, mire, las
energías renovables se contemplan.
La conselleria incorpora en todos los colegios de nueva creación el
uso de energías renovables.
En cuanto a barreras
arquitectónicas, que creo que también estaba en esto, se
están ya contemplando en los centros de nueva creación, en
los centros.
.
.
(Remors) Sí en els centres que estan reformant-se, si se
té constància que hi ha alumnes amb eixa problemàtica
es procura invertir prioritàriament en eixos col·legis.

I també he de dir-li el mateix quant a
contaminació acústica i quant a un tema, que era la
idoneïtat dels solars.
Vosté sap que això és una
cosa dels ajuntaments, principalment.
Són els ajuntaments els que
cedeixen els terrenys a la idoneïtat dels solars.
En definitiva,
CIEGSA procura, primer, que hi ha sòl disponible, això
és cosa dels plans urbanístics, i, en segon lloc, que siguen
.
.
.

El senyor president:

Senyor Soria.
.
.

El senyor Soria Mora:

Gràcies, senyor
president.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Soria.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Ací hi ha una transaccional, de la 1.
949 a la 1.
955.
Si els pareix
bé votem primer esta esmena transaccional.
Vots a favor?
15.

Passem a votar també una esmena que el senyor
Soria ha anunciat que s'anava a aprovar, que és la 1.
956.
Passem a votar l'esmena 1.
956.
Vots a favor?
15.

Passem a votar ara la resta d'esmenes
presentades pel Grup Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a continuació a debatre l'altre
grup d'esmenes presentat pel Compromís.
Per a la seua defensa,
té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor
president.

Simplement, abans d'entrar en el contingut dels
grups, sí que vull dir, senyor Soria, que lamente, lamente
l'inici, les primeres paraules imputant-me desconeixement de la
realitat educativa, quan jo el que li puc dir és que he gaudit, per
una part, de la realitat educativa i he patit també
-professionalment em referisc a les dos coses- la realitat
educativa.
L'he gaudit, perquè és la professió
meua, en la qual tinc un parèntesi ara per estar en esta
institució, i he gaudit perquè és la professió
que vaig triar i la qual realment gaudisc, disfrute, de treballar també.
I he
lamentat o he patit les situacions que al llarg del treball es patixen i
que no són les que voldríem.
Per tant, lamente que
això, no el to de la resta de la seua intervenció,
però crec que a vegades no volem entendre'ns i això
és el que deia, això és el que trenca eixa
possibilitat de pacte social.

Jo no vull dir que tinga raó en tot,
indubtablement que no.
Sé que hi ha coses que estan i que
m'agradaria que estigueren expresses, per exemple vosté que
coneix més les comptes de CIEGSA, m'ha dit que ja contempla
una cosa que no apareix per cap lloc.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor,
guarden silenci.

El senyor Pañella Alcàcer:

I, per tant, si és així, és un
pas fet, perquè no estaria de més que apareguera com a
obligació.
I en eixe línia anem a començar.

Mire, parlem del segon grup.
El segon grup.
.
.
vaig
a començar per les baixes, el finançament, perquè
ahí sí que hi ha més partides econòmiques.
N'hi havien abans, però és una qüestió
general que havia deixat ací.
Hi ha una coincidència
important amb el que ha dit el senyor Sanmartín abans, que jo vaig a
dir.
Les baixes se reduïxen a la compra (inintel·ligible) .
.
.
de CIEGSA, les baixes que donem per a
finançar totes les inversions que posem.
Entre altres coses.
.
.
podríem parlar de moltes coses, però jo vaig a dir-ne una
fonamental.
És que si estan en CIEGSA, no tinc cap relació
d'inversions.
No sé on aniran.

I, per tant, la fórmula es passa a inversions
reals.
I allí, a més, constant, que van a uns centres
determinats eixes inversions.
I és la fórmula crec que
més clara i que tots ho sapiguem.
Es trau dels concerts de
batxillerats, dels concerts de cicles formatius de grau superior, de
concerts de cicles formatius de grau mitjà.
I per què?
També coincidix.
Perquè és ensenyament no obligatori.
I no seré jo qui parle ací que cal llevar els concerts.
No.
Però ja ho motivaré després.

Se trau també del capítol II i treballs
d'altres empreses, se trau de la Fundació Eifor pels mateixos
motius que el senyor Sanmartín ha dit.
Coincidim totalment
ahí.
Pense que.
.
.
I per què?
Perquè jo estic en
contra que vagen?
No.
Però un pressupost no és donar,
és distribuir.
I, per tant, en els prioritats sí que estic en
desacord, en les prioritats sí que estic en desacord.

Per exemple, en CIEGSA -bé, el que he
dit-, la disminució que se fa en CIEGSA no disminuïx en
absolut les inversions, perquè la disminució que se fa a
CIEGSA se'n va a inversions i augmenta la inversió real de la
conselleria.
I, per tant, seguim igual.
Ja li he dit
l'explicació.
Vull saber quines inversions es faran, i mirant
el pressupost jo no ho puc saber.

Sobre CIEGSA vostés han parlat molt,
però vaig a recordar que pense que inicialment es crea CIEGSA amb
una doble finalitat, com a mínim, eixa doble que és la
més important: abaratir els costos de les construccions escolars i
agilitar-les.
Sobre agilitar-les, només cal vore la quantitat de
barracons que tenim en les nostres escoles, el retard de les construccions.
A l'inici d'este període va reconéixer la
conselleria en els seus informes que superaven.
.
.
crec que eren 934 els
que posaven oficialment ahí.
Supose que estarem al voltant del miler
oficialment, i crec que poden haver-ne algun més.
Però eixa
és una.
.
.
Per tant, el ritme de les construccions no va al ritme
que s'està demanant.
I eixa és la realitat.
I
això és un fracàs del govern.
Que el ritme de
construcció no vaja adaptat al ritme de creixement de la
població escolar, és un fracàs.

Igual que també és un fracàs
l'altre objectiu d'abaratir els costos, perquè els
costos de les construccions de CIEGSA en la Comunitat Valenciana són
molt més alts, molts més alts, que la resta de l'estat
de les construccions escolars.
Són dos conceptes que tenim
ahí.

Per què també trac els diners dels
concerts de batxillerat, els trac de l'ensenyament no obligatori?
Ja
li he dit que no vaig a dir.
.
.
a posar una postura totalment negativa
dels concerts.
No, no.
Els concerts són necessaris i, per tant, en
el que és l'ensenyament no obligatori, no els he tocat.
Però avui la situació en la nostra educació.
.
.
l'educació pública ens demana un gran
sobreesforç per a l'educació pública.
I, per
tant, considere que els concerts, en allò que no és
obligatori, ensenyament obligatori, deuen estar en una segona prioritat i
sempre per davall del que és l'ensenyament privat.
I
l'ensenyament privat.
.
.
Quan tenim barracons?
Quan els
pressupostos dels concerts, dels concerts.
.
.
els pressupostos del
govern dels concerts és deu vegades, deu vegades, superior al que va
per a inversió directa, tant en primària com en
secundària, lògicament veem que hi ha un desfasament.
Per
tant, eixa és la realitat, eixa és la realitat, i els
números ho diuen ben clar.

Per tant, demane ahí que passen eixos diners,
que passen també al que són les construccions escolars.
Eixe
sobreesforç, demane eixe sobreesforç, en eixa primera
prioritat.
I quan ja tinguem ben dotat l'ensenyament públic,
que és el que realment el govern valencià té tota la
responsabilitat, després parlarem de com donar ajudes a
l'ensenyament privat.

Ja dic, no ho vull plantejar en termes de sí o
no, sinó en termes de prioritat, que me pareixen molt més
justos.

Sobre treballs en altres empreses i capítol II,
home!
, és allò de portar aquella política
d'austeritat que la presidenta de Les Corts, la presidenta
d'esta institució, va dir i ha parlat públicament,
portar també al Consell eixa política de.
.
.
la
disminució màxima en el que és la despesa de
funcionament, i sobretot demanant que eixa reinversió vaja en
direcció també al que són construccions escolars de
manera prioritària.

També he dit que això jo sé en
quines condicions estem parlant.
I, per tant, són també,
simplement, efectivament, mostres de la ideologia del meu grup i cap on
aniria.
.
.
Perquè a vegades es diu: «No heu esgotat un
d'estos apartats i heu anat a altres.
» Sí.
Però
volíem deixar clar quines són les nostres línies
polítiques, efectivament, que ja li ho vaig dir al conseller, que a
vegades.
.
.
el que passa és que volem dissimular-lo, que potser
no coincidim.
Si no coincidim, són dos models distints i cal
defendre'ls a partir d'eixos models distints, però no
intentant dissimular absolutament res del que passa, perquè
aleshores perdem la línia del que ha de ser.
.
.
la visió
del que ha de ser l'educació, i ahí eixim perjudicats
tots.

Jo sí que he posat una sèrie
d'inversions determinades, i entre altres, hem coincidit també
amb el senyor Adolf Sanmartín, el col·legi Benalua, i ho ha
dit ell.
Però també n'hi han altres a Onda,
Jérica, Viver, Torreblanca, Sagunt, Pego, Llíria,
Almassora.
.
.
No vaig a citar-los, estan totes les esmenes ahí.
I
per què?
Perquè eixos són els que jo tinc coneixement
de les seues necessitats.
Jo tampoc vaig a dir que estos són els
més, i ahí li toca a la conselleria.
.
.
Però jo
sí que li estic dient: jo conec estes necessitats, i estos centres
haurien d'estar, a més del que vostés posen,
també inclosos ahí dins.
Per què?
Ja jo he dit, sabem
que fan falta i també sé que no estan relacionats.
I si
vosté diu que algun d'ells està, perquè
està previst, jo m'ho creuré, però.
.
.
No,
no.
Però és que no està relacionat.
En la
documentació que jo tinc, no puc dir que estos centres se fan.

Millora de finançament de les despeses en
personal, ja hem parlat d'altres coses, les substitucions.

Programes.
Programes estan ahí, programes per
prevenció i actuació sobre la conflictivitat, programes
específics d'actuació i prevenció de la
conflictivitat.
No és prou que parlem en un decret, en una ordre que
es fa.
No, no.
Parlem de programes concrets, d'actuacions concretes
en els centres educatius, que sabem que hi ha problemes.
I no tot se
soluciona, no tot se soluciona dient que qui té la raó
és el director o qui té la raó és el professor,
sinó a través d'un treball de base que és
necessari entre tots els sectors educatius.
I això està
ahí.

Parlem de programes d'acollida,
d'impulsar-los més encara; parlem de posar activitats tant en
primària com en secundària, que estiguen impulsats des de la
mateixa conselleria; parlem d'incrementar els programes.
.
.
l'educació compensatòria en els instituts i els
programes de garantia social dins dels instituts.
Parlem una vegada
més d'atendre l'eliminació de les barreres
arquitectòniques; del transport adaptat, del transport escolar
adaptat; de dotar de bibliotecaris professionals els centres per dinamitzar
el que és la utilització de la biblioteca, de totes les
biblioteques, que tenen un personal per a elles més gran i estan
moltes vegades infradotades, perquè el centre no pot organitzar-la a
partir d'ells; de garantir el menjador escolar a tots els instituts,
a tots els instituts també.

Quant a cultura i llengua, parlem de campanya de
coneixement dels nostres escriptors.
I no em diguen que ja es fa ni que ja
està, perquè després el resultat és negatiu.
Campanya de coneixement, campanya de contractar unes revistes i comprar uns
llibres determinats que es porten a l'escola, que es tinguen en
funció de la promoció del valencià i de la cultura
valenciana, que els arribe allí.
Podíem parlar dels
ensenyaments de règim especial, podíem parlar d'escoles
de música, d'escoles de dansa.
.
.
Podíem parlar de
moltes coses, i la veritat és que el temps.
.
.
de com
incentivar-les més.

Vostés estan.
.
.
, no dic que no estiguen,
però jo vull més, i vull més perquè, a
més, ja li he dit d'on trac els diners.
Vull dir, és
que tota una declaració de principis, i no és una
qüestió purament aleatòria de dir.
.
.
No, no.
Les
esmenes que el Bloc dins de Compromís està presentant
ací a educació és una declaració de principis
d'allò que voldríem que fóra el nostre
pressupost.
Ja sé que no és el nostre pressupost, ho tinc
clar.
Però jo he de dir-ho, he de posar-ho ahí damunt, i
damunt amb mesures positives.
I moltes d'elles, moltes d'elles
perfectament assumibles per vostés.

Com totes les que fan referència també a
la potenciació de la formació professional, en
minúscula, i la potenciació de.
.
.
-dic en
minúscula perquè com a tal.
.
.
- i els cicles
formatius que la componen.

Com podíem parlar, és clar, de
l'oferta en valencià, que vosté m'ha citat un
número ací.
.
.
no me valen.
Abans m'ha citat
un.
.
.
L'oferta de les aules en valencià, perdone, el
primer any que va començar n'hi havien molt poquetes,
però es van fer.
Però és que el mateix centre cada any
augmenta.
Per què?
Perquè quan començaren en
primer.
.
.
a l'any que ve, estava primer i segon; i a
l'altre, primer, segon i tercer.
Perdone.
Això
és.
.
.
I clar que augmenten.
Però jo què sé?
Doncs sé que hi ha moltes llocs que els alumnes que volen
matricular-se en valencià no poden, hi ha llocs que no poden.
I li
diré jo: vaja a Mutxamel i parle amb els pares de l'IES
número 2 de Mutxamel, per exemple, que no han pogut.
.
.

El senyor president:

Senyor Pañella.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
que no han pogut -acabe en un segon, per
favor-, que no han pogut.
.
.
O quan arriben a la universitat, que
parlem de tot tipus d'ensenyament, i no tenen opció per a fer
la seua carrera en valencià, perquè altres vegades, tant en
secundària com a la universitat, no hi ha professorat tampoc per a
fer eixe ensenyament.

Per tant, jo busque ahí eixes coses, que
estiguen les places i que estiga tot el professorat qualificat per a poder
donar eixes classes de i en valencià.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gràcies, senyor president.

Vosté parlava al principi d'arribar a
acords, que educació hauria de ser fruit d'un compromís
de tots els grups per a arribar a un acord de mínims.
Això
és de veres.

Però li he de dir que vosté sap que en
algunes coses el seu model educatiu és radicalment oposat al de
mosatros en alguns aspectes.
Mire, vosté sap que el Partit Popular,
mosatros basem el model educatiu fonamentalment en la llibertat dels pares
per a elegir els centres.
Eixos pares que paguen els seus impostos tenen el
mateix dret que qualsevol altre pare a tindre un col·legi que no
siga privat, que no siga privat i que siga.
.
.
estiga sostingut amb fons
públics.

Per tant, i això es veu en les seues esmenes,
que pràcticament n'hi han 46 o 47, on vosté el que
està és llevant els diners.
.
.
tot el que ha vist que
és per a concertat de secundària.
Però això
és no viure la realitat on vivim en les nostres pobles.

Jo, senyor Pañella, en el meu poble
-perdone-, és que els col·legis concertats tenen
cua, hi ha col·legis públics que tenen.
.
.
, i no per falta
d'infraestructures, que tenen places lliures.
Però això
és perquè els pares tenen eixa llibertat d'elegir.
Sí, senyor Pañella, això és el que passa.
És que, a més, es fan col·legis públics tots
els anys.

És a dir, que vosté sap que.
.
.
Sí.
És que per a implantar la LOGSE, quan
s'implantà la LOGSE, vosté sap perfectament que de no
haver-se creat una empresa com CIEGSA, era impossible el ritme de
construcció.
Si això passa en els ajuntaments per a construir
VPO.
Han d'anar a fer-se empreses que siguen municipals, però
que agiliten la construcció de vivendes de VPO.
I això passa
en CIEGSA.
Si és que CIEGSA.
.
.

Vosté me diu: «barracons».
Val.
Mire, jo li parle pel que conec de prop.
El meu poble.
.
.
És que
vosté parla de barracons només com a solució al
col·legi que no s'ha fet.
Però i l' institut, per
exemple, que ha d'invertir-se este any, en el meu poble, 7 milions
d'euros, què fas amb eixos alumnes durant un any i mig?
Ficar-los en barracons.
Què vas a fer?
Barracons o aules.
No hi ha
més remei, perquè hi ha col·legis.
.
.
hi ha molts
col·legis que estan reformant-se.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, senyories, està en l'ús
de la paraula el senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

El que li vull dir és que eixa és
solució, jo no veig altra solució quan has de reformar un
col·legi.
I quan en un poble t'arriben cada any 400 o500
persones immigrants o d'altres comunitats, immigrants de fora
d'Espanya o d'altres comunitats, què vas a fer per a
escolaritzar a eixos alumnes?
Vosté sap que és més
fàcil requalificar hui en dia i construir vivendes que construir
col·legis.
És més fàcil i més
ràpid, i més rendible també per a alguns ajuntaments.
Això també és de veres.

El senyor president:

Senyor Soria, és que me diuen que intente mirar
al micròfon perquè.
.
.
(Remors) Si no, no se grava.
(Remors)

El senyor Soria Mora:

Val.

I després, quant al tema de CIEGSA, que
vosté no veu les inversions, però vosté sí
que.
.
.
no tindrà les dades potser de CIEGSA, demane'ls,
però el que sí que veu vosté són les
construccions que any rere any es van fent.
I això ix de CIEGSA i ix
dels pressupostos de La Generalitat, evidentment.
Això no ix.
.
.
això no se paga de la Conselleria de Sanitat, ni.
.
.
CIEGSA,
vosté sap a què se dedica perfectament.
CIEGSA no fa places
de bous.
CIEGSA fa col·legis.
I és la forma de fer
col·legis més ràpidament.
Per això està
CIEGSA.
Com per això estan, como li he dit, les empreses municipals
destinades a fer vivendes, per això.

Després estem parlant, també m'ha
parlat vosté de l'educació compensatòria.
Bé, vosté sap que.
.
.
, i si no ho sap li done la
contestació que donà el conseller, que los programas de educación compensatoría se ofrecen en la totalitat de centres sostinguts amb fons
públics, amb caràcter anual.

I quant a.
.
.
, vosté m'ha parlat
també de bibliotecaris.
Mire, seria ideal que hi haguera
bibliotecaris, però el tema està en pressupost i en
prioritats.
Vosté sap que, efectivament, s'han de vore les
prioritats.

En definitiva, jo, per acabar, no vaig a esgotar tot
el temps, he de dir-li que sempre, sempre, per a educació, per a
sanitat i per a benestar social falten diners i vosté me dirà
que hi ha necessitats, evidentment.
Però és que a més,
com li he dit al principi, el seu model i el nostre model educatiu
són, no dic radicalment, per no utilitzar una paraula que mos
distancie massa, però sí que són totalment distints.
Aleshores mosatros basem l'educació en un principi, com he dit
abans, de llibertat, de llibertat del pare a elegir el centre i no
gastar-se en un col·legi privat 600 euros al mes, i aixina
està.
Vosté veja la realitat dels pobles, i vorà com
la gent està demandant col·legis concertats, i hem de donar
demanda a eixa població, que no són classes elitistes en cap
moment.
(Remors)

Bé, dir-li només que li agraïsc el
to de la seua intervenció i que en mi i en mosatros sempre
tindrà un interlocutor per a estos temes o per al que vullga.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor
Soria.

Anem a passar, per tant, a votar este segon bloc
d'esmenes de Compromís.
L'anem a votar conjuntament, si
no hi ha ninguna observació.
Abans el representant de
Compromís ja ha fet l'observació perquè retirara
una sèrie d'esmenes: 2.
085, 1.
998, 2.
045, 2.
084, 2.
086, i hi
havia una modificació, una d'elles, que era la 2.
083,
però que també han retirat.

Vots a favor d'este grup d'esmenes?
7.
En
contra?
8.

Tenim ara les esmenes presentades pel Grup Popular.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies,
senyor president.

Que passen directament a votació.

El senyor president:

Alguna observació
sobre eixe particular?
Passarem directament a votar les esmenes del Grup
Popular.
Vots a favor de les esmenes?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Passem a votar en primer lloc el conjunt de la
secció 09.
Vots a favor?
8.
En contra?
(Remors) En contra, 7.

Passem a votar CIEGSA, que sí té
esmenes, com s'ha pogut observar.
Vots a favor de CIEGSA?
8.
En
contra?
7.

I passem a votar l'Agència Valenciana
d'Avaluació, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, anem a parar la comissió durant cinc
minuts per a anar resolent els temes de papeleo de la Comissió de Sanitat, que és la que
ve a continuació.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 58
minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 8
minuts)

El senyor president:

Anem a vore si comencem el debat de les esmenes de
sanitat i anem a vore si és possible, no sé si serà
possible, segons com transcórrega el debat, que poguérem
totes les de sanitat fer-les estes matí, i aixina les seues
senyories ja fer cadascú el que siga convenient.
Si mos ix bé
el temps, igual podem acabar-les este matí.

Anem a començar, en primer lloc, a debatre el
bloc d'esmenes que ha presentat, el primer bloc d'esmenes que
ha presentat el Grup Socialista, que com vostés tenen la
relació que els hem donat, el primer bloc d'esmenes
comença amb l'esmena 2.
114 i totes les relacionades a
continuació.

Per a la defensa, té la paraula la representant
del Grup Socialista.
Quan vullgues.

La senyora Jiménez Gutiérrez:

Muchas gracias,
señor presidente.

Señorías.

Las enmiendas que paso a defender en nombre del Grupo
Socialista se refieren a los programas 411.
10, 411.
40 y 411.
60.
Dichos
programas son los relacionados con la dirección y servicios
generales, Escuela Valenciana de Estudios para la Salud y análisis y
evaluación de la atención al paciente.

La salud es una de las principales preocupaciones de
los ciudadanos, y por ello sitúa en el buen funcionamiento de la
sanidad a la cabeza de sus prioridades.
Para nosotros, y supongo que para
todos los presentes, la salud es un derecho esencial.
Y por eso
consideramos que su defensa es uno de los mejores instrumentos de
solidaridad, cohesión social y seguridad para las personas.

Entendemos la salud como un derecho constitucional.
Y
con la defensa de nuestras enmiendas, que esperemos sean aceptadas,
contribuiremos a defender, potenciar y ampliar lo que consideramos que
tiene que ser el modelo de salud.

Queremos garantizar un sistema de salud
público, universal, gratuito y de calidad, con garantía de
equidad y solidaridad, basado en la financiación pública y el
aseguramiento único, y con el objetivo de proteger y promocionar la
salud, prevenir, diagnosticar, tratar y rehabilitar las enfermedades y
discapacidades, y garantizar a los ciudadanos las adecuadas necesidades a
las personas, y que sea una atención sanitaria más
próxima, más humana y de mayor calidad.

Las políticas de sanidad para la Comunidad
Valenciana que ustedes nos presentan en estos presupuestos se nos quedan
bastante escasas y cortas para las necesidades actuales de la
ciudadanía.

Hay que fortalecer el sistema sanitario como un
sistema único integrado, que garantice sus funciones y
responsabilidades sociales.
La elaboración y evaluación de
los nuevos planes de salud de diabetes, oncología, salud mental,
sida, enfermedades cardiovasculares, enfermedades respiratorias
crónicas, así como la constitución de los diferentes
consejos asesores de dichos planes.

Si queremos un sistema público de salud
universal y gratuito proponemos estudiar una fórmula organizativa
que permita la integración de los departamentos de salud 11 y 22,
gestionados por concesión administrativa, y que sean liberados para
la gestión pública de los mismos.
De la misma manera que sean
detenidas las convocatorias de concursos para la construcción y
gestión por concesión administrativa de nuevos centros
sanitarios por esta vía.
Adecuar nuevos planes de formación e
investigación a las necesidades actuales, incidiendo en los derechos
del paciente, salud laboral, salud de los jóvenes y adolescentes y
salud de las mujeres.

Queremos resaltar que si bien en la actualidad el EVES
tiene planes de formación e investigación relacionados con la
contaminación ambiental y el cambio climático y su incidencia
sobre la salud, queremos insistir en su puesta al día en la
formación de sanitarios en esta temática.

La OMS está desarrollando programas de salud y
cambio climático.
Actualmente los cambios de temperatura y la
frecuencia de los fenómenos meteorológicos, que en nuestra
comunidad son las olas de calor y las inundaciones, ocasionan grandes
impactos sobre la salud, cuyas enfermedades más frecuentes son de
tipo de respiratorio, intestinales, así como enfermedades
psiquiátricas.

De la misma manera son necesarios planes de estudio e
investigación medioambiental específicos, como
contaminación y salud, en los municipios de las comarcas de
L'Alcoià y el Comtat, y las comarcas de Castellón donde
se ubican industrias de cerámica.

Igualmente, para la mejor atención sanitaria de
los escolares, el desarrollo e implantación de programas de
educación sanitaria con la presencia y asistencia sanitaria directa
de un enfermero o enfermera.

Es primordial, por otra parte, garantizar unos niveles
adecuados de comodidad e intimidad del paciente durante el tiempo que
esté en cualquier centro sanitario, contemplando la
adecuación de los espacios que garanticen una cierta intimidad, ya
sea en salas de espera, consultas o habitaciones hospitalarias,
incrementando en los hospitales las habitaciones individuales,
especialmente en personas con enfermedades graves, así como a las
personas con enfermedades terminales para que tengan garantizado el derecho
a una muerte digna y en paz.

El usuario de la sanidad tiene derecho a que los
trámites realizados en cualquier centro sanitario sean en el menor
tiempo posible, así como el derecho a la información sobre
las listas de espera, tanto en intervenciones, como para consultas, pruebas
diagnósticas y tratamientos en tiempos reales y actualizados.
No
esas listas de espera imaginarias que quitan de un sitio y ponen en otro
sin ninguna explicación y con unos tiempos de espera totalmente
irreales.
Tengo que decirles que, por ejemplo, para una ecografía se
tarda unos cinco meses, sino más, y en el servicio de cirugía
maxilofacial del Hospital de San Juan de Alicante hay una demora de dos
años, más bien se acerca a los tres, para una primera
consulta.
No vengan a decirnos ahora que no hay listas de espera y encima
que nos sobran camas.

Son muchas las ocasiones que los usuarios de la
sanidad acuden a un centro sanitario, llaman por teléfono o
solicitan por Internet una consulta y se encuentran con el programa
informático que no funciona, y los centros se colapsan varias horas,
con las consiguientes protestas de los usuarios al no poder obtener fecha
para su cita.
No son estos unos hechos aislados y se producen con relativa
frecuencia.
Yo me alegro que a esta conselleria le hayan dado un premio por la informática, pero
también quiero decir que la realidad de los centros sanitarios es
ésta, que dichos programas informáticos se colapsan y se
cuelgan muchísimas veces con el consiguiente perjuicio para los
usuarios.

Todas y todos los que aquí estamos queremos
contribuir a una sanidad mejor, pero son ustedes los que están
gobernando y los que tienen en sus manos la salud de toda la
ciudadanía de la comunidad.
Pero no por estos presupuestos,
señores, no por estos presupuestos.
¿Cuál es el
presupuesto inversor real de esta conselleria?
Pregunto esto porque en realidad no lo sabemos.
Y no lo
sabemos porque hay partidas que aparecen y desaparecen dentro de los mismos
presupuestos.
Son más bien unos presupuestos virtuales que otra
cosa.
No sabemos dónde están ni dónde van a ir a
parar.

Presupuestos que año tras año son
más de lo mismo, sólo son presupuestos.
Que la mayoría
de las veces no se realizan.
Son unos presupuestos marcados por la deuda
acumulada.

Pero, señores del PP, señores del
gobierno valenciano, cumplan ustedes, cumpla usted, señor conseller, cumpla usted,
señor Camps, por lo menos con lo que está presupuestado.
Pues
lo del año pasado, lo del otro y el otro aún está por
ver dónde ha ido a parar.
Pero nunca es tarde.
Intenten ustedes
cumplir con la salud de la ciudadanía valenciana y cuenten con
nosotros para poder realizarlo, aceptando nuestras enmiendas.

Por mi parte he terminado.
Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Jiménez.

Té la paraula la senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señor
presidente.

Señorías.

Estamos en un debate de enmiendas y de presupuestos, y
yo me voy a ceñir a las peticiones que usted ha hecho por escrito,
pero que no ha defendido en esta intervención.
Simplemente se ha
dedicado a hacer un llamamiento y hacer una apología.
Pero yo me voy
a dedicar realmente a las enmiendas que usted quiere que aprobemos y que la
mayoría de ellas lo tenemos muy difícil, por una sencilla
razón, ustedes las enmiendas las hacen pues bueno, por inercia,
hacen muchas para tener mucho tiempo de exposición.
Y es muy curioso
porque, año tras año, (veus) se van repitiendo.
Y, bueno, pues de alguna manera
nosotros nos vamos obligados a rechazarlas porque lógicamente lo que
hacemos es unos presupuestos ajustados, año tras año, a la
demanda; no copiamos unos presupuestos de un año tras otro.

Mire, usted habla de.
.
.
, no sé,
había unas enmiendas que no ha defendido, hablaba de la
disposición en los centros asistenciales de la píldora del
día después.
No debe tener mucha importancia porque
realmente, como le he dicho, no la ha defendido.
Sí le he de decir
que este gobierno está de acuerdo en poner todos los recursos
necesarios para la prevención de los embarazos no deseados, pero
también ustedes tienen que decirle al consejo interterritorial, que
es el que realmente tiene la última palabra, que diga que entre
dentro de la gratuidad, que por el momento no está.

Habla de emitir directrices y normas para
funcionamiento de las diferentes direcciones generales.
Lógicamente
no podemos aceptarla porque el Decreto 154/2006, de 13 de octubre, por el
que se aprueba el Plan de salud de la comunidad, ya contempla esos
organismos y sus funciones.

No ha hablado de los riesgos laborales, pero sí
que le tengo que decir que usted hace propuestas, pero porque no se ha
leído las líneas presupuestarias.
Está contemplado en
la línea 3.
1.

Habla también del cumplimiento de objetivos en
el complemento de gestión de los departamentos en Torrevieja y en la
Ribera.
Usted habla de la gestión pública y de la
gestión privada o los centros que tienen concesión -que
funcionan por concesión- y yo tengo que decirle que este
gobierno seguirá trabajando y funcionando en esa línea
porque, de alguna manera, se ha demostrado que es una línea adecuada
y, además, nosotros no engañamos a nuestros votantes.
Saben
que esa es una forma de actuación y así la vamos a seguir
haciendo.

Pide también que se evalúe el plan
oncológico.
Yo creo que.
.
.
Le vuelvo a decir lo mismo.
Ya
está contemplado en el punto 7.
6 coordinar el Plan
oncológico, en la línea 413.
10.

También ha hablado de la evaluación del
plan de diabetes.
Pues usted sabe que dentro del Plan de salud está
contemplado específicamente ese.

Habla de elaboración de nuevos planes de
diabetes y yo le puedo decir que todos los planes están vigentes y
se evalúan y analizan.
Lógicamente, no podría ser de
otra manera.
Se hace periódicamente y son elaborados por los
órganos competentes en esta materia.

Ha hablado también.
.
.
Bueno, hay una
línea presupuestaria en la que usted también quita 60.
000
euros a la Universidad Católica y se los da a los sindicatos.
Y
bueno, me llama mucho la atención porque yo creo que si algo ha
hecho bien en estos presupuestos el gobierno de La Generalitat es que ha
ajustado las líneas presupuestarias de acuerdo a las necesidades y,
en este caso, una vez más ahí está.

Pide que se hagan más cursos de
formación en el EVES.
Bueno pues yo creo que es una escuela que
está muy consolidada, que realmente todos.
.
.
la formación
que pide.
.
.
pues si conociese todos los programas que hace el EVES se
daría cuenta que se hace; que, además, nuestros profesionales
están bien formados, precisamente porque año tras año
hay un estudio de necesidades y es una formación dinámica y
continuada; que, además, tiene sus líneas presupuestarias que
están adecuadas a esas necesidades.

También habla de añadir formación
en salud laboral.
Bueno, pues le vuelvo a decir lo mismo.
Ya está
contemplado dentro de nuestros objetivos y, una vez más, yo.
.
.
Fíjese, me encantaría poder aprobarle muchas enmiendas, pero
es que las que no están contempladas en nuestras líneas, a lo
mejor no están adecuadas a la línea que usted pide.
Luego nos
va a ser muy difícil el aceptarlas.

Hablaba también de que no había.
.
.
no existía la carta de derechos y deberes.
Pues mire, yo creo que
cualquier ciudadano que vaya a los centros se dará cuenta que
están colgadas, que además está ya desde el año
2002 y que, por supuesto, es una cosa que yo creo que está
sobradamente demostrada que ya existe.

Hablaba también de elaborar e implantar una
carta de derechos y deberes.
Bueno, pues.
.
.
porque hay varias enmiendas
que lo dicen ¿no?
Ahí están.

Decía también que hay que garantizar
vivir el proceso de la muerte de acuerdo con el pensamiento.
.
.
de la
dignidad de la persona.
Pues yo creo que esto está garantizado
porque en el artículo 17, que regula el derecho a emitir y a que se
respeten las voluntades anticipadas, creo que queda bastante claro que este
derecho se desarrolla, además, en la orden que se hizo y se
elaboró, del 25 de febrero de 2005.

También hablaba de mejorar el tiempo de
respuesta a las reclamaciones y quejas y yo creo que esto ya lo tenemos
recogido.
Están todos los mecanismos puestos, de control de calidad,
para que esto se contemple y, además, en el decreto 165 de 2006, se
regulan todas éstas y, además, hay una orden del 27 de 2007
que regula las quejas y agradecimientos y que depende, está
englobado dentro de la Agencia Valenciana de Salud.

Pide también que se ponga una línea de
Internet.
Bueno, usted sabe que ya existe.
Tienen una a su
disposición, una línea de correo dentro de la conselleria, donde pueden decir
sus quejas y todas las cosas que les interesen.

Y luego, hay una enmienda que me llama mucho la
atención porque usted pide.
.
.
Es una enmienda de cambio de
línea presupuestaria que dice que se dé a la UDP 5.
000 euros
y.
.
.
Bueno, pues nos llama la atención porque la conselleria nos dice que
ésta es una asociación que no consta que haya presentado
ningún proyecto.
Por tanto, creo que, una vez más, sus
enmiendas, yo las respeto, pero le vuelvo a decir que sería bueno
que se leyesen todo el contenido de los presupuestos para que muchas de
ellas ni siquiera se tuviesen que presentar.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Franco.

Anem, doncs, a passar a votar este bloc
d'esmenes.

Sí.
Sí, sí.
(Se sent una veu que diu: «Per separat la 2.
129» ).
 La 2.
129.

Doncs, en primer lloc, votarem una esmena
transaccional que s'ha presentat, que és la 2.
588.
Vots a
favor d'esta esmena transaccional?
15.

Passarem a votar una esmena que s'ha demanat que
es traga del grup, que és la 2.
129.
Vots a favor?
6.
En contra?
8.
Abstencions?
1.

I passarem a votar la resta de les esmenes.
Vots a
favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, passem a debatre el segon bloc
d'esmenes presentat pel Grup Socialista que comença en la
2.
164 i totes les relacionades en el document que vostés tenen.
Per
a la seua defensa, té la paraula la senyora Soler.

La senyora Soler Cejudo:

Muchas gracias, señor presidente.

Miren, a continuación, señorías,
voy a centrar mi intervención en la defensa de las enmiendas que
corresponden a los programas 412.
28, 412.
10, 413.
10 y 313.
20.

Y comenzaré por el primer apartado, por las
enmiendas con las que pretendemos mejorar los presupuestos dedicados a la
salud mental y a la atención sanitaria de media y larga estancia.

En primer lugar, decir que estamos ante unos
presupuestos regresivos, que disminuyen la inversión, que la reducen
en un 26% respecto al presupuesto anterior y eso contradice claramente el
discurso autocomplaciente y engañoso del Consell que, por un lado,
significa la importancia de la atención a un segmento de la
población cada vez más numeroso -como lo es de de
mayores y enfermos crónicos- y que, por otro, reduce la
dotación de recursos, como comprobamos en estos presupuestos.

Miren, un gobierno serio, un gobierno responsable y un
gobierno consecuente con su discurso no se puede permitir destinar tan solo
un 1,2% del presupuesto sanitario global a la atención de este
colectivo, cada día con mayor peso específico en la
estructura de la población valenciana.
Es, por tanto, una paradoja
que revela que el Partido Popular lleva un discurso por un lado y una
realidad en sus cuentas por otro.

Si ustedes, el año pasado, incluían la
construcción de dos nuevos hospitales sociosanitarios
-Benidorm y Campanar-, este año, directamente, los
borran del documento.

Y no es que desde la oposición otorguemos un
mínimo de credibilidad a sus presupuestos porque, desde luego, el
escaso nivel de ejecución de sus inversiones no nos lo permite.
Lo
que sucede es que del hecho de que ustedes eliminen el documento, las
intenciones revelan mucho más del auténtico nivel de sus
prioridades.

Por eso, a parte de solicitar una ampliación de
la cartera de servicios sociosanitarios específicos para ofrecer una
atención de calidad a los mayores y a los enfermos crónicos,
mi grupo plantea la recuperación de estos proyectos, que
consideramos de vital importancia para empezar a corregir ese
déficit de recursos.

Porque ustedes practican, en este campo, una
política, a parte de deficitaria, insolidaria desde el punto de
vista de la equidad territorial, porque ustedes, en sus presupuestos,
vuelven de nuevo, vuelven a marginar a la provincia de Alicante respecto a
la dotación de infraestructuras sociosanitarias.
Y miren, si la
situación de partida en esta provincia ya es clamorosamente
insuficiente, yo quiero recordarles que en Alicante no llegamos ni a media
cama por cada mil mayores de 65 años, cuando la media nacional se
sitúa en 1,7; es decir, más de cama y media.
.
.
Y
más si tenemos en cuenta sus pretensiones y sus promesas de llegar a
3,6 camas dentro de tres años.
Por tanto, nos parece un
despropósito que ustedes no tengan en previsión determinadas
inversiones para paliar la calamitosa situación que padecemos los
alicantinos en este sentido y en otros muchos.

Nuestras enmiendas prevén un incremento del
presupuesto de la inversión real del programa del orden de un 300%,
que es la que, a nuestro juicio, correspondería asignar por parte de
un gobierno serio, por parte de un gobierno que tuviese intenciones
certeras de potenciar la atención sociosanitaria.

Desde luego, queda patente que aquella
afirmación que realizó el señor conseller durante su primera
comparecencia en estas Cortes, en la que señalaba que
«fortaleceremos la red de hospitales de media y larga estancia»
se plasmó sobre papel mojado, al menos, en estos presupuestos.

Nosotros, por nuestra parte, insistimos en nuestras
enmiendas en la necesidad de ampliar la cartera de recursos
sociosanitarios, especialmente en aquellas zonas donde concurran una serie
de circunstancias, como pueda ser una elevada concentración de
población envejecida, así como una serie de condicionantes
geográficos determinados -como pueda ser el caso de Segorbe en
Castellón o el de Aigua Amarga en Alicante­, donde proponemos la
creación de sendos centros sociosanitarios para la atención
de las personas mayores y de los enfermos crónicos.

Y a la vista de estos presupuestos y de los del
año pasado y, en definitiva, los presupuestos que ustedes vienen
presentando desde hace 12 años en este cámara, una se percata
de que para el Partido Popular la atención sociosanitaria
continúa siendo una materia residual; un ámbito que no acaba
de encontrar su espacio propio en el seno de la política
autonómica.
No hace ni seis meses escuchábamos al molt honorable en la
presentación pública del plan integral de atención a
mayores y crónicos decir que la Conselleria de Sanidad
debería de pasar a llamarse de Conselleria a Sanidad a conselleria sociosanitaria.
Desde
luego, a la vista de estos presupuestos y al protagonismo al que reducen
ese tipo de atención, no puedo más que pensar que la
máxima autoridad desconoce el significado del concepto sociosanitario o es que su
capacidad cínica se supera cada día con creces.

Este planteamiento viene reflejado en la enmienda
2.
520, en la que sugerimos un giro en lo que sería la
denominación del programa.
Pensamos que hay que otorgarle una mayor
entidad a la atención sociosanitaria, porque lo que es evidente es
que, en esta comunidad, no existe tal coordinación social sanitaria
y ustedes tampoco hacen nada por salvar esta situación.
Y para
resolver un problema, señorías, es necesario comenzar por
reconocerlo y ustedes se empeñan en corear en estos presupuestos,
con autocomplacencia, el «todo es estupendo y todo va bien y vamos a
continuar en esta línea».

Miren, el ejemplo más ilustrativo de esta falta
de coordinación lo encontramos en el acceso mismo a la
información médica de pacientes que han pasado del sistema
sanitario a un recurso social, donde aquí también
-insisto- continúan recibiendo asistencia sanitaria.
Pues bien, es inconcebible que un médico de una residencia
geriátrica no pueda acceder a la historia de un paciente simplemente
porque su sistema de información no está interconectado con
el del sistema sanitario.
Esto es lamentable, pero es la triste realidad de
la malograda coordinación sociosanitaria en esta comunidad.

Y es que si ni reconocen que la verdadera
problemática es que tenemos una asistencia deficitaria al colectivo
de mayores, a los enfermos crónicos, a los enfermos mentales, a los
enfermos de cáncer, a los enfermos de alzhéimer,
etcétera, etcétera, si no empiezan por reconocer estas
realidades, la verdad sea dicha, poco se va a poder hacer.

Y cuando ustedes presentan este plan integral al que
ya he hecho referencia, desde luego, en ningún lugar realizar ni una
sola mención al marco legal donde, evidentemente, se deberá
incardinar este plan, que es en la Ley de la dependencia, esa ley de la que
les gusta tan poco hablar y donde incluso en Canal 9, en la
televisión pública valenciana, vienen a censurar los
teléfonos de contacto del ministerio que aparecen en los spots publicitarios que paga
el gobierno de la nación con el dinero de todos los
españoles.

Tampoco, en estos presupuestos, vemos ni una sola
línea que hable de la coordinación entre el sistema nacional
de dependencia y el sistema sanitario de la Comunidad Valenciana.
Por
cierto, nos alegramos de que finalmente hayan reconducido la
situación y hayan rectificado presentando una transaccional.
Como
digo, una coordinación que, aunque ustedes no quieran, va a ser
necesaria para dar cumplimiento a los nuevos derechos de ciudadanía
que regula esta ley estatal.
En cualquier caso, la coordinación se
ha demostrado que no es el fuerte de este gobierno.
Si no son capaces de
coordinar los distintos estamentos dentro del mismo sistema sanitario, la
verdad es que cuesta pensar, cuesta imaginar, cómo van a coordinarse
con otros departamentos, con otras consellerias o con el mismo Ministerio de Sanidad; porque, si
hablamos de la atención hospitalaria a los enfermos crónicos
o a los mentales y de la coordinación entre los propios recursos de
hospitalización con los hospitales de media y larga estancia,
sólo hay que comprobar las dificultades de los propios facultativos
a la hora de conseguir el ingreso de un paciente en uno de estos
hospitales.
Vayan y compruébenlo.
Aparte de que no hay plazas
suficientes para absorber toda esa demanda existente, las dificultades y
las trabas para gestionar un traslado imposibilitan la continuidad de la
asistencia, que sería lo deseable y que sería lo normal en un
sistema que estuviera perfectamente coordinado y dotado de recursos.

Respecto a los programas de atención
domiciliaria de los centros de salud, quiero decir que decir que los
dejaron morir es insuficiente para explicar sobre qué realidad
trabajan los profesionales en la atención primaria.
Desde luego, la
falta de profesionales en este escalón del sistema sanitario obliga
a médicos y a enfermeros a ir abandonando progresivamente las
funciones domiciliarias.
Y esto es un problema común a la
práctica totalidad de los centros de salud de toda la
geografía valenciana.
(Remors) Y ustedes permanecen absolutamente ajenos a esta
problemática porque tan siquiera llegan a reconocerla.

Y por lo que respecta a la salud mental, ustedes, yo
creo que lo que deberían hacer es empezar por reconocer el gran
fracaso de sus políticas en esta materia.
Ustedes, les recuerdo,
anunciaron un plan, el Plan de salud mental, en el año 2001, un plan
que marcaba una serie de objetivos, que los marcaron ustedes, ustedes
marcaron esos objetivos, objetivos que han sido absolutamente incumplidos.
Y esto significa que no han estado a la altura de la inversión y de
los recursos necesarios en estas infraestructuras asistenciales.
Claro
está, si el conseller de Sanidad es el primero que niega que existan
déficits en esta materia, y es capaz de decir, como se ha dicho
aquí, en esta cámara, que las necesidades de este tipo de
asistencia están cubiertas al cien por cien en una
demarcación donde no existe ni una unidad de salud mental ni una
plaza psiquiátrica en su hospital de referencia.
Desde luego,
escuchando esto, ya podemos esperar cualquier cosa, desde luego todo, todo
menos un reconocimiento expreso del desastre actual respecto a la
atención en salud mental.

Pero la cuestión es que desde el año
2001 continúan sin incrementar las ratios ni los recursos ni el
personal específico para la detección de este tipo de
patologías.
Y ante dichas carencias, al final, son las asociaciones
de enfermos y familiares las que están cubriendo como pueden las
necesidades que la administración autonómica no atiende, por
eso necesitan más apoyo del que reciben, señorías.
Por
eso nuestras enmiendas pretenden el apoyo decidido a una serie de entidades
que vienen a paliar este enorme déficit de recursos públicos
en determinadas zonas donde la discriminación es más acusada:
AFEDEM de Alt Maestrat, Marina Baixa, AMADEM y AFAEM de Dénia y
Burjassot.

Y ahora, ustedes vienen y anuncian un cambio de
estrategia en materia de salud mental.
Y nuevamente hemos de decirles,
señorías, que incurren en el mismo error: pretenden emprender
un nuevo rumbo sin inversiones y sin concreciones presupuestarias.
Y los
socialistas estamos aquí reivindicando la implantación, de
una vez por todas, de un modelo integral y coordinado de asistencia
psiquiátrica y de salud mental que no existe en esta comunidad, que
no existe en esta comunidad.
Porque en estos 12 años no ha existido
ni ganas, señorías, ni voluntad política para abordar
esta problemática en este campo.
Pero lo que es peor, anuncian un
giro de 180 grados en salud mental y no les queda papel, no les queda papel
en estos presupuestos para hacer mención a la estrategia nacional,
¡que es el referente!
, que es el referente donde supongo que
tendrán que coordinarse para mejorar la situación en esta
comunidad.

Señorías, creo que los valencianos ya
están hartos del victimismo del Partido Popular y del intento
reiterado de silenciar y de disimular el gran esfuerzo que está
realizando el Gobierno de España en esta comunidad en muchas
materias, y en la sanitaria en particular.

Si hablamos de salud pública, los presupuestos
correspondientes al programa de salud, como a centros integrados,
incorporan pocas novedades, pocas novedades respecto a lo que es la
consignación a otros presupuestos anteriores.
Como mínimo
esperábamos encontrar algunas de las líneas anunciadas por el
conseller en
comparecencias recientes, como por ejemplo, un anticipo de la Ley de
promoción de la salud o alguna referencia sobre la Entidad
Valenciana de Salud Pública.
Desde luego no hemos visto nada de
esto, lo cual significa que de nuevo ustedes siguen la línea trazada
del incumplimiento sistemático como base fundamental de sus
políticas.

Señorías, ante un presupuesto que supone
prácticamente una prórroga del presupuesto pasado, no les
extrañará que en nuestras enmiendas volvamos a insistir en la
necesidad de calificar la salud ambiental como una pieza clave en los
quehaceres de la salud pública y en la creación de un
servicio de salud ambiental que garantice las funciones de vigilancia y de
control, así como operatividad ante situaciones críticas,
situaciones de crisis.
Porque lo que no tiene sentido, desde luego, es que
la única novedad en el presupuesto sea la creación de un
sistema de información en salud pública que, según
anunció el conseller, se ocupará de la prevención de riesgos
ambientales, y que no establezca una línea que especifique nada
sobre los factores ambientales que van a ser objeto de ese control.

Y, desde luego, empezamos con muy mal pie, en el
sentido de la salud ambiental, si no reconocemos que la crisis de la
legionela, vivida en esta comunidad, como un problema de origen ambiental.
Y por ello planteamos la necesidad de realizar un estudio a fondo sobre los
orígenes de la epidemia, un estudio que ha sido muchas veces
anunciado por los conselleres de turno y del que nunca se supo, nunca jamás.
Y
aquí quiero insistir que al día de hoy la conselleria no ha aportado
evidencias científicas que garanticen que los factores de
propagación de la bacteria de Alcoi han sido controlados, y, por
tanto, no existen garantías de que la situación no se va a
volver a repetir.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Soler.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Sí, gracias, señor presidente.

Quisiera anunciar las enmiendas que vamos a aceptar,
para que las tengamos en cuenta a la hora de las votaciones: la 2.
247, la
2.
248.
.
.

El senyor president:

Estamos hablando del bloque número 2.
Estas
enmiendas parece que corresponden al bloque número 2.

La senyora Franco Aliaga:

Ahora, pero las de Rebeca son las 2.
605; no, Elvira,
perdón, nada.

El senyor president:

2.
540.

La senyora Franco Aliaga:

2.
540, 2.
542, 2.
619, 2.
622, 2.
623 y 2.
649.
¿De
acuerdo?

El senyor president:

Muchas gracias.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señor presidente.

Bien, señorías, otras vez, una vez
más, la intervención de la ilustre diputada que me ha
precedido en el uso de la palabra vuelve a ser una loa y un desprestigio
total de lo que es el gobierno del Partido Popular, el gobierno del
presidente Camps.

Los ciudadanos no están cansados de estas
políticas que tiene este gobierno, porque si usted se fija, hace
poco hemos tenido unas elecciones y nos han dado una mayoría
absoluta, luego no están cansados.
La demagogia, yo creo que
está bien, pero hasta cierto nivel.

Mire, voy a empezar por salud mental porque realmente
me preocupa que usted defienda tanto ahora la salud mental, cuando en el
gobierno socialista de hace 12 años había unos centros donde
las personas podían ser atendidas en régimen de
internamiento, y ustedes hicieron, se inventaron un plan, un plan muy
bonito, muy divertido, que era «Todos a la calle», pero sin
darles ningún tipo de recurso.
Ustedes saben que había un
psiquiátrico que funcionaba muy bien, con sus cosas.
.
.
que
podían haber mejorado, en lugar de haberlo cerrado.
Pero no, lo que
hicieron fue decir: «Como no nos gusta como funciona, pues no nos
preocupamos.
Todas las personas con problemas psiquiátricos que
salgan a la calle.
» Y ese es el mayor problema que se ha generado en
salud mental, y usted lo sabe.
(Veus)

Realmente, cuando llegamos nosotros, nos encontramos
con que tenemos que empezar a dar salida y a dar atención a estas
personas; y eso es lo que estamos haciendo.
Entonces, por favor, no intente
confundir, porque usted sabe que hay un plan integral de personas mayores y
enfermos crónicos, usted sabe que nos preocupamos de las personas
que tienen problemas mentales y que nunca han tenido los recursos que
tienen en la actualidad.

Mire, otra de las cosas que también, no quiero
dejar pasar, es que usted habla de que no queremos hablar de la ley de
dependencia.
Yo pienso que quien no tendría que hablar de la ley de
dependencia serían ustedes, porque fueron los que no se preocuparon
y los que apartaron totalmente, cuando elaboraron esa ley, a sanidad.
Entonces, no pretenda usted ahora darnos lecciones de algo que se dio por
hecho, que ustedes no tuvieron en cuenta en ningún momento, que era
que a sanidad, por ningún sitio.

Hemos hecho, no sé.
.
.
A lo largo de su
intervención, que ha sido un poco desordenada, pero intentaré
centrar un poco todo lo que usted ha dicho.

Mire, dice que los enfermos de salud mental
están muy desatendidos, las asociaciones también, y entonces
proponen que asociaciones, que usted debe conocer porque son de
Dénia, son de diferentes sitios, se les dé subvenciones.
Mire, la conselleria da
subvenciones a la federación, y las asociaciones lo que tienen que
hacer es dirigirse a esa federación, porque es lo coherente y es lo
normal, para eso se federan, para que se organicen con los recursos, tanto
económicos como personales.
Yo pienso que.
.
.
Pide también que
se aumente la subvención, y yo le digo que la subvención para
este tipo de asociación se ha aumentado un 47%.
Por lo tanto, no
están desatendidos ni están dejados de la mano de Dios, ni
mucho menos.

Usted ha hablado de salud pública, y vuelve a
hablar de Alcoi, que tiene de la legionelosis.
.
.
Pero fíjese, pero
si es que desde el año 2005 no ha habido ningún otro brote,
si es que todos los expertos mejores de España, y parte del
extranjero, han intervenido en estos estudios.
Entonces, no entiendo que.
.
.
Usted ha terminado diciendo: «Es que eso no quiere decir que no
vuelvan a aparecer brotes.
» ¡Hombre, claro!
Y no quiere decir
que si usted, un día, tiene un problema de salud no vuelva a
tenerlo.
Pero eso, realmente es un poco.
.
.
estar ahí, en una fase
que.
.
.
Yo creo que tiene que reconocer que la legionelosis,
afortunadamente, ya no es un problema y que, bueno, pues hay un programa de
prevención y control que está contemplado en, precisamente,
en el programa 413.
10, en el punto 1.
1.
2.
Quizá, y que lo vuelvo a
decir, hay que leerse los presupuestos, hay que leerse los programas, hay
que leerse las líneas; y entonces, a lo mejor, pues
evitaríamos hacer peticiones que no tocan.

El Plan de salud 2005-2009 ya contempla la
situación de salud de la Comunidad Valenciana.
Y la
prestación de los costes del informe ya se contemplan en la ley del
2003, de ordenación sanitaria.
También hay un Plan de
prevención de enfermedades cardiovasculares que está
implantado desde el 2006.

Y hay.
.
.
, yo creo que en todo lo relativo de la salud,
hemos hecho avances muy importantes.
Usted habla de que.
.
.
, bueno, poco
menos que en salud pública o en atención domiciliaria, pues
que somos un desastre.
Pues, mire, no, no se lo voy a permitir, o sea, se
trabaja y además se trabaja muy bien.
Es cierto que en sanidad nunca
podemos tener la plena satisfacción de que todo está bien
hecho, porque basta que haya un caso que tenga una reacción
negativa, pues ya no nos damos por satisfecho.
¡Pero hombre!
,
también es bueno, de vez en cuando, reconocer todo lo que estamos
haciendo.

Hablar también (so
per interferència d'un telèfon mòbil) de la construcción de centros de salud, de.
.
.
Bueno,
usted sabe que nosotros en el plan «Construyendo salud» estamos
cumpliendo unos objetivos muy importantes, donde hay una
financiación importante, donde hay unos plazos que se van cubriendo
y que se van cumpliendo.
Entonces, realmente, puede ser.
.
.
porque usted
hablaba, cuando hay aumento de población, que hay que atender las
necesidades.
Es cierto.

Pero fíjese, eso mismo yo también lo
aplicaría al gobierno central, donde no nos reconocen.
.
.
porque,
claro, yo oigo hablar al ministro y me quedo preocupada, porque poco menos
que aquí el gobierno central está haciendo las maravillas del
siglo.
Cuando usted sabe, y la pena es que no se pongan a nuestro lado, (so per interferència d'un telèfon
mòbil) para pedir todos esos recursos,
que por ley y legalmente -y así lo han demostrado- nos
corresponde, que no lo hagan.

Tenemos un millón más casi de
población, (so per interferència
d'un telèfon mòbil) gastamos
alrededor de 700 millones al año, y nuestro conseller ha tenido que ir.
.
.
ha
sido en Bruselas donde ha dicho: «A ver si por lo menos aquí
nos escuchan.
» Y este gobierno se ha dado cuenta de la injusticia
social que está haciendo a nivel sanitario con esta comunidad.
(Veus)

Bien, yo realmente creo que estos presupuestos en las
partes que usted ha dicho, (so per
interferència d'un telèfon mòbil) tanto en salud pública como en atención a las
personas que tienen algún tipo de dependencia, en este caso, a los
enfermos mentales, están reflejados en nuestros presupuestos, con
unas líneas presupuestarias adecuadas, que posiblemente -como
le decía- no son unos presupuestos que estén
paralizados, sino que año tras año intentamos adaptarlos a
las necesidades reales que nos va marcando la ciudadanía.

Y, bueno, hay en algunos puntos que posiblemente no
alcancemos el cien por cien, pero sí que es cierto, que esa es
nuestra finalidad, y eso es lo que (so per
interferència d'un telèfon mòbil) intentamos conseguir a lo largo de cada año.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Franco.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes.

En primer lloc, votarem una esmena transaccional que
n'hi ha a l'esmena 2.
538.
Vots a favor d'esta esmena
transaccional?
15.

Passarem a votar les esmenes que la senyora Franco ha
dit que votaríem a favor, que són la 2.
540, 2.
542, 2.
619,
2.
622, 2.
623 i 2.
649.
Vots a favor d'estes esmenes?
15.

I, finalment, votarem la resta d'esmenes
defensades pel Grup Socialista.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, entrarem a debatre el tercer
bloc d'esmenes presentades pel Grup Socialista.
Per a la seua
defensa, té la paraula el senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias.

Ni tanto tiempo espero, ni tan poco como el anterior,
que me había puesto.
Muchas gracias, señor presidente.
Es que
me había puesto seis minutos y digo: «A ver cómo lo
hago.
» (Veus i rialles) Ya lo sé, ya.

Señoras y señores diputados, voy a
intentar defender en los próximos minutos un grupo de enmiendas que
voy a dividir en tres fases.
Primero, hablaré del tema relativo a
ordenación, evaluación, investigación,
administración, recursos humanos; después, hablaré de
asistencia sanitaria y, finalmente, de prestaciones externas, servicios
generales, prestaciones farmacéuticas y prestaciones externas
complementarias.

Bien, los presupuestos (so
per interferència d'un telèfon mòbil) -como ya les indiqué en su momento- son
unos presupuestos desde nuestro punto de vista: planos, insuficientes y que
alejan la posibilidad de cumplimiento de sus propios compromisos.

Tendrán ustedes que explicar, y lo
tendrán difícil, cómo con sus presupuestos van a poder
enfrentarse a todo aquello que ustedes decían que.
.
.
los
problemas que íbamos a tener en un futuro: la demanda que (inintel·ligible) .
.
.
de
servicios o el envejecimiento o la dependencia, la inmigración, los
riesgos ambientales, (so per
interferència d'un telèfon mòbil) la evolución de patrones epidemiológicos, el
aumento de enfermedades crónicas o las tecnologías de
vanguardia que ustedes mismos citaban como retos a los que teníamos
que enfrentar.
(Veus)

Las enmiendas que voy a pasar a comentar intentan
mejorar (so per interferència d'un
telèfon mòbil) unos presupuestos,
presupuestos que hay que decir, claramente, que son los suyos.
Porque
aquí no estamos hablando de varios tipos de presupuestos, los
presupuestos fueron aprobados y estamos hablando de enmendar sus
presupuestos, que además (so per
interferència d'un telèfon mòbil) no son suficientes, ni creíbles.
Y no son ni una
cosa, ni otra porque.
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor
Jaime Mundo Alberto)

El senyor Mundo Alberto:

Per favor, algú que veja si el telèfon
està tocant-li.
És que se.
.
.
(veus)
interferix al micròfon.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Sí, gracias.

Ya digo que no son, ni una cosa, ni otra, porque las
cantidades que presupuestan no son suficientes y porque, además,
ustedes no cumplen, ni cuantitativa ni cualitativamente con sus
compromisos.
Invierten muchísimo menos de lo que presupuestan, tal y
como se ve clarísimamente en el capítulo VI, de inversiones,
a finales de septiembre estaban en un 25%, aproximadamente, en
obligaciones.
Pero no es eso.

Es evidente que hospitales como Vall
d'Uixó o como Liria, que tenían presupuestados, (so per interferència d'un telèfon
mòbil) no van a invertir ni un
sólo euro durante el año 2007.
Y un ejemplo clarísimo
es un concurso que ustedes acaban de sacar, no hace mucho tiempo, un
concurso sobre diagnóstico de oncología mamaria, donde se
sacaban ecógrafos.
.
.
donde sacaban una serie de.
.
.
Bueno,
pues ese concurso lo sacan ustedes un día, y cuatro días
más tarde lo retiran porque dicen que no les va a dar tiempo a
poderlo cumplir.

Son algunos de los ejemplos, y podía poner
muchísimos más, para que se viera que lo que ustedes dicen
que van a invertir, no tiene nada que ver con la realidad.
Tienen facturas
-se lo he dicho más veces- no reconocidas por encima de
los 1.
000 millones de euros.
(So per
interferència d'un telèfon mòbil)

Por cierto, por cierto, he
estado esperando un mes, a ver si de alguna forma alguien lo decía.
Yo escuché aquí, y todos escuchamos al conseller, cuando se habló de
este tema, decir que había 400 millones de euros que La Generalitat
tenía ya dispuestos, que iba a pagar, de esos más de 1.
000
millones de euros.
Uno se quedó un poco estupefacto cuando
escuchó esto, porque hasta ese momento no sabía de
dónde se iba a sacar.
Hoy día, seguimos sabiendo.
.
.
no
sabiendo de dónde se va a sacar y, por otra parte, nadie ha
comentado que eso se haya llevado a efecto.
Si fuera así, nos
gustaría, evidentemente, que nos lo dijeran porque estamos hablando
de cantidades importantes.
Y no se puede hablar tan a la ligera de este
tipo de temas.

Y por poner otro ejemplo de lo irreal e insuficiente
de sus presupuestos, recordarles que en gasto farmacéutico
presupuestan ustedes 200 millones de euros menos para el 2008, del gasto
que tuvieron en el 2006.
Así es muy difícil decir que el
presupuesto es serio.

Voy a intentar poner orden a los programas sin
enumerar las enmiendas individualmente ni numéricamente, entre otras
razones no habría tiempo para ello, pero sí que voy a
intentar seguir un orden para poderles facilitar el seguimiento.
Y resaltar
aquellas que me parecen más relevantes.
Claro, usted dirá:
«Algunas.
.
.
ustedes se repiten.
» Naturalmente, y
¿cómo no vamos a repetir las enmiendas si ustedes no cumplen
con sus presupuestos?
Si lo que se dice un año, ustedes no lo hacen,
evidentemente, por coherencia al año siguiente hay que volver a
decirlo.
Claro, por eso harán ustedes también un presupuesto
muchas veces que es semejante al del año anterior, porque repiten lo
que no hicieron el año anterior.

Bien.
En los problemas de ordenación,
evaluación, investigación, administración, recursos
humanos, etcétera, he de decirles que no inciden en diversos
aspectos que a nosotros sí que nos parecen importantes, tanto para
los profesionales, en relación con su estabilidad laboral, como en
su desarrollo profesional, como para los ciudadanos, en lo que debiera ser
su participación real y efectiva.
Pues le quiero volver a recordar
-lo dije hace unos días en esta misma comisión-
que si algo legitima un servicio público es la participación.
Y ustedes la participación -digan lo que digan- la
tienen olvidada, así como la información.

Mire, un ejemplo muy claro de la información
son las listas de espera.
Las listas de espera no las sabe nadie, salvo el
señor conseller, que cuando habla de la lista de espera, dice que hay una lista de
espera media de 44 días.
Claro, en una entrevista en
Castellón se para y dice: «Hay una lista de espera entre 30 y
35 días y entre 40 y 45 días.
» Bueno, a nosotros nos
gustaría que nos explicara cómo ha conseguido esas cifras,
porque salvo los propios profesionales que manejan sus listas de espera, a
mí me gustaría ver un documento oficial donde se nos informe
a los profesionales, a los políticos y a los ciudadanos qué
pasa con las listas de espera.
Y ustedes no lo ponen en negro sobre blanco,
porque saben que no lo pueden poner.
E insisto en la información,
tanto para los ciudadanos como para los profesionales, o qué no
decir de la investigación.

Mire, cuando se habla de investigación, no hay
solamente que hablar de la investigación biomédica, hay que
hablar también de la investigación básica, de la
clínica, de la epidemiológica, de la que se debía
realizar día a día; día a día en los hospitales
y en los centros de salud, en atención primaria.

Pero para eso hacen falta recursos, medios y tiempo.
Y si los profesionales están sobresaturados, sobresaturados a pesar
de lo que ustedes digan, bastaba con ver algún medio de
comunicación estos días en la provincia de Castellón,
por ejemplo, y en otras, pero en este caso en la provincia de
Castellón, donde hablaba de la saturación de lo que estaba
ocurriendo en las urgencias hospitalarias.
Aunque después resulta
que nosotros nos lo inventamos.
.
.
Pero, claro, si para ustedes
después resulta que esperar más de tres horas para que se le
atienda una urgencia es normal -como decían-, y
aquí traigo -por si no se creen lo que estoy diciendo-
la prensa, para que vean lo que decía el señor conseller; pues, bueno, claro,
estamos hablando de conceptos diferentes de lo que debía ser la
espera dentro del sistema sanitario.

Miren, enmiendas.
Una de ellas es sobre estabilidad
laboral.
Ya presentamos una proposición no de ley sobre la misma,
donde nosotros insistíamos que todos aquellos contratos de
acúmulos de tareas y de atención continuada que tuvieran
más de seis meses, pasaran a interinos, todos ellos durante el
año 2008, que se creara la plaza estable, con lo cual podrían
salir en la siguiente OPE estas plazas correspondientes.
Ustedes me van a
decir que ustedes lo van a hacer.
Bueno, pues no lo han hecho, y como no lo
han hecho, no sé si lo van a hacer y, por lo tanto, presentamos la
enmienda.

Así como es importante disminuir la precariedad
laboral y la eventualidad laboral.
Tenemos más del 40% de los
trabajadores del sistema sanitario eventuales.

Crear un observatorio de la profesión sanitaria
en la Comunidad Valenciana es importante para hacer un diagnóstico
de la situación, y saber ante qué estamos y qué
necesidades tenemos, así como evaluar las necesidades reales para
planificar adecuadamente e intentar resolver los problemas en materia de
política de personal -que tenemos, y serios- en esta
comunidad.

Hay que garantizar mecanismos de desarrollo de la
profesión.
Hay que potenciar la participación, los consejos
de salud.
El otro día en la comisión les traía una
carta donde los tres representantes vecinales de los departamentos 1, 2 y 3
le pedían al conseller por escrito que se reuniera el departamento de salud, porque
lleva más de un año sin reunirse, más de un
año.
¿Y me dicen ustedes que hay participación y hay
información?
¿Cómo puede ser?

Y garantizar el ejercicio de derechos y deberes de los
usuarios.
Mire, la Carta de derechos y deberes de los usuarios no es del
año 2002, servidor era gerente en el año.
.
.
a finales de
los ochenta en un hospital y existía la carta de derechos y deberes;
y estaba la Carta de derechos y deberes que se le entregaba a los usuarios.
O sea, que no me cuenten ustedes que no había carta de derechos y
deberes, y que se la han inventado ustedes en el año 2002.
A finales
de los ochenta existía la carta de derechos y deberes, y si quieren
les traeré una copia de la que entregábamos en aquellos
años.

Y lo que hay que hacer es efectivo el tema de las
quejas, de las reclamaciones y de las sugerencias.
No es que no haya la
posibilidad, ¡pues no faltaba más, que no hubiera la
posibilidad!
Pero además de haber la posibilidad de hacerla,
¿qué pasa después?
¿Qué pasa
después de que se realicen?

Hay que potenciar la investigación, teniendo en
cuenta los parámetros previos que he comentado, hay que planificar
las inversiones y las infraestructuras, pero además hay que hacer un
seguimiento -y todo esto son enmiendas que vamos poniendo- son
un seguimiento de las inversiones para su cumplimiento.
Porque, ¿de
qué nos sirve presupuestar, si después no se invierte?
Hay
que hacer un seguimiento de esas inversiones para que sean efectivas.
Hay
que tener comisiones asesores de oxigenoterapia, de transporte sanitario,
de hemodiálisis.
.
.
porque entre otras cosas, además de
que había una racionalización en su utilización,
posiblemente tuvieran también mecanismos ahí hasta de ahorro.

Y tener líneas prioritarias de trabajo para
actuaciones en servicios de evaluación tecnológica.
La
tecnología, que es muy importante, hay que ver cómo se lleva
adelante y hay que planificarla, y tiene que ser equitativa, y hay que ver
dónde se pone tecnología y dónde, en ese momento, no
es necesario poner la tecnología.
Y, para eso, hay que tener unas
líneas y unas comisiones que lo decidan y hay que potenciar
programas de gestión de riesgos sanitarios.

En cuanto al segundo bloque, que es la asistencia
sanitaria, ¡qué vacíos quedan de contenido sus
compromisos cuando se observa este programa!
Tal y como analizaré
dónde queda su programa «Construyendo salud».
.
.
Mire, ni con sus presupuestos, ni con sus enmiendas a los presupuestos
serán capaces de mejorar los problemas reales que tiene la sanidad
en esta comunidad.

Disminuyen ustedes las inversiones con respecto al
año anterior.
No construyen ni un centro de salud nuevo.
Presupuestan los mismos, en los hospitales que presupuestan a un ritmo
cansino e insuficiente, y lo mismo ocurre con equipamiento, material y
tecnología, también tenemos una enmienda donde nosotros
incrementaríamos en 10 millones de euros más.

Con sus presupuestos en asistencia sanitaria vamos a
seguir con bajas ratios de camas por mil habitantes, aunque no les guste a
ustedes; vamos a seguir con bajas ratios de médicos, aunque no les
guste a ustedes; vamos a seguir con bajo índice de inversiones,
aunque no les guste a ustedes; vamos a seguir con bajo tiempo de consulta
de los médicos de atención primaria, y eso básicamente
al que no le gusta es al ciudadano que tiene que ser atendido; vamos a
seguir con problemas en las urgencias, aunque a ustedes no les gusta y al
ciudadano menos; vamos a seguir con problema de saturación en los
hospitales porque tenemos pocas camas hospitalarias y las listas de espera
van a seguir descontroladas.

Permítame que centre algunas enmiendas:
pensamos que hay que hacer un libro blanco de los profesionales sanitarios.
Que las plantillas debieran de ser de acuerdo con las necesidades reales.
Que hay que conseguir, y por esta razón no vamos a poder aprobar una
de las enmiendas que presenta positivamente Compromís, nos vamos a
abstener, porque nosotros creemos que hay que conseguir que cada
médico de atención primaria tenga un máximo de 1.
400
tarjetas y cada pediatra un máximo de 850.
Como vosotros
ponéis mil y pico y mil y pico -en los dos casos-,
nosotros creemos que, en el caso de la pediatría, tiene que ser
inferior y, dado que presentamos esta enmienda, evidentemente no podremos
en este caso.

Pero esto no tiene nada que ver con la realidad
actual, las cifras que nosotros estamos dando como objetivos.
Tiene que
haber una coordinación entre la atención primaria y la
atención especializada, necesaria para el buen funcionamiento del
sistema.

Tiene que haber claridad en la información en
las listas de espera y garantía en la información a los
ciudadanos.

Tiene que haber una ley de garantía de no
demora y que dé medidas efectivas para asegurar, no tiempos medios,
tiempos máximos de espera, tiempos máximos de espera.
Los
tiempos de espera actuales.
.
.
Antes lo comentaba una compañera
cuando.
.
.
para hacer una ecografía, hay más de cuatro
meses; para hacerse un TAC, hay más de cinco meses; para hacerse un
estudio del sueño, hay más de año y medio; para
operarse de cirugía maxilofacial.
.
.
y muchas intervenciones
quirúrgicas, las esperas son enormes.
Y solamente se
solucionará si lo afrontamos reconociéndolo.
Si estamos con
ustedes.
Si ustedes lo reconocen, estaremos en las medidas que hay que
adoptar, pero si no lo reconocen, no lo van a solucionar.

Hay que adaptar los centros sanitarios, muchas veces,
a las posibilidades que tienen los ciudadanos para poder acercarse a ellos.
Hay eliminar barreras arquitectónicas.
Todavía existen muchas
barreras arquitectónicas en los centros sanitarios de nuestra
comunidad y es una obligación por parte de la conselleria.
.
.
de todas, pero
también de la Conselleria de Sanidad, eliminar esas barreras
arquitectónicas.

Hay que poner medidas de conciliación de la
vida laboral.

El derecho a la cita previa desde que se solicite,
miren, esto de los SMS y de tal, esto no es real en muchas ocasiones.
Yo
creo que en mi intervención en el pleno les comenté que unas
personas que yo conozco, durante el mes de agosto, habían recibido
por SMS dos citas a dos consultas que no tenían.
Luego, eso supone
que a cuánta gente durante.
.
.
Hay que comprobar las cosas.
Tiene
que haber una calidad.
Eso es la calidad en la asistencia, comprobar lo que
se está haciendo.

Tiene que haber una mejora en los puntos de
atención continuada y transporte sanitario.
Hay que asegurar la
atención psicológica en todos los hospitales.
Hay muchos
hospitales de nuestra comunidad que no tienen psicólogos en estos
momentos.
No hay psicólogos y, en estos momentos, -y desde
hace tiempo- la atención tiene que ser, en muchos casos,
atención multidisciplinaria.
Para el tratamiento, por ejemplo, de la
patología de la obesidad, de la cirugía de la obesidad,
además de cirujanos hacen falta psicólogos.
Para atender a
pacientes oncológicos, además de oncólogos,
además del especialista correspondiente, hacen falta
psicólogos.
Y no es que haya pocos, es que en muchos hospitales no
hay psicólogos o psicólogas.

Tiene que haber concentración entre los centros
públicos para intentar disminuir las listas de espera.
Ese tipo de
competencia entre los centros públicos es buena porque puede haber
centros que sean receptores de patologías que otros no los puedan
asumir en un momento determinado y, por lo tanto, debiera de haber ese tipo
de concertación entre los propios centros públicos.

Tiene que haber unas zonas de actuación
preferentes según las desigualdades socioeconómicas.
Tiene
que haber una adaptación a las nuevas realidades: a la
emigración, a la multiculturalismo, a las desigualdades.
Tiene que
haber formación desde el punto de vista de la perspectiva de
género.
Tiene que haber una mejora de la planificación
familiar: prevención del embarazo no deseado; asegurar tratamientos
de reproducción asistida dentro del sistema sanitario
público; garantizar la posibilidad del parto natural o con anestesia
epidural según decida la mujer, según decida la mujer que va
a dar a luz.
Y esto no puede depender de que, si es por la mañana,
me pueden poner la epidural y, si es por la noche, no me pueden poner la
epidural; esto no puede ser y hay que tomar este tipo de medidas.
Y,
además, hay que asegurar que pueda estar, durante el proceso del
parto, todo el proceso del parto, aquella persona que decida la mujer que
quiera que esté dentro del parto y esto tampoco sucede en nuestros
hospitales.

Tiene que haber un plan de atención a la
menopausia y le estoy hablando de enmiendas, para que no diga que no
hablamos de enmiendas.

Tiene que haber formación a las fuerzas de
seguridad, a los bomberos, centros educativos, familiares con pacientes de
riesgo, para informarles de una serie de temas que es muy importante que
ellos puedan atender en un momento determinado.

Tenemos que tener actividades ante enfermedades
emergentes; crear unidades determinadas, por ejemplo, una unidad de
fibromialgia -le pongo un ejemplo- en Valencia; crear un
circuito exprés ante al sospecha de cáncer para conseguir
que, tanto que el diagnóstico sea lo más rápido
posible como que se pueda iniciar el tratamiento.
Pero claro, esto no puede
depender solamente de la voluntad del profesional que, cuando llega a un
posible diagnóstico de cáncer, inmediatamente busque los
mecanismos.
Esto tiene que estar estandarizado para que no dependa del
profesional correspondiente en cada momento y que haya unos mecanismos para
que se pueda llegar al diagnóstico lo antes posible y al
tratamiento, por tanto.

Tiene que haber una.
.
.
cuando se quiera implantar
tecnología, -como le decía antes- tiene que estar
planificada.
Nosotros creemos, por ejemplo, que debía de haber un
PET-TAC público en Alicante, un PET-TAC público en
Castellón y dos PET-TAC públicos en Valencia.

Asimismo, tienen que mejorar el transporte sanitario y
la asistencia de urgencias y, entre los múltiples sitios donde
sería conveniente que hubiera SAMU medicalizadas, nosotros, en estas
enmiendas, hemos hablado de Morella, del Grao de Castellón, de Ibi,
de Benidorm.
.
.
¿Ustedes saben los problemas que hubo en Benidorm
este verano, donde no solamente no había SAMU, sino que cuando
había SAMU lo que no había era profesionales dentro de las
SAMU?
En Alcoy, el Comtat, la Foya de Castalla, el Rincón de Ademuz,
en los Serranos.
.
.

Como he dicho anteriormente, uno de sus grandes
compromisos es «Construyendo salud».
Al estudiar sus
presupuestos ¿qué daba?
Que mire, centros de salud: no
presupuestan ustedes ni un solo centro de salud nuevo, ni uno.
Presupuestan
tres millones de euros menos que el año anterior.
Como les dije en
el debate de presupuestos, pensaban, además, terminar todos durante
el año 2007.
.
.
-perdón- durante el año
2008 y, ahora, ya pasan 16 al 2009 y 13 al 2010.
Y no le quiero contar nada
la proyección económica que hacían del 2007 para lo
que se iban a gastar en 2008.
¿Sabe la proyección que
hacían?
¿Sabe cuánto decían que iban a ser los
presupuestos de este año sólo con lo que presupuestaban el
año pasado?
De 39.
640.
000 euros.
¿Sabe cuál es la
realidad de lo que han presupuestado este año?
21 millones de euros,
es decir, más de 18 millones de euros menos de lo que dijeron que se
iban a gastar ustedes este año.

Por eso, cuando realizan ustedes ahora algunas
enmiendas y trasladan partidas para otros años, no son
creíbles.
Por todo ello, nosotros, en las enmiendas, en los centros
de salud, presupuestamos 47 centros de salud más.
Asimismo,
incrementamos las cantidades presupuestadas por ustedes en 11 centros de
salud.
Y todo eso supondría una cantidad adicional de 21.
860.
000
euros más.

Miren, y todo esto no solamente son necesidades
percibidas por los ciudadanos o por los responsables políticos que
en estos momentos hablamos con ellos para saber qué es lo que
está pasando.
No.
Al hacer una planificación de necesidades,
no les quepa duda que todos estos centros entrarían a formar parte
de las necesidades reales a ejecutar en un período de esta
legislatura que, por cierto, quiero pensar que la mayoría de ellos
entrarían dentro de sus más de 90 actuaciones que se
comprometieron -de centros de salud en el programa
«Construyendo salud»- y que sólo forma parte de su
compromiso, de sus deseos que, ciertamente, ni cumplen ni, al paso que van,
cumplirán.

En cuanto a la reforma del centro de salud,
consideramos que hay que reformar 16 más de los que presupuestaron
ustedes, por un coste de 3.
150.
000 euros más.
En conclusión,
si hay déficit de personal, si hay déficit de centros de
salud, seguiremos con masificaciones en los centros de salud, seguiremos
con unos tiempos bajos de consulta -lo cual afectará a la
calidad asistencial- y, desde luego, seguiremos con problemas en las
urgencias extrahospitalarias.

En cuanto a los centros hospitalarios, de los 17 a los
que ustedes se comprometían, en el 2008 presupuestaban 7, de los
cuales 5 ya estaban presupuestados en años anteriores -alguno
presupuestado y no puesta ni la primera piedra y ni un solo euros, como
podía ser Llíria o la Vall d'Uixó.
Además, en algunos de ellos, presupuestan ustedes cantidades muy
bajas -como en Ontinyent o la Vall d'Uixó- y no me
digan que en las enmiendas han aumentado la cantidad total para años
posteriores, pues sus cumplimientos, en esos casos, -insisto-
son escasos.

Dado el tiempo que se tarda en construir un hospital y
ponerlo en marcha, no resulta difícil vaticinar que no
cumplirán ustedes con sus compromisos de 17 hospitales durante esta
legislatura.

Miren, presupuestamos para el.
.
.
presupuestaban
ustedes, para 2008, tres millones de euros menos que en 2007 y la
proyección que realizaban ustedes en 2007 para 2008 era de
108.
634.
000 euros, es decir, han presupuestado ustedes 46 millones de euros
menos de lo que dijeron que iban a realizar.

Centros de especialidades, no presupuestan ninguno.
Nosotros, en nuestras enmiendas, hemos presupuestado dos hospitales
más, a parte de los dos sociosanitarios que ha comentado previamente
mi compañera y que ustedes este año han sacado de su
presupuesto.
De los dos hospitales nuevos que ustedes no han presupuestado,
-es curioso- uno de ellos, el de Alicante, es un compromiso
electoral clarísimo.
Es un compromiso.
.
.
Pregúntenselo al
alcalde y a los ciudadanos de Alicante.
Dijo: «Haremos un
hospital».
Lo que no dijo es cuando, evidentemente, y, por lo tanto,
ustedes me dirán que ya lo harán.

Asimismo, hemos modificado al alza dos hospitales y
hemos presupuestado diez centros de especialidades que ustedes no
contemplan.
Uno de ellos, hasta nos podemos plantear -y se lo digo
porque lo estamos planteando- el poder convertir uno de los centros
de especialidades de alta tecnología en un posible hospital auxiliar
posteriormente, como sería el de la Hoya de Buñol-Cheste, y
ustedes no lo contemplan.
Nosotros lo contemplamos, en principio, pero yo
creo que hasta nos podremos plantear, en un futuro inmediato, el
reconvertirlo en un hospital auxiliar.
Todo ello supone 15.
100.
000 euros
más de los presupuestados por ustedes.

Asimismo, en las enmiendas, reformamos cinco
hospitales más y tres centros de especialidades por un coste de
3.
400.
000 euros más.

En conclusión, seguiremos con bajos ratios de
personal y con bajos ratios de camas porque no se terminará
ningún hospital -yo creo- durante el año 2008.
Al
parecer, no; seguro que siguen ustedes con un modelo de
privatización de hospitales y de servicios y, por lo tanto,
lamentablemente seguiremos con colapso hospitalario, saturaciones de
urgencias, incremento de listas de espera, -tanto en exploraciones
como en consulta como en quirúrgicas- sobrecargo de los
profesionales, derivación de pacientes a centros privados
-bien por vía de concierto o indirectamente a aquellos que
deciden irse por su cuenta ante las esperas de la sanidad
pública- y a la cola en inversiones y gasto por habitante,
donde gastamos 160 euros menos por habitante y año que la media del
estado español.

Finalmente, decirle que de los programas que me quedan
por comentar, uno de ellos es uno de sus caballos de batalla, como es el
gasto farmacéutico.
Lo tienen absolutamente descontrolado, pero
encima es muy difícil hablar con cierta seriedad e intentar llevar
adelante presupuestos reales cuando sus presupuestos los hacen de forma
arbitraria.
Para el año 2008, el presupuesto es de 200 millones de
euros menos de lo que se gastaron en 2006.
Luego la desviación va a
ser elevada sólo en gasto farmacéutico y tampoco se atisban,
entre sus objetivos, medidas que puedan racionalizar el gasto.

Nosotros pensamos que hay que tomar medidas
-evidentemente- del control del gasto farmacéutico:
dosis personalizadas de medicamentos, medidas en cuanto a los
genéricos, mejorar la calidad de la asistencia.
Mejorando la calidad
de la asistencia, también estamos incidiendo en que si el
profesional tiene más tiempo, yo estoy convencido que, igualmente
-y el propio profesional también- el gasto será
diferente.
Cuando uno utiliza más tiempo, la calidad es mayor y
muchas veces no tiene que hacer medicina defensiva, como les obligan
ustedes a hacer en muchos casos como consecuencia de los tiempos.

Guías farmacoterapéuticas, protocolos
terapéuticos.
.
.
En fin, y en cuanto al resto de las enmiendas,
hay que estudiar, hacer un estudio de las enfermedades emergentes, una
mejor cobertura de la vacunación, tanto de las existentes como de
las posibles vacunaciones.
.
.
nuevas vacunaciones.

Hay que disminuir la tasa de abandono de tratamientos
de enfermedades, por ejemplo, como en la tuberculosis, con lo cual
evitaremos reinfecciones, evitaremos agudizaciones que, en muchos casos,
son mucho más complejas de tratar y, desde luego, estaremos
igualmente evitando la posibilidad de contagio que tiene este tipo de
patologías.

Asimismo, hemos de.
.
.
la garantía de
calidad en el transporte sanitario, el control en las derivaciones a
centros concertados y el control y evaluación de la calidad de los
servicios concertados.
Cuando se está remitiendo a un paciente desde
la sanidad pública a un centro concertado, hay que asegurarse que la
calidad del centro reúne una semejante a la de los centros
públicos.
Y esto no solamente significa tecnología; esto no
significa solamente.
.
.
esto significa número de profesionales;
esto significa que uno quiere estar atendido durante las 24 horas del
día si surge alguna complicación en el centro donde
esté.
Y yo estoy convencido que no todos los centros privados tienen
esos criterios de calidad que sí tienen los centros públicos.

Y después, en cuanto a los servicios
asistenciales prestados con medios ajenos, que sean de acuerdo con las
necesidades no cubiertas por el sistema sanitario público.
Y
habrá que intentar que dichas necesidades puedan ser cubiertas, en
un futuro, por el sistema público.

Señoras y señores del Partido Popular,
tal y como les he dicho, ustedes, con sus presupuestos, no mejoran los
problemas de la sanidad valenciana.

La sanidad valenciana tiene problemas estructurales.
Tiene problemas estructurales porque los problemas en inversiones, tanto en
la creación de centros como en tecnología, llevan a problemas
estructurales.
Porque su política de personal -y, por lo
tanto, el déficit de personal y la no estabilidad laboral-
lleva a problemas estructurales, lleva a problemas de motivación.

El que no haya participación deslegitima a un
sistema público.
Es decir, una de las cosas que legitima a un
sistema público es la participación y cuando no hay
participación, ese tema hay que solucionarlo porque si no,
también lleva a problemas estructurales.

El endeudamiento y el gasto desbocado -por
ejemplo, en farmacia- lleva igualmente a problemas estructurales.
Y,
finalmente, todo esto nos lleva a que ustedes han optado por un modelo de
gestión.
Ustedes han optado por un modelo que es el modelo de ir
privatizando progresivamente el sistema, provocando, desde nuestro punto de
vista, un problema de futuro en la propia gestión del sistema.

Yo no digo que el sistema sea inviable.
No lo he dicho
ni, de momento, lo diré, de momento.
Pero hay que tener en cuenta
que ustedes han optado por un modelo que yo creo que sí está
poniendo en riesgo el futuro.

Mire, hay un informe de la OMS del año 2006 que
dice que cuando se lleva a cabo el modelo que ustedes están llevando
a cabo, estos nuevos servicios, en general, dice: «Una: son
más costosos que si se hubieren empleado métodos
tradicionales -se refiere a los públicos-; que la
iniciativa privada es más cara porque el dinero público puede
financiar los mayores costos financieros que soportan las empresas privadas
y el reparto de dividendos, que también realizan las empresas
privadas.
Y, finalmente, la cantidad de recursos que hay que utilizar en
muchas ocasiones para rescatar hospitales de gestión privada cuando
quiebran.
» Aquí no quebró, pero en el año 2003
ustedes que tuvieron que poner más cantidad de dinero de la que
ponían para que hospital de Alzira no se viera en un problema serio.
Y ustedes tuvieron que poner más dinero.

Todo esto que acabo de decir no lo digo yo.
Todo esto
lo dice la OMS, señoras y señores, del Partido Popular.
Y,
por lo tanto, algo sabrán, aunque yo sé que ustedes saben
más.
Si no cambian y reflexionan estamos provocando, insisto, el
bajo ratio de camas, el bajo ratio de personal, el bajo tiempo
médico, las listas de espera descontroladas y las urgencias
saturadas.

Sus presupuestos no suponen una ventana de esperanza a
las soluciones de la sanidad.
Nosotros, con nuestras enmiendas, intentamos
mejorar sus presupuestos, moviéndonos siempre en los límites
que nos permiten las cantidades totales que, evidentemente, no son
movibles.

Les he comentado en más ocasiones que la
capacidad de sorpresa por mi parte de usted ha quedado agotada hace tiempo.
A pesar de ello, espero de su reflexión que aprueben las enmiendas,
que algunas evidentemente son semejantes, pero son semejantes porque
ustedes no han cumplido y por eso son semejantes.
Y, por coherencia,
algunas de ellas las repetimos.
Nuestras enmiendas están enfocadas a
mejorar las condiciones de la sanidad en nuestra comunidad, comenzando por
el próximo año 2008.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència el president, senyor
Jesús Ros Piles)

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Subías.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señor
presidente.

Antes de iniciar mi intervención, quisiera
manifestar las enmiendas que vamos a aprobar, que ha defendido el
señor Subías, la 2.
247, 2.
248, 2.
272, 2.
327 y 2.
343.
Muchas
gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Franco Aliaga:

Bien,
señorías, estamos hablando de un cómputo global de 327
enmiendas donde realmente es muy difícil responder a todas ellas.
Lo
que ocurre es que la mayoría de ellas vuelven a estar contempladas
en los presupuestos, en las líneas presupuestarias o en los
objetivos.
Y, bueno, sí que es cierto que alguna no mejora sino que
simplemente, porque se ajusta a lo que nosotros estamos diciendo, hemos
aceptado.
Pero yo creo que no debo dejar de pasar la ocasión de
defender unos presupuestos que son coherentes, unos presupuestos que
están pensados para las necesidades reales y, además, para
cumplirlos.
Porque, claro, hacer presupuestos, como gobiernos que
conocemos, que se hacen para no cumplir, pues realmente yo creo que es
bastante más preocupante.

Es posible que nos quedemos cortos en algunas
líneas, pero eso no implica que no lo hagamos bien o que los
ciudadanos no estén contentos.
Yo creo que esto demuestra que somos
coherentes, que somos sensatos y que nos ceñimos a los presupuestos
y, en la medida de lo posible, a las realidades y a las necesidades.

Hemos tocado muchos temas.
Y yo voy a intentar
ordenar, quizá no pueda contestar con el mismo orden, pero sí
con las enmiendas que ustedes han hecho.

Ustedes en algún momento hablan de la equidad y
yo le digo que es una garantía en los servicios sanitarios, porque
así lo recoge el Plan de salud de la Comunidad Valenciana.
Y
está claro que estamos ya en el segundo, que hay unos objetivos
estratégicos que nos marcan que es importante el tener en cuenta esa
equidad.
Y, también, tenemos en cuenta la participación de
los ciudadanos, porque de alguna manera sería un poco tonto el hacer
una sanidad que no estuviese con relación y adecuada a los
ciudadanos.

La mayoría de los puntos que se recogen en este
programa están recogidos en las líneas, que no le voy a leer,
porque realmente yo pienso que eso lo puede hacer usted en su momento, y
ahí está reflejado.

He hablado de líneas de investigación.
Bueno, pues yo creo que este gobierno ha hecho cosas muy importantes con
relación a la investigación y ha desarrollado líneas
muy importantes y prioritarias que se hacen en los propios centros
sanitarios, porque consideramos que los profesionales deben participar en
ello y que, lógicamente, la investigación es algo que
está ahí y que además debemos potenciar en la medida
de lo posible.
Y hay un Plan estratégico de la investigación
sanitaria biomédica que se contempla en una de las líneas
también de los presupuestos.

En algún momento nos habla de establecer
convenios específicos.
Y, bueno, nosotros tenemos convenios con las
universidades, con universidades de las tres provincias y además,
también, con el CSIC.
Nos dicen en alguna enmienda de acercar la
investigación básica a la clínica.
Yo creo que dentro
de ese plan estratégico queda reflejado eso que ustedes nos dicen.

La actividad estratégica de los profesionales
se cumple y se contempla.
Y, además, lo que nosotros hemos hecho es
que quede reflejado para los baremos de su promoción profesional,
porque consideramos que es importante reconocerlo y además potenciar
a los profesionales para que, dentro de su capacidad o dentro de su
ámbito de trabajo, puedan desarrollar esta labor de
investigación.

Nos habla también de hacer seguimientos que,
bueno, esto se hace.
Y, además, yo creo que si de algo tiene que
estar orgulloso de este Consell, para terminar el apartado de
investigación, es que tenemos -usted sabe- el Centro
Príncipe Felipe, que es un centro de investigación de
referencia nacional, que además trabaja en líneas de
investigación junto con la universidad, trabaja también con
el Instituto Carlos III.
Y, bueno, de alguna manera, yo creo que en ese
campo podemos felicitarnos.
Porque, no sé, ustedes tampoco deben
olvidarse de que han gobernado y que la sanidad en nuestra comunidad cuando
la encontramos no era una sanidad que ustedes ahora dicen, era todo lo
contrario.
Yo recuerdo trabajar en un centro sanitario donde había
en un sótano unos aparatos que nadie sabía para qué
servían, que se habían comprado, que eran nuevos, que estaban
llenos de polvo y telarañas.
Y resulta que luego descubrimos que
eran unos TAC, que tampoco se utilizaban, porque había convenios con
otras instituciones o con otros centros donde se hacían esas
exploraciones fuera de los hospitales.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Franco Aliaga:

Bueno, las
externalizaciones pueden gustar o no gustar.
Porque yo he apuntado en
algún momento que usted decía que, creo que decía en
algún momento que los hospitales de la Ribera, por ejemplo, no era
un hospital modélico, me ha parecido entender que no le gustaba.
Y
yo le digo, bueno, algunas comunidades gobernadas pro los
socialistas.
.
.
Bueno o no le daba el reconocimiento que a lo mejor
tenía, quizá porque ustedes se pasaron 12 años
diciendo o prometiendo que lo iban a construir y nunca lo hicieron.
Y
nosotros, en el segundo año de gobierno, ya lo construimos, a pesar
de que tuvimos muchas trabas.
Y recuerdo con bastante tristeza el
día que el conseller, en ese momento el conseller Farnós, fue a presentar la maqueta y le
acompañamos y realmente lo que sufrimos ahí no fue nada
agradable y que no voy a repetir.

Por tanto, yo creo, entiendo que ustedes no nos
reconozcan todo lo bien que hacemos, pero tampoco se tienen que
ensañar en desprestigiar una sanidad, que en esta comunidad yo creo
que tiene un reconocimiento, y además lo digo sin ningún tipo
de rubor, tiene un reconocimiento a nivel internacional.
Porque si nos
ceñimos a los datos de las personas que vienen del extranjero a
hacer turismo y que aprovechan, ya que están aquí, para
hacerse determinadas exploraciones o intervenciones, significan que
confían en nuestra sanidad.
Y que todavía podríamos
hacer muchas más cosas si ustedes se preocupasen de pedirle al
señor Rodríguez que nos dé lo que nos toca, porque,
lógicamente, esto es como la economía doméstica.
O
sea, si yo tengo unos recursos y tengo un dinero que alguien me debe y no
me lo da, pues, lógicamente, tengo que ceñirme a los recursos
que tengo si soy una persona coherente.
Si me dedico a decir cosas para
luego no cumplirlas, como hizo el señor Rodríguez, por
ejemplo con la ley de dependencia, que prometió que nos iba a dar
para toda España una ley que salía con 1.
000 millones de
euros y que luego se ha quedado en 200 para toda España.
Pues,
claro, eso no es serio.

Pero yo creo que lo que nosotros estamos demostrando
desde el año 1995 es que somos serios y rigurosos.
Y, mire usted,
claro que construimos hospitales, claro que construimos centros de salud.
Pero lo que usted no puede pretender es que lo hagamos todo en un
año.
Usted sabe que los presupuestos para la construcción son
plurianuales y que un año ponemos poco dinero, según ustedes,
pero, no, ponemos el justo, porque si ese año lo que hay que hacer
es el proyecto no podemos poner más dinero.
Porque usted sabe que la
administración -y ha trabajado en un hospital y supongo que de
 administración sabe- pues no podemos poner recursos que
no podemos gastar.
Hemos de poner los justos.
Y al año siguiente,
claro que volvemos a poner ese hospital.
Es que lo incoherente sería
no volver a ponerlo, porque significaría que dejaríamos la
obra parada.
Y nosotros sí que lo hacemos.

Y, además, cuando nosotros hacemos promesas
electorales o hacemos programas o hacemos órdenes son para
cumplirlas, porque es que si no las cumpliésemos los ciudadanos nos
tirarían a gorrazos, como han hecho con ustedes en muchos pueblos y
en muchas comunidades.
O sea, por favor, hay que ser serios y hay que dar
el reconocimiento que toca.

Yo entiendo que estos presupuestos a ustedes no les
gustan, claro, porque no los han hecho ustedes.
Pero por no hacerlos
ustedes no significa que estén mal hechos, todo lo contrario.
Yo
creo que la coherencia y el orden que nos acompaña se reflejan en
estos presupuestos.

Nos podemos ceñir.
.
.
Me he subrayado algo
que ha dicho que era garantizar el acompañamiento de las mujeres en
el parto.
Mire, a la mujer embarazada se le da una cartilla donde una de
las cosas que se le dice es «escriba usted el nombre de la persona
que quiere que le acompaña en el momento del parto».
Y usted
sabe que esto se hace.
Y además dentro del Plan de excelencia eso
está contemplado.
Que se haga o no, a lo mejor es que alguna persona
en el momento del parto no quiere que le acompañe alguien, prefiere
estar sola, yo no lo sé.
Pero lo que está claro es que eso
está garantizado y además está contemplado dentro del
Plan de excelencia.
Por tanto, yo creo que eso  lo tenemos.

Luego, las dotaciones de todo lo que usted nos dice.
Está claro que año tras año lo que vamos haciendo es
que, dentro de los recursos de cada centro, tienen su presupuesto y llegan
donde llegan y van poniendo.
.
.
A veces la tecnología avanza
mucho más rápidamente que posiblemente la generación
de recursos y no pasa nada.
Porque yo siempre me pregunto,
¿cuándo gobernaba el Partido Socialista, las mujeres
paríamos sin dolor por arte de magia?
¿Dónde estaba la
anestesia epidural?
O sea, yo entiendo que es un avance que está
ahí, pero, hombre, no se ceben en algo que nosotros hemos
puesto.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor,
guarden silenci.

La senyora Franco Aliaga:

.
.
.
y que además
el hecho de que usted sabe, porque es médico, que en algunos
hospitales o en algunos momentos no se pueda garantizar no es por capricho
nuestro, es porque los profesionales de anestesia no hay suficientes.
Pero
no hay suficientes en toda España no solo en nuestra comunidad.
Y
nosotros intentamos ampliar la oferta para que vengan más
profesionales y para que el ministerio permita que hayan formados
más profesionales en anestesia.
Pero, bueno, hacemos lo que podemos.
Por favor.
Yo pienso que normalmente, salvo en excepciones, que
están ahí, y que nosotros vamos a intentar, el gobierno va a
intentar subsanar, pues vamos a ir acercando cada vez más y
facilitando, por supuesto, la anestesia epidural.

Con los inmigrantes.
.
.
Bueno, en algún
momento creo haber leído enmiendas donde se dice que se dé
una atención sanitaria por igual a las personas, aunque tengan
diferentes estatus socioeconómicos.

Mire, no nos olvidemos, por favor, la sanidad es
gratuita y universal.
Luego, no podemos plantearnos si hay.
.
.
si es de
un nivel social o no.
Y le recuerdo que la tarjeta sanitaria la puso este
gobierno.
Y, bueno, creo que más preocupado por estas personas no lo
están ustedes.

No sé si usted ha tocado las listas de espera.
Pero, bueno, lo que está claro es que -sí, creo que
sí- las listas de espera.
.
.
ustedes también tienen
poco rubor al hablar de ellas.
¡Caramba!
Si ustedes creo que
tenían hasta 95 días de lista de espera, y ahora estamos en
43.
¡Fíjese si hemos avanzado!
Mejoramos la asistencia, claro
que la mejoramos.
Pero si ustedes se fueron del gobierno.
.
.
porque
realmente esta comunidad hubiese ido.
.
.
no sé, estaría
enterrada, en lugar de estar reconocida a nivel internacional por los
eventos y por todo lo que hemos hecho a todos los niveles.

Entonces, señorías, no se ensañen
en algo que saben que lo hicieron ustedes muy mal, y en algunos casos,
mucho peor que están diciendo.

Los tiempos de.
.
.
dice que a veces le dan.
.
.
a
una persona la llaman.
Bueno, es posible que salte un número, pero,
por favor, no echemos por tierra algo.
.
.
todos los programas que hemos
puesto en funcionamiento, donde se les facilita de una manera muy
importante a los ciudadanos toda la atención.
No tienen que ir a
hacer cola a un centro de salud, a pedir una fecha.
Ahora lo pueden hacer
incluso a través de unas tarjetas que.
.
.
y a través de
vía telefónica, y a través de SMS.
Por favor.
.
.
Yo
creo que eso es echar por tierra el trabajo de los profesionales, y
entiendo que nada más lejos de nuestra imaginación por su
parte.

Las pruebas diagnósticas.
Oiga, yo creo que si
en algo hemos crecido en esta comunidad ha sido en tecnologías.
Y no
quiero recordar lo que sucedía en otras épocas.
Ahora,
afortunadamente, es posible que en alguna exploración, en una
ecografía, se tarde más del tiempo que deseamos.
Pero, bueno,
usted sabe que los profesionales saben diferenciar y saber hacer el cribaje para que aquellas que
son importantes e inmediatas se hagan, y usted sabe que eso se hace, y que
a lo mejor algunas que pueden ser.
.
.
bueno, que puedan esperar,
quizá tarden en realizarlas.

Usted nos ha dicho que.
.
.
bueno, ha pedido
cantidad de centros.
.
.
construcción de centros de salud.
Bueno,
yo creo que usted lo hace no pensando en las necesidades reales de la
población, sino, bueno, que a lo mejor se lo pedido alguien o ha ido
a dar alguna charla y le han dicho: «¡Hombre!
, aquí
sería bueno.
.
.
».
Pero, ¡hombre!
, tenemos que ser un
poco responsables a la hora de pedir y a la hora.
.
.
Esto no es la carta
de los Reyes Magos.
O sea, tenemos que ser consecuentes.
Y, bueno, ustedes,
desde la oposición, lo piden, pero me gustaría saber
qué hubiesen hecho en los años que gobernaban.
Claro, ya lo
sé, no hicieron nada.

Porque si vemos los centros de salud que había
y los que hay, lógicamente, no tiene nada que ver, ni los
hospitales, ni cuando hablamos de que las personas a veces están
esperando.
.
.
Bueno, mucho más esperaban antes que había
menos hospitales y, por supuesto, menos centros de salud, porque.
.
.
(Remors) Vamos a ver.

El senyor president:

Señorías, por favor.
.
.

La senyora Franco Aliaga:

Si sus señorías me dejan,
continúo.

No se pongan nerviosos.
Si es que es la realidad, si
es que los datos son los que son y están ahí.

Y yo les aseguro que nosotros trabajamos para mejorar
la calidad de vida de los ciudadanos.
Y como decía alguno de sus
compañeros en las intervenciones, el presidente Camps en su programa
electoral dice que trabajamos por y para las personas.
Y eso se refleja en
estos presupuestos.
Lo que pasa es que cuando uno no se lo cree y no los
quiere leer, no se entera de todo lo que contemplan estos presupuestos, que
realmente son adecuados a todo.
Porque el prometer o el querer hacer cosas
que no hacemos, me parecería, cuanto menos, una irresponsabilidad.

Ha hablado también, en cuanto a recursos
humanos, de alcanzar algunos objetivos, como es aumentar la calidad de la
atención sanitaria de los pacientes a través de la
formación del personal.
Señoría, yo creo que si de
algo puede presumir esta conselleria es de que ha formado, y sigue formando, a sus
profesionales, y además en una amplia gama de líneas.

Después todo lo que dice en este.
.
.
con
recursos humanos, está en las líneas que le digo que no le
voy a leer.

Habla de planificar para que todos los contratos de
atención continuada grandes, y guardias y acúmulo de tareas
se hagan.
.
.
que sean de más de seis meses, pasen a ser internos
y se consolide su plaza.
Usted sabe que la conselleria está trabajando en eso, y que, además, si algo
ha hecho bueno esta conselleria ha sido dar a los profesionales el reconocimiento que
merecían.
Ustedes se pasaron muchos años con interinos,
ustedes no se preocuparon nunca de poner a estos profesionales.
.
.
darles un trabajo estable.
Y, bueno, hemos tenido que llegar nosotros para
hacerlo.
No tenían el reconocimiento que tienen ahora, y usted lo
sabe, porque la carrera profesional era algo que estaba muy lejos de su
imaginación y de sus objetivos, y ahora la tienen.
Y mal que les
pese, tenemos ahora unos profesionales que son de los mejores pagados del
resto de España.

Hay una enmienda que creo que -no
sé- decía que había que convocar el
empleo.
.
.
realizar convocatorias de empleo público, porque
ponía concretamente en el 2008.
Usted sabe que la convocatoria de
empleo, porque así se recoge en la negociación que se hizo
con los sindicatos, se hace cada dos años.
Por tanto, ahora se
está haciendo la del 2007 y se hará en el 2009.

Bueno, ha hablado también de creación de
nuevas unidades, de cirugía cardiovascular en Castellón
-no sé-, en algún otro centro.
Yo le debo decir
que esas unidades (remors) están de acuerdo con los parámetros asistenciales de
planificación que utiliza la conselleria.
No procede.
Y no procede no porque no queramos, sino que
nosotros pensamos que, no obstante, dentro de esa planificación
dinámica que mantiene la conselleria, estará al tanto de si varían los
parámetros que sean necesarios para poder hacerla y seguir
manteniendo ese nivel asistencial.

Habla también de prestaciones externas.
Bueno,
yo le decía que.
.
.
Hablaba en una de sus enmiendas de concertar
recursos ajenos para nuevas prestaciones.
Lo que usted propone
condicionaría siempre.
.
.
No.
Dice algo así como.
.
.
Lo
que le diría es que su propuesta condicionaría siempre
adecuar al sistema sanitario público a las necesidades que se
ocasionase coyunturalmente, sin valorar la opción de mayor
eficiencia y eficacia.

Mire, nosotros sí que establecemos controles y
evaluación de la calidad asistencial que se da en los centros
ajenos, y usted lo sabe.
Se contempla en los pliegos de condiciones de los
servicios de inspección sanitaria, que revisan periódicamente
de oficio y también a solicitud, cuando proceda, la calidad de la
asistencia en estos centros ajenos a que se van derivando los pacientes.
Y
usted sabe que eso es una de las cosas que hacemos y que, además,
intentamos que se cumpla con la rigidez que es conveniente.

Dice que consideración preferente a las
entidades sin ánimo de lucro en la suscripción y convenios y
conciertos.
Bueno, yo también le digo que usted me pide aquí
dos cosas distintas.
Una cosa son convenios y otra cosa son concesiones.
Y
que es normal que los convenios de colaboración que no contemplen
subvenciones.
.
.
Y, por tanto, toda la nueva redacción de la
línea quedaría exclusivamente genérica al no
especificar la finalidad de los convenios y el otorgamiento de las
subvenciones, al contrario que en la actual redacción, que sí
contempla la finalidad.
Es otra de las líneas que ustedes piden,
pero que también está contemplada.

Bien.
Yo no sé.
.
.
es posible que me deje
cosas por contestarle, pero también es cierto que tenemos el Pleno,
donde posiblemente podamos hacer una intervención un poco más
concreta.

Realmente yo le diría que son unos presupuestos
reales, que se ajustan a las necesidades.
Son unos presupuestos que todo lo
que ahí se contempla se va a cumplir.
Que, pro tanto, yo les
pediría que los mirasen con un poco más de cariño y
que, demás, se los lean, porque realmente muchas de las cosas.
.
.
bueno, la mayoría de las enmiendas, y no me he parado a
decirle.
.
.
Pero es curioso como alguna.
.
.
incluso hay enmiendas
que.
.
.
-si usted cree conveniente, en algún momento se las
puedo decir-, hay cosas que ya están hechas, pero no
puntualmente, sino de hace tiempo, y que ustedes las siguen pidiendo.

Por tanto, señorías, pido el
reconocimiento, como les he dicho antes, y, por supuesto, espero que en
algún momento sean conscientes de que son presupuestos sociales, son
presupuestos que tienen lo que tienen, pero que realmente se ha intentado
con ellos cubrir las mayores necesidades que plantea nuestra sociedad.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Franco.

Després de la intervenció de la senyora
Franco, anem a.
.
.
Diga, senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

(Inoïble) .
.
.
la 2.
249, 2.
251, després les que van de la
2.
505 a la 2.
513 i de la 2.
579 a la 2.
583.

El senyor president:

Totes en un bloc, no?

Anem a votar, en primer lloc, les esmenes que la
senyora Franco ha dit que el seu grup anava a aprovar-les.
Les recordem.
Són la 2.
247, 48, 72, 2.
327 i 2.
343.
Vots a favor d'estes
esmenes?
15.
Unanimitat.

Passem, a continuació, a votar les esmenes que
la senyora Albiol ha tret del grup, 2.
249, 2.
251, de la 2.
505 a la 2.
513,
de la 2.
579 a la 2.
583.
Vots a favor?
6.
Abstencions?
1.
En contra?
8.

I anem a votar la resta de les esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, anem a debatre el primer bloc
d'esmenes presentat per Compromís, i per a allò,
té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Primer, hem retirat un grup d'esmenes, que van
de la 2.
659 a la 2.
663, perquè, per un error, s'havien
presentat dos voltes i estaven repetides.

El primer que he de dir és que esmenar aquestos
pressupostos per tal d'adaptar-los a les necessitats reals dels
ciutadans i ciutadanes del País Valencià ha significat
refer-los completament.
Ha significat que els hem hagut de,
pràcticament, reescriure de nou, perquè cal canviar de dalt a
baix tot, inclús tota la filosofia amb què estan fets, per
tal d'acabar amb tots els enxufismes, amb els privilegis i amb els grans negocis que amaguen
aquestos pressupostos.

Perquè no hi ha cap dubte que el projecte de
pressupostos és l'espill que ens ensenya quina és la
política d'aquest govern, perquè no s'ha
d'oblidar que la política es fa amb diners, no és fa ni
amb paraules ni amb voluntats.
La política, al cap i a la fi,
necessita recursos.
I aquestos pressupostos ens ensenyen que el Partit
Popular pensa fer política en benefici d'uns pocs,
perquè això que són uns pressupostos socials,
són paraules.
Però el que de veritat compta és
allò que està escrit, són els números, que no
ens enganyen i que ens diuen tot el contrari.

Cenyint-me ja als temes de sanitat, amb les meues
esmenes m'he limitat a desmuntar el negoci que alguns tenen muntat
gràcies als concerts sanitaris, a la despesa farmacèutica i a
tots els serveis privatitzats.
I si destinem aquestos diners a la sanitat
pública i no li donem a les empreses, que ja per la seua naturalesa,
per la naturalesa de ser una empresa, és evident que hem de tindre
uns beneficis.
Per tant, si destinem eixos diners a altres coses, a la
salut pública, a la sanitat pública, el panorama canvia
totalment.
I amb aquestos diners cobrim els serveis que actualment
s'estan donant, doblant els diners que es destinen a salut
pública, doblant els diners que es destina al programa de salut
mental i crònic, destinar més del doble a investigació
sanitària i triplicar les inversions reals en assistència
sanitària.

I després tindrem temps per a parlar de
cadascun d'aquestos programes, però en aquesta primera part,
en este primer bloc, vaig a centrar-me en les esmenes al programa
d'assistència sanitària, i després en els de
salut mental, malalts crònics, i acabaré amb les esmenes de
direcció i serveis generals.
Evidentment, amb sis segons per esmena
només es pot fer un repàs molt ràpid per les
més importants.

Quant a assistència sanitària, en el
capítol d'inversions, les esmenes van en tres sentits
fonamentals: la millora de serveis, l'augment de prestacions i la
construcció de centres.

Quant a la millora de serveis, en estos moments
són molts els municipis que estan demanant una millora en el servei
d'ambulàncies, que estan demanant més personal
d'infermeria, millor atenció en especialitat, i sobretot quan
parlem dels pobles de l'interior del País Valencià en
què la situació s'agreuja moltíssim
perquè sembla que només tenen dret a la sanitat aquelles
persones que viuen en les grans ciutats o en nuclis urbans grans.
Perquè quan parlem dels pobles, no sé, de la comarca dels
Ports, de l'Alt Palància o dels Serrans, deu ser que aquestes
persones paguen menys impostos o alguna cosa així, i per això
tenen menys dret que la resta, deu ser això, que paguen menys.

Hem inclòs també esmenes perquè
les ambulàncies siguen públiques amb personal de la
Conselleria de Sanitat, perquè s'augmente el nombre de SAMU,
perquè tots els hospitals estiguen dotats de ressonància
magnètica, de TAC, de litotrícia i altres sistemes de
diagnòstic que estiguen gestionats per la conselleria i no per
empreses privades com passa en estos moments.

Després hi ha un altre bloc d'esmenes,
que són unes esmenes per tal d'augmentar les prestacions del
Servei Valencià de Salut, i es poden resumir jo crec que en una
frase, i és que l'Agència Valenciana de Salut cobrisca
el cent per cent de les necessitats dels malalts i que les famílies
no hagen de sufragar despeses tan elevades com són
l'ortodòncia, les ulleres, els audiòfons, les cadires
de rodes elèctriques.
Però jo crec que ja sabem tots que el
Partit Popular només s'enrecorda d'aquestes prestacions
quan arriba la campanya electoral, s'enrecorda cada quatre anys que
les famílies es gasten molts diners en aquestes.
.
.
, en
l'ortodòncia, en les ulleres, en els audiòfons, no?

I com no podia ser d'altra manera, hem
inclòs també la cobertura total de salut bucodental,
inclús ja sabem que el Partit Popular votarà en contra, com
ja va fer l'altre dia quan vam presentar una iniciativa,
perquè al Partit Popular li sembla fatal, li sembla molt mal que els
ciutadans del País Valencià tinguen dret a tots els
tractaments de l'odontòleg de manera gratuïta.

Després tenim l'apartat de
construcció de centres de salut.
En els pressupostos apareixen 41
centres de salut que han de construir, que són els mateixos que ja
van pressupostar l'any passat, i per tant ens volien fer creure que
no hi havia noves necessitats.
Però els ciutadans, evidentment, no
s'han cregut açò, i només a
l'Alacantí, per posar un exemple d'una comarca, falten
sis nous centres de salut -que açò és una
comarca-, la resta estan igual o pitjor.

I quant a la construcció de nous hospitals, n
primer lloc, el que més desitgem és que es complisquen els
compromisos adquirits i no passe com ve passant habitualment, com ve
passant fa molts anys en els hospitals que van retardar-se any rere any,
com, per exemple, l'hospital de la Vall d'Uixó, que
porta ja diversos anys en els pressupostos, però encara no tenen
fet, pel que es veu, ni el projecte, ni el pla, ni absolutament res.
Però encara aixina, encara que es compliren els compromisos que hi
ha adquirits, encara aixina no es complixen les expectatives, no?
,
continuarem estant molt darrere quant a nombre de llits als hospitals
públics.
Jo crec que és necessari recordar que en estos
moments tenim 2,7 llits per cada 1.
000 habitants, mentre al conjunt de
l'estat espanyol hi ha 3,8.
És a dir, estem a la cua de la
cua.
Per tant, no és suficient amb el que vostés han
pressupostat.

Nosaltres hem fet esmenes per tal d'anar
caminant cap a eixa xifra que recomana l'Organització Mundial
de la Salut de 8 llits per cada 1.
000 habitants, a la que estem a anys
llum, però que hem d'anar donant passos per tal
d'arribar a eixa xifra.
I, per tant, creem que és necessari
construir més hospitals.

Nosaltres hem proposat la construcció del segon
hospital de l'Alcoià-Comtat, l'hospital comarcal de
l'Hoya de Buñol, que fins i tot s'ha creat una
plataforma dels ciutadans per a reivindicar-lo i hem proposat també
la construcció d'un hospital auxiliar a la Serrania i el
Racó d'Ademuz.

Hi ha un sector de la població, que és
concretament la meitat dels habitants del País Valencià, les
dones, que tenen unes necessitats específiques que evidentment no es
veuen safistactòriament cobertes per la Conselleria de Sanitat en
ningun dels seues períodes.
Quan parlem de la prevenció
d'embarassos, quan parlem del part, quan parlem de la menopausa.
No
s'està fent una adequada prevenció d'embarassos
no desitjats, entre altres coses perquè les dones jóvens no
tenen accés a la píndola del dia després i
perquè només un 10% de les interrupcions voluntàries
dels embarassos es fan als centres públics, amb el perill que
açò suposa.
Hi ha moltes jóvens en estos moments que
han d'acudir a centres que no tenen ninguna garantia mèdica.
Jo crec que els seus lligams amb la part més retrograda de
l'Església catòlica estan posant en perill la salut
física i la salut mental de moltes jóvens del País
Valencià; el benestar d'estes jóvens l'estan
posant vostés en perill.

I tampoc en el moment del part les dones són
ateses com toca.
Encara a la majoria dels centres hospitalaris del
País Valencià no hi ha possibilitat d'anestèsia
epidural les 24 hores al dia, els 365 dies de l'any.
Jo no sé,
supose que vostés el que volen és que les dones parisquen de
9 a 2 del migdia, i punt, i a partir d'ahí ja no se pot parir.
O és que parir amb dolor, no sé, redimix els pecats.
En fi.

Perquè tenim dret a una salut sexual i
reproductiva, perquè tenim eixe dret com a dones, les nostres
esmenes van en el sentit de garantir l'anestesia epidural a tots els
centres, totes les hores, a tots els hospitals del País
Valencià.
Perquè volem l'accés a la
píndola del dia després.
Perquè volem que les
interrupcions voluntàries dels embarassos es facen als centres
públics.
I, per suposat, perquè volem una atenció com
cal a les dones climatèriques amb unitats de menopausa als centres
de salut.

I açò és quant a les dones.
Però si hi ha un sector de la població que realment
està discriminat per la sanitat pública valenciana és
el col·lectiu de persones transsexuals, que veuen com altres
comunitats, com és Andalusia, Astúries o a Madrid
-també governa el Partit Popular- cobrixen de manera
totalment gratuïta el tractament de reassignament de sexe, des de la
fase de tractament psicològic a l'endocrinològica i
després la cirurgia.
Ací, al País Valencià, ni
tant sols tenen on anar estes persones.

Per tant, la nostra proposta és que es cree una
unitat de referència, un centre interdisciplinari, d'identitat
de gènere, on les que persones que ho necessiten puguen tindre
accés a tots els tractaments, i estem parlant, per tant,
d'incloure el reassignament de sexe en totes les seues fases per a
persones transsexuals dins de les prestacions del sistema sanitari
valencià.

I és evident que per a tot el que proposem el
que necessitem és un augment de plantilla, tant de metges
d'atenció primària com d'especialistes,
perquè, igual que passa en la ràtio de llits per habitants,
estem també a la cua en nombre de metges i personal sanitari.

Jo crec que s'ha d'anar caminant
també en este sentit cap a la mitjana estatal per tal de poder
tindre, cobrir la reivindicació tant de professionals com
d'usuaris, de tindre 10 minuts per atendre a un pacient en les
consultes d'atenció primària.
I també, si fem un
augment de plantilla, de metges, ens permetrà reduir les llistes
d'espera sense necessitat de desviar estos pacients a les
clíniques privades.
Podem, des del sistema públic, reduir les
llistes d'espera.

Per anar acabant, de tots és sabut que
l'atenció als malalts mentals al País Valencià
presenta un panorama desolador.
Jo crec que de tots és sabut, menys
pel Consell, pareix que encara no s'hagen donat compte de la
situació que tenen els malalts mentals al País
Valencià.
I per això no han pressupostat la
construcció de cap centre de salut mental.

Per tant, les nostres esmenes quant a salut mental es
poden resumir en: augment de recursos econòmics i humans,
implantació de les unitats de salut mental per adults i per a
infantils als centres de salut i als centres hospitalaris i, en definitiva,
el compliment del Pla de salut mental, perquè no entenem
l'obsessió que té el Partit Popular per fer plans si
després no són capaços de complir ni tant sols el 10%
del pla que tenen en estos moments.

I si el panorama de salut mental és
completament desolador, molt pitjor és la situació dels
malalts crònics.
I, pel que es veu, el Consell no pensa donar-li
ningun tipus de solució, i de fet no hi ha pressupostat cap hospital
de crònics.
Amb les nostres esmenes anem en el sentit
d'augmentar el nombre de llits per a malalts crònics, i per
tant s'haurà de construir un hospital per a pacients de
mitjana i llarga estada, almenys un a cada departament de salut.
Per tant,
estem parlant de triplicar la xifra actual que hi ha al País
València.

I ja per acabar, molt ràpidament, una de les
esmenes més importants que tenim en el Programa de direcció i
serveis generals és afegir en els objectius la transferència
de l'Hospital Militar de València a la xarxa publica
valenciana.
I per això el que fem és encoratjar el govern
autonòmic i el govern central a agilitzar els tràmits
perquè el més prompte possible es puga produir eixa
transferència de l'Hospital Militar perquè atenga els
pobles de Mislata, de Manises, els pobles que hi ha pel voltant.

Res més.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Albiol.

Té la paraula ara, en representació del
Grup Popular, la senyora Barceló.

La senyora Barceló Martorell:

Moltes gràcies, president.

Dir-li que anem a acceptar d'este bloc la 2.
737,
2.
790 i la transaccional 2.
694.

Bien, en primer lugar decirle que la sanidad es un
derecho de todos los ciudadanos, y por esa razón trabaja la
Conselleria de Sanidad y basa su trabajo en tres pilares fundamentales, que
son: la prevención, la promoción y el cuidado de la salud.

Yo creo que vivimos en comunidades diferentes, porque
yo no lo veo tan negro como usted lo ve.
Seguramente los presupuestos,
evidentemente, no le gustan porque no son los suyos.
Pero también es
cierto que hay cosas que no se le puede consentir que usted diga.

Los números son los números, la
economía es la economía, el dinero es el que hay, y hay que
repartirlo en todas las áreas y para todos los ciudadanos por partes
iguales.

Por supuesto que se mantienen las instalaciones
sanitarias.
Y claro que todos los centros de nueva creación cumplen
con la normativa de accesibilidad arquitectónica.
Es uno de los
objetivos de Plan de humanización.
Y en los centros donde
todavía existen barreras se van eliminando progresivamente.

También me gustaría decirle que la Ley
15/1997, de 25 de abril, vino a habilitar nuevas formas de gestión
del sistema nacional de salud y posibilitó la puesta en marcha de
iniciativas en materia de gestión en el ámbito sanitario.

Con la aprobación de esta ley se posibilita que
la gestión de los centros y servicios sanitarios y sociosanitarios
pudiesen llevarse a cabo directa o indirectamente.
Y en base a ello, la conselleria, a partir de ese
año, puso en marcha una serie de iniciativas encaminadas a separar
la financiación de los servicios sanitarios de lo que sería
la provisión y gestión de los mismos.
Lo importante es que la
conselleria pueda
introducir criterios de gestión diferente donde lo crea necesario, y
siempre garantizando, como lo está haciendo, las mejores
prestaciones del servicio público en los mismos niveles de calidad.

Usted habla también en sus enmiendas de los
riesgos laborales y forman parte del Plan de prevención de riesgos
laborales, que además es competencia directa de la
subsecretaría de la conselleria, y sus líneas de actuación están
contenidas en el programa presupuestario 411.
10, y la evaluación de
riesgos está contemplada en la línea 3.
1.
1.
del programa.

No sé, creo que el listado de enfermedades
profesionales quedó derrocado por el Real decreto 1.
299/2006, e
incluir una línea ahora mismo pues no creo que viniera a cuento.
Veamos, los planes de emergencia de interior y exterior de los centros
sanitarios públicos se van revisando periódicamente y se van
actualizando, y en todos los departamentos se elaboran nuevos
procedimientos para adecuarlo.

La creación de las plantillas, pues
también vienen en la línea de actuación 1.
2.
2.
Y en la
actualidad la conselleria ya tiene planificadas las necesidades del personal sanitario
y no sanitario a corto, medio y largo plazo.
Y si hablamos de transporte
sanitario, le puedo decir que va aumentando en función de las
necesidades de cada departamento y con los objetivos de conseguir mejores
tiempos de respuesta.
La distribución y la ubicación de las
ambulancias de transporte no asistido se realiza por los departamentos y no
por los.
.
.
Vamos.
.
.
¡Ay, perdón!
, me he perdido.
La
distribución de ubicación de las ambulancias de.
.
.
no
asistido, se realiza por departamentos y por los servicios centrales, tanto
para el soporte vital básico como para el soporte vital avanzado.

La garantía de continuidad del cuidado (ininte­l·ligible) .
.
.
de los profesionales está asegurada tanto por el SI como por el SIA.
En cuanto a incentivar las actividades de calidad, yo creo que esto ya se
está haciendo y tienen recogidos en los acuerdos de gestión
de la Agencia Valenciana de Salud con cada departamento y están
incluidos en los centros tanto hospitalarios como centros de salud.

Habla usted del Plan de salud bucodental.
Ya
está elaborándose un borrador y estamos pendientes de que se
establezca el sistema cofinanciación por parte del ministerio.
Cuando eso esté determinado, se pondrá en marcha.

También se va incrementando el porcentaje de
partos con analgesia epidural.
Se han incrementado, al mismo tiempo, las
plazas disponibles para la formación de anestesiólogos, pero
por todos es sabido que hay mucha falta de anestesistas en nuestra
comunidad.

Y habla usted de la píldora del día
después.
Pues, se está haciendo, lo que pasa es que se hace a
través de la receta blanca, porque el ministerio no lo tiene
incluido en su catálogo de financiación.

En todos los centros de salud también se
dispone de teléfonos para sordos y del número para sordos.
Y,
es más, en los nuevos hospitales se va a contar con pantallas
luminosas en las salas de espera y, en el resto, se van a adecuar.

Hablamos también de barreras
arquitectónicas.
Todos los centros nuevos cumplen con la normativa,
y el resto se van a ir eliminando.

La asistencia a pacientes en tratamiento de
desintoxicación, lo lógico es que se haga en las UCA, porque
el personal está preparado y existen los recursos para atender a
este tipo de pacientes.

Decirle también que ya existe un mecanismo de
incentivos de profesionales sanitarios públicos a través de
los acuerdos de gestión, que, además, está pactado con
las centrales sindicales.

En cuanto al trabajo público para cubrir
vacantes, ya hemos dicho que hay un plan bienal y, por lo tanto, no le
corresponde a este año.

El aumento de plantillas de médicos está
contemplado en la línea de actuación 1.
2.
1, en la
dotación de plantillas necesarias para la prestación
asistencial adecuada.

También habla usted de las ambulancias.
Bueno,
pues, las ambulancias no pueden ser todas públicas y el personal
también.
Sería la única comunidad de este país
donde lo tuviéramos.
Y yo creo que La Generalitat hace un esfuerzo
con empresas privadas para que eso se lleve a cabo, y es una manera
también de que haya creación de más puestos de
trabajo.

La mayor parte de los hospitales están dotados
con la resonancia.
Y también se contempla en los presupuestos para
que aquellos hospitales que no lo tienen, que se pueda tener.

En cuanto a las creaciones de unidades de
estimulación precoz, que usted pide que se hagan en cada centro de
salud, yo creo que estas unidades son más bien de referencia y no
tiene sentido que se crearan en todos los centros de salud.
Con tener uno
por área es suficiente.

Habla usted también de la eutanasia.
Yo creo
que es una práctica que no está actualizada y legalizada en
nuestro país.
No sé si usted lo que quiere es que metan a los
médicos, a todos, en la cárcel, cuando pide eso.

Mire, la atención sanitaria urgente
también está, durante veinticuatro horas, garantizadas en
nuestra comunidad desde los puntos de atención continuada ubicados
en los centros de atención primaria.

En cuanto a la interrupción del embarazo, la conselleria está
ofreciendo todos los medios necesarios para llevarla a cabo con las
máximas garantías de calidad, poniendo a disposición
de la mujer todos los recursos públicos y privados, siempre de
acuerdo a los supuestos legales.

Y debo decirle también que el anterior programa
de atención integrada a la mujer climatérica ha sido
sustituido por el programa.
.
.
, vigente programa de salud a la mujer mayor
de cuarenta años, que no solo abarca la atención de la
sintomatología asociada a la menopausia, sino que también
cuenta con tres niveles de atención.

Los pacientes con VIH son atendidos en toda la red
pública y su seguimiento se realiza en las unidades de infecciosos.
Y también hay.
.
.
«Salud pública», me he
equivocado.
(Veus) Es
que voy muy deprisa, voy muy deprisa, perdón.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Barceló Martorell:

Lo mismo que la atención farmacéutica,
ya que.
.
.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Barceló Martorell:

.
.
.
el antirretroviral se dispensa en las unidades
farmacéuticas de pacientes de los hospitales.

También habla usted de la asistencia en los
centros penitenciarios, y recordarle que no es una competencia de la
Agencia Valenciana de Salud, y que cuando el recluso está fuera, ya
está en libertad, tiene las mismas condiciones que el resto de los
ciudadanos, como no puede ser de.
.
.
Yo ya no sé por dónde voy
y, entonces, creo que me dejo el resto para después.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Anem a passar a votar el bloc d'esmenes.
¿Sí, senyor.
.
.
?
(Algú parla
sense micròfon: «Que sacaran la 2.
704, 2.
768, 2.
772, 2.
794,
2.
796, 2.
802, 2.
803, 2.
819, 2.
836 y 2.
847.
»)

Bé, doncs, anem a passar a votar este bloc
d'esmenes tenint en compte (veus) que la 2.
159 i la 2.
163 han segut retirades.
Ara tenim
una esmena transaccional a la 2.
694.
Vots a favor d'esta esmena
transaccional?
15.

N'hi han dos esmenes que van a ser acceptades
pel Grup Popular, que són la 2.
737 i la 2.
790.
Vots a favor
d'estes dos esmenes?
15.

Després hi ha un bloc d'esmenes, que ha
demanat el Grup Socialista que se traguen del conjunt i se voten i que han
segut perfectament enumerades pel senyor portaveu i aixina han quedat
gravades.
Vots a favor d'este grup d'esmenes?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

I anem a votar la resta d'esmenes d'este
primer bloc del Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a continuació a debatre el segon bloc
d'esmenes presentat pel Compromís.
Per a la seua defensa,
té la paraula la senyora Albiol.

¿Sí, señor Subías?

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Bueno, que me he equivocado y yo pensaba que
habíamos tenido el debate en su totalidad y, entonces, he dado todas
las enmiendas que nos íbamos a abstener.
En cualquier caso.
.
.

El senyor president:

Pues, las damos por incluidas.
Las que estén en
el primer bloque.
.
.
Ahora, a nivel de papeles, como el señor letrado
es más eficiente que todos los dos juntos, lo colocará (veus) en cada uno de los
apartados que toque.

Se lo agradezco.

Senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.
Bé, vaig a defensar ara les esmenes
dels programes de salut pública, informació, farmàcia
i investigació i d'Escola Valenciana d'Estudis per a la
Salut i recursos humans.

Les inversions reals en salut pública han
baixat en estos pressupostos respecte als de l'any passat un 21% i
les transferències han baixat més d'un 12%.
Per tant,
estem parlant que en els programes de salut i centres integrats de salut
pública es destina només un 1% del pressupost de la
Conselleria de Sanitat, només un 1% per a tot allò relacionat
amb la prevenció, amb la protecció, amb la promoció de
la salut.

Nosaltres, en les nostres esmenes, proposem que es
destine el doble, per tal de poder atendre les necessitats reals de la
ciutadania.
A més, açò sí que és una
inversió en futur, perquè aquells diners que es destinen a la
prevenció de malalties, és un estalvi de diners en
l'assistència sanitària.
Ho comente per si preferiu
arguments econòmics.
A mi em basta amb saber que s'està
prevenint, que s'està evitant que persones caiguen malaltes.

És necessari que cada departament de salut
compte amb un centre de salut comunitària que s'encarregue de
qüestions com els estudis epidemiològics, la salut laboral, les
vacunacions, la qualitat del medi ambient o la salut alimentària.
A
més, tenim d'anar fent camí per tal d'abastar les
noves necessitats, no podem estar ara pràcticament amb els mateixos
serveis que fa una dècada.
Ja és hora que tots els centres
educatius del País Valencià compten amb personal sanitari per
a atendre els alumnes.
Ja és hora que sigam capaços de cobrir
les necessitats dels nostres majors, que cada volta són més,
són més en nombre i són més majors,
perquè arriben a tindre més edat.

Per tant, necessitem una xarxa integral
d'atenció geriàtrica amb unitats geriàtriques
als centres de salut, per tal d'evitar-los el pelegrinatge pels
diferents centres, pels diferents especialistes.
Nosaltres, el que pretenem
és que tinguen una unitat geriàtrica al seu propi municipi,
al seu barri, per tal d'evitar-los tots els desplaçaments
innecessaris.

I parlant de noves necessitats, també
n'hi ha una nova necessitat no perquè la problemàtica
siga nova, sinó perquè últimament s'està
prenent més consciència (veus) de la salut laboral.
És una part molt important
de la sanitat, però en els objectius, en les línies
d'actuació i, menys encara, en els capítols
d'inversions i de transferències dels pressupostos de La
Generalitat, no n'hi ha.
.
.
, a penes es nomena, ¿no?

Jo crec que cal fer una aposta decidida per lluitar
contra les malalties laborals, que és evidentment que s'han de
previndre als llocs de feina, però també des dels centres de
salut i des dels centres de salut pública i, per això,
nosaltres proposem que es creen unitats de salut laboral, que es facen
programes de prevenció de malalties laborals, que es facen programes
destinats a la reinserció d'aquestos pacients.

I parlant de malalties laborals, ací, al
País Valencià, ja fa uns quants anys, jo crec que vos en
recordareu de la síndrome Ardystil, que van patir moltes persones
que treballaven a les fàbriques de l'Alcoià.
Moltes
d'elles van caure malaltes, algunes, desgraciadament, van morir, i
aquestes persones es van clavar en un juí etern per tal de poder
tindre les indemnitzacions que tocaven, i, segons la sentència, la
Conselleria de Sanitat devia pagar les costes d'aquest judici.
Encara
estan esperant aquestes persones i per això hem fet una esmena, per
tal que es faça justícia.

Igual que s'ha de fer justícia amb totes
les persones que han patit legionel·la a la ciutat d'Alcoi.
(Veus) 350 persones des de
l'any 1999, desenes de morts es van produir.
La conselleria va actuar
d'una manera completament irresponsable, i ara, evidentment, no es
poden recuperar les vides d'aquestes persones, però, almenys,
s'hauria de fer càrrec de pagar indemnitzacions per als
familiars i per als malalts.
També hem presentat una esmena en eixe
sentit.

I parlant ja del programa de prestacions
farmacèutiques, que enguany s'ha disparat, puja un 4,65% i
representa ja el 21% del total del pressupost.
Les nostres esmenes van
dirigides a l'adopció de mesures adequades per tal de
controlar la despesa, per tal que es faça un ús òptim
dels medicaments, per a potenciar els genèrics i per a limitar el
benefici de les companyies farmacèutiques.

Quant al programa d'ordenació,
avaluació i investigació sanitària, que només
representa el 0,48% del pressupost de la Conselleria de Sanitat, les
esmenes presentades per Esquerra Unida van en el sentit que es destine
almenys l'1%.
Estem parlant, evidentment, de mínims.
Vosaltres
proposeu destinar el 0,48, nosaltres l'1%.
Perquè,
¿quin futur ens espera, a la sanitat valenciana, si tan sols
destinem l'1% al programa d'investigació
sanitària?

Ara bé, també ens preocupa,
fonamentalment, quin tipus d'investigació i quin tipus de
formació s'està finançament, perquè hi ha
tres partides especialment cridaneres que, evidentment, nosaltres demanem
que es rectifiquen i que es destinen estos diners a qüestions
més profitoses com, per exemple, la investigació en les
universitats públiques.

Les tres partides són, una, a la Universitat
Catòlica, per a un observatori de bioètica; una altra,
també a la Universitat Catòlica, per a un màster de
bioètica i de gestió sanitària; i una altra, per a
formació bioètica, en general, per a llicenciats i diplomats.

Parlant clar, el màster de gestió
sanitària és un màster per tal d'ensenyar el
model de privatització dels hospitals públics, per tal
d'ensenyar-los que és una meravella, que és model, i
sobretot és una meravella, com en el cas d'Alzira, que quan
estan a punt de fer fallida, la conselleria els injecta una bona quantitat
de diners i continuen amb els beneficis empresarials.

I la bioètica, no sé si és una
part de Nou Testament o no sé molt bé què és,
el que fa és ensenyar als alumnes que l'avortament és
un assassinat, que l'eutanàsia va contra la voluntat divina i
que els anticonceptius són un pecat.
Això és el que
s'està finançat des de la Conselleria de Sanitat.

I ja per acabar, en allò referent als
treballadors i treballadores de la sanitat pública valenciana, ens
preocupa moltíssim la precarietat a què estan sotmesos,
perquè en els últims anys la conselleria es dedica a
completar plantilles amb contractes per acumulació de tasques, amb
contractes a temps parcial.
Per això demanem que les ofertes
d'ocupació pública isquen tots els anys i que es
contemplen totes les places que són necessàries.
Com a
mínim, cada dos anys, però, almenys, que es completen totes
les places que són necessàries per tal d'acabar amb
tota la interinitat que hi ha en el sistema públic valencià.
Perquè cada vegada són més els metges amb contractes
temporals, amb diversos anys de duració, cosa completament.
.
.
que va contra la llei, que tenen menys drets, que tenen plantilles, en la
majoria dels casos, infradotades.
I açò el que genera
és un caldo de cultiu perfecte, un caldo de cultiu per a la
insatisfacció, tant del professional com de l'usuari.

El senyor president:

Gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Barceló.

La senyora Barceló Martorell:

Gràcies.

D'este bloc, anem a acceptar la 2.
689.

Vaig a dir-li que hi ha 16 centres de salut
pública que responen a les necessitats de la població i de
coordinació amb la resta del sistema sanitari social.

También decirle que la legionelosis en la
actualidad no es un problema en Alcoy.
Y a pesar de que se continúa
con la vigilancia, es una enfermedad infecciosa y, por lo tanto, no deja
secuelas.
Y, por lo tanto, no se debe proceder a ninguna
indemnización.

Y la competencia de la Conselleria de Sanidad es la
atención sanitaria, en cuanto al síndrome Ardystil, y no es
el pago de los costes del juicio.
Yo creo que no hay el porqué pagar
los costes del juicio.

Lo mismo que existe el servicio de prevención
de riesgos laborales del sector sanitario, la conselleria tiene en funcionamiento las unidades periféricas
con las dotaciones de médico y enfermero o enfermera de trabajo.

A ver.
También existen 23 unidades de
prevención de cáncer de mama, que están distribuidas
geográficamente por toda la comunidad.

Y en cuanto a pedir la participación de las ONG
en la aplicación del plan de sida, como en la ayuda a las
organizaciones de familiares de enfermos de alzhéimer, como en el
plan integral de atención sanitaria a personas mayores y enfermos
crónicos, también se están realizando actuaciones, al
igual que en la prevención de la diabetes.

El programa Abucasis cuenta con el módulo de
prescripción por genéricos y dispone de la guía
farmacéutica de las MFIC para el uso de los medicamentos con menor
coste.
Si farmacia aumenta el presupuesto, es lógico porque ha
aumentado la población.

Tiene que saber también que en la Comunidad
Valenciana, en la Dirección General de Calidad y Atención al
Paciente, a través de los servicios de atención e
información al paciente, es la encargada de tutelar y velar por el
cumplimiento de los derechos y obligaciones de los pacientes.

La Conselleria de Sanidad ha potenciado en los
últimos años la construcción de varios centros de
investigación en materia sanitaria y biomédica en la
Comunidad Valenciana, y se ha apoyado a otros, como el Instituto de
Neurociencias de Alicante.
Y también la conselleria
está abierta para que todos aquellos que
quieran, cuando salen las convocatorias, pueden pedirlas y se les puede
conceder o no.

Yo creo que con esto.
.
.
Me ha faltado hablar un
poco de salud pública, me he dado cuenta después, pero,
bueno, no.
.
.
Si no le importa que lo meta ahora.
.
.
(Pausa) Si lo encuentro.
De la
salud mental y la atención sanitaria.
El proceso de transferencias
de salud mental de la Diputación de Valencia a la Generalitat
valenciana y a la Conselleria de Sanidad finalizará en el 2008,
porque eso ya ha empezado.

Y, bueno, yo creo que nada más.
Yo creo que en
el pleno se podrán seguir debatiendo cosas, pero creo que las
enmiendas que deben hacer a veces hay que estudiarlas un poquito más
y estudiarse mejor los presupuestos.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Anem a votar este bloc d'esmenes.
(Remors) Iba a repetirlas yo,
pero muchas gracias por recordármelo, señor Subías.
 Com molt bé anava a dir el senyor Subías, tenim ja unes
esmenes votades, que són la 2.
794, 2.
796, 2.
802, 3 i 19.

Dit açò, anem a votar, en primer lloc,
la 2.
689, que és una esmena que la senyora Barceló ha dit que
el Grup Popular anava a votar a favor.
En eixe sentit, votem la 2.
689.
Vots
a favor?
15.

Votem la resta d'esmenes debatudes en este bloc
número 2, de Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Anem a vores les esmenes que hi ha del Grup Popular.
Senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Sí, señor presidente.

Que pasen directamente a votación.

El senyor president:

Alguna observació a fer?

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Nos gustaría votar independientemente la 2.
852.

El senyor president:

Anem a votar, en primer lloc, la 2.
852.
Vots a favor?
14.
Abstencions?
1.

I anem a votar la resta d'esmenes del Partit
Popular.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Votarem la secció número 10 en el seu
conjunt.
Vots a favor de la secció número 10?
8.
En contra?
7.

I votarem l'Institut d'Acreditació
de Pràctiques Sanitàries, que no té esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, hem aplegat al final de la sessió,
hem acabat la secció de sanitat, com desitjaven alguns dels membres
d'esta digníssima comissió.
I ara pararem la
comissió fins a les quatre i mitja, que començarem amb
indústria.
Espere que tots els companys d'indústria
estiguen ací a les quatre i mitja.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 28
minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 34
minuts)

Debat en comissió del Projecte de llei de
pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2008 (RE
número 4.
488, BOC número 31).
Continuació.
(Debat de
les esmenes a les seccions 11, 12 i organismes)

El senyor president:

Si els pareix a tots bé, senyories, anem a
reprendre la Comissió d'Economia, Hisenda i Pressupostos que
este matí l'havíem suspés després de
debatre la secció 10, que era sanitat.

Ara anem a començar amb la secció 11,
que és industria, comerç i innovació.
Els grups
polítics s'han manifestat, tant el Grup Socialista com el Grup
Compromís, han manifestat que debatran totes les seues esmenes que
han presentat a esta secció, totes en un conjunt.

Doncs, per a això té la paraula, en
primer lloc, la senyora Marco que defensarà les esmenes presentades
pel Grup Socialista.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

El Grupo Parlamentario Socialista  ha presentado
un total de 177 enmiendas al presupuesto de la Conselleria de Industria,
Comercio e Innovación, y a sus organismos Impiva, Sepiva e Ivex.

A la  hora de realizar las enmiendas hemos tenido
en cuenta, por un lado, la realidad industrial, comercial y de
innovación de nuestra comunidad, tanto como algunos,
llamémosles, defectillos que hemos encontrado en el presupuesto presentado en
estas Cortes.

Resulta, cuanto menos gracioso, que en el programa
«Dirección y servicios generales», en la ficha FP4, se
confunda la problemática con las líneas de actuación.
Y, en concreto, es significativo el punto 2, cuando dice:
«Dirección y coordinación de los distintos
órganos de la conselleria.
» Y aquí nosotros nos preguntamos:
¿quiere ello decir que hasta ahora no estaban ni dirigidos ni
coordinados?
Ojito, porque esta línea pone en evidencia a sus
antecesores.

Si gracioso es este punto, todavía lo es
más las principales líneas de actuación.
2.
1.
1, apoyo
directo a la consellera en todas las áreas políticas y administrativas.
¿Existía alguna duda al respecto, o es que alguna vez no se
ha prestado ese apoyo, o se trata, justamente, de curarse en salud, por si
acaso el futuro va a peor?

La línea 2.
1.
2, establecimiento de convenios de
colaboración que potencien la realización de actividades en
los ámbitos competenciales de la conselleria.
¿Es que no se ha realizado con anterioridad
convenios de este estilo, o están ustedes maquinando alguna
fórmula de relanzar a la consellera?

Por favor, señorías, un poquito de
seriedad, que estamos debatiendo una de las leyes más importantes,
si no la más importante de las que se presentan en estas Cortes.
Y
nuestras enmiendas van en la línea de tratar de dar seriedad, la
seriedad que se merece estos presupuestos de la Generalitat valenciana para
esta conselleria.

En cuanto a lo que son las enmiendas presentadas al
Programa de seguridad industrial, sigue en la misma línea de los
años anteriores, porque el presupuesto no ha cambiado.
Entendemos
que la prevención de riesgos laborales es fundamental y debe
incluirse en el Programa seguridad industrial.
También la seguridad
en la minería y la pirotecnia debe estar también en el
Programa de seguridad industrial, y no en el de política industrial.
Y que su presupuesto es escaso, y proponemos que se aumente en 200.
000
euros.
Igual que creemos que la línea del convenio con AIDICO, de
potenciar el sector minero, debería también estar en
seguridad industrial y no en política industrial.

Por último, hemos presentado una enmienda ante
lo que consideramos uno de los errores más graves de este
presupuesto: el olvido de la problemática existente en nuestra
comunidad con la legionelosis.
Por ello, proponemos una línea de
ayuda para la renovación de los equipos de riesgo de
transmisión de legionelosis, que asciende a 462.
000 euros.

En el Programa política industrial, las
enmiendas presentadas están orientadas a la creación de
nuevas empresas por parte de los jóvenes, creación de
empresas de valor añadido y creación de empresas en las
comarcas de interior.
Y en tal sentido, se pide la creación de un
vivero de empresas en Segorbe y un centro de desarrollo e innovación
en Ibi.

Apoyo decidido a las pymes en cuanto a
formación, supervivencia de la empresa familiar, viabilidad,
asesoramiento, transparencia en la gestión que la
administración realiza, información y asesoramiento,
así como facilitar la cooperación interempresarial en todas
las fases de producción.
También, solicitamos con enmiendas
la creación de un observatorio de pymes para desarrollar una oferta
integrada de servicios que facilite su competitividad, igual que la
creación de una feria de artesanía.

El desarrollo comarcal de la Comunidad Valenciana,
desde la participación de todos los agentes sociales y desde la
sostenibilidad, creemos que es fundamental.
Por eso solicitamos un plan de
promoción y diversificación económica en el Alto
Palancia, una comarca de interior de la provincia de Castellón; la
realización de un plan estratégico para desarrollar el sector
industrial en la Plana Baixa; también un programa de
diversificación industrial en la comarca del Comtat; así como
programas de implantación de nuevas tecnologías en la
industria ubicada en Concentaina; la ampliación y
urbanización de polígonos industriales en Alicante,
Benicarló, en los polígonos de El Pla y Sant Vicent de
Ontinyent, en polígonos en Montaverner, Aielo de Malferit i
Algemesí; pero siempre con criterios de ordenación
territorial y de crecimiento de la actividad económica, ordenada y
sostenible.

Por último, hemos presentado una enmienda de 4
millones de euros.
Uno por cada uno de los consellers que han mantenido viva una de las mayores mentiras del
Partido Popular, una de las grandes promesas olvidadas del Partido Popular,
uno de los grandes engaños del Partido Popular: Parc
Castelló.
Una enmienda para que les quede claro a los señores
del Partido Popular, los propietarios vean hecho realidad su sueño,
y para que la urbanización de los terrenos, de 1,2 millones de
metros cuadrados, les sea más barato, porque de lo contrario no
podrán hacerse cargo de los costes de urbanización y
tendrán que malvender las tierras de sus antepasado a alguna que
otra persona sin escrúpulos que cual ave carroñera se acerca
a los menos pudientes para despojarles de sus pertenencias.

Puedo intuir, señorías, que ustedes van
a votar en contra de esta enmienda, y para ello han sacado a pasear su mal
estilo, su peor estilo -lo hemos visto hoy en la prensa- y el
fantasma de la expropiación.
Y ello, supone que o ustedes mienten,
porque ustedes saben muy bien que esta enmienda no supone
expropiación alguna, o no tienen ustedes ningún
interés en llevar a cabo este proyecto; porque saben bien que Gumsa
y los propietarios no pueden hacer frente, ellos mismos, a la
urbanización de los terrenos, o pretenden que algún amiguete
se beneficie del desespero de los propietarios que ven alargado en el
tiempo que este sueño no se haga realidad.
Lo peor de todo es que
ustedes dan la espalda a los ciudadanos de Castellón.

En cuanto al Programa innovación empresarial,
consideramos que la innovación es fundamental para incrementar la
competitividad de la economía valenciana.
Y por ello, es necesario
incrementar las dotaciones destinadas a I+D+I, pero también la
cooperación de las empresas con los investigadores de las
universidades y de los centros de investigación.
Si difícil
es innovar, y difícil es participar en los planes nacionales de
I+D+I, todavía lo es más si es uno pequeño, si es una
pyme.
Y por ello hemos presentado una enmienda de 1.
708.
000 euros para
impulsar la participación de las pymes en planes nacionales e
internacionales de I+D+I.
Conocer los avances científicos y ampliar
la cultura científica, sin duda, ayudará en este camino tan
difícil que es el de la innovación, pero también que
las líneas presupuestarias estén donde tocan.
Y carece de
sentido, que teniendo un programa, una Dirección General de
Innovación Empresarial, justamente estas líneas
presupuestarias se encuentren dentro del Impiva y no dentro de esa
dirección general; por lo tanto hemos presentado enmiendas para
subsanar este, lo que creemos que es un error.

En cuanto a lo que son las enmiendas del Impiva,
están dirigidas a aumentar progresivamente el gasto en I+D+I hasta
alcanzar el 3% del PIB; también ampliar la red de institutos
tecnológicos de acuerdo con un mapa de potencialidades de
investigación y de transferencia de tecnología a las
empresas, asegurando la financiación pública de los mismos;
creación de plataformas empresariales de cooperación en
innovación; también eliminar la discriminación de
género en el ámbito empresarial; así como potenciar la
formación continua de los recursos humanos y facilitar la
incorporación de recién titulados en las empresas; así
como potenciar el autoempleo de recién titulados; también la
formación, asesoramiento y ayuda al emprendedor en la puesta en
funcionamiento de proyectos empresariales nuevos; y también hemos
presentado enmiendas para facilitar la cooperación y la
implantación, en el ámbito de la empresa, de políticas
que optimicen los recursos humanos.

En cuanto a las enmiendas presentadas al Sepiva, van
en la línea de creación de suelo industrial dentro de un
programa integral de suelo industrial, promocionando nuevos suelos,
rehabilitando el existente y otorgando una visión integral a la
nueva localización espacial de la actividad, con criterios de
vertebración del territorio y de crecimiento económico
ordenado y sostenible.
El Sepiva debe actuar siempre consolidando su
posición de empresa pública.
También hemos presentado
enmiendas para establecer como preceptiva la consulta a este organismo
sobre disponibilidad de suelo industrial en la Comunidad Valenciana,
facilitar la implantación de pymes y, también, facilitar el
alquiler de naves industriales.
Además, el Sepiva, que ya no se va a
dedicar a la creación de infraestructuras científicas y
tecnológicas, pero sí a parques empresariales y
tecnológicos -la diferencia es importante-,
debería impulsar en la medida de lo posible y en la medida de sus
competencias los parques empresariales y tecnológicos de las
Universidades de Alicante, Jaume I de Castellón y Miguel
Hernández de Elche.
Por último, el Sepiva, como empresa
dependiente de la Generalitat valenciana, deberá cumplir los
acuerdos que se adopten en estas Cortes Valencianas, y en concreto la
referida a las tasas de la ITV, Resolución 271/VI, que
todavía no se ha cumplido.

En el Programa de comercio de exterior y el Ivex, las
enmiendas presentadas tratan de conseguir una mejora en la
internacionalización y la posición competitiva exterior de
las empresas valencianas mediante, en primer lugar, la creación del
Consejo Valenciano de Internacionalización que elaborarán los
programas de promoción de la exportación, que cuente con el
consenso de todas las partes implicadas en la actividad exportadora.

El Partido Socialista está en contra de lo
significa la deslocalización o la implantación de nuestras
empresas en el exterior, por lo que la apuesta por otras fórmulas de
competitividad exterior basadas en la cooperación y en la
detección de las necesidades exteriores es fundamental y definitiva
para la internacionalización empresarial.

Facilitar, también, la incorporación de
las pymes al comercio exterior.
El Ivex es un instrumento fundamental para
la internacionalización de las empresas valencianas, pero su
prestigio está muy deteriorado últimamente; por ello, y con
el fin de recomponerlo, proponemos que se entregue un informe anual de las
actividades realizadas, así como las cuentas anuales y cualquier
otra documentación que soliciten los grupos parlamentarios en las
Cortes Valencianas.
La transparencia es fundamental para recuperar el
prestigio perdido por ese camino de 12 años.

También, que se cree una comisión de
investigación que depure responsabilidades políticas, y
también la puesta en funcionamiento de un sistema de
evaluación de la satisfacción de las empresas que utilizan
los servicios del Ivex.

Con el objeto de mejorar y ampliar la relación
con las empresas exportadoras se debería: en primer lugar, crear una
comisión de internacionalización en la que se encuentren
representados los empresarios y que se tome las decisiones de forma
compartida junto con la administración; también la
convocatoria de reuniones de coordinación con los delegados de la
red exterior del Ivex; dotar a las oficinas exteriores de personal
cualificado que mejoren la información y el asesoramiento, sobre
todo, de los trámites burocráticos.

Hemos presentado, también, un conjunto de
enmiendas para facilitar la internacionalización de las empresas,
como: impulsar programas de cooperación empresarial con otros
países; impulsar el acceso a concursos internacionales de
adjudicación de proyectos y, también, todo lo que suponga
colaboración con el Icex; establecer un protocolo de actuaciones
ante procesos de deslocalización, o incluso la creación de un
observatorio de buenas prácticas comerciales; por último, y
no menos importante, que se revisen los programas de becas del Ivex,
dotándolos de transparencia, para que se aseguren los principios de
igualdad, mérito y capacidad.

En cuanto al Programa de ordenación y
promoción comercial, se han presentado toda una serie de enmiendas
para que se tengan en cuenta tanto a las microempresas como a los
trabajadores autónomos, tan importantes en este sector.
Desde
nuestra perspectiva todas las actuaciones, en este programa, deben ir
encaminadas a conseguir que el tejido comercial sea un tejido rico,
equilibrado, dinámico y versátil, y que contribuya al
equilibrio urbano y medioambiental de las ciudades.

También consideramos, y por ello hemos
presentado enmiendas, que hay que dotar de mayor protagonismo al
órgano de participación por excelencia: el Observatorio del
Comercio.

También hemos presentado enmiendas para
elaborar un programa de remodelación, rehabilitación y
revitalización de mercados municipales, mercados centrales y
galerías comerciales.
En este sentido hemos presentado una enmienda
para que se realice un convenio con el Ayuntamiento de Valencia para la
rehabilitación del Mercado Central, por un valor de 3.
700.
000 euros;
así como otra enmienda para que se remodele el Mercado Central de
Nules y el de Burjassot, para la construcción de uno en Montaverner
y en Vall d'Uixó; y en Segorbe sería necesario
construir un recinto ferial, por lo que hemos presentado otra enmienda.

Una de las ferias más importantes en la
Comunidad Valenciana, la de Tots Sants de Concentaina, necesita un apoyo
decidido por parte de La Generalitat y por parte de este programa, al igual
que el comercio rural, que tiene gran importancia en los municipios de
interior; porque cuando desaparece el comercio, cuando desaparece la
tienda, desaparece todo: primero el centro, la zona más antigua, y
luego desaparece incluso hasta el pueblo.

Otra enmienda que consideramos importante es la que
destina 2.
323.
200 euros a la construcción del Espai Firal de
Castellón, tan olvidado en los presupuestos y del que sólo
existe una foto del señor Fernando Vilallonga, allá por enero
del año 2006, cuando fue a visitar los terrenos; desde entonces no
hemos sabido nada más de este recinto.

Toda una serie de enmiendas, también hemos
presentado, que inciden en todo lo que es el desarrollo normativo
comercial, en las prácticas abusivas y que hacen especial
hincapié en lo que es la inspección comercial.

Señorías, las 177 enmiendas presentadas
tratan de mejorar la industria, el comercio y la innovación en
nuestra comunidad.
Por ello le solicitamos el voto favorable a todas ellas.

Nada más, y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marco.

Anem a donar-li la paraula al representant del Grup
Popular, que ell és el que ha de dir si està bé,
regular o.
.
.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

En eixe sentit, té la paraula el senyor
Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Tractem un nou pressupost, un nou pressupost de la
Conselleria d'Indústria, Comerç i Innovació, en
el qual -com bé ha explicat la diputada que m'ha
precedit en l'ús de la paraula- parlarem de 127 esmenes,
que presenta el Grup Parlamentari Socialista en relació amb el
projecte de pressupost per a l'any 2008, de la conselleria, a
més de les 50 esmenes que formen part del pressupost dels organismes
autònoms de la mateixa conselleria.

Per tant, 177 esmenes, moltes d'elles que he
analitzat amb profunditat i amb deteniment, i que són
bàsicament similars o molt paregudes a les presentades pel mateix
grup l'any passat i els anteriors.
I que, per tant, van en la mateixa
línia de la intervenció que fa uns moments hem escoltat per
part de la portaveu del Partit Socialista en esta comissió.

En primer lloc, moltes de les esmenes que
vostés han presentat, senyors del Partit Socialista, suprimixen en
tots els apartats de la conselleria l'aplicació
econòmica 227, que correspon a treballs realitzats per altres
empreses i professionals.
Suprimixen tota l'aplicació per a
després en posteriors esmenes anar afegint-la en xicotetes
quantitats per a altres propostes concretes.

Mosatros considerem que, primordialment, no es deu
suprimir esta aplicació econòmica perquè el concurs
d'altres empreses i professionals, permet una gestió
més eficient de recursos a l'aportar una major flexibilitat i
especialització.
És necessari que la partida es mantinga, ja
que són necessaris per a l'administració tots els
servicis que a través d'esta partida es presten, com és
el tema de la seguretat, la neteja, els estudis, etcètera i que
configuren -com dia- la mencionada aplicació.

Totes les administracions tenen partides
pressupostàries destinades a estos conceptes, els ajuntaments, les
diputacions, on vostés també, evidentment, tenen
representació i formen part.
.
.

El senyor president:

Senyories, guarden un poc de silenci, per favor.

El senyor Betoret Coll:

.
.
.
i on els servicis d'estes
característiques estan externalitzats i disposen de la seua corresponent partida
pressupostària.
Per tant, mosatros considerem que per operativitat i
agilitat es deu de mantindre esta partida.

En altre bloc d'esmenes, que presenta el seu
grup, fa referència a la supressió de línies com la
prospectiva tecnològica, fonamental per a dotar d'instruments
necessaris per a la realització de projectes
d'innovació i competitivitat; com la secretaria tècnica
del Pla d'innovació i competitivitat, fonamental per a
l'elaboració del Pla valencià d'innovació
i competitivitat empresarial 2008-2011; el conveni
d'estratègies competitives de futur de l'empresa
valenciana, fonamental per al desenrotllament dels plans sectorials de
competitivitat, i que s'afegix a la línia 6922 del pla
d'impuls de participació pime en plans nacionals i
internacionals de recolzament a R+D+I; les quantitats que s'han
disminuït en la supressió de les línies anteriors, i de
l'aplicació econòmica 227 del capítol II.

Vos comentaré que no se considera necessari
l'ampliació del crèdit proposat, donat que la quantitat
pressupostada s'entén suficient per a la primera
convocatòria de les ajudes pime per a la seua participació en
estos plans.

Però més curiosa mos ha paregut la
modificació que proposen a la línia T4633, en relació
al suport a la xarxa d'instituts tecnològics de la Comunitat
Valenciana.
El suport a l'associació d'instituts
tecnològics, Redit, és una de les prioritats de
l'acció del Consell en matèria d'innovació
tecnològica; pel que considerem procedent que dita línia
estiga ubicada en este programa i no en el de l'Impiva, ja que este
assigna els crèdits per als instituts tecnològics que
comprenen la mencionada xarxa.

També se'ns ha presentat unes esmenes que
van dirigides a l'àmbit de la seguretat.
Estes, orienten
diverses propostes d'addicció en matèria pròpies
de seguretat industrial i la mineria: en la seua interrelació, en la
seguretat i salut laboral i la prevenció de riscos laborals.
Matèries que si bé interactuen en tots els àmbits de
les activitats, inclús en les de caràcter administratiu,
disposen de la seua pròpia normativa sectorial especialitzada per a
obres i servicis, així com de la seua pròpia estructura
orgànica competencial depenent de la Conselleria d'Economia,
Hisenda i Ocupació, així com les de
l'administració central.

Per altra part, un altre bloc d'esmenes
pertanyen al capítol de política industrial, que també
van lligades a altres esmenes que posteriorment vostés presenten a
un organisme, com és el tema del Sepiva.
I, per tant, en estes
esmenes, en una primera part, proposen crear una sèrie de servicis:
com la creació de servicis d'informació i assessorament
per a xicotetes i mitjanes empreses, incloent l'estudi sobre plans de
viabilitat, la creació de una base de dades d'accés
públic amb informació de les subvencions concedides, la
creació d'un observatori permanent de les pimes; que recorde
que, a més, ja se troben incloses en els objectius 1.
1.
3 i 1.
1.
4.

També sol·liciten suport per a la
creació d'empreses per a menors de 30 anys, suport a
l'empresa familiar, propostes per a suport de la creació
d'empreses en les comarques d'interior, també
arreplegades en els punts 1.
1.
2, 1.
2.
1 i 1.
2.
2.

Continuem amb propostes per a la xarxa
d'instituts tecnològics, per a les associacions empresarials i
per l'Impiva.
Per tot això, les seues propostes ja considerem
que s'estan treballant en estes línies i s'han
considerat totes elles com una reiteració a les mesures proposades
en estos apartats als que m'he referit.

Han presentat també vostés unes esmenes
que proposen actuacions concretes per a l'interior de la comunitat:
la creació d'un pla de promoció i diversificació
econòmica de l'Alt Palància, un nou centre de
desenrotllament i innovació en Ibi, un viver d'empreses en el
polígon de Segorbe, el desenrotllament del sector industrial de la
Plana Baixa, l'expansió i urbanització dels
polígons industrials en Alacant, Benicarló, Pla de Sant
Vicent d'Ontinyent i el suport als projectes de desenrotllament
industrial i de servicis.

Totes estes propostes encaminades a la promoció
d'infraestructures industrials i de projecte de desenrotllament
 tecnològic que milloren la competitivitat dels sectors i
activitats productives industrials, ja es troben incloses dins dels
apartats 1.
1.
2, 1.
1.
3, 1.
1.
4, 1.
2.
1, 1.
2.
2, 1.
2.
3 i 1.
3.
1 del text
pressupostari dins de les principals línies d'actuació.

I en el cas de que la realització d'un
pla estratègic per a desenrotllar el sector industrial de la Plana
Baixa, per què no fer-lo extensiu a altres comarques
mitjançant plans estratègics particulars?
El resultat seria
promoure accions estratègiques en sectors industrials per a totes
les comarques, que és precisament l'objectiu de la
línia T5785 titulada «accions estratègiques en sectors
industrials».

En altre grup d'esmenes, quant a política
industrial es referix, també proposen aspectes relacionats amb la
Fira de València per a crear una fira d'artesania, ja assumit
per les competències de la Direcció General del
Comerç, propiciar cursos de formació, la cooperació
empresarial, pel que dec fer el mateix comentari que anteriorment; he de
dir que tot el relacionat en estes línies està inclòs
dins dels pressupostos, de manera que se puga seguir eixa política
industrial que considerem que és l'adequada i per això
s'està duent a terme per part de la Conselleria
d'Indústria, Innovació i Comerç.

Les esmenes de la 2.
908 a la 2.
911 perseguixen
suprimir quasi per complet la línia T4607, que es titula
«convenio fundación desarrollo e innovación sexta fase
de les inversions industrials», amb el consegüent perjuí
a la indústria valenciana auxiliar de l'automoció i a
favor d'actuacions locals en determinats municipis, les quals si
bé poden ser necessàries, suposarien una discriminació
per a aquells municipis no proposats.

A continuació, ens trobem amb un
despropòsit que el seu partit ha tingut a bé
sol·licitar, sol·licitar una partida pressupostària
per a finançar Parc Castelló, quan esta iniciativa
serà finançada pels mateixos propietaris a petició
pròpia, a més.

Pareix -com dia vosté- que,
efectivament, vostés el que estan demanant és que a estos
propietaris se'ls expròpie i que les plusvàlues que se
van a generar en eixe sòl, en compte d'obtindre-les els que
realment les deuen obtindre, que són els propietaris, les obtinga no
sé qui, el Sepiva o no sé qui.

En qualsevol cas, mosatros continuem entenent,
d'acord amb el que estan manifestant els propietaris, que són
ells els que han d'escometre totes les despeses per la
urbanització, perquè són ells els que després
rebran les plusvàlues que es generen per la urbanització de
Parc Castelló.
Per tant, ens pareix una incongruència
incommensurable.
(Veus)

Per això.
.
.

El senyor president:

Senyora (inoïble) .
.
.

El senyor Betoret Coll:

.
.
.
he de dir-los que Parc Castelló és
una iniciativa destinada -com vosté sabrà- a
consolidar una àrea de desenrotllament industrial i empresarial en
Castelló, que es concep com un espai empresarial que donarà
un millor servici del teixit productiu castellonenc i contribuirà a
enfortir i a incrementar la competitivitat del seu entorn empresarial.

Però, lamentablement, vostés mai han
tingut el més mínim interés per este projecte, i
aixina ho han demostrat vostés i ho demostraren en el seu dia els
seus companys en la votació en la sessió ordinària del
Ple de l'Ajuntament de Castelló, de 24 de novembre de 2005, on
els seus dotze regidors votaren en contra de l'impuls a este projecte
tan important per a la província de Castelló.
(Remors)

Continuant amb les esmenes,
en el que a ordenació i promoció comercial es referix, (veus) existixen diverses
esmenes que són d'addicció, i proposen afegir
microempreses i treballadors autònoms a una línia
d'actuació de la fitxa FP4.
En totes elles s'ha aplicat
la recomanació 2.
003/361 de la Comissió de 6 de maig de 2003
sobre la definició de microempreses i xicotetes i mitjanes empreses,
per la qual cosa en la definició de pime estan incloses
microempreses i els treballadors autònoms.
Per tant, considerem que
estan ja considerades i s'han tingut en compte en el que és la
redacció de la fitxa tal com està en aquestos moments.

Altres esmenes mos proposen afegir l'equilibri
urbà i mediambiental en les ciutats, l'equilibri sostenible
urbanístic i mediambientalment.
També són esmenes
d'addicció, però no són l'objectiu del
programa, ja que són actuacions més encaminades a la
política urbanística, que no a una política comercial.
Tot va unit d'alguna manera, però pensem que és un tema
molt més vinculat a altres conselleries i més encara als
mateixos ajuntaments.

Quant a les esmenes que proposen afegir
cooperació, pensem que les decisions corresponen als empresaris
comercials.

I també quant a l'esmena que proposa
potenciar l'Observatori del Comerç, li diré que
l'observatori constituïx un instrument contemplat en la
legislació comercial valenciana i la seua incidència sobre la
política comercial està predeterminada per la pròpia
regulació.

La directiva comunitària per a la
liberalització del mercat de servicis va afectar
l'actuació d'estos òrgans consultius compostos
per integrants del propi sector.
Per tant, el seu futur està lligat
al desenrotllament de la nova legislació comercial valenciana en
qüestió de la incorporació al dret espanyol de les
afeccions derivades de la mencionada directiva.

Dins d'este grup d'esmenes
d'ordenació i promoció comercial, trobem moltes
propostes en forma d'esmenes d'addicció a la fitxa FP4
del programa 761.
10, i són competències alguna d'elles
assumides per part dels ajuntaments i per altres conselleries, com
és la Conselleria d'Economia, i per part de l'estat.
Per
tant, considerem que no devem afegir-les per estos motius que li acabe de
mencionar.

Dins d'este mateix programa, existix una esmena
a la qual no puc evitar referir-me de forma explícita, i això
per com és de curiosa.
Com dic, és una esmena en la qual es
proposa literalment donar suport al comerç que complix la
legislació vigent.

Este diputat que els parla, té entès que
en qualsevol estat de dret les institucions garantixen el suport a aquells
que complixen la legalitat i a sensu contrario perseguixen els que no la complixen.
Vull pensar que
és un error o que no he entès bé l'esmena,
perquè em pareix una autèntica barbaritat.

Proposen també unes aportacions per al centre
comercial d'Alacant, per a Nules, per a la fira de Cocentaina.
.
.

El senyor president:

Senyories.

Senyor Betoret.

Que està bé que tot el món tinga
alguna cosa que contar-se, però el que té l'ús
de la paraula és el senyor Betoret en estos moments, eh?

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

Com dia, totes estes actuacions, a les que me referia
de la fira comercial d'Alacant, per a Nules, per la fira de
Cocentaina estan perfectament lligades a les ordres que trau la conselleria
anualment i a les que, d'alguna manera, s'acullen els
ajuntaments i les institucions al respecte.

Però parlem també de l'Ivex.
Parlem una vegada més de l'Ivex, perquè és el
tema favorit i el tema estrella de la Comissió
d'Indústria i, una vegada més, a pesar que parlem de
pressupost, torna a ser el tema estrella.

La transparència, la claredat i la
problemàtica de l'Ivex són -com dic- temes
que ixen constantment, que vostés trauen constantment.
Però
tornarem al discurs de sempre i els explicarem que als comptes de
l'Ivex s'adjunta un informe de gestió corresponent a
l'exercici acabat en eixa data.
Conté, eixe informe, una
extensa explicació sobre la situació de la societat; es
dóna compte de les activitats i dels servicis de la seua fira en
València, com en les delegacions en l'interior; els comptes
anuals de la societat, a més de ser depositats al registre mercantil
són examinats per la Intervenció General i per la Sindicatura
de Comptes, i formen part de l'informe la Generalitat valenciana de
cada exercici.

Continuaré diguent que l'activitat
incessant d'este institut és un senyal inequívoc de la
confiança dels empresaris en ell, i fins ara mateix, doncs, no
pareix que el tema siga tan polèmic com vosté pretén
que siga, perquè d'altra manera no podem entendre que
vostés el traguen contínuament.

En qualsevol cas, eixa és la informació
sobre l'Ivex; eixa és la que n'hi ha i no li'n puc
donar més perquè no n'hi ha més, a pesar de que
vosté s'enteste que hi haja alguna cosa més.

He de dir-li també que les delegacions de
l'Ivex en l'exterior es constituïxen en l'objectiu
primordial de representar la Comunitat Valenciana en cadascun dels mercats,
assessorant les empreses que s'interessen per establir-se i mantindre
contactes comercials en estos mercats i, per això, doncs, es
constituïxen com una ret d'antenes d'informació,
una ret d'antenes obertes a les oportunitats, que estan donant molts
beneficis a la nostra comunitat i, fonamentalment, als nostres empresaris i
a les nostres empreses.

Per tant, vistes totes les seues propostes, -com
deia al principi- la majoria d'elles absolutament reiteratives
i en la mateixa línia que les que han formulat vostés en anys
anteriors, i considerant que la política que s'està
duent a terme en estos moments és l'adequada i la
gestió és la correcta, anem a rebutjar totes les seues
propostes d'esmenes.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Betoret.

Anem a passar, doncs, a votar este grup
d'esmenes si no hi ha cap observació a fer.

Sí, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Jo voldria traure la
votació de les esmenes 2.
871, 2.
872, 2.
874, 2.
274, 3.
056, 3.
057 i
2.
067.

El senyor president:

Bé, doncs anem a votar, en primer lloc, estes
esmenes que Compromís ha demanat que es tragueren del conjunt del
bloc que s'ha estat estudiant, esmenes que han sigut perfectament
enumerades pel portaveu.
Vots a favor d'estes esmenes?
6.
En contra?
8.
Abstencions?
1.

Anem a votar la resta del bloc.
Vots a favor de la
resta de les esmenes?
7.
En contra?
8.

Passarem a continuació a defensar.
.
.
a tractar
el següent bloc d'esmenes, en este cas, presentat per
Compromís i, per a la seua defensa, té la paraula el
senyor.
.
.
té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, molt bé.

Tractaré d'ajustar-me al temps i vaig a
defensar les esmenes, un poc, en el mateix ordre que estan presentades.

Les quatre primeres esmenes fan referència a
les organitzacions municipals d'informació al consumidor.
Ja
vam insistir, en la presentació dels pressupostos, en la
marginació relativa que observàvem en aquests organismes
respecte als objectius i també a la insuficiència
d'assignacions pressupostàries i les esmenes, el que tracten
és de posar-ho de manifest i tracten de corregir, modestament, estes
insuficiències en una organització o en unes institucions
molt importants de cara a la regulació del comerç.

Pel que fa al comerç exterior, hi ha
també altres quatre esmenes.
Nosaltres pensem que hi ha una
tendència massa forta en el conjunt dels pressupostos a tractar de
recolzar, mig d'amagat, les tendències cap a la
deslocalització industrial i pensem que, pel contrari, cal
reforçar allò que seria la implantació comercial a
l'exterior.
D'ahí que estes esmenes tendixen
també a tractar de reforçar aquest aspecte.

Les següents, el següent bloc
d'esmenes, que anirien entre la 2.
990 i la 2.
997, es dediquen a la
promoció comercial.
Nosaltres estem molt preocupats -ja ho
vàrem manifestar així en el moment de la presentació
del pressupostos- per la marginació dels instruments
estratègics de regulació del comerç.
Pensem que no
estan atenent-se adequadament les línies desenvolupades en el Pateco
i creem que això s'ha de reforçar,
-d'ahí, les esmenes o part de les esmenes-
així com reforçar també les accions de recolzament al
xicotet comerç.
D'ahí que hi haja tres esmenes
dedicades als convenis, un d'ells -m'agradaria
destacar-lo- és el conveni de Ivadis, dels discapacitats, que
està molt poc dotat.

Pel que fa a la política industrial, que
és on presentem el gros de les esmenes, ja ho vam dir també
en la presentació dels pressupostos.
Saludem i aplaudim els
increments dedicats a les partides d'innovació,
desenvolupament i innovació, i també dels instituts
tecnològics, però creem que encara són molt
insuficients, sobretot, atenent que en els darrers anys sofriren una
caiguda en picat.

I davant de la crisi industrial que patim i les
característiques particulars de la manufactura valenciana, -jo
em referisc només a dues, que jo crec que són especialment
importants en allò que toca al que estem tocant ací, que
són la baixa productivitat i la mida reduïda de les
empreses- pensem que cal reforçar aquestes situacions.

Per tant, reforcem amb les esmenes les relacions
exteriors de les empreses, sempre en relació a
l'exportació de bens i serveis produïts al país,
penalitzant, per tant, de forma ferma i decidida, les deslocalitzacions.
Jo
crec que això representaria un gir copernicà si
s'acceptaren les nostres esmenes.

I, sobretot, també tractar de llevar-se la bena
als ulls que permanentment sembla posar-se el Partit Popular a l'hora
de definir.
I, en eixe sentit, jo vull destacar dues esmenes:
l'esmena 2.
005 i la 2.
006, que tracten precisament de descartar i
defugir eufemismes a l'hora de definir la problemàtica que
sofrix la indústria valenciana i, sobretot, també quines han
de ser les seues solucions.

Per tant, crec que és molt important definir en
termes adequats la situació de crisi i en què consistix eixa
crisi i no tractar d'adobar-ho, dissimular la realitat amb altres
coses.

Per tant, important i molt important, per tant, en les
nostres esmenes, el recolzament específic a les petites i mitjanes
empreses, que creem que ha de ser un objectiu bàsic i absolutament
prioritari, i es veu difuminat en les línies pressupostàries.

També l'aposta per estratègies
territorials de desenvolupament.
Per dir-ho d'alguna manera, tan cap
avall -és a dir, a les comarques i als clústers
industrials, absolutament ignorats en el projecte de pressupostos-,
però també cap amunt -és a dir, mirant en la
perspectiva europea, sobretot, de l'arc mediterrani, de
l'euroregió de l'arc mediterrani.

Volem la introducció de qüestions
ambientals, molt importants perquè pensem que han de ser factors
claus de la política industrial.
El Partit Popular parla molt de
transversalitat; parla molt de canvi climàtic, però, a
determinades àrees on deuria apreciar-se, en realitat, eixa
transversalitat respecte d'eixes qüestions, no apareix.
Esta
és una molt important.
Pensem que l'aposta per una
indústria neta, pel tancament dels cicles materials i
energètics, per l'eficiència energètica,
etcètera, és molt important.

Volem o busquem també en les nostres esmenes el
foment de mecanismes de participació dels treballadors i les
treballadores en la gestió de les empreses.

I, finalment, en les línies dedicades a la
seguretat industrial, que és l'últim bloc
d'esmenes, tractar dues qüestions bàsiques.
Una
-que ja hem insistit en alguna altra ocasió-, el tema de
les inspeccions tècniques de vehicles, sobretot, les millores de la
gestió molt poc eficient -i actualment està en mans
privades- i després, tota una sèrie de línies
dedicades a qüestions de caràcter mediambiental i de seguretat
laboral, que estan en estos moment poc desenvolupades per la mateixa
conselleria.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula la representant del Grup Popular,
senyora Pedrosa.

La senyora Pedrosa Roldán:

Gracias, presidente.

Señorías, señores del partido del
Compromís, en primer lugar, quiero decirles que hemos estudiado
atentamente las enmiendas que ustedes presentan a los presupuestos para el
ejercicio 2008 de la Conselleria de Industria y vamos a rechazarlas en su
totalidad, dado que, en parte, dificultarían la realización
de otros proyectos de gran importancia para este departamento y, en su
mayoría, no aportan mejoras sustanciales sobre las propuestas
presentadas.

Además, de ser aceptadas algunas de sus
sugerencias, podrían crear graves desequilibrios y deficiencias en
los servicios que desde esta conselleria se prestan a los ciudadanos.

Queremos decir que las enmiendas identificadas con los
números 2.
983, 2.
992, 2.
993, 2.
999, 3.
000, 3.
002, 3.
003, 3.
006,
3.
022, 3.
023, 3.
024, 3.
025, 3.
026, 3.
027 y 3.
028 tienen una
redacción cuyo contenido ya se encuentra contemplado en los
presupuestos de este año.
Por lo tanto, su rechazo se debe a su
carácter redundante y a considerarlo reiterativo porque ya
está recogido por la norma presupuestaria.

Señor Torró, no entiendo cómo
leen o analizan ustedes los presupuestos porque las enmiendas -como
le acabo de decir- que ustedes han presentado ya están
recogidas en los presupuestos.

Le agradezco de verdad, sinceramente, que con esta
postura de presentar enmiendas sobre algo que el Partido Popular ya
presupuestó, denota que ustedes apoyan la postura del Partido
Popular.
Por lo tanto, gracias, señor Torró.

Quiero también puntualizar lo referido
concretamente a las enmiendas 3.
024, 3.
025, 3.
026 y 3.
027, que han sido
rechazadas y tratan sobre el establecimiento de un número
máximo de vehículos por técnico, turno de trabajo y
día, así como la colaboración con la Dirección
General de Tráfico, subinspección, ITV, con la
aportación de datos concretos.
Estas enmiendas se consideran ya
recogidas especialmente en el epígrafe 4.
1.
1 de la ficha FP4 del
Proyecto de ley de presupuestos de La Generalitat para 2008, por lo que no
parece tener suficiente fundamento para añadirlas
explícitamente al rango de principales líneas de
actuación de esta Conselleria de Industria, Comercio e
Innovación, como proponen estas enmiendas que ustedes han
presentado.

Por otro lado, estas enmiendas contienen propuestas
que, en gran medida, resultan ajenas al ámbito del presente proyecto
de ley de presupuestos, por cuanto las materias propuestas de
información y publicidad disponen de otros cauces más
específicos para su posible valoración.

En cuanto a la enmienda número 3.
001, referida
al Ivex, se rechaza porque este objetivo no es objeto de este programa
presupuestario y esas funciones se comprenden ya en el programa 762.
10 de
comercio exterior.

Además, por lo que se refiere a la enmienda
número 3.
011, tenemos que decir que no es competencia de este
programa presupuestario, ni siquiera de esta Conselleria de Industria.

Por igual motivo, se rechazan las enmiendas 2.
987,
3.
010.
3.
011, 3.
012, 3.
015, 3.
016 y 3.
017, entre otras.

También se rechaza la enmienda 3.
014, porque
consideramos que los mecanismos de información a los trabajadores en
las pymes no son objeto de regulación por parte del programa
presupuestario.

Y, por último, las propuestas que plantean las
enmiendas 2.
985, 2.
986 y 3.
008 han sido desestimadas por entenderse que el
presupuesto ya se encuentra ajustado para poder atender a los gastos de
funcionamiento referidos.

En definitiva, señoría, no vamos a
aceptar ninguna de las enmiendas planteadas por ustedes.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Pedrosa.

Anem a passar a votar el bloc d'esmenes
defensades pel Compromís.
Alguna.
.
.

Sí, senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

Para separar la 2.
989 junto con la 3.
001, y la 2.
995.

El senyor president:

Doncs anem a passar, en primer lloc, a votar estes
esmenes.

2.
989 y 3.
001.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En
contra?
8.

2.
995.
Vots a favor?
(Rialles)
(Se sent una veu que diu: «Gracias.
») 1.
En contra?
14.

I la resta d'esmenes presentades per
Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passarem ara a tractar les esmenes del Grup Popular.

Senyor Betoret.
.
.

El senyor Betoret Coll:

Totes a votació.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Alguna observació a fer?

Senyora Marco.
.
.

La senyora Marco Gual:

Sí, señor presidente.

Mire, por separar 3.
030 y la 3.
031 del resto.

El senyor president:

Sí.
Doncs anem a passar a votar, en primer
lloc, la 3.
030 i la 3.
031.
Vots a favor?
8.
abstencions?
1.
En contra?
6.

I anem a passar a votar la resta d'esmenes del
grup popular.
Vots a favor?
15.

Passem a votar, en primer lloc, la secció 0.
11
en el seu conjunt, indústria, comerç i innovació.
Vots
a favor?
8.
En contra?
7.

Passem a votar l'Impiva, que sí té
esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Institut Valencià de l'Exportació,
l'Ivex, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En
contra?
7.

El Sepiva, que també té esmenes.
Vots a
favor?
8.
En contra?
7.

Senyories, hem acabat la secció 11.
Parem cinc
minuts per a replegar la documentació i a continuació farem
agricultura.
(Pausa)

(Per raons tècniques no ha quedat enregistrada
part de la intervenció).
.
.
per a debatre
les esmenes presentades a la secció 12, agricultura, pesca i
alimentació.

Per a debatre el primer bloc d'esmenes
presentades pel Grup Socialista, té la paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Els blocs d'esmenes fan referència als
programes «Direcció i serveis generals, investigació i
tecnologia agrària i foment i garantia agrària».

Respecte al programa 711.
10, vostés, en el
programa electoral sí que parlaven de realisme, mesura i coses
assequibles per a un sector que cada dia està més en declivi
i que amb aquest pressupost difícilment alçarà el cap.
Fan un sistema d'informació geogràfica de
cítrics, el SIG citrícola, que ens va costar més de
mil milions de les antigues pessetes i no el mantenen.

I respecte al SIGPAC, sistema
d'informació geogràfica per a les ajudes de la PAC, una
vegada més, la Comunitat Valenciana és l'última
en elaborar-lo.
Ha segut un desastre quant a errades, i això ha fet
que l'any passat fórem l'última comunitat
autònoma en pagar les ajudes europees i aquest any anem pel mateix
camí.

Per altra banda, continuen mantenint el clientelisme
de les cambres agràries.
¿Per què no fan eleccions i
vertebren el camp democràticament d'una vegada per totes?
¿Quan arribarà la democràcia al sector
valencià?
¿Tenen por?

Senyors del PP, la investigació, l'R+D+I,
és fonamental, forma part dels pilars bàsics de qualsevol
societat moderna i avançada, però vostés, en aquest
pressupost, minven els fons destinats a la investigació.
¿Com
es possible que el president Camps vaja per ahí enarborant la
bandera de la investigació i anuncia a bombo i platerets que
l'R+D+I és estratègica per al desenvolupament de la
comunitat, i després, la transferència de diners de la
Conselleria d'Agricultura a l'IVIA es reduïxca en un 5,59%
en el 2008.

Amb una pressupost que ni tan sols respecta la puja de
l'IPC per a la investigació, vostés abandonen
definitivament l'agricultura i, el que és més dolent,
els agricultors.
Ens oblidem, però nosaltres no ens rendim i els
presentem esmenes que restituïxquen la importància de la
investigació i l'experimentació en l'agricultura
i la ramaderia.

També és bastant curiós que
vostés s'obliden de la formació específica de la
dona del món rural, cosa que no passava quan era consellera Maria
Àngels Ramón-Llin.
En el programa 542.
20 existien
línies concretes per a aquesta finalitat, i quan va canviar el sexe
del titular de la conselleria desaparegueren.
Doncs, seguixquen el criteri
i recuperen-les, ¿o és que ara es dediquen a parlar del sexe
dels àngels i no els importen els problemes reals de les dones i
homes del camp?
(Veus)

Miren, senyors del PP, la seguretat de les rendes a
través de les assegurances agràries és una de les
millors polítiques que aquest país ha establert en el sector
agrari, però vostés no acaben de creure-s'ho.
En el seu
programa electoral van prometre una assegurança d'ingressos
d'explotació, per cert, copiant el programa socialiste,
però en el pressupost no es veu reflectit.
Haurien de complir el que
prometen o, almenys, dotar el pressupost del finançament
suficient.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Crespo Domínguez:

.
.
.
per a complementar les ajudes de les assegurances
agràries del govern de la nació en la part corresponent a la
Comunitat Valenciana, perquè ja és habitual que, cada cert
temps, vostés tenen un forat de deute acumulat amb l'entitat
nacional d'assegurances agràries, no poden pagar la part que
els correspon.
Per cert, s'entossudixen en mantindre el pla Millorar,
quan el mateix sector els ha dit que no és més que fum de
canyot i no ha aportat res de nou, i fins i tot la mateixa consellera
reconeix que no serveix per a res.
(Veus)

Per a acabar, ¿com és possible que
s'obliden dels joves?

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora Crespo Domínguez:

En la línia «millora de
l'estructura de les explotacions agràries», que
és la línia que subvenciona els plans de millora que fan els
agricultors i ramaders en les seues explotacions i les primeres
instal·lacions de joves, sols han pressupostat 500.
000 euros.

He de recordar a tots vostés que en el seu
programa electoral van prometre una ajuda addicional de 18.
000 euros per
cada jove que s'incorporara durant tres anys, a banda dels 50.
000
euros, que els correspon per ser europeus i per instal·lar-se en
l'agricultura.
Doncs, bé, amb el pressupost del 2008 sols
podran instal·lar-se deu joves en la Comunitat Valenciana.
Diga'm com s'ha de produir, amb eixes condicions de vergonya,
un canvi generacional en el camp valencià.
Del cultiu en
comú, ja se n'han oblidat.
Vostés sols pressuposten el
necessari per a pagar el que deuen a les 32 cooperatives que van demanar
l'ajuda, per cert, un poc forçades, i posar en marxa el cultiu
en comú en un poc més de sis mil hectàrees.

Senyors del Grup Parlamentari Popular, el paquet
d'esmenes que hem presentat i defensem ara intenta pal·liar
totes les mancances i necessitats oblidades, abandonades o desaparegudes,
el que demostra que les polítiques agràries del senyor Camps
no són una garantia de futur per al sector agrari valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Té la paraula el representant del Grup Popular,
senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, està divertit açò del
debat de les esmenes, perquè u s'entera que mosatros hem
copiat el programa electoral.
.
.
Però si vostés el van llevar
de la ret rapidíssimament, ¡no mos van donar temps!
Mosatros
havérem vullgut pegar una miradeta, però ni això.
(Veus) No mos van donar
temps, el van despenjar immediatament.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
de la ret.
(Veus) Però, en tot cas, no deixa de ser també
curiós escoltar una retafila que, evidentment, eixa retafila
sí que sona a fum de canyot, perquè és una retafila de
despropòsits mal enllavaçats, mal coordinats, incoherents i amb plantejaments que encara
sort que està el Grup Parlamentari Popular (veus) per a tombar-li les esmenes
que presenta vosté en nom del seu grup, perquè, si no, el
desgavell al que portarien els pressupostos de La Generalitat ¡no
tindria nom!

Vosté s'ha permés ací
parlar del SIG citrícola.
.
.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor, ¡senyories!

El senyor Giner Giner:

Senyor president.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Està clar que és
l'última.
.
.
(Veus; la diputada
Crespo diu: «Jo pense que no estem en el circ, però si
algú es pensa que està en el circ, doncs, endavant,
¿eh?
) ¡Senyories!

El senyor Giner Giner:

En el circ es pot pensar que s'està (la diputada Crespo Domínguez diu: «Ja
està, ja està.
») per
molts diferents motius.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Giner Giner:

Últimament ja no, perquè n'hi han
animals, però sí perquè n'hi han plantejaments
de tipus més o menys simpàtic o graciós, o
inclús hilarant, (veus) però, en tot cas, vosté ha fet
referència al SIG citrícola i s'ha permés dir
que l'hem llevat.
¡Però si per a mosatros el SIG
citrícola és una ferramenta que permet oferir als agents
econòmics del sector un coneiximent detallat i realiste de quina
és la situació!
Està elaborat, està previst en
els pressuposts, ¡el volem mantindre!
Si mosatros el mantinguem,
perquè considerem que és un bon instrument.

Però, a més, vostés es permeten
també plantejar una sèrie de qüestions respecte al
SIGPAC, que també està fet per la conselleria,
s'està mantinguent, està previst, n'hi ha un
inventari d'explotacions agràries que s'hi arreplega.
En
definitiva, fan vostés un plantejament totalment demagògic.
Encara sort que està el Grup Popular per a evitar el (veus) (ininte­l·ligible)
.
.
.
 i la total incoherència que
vostés aportarien el pressupost de la Conselleria
d'Agricultura.

Però, bé, tenen vostés una
especial monomania, vosté ha fet hi ha fet referència en la
seua intervenció.
A vostés, cada volta que senten
«cambra agrària», se'ls planten els cabells i,
bé, (veus) i
la cambra agrària, les cambres agràries, tant d'Alacant
com de Castelló com de València, estan tutelades, tenen un
suport econòmic que té d'exercir per obligació
legal l'administració autonòmica, perquè, entre
altres coses, s'ha de complir el reial decret 1.
372/1992, de 13 de
novembre.

¡I mosatros no li tinguem ninguna por, ningun
problema a la democratització del camp!
Mosatros no li tinguem cap
de por a tot això que vosté afirmava, ¡ni
moltíssim menys!
Mosatros tenim clar quina és la nostra
obligació i quina és la nostra defensa del camp, cosa que
vostés no tenen gens clar.
Perquè si ho tingueren clar, mire,
ací no podríem plantar ni cogombres, si no n'hi haguera
aigua.
I vostés, això de l'aigua no tenen superoblidat.

El primer que tindrien de fer és
conscienciar-se de la necessitat d'eixa aigua i remar tots en el
mateix sentit: donar suport, en contra de qui fer falta, la necessitat
d'aigua per a la nostra comunitat.

I el programa Millorar, que a vosté,
també, pareix que li produïxca urticària, doncs, la
veritat és que és un programa que va ser consensuat per tots
els sectors, per tots, absolutament per tots els sectors del camp
valencià, per tots els sectors agraris, a on es recullen, entre
altres coses, les directrius establides per al desenrotllament i
l'ordenació del mateix sector.
Bé, vostés, per
modificar, ho modifiquen absolutament tot i plantegen fins, com fan en
alguna esmena, modificacions en què afectarien el mateix
funcionament de la conselleria i farien impossible el seu desenrotllament
de les distintes polítiques agràries.

No res més, senyor president.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, senyories, que el senyor Giner ha fet una
intervenció parlant d'agricultura igual que la senyora Crespo
ha fet una intervenció parlant d'agricultura, (veus) i espere que a tots mos
hasca.
.
.
(Veus)

Anem a passar a votar este grup d'esmenes
presentat pel Grup Socialista.
¿Alguna observació a fer sobre
el particular?
(Veus) No,
no, jo ho dia per si hi havia alguna qüestió d'estes que
a voltes.
.
.

Doncs, anem a passar a votar tot el grup en el seu
conjunt.
Vots a favor d'este grup d'esmenes?
7.
En contra?
8.

A continuació, anem a defensar, anem a tractar
el següent grup d'esmenes presentat pel Grup Socialista.
Per a
la seua defensa, té la paraula el senyor Nebot.

El senyor Nebot Gargallo:

Moltes gràcies, senyor president.

Diputats.

Me toca defensar hui ací les esmenes del meu
partit, de la 3.
115 a la 3.
152, d'estructures agràries, i de
la 3.
201 a la 3.
206, de desenrotllament rural.

Jo crec que tinc de començar diguent, per a
defensar este paquet d'esmenes, recriminant al Partit Popular una
acció de govern que es reflectix en este pressupost, que manca de
definició de les competències.
Les competències en
matèria de regadiu s'atribuïxen tant en el Govern
d'Espanya com en totes les altres autonomies a
l'administració agrària, però el Partit Popular
ha inventat una cosa que se diu Direcció General de l'Auia,
que està molt bé i que pot ser el germen de
l'agència valenciana de l'auia, i li col·loquen
les competències en matèria de modernització dels
regadius en la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge.

La mateixa Llei 8, d'ordenació de les
estructures agràries d'estes Corts Valencianes, establix que
les competències en matèria de modernització de
regadius és de l'administració agrària.
(Veus) L'auia en alta,
és a dir, el subministrament, la gestió de l'auia, tant
superficial com subterrània, depurada, dessalada o de qualsevol
font, és competència de l'autoritat ambiental.
Però a la distribució per a ús domèstic o
industrial és competència municipal i la distribució
per a regadiu és competència de l'autoritat
agrària.
I tenen un poc de falta de definició, perquè
jo, en el meu poble, fa quinze dies, vaig tindre allí la directora
general d'Agricultura i el director territorial de la Conselleria de
Medi Ambient de Castelló, i els vaig platejar, miren, jo estic fent
en la meua depuradora un terciari i després vull una impulsió
per a poder aprofitar eixa auia, ¿de quina conselleria és
competència això?
Doncs, els puc dir que no m'ho van
aclarir, no sabien quines competències eren de cada conselleria.

I, clar, doncs, això, als alcaldes, als pobres
alcaldes com jo, doncs, mos alarma un poquet, ¿no?
, perquè no
sabrem ni tan sols on anar a demanar una obra important per al nostre
poble.

Però, vaja, vostés ho han fet aixina, jo
crec que perquè tenen de seguir fent soroll mediàtic amb
l'auia contra el Govern d'Espanya.
I, llavors, doncs, maregen
un poquet en les comunitats de regants i es trenquen les bones relacions
amb l'administració agrària.
Per no citar els problemes
que tindran després en les conferències sectorials en Madrid
o en la resta de les autonomies.

Per això, el programa 531.
10, estructures
agràries, s'ha quedat coixo i, a més, com ni
vostés mateixa s'ho creuen, el que han fet, no han adaptat a
la nova situació la fitxa pressupostària FP-4, a on se
reflectix la problemàtica sobre la qual s'actua, els objectius
i les línies d'actuació.

Mos diran, estic segur, el senyor Giner, que és
un parlamentari avesat, té taules i és brillant, jo crec que
defensa una postura i la contrària amb igual de brillantor, si
convé, que sí que n'hi ha una línia
d'ajuda en la Conselleria d'Agricultura.
Clar, que no la poden
canviar fins que no modifiquen la Llei 8 i fins que no aproven el programa
2007-2013 presentat en Brussel·les.
.
.
Per cert, s'han oblidat
que la Conselleria d'Agricultura ja no va a subvencionar el
mil·lenari Tribunal de les Auies de València i han mantingut
esta línia d'actuació, concretament, la 1.
1.
3 de
l'FP-4.
(Remors)

Senyors diputats,.
.
.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci, per favor.

El senyor Nebot Gargallo:

.
.
.
hem presentat també una sèrie
d'esmenes enumerant totes les obres d'infraestructura de camins
que mos han demanat els ajuntaments, dels quals s'han oblidat
sistemàticament o se n'oblida la conselleria.
Jo, en el meu
cas, els puc dir que fa tres anys que el meu poble no ha tengut una
subvenció per a arreglar cap camí.

Esta vegada, en este pressupost n'hi ha una
línia d'ajuda de 9 milions d'euros, la majoria provenen
dels fons Feder, i el que a mi me pareix un contrasentit.
Jo crec que el
senyor Giner, si no se rig per la disciplina del partit, jo crec que
també ha segut alcalde d'un poble xicotet, me donarà la
raó: és un contrasentit que sí que n'hi haguen
250.
000 euros per a l'Ajuntament de València, un ajuntament
econòmicament potent, el més potent de la nostra comunitat,
però que, quan ho mires bé, el terme de València no
és molt gran; té 144 quilòmetres quadrats.
Vosté sap el meu poble quants quilòmetres quadrats té,
senyor Giner?
138.
És a dir, jo tinc quatre quilòmetres
quadrats més que el terme de València.
Econòmicament,
sóc una misèria al costat del municipi de València i
segurament tinga el doble de camins que el municipi de València,
perquè este municipi està ben comunicat a tots els llocs
-el nord, el sud i l'oest- i, segurament, totes les
finques tenen propet una bona via, inclús, una autovia.

Bé, se m'acaba el temps.
Però jo
crec que este pressupost també patix d'una falta de
recolzament als grups d'acció local.
Els grups
d'acció local, els tenim, senyor Giner, en una situació
de letargia.
Estan morts.
No, no.
.
.
Esperem que l'any que ve.
.
.

El senyor president:

Senyor Nebot.

El senyor Nebot Gargallo:

Acabe ja?
Bé, doncs jo sent que no tinga prou
temps, però demanaria que foren capaços de recolzar estes
esmenes que presenta el meu partit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Nebot.

Té la paraula el representant del Grup Popular,
senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Nebot, en primer lloc, clarificar-li.
.
.
Jo no
és que haja sigut alcalde d'un poble menudet.
Seguisc sent
alcalde d'un poble menudet i d'això em sent profundament
orgullós.
Per això conec a la perfecció els problemes
del meu poble, com vosté coneix el seu.

Però, no se m'ocorreria mai fer una
intervenció ací en la línia en què vosté
ho ha fet, comparant un problema del meu poble amb el del conjunt.
Crec que
no ha estat molt fi en eixa comparació.

Però, en tot cas, permeta que li diga que ha
iniciat la seua intervenció parlant sobre l'aigua i ha tornar
a fer menció a l'aigua.
Jo crec que vostés tenen poca
autoritat moral per a parlar de l'aigua pel seu comportament.
Però, a més, ha fet unes afirmacions.
.
.
Mosatros sí
tenim autoritat moral per a parlar de l'aigua.
I li dic: vosté
ha fet una afirmació que no sosté i que, a més,
és totalment contradictòria amb les esmenes que vostés
han presentat i que vosté acaba -en teoria- de defendre.

En concret, vosté vol que se suprimisca, en una
de les seues esmenes, l'increment de la capacitat
d'embassament, entrant en contradicció amb allò que diu
defendre, perquè si.
.
.

Sí senyor, esmena 3.
116, esmena 3.
116.
Si no se
n'han adonat, la miren bé.

Si suprimixen eixa línia, desapareix la
possibilitat de construir embassaments, depòsits de reg, cosa que
pot fer inviable un dels objectius que té la conselleria, que
és bàsic, el de la modernització dels regadius en la
Comunitat Valenciana.

Bé, he de demanar-li també, he de
manifestar-li també que em sent -com alcalde d'un poble
menut com vosté- profundament dolgut, perquè
vostés han fet una relació d'esmenes ahí
-no sé si per a tindre més nombre d'esmenes o per
a què-, però vostés han presentat ahí un totum revolutum d'esmenes
senyalant pobles de Castelló, d'Alacant i de València.
Xe!
Però el meu no l'han posat.
Com vol vosté que li
recolze les seues esmenes?
Si s'han oblidat.
.
.
A més,
és molt curiós pegar-li una miradeta.
N'han deixat
caure algun.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
algun poble del Partit Popular per a dissimular,
però la immensa major part són pobles del seu grup
polític.
Per tant, profundament dolgut d'eixe oblit
imperdonable del meu poble en les esmenes amb les quals volen millorar els
camins rurals dels seus pobles; de la resta, poca cosa.
(Veus)

Però també li dic.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Giner Giner:

No.
Jo sí sé el que s'ha fet,
perquè he treballat en eixe camp també i sé que
s'ha fet molt des de totes les institucions.

Dir-li, senyor Nebot, que no tan sols és una
incongruència parlar de l'aigua i després voler
suspendre o rebutjar qualsevol de les actuacions previstes en el pressupost
que comporten, en definitiva, la possibilitat de millorar eixes condicions
de reg en tota la Comunitat Valenciana, sinó que a més, al
final, analitzant.
.
.
Vaja bloc d'esmenes que li ha tocat a
vosté!
Li ha tocat un bloc d'esmenes que tot són
poblets on volen adequar camins rurals.
Bo.
Doncs bé, però
que diga vosté que han deixat coix el programa 531.
10, que és
el de racionalització de l'ús de l'aigua per a
reg gota a gota, i vosté.
.
.

Jo no sé com vol regar vosté gota a
gota.
En el seu poble, hi ha reg localitzat?
(Se
sent una veu que diu: «A manta.
») A
manta encara?
Doncs la major part.
.
.

El senyor president:

Senyories, senyories.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
de les comarques, que ja van tenint, gràcies
a la conselleria, capacitat per a regar a degoteig.
.
.
Per això, a la
millor, com reguen a manta no ho saben.

Però mire, per a poder regar per degoteig fan
falta embassaments, els embassaments, la línia dels quals
vostés, en una de les esmenes, anul·len.
Sense eixos
embassaments no hi ha possibilitat de regar a manta.
És molt
senzill, però és que funciona aixina, sap?
El reg per
degoteig, el reg localitzat funciona aixina.
Fan falta embassaments.

Ara, a mi m'agradaria que mos explicara
-ja sé que no té rèplica-, però
m'agradaria que mos explicara que té contra el Tribunal de les
Aigües vosté.
Què té contra el Tribunal de les
Aigües, una institució realment mil·lenària, una
institució a respectar i a cuidar?
A la millor, des del
desconeixement del que significa l'existència d'eixe
tribunal i el que significa el pes que ha tingut sempre en l'horta i
en les vegues de València, doncs a la millor es pot dir això.

I, en definitiva, que compare vosté.
.
.
València és una ciutat més de la nostra comunitat.
València té un gran terme, té moltes pedanies i té molt de
terreny d'horta cultivada i amb molts camins rurals.
És normal
que hi hagen línies d'ajuda per a tot: per a xicotets, per a
grans i per als mitjanets.
Per a tots.
No sé tampoc què pot
tindre vosté contra la ciutat de València.

Res més, senyor president, i moltes
gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Doncs anem a passar a votar este bloc d'esmenes.

Hi ha alguna observació a fer al bloc.
Al bloc
d'esmenes, parle, eh?

El senyor Giner Giner:

Al bloc d'esmenes, sí.
Mos havíem
callat perquè, com ha deixat allò del bloc penjat a soles.
Però, a este, sí hi ha una distinció per part del meu
grup.
Mosatros anem a recolzar l'esmena 3.
118 del Partit Socialista.
Per això demanem que es vote a part, perquè, en este cas,
votarem a favor; en la resta, en contra.

El senyor president:

Doncs anem a votar, en primer lloc, l'esmena
3.
118.
Vots a favor?
15.

A continuació, passarem a votar la resta
d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Anem, a continuació, a passar a tractar el
tercer bloc d'esmenes presentat pel Grup Socialista, que van des de
la 3.
163 a la 3.
200.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora
Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Bien, vamos a defender una serie de enmiendas
relativas a los programas 714.
60, 714.
10, 714.
30, 714.
80 y 762.
20.

El programa 714.
80, desarrollo y mejora de la
ganadería, lo han incrementado algo más de un 4%, pero los
fondos destinados a los ganaderos se han reducido y el incremento viene a
subvencionar a Mercavalencia para hacer un matadero -qué
está muy bien-, pero quizá hubiera sido mucho
más interesante ayudar a Mercavalencia no a costa de los ganaderos
valencianos, porque en este matadero se van a sacrificar animales
procedentes de cualquier territorio.

Pero eso sí, no se han olvidado del Millorar
-y seguimos con ello señor Giner- y lo colocan en todas
las líneas presupuestarias del programa de ganadería,
líneas que existen desde hace más de diez años, cuando
el plan Millorar no estaba ni gestado, e incluso en líneas de ayuda,
cuya financiación es íntegramente europea o nacional y que
son consecuencia de aplicar, en el territorio valenciano, la PAC.

Miren, la promoción de la calidad de los
productos agrarios valencianos es una acción fundamental y
estratégica para el presente y el futuro del sector y para la
sociedad valenciana en su conjunto.
Pero ustedes reducen un 20% el
presupuesto destinado a promoción de la calidad.
Reducen la
línea destinada a garantizar la calidad de los productos valencianos
-de calidad reconocida-, denominaciones de origen y marca
Comunidad Valenciana.
Se olvidan de la denominación de origen en
constitución aceites de la Comunidad Valenciana, aunque han
presentado una enmienda para arreglarlo quitándole dinero a los
demás consejos reguladores y hacer clientelismo subvencionando las
ferias que a ustedes les interesan.

Pero eso sí, se han inventado una cosa que se
llama internacionalización, el programa 762.
20, que no aporta nada
nuevo.
Le colocan siete millones de euros, que se los quitan al programa de
calidad agroalimentaria del año pasado, para seguir haciendo lo
mismo que el año pasado y publican a los cuatro vientos que van a
crear una agencia de exportación, pero sin un solo euro adicional y
sin que se refleje en el presupuesto.

Las propias cooperativas ya les han dicho que no saben
nada de eso, de la internacionalización, y que nadie ha contado con
ellas.
Les recuerdo que Anecoop es la primera cooperativa exportadora de
España y una de las empresas de exportación de productor
agrícolas en fresco más importantes de Europa y su propio
presidente declaró que nadie había contado con ellos para
esta agencia.

Pero claro, como las cooperativas y la industria
agroalimentaria valenciana están «tan bien», ustedes
reducen el presupuesto destinado a ayudarles a modernizarse y disminuyen la
línea T190.
7000, mejora de la transformación y
comercialización del sector agroalimentario, en más de un
40%.

Señores diputados, hemos presentado una serie
de enmiendas que ahora estamos defendiendo, en el sentido de reestablecer
la decencia en la elaboración de un presupuesto y en el sentido de
dotar, en la medida de lo posible, a las empresas e industrias
agroalimentarias de ayudas para que puedan modernizar sus instalaciones y
adaptarse a las necesidades del mercado, así como para facilitar la
concentración de la oferta.

Por último, hemos presentado una serie de
enmiendas al programa 714.
l0, de ordenación y mejora de la
producción pesquera que, por cierto, este año se incrementa
un 15% gracias a las negociaciones del Gobierno de España -ese
al que ustedes constantemente critican- en el seno de la Unión
Europea y como consecuencia de la aplicación en España del
nuevo fondo europeo de pesca.

Pero miren, se siguen olvidando de las
cofradías y de los pescadores.
No se toman en serio lo de las
paradas biológicas.
No se creen lo de promocionar las organizaciones
de productores en el sector pesquero.
Abandonan la formación de los
pescadores.
No promocionan la introducción de modernas
tecnologías de seguridad en los buques.
Y eso de estudiar la
viabilidad de los caladeros y la buena gestión sostenible de sus
recursos, para ustedes, es una broma.

Termino, señores diputados y señoras
diputadas, el paquete de enmiendas que defendemos lo hemos elaborado con la
intención de ayudarles a mejorar un presupuesto que adolece de
sentido, de fondos suficientes, de orientación y, en definitiva, que
no corresponde a las verdaderas necesidades del sector valenciano.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gay.

Té la paraula el senyor Giner en
representació del Grup Popular.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Permeta'm, senyor president, que, en primer
lloc, li demane a la senyora diputada que retire una de les expressions que
he advertit en la seua intervenció.
Ella ha afirmat que
havíem presentat unes esmenes per a restablir la decència i
mosatros, el meu grup, no admet, baix cap concepte, que es puga ficar en
dubte la decència del meu grup ni de cap institució
pública, com la conselleria i els organismes que han elaborat este
pressupost.

Per tant, de restablir la decència, res (veus).
 Si ella no retira les
seues paraules.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
mosatros restablirem la decència
democràticament per la força dels vots que ha conferit al meu
grup parlamentari el poble valencià.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.
Està el senyor Giner en
l'ús de la paraula.

Té vosté la paraula, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president (veus).

Passe per una afirmació desafortunada, per part
de sa senyoria, haver utilitzat o haver deixat caure eixa afirmació.
Tan sols li diré, tan sols li diré, senyora Gay, que
l'acord de 21 de juliol de 2006 del Consell, aprovava el Pla
estratègic de la Comunitat Valenciana en el marc del pla Millorar i
engloba totes les actuacions referents a la ramaderia en el període
2006 a 2011, per la qual cosa procedix fer la inclusió, en dit pla,
la denominació de les línies pressupostàries amb el
concepte i la paraula millorar, a la qual, una volta més, sa senyoria ha fet
referència manifestant el rebuig reiterat per part del seu grup a
eixa terminologia.
Ja li he explicat concretament a què respon.

I he de dir-li que, per decència, almenys per
decència intel·lectual, dit açò ha acabat la
meua intervenció.

Res més, senyor president.
(Se senten unes veus que diuen: «Muy bien.
»)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyora Gay, vosté volia dir alguna cosa?

La senyora Gay Bódalo:

Bien, sólo quería hacer una
aclaración al respecto de lo que pide el señor Giner.

El senyor president:

Una aclaración.
Va, una aclaración
cortita.

La senyora Gay Bódalo:

No, no.
Simplemente, decir que yo he hablado de
decencia presupuestaria.
Él ha hablado de decencia intelectual, con
lo cual, si no retira la suya, yo, desde luego, no retiraré la
mía.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, quan puga m'informa a vore a
quin nivell pressupostari he de demanar explicacions per la
indecència pressupostària.

El senyor president:

Senyories, vostés, cadascú
s'expressa en els termes que considere oportú i, com
vosté molt bé ha dit, la força dels vots
després dirà el que haja de dir i s'ha acabat.

Vosté, vol dir alguna cosa, senyora Moreno?
(Se sent una veu que diu: «Sí.
»)

Però jo crec que no té l'ús
de la paraula, entre altres raons, perquè la megafonia no va.

La senyora Moreno Fernández:

(Intervé sense micròfon) Si me pone la megafonía es para explicar al portavoz
que esta mañana se ha hablado de.
.
.
(Se
sent una veu que diu: «Es igual.
»)

El senyor Giner Giner:

Bé, doncs si no s'en recorda i no hi ha
torns de rèplica, jo crec que el debat està.
.
.

El senyor president:

Senyories, senyories, jo crec l'ànim de
les comissions està anant estupendament bé i, en esta
qüestió.
.
.
(Veus)

Perdoneu, les seues senyories.
.
.
Senyor.
.
.
Senyories.
.
.
(Veus)

Que deia jo.
.
.
(veus).
Senyories, que deia jo que la comissió estava anant
perfectament bé.
I els diputats i les diputades s'expressen en
uns termes, els que creuen adequats.
I, en eixe sentit, és de veres
que cada u empleem aquelles paraules que considerem oportunes per a
defensar amb passió les postures de cadascú.
I,
després, com molt bé es diu, es passa a votació, unes
esmenes s'accepten, altres no

En este cas anem a passar a votació les que ha
defensat la senyora Gay, si no hi ha ninguna observació que fer
sobre el particular.
Vots a favor d'este grup d'esmenes?
7.
En
contra?
8.

Anem a passar a defensar el bloc d'esmenes, que
són totes, presentades per Compromís.
 Per a la seua
defensa té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies,
senyor president.

El primer que volia dir és que, malgrat la
quantitat d'esmenes que presentem tots els grups, pense que és
molt difícil esmenar el pressupost d'agricultura, molt
difícil.
I que el problema del pressupost d'agricultura no es
pot solucionar amb esmenes puntuals si no és un problema.
El que
passa és que la dinàmica parlamentària ho deixa molt
clar que no hi ha una possibilitat altra en este moment i per tant
és això que fem

I ho dic així perquè pense que no respon
a la situació de l'agricultura valenciana, que exigeix en este
moment un pressupost, diria, radicalment diferent; radicalment diferent del
que s'ha proposat pel govern del Partit Popular.
Un pressupost que
està representant progressivament any darrere d'any una
disminució del percentatge que representa dins el pressupost global.
Des de 2001 el percentatge que representa el pressupost d'agricultura
sobre el pressupost global ha disminuït en quasi el 45%.
Això
és el contrari que des del Bloc, des del Bloc-Compromís,
creem necessari.

Considerem que el que fa falta és un pressupost
que dedique a l'agricultura quantitats molt majors i en les
quantitats pressupostades, i sense renegar de res, no m'agrada tombar
programes que estiguen ahí i que ja vaig dir en la meua primera
intervenció que pense que per a l'agricultura valenciana en
este moment li fan falta tots eixos programes i més.
Per tant, eixa
és la base, la dificultat que ens troben per a poder fer canvis
representantius.

I per tant sí que volia explicar que les
esmenes presentades no són més que un intent de deixar
constància d'aquelles altres necessitats que voldríem
que estigueren cobertes dins el pressupost i que considerem que no ho
estan.

Per tant, i entrant a parlar de les esmenes, cosa que
sí que crec.
.
.
(remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.
Senyories, un moment.
Senyories, estem en la penúltima
intervenció d'esta vesprada.
La vesprada ha anat, com se sol
dir, no sé si tranquil·la però de forma amigable; anem
a fer que acabe així i deixem que el senyor diputat que té
l'ús de la paraula continue explicant-nos la seua
posició.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies,
senyor president.

Gràcies, senyors i senyores diputades.

El que deia en este sentit és que la primera de
les necessitats que nosaltres volem argumentar és la necessitat
d'assegurar la renda dels agricultors, mitjançant un sistema
d'assegurança agrària que cobrisca les
circumstàncies meteorològiques, però també les
comercials.
Si considerem també, per què això?
Perquè per una part és possible, i ja ho he explicat en
altres moments, i, segona, és necessari.

Si considerem que entre 2003 i el 2004 la
disminució de la renda agrària és d'un 7%, en
2005 d'un 12,7% i el 2006 representa una baixada encara més
del 3,7%, vull dir, eixa baixada progressiva està dient-nos que o
bé argumentem fórmules per assegurar la renda agrària,
la renda dels agricultors, o ho tenim malament per a conservar
l'agricultura al nostre país amb la competència que
tenim d'altres països.
Per això també demanem la
bonificació d'interessos de crèdit, especialment als
joves agricultors, quan hi hagen circumstàncies excepcionals que ho
motiven.

Referent a la citricultura fer algunes propostes.
Demanem que s'habiliten programes per a la reestructuració del
sector de les satsumes atenent les varietats sense pinyol, que es
faça l'aforament, inventaris d'explotacions per
actualitzar i deixar bé el projecte del mapa varietal, així
com avançar la denominació d'origen de clemenules, per
exemple; la reconversió de les ajudes per a la tristesa que quan
això haja evolucionat les portem a millorar eixes mateixes
quantitats, perquè no és sempre la tristesa.
Però que
eixes quantitats vagen a millorar la competitivitat del sector, així
com la necessitat d'implantar el contracte obligatori dels
cítrics en fresc.

Es proposen també algunes mesures
fitosanitàries, com la creació d'un pla integral de
lluita contra la mosca de l'olivera; un pla d'eradicació
de la virosi del raïm de taula; ampliar programes dedicats a la
promoció dels joves, de les dones agricultores; la
potenciació de les organitzacions professionals agràries
d'una importància gran en l'aspecte informatiu; altres
esmenes que es dirigixen a la millora de la sanitat i garantiment de la
renda apícola.

També hem presentat uns apartats que fan
referència a la qualitat del pa, així també com la
necessitat de posar data de caducitat a la pasta del pa congelada o
semicongelada.
Un apartat sobre cultius ecològics; instem a la
normativa comunitària, a instal·lar la normativa
comunitària en labors certificades.
També què siga la
conselleria qui assumisca els costos de control i certificació
d'aquest productes.
També proposem la creació de
l'agència valenciana d'agricultura i ramaderia
ecològica.

Hi ha una proposta sobre els olis en particular,
considerant l'extraordinària qualitat d'alguns olis
valencians i la qualitat que no és només quan parlem
d'alimentació sinó que parlem també dels
hàbits saludables per la quantitat de polifenols, per exemple, que
porten estos olis.
I, per tant, ahí és quan es proposa una
creació d'una marca que identifique aquests olis, este tipus
d'olis i una marca valenciana que els identifique i els done
també eixa projecció amb estes dues característiques,
que dic que són molt enormement positives i molt difícils
d'aconseguir, com siguen el que és no només els valors
nutrients sinó també els valors que respecten a la salut.
Per
tant, això, dins d'eixa dieta mediterrània que
sí que vostés mencionen en algun moment dins el seu programa,
no parlem d'agricultura en el seu programa global, pense que
té cabuda i seria interessant posar-nos a estudiar això, com
a mínim amb l'oli i a la millor també amb altres
productes.

Algunes propostes fan relació al cultiu de la
xufa, producte valencià per excel·lència també.
Sector que pensem que necessita una regulació, a l'igual que
passa també, i ho proposem, amb el sector del vi, regulació,
reestructuració del que és l'estructura comercial del
sector.
No oblidem presentar també aspectes formatius per als joves
agricultors, per a les dones, donant protagonisme també dins
d'eixos aspectes formatius a les organitzacions professionals
agràries.

I quant a l'Institut Valencià
d'Investigacions Agràries també fem una relació
de propostes que incloguen programes informatius específics per a
l'eliminació de bromur de metil en els cultius valencians o
també per a la disminució dels contaminants, de la
contaminació per nitrats d'aigua en l'aigua
subterrània, com formació de cara a la reducció del
consum d'aigua, no només està en portar més
aigua sinó en reduir el consum i això és possible.
Com
també promoure màsters sobre ramaderia i productivitat del
sector agroalimentari valencià, com estudis d'altres varietats
de mandarines tardanes que evitaren els danys a la resta de cítrics,
com la polinització creuada; millorar l'estabilitat del
personal investigador transformant beques i adequar de forma integral el
centre d'investigació d'arròs de Sueca.

He volgut basar-me exactament en les propostes que hem
presentat perquè moltes vegades, i jo ho he criticat i vull fer-ho
també, en el nostre debat ens anem a altres temes.
Jo pense que
estem debatent els pressupostos d'agricultura i hauríem de
centrar-nos tots en el que són les nostres propostes
d'agricultura, valorar-les i després tirar-les totes endavant.

Jo, per això, sense.
.
.

El senyor president:

Senyor
Pañella.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Resumint.
Vull acabar com
he iniciat.

No sobra res i els falta molt.
Com els falta molt, per
això les propostes meues totes són d'assumir nous
programes que puguen ajudar, realment, a la millora de la situació
dels nostres llauradors.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Pañella.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, la senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias,
señoría.

Para comenzar decirle al señor Pañella
que no vamos a aceptar ninguna de sus enmiendas, pero no es por casualidad
ni por capricho de este grupo sino, por como le voy a comentar, todas y
cada una de sus propuestas están previstas en el presupuesto de la
Generalitat valenciana, en el apartado de la Conselleria de Agricultura
para este 2008.
Y es que, para su tranquilidad, le puedo decir y le puedo
asegurar que las propuestas que hace están previstas con exceso y
por exceso y no por defecto.

Y nos congratula, como ya se ha dicho aquí, en
esta sala, que una vez más el Grupo Compromís, con las
enmiendas que ha realizado a nuestros presupuestos en distintas
áreas, pues de alguna manera lo que está reconociendo es el
esfuerzo que desde el Partido Popular y desde el gobierno que ostentamos se
está realizando en estas áreas, en este caso en la de
Agricultura.

Y es que, por una parte, en las enmiendas que
presentan hacen hincapié unas propuestas en algunas líneas
que están previstas en otras líneas presupuestarias, como por
ejemplo, la que usted ha mencionado en el tema de los seguros agrarios, la
enmienda 3.
212, que están contempladas en el programa 714.
20.
Me
remito al presupuesto de la conselleria  y le invito que vaya allí y se dé cuenta
de la realidad.
Como lo mismo pasa con la 3.
215,  que usted
también ha mencionado, relativa a la propuesta que hacen de
denominación de origen de Nules a clemenules, también
está prevista en otro programa del presupuesto de la conselleria.

Pero también ustedes, como ya ha pasado en las
enmiendas del grupo anterior, obvian y proponen algunas cuestiones que
están previstas en el plan Millorar y es que es una realidad y vaya
usted a los presupuestos y lo verá.
Y es que el plan Millorar es un
plan que realizó el gobierno del Partido Popular, consensuado con
todos los colectivos implicados en el sector agrícola, con todos,
contra los sindicatos, agricultores, comunidades de regantes, medidas para
el campo que hoy se recogen en nuestros presupuestos para 2008 y que no se
quiere reconocer.
Pues, bueno, es una realidad que está plasmada en
números y con presupuesto en los que presentamos para su
aprobación.

Y olvidan, también ustedes, y por lo tanto no
podemos aprobar las enmiendas que se refieren a cuestiones que se
prevén en él, el Plan de desarrollo rural 2007/2013, es que
lo olvidan.
Y es que, por ejemplo, hay que reconocer, porque así
está previsto en el presupuesto de la conselleria, que para el año 2008 la Conselleria de Agricultura
de la Generalitat valenciana realiza un esfuerzo especial en este sentido y
prevé la cantidad de 9.
170.
210, un esfuerzo que es muy superior,
casi el 80%, respecto a presupuestos de los años anteriores.
Y esto
lo ha ignorado en sus enmiendas.
Yo comprendo que han tenido que hacer un
esfuerzo especial por enmendar nuestro presupuesto de alguna manera, pero
es que los números cantan por sí solos.

Y también en las enmiendas en las que hace
referencia a determinar la formación de los agricultores, de los
jóvenes agricultores, que a nosotros también nos preocupa
especialmente, porque son el futuro del desarrollo del campo, pues ustedes
obvian que, aparte del presupuesto que directamente destina la conselleria, tiene la propia conselleria anualmente unos
convenios con los distintos sindicatos agrarios destinados, precisamente, a
la formación de los agricultores y eso ustedes lo obvian.

Pero yo voy a mencionar una enmienda que ustedes
realizan, porque también lo hemos visto en las enmiendas anteriores.
Pero me ha llamado especialmente la atención la 3.
228 en la que
ustedes proponen que se disminuya lo que es el gasto corriente para un
servicio destinado a los caminos rurales de Segart y a mí me ha
llamado especialmente la atención qué pasa en el pueblo de
Segart que a ustedes les interesa tanto la cuestión.
No sé si
tendrá que ver con el color político del alcalde, que ustedes
siempre reprochan que nosotros somos muy partidistas en este aspecto.
Pero,
vamos, he comprobado esta mañana que el alcalde es de su grupo
político con lo cual, bueno, es legítimo que ustedes lo
pidan.
Pero tengo que decirles que hay un amplio proyecto anual de caminos
rurales, de un importe considerable para 2008, 9 millones de euros, al que
este municipio puede solicitar y adscribirse en las mismas condiciones de
igualdad que el resto de los municipios de la Comunidad Valenciana.
Y le
insto a que ustedes se lo sugieran al municipio, si les interesa
especialmente, para que lo soliciten y puedan obtener lo que necesitan.

Lo mismo decirle en las cuestiones de las enmiendas
relativas a la relación de censos e inventarios que las desglosan
unas por unas y que en su mayor parte, prácticamente en su
totalidad, están realizadas ya a fecha y día de hoy tanto por
la conselleria como
por otros organismos e instituciones.

Especial mención quiero hacer a las enmiendas
que usted se refiere del IVIA, del Instituto Valenciano de la
Investigación, que no las voy a enumerar porque, entre otras cosas,
no tengo tiempo.
Pero sí que me ha llamado la atención
especialmente la relativa al tema de personal, que usted también ha
comentado, al tema de las personas que prestan sus servicios, de los
becarios.
Y decirles, para su tranquilidad, porque también es
nuestra preocupación, sobre todo las personas, para el Partido
Popular, que la becas en su mayor parte están convertidas a fecha de
hoy en contratos -estos son los datos que me pasan del propio
instituto-.
Y todos aquellos becarios del IVIA que han superado el
diploma de estudios avanzados, denominado DEA, han pasado a ser contratados
laborales, con lo cual.
.
.
Y todos los que sigan pasando el curso
éste, que es necesario, seguirán pasando y seguirán
siendo contratados por el IVIA y, por lo tanto, mejorará su
situación laboral y profesional, que es lo que a todos nos preocupa.
Con lo cual, tranquilícese por esta parte y, como no tengo
más tiempo, decirle, como ya he dicho al principio, que vamos a
rechazar todas y cada una de sus enmiendas.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Sánchez.

Anem, per tant, a passar a votar el bloc
d'esmenes presentades per.
.
.
Sí, senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí.
Si és tan
amable, senyor president, de separar de la 3.
215 a la 3.
219, la 3.
227,
3.
237, 3.
247 i 3.
258, i la resta tot en un bloc.

El senyor president:

Molt bé, senyor
Lozano.

Passarem a votar este bloc d'esmenes que el
senyor Lozano acaba d'enumerar.
Vots a favor d'estes esmenes?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

Votarem la resta de les esmenes defensades pel senyor
Pañella.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passarem, a continuació, a vore les esmenes del
Grup Popular.
S'ha presentat ací una esmena (inintel·ligible) .
.
.
modern
que tenen ara, esmena d'aproximació.
Hi ha ací unes
esmenes del Grup Popular.
.
.
Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Sí, senyor president.
Demanaríem que
l'esmena d'aproximació que es votara.

El senyor president:

Diferenciadament.

El senyor Giner Giner:

Sí.

El senyor president:

Bé, s'ha
presentat una esmena d'aproximació, lògicament, a una
esmena presentada pel Grup Popular a la 3.
262.
Vots a favor d'esta
esmena d'aproximació?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

El senyor Giner Giner:

A vore si és que jo ho he escoltat malament.
L'esmena d'aproximació fa referència a la 3.
262.

El senyor president:

A la 3.
262.

El senyor Giner Giner:

Punt.

El senyor president:

Sí, sí.
Clar.

El senyor Giner Giner:

Val.
I ara demanem que es passen a votació de
la 3.
260 a la 3.
264, exceptuant la 3.
262 que acabem de votar.

El senyor president:

Efectivament.

Vots a favor de la resta
d'esmenes del Grup Popular?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Anem a passar a votar, senyories, la secció 12
en el seu conjunt.
Vots a favor de la secció 12?
8.
En contra?
7.

Passarem a votar l'IVIA, que sí que
té esmenes.
Vots a favor de l'IVIA?
8.
Abstencions?
7.

Vots a favor de l'Agència Valenciana de
Foment i Garantia Agrària, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, hem acabat la secció 12.
Demà, de matí, començarem a les deu del matí.

Abans dir-los als portaveus que se pronuncien al
manteniment de les esmenes.
.
.
(Remors) Senyor Torró, també està clar el tema,
eh?
(Se sent una veu que diu: «Senyor
Pañella, Pañella.
»).

Alcem la sessió fins demà a les deu del
matí.

(Se suspén la reunió a les 18 hores i 15
minuts)