DS-081%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 23 de febrer de 2017.
Comença la sessió a les 10 hores i 9 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 47.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Senyories, hem patit dos nous atemptats de víctimes del terrorisme masclista.
I com és habitual, a les dotze, deu minuts abans de les dotze, suspendrem els nostres treballs i farem una concentració com a signe de condemna, de protesta i de reconeixement a les víctimes, ací en la porta de les Corts Valencianes.

Continuem.
Es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 50.
293, 50.
294, 50.
295 i 50.
296)

El senyor president:

Continuem el nostre treball de la sessió plenària número 47 de la novena legislatura, amb el punt nové, que és la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, que formulen els grups parlamentaris.

En primer lloc, té la paraula la il·lustre síndica del Grup Parlamentari Popular, que formularà la pregunta de control.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Creo que represento el sentir de toda la cámara de adhesión y de repulsa a los últimos atentados machistas.
Y doy por reproducida la pregunta de interés general.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, síndica del Grup Popular.

President del Consell, té vosté la pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats, abans de començar la sessió de control, sí que vull fer dos consideracions.
En primer lloc, reiterar allò que ha dit el president de Les Corts: mostrar en nom del Consell el nostre profund rebuig, i també de tota la ciutadania valenciana, a la violència masclista que ahir va assassinar dos dones a la nostra comunitat.

Alguna cosa estem fent malament com a societat, perquè continuen passant estes terribles circumstàncies.
Hem d'acabar en totes les discriminacions.
Hem d'acabar amb la cultura masclista que li dóna cobertura a esta violència.
Si junts acabàrem amb el terrorisme etarra, junts hem d'acabar amb el terrorisme masclista.
(Aplaudiments)

I també, senyories, vull expressar avui a la cambra el nostre rebuig als altercats ocorreguts ahir a les Corts Valencianes i el suport del Consell a la consellera María José Salvador i al director general Lluís Ferrando.
(Aplaudiments)

Esta, senyories, esta és la seu de la llibertat, del respecte i de la tolerància.
La democràcia, ara i sempre.
Ara i sempre, ara i sempre.
(Aplaudiments) Sí, sí, sí.
I espere que el grup parlamentari que ha sustentat intel·lectualment esta qüestió en prenga conseqüències.
Sí.
(Aplaudiments) Sí, sí.
Sí, sí.

El senyor president:

Senyories.
Senyories, no estan vostés en l'ús de la paraula.

El senyor president del Consell:

Nosaltres sempre, senyor Betoret.
Nosaltres, sempre.
Mai, mai ningú ha.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor, no estan en l'ús de la paraula.
Deixen que s'expresse el president del Consell, que està en l'ús de la paraula.
President, continue vosté.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

En qualsevol cas, senyora Bonig, respecte a la seua pregunta, dir-li que estem complint allò a què ens vam comprometre, que és rescatar les persones des del primer dia.
I gràcies a les polítiques impulsades pel pacte del botànic, en estos moments molts, milers, milions de valencians viuen millor que fa ara vint mesos.

Senyora Bonig, estem rescatant persones.
Però, sap per què?
S'adona per què posàrem que calia rescatar persones?
Perquè abans hi havia un govern que havia abandonat les persones.
Qui pregunta, ja respon.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Síndica del Grup Popular.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Nuestra repulsa a los hechos de ayer de la señora consellera, pero también nuestra repulsa a la agresión y coacción que sufrió nuestro portavoz Alfredo Castelló por parte también de un miembro por la mañana que estaba en la tribuna.
(Aplaudiments) Siempre, señor presidente.
Siempre.
Incluso supongo, hay que decirlo, las amenazas de muerte que yo sufro y los escraches que también sufrí cuando era consellera, y nadie los condenó.

Pero vamos al tema.
(Aplaudiments) Señor presidente, usted es.
.
.
Sí, sí.
Empezaron perquè rescatarem tots els treballadors de Radiotelevisió Valenciana.
I sap hui què diuen?
Que vosté i la senyora Oltra no els han rebut ni un sol minut.
En segon lloc, ustedes dijeron que su prioridad eran las personas, que venían a rescatar a las personas.
Claro, claro, lo que no dijeron es que eran a sus familiares y a sus amigos.

Mire, sanidad ha sido un ejemplo, ya no conteste, señora Montón, da igual.
Enchufismos, nepotismos, el comisionado ha tenido que dimitir, pero nadie más.
Y la última: la sentencia del juzgado de lo social de Castellón respecto de los despidos del Hospital Provincial de Castellón.

No, no, no lo dice el PP, señor presidente, señora Oltra.
Lo dice un juez.
En la página 16 le dice que en el caso de autos que ha declarado nulo está perfectamente acreditado el indicio de represalia, porque creían ustedes que era del Partido Popular.
(Aplaudiments) Sí, sí.

Pero mire usted, la señora Oltra tiene hoy un 36% más de asesores que el último gobierno del Partido Popular en la vicepresidencia.
132.
000 euros al año.
¿Sabe usted cuántas becas de comedor escolar se podrían pagar?
Aquí tenemos a la alcaldesa de Carlet.
Con 132.
000 euros se podía aumentar la plantilla de auxiliares de clínica de la residencia de Carlet y dar un mejor servicio a los usuarios.
(Aplaudiments)

Sí, señor presidente.
Y las listas de espera que iban a ser historia, ya no lo son.
Nueve meses.
Al igual que la transparencia.
Llevan ustedes seis condenas.
Y mire usted, ¿qué ha pasado con Ricardo Campos?
¿Cumple la ley de incompatibilidades?
¿Es ético o estético?
Ustedes nos acusaban, señor presidente, que los miembros del antiguo Consell no se hablaban.
Pues mire usted, ustedes filtran los wasaps privados.
Eso se llama guerra total.
(Aplaudiments)

¿Y la dependencia, señor presidente, señora Oltra?
Iban a acabar en un año con toda la lista de dependientes.
Hoy hay 30.
000 dependientes a la espera de valoración.
Dijo ayer la señora vicepresidenta que es que no hay funcionarios, y que Montoro lo impide.
Y miente, porque sabe que la tasa de reposición en servicios esenciales como los sociales, está.

Le voy a dar un dato: once millones, así, sacados a boleo.
Seis millones con el convenio de Air Nostrum.
Cuatro millones y medio, las fosas comunas.
310.
000 euros a Raimon, que ya se puede jubilar.
34.
000 euros en Â«orgull de valenciansÂ».
Solamente con esto, cuatro millones y medio, las fosas, solo con esto, once millones de euros.
Señora vicepresidenta, anule todo esto y dedíquelo a trabajadores para rescatar personas.
(Aplaudiments)

Y los centros especiales de empleo que hoy nos acompañan, que dan trabajo a discapacitados.
El 22% les han dejado sin ayudas.
1.
600 personas.
Y la violencia de género.
Comparto el cien por cien lo dicho por usted, señor presidente, y no voy a hacer política, señora Oltra, no lo voy a hacer.
Simplemente, léase el Diario de Sesiones lo que usted dijo el 3 de abril del 2004.
Probablemente, sentirá vergüenza.
(Aplaudiments)

Y el tema de los refugiados.
Primero dijeron, se fueron a Grecia.
Después… Sí, léalo.
Después, ofrecieron el Veles e Vents, con ferri incluido, que da risa si no fuera con tanto dramatismo y tanta necesidad, y ese problema tan importante.
¿Y qué han hecho ustedes?
Mire, señora Oltra, usted se iba al prime time, a las televisiones, a decir que estamos preparados todos para que Valencia acoja a mil refugiados, y el gobierno lo impide.

Siguió usted en las televisiones diciendo que hemos recibido amenazas del gobierno, hemos recibido amenazas por querer coger a refugiados.
¿Y qué ha hecho usted?
Pues mire, usted ha ofrecido soluciones habitacionales de atrezzo.
Ustedes, que han criticado tanto, han acabado en la alfombra roja (aplaudiments) con Monica Bellucci y con el señor Valentino.

Señor Montiel, ¿esto es una inversión correcta del dinero público, en esto de atrezzo?
Porque hoy sabemos que las 1.
411 plazas que usted puso a disposición del gobierno, el 80% no cumplen las condiciones de habitabilidad, señora Oltra.
(Aplaudiments) Solo 200.
Casas desahuciadas, polideportivos, casas que no cumplen las mínimas condiciones de habitabilidad.
¿Y a usted eso le parece bien, señora Oltra, señor Puig?

No podemos hacer demagogia, no todo vale, presidente, vicepresidenta.
No vale todo por una entrevista en prime time.
Si de todo tiene la culpa Mariano Rajoy y Madrid -que culpa tienen, no le digo que no-, ¿para qué están ustedes?
¿Qué van a hacer ustedes por los valencianos?

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Bonig Trigueros:

¿Cómo puede utilizar la demagogia?
Y mire, acabo.
Acabo, visto que está en esta fase de aproximación hacia el centro, con el Evangelio.
Mateo, 23: Â«No se guíen.
.
.
Â».
No, lo utilizaba la vicepresidenta.
Â«No se guíen por las obras de los fariseos, porque no hacen lo que dicen.
Todo lo hacen para que los vean.
Les gusta ocupar los primeros puestos y los banquetes, y los primeros asientos.
.
.
Â».
Por favor, señor Ferri.
Señor presidente.
(Remors)

El senyor president:

Senyoria, finalitze ja.

La senyora Bonig Trigueros:

Â«Los asientos en las sinagogas, ser saludados en las plazas y oírse llamar mi maestro.
Pero no se guíen por sus obras, porque el que se ensalza será humillado, y el que se humilla será ensalzado.
Â» No sé por qué cuando lo leí me acordé de usted.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bonig.

President del Consell, per a respondre esta pregunta, amb cita de l'Evangeli inclosa.

El senyor president del Consell:

No tinc temps per a discussions teològiques, però li assegure que la pròxima vegada que tinga més temps, ho aprofitaré.

Mire, senyora Bonig, este Consell està atenent l'emergència social des del primer dia.
I durant vint mesos ho hem estat fent.
Rescatàrem aquells que vostés exclogueren del dret a la salut.
Aprovàrem el decret de sanitat universal.
I 10.
342 persones ja han recuperat el dret a la salut.
Vostés els havien retirat la targeta sanitària.
Vostés eren Trump abans de Trump.
Ja estaven en eixa posició.
(Aplaudiments)

I en lloc de demanar perdó o aplaudir la mesura, no, ens van portar al Tribunal Constitucional, perquè no volen que tots siguem igual davant de la malaltia.
(Aplaudiments)

Ara hem rescatat els menors, que també tenien dificultats per a seguir els seus tractaments.
Hem eliminat el copagament farmacèutic per als menors vinculats a la targeta sanitària que tinga uns recursos menors de 18.
000 euros a l'any.
En sis dies només des de la posada en marxa d'esta mesura, 28.
700 beneficiaris ja.
Senyora Bonig, ho van a recórrer també al Tribunal Constitucional?
Ho van a recórrer?

Rescatàrem els dependents, que tenien dret i no cobraven les ajudes.
Ens hem posat al dia en els pagaments de dependència, i hem avançat la data de cobrament als cinc primers dies del mes.
Ara, des de juliol de 2015, un total de 22.
145 nous beneficiaris s'han incorporat al sistema de dependència, i actualment 54.
173 persones estan sent ateses.
I, segons el dictamen de l'observatori de dependència, hem passat de ser la darrera autonomia en aplicació de la llei a ser en l'últim any l'autonomia que més ha millorat.

Rescatàrem els menors, que necessitaven una beca de menjador.
I per primera vegada, els menjadors escolars van obrir en setembre.
Rescatàrem moltes famílies que no podien pagar els estudis dels seus fills i filles.
I ara 320.
000 xiquets ja tenen els llibres gratuïts.
Rescatàrem famílies que ho estaven passant pitjor que ningú, que vostés havien abandonat, i per això es va fer el decret llei per agilitzar el procés de tramitació de la renda garantida de ciutadania, que ha permés per primera vegada superar els 50.
000 destinataris.

Rescatàrem famílies de la pobresa energètica, i hui a més de set mil llars ja no se'ls talla la llum ni l'aigua gràcies al govern valencià.
Hem aprovat la llei de la funció social de la vivenda, perquè cap família es quede sense vivenda.
I rescatem la societat valenciana dels seus imposts antisocials.
Perquè ací els que menys pagaven, menys que en la resta dels territoris, era absolutament al revés.
Aquells que menys tenen, més pagaven.
Els que més tenien, menys pagaven.
I ara, un milió sis-cents mil valencians se van a vore afavorits per la política fiscal de La Generalitat.

I a més, senyora Bonig i senyores i senyors, de 2009 a 2014 la població en risc de pobresa o exclusió va augmentar el 8%, és a dir, el doble que el conjunt d'Espanya.
Per primera vegada en este any el Consell ha reduït en dos punts, el doble que la mitjana, però ara amb xifres positives.
Una tendència que va a reafirmar-se este any.

Però també li dic que com.
.
.

El senyor president:

President.

El senyor president del Consell:

.
.
.
la distribució més o menys.
.
.
per arribar al quaranta-sis, no?
més que res per una certa.
.
.
No, si me permet, senyor president, jo sempre seré respectuós amb vosté.
El que vosté me diga vaig a fer.

En qualsevol cas li vull dir que no només redistribuïm sinó creixem.
I li vaig a donar una notícia.
Ahir vaig estar reunit amb el grup Thyssenkrupp i m'han anunciat que van a augmentar la seua dotació a Sagunt i van a invertir trenta milions d'euros en la Comunitat Valenciana.
Perquè creuen, ara sí, que ací n'hi ha estabilitat, honradesa i transparència.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Sí, senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor presidente, mi síndica le ha preguntado sobre el cuándo.
Yo le voy a preguntar qué le parece el cómo.
Y quiero saber su opinión, si es que la tiene, y el silencio considero que también es una opinión.
¿Aprueba usted que la conselleria de igualdad haya gastado más de setenta millones sin contrato a empresas privadas que gestionan centros de mayores?
¿Apoya usted que la consellera Oltra se haya saltado la ley con más de ciento siete informes en contra de intervención sólo en esta materia?
¿Le parece bien que la conselleria de igualdad vulnere mes a mes la ley de contratos como dicen la intervención?

Señor presidente, su gobierno acumula cientos de informes en contra de la intervención en año y medio.
¿Va a permitir que esto siga ocurriendo dentro del Consell?
Y, finalmente, ¿tiene esto algo que ver con los rumores de que la señora Oltra quiere abandonar la conselleria?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

La vicepresidenta del Consell li respondrà.
Té vosté la paraula.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltes gràcies, senyor president.

Ja sé que vostés allò dels rumors ho tenen malament.
No es preocupen a mi no cal que me graven hui perquè açò se grava en Les Corts; vostés amb les gravacions i els rumors tenen molts problemes.
(Aplaudiments)

Mire, efectivament, tenim molts rescabalaments, molts.
Sap vosté per què?
Perquè quan aplegàrem a la conselleria la majoria de contractes estaven vençuts i vostés no els havien renovat en el temps que els havien d'haver renovat.
I ara n'hi ha catorze contractes en marxa per a posar ordre.
Sap vosté per què paguem rescabalaments?
Perquè al febrer de 2016 una sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va dir que el seu sistema Blasco-Cotino d'accessibilitat en residències era il·legal.
Vaja per Déu que hem d'arreglar el que vostés desarreglaren.
(Aplaudiments)

Per això, per això rescabalem, clar que sí.
És que el contracte de tres mil tres-centes places de residència està ja en marxa, un contracte legal, d'igualtat d'oportunitats, transparent i un contracte que vostés feren il·legal per a afavorir amics com Cotino, com Ortiz, com etcètera, per a finançar il·legalment el seu partit, que ja ho han reconegut en els tribunals.
I no tinc res més a dir.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Senyora Catalá, té vosté la paraula.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyor president.

Comence amb una crònica periodística: Â«El Consell bipartito, abanderado del discurso del Â«rescatem personesÂ», acaba de encontrarse con un nuevo frente, tal vez el más doloroso en el ámbito social.
Â» Señor presidente, le hablo de los centros especiales de empleo, de personas especialmente vulnerables, de discapacitados, de familias que crean, que soportan y, sobre todo, que ayudan a que esos discapacitados tengan un empleo.

Le hablo de las ayudas del Servef, de ayudas que por primera vez en la historia de nuestra comunidad han dejado fuera a veintiocho centros especiales de empleo.
Con discapacitados que no tendrán ni un duro para su salario, con personas que han financiado y pedido pólizas de crédito para pagar salarios de discapacitados.
Le hablo de personas a los que no sé si usted dedicó el mismo tiempo ayer que a los de Thyssenkrupp.
No sé si dedicó el mismo porcentaje de tiempo a los centros especiales de empleo que a Thyssenkrupp.
No lo sé.

Señor presidente, ¿va a resolver este problema?
¿Va a dejar que veintiocho centros especiales de empleo, de ciento treinta que existen en la comunidad y que dan trabajo a siete mil discapacitados, el 40% indefinidos, se queden sin ayudas para sus salarios en el año 2016?
¿Van a seguir ustedes mirando a los ojos de las personas diciéndoles que rescatan a los más vulnerables cuando lo que hacen es dejar a discapacitados sin salario en el año 2016?
¿Va usted a consentir que esta sea la primera brecha, una de tantas, pero la más dolorosa del Consell del botànic?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Catalá.

Vicepresidenta del Consell, té vosté la paraula.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Senyora Catalá, és de veres que tenim un problema amb els centres especials d'ocupació, però vosté sap per què?
(Protestes)

El senyor president:

Senyories.
(Se senten veus que diuen: Â«Sí que s'ho saben.
Afirmativo.
Sí que s'ho saben.
Â» Aplaudiments)

Senyories.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Molt bé.
Com veig…

El senyor president:

Li ho tindrem en compte… (Protestes)

Senyories, escoltem.
(Aplaudiments)

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Com veig que això ja s'ho saben, (protestes) perquè les sessions de Barrio Sésamo estan funcionant i vostés comencen a saber el que ha passat en esta comunitat, doncs no insistiré.
Òbviament estem intentant arreglar-ho.

Mire, li vaig a parlar del centre especial d'ocupació, de l'IVAS, que està en una situació d'alegalitat que ara estem arreglant, convertint-lo normativament en un centre legal que vostés tenien en un limbe.
Vostés han gestionat amb indolència la dependència, la diversitat funcional i tot el que ha de vore amb les persones més vulnerables.
Que vinguen ací a preguntar sobre coses que vostés han deixat abandonades, la veritat és que haurien de fer-s'ho mirar.
(Protestes)

Mire vosté, mire vosté.
.
.

El senyor president:

Senyories, senyories.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Mire vosté el que diu l'observatori de la dependència.
Diu: Â«Una de las comunidades donde más ha avanzado el sistema de atención a la dependencia iniciando una importante recuperación tras varios años de continuo deterioro.
Â» (Protestes) El deterioro, vostés.
Avance, botànic.

El senyor president:

Senyories.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Seguim.
Â«La mejora en los indicadores de cobertura y de gestión hace que la Comunidad Valenciana haya abandonado por primera vez el último o penúltimo lugar.
Â» Deterioro, PP.
Avanç, botànic.
Veuen?
Veuen com és fàcil?
(Aplaudiments) Vosté, abandonament.
Nosaltres, arreglar-ho tot.
(Se sent una veu que diu: Â«Molt bé, molt bé.
Â»)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyories.

Senyories, senyories, continuem amb la sessió de control.
I a continuació la pregunta de control del Grup Parlamentari Compromís que la formularà el seu síndic, el senyor Fran Ferri.

Senyor Ferri, quan vosté vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Senyor president, vicepresidenta, consellers i conselleres.

Senyor president, hui des de Compromís li fem una pregunta sobre la valoració del Consell sobre els casos de corrupció del Partit Popular i les recents informacions que han aparegut darrerament en la premsa i en les notícies.
No és d'estranyar que en el carrer ja se'ls conega als governs del Partit Popular com el gobierno de todos a la cárcel, per les notícies que van apareixent, el que va apareixent en premsa.

Però, és realment curiós com el Partit Popular tracta esta qüestió, no?
Perquè, és com si.
.
.
, ells parlen com si això haguera sigut un accident, com si haguera sigut una tronada, una qüestió meteorològica, com si la cosa no anara amb ells, com si no hagueren tingut res a vore en esta qüestió.
I quan n'hi ha sentències diuen: Â«Esto demuestra que la justicia funciona.
Â» Saben què demostra això?
Que durant anys hem estat governats per corruptes i per lladres.
Això és el que demostra.
(Aplaudiments)

I ara, senyor president, n'hi ha qui vol que s'oblide qui eren estes persones.
Però els haurem de refrescar la memòria.
Senyories, esta senyora, Milagrosa Martínez.
(Veus) En terminologia rajoniana, Â«esa señora de la que usted me hablaÂ».
Val?
Eixa és Milagrosa Martínez.
Condemnada a nou anys de presó per delicte continuat de malversacions de fons públics i suborn passiu.
Va ser presidenta de Les Corts, va ser consellera de turisme, a canvi va deixar sucar Orange Market de la conselleria -eixa Orange Market que després organitzava els actes del Partit Popular i les campanyes del Partit Popular.

Senyor Víctor Campos.
El vicepresident del Consell del Partit Popular condemnat a suborn pel cas dels trages, enganyat pel senyor Camps i el senyor Costa.
Camps i Costa, dos noms que seguiran sonant-nos.
I per acabar, una persona que tots vostés coneixen.
(Veus) No, no.
Va així, va així, va al revés.
Exconseller i exsíndic del Partit Popular.
S'asseia ahí, on està la senyora Bonig ara mateix.
Aplaudit per tots els diputats i diputades del Partit Popular quan deia allò de Â«no podrán demostrar nadaÂ» i vaja que si se va demostrar, eh?
Huit anys de presó, ahí està en la càrcer condemnat.
(Aplaudiments)

Senyor president, estes tres persones tenen alguna cosa en comú.
A banda que han sigut condemnades per casos de corrupció, estes tres persones tenen en comú que van saquejar els diners de tots els valencians i valencianes.
Diners que haurien d'haver anat a parar a educació, a sanitat, a dependència, a vivenda, però que van anar a butxaques de ben pocs.
Ací, les veritables víctimes van ser els valencians i les valencianes i els veritables responsables va ser un Partit Popular imputat, un Partit Popular que emparava la corrupció.

Estem al 2017 i el Partit Popular continua emparant la corrupció torpedinant les comissions d'investigació en este parlament.
Però també, ho he vist esta setmana a Alacant, senyor president, una denúncia del grup de la diputació de Compromís, en què s'han tret més de tres milions de factures fraudulentes en el que podia denominar-se ja el cas Fitur d'Alacant, de la província d'Alacant.
I mentre el Grup Compromís denuncia, sap què diu el Partit Popular?
Titular de la Información de l'any 2016 Â«El PP reprueba a Compromís en la diputación por fiscalizar la gestión y veta la investigación en turismo.
Â» Això és el que feia el Partit Popular, continua fent-ho ara mateixa, senyor president.

Des de Compromís -ja ho hem dit moltes vegades- no volem construir el futur des de la desmemòria sinó des de la justícia i la reparació.
Això vol dir que han d'anar tots a la presó i això vol dir que han de tornar els diners.

Mire, i precisament això no és un eslògan ni una frase feta.
Esta setmana hem conegut que el Tribunal de Comptes ha obert un procediment perquè els que van participar en la compra de Valmor tornen els diners.
Denúncia que vàrem presentar la vicepresidenta del Consell ara mateixa i jo l'any 2013.
Perquè -com deia- això no és una frase feta, és una faena de fons.
El que tornen els diners és una faena de fons.
Este procediment haurà de determinar quants diners es van malbaratar, qui són els responsables i si s'han de tornar o no.
Així que, els qui estan per ahí, que vagen preparant-se la cartera.

Per això aplaudim la personació de la conselleria d'educació en aquesta qüestió i del seu Consell, senyor president, perquè és el que demana la ciutadania.
Com també és un treball de fons la denúncia que vam fer des de Compromís per la qüestió del balafiament en l'antiga i el saqueig en l'antiga RTVV que s'està jutjant a Paterna.
Senyor president, des de Compromís li demanem el cent per cent de col·laboració perquè este saqueig que ens ha costat als valencians més de mil milions d'euros, no quede impune.
Que el Consell, a banda que es persone a RTVV, també es persone el Consell amb la màxima contundència.

Mire, n'hi ha qui diu que cal passar pàgina.
Si això significa oblidar el passat, que no compten amb nosaltres, que no compten amb Compromís.
Perquè mentre alguns es feien rics amb les mangarrufes del Partit Popular, alguns havien d'anar a comiat dels nostre amics i amigues que se n'havien d'anar fora per a trobar una feina digna.
Mentre alguns ens furtaven a mans plenes, alguns ens acomiadaven dels nostres iaios i iaies sense que hagueren cobrat ni un duro de la dependència.
Mentre alguns ens saquejaven, els nostres xiquets i xiquetes estudiaven en barracons, barracons que ara s'estan canviant per aules dignes al preu que toca.

Per això, per tot el que hem patit els valencians i les valencianes, mai serem prou durs i contundents amb la corrupció i amb els corruptes i amb els lladres que ens han governat els últims anys.

Senyor president, com valora el Consell les últimes informacions conegudes sobre casos de corrupció relacionats amb els governs del Partit Popular i quines mesures pensa implementar per a recuperar els diners sostrets de les arques públiques?
Nosaltres ho tenim molt clar: enfront de la corrupció, ni oblit, ni perdó.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Els valencians i les valencianes som gent honrada.
Som tan honrats i honrades com els que més.
Però hem tingut una desgràcia, no un accident meteorològic, efectivament.
Hem tingut uns dirigents que han malbaratat la confiança que dipositaren en ells els ciutadans i que no han estat a l'alçada ètica i moral de l'honradesa del poble valencià.

Uns dirigents que utilitzaren les administracions públiques per a delinquir, causant-li un greu deteriorament.
Ja no ho diem nosaltres, ja no és una qüestió dels partits que sustenten a este govern.
Ho diuen els tribunals, com el cas de la sentència que hem conegut del cas Gürtel.
El Partit Popular va muntar una trama col·lectiva per finançar-se irregularment.
Això ja és un fet.
Per a fer trampes, per a anar dopat a les eleccions.

I totes les imputacions i les condemnes que han passat i encara no hem vist que s'assumisca la responsabilitat política.
Continuem esperant una assumpció de responsabilitats que sembla que no arribarà mai.
La justícia posarà al seu lloc a aquells que robaren al poble valencià però ¿quan assumirà la responsabilitat política?

Mire, senyor Ferri, els ecos d'aquest vint anys d'ignomínia continuen afectant la nostra reputació, una hipoteca reputacional que hem d'alçar entre tots, una hipoteca reputacional que este govern està sofrint però que sofrixen el conjunt dels valencians, les empreses valencianes, tot el món acaba sofrint l'hipoteca reputacional.
Molts dels problemes que nosaltres tenim ara en estos moments en els fons europeus estan relacionats en esta qüestió.

Enfront d'estos vint anys, ara n'hi ha vint mesos diferents, vint mesos en els que hem aconseguit que n'hi haja estabilitat, que n'hi haja honradesa i que n'hi haja diàleg.
Estabilitat, honradesa i diàleg, valors que aconseguirem perquè finalment, efectivament, sense perdó i sense oblit però que la Comunitat Valenciana mire endavant i que, efectivament, el passat quede on mai haguera hagut d'estar.

És veritat que ens estan fent passar encara -i ens faran passar- molta vergonya, i el cost social, política, reputacional i econòmic ¡l'hem de pagar!

Com vosté sap, una de les obligacions que marca este govern és precisament perseguir la corrupció, aconseguir portar davant de la justícia els autors materials del delictes i aconseguir que torne els diners a qui li pertoquen, que és al poble valencià.
Una vegada jutjats i condemnats hem de fer efectiva eixa condemna, això suposa el compliment de penes de presó, inhabilitació, però també les indemnitzacions a les que obliguen les sentències.
És a dir, volem recuperar fins al darrer euro que és dels valencians.

Eixa és la tasca que hem iniciat en el cas Blasco, on ja s'han recuperat 420.
000 euros de l'1.
600.
000 que es van quedar la trama corrupta.
I continuem reclamant allò que falta a través del Tribunal de Comptes perquè, deixe'm que li diga una cosa, el que és cert és que Blasco encara no ha tornat ni un euro.
La Generalitat no pot permetre que després d'haver aconseguit una condemna els culpables no paguen amb tot allò que marca la sentència.

Per això li anuncie que, davant l'acumulació de casos que aniran resolent-se en els propers mesos per tots els judicis que n'hi ha pendents, anem a reforçar l'àrea que es creà de recuperacions, un departament que amb estreta col·laboració amb l'advocacia repasse totes les possibles vies legals per a localitzar els béns dels condemnats, fins i tot en casos en els que hagen intentant o esta intentant ocultar-los, i s'inste a la seua confiscació per a recuperar el prejudici econòmic de La Generalitat.
I és que no estem parlant de quantitats menors.

Per exemple, en la recent sentència del cas Gürtel, Fitur, una vegada la sentència siga ferma, els condemnats ens han de tornar almenys 270.
000 euros.

En el cas Blasco ja tenim reconeguts, a més de l'1.
600.
000 del primer judici, 161.
000 euros d'una sèrie de contractes menors.
En la resta de peces del cas Blasco, que encara està en exclusió, estimem que hem de recuperar 3,2 milions d'euros que la trama gastà il·legalment.

En el cas Palau de les Arts, que està pendent de jutjar-se, en els escrits de qualificació demanen el retorn de 680.
000 euros.

En el cas fórmula 1 -al que vosté feia al·lusió abans- vorem fins on arriba la part penal.
De moment, el Tribunal de Comptes ha dictat una acta en la que reconeix que en la compra de Valmor es va produir una actuació contrària a la llei que provocà un crebant a La Generalitat de quasi 24 milions d'euros.
I el Tribunal de Comptes, malgrat que diu que eixa no és la via -el tribunal- per a recuperar eixos diners, sí que ens deixa oberta la porta per a mantindre la causa viva.

I ho hem fet, ara estem acabant de definir l'estratègia que seguirem per tal de recuperar dels responsables, d'aquella decisió, eixos 24 milions d'euros.

En el cas EMARSA, que s'ha de jutjar ara a març, la quantitat que reclamem pel prejudici causat a l'empresa pública de La Generalitat, EPSAR, és de 23 milions d'euros.
I encara no tenim xifres de quant haurem de reclamar per casos que estan en instrucció encara, cas CIEGSA, Taula, IVAM, la peça del papa, o el finançament irregular del mateix Partit Popular.

Efectivament, la corrupció és una de les pitjors malalties que pot tindre una societat i hem de treballar tots junts perquè mai més passe el que ha passat, i hem de tancar pàgina però tancar pàgina posant a cadascú en el seu lloc, i tornant, recuperant els diners que eren del poble valencià.

I també li dic una cosa, la corrupció no és només la qüestió econòmica, n'hi ha qüestions que avui he vist en els mitjans de comunicació que també són corrupció; gravar-se per a comprar alcaldies també és corrupció.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor president del Consell.

Continuem amb la sessió de control.

I ara torn del Grup Ciudadanos, el síndic Alexis Marí formularà la pregunta.

Senyories, escoltem amb respecte al síndic del Grup Ciudadanos que formularà la pregunta de control.

Quan vosté vullga, senyor Marí.

El senyor Marí Malonda:

Gràcies, president.

President, vicepresidenta, consellers.

En primer lugar, un saludo a nuestro amigo Alfredo Castelló, y un abrazo especial también a Maria Josep por los hechos que acontecieron ayer deplorables, inadmisibles, en la casa de todos.
(Aplaudiments)

President, Acuerdo del Botánico: salvar, rescatar personas.
Le pregunto por la situación actual de la sanidad en la Comunidad Valenciana.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Marí.

El estado de la sanidad, sin lugar a dudas, está mejor que hace veinte meses y seguro que peor que dentro de unos años porque vamos a conseguir de verdad una sanidad pública, de calidad y para todos, sin discriminación por razón alguna.

Estamos reparando derechos, dignificando infraestructuras y reconstruyendo la gestión.
Y para conseguirlo lo primero que se ha hecho es dotar a la sanidad de los recursos que antes no se les dotaba intentando, además, transparentar una situación económica que estaba absolutamente oculta -como saben ustedes-.
De eso además ha hablado Europa y nos ha condenado.
Bien.

Respecto a esto hemos conseguido que el 2017 sea el presupuesto más importante que jamás se ha destinado a sanidad porque, efectivamente, el derecho a la salud es un derecho fundamental para nosotros.

Mire, en sanidad, en cualquier caso, más allá de las cifras hay que hablar de las personas.
Y antes en la anterior intervención ya he dicho que son más de diez mil personas las que han recuperado el derecho a la salud ¡que no tenían derecho a la salud!
, ¡que les habían quitado la tarjeta!
¡Oiga!
, ¿eso no le parece bien?
, ¿no ha mejorado para esta gente la salud?
Pues yo creo que ha mejorado mucho.
Pero no solo para ellos, ha mejorado la dignidad del pueblo valenciano, de todos nosotros, porque hemos hecho justicia, equidad, igualdad.
(Aplaudiments)

Más de 1.
300.
000 personas ya no pagan el copago injusto, 915.
000 pensionistas y personas con diversidad funcional ya no pagan, ya no dejan los tratamientos, ya pueden tener los tratamientos, 400.
000 menores a partir de ahora con rentas bajas ya no pagan, y somos la primera comunidad autónoma que ha eliminado el copago para menores en situación de vulnerabilidad.
Y gracias a todas estas medidas los tratamientos abandonados se han reducido en un 32% ya: en colesterol, el abandono ha bajado el 34%; en diabetes, el 31%; en hipertensión, el 31%.
Es lo que hay.

Efectivamente, son pequeños avances, ¡claro que sí!
, pero son avances muy importantes, sobre todo para aquellos que los sufren.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Senyor Marí, per a continuar formulant la pregunta de control.

Quan vosté vullga, senyor Marí.

El senyor Marí Malonda:

Gracias, president.

Senyor president, en el pacto del botánico, que ustedes tuvieron la osadía de calificar como Â«modélico y exportableÂ» -es lo que dijo usted-, tenían como prioridad gobernar para las personas reestableciendo y ampliando los servicios públicos para el cumplimiento efectivo de los derechos sociales -eso decían-, poniéndolos siempre, abro comillas, siempre bajo la lógica del bienestar colectivo y nunca del lucro privativo.

Pues, bien, señor Puig, acépteme un consejo: antes de intentar exportarlo lo que debería de hacer primero es, por lo menos, intentar cumplirlo aquí, en la Comunidad Valenciana, y recordarle a la conselleria de sanidad lo del bienestar colectivo en lugar del lucro privado que día a día también demuestra que no lo han entendido, no lo han terminado de entender.

Y es que, president, la gestión de sanidad por parte del Consell no es que no se puede considerar como eficaz o eficiente, es que no ha sido ni siquiera estética -como diría la vicepresidenta Oltra-, y yo la conozco lo suficientemente bien -creo- a la vicepresidenta para saber que todo esto no le gusta.

Porque, mire, desde que tomó posesión la consellera de sanidad en lo que mayor empeño ha puesto no ha sido, desde luego, en mejorar la calidad de la sanidad valenciana sino que se ha entregado a tejer una red clientelar colocando a dedo a sus amigos y conocidos y no solo en cargos de confianza.

Mire, también quedó clara cuál es la idea del servicio público, servicio público al referirse a la reversión del modelo Alcira; despedir a trescientos empleados y crear una bolsa de trabajo -abro comillas- para meter a todos nuestros familiares, amigos y conocidos que estén sin trabajo y que deseen trabajar.
Eso, le recuerdo, president, lo dijo una persona del círculo más próximo a la consellera.

Esa es su forma de hacer política, echar a los que están ahora para colocar a sus amigos.
Esa es la nueva forma de hacer política que ustedes abanderan.
Y le pregunto: ¿ese es el concepto de servicio público que defienden ustedes?
¿Ese es el servicio público que defienden ustedes?
(Aplaudiments)

Porque, mire, señor Puig, muy estético no es que al número 3 de sanidad, Ricardo Campos, se le haya pillado ocultando en su declaración de bienes que es propietario de una clínica privada de oftalmología desde hace más de veinte años en la que pasaba consulta y que ahora tiene alquilada.
Parece que en esta conselleria los altos cargos se creen que están por encima de la ley, que pueden incumplir la ley de incompatibilidades impulsada por el propio Consell y que no pasa absolutamente nada.
Pero si grave era lo que ha hecho el señor Campos más grave todavía sería, president, intentar justificarlo.

El conseller Alcaraz está muy enfadado, hemos visto estos días que está muy enfadado porque cree que Montón le ha engañado.
Sin embargo, a mi grupo desde luego no le sorprende esa forma de actuar porque esta va siendo la forma habitual y cotidiana de actuar de la conselleria de sanidad.

Y, mire, y si el capitán de la KGB se queja y protesta por actitudes pocos transparentes del personal del propio Consell, yo me creo al capitán Alcaraz, yo me creo al capitán Alcaraz.
(Aplaudiments)

Pero, mire, es que lo del señor Campos tampoco debería de sorprendernos dado que él mismo hace unas semanas insultó gravemente a los trabajadores del hospital de la Ribera llamándolos Â«tropaÂ» y a las empresas, a las empresas fusionales les dijo, las calificaba de Â«parásitosÂ», tal cual.
Lo grave es que todo esto podía quedar como una anécdota, si la gestión de su conselleria no fuera lo pésima que está siendo hasta la fecha.

¿Qué me dice del informe que valora la consecución de objetivos de la conselleria para el 2016?
Ya se lo digo yo, president, ya se lo digo yo: no se han cumplido ni la mitad de lo que se habían propuesto para este ejercicio.
Todo esto, lo rojo, que además es un programa propio de la conselleria, es lo que se ha incumplido y lo que se va incumpliendo hasta la fecha.

Además, mire, las listas de espera se han incrementado en el último año, faltan camas como hemos podido comprobar este mismo fin de semana al llegar niños del Hospital Clínico al Peset porque no tenían camas para ingresarlos; tampoco hay planificación como pudimos ver con el colapso sufrido en los hospitales durante la campaña de la gripe, y mientras tanto la consellera sigue con sus obsesiones, con sus obsesiones, simplemente por su obsesión a todo lo que tenga que ver con el sector privado.

Mire, president, esto no es Venezuela, esto no es Venezuela, president, aquí las decisiones no se tienen que tomar por temas ideológicos, se tienen que tomar por buenos gestores, por buena gestión (aplaudiments), por buena gestión, con datos objetivos que, por cierto, hoy por hoy, también le digo, no le avalan, a usted no le avalan.

Se juega mucho en su conselleria la salud de los ciudadanos, así que por favor le pedimos que se centre en gestionar mejor la atención prestada y en la calidad asistencial.
Empiece de una vez a hablar por el interés de todos y no por unos cuantos que es lo que ha hecho hasta ahora.

Y, mire, termino, apostamos -se lo dije en su día-, apostamos por un cambio, un cambio pero no así, no este tipo de cambio.
President, usted yo creo que es una persona decente pero el movimiento se demuestra andando, no permita todo este merequetengue que está sucediendo en la conselleria de sanidad.
Que usted es decente, ¡demuéstrelo!
, demuestre que esto no es aceptable, que la situación no es aceptable.

Y le voy a decir: imponer y persistir en la política de opacidad y en la falta de transparencia y de gestión no va con nosotros, no va con Ciudadanos, y no debería ir con usted ni con su Consell.

Mientras usted mantenga estas situaciones en sanidad, ya se lo digo: con nosotros no cuente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Marí.

¿Sabe cuánto hemos ahorrado -por hablar de eficiencia, por hablar de gestión- recuperando el control riguroso del contrato de resonancias magnéticas, por cierto privatizado, que no todo lo privado es bueno?
(Veus) Bien.
Casi cuatro millones ya se han ahorrado en este momento.

¿Sabe cuánto hemos ahorrado gestionando mejor los conciertos?
9 millones de euros.
¿Sabe usted cuánto hemos reducido en 2016 la derivación a clínicas privadas, con lo cual se ha ahorrado.
.
.
?
Dos millones de euros, el 14%.
¿Sabe cómo lo hemos hecho?
Operando por las tardes en nuestros hospitales, con nuestro personal; 10.
000 operaciones de esta manera; de esta manera, que es aprovechar bien nuestros recursos.
No como otros, que hacían lo que hacían, ¿sabe?

Por otra parte, mire, en relación a la dignificación de las infraestructuras, estamos planteando un plan que contempla todos los departamentos de salud de la Comunidad Valenciana, desde el de Campanar, con el Espai Ernest Lluch, hasta todos los centros.

El PEC-TAC, por ejemplo, solo teníamos uno público.
Ahora, ya este año, vamos a contar al menos con tres.
Eso es fundamental para la detección y la curación del cáncer.

Este es el planteamiento: estabilidad en el empleo.
Por primera vez en nueve años hay ofertas públicas de empleo, más de 3.
600 plazas.
Por tanto, eficiencia y no recortes.
Eficiencia no tiene que ser símbolo de recortes.

La compra centralizada de medicamentos ha supuesto una bajada de los costes de 7,8 millones de euros y la previsión de ahorro en el 2017 es de 23 millones de euros más.

Y a todo esto, hay veces.
.
.
, porque de lo que estamos hablando no es de números, estamos hablando de salvarle la vida a las personas.
Solo en el plan de la hepatitis C, 6.
500 personas entre 2015 y 2016 han salvado la vida.
Y, ¿sabe?
, eso a costa del presupuesto de La Generalitat, porque aún nos debe 27 millones de euros el estado.
Pero nada nos va a hacer parar en nuestra vocación de que finalmente los valencianos tengan la mejor salud posible, (aplaudiments) tengamos o no tengamos los recursos necesarios.

Y le voy a anunciar, porque vamos avanzando con las posibilidades que existen en estos momentos.
.
.
Y en estos momentos vamos a aprobar en los próximos días un decreto para regular el uso y la distribución de desfibriladores.

La Comunitat Valenciana en 2017 será una comunitat cardioprotegida.
Saben ustedes que las enfermedades vasculares -cardiovasculares- son la principal causa de muerte en los países desarrollados.
Para eso vamos a dedicar nuestros recursos.
Esa es nuestra vocación, de servicio a todos los valencianos y para hacer una gestión decente, señor Marí.

Aquí no hay.
.
.
, aquí no hay gente indecente.
Los nombramientos se hacen de acuerdo con la ley, de acuerdo con la ley.
Eso es lo que hay, de acuerdo con la ley.
No como lo hacían otros, que la ley para ellos es absolutamente un oxímoron.
 La ley y ellos.
.
.
No puede ser.

¡Ale!
Hasta luego.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Córdoba, Juan Córdoba.

Sí, senyories, escoltem la pregunta que formula el senyor Córdoba al Consell.
Té vosté la paraula.

El senyor Córdoba Cortijo:

Gracias, señor presidente.

Mire, en diciembre del año 2015, según los datos de la propia conselleria, la lista de pacientes pendientes de operar era de 57.
898 -casi 58.
000-.
En el mismo mes, diciembre, pero del año 2016, un año después, la lista ha aumentado hasta los 65.
136.
Esto hace una diferencia de 7.
238 pacientes que están pendientes de operar, lo que supone un incremento del 12,5%.

Y, curiosamente, el argumento que esgrime la conselleria, por parte de sus dirigentes, para justificar este incremento es que hay más personas mayores, y más envejecidas evidentemente, entre otras cosas.

En este tema parece claro entonces que el fracaso de la gestión de la conselleria es evidente, teniendo en cuenta que la demora quirúrgica media en los hospitales públicos es de 115 días, mientras que en los centros concertados, por ejemplo, y no es por poner este mismo ejemplo, el hospital de la Ribera, es de 64 días menos, es decir, de 51 días, según datos que está manejando también la propia conselleria.

Por lo tanto, le pregunto, para que explique: ¿qué medidas está poniendo y va a poner en marcha la conselleria para reducir el tiempo de espera para los pacientes que están pendientes de la intervención quirúrgica en los hospitales públicos fundamentalmente?
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Córdoba.

Consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Muchas gracias.

Señor Córdoba, me va a permitir el hablar con usted, que tiene a lo mejor algún conocimiento de más, el poder entrar en profundidad en la lista de espera.
Pero la clave de esta pregunta me la da en el final de su intervención.
Al final lo que intentamos es denostar la sanidad pública valenciana (algú diu: Â«En absoluto.
Â») para decir que es mejor otro tipo de.
.
.
(Algú diu: Â«Al revés.
Â»)

Mire, nosotros estamos defendiendo lo público, como ha dicho el president de La Generalitat, haciendo más con nuestros propios medios.
Ahora no escatimamos y no recortamos en el acceso a la lista de espera.
Ahora decimos la verdad.
Diez mil pacientes tenían ocultos los señores del Partido Popular (aplaudiments i protestes) en el anterior gobierno.
3,7 millones de días de demora tenían ocultos.
Listas B hasta en las.
.
.
, contabilidad B hasta en las listas de espera.
(Remors)

Nosotros ahora, es verdad, hemos reducido modestamente cinco días la demora en la atención quirúrgica no urgente, que son las listas de espera.

Pero vamos a seguir trabajando en esa línea, internalizando lo máximo, porque es más eficiente, porque da más comodidad a los pacientes, y en esa línea, defendiendo lo público.
Y no intenten pervertir el debate, haciendo no sé qué defensas y hablen claramente.
Aquí defendemos lo público.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Diputada Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Buenos días, señor presidente.

El senyor president:

Senyories.
.
.
-un segon, senyora diputada- demane silenci.

També demane a la consellera que es dirigisca al micro perquè quede enregistrada la seua intervenció i n'hi haja més sonoritat a l'hemicicle.
Intente aproximar-se.

Diputada Mercedes Ventura, té vosté la paraula.

La senyora Ventura Campos:

A la vista de los resultados de la auditoría oficial que ustedes realizaron sobre el modelo de Alcira, y específicamente me centraré en los resultados obtenidos sobre el hospital de Manises, se desvela que es uno de los departamentos de salud más eficiente, con un 25% menos de gasto por habitante en el conjunto de la sanidad pública, menos listas de espera.
Por poner un ejemplo, una consulta externa es de 22 días, frente a los 45 días de media y, además, el 84,8% de los pacientes del departamento de Manises declararon que en el 2015 están satisfechos o muy satisfechos con la atención sanitaria recibida.

En este sentido, me gustaría preguntarle: ¿qué criterios va a seguir a la hora de revertir el modelo de Alcira?
¿Van a ser criterios objetivos o van a ser criterios ideológicos?
Y, ¿cuánto les va a costar a los valencianos que la conselleria tome las decisiones basadas en el sectarismo y en la ideología?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Consellera.
.
.
(Veus) Sí, sí, sí, un segon, consellera.
Intente.
.
.
, és que no l'escoltem.
Intente.
.
.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

(Inoïble) .
.
.
dar la espalda.

Muchas gracias, señoría, por dejarlo tan claro y por la objetividad de la pregunta.

Aquí, mire, no estamos comparando una sanidad con otra.
Estamos haciendo, y mi obligación es hacer, que el sistema, en su globalidad, sea eficiente.

En el hospital de Alcira se ha finalizado el contrato.
No es una decisión ni siquiera de la conselleria, ni siquiera de este Consell.
Es una decisión mandatada por los valencianos y valencianas que han votado mayoritariamente a tres grupos parlamentarios para revertir la sanidad a lo público.
(Aplaudiments) Y, por tanto, que forma gobierno.
.
.
Y el contrato de Alcira finaliza en abril de 2018.

El senyor president:

Senyories.
.
.

Consellera, un segon.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Los trabajadores seguirán en sus puestos de trabajo y tendremos la misma cartera de servicios.

No se preocupe, aquí no estamos buscando una sanidad barata.
Estamos buscando una sanidad de calidad, de equidad, garante de los derechos de los valencianos y las valencianas.
Y eso es lo que día a día estamos haciendo, trabajar por el bien común.
Parece que ustedes han venido de parte a defender a una empresa privada.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, continuem en la sessió de control; en este cas, la pregunta que formula el Grup Podemos-Podem.
Senyor Montiel, té vosté la paraula.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia, senyor president.

Gràcies, president.

Membres del govern.

President, ¿quines mesures concretes pensa adoptar per a reivindicar els interessos de la ciutadania valenciana i de les institucions que li són més properes en relació amb la llei per la racionalització i sostenibilitat de la administració local?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

President del Consell.
.
.
, per a respondre a la pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Montiel.

Tot allò que estiga en la nostra mà per tal d'acabar el més prompte possible amb eixa llei, tinga vosté en compte que compte amb la complicitat del govern valencià.

El govern valencià és un govern profundament municipalista.
Creu que aquelles institucions que estan mes pròximes als ciutadans són institucions que han de tindre el major vigor possible, perquè són aquelles que es poden fiscalitzar d'una manera més clara, perquè són aquelles que poden prestar serveis d'una manera més directa i són les que entenen, a més, una qüestió que per a nosaltres és fonamental, que és la qüestió social.
I per això una de les primeres mesures que va prendre este govern va ser retornar-los competències en educació, en serveis socials, en tot allò que ha de vore en qüestions fonamentals per a la ciutadania.

És evident que Espanya, en el seu conjunt, ha.
.
.
, d'una vegada per totes donar-li una solució al que és el finançament també dels ajuntaments, de les corporacions locals i, sobretot, a més, que hi haja un compliment estricte d'allò que diu la Constitució respecte al paper polític també dels ajuntaments.

L'autonomia local ha estat moltes vegades intentant eludir-la, ¿no?
, perquè fonamentalment el que es tracta és que hi haja un compliment del que és un estat compartit -Govern d'Espanya, comunitats autònomes i ajuntaments-.
I, des d'esta perspectiva, la llei, efectivament, ni racionalitza ni és sostenible.

En aquell moment, quan se va posar damunt de la taula, el que se tractava i el que s'estava dient en aquell moment és que.
.
.
, els sous dels alcaldes, se volia fusionar ajuntaments.
.
.
Finalment, tot això no ha quedat en res, perquè, evidentment, el 80% dels alcaldes, alcaldesses i regidors de tot l'estat no cobren.
Estan fent un grandíssim esforç personal pels seus pobles.
I jo, avui, ací, també vull reivindicar el paper de regidors, regidores, alcaldes i alcaldesses que estan donant la cara tots els dies al servei dels ciutadans en el moment, moltes vegades, de més dificultat.

Per tant, senyor Montiel, jo li dic que, en tot allò que puguem treballar junts per acabar amb esta llei, compte amb el govern valencià.

Gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Senyor Montiel, té vosté la.
.
.
, paraula.

Quan vosté vullga, senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Puig.

Mire, m'agrada sentir-lo dir això, però em costa creure-ho.
¿Per què?
Mire, hubo un tiempo en el que el Partido Socialista, efectivamente, parecía tener una cierta coherencia entre lo que decía y lo que hacía en relación con el municipalismo.

Yo le quiero recordar, en diciembre del 2014, la secretaria en aquel momento de política local hablaba de que Â«el PSOE se compromete a derogar la fatídica ley MontoroÂ».
En marzo de 2016, el PSOE, e incluso Ciudadanos, junto con Podemos y el resto de fuerzas parlamentarias en el Congreso, aprobaron una PNL, a la que solo se opuso el Partido Popular, para derogar la ley Montoro.

En octubre del 2016, en estas mismas Cortes, se aprobó a iniciativa de Podemos, con la única oposición del Partido Popular, una proposición no de ley en la que se le daba tres meses a su gobierno para manifestar el rechazo al contenido de la Ley 27/2013 -la ley Montoro-, instar al Gobierno de España a derogarla y, también, instar al Gobierno de España para que, junto con los gobiernos de todas las comunidades autónomas y los representantes del mundo local, se consensue un nuevo marco de financiación para los municipios españoles y valencianos.
Esto se aprobó el día, como le digo, 14 de octubre del 2016.
Han pasado más de tres meses.

Y, casualmente, llegamos ahora a la situación de que el pasado 14 de febrero el Partido Popular y Ciudadanos votaron en contra de la tramitación, en el Congreso de los Diputados, de una iniciativa de Podemos, en la que solo se quería derogar la ley Montoro, mientras se abría un periodo transitorio de nueve meses para que el gobierno presentara un nuevo proyecto de ley.

Fue la abstención del Partido Socialista la que permitió que el Partido Popular saliera, una vez más, triunfante en su estrategia antimunicipalista.

Y, mire, yo creo que el Partido Socialista lleva ya demasiado tiempo, demasiado tiempo jugando a ser el salvavidas del PP.
Ya ha facilitado la investidura de Rajoy, ha evitado la derogación de la ley Montoro, y yo me pregunto dónde están aquellos compromisos que en su momento exhibieron, no solo ante.
.
.
, en el Congreso.
.
.
, o las sedes parlamentarias, sino ante la ciudadanía.
Yo recuerdo aquel tiempo.
Usted ha dicho hoy, trabajaremos juntos.
Bueno, yo lo echo de menos.
Echo de menos que el Partido Socialista esté a la altura de las circunstancias y cumpla con los compromisos.

Habíamos hablado de que un gobierno en minoría de Rajoy, y esto se dijo por su grupo en el proceso de investidura, un gobierno en minoría de Rajoy permitiría que de todas formas una mayoría parlamentaria de progreso permitiera derogar la ley Montoro, la ley mordaza, las reformas laborales, la LOMCE, y me temo que ustedes van deslizándose hacia una pendiente en la que prefieren jugar a ser el socio necesario de la triple alianza, antes que un partido que cumpla con sus compromisos.
(Aplaudiments)

Me parece que le están haciendo a usted un flaco favor en Madrid, señor Puig, le están haciendo a usted un flaco favor.
Yo creo que al final… Mire, hubo un detalle en el Congreso del Partido Popular, ese Partido Popular de unanimidades, que reveló el auténtico poder de la señora Cospedal, que es quien manda parece ser en el PP, en el que Rajoy dijo una ocurrencia interesante, dijo: Â«Somos reformistas, pero a nuestro ritmo.
Â»

Pues bien, señor Puig, yo creo que…, quisiera no creer que también ese ritmo se lo está marcando al Partido Socialista el señor Rajoy.

Y mire, le voy a decir una cosa, porque no me gusta simplemente hacer la crítica por la crítica.
En este momento está en el período de información pública, termina la semana pasada, el Proyecto de decreto.
El proyecto de decreto yo le quiero recordar que hace más de un año desde esta tribuna, en una pregunta al presidente, ya le advertimos sobre la necesidad de articular un mecanismo jurídico para garantizar las ayudas.
Pero como el proyecto de decreto se ha hecho tarde, y me temo que mal, genera un problema, y es que en los municipios donde ya se ha aprobado el presupuesto de 2017 no se va a poder aplicar las ayudas, no se va a poder aplicar el fondo porque el artículo 12.
5 de la Ley orgánica 2/2012, que es la que regula la estabilidad presupuestaria y la sostenibilidad financiera, dice que los ingresos que se obtengan por encima de lo previsto se destinarán íntegramente a reducir el nivel de deuda pública.

Eso quiere decir que cuando los municipios valencianos que ya hayan aprobado su presupuesto, que hayan hecho sus deberes, vengan a ver como entra en vigor, dentro de dos, tres meses, el decreto que ustedes han preparado, los dineros que reciben, como no los han podido presupuestar, los van a tener que aplicar a reducir el nivel de deuda pública, no van a poder incrementar servicios, no van a poder incrementar inversiones ni van a poder costear sus servicios.
¿Por qué?
Porque ya son tarde y mal.
Porque hace más de un año que se dijo en esta tribuna que había que dotar el fondo de cooperación municipal.
Y ahora, en el 2018 no será problema, porque si las normas objetivas que prevé el decreto entran en vigor, los ayuntamientos podrán presupuestar para el 2018 esta previsión.
Pero en este año por efecto, recuérdenlo, artículo 12.
5, Ley orgánica 2/2012, que forma parte del paquete de la ley Montoro, van a tener un problema, porque no van a poder disponer libremente del dinero que tarde, escaso y mal les llega.

Tomen nota porque no se puede jugar con declaraciones políticas y luego no hacer los deberes bien, cuando toca.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

President del Consell, per acabar de respondre a la pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Montiel, moltes gràcies.

Home!
anem a vore.
El que és evident és que el Fons de cooperació local existix, existix, que no existia; i existix després d'un compromís del noranta-nou.
Per tant, escolte, jo crec que tot se pot fer millor i totes les aportacions per a fer-ho millor doncs se faran.

També és cert que prèviament a l'aprovació dels pressupostos se va parlar amb la Federació Valenciana de Municipis, i els ajuntaments sabien que s'anava a produir, efectivament, una vegada aprovats els pressupostos, perquè fins a eixe moment no se pot fer, el d'obrir el fons.
Però, en qualsevol cas, jo també li reconec que respecte a la casuística en concret, vosté sap més que jo i, probablement, pot haver-hi algun problema que s'haurà de vore de quina manera se substancia la seua solució.

Però en el fons de la qüestió de la seua pregunta li vull dir que, des de la perspectiva del govern valencià, no hi ha cap tipus de dubte, nosaltres estem radicalment en contra d'eixa llei, ho hem manifestat i ho continuarem fent.

Jo no sóc qui en estos moments, perquè a més esta tampoc no és la trona adequada, per dir què fan els grups parlamentaris en el Congrés.
També li dic que pareix ser que el que va passar l'altre dia havia de vore més que res en qüestions derivades de com era la proposta i del fons.
Jo, sense dubte, li manifeste ací, allí i on siga que eixa és una llei restrictiva i és una llei que cal derogar.
I quan abans es derogue millor.

I li dic una cosa, podem fer una proposta a més, si vosté vol, nosaltres estem disposats a recolzar una proposició de llei d'estes Corts exigint la immediata derogació de la llei.
(Aplaudiments) Jo crec que és una bona possibilitat, perquè no hi haja cap dubte.
Perquè pensem, nosaltres pensem que eixa és una possibilitat i és una vocació clara d'acabar en una llei que efectivament és una llei perniciosa per al conjunt dels ajuntaments.

Mire, alguns ens sentim, ja li ho he dit, profundament municipalistes, i crec que vosté i jo això ho compartim absolutament.
Quan estava preparant esta intervenció vaig mirar algunes coses dels clàssics, i està bé.
Mire, una de les persones que més ha lluitat contra el municipalisme i de la qual han begut després molta gent, ha sigut esta senyora que és molt estimada per alguna bancada, que és la senyora Thatcher.
La senyora Thatcher va fer una operació terrible contra tots els ajuntaments.
La senyora Thatcher va fer una cosa que la derecha conservadora anglesa, que no és radical com la nostra, desgraciadament nosaltres patim el que patim, va fer un informe que era un informe Griffiths, i és un informe Griffiths, que és molt interessant llegir-lo després de tants anys, perquè l'informe Griffiths desautoritza tot allò que és la llei de racionalització, és clarament un informe que caldria que se'l llegiren els responsables del Partit Popular per a, d'una vegada per totes, deixar de perseguir els ajuntaments.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Sí, senyor Estañ.

El senyor Estañ García:

Gràcies, president.

La semana pasada efectivamente su partido hizo la derogación de la ley Montoro en Madrid.
Al día siguiente votó a favor del tratado CETA en Bruselas.
Estas decisiones condenan la autonomía política de los ayuntamientos, dificultando la remunicipalización, fomentando las privatizaciones y permitiendo que se siga poniendo por delante el pago de la deuda al cumplimiento de derechos.

Si bien en estas instancias superiores se ha actuado en contra del municipalismo, pues me gustaría preguntarle por una instancia inferior, como son las diputaciones, con una legitimidad democrática y una transparencia más que cuestionable, pero que curiosamente no se somete a los controles financieros y presupuestarios, que sí impone la ley Montoro a los municipios.

Por tanto, la pregunta es si se van a recuperar competencias y recursos de las diputaciones para dirigirlas a estructuras municipales o supramunicipales, para que así se pueda fomentar y llevar a cabo una gestión pública de los servicios.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Estañ.

Li contestarà la vicepresidenta del Consell.

La senyora vicepresidenta del Consell:

La veritat és que la pregunta no ha quedat clara.

En qualsevol cas, coincidim absolutament amb vostés en la qüestió, com ha explicat el president, primer de la necessitat de derogació de les lleis que han restringit la capacitat municipal i que han posat per damunt els creditors dels drets de les persones i de la capacitat dels ajuntaments de fer polítiques socials amb els romanents que tenen, val?
Eixa és una.
I ahí està l'oferta, a poder fer una proposició de llei des d'ací, des d'estes Corts, que després se puga debatre en el Congrés dels Diputats.

I respecte a les diputacions he de dir-li, ja hi ha dos decrets que s'han aprovat, el decret de coordinació en matèria esportiva i en matèria de turisme, que precisament va en la línia d'això, en millorar les coordinacions i sobretot en assegurar que els diners públics han d'anar on han d'anar, que és a la garantia de dret de les persones.

Li anuncie també que està en marxa ja també el decret de coordinació en matèria de polítiques inclusives i en matèria d'igualtat amb les diputacions.
I també que, per exemple, diputacions com la de València hem pogut establir tot un pla d'infraestructures que ens va permetre tres centres de salut mental i un centre per a diversitat funcional durant este any, que les obres ja comencen, que la diputació ha finançat als ajuntaments i que ompliran eixa xarxa de residències i de centres d'atenció a persones en discapacitat o a persones en situació de dependència que tant necessitem.

És a dir, estem treballant en eixa línia i, òbviament, estem emmarcats en la línia que vosté planteja en la seua reflexió.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Diputada Cabedo, té vosté la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Senyor Puig, tant a vosté com a la senyora Oltra els hem escoltat dir haver-se trobat amb una administració raquítica a l'entrar al Consell, i per això van anunciar, per exemple, la modificació de la Llei de funció pública valenciana.
Tanmateix, en un govern que aposta per la remunicipalització, com vosté molt bé ens ha indicat en la seua intervenció, amb les taxes de reposició imposades pel govern de Mariano Rajoy impossibiliten aquesta remunicipalització.
Inclús quan a dia d'avui molts ajuntaments tenen superàvit.

Hem anat escoltant a col·lació d'aquesta situació el senyor Soler reclamant que s'alleugeren aquestes limitacions a través de, per exemple, la llei de pressupostos estatal.

Per tant, vosté ens ha oferit una proposta de derogar la llei Montoro.
Però la segona pregunta seria: creu el president i el conseller d'hisenda valencians, i què faran al respecte per aconseguir un no als pressupostos de Mariano Rajoy que imposen taxes de reposició ofegant l'administració valenciana?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.

Conseller d'hisenda.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyoria, jo crec que la intervenció tant del president com de la vicepresidenta han estat molt clares.
És a dir, no només ens posicionem com un govern activament municipalista, sinó que creguem que eixa llei ha de desaparéixer del mapa el més prompte possible, de manera coherent, de manera coherent; no per a fer derogacions parcials que podrien inclús crear una situació dificultosa des del punt de vista de la qüestió municipal.

Nosaltres no només transferim serveis i competències als ajuntaments, sinó que transferim diners i, a més, diners no finalistes, diners per a cultivar l'autonomia municipal.
Nosaltres creiem que és un mandat constitucional l'autonomia municipal.
I sense autonomia financera, com reclamem per a nosaltres, el govern de La Generalitat, també ho reclamem per als municipis sense autonomia financera, sense capacitat que els seus plens municipals decidixen sobre els (inintel·ligible) .
.
.
diners, difícilment tindran l'autonomia política que mandata la Constitució.
I nosaltres enviem competències, sobretot en temes socials, i enviem diners, en cas no finalistes.

Creguem que por sus obras los conoceréis.
És a dir, més lògica municipalista que intentar traslladar per primera vegada en tantíssims anys un fons municipal amb sentit, requerint a més fons de les diputacions, fons d'Europa i crèdit de l'IVF, formarà un total que realment jo crec que la vida municipal podrà canviar substantivament en el pròxim futur.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyories, amb esta resposta arribem a la finalització del punt sobre control al Consell, president del Consell, i passaríem al següent punt, tot i fent l'advertència que a les dotze menys deu minuts suspendrem la sessió per atendre el nostre acte de rebuig als nous casos de terrorisme masclista contra les dones.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre el suport al torn d'ofici i al dret a l'assistència jurídica gratuïta, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 49.
368, BOC número 155)

El senyor president:

Senyories, passem al punt dècim, que és presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre el suport al torn d'ofici i al dret a l'assistència jurídica gratuïta.

Per a la presentació i defensa de la proposició no de llei del Grup Socialista, té la paraula la il·lustre diputada Rosa Peris.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora Peris Cervera:

Gracias, presidenta.

En numerosas ocasiones desde el Grupo Socialista hemos subido para defender la justicia gratuita como un servicio público y que es esencial para garantizar la tutela judicial efectiva de las personas que carecen de recursos.

En numerosas ocasiones hemos subido también aquí, en esta tribuna, para pedir la dignificación de los abogados, de los procuradores que sostienen el turno de oficio.

En esta cámara hemos visto como en estos dos años se ha incrementado un 37% las partidas del presupuesto destinadas al turno de oficio.
Hemos pasado de los 23 millones que habían en el presupuesto del año 2015 a los cerca de 32 que hay en el presupuesto del año 2017.
8,5 millones más.

Hemos hecho cambios en los baremos y hemos apostado por la concertación con el colectivo como la mejor manera de apostar por esa dignificación, por ese reconocimiento del trabajo inmenso que realizan los y las abogadas del turno de oficio.

Un trabajo que, además, hoy quiero valorar especialmente, después de las palabras del president, del maravilloso trabajo que hacen en la asistencia jurídica a las mujeres víctimas de violencia de género, que hoy, desgraciadamente, tenemos que lamentar dos asesinatos en los que la administración no tuvo la capacidad de tener la respuesta que necesitaban.

Hoy presentamos esta iniciativa porque queremos que se revierta la decisión que ha adoptado hacienda, el señor Montoro, de gravar los servicios del turno de oficio con el 21% del IVA.
Una decisión que ha generado una enorme preocupación en los más de 44.
000 profesionales, un rechazo frontal de todos los colegios de abogados y también del Consejo General de la Abogacía, que ha emitido un informe que rebate esta interpretación.

Presentamos esta iniciativa porque consideramos que esta decisión que se ha tomado desde el ministerio de hacienda no responde ni a criterios técnicos… Y, por lo tanto, entendemos que debe responder a criterios políticos.
Y me explico, señorías.

Durante más de treinta años, la Dirección General de Tributos ha tenido clara cuál era la naturaleza jurídica de la justicia gratuita.
En primer lugar, se estableció que los servicios prestados en el turno de oficio son obligatorios para dichos profesionales, en virtud de las normas vigentes, y a la vez, que las cantidades que perciben con cargo a los presupuestos públicos, que se asignan a dichos profesionales, no tienen el carácter de retribución ni de compensación por la prestación de los mismos.

Señorías, el gran debate técnico que está habiendo es si la prestación de los servicios que se hace del turno de oficio son gratuitos y son obligatorios, como se ha sostenido siempre en nuestro país durante los últimos treinta años.

¿Qué ha ocurrido en enero?
En enero ha ocurrido que la Dirección General de Tributos, amparándose en una sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, en un caso de Bélgica, ha decidido cambiar el criterio.
Y, por lo tanto, lo que antes era gratuito ahora se considera oneroso y lo que era obligatorio ahora se considera libre.

Y estos dos elementos, que pueden parecer muy técnicos -y lo son- son los dos elementos que fundamentan la exención del IVA.
El turno de oficio y lo que perciben los abogados y las abogadas del turno de oficio ha estado exento del IVA porque se ha considerado que esos servicios eran obligatorios y eran gratuitos, y la dirección general ha cambiado este criterio.
Y, por lo tanto, el señor Montoro, si no lo remediamos, a partir de ahora aplicará un 21% del IVA a los abogados y procuradores del turno de oficio.

Señorías, el observatorio de la justicia gratuita cifra en algo…, alrededor de 140 euros lo que percibe un profesional por un expediente en el turno de oficio.
A esos 140 euros, de continuar el criterio de la Dirección General de Tributos, le tendremos que detraer el 21%.

¿De verdad es eso lo que queremos hacer con ese servicio jurídico, de verdad consideramos que lo que están percibiendo los abogados es un retribución onerosa?
No dicen eso nuestras leyes.
Y, por lo tanto, entendemos que Montoro se ha extralimitado en esa interpretación.

Pero es más, señorías.
Si lo que quiere decirnos el ministerio de hacienda es que las sentencias son aplicables, aquí no vamos a decir que no sean aplicables.
Miren, señorías, es que el Tribunal de Justicia de la Unión Europea también se pronunció en el año 2010 en relación a una caso planteado por Francia.
Y España no se vio requerida por esa decisión del mismo tribunal en el año 2010.
¿Por qué en esta ocasión sí?
¿Por qué este cambio de criterio?
¿Por qué a través de la dirección cambiamos la naturaleza jurídica de un servicio tan importante que da cumplimento y garantía a un derecho constitucional?
No tienen ni pies ni cabeza, desde el punto de vista jurídico.

Es más, el propio ministro de justicia, en el tiempo libre que le deja de ser portavoz del Partido Popular para defender a imputados y acusados, ha dicho que es verdad lo que decimos, que tienen razón, que el turno de oficio es…, la justifica gratuita es obligatoria y es gratuita.

Por lo tanto, el ministro comparte nuestro criterio, los colegios de abogados comparten el criterio, el Consejo General de la Abogacía comparte el criterio.
44.
000 profesionales se pueden ver afectados si no hay una rectificación inmediata de esa dirección.
Hay criterios jurídicos y legales para considerar que ha habido una extralimitación en la interpretación de la sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea.

Señorías, y si todos estos elementos son lo que son, y los comparte el propio ministro de justicia, que simplemente se limita a decir Â«voy a ver si convenzo a MontoroÂ», pues ¿qué hacemos, qué hacemos?

Por lo tanto, detrás de esta decisión, yo solo me inclino por pensar que hay una cuestión política.
Y es que el señor Montoro ha encontrado, como encontró antaño, un granero donde cuadrar a martillazos su presupuesto.
Solo el afán recaudador del ministro de hacienda puede explicar esta decisión.

Y en segundo lugar, en nuestra comunidad, y a partir de lo que ha dicho Montoro, pueden pasar dos cosas.
Si no se cambian los presupuestos de las comunidades autónomas, el 21% se detraerá de lo que perciben los abogados y abogadas del turno de oficio.

Si se cambian, tenemos que decir que todo ese esfuerzo presupuestario que hemos hecho estos dos años para aumentar 8 millones la partida presupuestaria de La Generalitat destinado al turno de oficio, tengo que decirles -y lo saben porque ha aparecido en prensa, y así lo ha declarado la propia consellera-, tengo que decirles que tendremos que enviar a Montoro 5 millones de euros del esfuerzo presupuestario de este gobierno.

Esta comunidad, que es una comunidad infrafinanciada, que estamos pidiendo que nos financien adecuadamente, ahora nos encontramos que de nuestro propio presupuesto destinaremos 5 millones vía IVA para pagarles a Montoro.

Señorías, no tiene absolutamente ningún sentido.
Y, por lo tanto, pedimos que aprueben y apoyen esta iniciativa.

Tengo que decir -y acabo con ello, presidenta- que hemos llegado a una transaccional con el Grupo Ciudadanos y también con conversaciones con la portavoz del Partido Popular, se entiende que había presentado una enmienda y que en la enmienda transaccional recoge la filosofía y lo que quería decir en la enmienda del Partido Popular.
Y, por lo tanto, si no hay cambio de criterio, considero que con la transaccional, y como queda el texto, el Partido Popular considera que están recogidas sus propuestas y que retiraría la enmienda.

Acabo, señorías.
Sería importante el apoyo mayoritario de esta cámara.
Ahí fuera hay mujeres y hombres que por cuatro duros defienden a las personas más vulnerables de nuestra sociedad, a las personas que no tienen recursos.
Hemos hecho un gran esfuerzo por su dignificación.
Por favor, hagamos un esfuerzo más para que esta medida insolidaria e injusta aplicada por Montoro la podemos revertir.
En nuestras manos está.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

A ver.
Entiendo, no sé si bien o no, por la intervención… Aquí ha llegado una enmienda transaccionada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos.
Por lo tanto, Ciudadanos pasará a hacer explicación de voto durante cuatro minutos.
Y por las palabras de la portavoz del Grupo Socialista, señora Peris, entiendo que usted aceptaría también firmar esta enmienda transaccional, pero quiero pronunciarse en el turno de enmiendas o en el turno de los cuatro minutos de fijación Esa es la pregunta.
(Veus) Vale.
Pues es el momento… (Veus) De acuerdo.
Pues es el momento en el que puede usted subir, señora Ferrer.
Y el señor Subiela tendrá cuatro minutos para fijar posición.

Vamos a ver.
Si la enmienda transaccional no hubiera llegado a la mesa, seguramente usted tendría razón y tendría ocho minutos, pero como la mesa ya tiene la enmienda transaccional, el reglamento marca cuatro minutos.
Luego, si quiere, se acerca por aquí y lo hablamos, si quiere.

Señora Ferrer.

La senyora Ferrer San Segundo:

Buenos días, señora presidenta.

Lamento que en mi intervención no haya…, en la intervención del Grupo Parlamentario Popular no haya querido salir la porta…, la consellera de justicia, a la que creo le debería interesar cuál es la posición del Grupo Parlamentario Popular, que es el mayoritario en esta cámara.
Pero, bueno, no siendo así, nosotros respetamos (aplaudiments) las cortesías, las descortesías y lo que significan las ausencias

Mire, en el grupo…, a nosotros nos acaba de llegar…, aunque yo he intentado previamente tener contacto, no había recibido respuesta hasta hace cinco minutos.
Y le tengo que decir que en el Grupo Parlamentario Popular estamos totalmente de acuerdo -y lo digo sin ninguna fisura- con el pleno respaldo al turno de oficio y a la asistencia jurídica gratuita.

Y además, no solo eso sino que nuestra enmienda lo que pretendía, creemos, era reforzar esa posición, porque nuestra enmienda lo que decía es: ante esa adicción tan genérica de…, donde decía que se proteja al justiciable, decíamos concretamente que se respalden las medidas de…, -tal-, para que se confirme que los beneficiarios y profesionales de la asistencia jurídica gratuita no tengan que pagar por este impuesto.

Era una medida que concretaba una PNL que considerábamos excesivamente genérica, excesivamente imprecisa y que se refería al justiciable, pero justamente eludía y se olvidaba de recoger la garantía a los profesionales, a los abogados y el turno de oficio, a los abogados y procuradores.

Por lo tanto, tenemos que decir que estamos de acuerdo en esto, porque, efectivamente, la enmienda, que ahora se dice que ha presentado el Grupo Ciudadanos con posterioridad a la que presentó el Partido Popular, recoge ese blindaje no solo al justiciable sino también a los profesionales abogados o procuradores.

Pero, claro, lo que no se puede decir es que…, bueno, aquí tenemos que recordar que el ministro de hacienda, (inintel·ligible)… -o no se sabe, que no creo, o se oculta-, a preguntas de una diputada socialista, en el pleno del 15 de febrero del año 2017 -o sea, ahora mismo, y aquí tengo el diario de sesiones-, dice: Â«Quiero expresar claramente en esta cámara que los beneficiarios de la justicia gratuita no van a pagar el IVA ni van a pagar por ningún otro concepto.
Â» Y además, dice: Â«Ni los beneficiarios, que sería un contrasentido, ni tampoco los profesionales de la justicia que se encargan de aplicarla, ni los profesionales ni los usuarios.
Â»

Esto lo ha dicho el ministro Montoro, al que usted dice que dice cosas que no dice, porque lo que dice es lo que ha dicho en el Congreso de los Diputados.
Oiga, y usted…, o no siguen ustedes lo que contestan a sus compañeros en el congreso o realmente quieren ocultar una realidad porque no les interesa.
Esto que dice el ministro Montoro es lo que recoge la enmienda transaccional propuesta por Ciudadanos y propuesta también por el Partido Popular.

Pero yo le diría algo más.
Mire, dice usted que se ha subido un 30% el presupuesto.
Sí.
Pero lo que tendría que decirse también es que el 37,5% de ese presupuesto, de esos 8 millones, es decir, 3 millones de euros, ha sido gracias a las enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Popular y consensuadas con otros grupos, (aplaudiments) porque no estaban en sus presupuestos, no estaban en sus presupuestos.

Entonces, al césar lo que es del césar y no hagamos política de esta cuestión en la que deberíamos estar muy juntos.

Yo le diría una cosa.
Oiga, ¿ha leído usted la sentencia del tribunal de la Unión Europea?
Porque, claro, dice usted, y lo ha mantenido ahí… Y mire, no nos vamos a negar porque no parezca algo distinto a lo que es, pero dice usted que esta medida, en el caso de que sea aplicada -y ya digo yo, y lo decimos, que el Grupo Parlamentario Popular y esta portavoz, espera que no se aplique nunca esta medida-, dice que perjudicaría a la tutela judicial efectiva -lo han seguido manteniendo.

Mire, esta es la sentencia, la sentencia belga de la que usted está hablando.
Dice: Â«La sujeción al IVA de los servicios prestados por los abogados en el marco de ese régimen nacional de asistencia jurídica gratuita, no conculca el derecho a la tutela judicial efectiva de los judiciables que disfrutan de tal asistencia.
Â» Lo dice la Unión Europea.
A mí me puede gustar o no gustar, pero es lo que dice la Unión Europea, parágrafo 67, además, del 27 al 38.
Mire, lo que no podemos es desvirtuar el contenido.

Pero es que, además, dice usted que solo ha habido la sentencia belga…, menciona la sentencia francesa.
Oiga, diga usted a la cámara que la sentencia francesa del año 2010 no solo no permite la exención de IVA, sino que además no les permite ni siquiera aplicar un IVA reducido.
Eso es lo que dice la sentencia del año 2010.

Aquí podremos estar equivocados o no equivocados y ya le digo que vamos a estar al cien por cien con el turno de oficio y vamos a estar al cien por cien por lo que planteamos la defensa hasta el último momento, mientras haya un aliento.
Pero, oiga, es que esto no es nuestra posición, no es ni siquiera la posición del señor Montoro que ha explicado claramente en el Congreso que no lo va a aplicar aunque usted aquí ha dicho que lo quiere aplicar.
Y lo ha dicho y está en el Diario de Sesiones y yo le remito, porque hay que ser riguroso a estas cosas.

Pero es que, mire, se aplica en Francia desde el año 2010, porque antes se aplicaba un IVA reducido, que es el que prohibió la Unión Europea.
¿Se aplica en más sitios de Europa?
¿Lo quiere usted saber?
¿Lo sabe o lo ha ocultado?
Se aplica en Italia, la actividad del defensor de oficio está sujeto a IVA; se aplica en Alemania, los servicios que se llaman del régimen obligatorio de defensa.
¿Más?
Sí.
La sujeción a IVA al tipo general, ¡ojo!
, del 21%, para los servicios jurídicos gratuitos está también en el Reino Unido, en Irlanda, en Portugal, en Polonia, en Dinamarca, en Finlandia.
Oiga, Bélgica, Reino Unido, Irlanda, Portugal, Francia, Italia, Alemania se paga (inintel·ligible) .
.
.
por servicios de asistencia jurídica gratuita.
¿Sí o no?
¿Se paga, sí o no?
(Aplaudiments)

Y se lo voy a decir muy claro.
Yo, que he sido abogado como usted durante treinta años, y mi grupo Parlamentario Popular tiene claro que le gustaría que eso se resolviera.
Usted lo ha dicho claro, el ministro de justicia, con el que estuvo ayer la consellera y también estuve yo, tiene claro que esto hay que resolverlo y hasta el ministro Montoro, que es el símbolo de todos los males, los tiene.
Porque en esa declaración en el Congreso de los Diputados, oiga, dice y reitera que no se va a aplicar al beneficiario, ni al profesional.
El gobierno se compromete a que no se van a menoscabar las retribuciones de los profesionales.

Oiga, no mienta usted, no diga usted que se van a cuestionar los baremos y que se van a reducir un 21, porque eso iría en contra de lo que está diciendo exactamente el ministro Montoro.
No se pueden tocar los baremos que están establecidos, presupuestos aprobados, porque jamás podría tener una aplicación retroactiva respecto de los presupuestos aprobados.
Y lo que tiene que hacer es lo que hacíamos en nuestra enmienda, y ahora se ha recogido, es que se confirme eso, que era algo que no recogía la de ustedes, porque lo que hacía nuestra enmienda era recoger esa salvaguarda.

Pero es que el señor Montoro dice, miren, para eso estamos en esta cámara, vamos a clarificarlo legalmente, vamos a trabajar en la clarificación y en la adecuación de la Unión Europea.
Y dice literalmente: Â«Ofrezco al Grupo Socialista que lo hagamos conjuntamente con el ministerio de justicia y aclaremos estos extremos, pero sobre todo no traslademos confusión.
Â» Le ofrece al Grupo Socialista.
Mire, yo espero que colabore en eso, pero si no les voy a recordar a Einstein, los que dicen que es imposible dejen al menos intentarlo a los que están trabajando en ello.

Mire, esto no depende ni del señor Montoro, ni de nosotros, ni de ustedes.
Nosotros, quede claro, y porque no quede absolutamente ninguna duda, entendiendo que lo que pedíamos que es que se reforzara, que se confirmara, que fuera cual fuera el criterio de la Unión Europea se buscaran mecanismos para eso no afectara jamás, ni a los beneficiarios, ni a los abogados y procuradores, vamos, porque nosotros respaldamos el turno de oficio sin fisuras, vamos a aceptar su enmienda o, mejor dicho, la enmienda transaccional.

Termino ya.
Mire, dicen ustedes que respaldemos el turno.
Aquí nos tienen, en el Grupo Parlamentario Popular no tenemos ninguna duda sobre ello.
Pero, mire, menos prosa y más gestión.
Comiencen ustedes por pagar a los procuradores del turno que en este momento aún no han cobrado los servicios que han prestado desde el 1 de julio del año 2016, 177.
170 euros.
Respaldo, páguenles a los procuradores de oficio.
Eso es respaldar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Ferrer.

Entiendo que ustedes se suman a la transaccional que ha hecho el Grupo Socialista y el Grupo Ciudadanos.
Como parece que ha habido alguna confusión en la información que se ha dado al señor Subiela, le damos la opción, también, de que si quiere en este turno defender la enmienda transaccional puesto que la anterior decaería.
Sería el momento de hacerlo.
(Remors) Lo normal sería en los dos casos que si se acepta la transaccional se pase a fijar posición, pero, bueno, ha habido una mala información, parece ser, y no hay ningún inconveniente.

Después de la intervención del señor Subiela, si les parece, haríamos una suspensión de unos minutos del pleno para poder salir a hacer los minutos de silencio por el tema de la violencia machista.
¿De acuerdo?

Señor Subiela, cuando quiera.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidenta.

Bueno, como ya había apartado unos cuantos folios, pues, vamos a reducir la intervención, no hay ningún problema.

Bueno, aquí estamos hoy de nuevo para debatir la situación del turno de oficio en nuestro país, pero no para reconocerlo, ni para dignificarlo, que sería lo más normal, sino que vuelve a estar de actualidad por otro aspecto muy diferente.
Y es que empezamos a pensar que el señor Montoro si no saca una polémica cada mes pues no está del todo tranquilo.
Y parece apuntar que el mes de febrero le ha tocado el turno de oficio al ya de por si asfixiado turno de oficio.

Ahora sí, de repente, la Dirección General de Tributos decide que el turno de oficio tiene que estar sujeto al IVA.
Y entendemos que se base en una sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, que obviamente no podemos dejar de lado la legislación europea que nos llega en este sentido, pero eso tampoco nos debe eximir de analizar la situación detenidamente, sobre todo pensando en los demás.

El Tribunal de Justicia de la Unión Europea cuestiona el sistema fiscal existente en Bélgica, no en España.
Pero el señor Montoro, muy obediente y muy precavido, decide solucionar el problema antes incluso de que se lo digan.
Perfecto, por nosotros ningún problema, claro, si no estuviera creando un problema más grande todavía.
Vamos, un nuevo sinsentido de las políticas del actual gobierno español y de nuestro ministro de Hacienda.

Ahora el turno de oficio hay que aplicarle el IVA.
De acuerdo.
Pero vayamos al fondo de la cuestión.
¿Quién va a hacerse cargo del pago?
Porque además la aplicación empieza a hacerse desde el pasado 27 de enero, es decir este trimestre, el primero de 2017, nuestros abogados y procuradores del turno ya tendrán que pagar el IVA correspondiente a unos servicios que ni de lejos habrán cobrado, por mucho que digan que van a mejorar la forma de pago.

Pero aun así no nos olvidemos de la pregunta.
¿Quién paga?
Porque de momento los que van a pagar ya vemos que son los abogados y los procuradores.
Porque el ministro dice que el IVA lo tiene que asumir la justicia.
Aquí, la consellera Bravo, dice que de eso nada, que ella no se va a hacer cargo, cosa que entendemos en parte.
Porque a ver cómo sacan un plus de 21% de un presupuesto que, acabado el mes de febrero, recién aprobado ese presupuesto, por cierto que ya hemos señalado muchas veces demasiado escueto, pero que no lo tenía contemplado.
De momento parece que está claro quién va a pagar este 21%, desde luego los que trabajan, los de siempre, los abogados y los procuradores.
Y de momento lo digo porque si no lo solucionan, si las administraciones no se ponen de acuerdo, en breve los que lo van a pagar van a ser los ciudadanos, aquellos que constitucionalmente tienen derecho a una asistencia jurídica gratuita.

Nosotros en la enmienda que presentamos, en la que hemos trasaccionado con el Partido Socialista, que es el proponente, consideramos que lo que queremos asegurarnos es que los efectos de aplicar este nuevo criterio no afecten de ninguna manera ni a los beneficiarios finales de la justicia gratuita, ni a los profesionales del turno de oficio, ni a los colegios profesionales.
Ese es el fondo de la cuestión, no si hay que aplicar o no el IVA sino que no afecte a quien no debe.
Más transcendental que el dictamen de la Dirección General de Tributos es que ni a los ciudadanos con derecho a la justicia gratuita, ni a los abogados, ni a los procuradores que prestan el servicio sean quienes lo paguen.

Solucionen cuanto antes este problema que requiere, desde luego, diálogo y responsabilidad, porque de momento lo único que se está haciendo es agrandándolo, generando incertidumbre y ponen en peligro un servicio recogido como derecho constitucional en nuestra carta magna.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Subiela.

Yo creo que valdría la pena a lo mejor suspender en este momento más que nada por si hubiera réplicas.
Si quieren suspendemos en este momento hasta que acaben los minutos de silencio.

Se suspén la sessió.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

La senyora vicepresidenta primera:

Cuando quiera.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, presidenta.

Hoy, como se ha podido ver, por las intervenciones de quienes me han precedido en el uso de la palabra, hablamos con justicia y con justicia con mayúsculas, porque hablamos de justicia gratuita.

Pero también hablamos de impuestos.
Y hablamos, en particular, de un impuesto indirecto, injusto, como es el IVA, que grava a ricos y a pobres por igual.
Un impuesto del que al gobierno del Partido Popular le ha gustado abusar, subiéndolo en muchos ámbitos y no sin problemática por ello.
Qué pena que el Partido Popular no haya reparado en las posibilidades que abren para las arcas públicas impuestos como, por ejemplo, el impuesto de sociedades, y que haga tan poco caso a voces tan autorizadas como las de los técnicos del ministerio de hacienda, que tantos buenos consejos les da, aunque queden en cajones del olvido.

Y vuelve el señor Montoro, vuelve a la carga, a la carga fiscal, eso sí.
Y vuelve a cargar, esta vez contra la justicia gratuita.
Y la carga, efectivamente, con un impuesto, con el 21%, a una justicia que estaba exenta, exenta por ley, por su carácter obligatorio y gratuito.
Y, como se ha dicho aquí, lo hace a golpe de justicia europea, a la que esta vez se pliega, de manera voluntaria y muy rápida, para el cumplimiento de un directiva.
Y sale así, con gran clamor en cumplimiento, cuando otras directivas le han importado el todo y la nada, sobre todo en materia de consumo.
Pero lo hace, además, con una orquesta completamente desafinada -también de esto nos da muestras el Partido Popular:

Por un lado, sale el ministro Catalá diciendo, en concreto, que esa medida adoptada por el ministro Montoro, por la Dirección General de Tributos, lo hace con base en un sistema belga que nada tiene que ver con el nuestro.
Y el ministro Catalá dice: Â«Las circunstancias del sistema belga no encajan con el servicio que se presta en nuestro país, donde el turno es obligatorio.
Por esa razón -dice el ministro-, pienso que debería quedar exento del pago de IVA.
Â»

Y, por otra parte, el señor Montoro dice, y voy a leerlo concretamente, porque se ha saltado algunas cuestiones bastante relevantes la compañera Ferrer, dice: Â«Esto ni es aplicable al beneficiario ni al profesional.
Lo van a pagar -eso se le ha olvidado-, lo van a pagar las comunidades autónomas y el ministerio de justicia.
Y eso no menoscaba las retribuciones de los profesionales.
Â» Dice: Â«Efectivamente, vamos a trabajar en la clarificación y la adecuación del cumplimiento de la directiva de la Unión Europea.
Y, efectivamente -dice-, le ofrezco al Grupo Socialista que lo hagamos conjuntamente con el ministerio de justicia.
Â»

Y no sé qué es más grave, si esa gran coalición que se predican a todo momento, que resulta ciertamente lamentable, pero ustedes verán; o lo que es lamentable ciertamente, que es que diga que lo van a pagar las comunidades autónomas.
Porque que lo vayan a pagar las comunidades autónomas supone un coste -y está cuantificado, cinco millones-, un coste para esta comunidad, una comunidad infrafinanciada, la más infrafinanciada, la peor infrafinanciada de toda España.
Un impuesto que, además, no va a poder recuperar, no se va a poder deducir, porque la comunidad no recauda el impuesto, es un impuesto estatal que recauda el estado.

En definitiva, un 21% más caro, ni siquiera un tipo reducido y en las espaldas, como siempre, de la comunidad autónoma peor infrafinanciada.

Pero lo peor quizá -y con ello termino- no es todo esto, que lo es; lo peor es que el Partido Popular vuelve a legislar, vuelve a gobernar a golpe, contra colectivos, contra colegios profesionales, en este caso de abogados y procuradores, contra el consejo general de la abogacía, a los que respaldamos plenamente, que ya preparan esos informes jurídicos y medidas como la de hoy que instan a la Dirección General de Tributos a revertir el criterio.

Triste, triste que no aprendan ustedes.
Triste que tengan que salir los colectivos a defender una malherida asistencia jurídica gratuita a la que se vuelve a agredir y de qué manera.

Cuenta con nuestro apoyo, señora Peris, en el respaldo al turno de oficio y a la asistencia jurídica gratuita por cuyos medios, este grupo, pero particularmente esta diputada, está especialmente preocupada.

Cuenta con nuestro apoyo.
Votaremos a favor de su PNL, además de por lo expuesto, porque un impuesto indirecto, pensado para gravar el consumo de bienes y servicios, no puede ser utilizado, no debe ser gravar un derecho fundamental, el de la tutela judicial efectiva y gratuita para quienes no pueden pagársela.
No se puede consentir -y yo sé que el Partido Popular es tendente a ello-, no se puede consentir que una prestación social se convierta en un servicio mercantil.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.
(Veus)

Vol fer la rèplica.
.
.
?
Sí, sí.
Té vosté quatre minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Ferrer San Segundo:

Mire, este grupo ha venido aquí con buena fe y con lealtad institucional a plantear una enmienda que mejoraba objetivamente el texto a la propuesta de resolución, hasta el punto la mejoraba que ha sido su espíritu, y prácticamente su letra, incorporado en el acuerdo.

Dice usted que viene aquí el Partido Popular en Madrid a legislar.
Mire, no viene a legislar, es una respuesta a una consulta, ni más ni menos, pero ni más ni menos, una respuesta a una consulta; por cierto, una consulta de una abogada que considera que…, quería ver si podía deducir los gastos del impuesto.

Porque, mire, hay una cuestión que usted olvida.
Dice: Â«Aquí, la Comunidad Valenciana va a poder recaudar o no va a poder (inintel·ligible) …Â» Mire, eso no es cierto.
¿Por qué?
Porqué si se declara el IVA sujeto, cosa que esperamos que no, a pesar de lo que dice la Unión Europea, los profesionales, abogados y procuradores, van a poder hacer algo que no podían hacer ahora, cuando no estaba sujeto, que es, que es compensar con el IVA soportado.
Y ese es el sentido de la enmienda de la…

Con lo cual, al final, el ingreso para las arcas públicas va a ser neutro.
Y, además, la Comunidad Valenciana, recauda, recauda o recibe el 50% también del ingreso del IVA.

Pero, mire, vamos a lo que hay.
Aquí hay, no solo una sentencia, hay una directiva de la Unión Europea que se está aplicando en todos los países que yo he citado y algunos otros que no me ha dado tiempo.
Y yo digo, y dice el Grupo Parlamentario Popular, que esperemos que no se aplique nunca aquí, que esperemos que no se aplique y que, entre todos los grupos, busquemos los mecanismos legales para poder evitar esa norma de la Unión Europea -porque la directiva es una norma de la Unión Europea; en parte, además, fue traspuesta a nuestra ley del IVA.

Y yo no sé, cuando nos hablan tanto del diálogo y de consenso, qué les molesta que intentemos, con todos los grupos y, por supuesto, con el grupo que hizo la pregunta, que es, además, el segundo grupo en la cámara, tanto aquí como en el Congreso de los Diputados, intentar entre todos buscar soluciones legales y consensuadas, a ver cómo podemos superar ese hándicap que es una normativa de la Unión Europea, una directiva de la Unión Europea, varias sentencias -no solo una, la belga- en la Unión Europea que imponen el IVA y que ese IVA se está aplicando en todos los territorios.

Mire, el Gobierno de España lo ha dicho con absoluta claridad: Â«No se va a menoscabar -eso son palabras literales-, no se va a menoscabar las retribuciones de los profesionales.
Â» Y, si no se va a menoscabar las retribuciones de los profesionales, es falso decir que de los baremos aprobados en presupuestos ya cerrados se va a detraer un 21%, porque eso no es verdad, eso contradice las palabras literales del ministro que, además, ha dicho: Â«Lo vamos a clarificar legalmente.
Â» Pero, claro, a ustedes les gusta precipitarse, improvisar, aprovechar el oportunismo político para pretender decir que otros no estamos en lo que estamos, que es el pleno respaldo al turno de oficio, y lo hemos demostrado en toda la legislatura y en la legislatura anterior, pero, desde luego, en todas las enmiendas que se han planteado por este grupo en materia de justicia y también en materia presupuestaria.

Mire, vamos a trabajar en la cuestión.
Y nosotros le pedimos ayuda también y apoyo.
Pero lo que pedimos es que no tergiversen la cuestión.
Hemos planteado una enmienda blanca, de absoluta buena fe, que ha mejorado, que ha mejorado el texto y que está en la línea con lo que decía también la enmienda de Ciudadanos, que es que se tenga en cuenta que en ningún caso, diga lo que diga la Unión Europea, se busquen mecanismos para que eso no influya ni directa ni indirectamente en las retribuciones de los profesionales ni en los usuarios afectados ni en el justiciable.
Porque, además, vuelvo a decir, no sé si usted ha leído las sentencias de la Unión Europea que, en cuanto a la tutela judicial efectiva dice, literalmente -¡oiga!
, la dice la Unión Europea, yo qué culpa tengo-, que no se menoscaba la tutela judicial efectiva.

De todas maneras, insisto, nuestra propuesta es de pleno respaldo al turno de oficio, como hemos venido demostrando.
Y no teníamos ningún objetivo encubierto.

Mire, nada por aquí, nada por allí.
Vamos a votar Â«síÂ» a la enmienda transaccional propuesta inicialmente por el Partido Socialista.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

Senyora Meco, per a rèplica a la senyora María José Ferrer.
Té vosté la paraula.

La senyora Meco Tébar:

Señora Ferrer, dice usted que viene con buena fe y lealtad institucional.
Espero que no prejuzgue que los demás no venimos con buena fe y con lealtad institucional, (la senyora Ferrer parla amb el micròfon desconnectat) porque creo que en el ánimo de todas quienes hemos intervenido venimos también con buena fe y con lealtad institucional, sobre todo si la institución sirve para resolver los problemas, que es para lo que está la institución, no para profesar la fe a una institución por ser institución.

Pero, más allá de eso, dice: Â«Yo vengo con una propuesta blanca.
Â» No, señora Ferrer.
Usted no viene con una propuesta blanca, porque es que…, y por eso la retira.
Usted no viene con una propuesta blanca, y le explico por qué, (veus) y le explico por qué.

Las palabras son importantes, también en política, sobre todo en política.
Usted dice: Â«para que se revise el criterioÂ», no dice: Â«para que revierta el criterioÂ».
(Veus) Revisar, revisar y revertir no es lo mismo.
Y las palabras importan, y en política más, y viniendo de ustedes sobre todo.

Pero es que, además… Pero es que, además, señora Ferrer, usted dice: Â«para que no se perjudique a los colectivos afectadosÂ».
Y está claro, y lo ha dicho el señor Montoro y lo ha dicho el señor Catalá, no se va a perjudicar a los profesionales del turno, ni a los abogados ni a los procuradores.
Pero usted no dice nada de la comunidad autónoma.
A usted no le importa lo que pasa con la comunidad autónoma.
Y la comunidad autónoma, que usted se ha olvidado de recordarlo ahí, y que yo he leído exactamente lo que había dicho el señor Montoro, va a verse afectada por esta medida del Partido Popular, por esta medida de la dirección general.
Una comunidad autónoma como la nuestra, absolutamente infrafinanciada, la peor infrafinanciada.
Y se lo ha dicho la señora Peris esta mañana, se lo ha dicho, le ha dicho, cinco millones va a costar esto.

Es decir, si tenemos una justicia gratuita, ya infradotada, infradotada, con unos baremos de risa, con unos baremos que, además, no recogen muchas de las actuaciones que los profesionales del turno de oficio llevan cada día realizando, si, además, la vamos a gravar con cinco millones más que tienen que repercutirse en una comunidad autónoma como la nuestra, al final, el señor Montoro vuelve a la carga fiscal.
Y vuelve a la carga fiscal para tratar de tener mayor financiación.
Y, por eso, presto y raudo, presto y raudo, corre en favor de las directivas europeas, corre en favor de la justicia europea.
Insisto, justicia europea que en materia de consumidores y usuarios no le ha importado tanto ni ha marcado decisivamente las políticas en defensa de los consumidores y de los usuarios, del que su gobierno, el del Partido Popular, tanto debería aprender.
Preferentes, cláusulas suelo…, todo esto que también la justicia europea ha avanzado tanto, no le veo tan presto tan raudo.

Pero, en todo caso, su propuesta no es blanca.
Su propuesta hay que leerla con detalle, con detenimiento.
Y, seguramente por eso, porque la hemos leído con detalle y con detenimiento, le agradecemos a la señora Peris que no la acepte, porque trunca el sentido de esta.

Y (inintel·ligible) …, porque no se puede estar diciendo, Â«estoy de acuerdo con que se revierta el criterio y se elimine el 21% de IVAÂ», y estar diciendo, Â«pero, ¿qué pasa?
, no hay ningún problema, el 21% se aplica en todos los paísesÂ».
O a o b, o a o b.
Y nosotros siempre nos quedamos con el a; el b pertenece a ustedes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada Fabiola Meco.

I ja, per a fixar la posició, en nom del Grup Parlamentari Compromís, sobre.
.
.
, no el text original, sinó sobre l'esmena transaccional a què han arribat els grups parlamentaris, té la paraula l'il·lustre diputat senyor García.

Quan vosté vullga, senyor García.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyor president.

Per descomptat que el nostre grup parlamentari de Compromís va a donar suport a esta proposta.
Perquè ho venim mostrant des del principi de legislatura, i crec que ha sigut molt notable -abans ja s'han donat xifres-, però hem crescut pràcticament un 35% en el torn d'ofici.
Amb la qual cosa, n'hi ha una aposta decidida perquè este torn estiga viu i, sobretot, tinga els recursos necessaris, que sempre seran insuficients davant de la situació en què estem.

El mateix ha passat en el col·legi de procuradors.
Començàrem en 2015, en el col·legi d'advocats, en 20 milions; i estem en 2017 en 27, un 35%.
Per tant, n'hi ha un aposta clara i decidida.

Però ací tenim altra volta el binomi Rajoy-Montoro, PP-IVA, en què en un principi no anaven a pujar l'IVA a ningú, fan una campanya excepcional que no van a pujar l'IVA, i ara resulta que estan pujant l'IVA a pràcticament tots els conceptes.
Un IVA que, al final, sols afecta als més desafavorits, a la gent que no pot, a la gent que no té recursos i, en este cas, està anant al més greu, a la justícia gratuïta, a aquells que estan en l'última situació més greu.

I, mire, jo no sé.
.
.
Al final, tots per al sac i el sac en terra.
El ministre diu que no està d'acord en la mesura de la Direcció General de Tributs, el ministre d'hisenda ara acaba de dir la portaveu del Partit Popular que tampoc està d'acord.
Doncs, mire, faça-s'ho vore.
El que han de fer és agarrar i dir: faig una instrucció i, com açò no és ninguna imposició, perquè no n'hi ha ninguna sentència, sinó que s'ha basat en una sentència de Bèlgica, dic, Â«doncs, mire, senyor ministre, faça vosté una instrucció diguent que no s'aplica el 21% de l'IVA i ja ho tenim.
Fins que açò no s'aclariscaÂ».

I a més a més, si és un tema interpretatiu, el que caldrà vore és que efectivament la tutela judicial efectiva no se veu vulnerada, però el model que tenim ací, a l'estat espanyol, no és el mateix model que s'està aplicant en altres estats.
Ací és obligatòria i gratuïta.
Obligatòria perquè si en este cas encara que els advocats i els procuradors van de manera voluntària i s'apunten al torn d'ofici de manera voluntària, si no n'hi haguera suficients, hauríem d'anar per imperatiu.
Hauríem d'anar.
Per tant, és obligatòria.

I a més a més ací no s'està pagant en concepte de retribució o remuneració, sinó en concepte de subvenció.
Per tant, el que cal vore són els models que s'empren en un país i en un altre.
Vosté pot ficar tots els exemples que vullga, però els models segurament de tots els països que vosté ha dit ací no són els que estem ací arreplegant.
I en este cas, el cas espanyol és molt diferent.

En eixe sentit, dir-li que em sembla molt greu i sobretot que se vaja a congressos a defensar el torn d'ofici amb tota vehemència, diguent que volem que se millore, que nosaltres també volem que se millore.
Jo crec que tots els que estem ací volem que se millore.
Però després no fem ninguna mesura efectiva.
Perquè ací aplega la Direcció General de Tributs, canvia el criteri sense ninguna justificació raonada, sinó que diu que se basa en una sentència que no afecta ni el nostre país.
I diu que en eixe moment s'ha d'aplicar directament ací.

Al final, sap el que me sembla tot açò?
És una mesura clara, clara, clarament recaptatòria.
Perquè el senyor ministre va dir: Â«Mire, jo no arribe a final d'any en el pressupost que tinc.
D'on vaig a recaptar?
Â» Doncs, de l'IVA, del torn d'ofici.
I al final, això què mos costa?
Doncs, mire, el tenim quantificat ja.
Cinc milions d'euros.
I qui va a pagar?
Els beneficiaris han dit que no, en este cas el beneficiari final.
Van a pagar-ho els procuradors?
Van a pagar-ho els advocats?
Van a pagar-ho els col·legis?

D'algun lloc hauran d'eixir eixe 21% de l'IVA.
Per tant, nosaltres creguem que esta és una mesura totalment injusta, desproporcionada, fora de lloc, que no és aplicable en este cas al nostre estat, i en este cas a la nostra justícia gratuïta.
I per tant des de Compromís apostem i seguim defensant el sistema d'assistència de justícia gratuïta, tal com s'han vingut fent els últims trenta anys.
Per tant, anem a donar suport a tots els professionals, que s'ho mereixen.
I sobretot anem a demanar que se rectifique i que s'anul·le eixe 21% de l'IVA.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

Sí, vosté ha segut contradit en les seues argumentacions.
Podrà tancar.

La senyora Ferrer San Segundo:

A ver, el diputado de Compromís empieza diciendo que no vaya uno a los congresos a defender.
.
.
Mire, yo voy a los congresos a defender lo que quiero.
Y voy a los congresos a defender (aplaudiments) lo que creo, lo que creo.
Y estoy muy orgullosa de que el Partido Popular de la Comunidad Valenciana haya hablado del turno de oficio, haya hablado de extensión de la asistencia gratuita, y haya hablado de la extensión, en la medida de las posibilidades, a la mediación.

Estoy muy orgullosa.
Y que haya hablado de la (inintel·ligible) .
.
.
de la justicia y todas las administraciones implicadas, tanto la autonómica, como por supuesto la nacional, que no vamos a dejar de exigirlo, de un impulso extraordinario, porque efectivamente es un servicio público que no está al nivel del resto de los servicios.
Estoy absolutamente de acuerdo, y yo no creo que usted deba cuestionar justamente eso.

Porque todo lo que hagamos cada uno de nosotros en las distintas instancias donde estemos va a ayudar a ese concepto superior que nos debía unir y que nos debe unir, que es que la justicia mejore y que salga del siglo XIX en el que efectivamente está, y no es por este año, ni por hace cuatro años, sino porque realmente necesita una aportación extraordinaria.
Así que a mí me gustaría tener libertad para defender cosas, cuando son cosas que además son coherentes y además me siento muy orgullosa de defender.

Mire, usted habla de que aquí somos contradictorios, no sé qué.
El respaldo total al turno de oficio en sí, abogados, procuradores, corporaciones profesionales, y por supuesto justiciable es total.
Cien por cien.
Tanto es así, que nosotros habíamos hecho una propuesta donde se les mencionaba expresamente.
¿Sabe por qué?
Porque es que se les había olvidado en la propuesta incluir a los abogados y procuradores.
Se les había olvidado, y ese es el problema.

Y nosotros lo hemos mejorado.
Y tanto estamos de acuerdo, que hemos dicho: Â«Oiga, nos sumamos.
No queremos que haya ninguna duda y nos vamos a sumarÂ».
Y cuando nosotros hablamos, oiga, de que si esto… Lo que hay es una directiva de la Unión Europea.
No solo hay una sentencia de (inintel·ligible) … Yo no voy a defender una directiva de la Unión Europea.
Es que ningún ciudadano puede defender o no una directiva.
Las directivas existen.

Yo estoy pidiendo, yo, como portavoz de justicia, todo el Grupo Parlamentario Popular, el ministro de Justicia de España, oiga, por lo menos reconózcanlo así, que trabajemos en los mismos mecanismos legales para intentar eludir, y compensar, y solucionar las dificultades de que en el caso de que eso se aplique, se producen.
Porque esto es una respuesta a una consulta.
Entonces, miren, no intenten ustedes mezclar.

Porque además, dice: Â«No, es que esto lo tendrá que pagar la comunidad autónoma.
Â» Mire, pues yo espero que no.
Vamos a esperar los mecanismos legales, vamos a trabajar conjuntamente, vamos a manifestar unidad, que es lo que no estamos manifestando, y yo creo que no es bueno para la institución, y vamos a ver cómo resolvemos esto.

Pero es que además no es así.
Es que les acabo de explicar una cuestión.
En la sentencia, que vuelvo a decir, que no sé si han leído, en esta y en las anteriores, en esta sentencia dice claramente: anteriormente, un profesional del turno de oficio no podía, porque era actividad no sujeta, no podía deducir el IVA soportado.
Si esto se consolidara, que esperamos que no, insisto, a ver si queda claro, no sé cómo decirlo, varios idiomas, si se consolidara evidentemente el profesional podrá compensar.
Con lo cual, no hay ningún efecto recaudatorio.

Es más, hacienda podría hasta perder.
Podría hasta perder, porque el profesional va a decir: Â«No, yo como ahora ya tengo una actividad sujeta, voy a poder compensar el IVA de los gastos que he soportado en mi despachoÂ».
Eso es algo que además estamos transmitiendo también desde el Grupo Parlamentario Popular para que se entienda que se haga todo lo posible por mejorar esta situación.

Mire, yo les digo que lo que hay es que revisar el criterio, porque los criterios de la Unión Europea no los podemos revertir.
Pero no nos ha importado firmar, tal como lo proponía en principio el Grupo Socialista, para que no hubiera duda de que no hay ninguna duda.
Por favor, no siembren dudas donde no hay y estemos todos juntos.
Trabajemos todos juntos para mejorar efectivamente las prestaciones del turno de oficio de los justiciables y de los profesionales, que los necesitan.

Y vuelvo a decir: hechos, no palabras.
Páguenles a los procuradores que están sin cobrar desde julio del año 2016.
Julio del año 2016.
Y a eso aún no han contestado.
No hace falta que me contesten a mí.
Vayan mañana y les pagan.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

Senyor García.
I clourem el debat i passaríem a votació.

El senyor García Latorre:

Mire, senyora Ferrer, jo crec que això s'ho hauran d'aplicar molt vostés.
Menys lírica i més pràctica.
En qualsevol cas, si els ministres ho tenen tan clar, el que han de fer són mesures efectives, que ells són els que escriuen totes els dies en el BOE i els que poden prendre les mesures.
Per tant, açò ho poden deixar clar.

I mire, n'hi ha una cosa que jo lamente, i ho lamente sobretot per vosté, perquè vosté té molta vehemència, és de veres, en defensar el torn d'ofici.
Però lamente que el Partit Popular sols se'n recorde del torn d'ofici quan està en l'oposició.
És que això no pot ser.
(Aplaudiments) Ací s'haurà de recordar el torn d'ofici en tot moment.
En tot moment.
Nosaltres, abans defensàvem el torn d'ofici i ara continuem defensant-lo.

Abans demanàvem que se pagara, que fins i tot a vostés els van muntar quasi una manifestació per no pagar.
És que els van muntar quasi una manifestació en toga i tot per no pagar el torn d'ofici.
I mire, ací hem tornat altra volta a l'època Gallardón, a l'època de les taxes, a l'època dels impostos.
I en este cas volen aplicar un impost que és el més discriminatori de tots, que és l'IVA, en este cas a les persones més desfavorides, a aquells que se troben en la situació més extrema, extrema en este cas a nivell judicial.

Per tant, anem a vore, la directiva de la Unió Europea a què vosté fa referència i ha fet referència durant tot el seu discurs, anem a vore, fa a muntó de temps, açò ve aplicant-se durant trenta anys, i la directiva ja està molt de temps, i no s'ha aplicat mai.
I ací ni s'ha plantejat el tema, ni un IVA reduït.
Perquè també és de veres que n'hi ha una sentència, en este cas, de l'estat francés, en què diu que no se pot aplicar l'IVA reduït.

Però és que el cas espanyol és diferent.
Jo crec que ho hem explicat.
Ací la justícia gratuïta, la tutela judicial efectiva és obligatòria, no és voluntària, és obligatòria, cosa que no passa en els altres estats.
I a més a més és gratuïta.
Per tant, no se rep una remuneració, sinó que és una subvenció a tots aquells professionals.

I en este cas, ací, a esta comunitat, el govern del botànic ha fet un gran esforç per millorar totes les quantitats any rere any, i intentarem fer-ho més endavant també, perquè eixa justícia gratuïta millore i els seus professionals siguen remunerats en eixes subvencions com pertoca.
Perquè estaven mal pagats i damunt se pagava tard i malament.

Per tant, nosaltres continuem pensant que esta mesura és una mesura injusta, una mesura discriminatòria i en la qual no volen que se revise ningun criteri.
El que volem és que s'anul·le el 21% de l'IVA.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

Senyories, finalitzat el debat, anem a passar a votació.
Estem votant l'esmena transaccional a què han arribat els grups parlamentaris.

Senyories, comença la votació.
Senyories, l'esmena transaccional ha estat aprovada per unanimitat, amb 90 vots.
(Aplaudiments)

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la reforma de la política agrària comuna del Parlament Europeu 2020, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 47.
169, BOC número 151)

El senyor president:

Passaríem seguidament al següent punt de l'ordre del dia -ens queden dos punts i una declaració institucional-, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la política agrària comuna.

Per a la seua presentació i defensa, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, té la paraula la il·lustre diputada Beatriu Gascó, per un temps màxim de huit minuts.
Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, senyores diputades, senyors diputats.

El sector primari i el medi rural necessiten una política agrària comunitària.
Volem una política agrària comunitària, però no volem la PAC actual.
Volem una PAC al servici d'un nou model de producció social i sostenible, sobre la base d'un sector agropecuari, recolzat en el màxim nombre d'explotacions esteses per tot el territori, i sobre la diversitat de sistemes de producció.

La Unió Europea i tota la seua política agrària es varen concebre com un sistema de gestió i protecció dels ciutadans europeus, front als problemes de producció i seguretat alimentària, i sobretot com un sistema de salvaguarda de la nostra sobirania alimentària i dels nostres productors que, no ho oblidem, són els principals actors en el manteniment del nostre teixit rural i del nostre paisatge, tant amb el seu treball com amb els seus impostos.

La realitat és que els sistemes democràtics, tant europeus com nacionals, estan influenciats pel poder creixent del mercat borsari i les grans empreses.
Aquest poder fa temps que mou els seus mecanismes de pressió sobre el sistema i sobre aquesta nova reforma de la PAC.
I de nou són els nostres xicotets productors els que han quedat indefensos front a normatives que cada vegada els exigeixen més, tractats comercials que cada vegada els perjudiquen més, i un sistema social on no se'ls té en consideració.

La major part del territori valencià és minifundista i forestal.
En un escenari de lliure comerç, on la competitivitat és l'objectiu, és evident que tenim un gran desavantatge front als països on les grans extensions de terreny fan més rendible el seu aprofitament.
També les nostres lleis, cada vegada més estrictes en matèria ambiental, sanitària i de dret laboral, amplien este desavantatge enfront dels països on la legislació és més laxa.

Tot el sistema ens convida a abandonar el territori en favor del lliure comerç i el menjar barat, en una alarmant visió curtplacista.
Però aquesta tendència té greus problemes de plantejament.
El primer és que el menjar barat i la salut humana i del mateix planeta han demostrat ser més que incompatibles.
El segon, que els nostres ecosistemes són també humans.
Porten amb nosaltres segles, en coexistència amb les activitats productives i culturals que han conservat fins ací.
Abandonar l'activitat sostenible que els va crear és renunciar a ells.

El tercer plantejament erroni és que el territori és una cosa immòbil, a què puguem donar l'esquena.
Una cosa aliena que pot deixar-se abandonada, quedant.
.
.
(Remors) Perdó.
Més enllà dels límits de les nostres ciutats.
I no és cert.

Tot el sistema de terrasses i parets de pedra que les conformen té el mal costum d'enfonsar-se quan ja no hi ha llauradors que les mantinguen.
Tot el sistema de fonts, abeuradors, senderes i camins tendeix a desaparéixer quan no hi ha pastors en eixes muntanyes que els conserven.
Les cases dels pobles, els corrals i les masies s'enfonsen sense amos i el turisme fuig dels municipis buits perquè els ajuntaments tampoc tenen mitjans per a gestionar el territori, les tendes, els parcs i el manteniment que tot això requerix si no hi ha gent que els paguen els impostos que sostenen a l'administració local, per més que ens obstinem a fer plans estratègics de turisme.

Tot el sistema forestal tendix a crear monstres de foc quan no hi ha pobladors rurals que el mantinguen.
I eixos monstres de foc, cada vegada més grans, acaben per envoltar les ciutats.
El nostre sistema no és capaç d'absorbir la gestió de tot aquest territori.
L'administració no pot encarregar-se de la quantitat incommensurable d'hectàrees que l'abandó del sistema productiu deixa després de sí.
Ja ni tan sols és capaç d'assimilar la despesa no ja de la gestió forestal, sinó del sistema de vigilància i extinció d'incendis.

Nosaltres, senyors i senyores diputades, no estem ací per gràcia divina.
Estem ací perquè la base del sistema democràtic diu que el poble tria als seus gestors, als quals paga amb els impostos també dels xicotets productors.
Perquè puguem gestionar el territori de la forma més eficient possible.

Però el lliure comerç ens diu que el que és rendible és enfonsar als xicotets productors, sense adonar-nos que en fer-ho acabarem amb tots aquells que sostenen a les administracions locals i als nostres pobles.
La PAC es va crear per a gestionar de forma sostenible el territori agrícola i rural europeu, per a poder salvaguardar als nostres productors de les fluctuacions d'un mercat cada vegada més imprevisible.

No obstant açò, la deriva d'aquestes polítiques durant els últims anys fa que estiguen sent poc efectives i, fins i tot, perjudicials per al nostre territori.
La paradoxa és incommensurable.
La crisi agrícola dels països membres s'empitjora conforme més mitjans hi ha per a gestionar-la, perquè els esforços per a protegir als productores més xicotets es perden en els interessos de grans companyies i inversors.
Però no són les grans companyies ni els inversors els que mantenen un país.
No són ells els que paguen els nostres sous.
És la gent del carrer la que ho fa.
Però el sistema administratiu i burocràtic tendix de forma creixent a protegir a grans companyies mentre s'afavorix un sistema tributari que els exigeix cada vegada menys.

És per tot això que creiem urgent definir la postura de la Comunitat Valenciana enfront d'aquest nou període de reforma de la PAC.
És urgent mantenir xicotets productors en el nostre territori.
És urgent recuperar sistemes sostenibles com la ramaderia extensiva i afavorir la producció ecològica i de proximitat.
És urgent conservar joves agricultors i agricultores que hagen decidit mantenir-se en aquestes activitats.
No podem deixar el camp i la mar sense relleu generacional.
Enterrem en tràmits administratius i una cadena comercial abusiva totes les iniciatives que provinguin de la il·lusió de sang nova que vullga produir en el seu territori, afavorint inversions els beneficis dels quals no es revertixen a casa, sinó en productes de luxe i capital estranger.

No podem permetre'ns que empreses amb milionaris beneficis anuals copen les ajudes que deixen de percebre xicotets agricultors i agricultores que amb prou feines poden pagar les tributacions.
Ni que, mentre sobre el paper fem lleis que potencien la producció ecològica, deixem de pagar als productors perquè les ajudes han sigut copades per empreses que potencien la transformació sense considerar la procedència d'eixos productes, la més gran d'elles, per cert, valenciana.

Tenim una oportunitat d'or per a revertir aquest procés.
La PAC posa a la nostra disposició els mitjans i podem fer dues coses amb ella: ajudar als qui paguen el nostre sou o donar-los la punta i el cop de gràcia que acabarà definitivament amb tot el sistema productiu del nostre país i deixarà la nostra sobirania alimentària en mans de grans corporacions que cada vegada respecten menys, no ja a un territori concret, sinó a cap legislació vigent que estiga d'acord amb els plantejaments bàsics sobre els drets humans o de protecció mediambiental.

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Molt bé, senyories.

S'han presentat tres esmenes a esta proposició no de llei.
Si els sembla bé n'hi haurà una exposició de cada una de les esmenes i la ponent dirà si accepta o no totes, part, a continuació.
Per tant, per a defensar l'esmena del Grup Compromís té la paraula la il·lustre diputada Cristina Rodríguez per un temps màxim de huit minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Estarán de acuerdo conmigo en que el debate sobre la política agraria común es un debate de profundidad en el que hay que contar con los distintos actores implicados.
En este sentido tanto la ministra como la consellera de agricultura, Elena Cebrián, han expresado su intención de reunir a estos actores para formar la posición del estado español en el Consejo Europeo.

Desde luego, nuestra postura como valencianas debe ser la de defender los intereses de nuestros agricultores.
Así, desde Compromís hemos visto interesante incluir en el texto de esta proposición no de ley que Les Corts insten a los y las europarlamentarias valencianas a defender en el Parlamento Europeo los acuerdos sobre agricultura que se adopten aquí.

Esto, que parece algo obvio, pues no lo es o parece que no lo es, porque hay episodios recientes que así lo demuestran, por ejemplo el acuerdo de los cítricos con Sudáfrica.
Un debate en el que pudimos ver incoherencia en alguno de los grupos de esta cámara.
Por eso hoy pedimos al resto de grupos políticos lealtad y coherencia para defender los intereses del campo valenciano.
Desde Compromís así lo hemos hecho y así lo seguiremos haciendo.

Las organizaciones agrarias y agentes implicadas deben ser las verdaderas protagonistas en el nuevo modelo y en la redacción de la nueva PAC, la nueva política agraria común, que debe promover una transición sostenible de un modelo agrícola del siglo XX a un modelo a la altura de los retos sociales y ecológicos del siglo XXI, como son el despoblamiento rural y el cambio climático.

Hay muchos asuntos que abordar en esta nueva política agraria común.
Algunos, como los dos que he citado antes, la despoblación y el cambio climático, ya se han abordado en la PAC actual y en ediciones anteriores.
Otra cosa es que se haya hecho con éxito, o sea, que…, bueno, yo creo que ni siquiera es discutible, es evidente que no.
Y creo que ahí es donde tenemos que incidir, ¿vale?
, en el éxito de estos temas.
Incluso haciendo autocrítica, porque hay medidas que, desde el País Valenciano o incluso desde toda España, tenemos que interiorizar todavía.
Asuntos como…, que están recogidos ya en la condicionalidad, por ejemplo, o en las ayudas agroambientales que van en esta línea y que aquí no se ponen en práctica.

Pero hay cuestiones que no se han abordado directamente en la política agraria común.
O se han hecho de manera muy parcial y merecen un debate amplio.
Por ejemplo, una medida que podría suponer una redistribución de las ayudas sería poner un techo para los pagos directos que reciben las grandes explotaciones.
Es decir, aplicar una cantidad máxima de ayuda a percibir por un solo productor.
Una cantidad que algunas organizaciones fijan en los 150 mil euros.
¿Alguien cree que si una explotación con una ayuda anual de 150 mil euros no es rentable puede ser un proyecto viable?
Lo dudan, ¿verdad?

Otro asunto a cambiar es el sistema de pago por derechos históricos.
Unos derechos históricos que se adquirieron en el siglo pasado, en 1998, y que hoy pues parece que no deberían estar vigentes.
Se debería trabajar por un sistema de pago por superficie para evitar que las subvenciones recaigan en manos de unas pocas familias, otra medida concreta que habla de redistribución.

También, otro tema por el que la política agraria común pasa de puntillas y no se ha avanzado apenas nada, es en las cuestiones de género.
Debemos exigir que se aplique el enfoque de género en la concesión de las ayudas a nivel europeo.
Las cifran ponen de manifiesto la falta de visibilidad de las actividades de las mujeres en el mundo rural.
Y para muestra un botón.
Según el instituto de la mujer, sólo el 29,82% de las mujeres figuran como titulares de explotaciones agrarias en 2013 en el País Valenciano.

Y, finalmente, otro asunto en el que creemos que hay que poner especial interés es en construir una política agraria respetuosa con los animales, con el bienestar animal, un tema que cada día preocupa a más personas.
Y, por empezar con algo, ya que lo aprobó el Parlamento Europeo en 2015, con no subvencionar de forma directa o indirecta las actividades relacionadas con la tauromaquia que, para quien no lo sepa, reciben alrededor de 130 millones de euros anuales en la política agraria común en ayudas indirectas.

Es de justicia que agricultores y ganaderos puedan vivir dignamente de su trabajo y así podremos pedirles que se preocupen por el medio ambiente, por cuestiones de género y por el bienestar animal.
En definitiva, señorías, queremos una política agraria común para el campo valenciano y no a costa del campo valenciano.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.

Coneixerem ara l'esmena que presenta en nom del Grup Socialista la il·lustre diputada Sabina Escrig i després la del senyor José Ramon Calpe.
I la ponent dirà si accepta o no, ens dirà si accepta alguna de les esmenes i esperem que si és així que ens ho porte en un text perquè la cambra tinga coneixement.

Senyora Escrig, té vosté la paraula.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Senyories, jo crec que totes i tots estem d'acord que és necessari unir esforços per a aplegar a compromisos amb la nostra gent del camp, amb els nostres hòmens i les nostres dones del camp.
I, entre ells, exigir una política agrària comuna que beneficie els llauradors i ramaders professionals de la nostra terra.
I, com ja ha dit la ponent, als més xicotes que són els que més necessiten la nostra ajuda i el nostre recolzament.

Recordar el que ha sigut la política agrària comuna al País Valencià es pot resumir en titulars de premsa.
Molts anys, molts, molts anys enrere denunciant retards en el pagament de les ajudes.
Al 2011 les organitzacions agràries ja denunciaven que la reforma de la política agrària comuna retallaria ajudes als llauradors i ramaders del País Valencià.
Així mateix ja demanaven a Brussel·les que la nova PAC havia d'incloure una ajuda directa a la renda dels agricultors professionals.

Al 2013 les organitzacions van rebutjar el model d'aplicació de la PAC perquè perjudicava en gran mesura els llauradors i ramaders del País Valencià.
Al 2014 continuaven les protestes, ja que la PAC beneficiava als grans front als xicotets agricultors i ramaders professionals i al 2015 denunciaven que els llauradors i ramaders del País Valencià perdrien quasi un 10% en les noves ajudes de la PAC, a més de provocar retalls, caos i retard en el pagament.
Al 2016 van denunciar que, amb la nova PAC, els llauradors i ramaders valencians van perdre 17 milions d'euros.

I sols són exemples del que ha sigut i és la política agrària comuna per a molts llauradors, llauradores, ramaders i ramaderes del País Valencià que veuen com, poc a poc, minven les ajudes i perden pel camí la il·lusió, el treball, l'esperança i l'esforç.
Un exemple clar és un informe de la Unió de Llauradors i Ramaders on indiquen que, en a penes quatre anys, el País Valencià ha perdut quasi vint-i-un mil beneficiaris de les ajudes del pagament únic.

No podem continuar a la baixa.
Hem de treballar perquè la política agrària comuna beneficie els màxims possibles i no deixar els xicotetes agricultors professionals fora d'aquestes ajudes.
I és fonamental, com ha dit la portaveu de Compromís, escoltar els sectors, és fonamental escoltar els sectors per a contribuir a fer una política agrària comuna que beneficie a totes i a tots.

L'any passat, la Comunitat Valenciana va ser una de les comunitats que es va acollir per a poder anticipar els pagaments directes de la PAC de 2016 i, fins desembre, la conselleria havia pagat prop de 61 milions d'euros, més el que s'han continuat pagant.

S'ha millorat en el pagament, però fa falta ser àgil en la tramitació que s'imposava per Europa.
És una altra batalla per guanyar.
Per a poder pagar prompte i bé, cal agilitzar la tramitació.

Però perquè les ajudes, que són primordials i necessàries… I jo ja veig el respecte i el que interessa la política agrària comuna per a moltes i per a molts que ací estan escoltant o estan parlant de diferents qüestions -ja veem l'interés de molts dels diputats i diputades-, però jo vaig a continuar, perquè a mi sí que m'interessa la política agrària comuna i sí que m'interessen els llauradors, les llauradores, els ramaders i ramaderes que ho estan passant mal i ho han passat molt mal per polítiques que no cal recordar.
N'hi havia gent que s'interessava i feia unes altres coses i els llauradors i llauradores passant-ho malament.

Continue.
Però perquè les ajudes, que són primordials i necessàries, siguen justes i apleguen en temps i forma, tenim d'exigir i participar del futur de la política agrària comuna, perquè del resultat de les negociacions, primer comunitats autònomes i govern de l'estat, i després govern de l'estat i institucions europees, dependrà que la nostra gent del camp no torne a ser la més perjudicada.

Per això és fonamental que la conselleria vaja amb el recolzament unànime de les Corts Valencianes, cosa que no sé si serà possible o, almenys, intentar-ho.

El canvi climàtic, les plagues agrícoles, les sequeres, les inundacions repercuteixen en el nostre camps i en l'economia dels agricultors, ramaders, treballadors i treballadores del sector.
Se suposa que la política agrària comuna té com a objectiu garantir un nivell de vida a la població agrícola.
Hem de treballar perquè aquest objectiu siga una realitat.

Des del Grup Parlamentari Socialista hem presentat una esmena canviant el punt a de la proposició no de llei presentada per Podem, Â«xicotets productors en actiu fins les xicotetes empresesÂ», per Â«agricultors professionalsÂ».

I en el segon punt de la nostra esmena demanem canviar el punt b per a exigir mesures i finançament per a adaptar les estructures agràries a les necessitats del mercat.
Pensem que amb les nostres aportacions millorem la proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari Podem.

Senyories, hem de reclamar una política agrària comuna que no perjudique allò nostre i els nostres, hem ser exigents amb totes les parts perquè beneficie allò nostre i els nostres.
Totes i tots som responsables i hem de continuar construint un país, recolzant fermament una part fonamental, com és la nostra economia agroalimentària.

La política agrària comuna és indispensable per al desenvolupament i manteniment rural i, amb seny, fermesa, coherència, treballa, recolzament i fortalesa, hem d'exigir la millor política agrària comuna per als nostres llauradors, llauradores, ramaders i ramaderes.

Senyories, hem de fer terra sentint la terra, hem de defensar la nostra terra defensant els interessos dels valencians i les valencianes, en definitiva, senyories, hem de fer terra sent terra i sentint la terra.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.

Coneixerem ara l'esmena que presenta, en nom del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat José Ramón Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores diputades, senyors diputats.

M'agradaria també haver saludat la consellera d'agricultura, perquè és cert que estem davant d'un debat, el de la política agrària comuna, fonamental.
Probablement mereixeria molt més temps que el que anem a dedicar-li en esta sessió.
Però una consellera que en la seua agenda de hui té únicament este matí la presència en les Corts Valencianes, no està present en este debat que crec que li interessaria escoltar.
(Aplaudiments)

Però anem a parlar de la política agrària comuna, de la iniciativa que ens presenta Podem i a la qual hem presentat una esmena.

Coincidim amb la senyora Gascó en una cosa concreta.
La política agrària comuna és fonamental per als valencians.
Jo inclús faria una reflexió.
Probablement quan els valencians no estàvem, perquè no estava Espanya, en la Unió Europea o en la comunitat econòmica europea, els nostres llauradors estaven millor, tot i que per a posar els nostres productes allí, calia pagar aranzels, que era un impediment comercial o una trava comercial.

I hui, curiosament, la política agrària comuna ens ha perjudicat.
I hem de dir que entre els objectius que vosté destacava, n'hi han dos, almenys, dos objectius de la política agrària comuna que clarament no estem aconseguint els valencians, ni s'està garantint als nostres agricultors el nivell de vida raonable que la política agrària comuna pretenia ni estem aconseguint, sobretot en estos darrers anys, conservar el paisatge ni assolir al manteniment de l'economia rural.
Tenim abandonaments de conreus no ja en les zones interiors sinó inclús en zones tradicionalment riques i de regadius, precisament per la ruïna econòmica que els conreus estan suposant per a molts llauradors.

Però, la proposició de Podem no la podem recolzar en els seus termes, si no és que se'ns admet l'esmena o una part important de l'esmena, perquè considerem que té defectes tècnics -serien els menys importants-, carències i una visió parcial.

Té defectes tècnics com dir que el govern inste el Parlament Europeu o defense una postura davant el Parlament Europeu.
El govern defensarà davant del Consell Europeu o del consell de ministres.
Davant del parlament defensaran les postures els parlamentaris dels diversos grups, que tots ací en tenim allí.
Però això seria una cosa poc important.

Com també incloure dins de la defensa de la política agrària comuna mesures fiscals, que són merament internes.
Però, en fi, són qüestions tècniques que no tenen massa importància.

Té més importància les seus carències i la visió esbiaixada carregada d'ideologia anticapitalista, diria jo, que vosté ha presentat ací i sobre la qual m'aniré referint al tractar alguns punts de l'esmena.

Considerem que la iniciativa no està pensant en la globalitat de l'agricultura valenciana, del sector valencià, ni té en compte el que són -tot i que se referix a ells- les nostres estructures i les peculiaritats de la nostra producció.

Per això, entre altres coses, hem demanat que se reforme l'OCM de fruites i hortalisses, perquè ahí considerem que n'hi ha un marc en què els valencians, i també tota l'àrea mediterrània, hauríem de fer valdre una posició que de veritat sí que tinguera en compte el que són les característiques de les nostres estructures.

Naturalment que estem d'acord en superar desigualtats i aconseguir bons preus en la cadena alimentària.
Per això mos agradaria que s'acollira la nostra esmena i s'acollira, per tant, que instàrem que dins la nova política agrària comuna se dictara una directiva o un reglament de la cadena alimentària, que limitara la llei espanyola de 2013, de la qual estan satisfets els sectors i que l'inconvenient que li veuen és el no poder ser implementada a nivell europeu.

El que ens sorprén una miqueta és tota la grandiloqüència del punt f, sobirania alimentària, garantia dels drets humans, per al final tindre simplement un flaire proteccionista.
És que vostés cada dia s'assemblen més al president Trump, que és una sorpresa que no podem deixar de remarcar.

Mire, fa uns dies el conseller d'hisenda donava una conferència en el meu poble i explicava com el proteccionisme sempre duia a arruïnar els pobles, sempre els empobria.
El que sorprén és que eixe conseller d'hisenda estiga ací recolzat per un grup que vota contra el tractat amb Canadà.
M'haguera agradat que algun comerciant que estava en el meu poble li haguera preguntat: Â«Escolte, i mosatros que venem taronges a Canadà, ¿com mos deixa?
Â»

Ara, el problema el tindrà el senyor Puig quan se'n vaja d'ací uns dies a Canadà precisament a fer el contrari del que el seu grup ha votat ací.
Supose que alguna autoritat comercial canadenca voldrà alguna explicació.
Jo li aconsellaria que s'enduguera el senyor Mata, que tot això ho explica molt bé, perquè no sé si el president seria capaç d'explicar-ho.

Però, de tota manera, nosaltres creem que no cal fer eixa política proteccionista.
Per això, en l'esmena el que parlem és de demanar reciprocitat en les normes ambientals de seguretat sanitària, de benestar animal, però no tancar els mercats.

També parla la proposició de Podem d'una alimentació adequada i la vincula a l'agricultura ecològica.
Naturalment que els productes ecològics són adequats, però jo crec que hem de mirar el camp valencià, hem de mirar la proporció que té l'agricultura ecològica en el nostre camp.
I pensar que la immensa majoria, un 90%, un 95% dels nostres agricultors no estan fent producció ecològica, ¿què és que no estan fent producció sana?
¿És que els valencians no estem fent una producció sana?
¿No és una alimentació adequada la que proporcionem els valencians?

És que vosté ha dit inclús…, (aplaudiments) ha dit inclús, amb un prejudici també sorprenent, que no pot anar lligat l'alimentació que estem donant hui, als preus que estan hui, amb la salut humana.
Però si precisament estem augmentant les expectatives de vida.
És que, clar, al final, és llançar el discurs per llançar-lo de qualsevol manera i amb tots els prejudicis que vostés tenen.

El Consell, vostés, s'han posat els aclucalls, s'han posat les orelleres, sols miren l'agricultura ecològica, ignoren tota la resta, que, curiosament, és la majoria del camp valencià.

Nosaltres hem demanat també, precisament pensant en el medi ambient, pensant en el que podria ser un component del pagament verd o del greening, que se tinga en compte l'aportació que els nostres llauradors, i en concret, els citricultors, que tan mal ho estan passant esta campanya, fan al manteniment…, a la fixació del CO2.
¿Per què no incloure…, tindre en compte això i incloure-ho en el pagament verd o en el greening?

Com li he dit, les mesures fiscals les hem tret d'allò que és la defensa de la política agrària comuna per a dur-la a un millor lloc.
Està bé que l'indiquem al Consell criteris, però el que necessitem és que el Consell els tinga, que el Consell se pose a treballar, que defense l'agricultura mediterrània de veritat i que inclús busque aliances.
Que treballe de veritat per simplificar els tràmits de les ajudes, que arriben a més de setanta mil persones.
No crec que totes siguen grans empreses, com vosté també diu en els seus prejudicis.
Simplificar els tràmits per als beneficiaris, però també els tràmits de l'administració per a pagar, perquè tots els dies mos estan arribant queixes -i la senyora Escrig alguna cosa ha dit-, que seguixen retardant-se pagaments de les ajudes europees.

I damunt, ahir, precisament a una pregunta del seu grup, la consellera no va ser capaç explicar què passava en Tragsatec, però segur que això va a complicar encara més les coses i va precisament en la línia equivocada del que estem demanant.

Volem, efectivament, que se garantisquen rendes als nostres llauradors i als nostres ramaders.
Per això proposem, el que li he dit de la cadena alimentària, directiva o reglament, però també que la política agrària comuna contemple la creació d'una assegurança de mercat.
No sé si això van a acollir-ho o no van a acollir-ho.

Però jo els demanaria superar el seu encís legítim per l'agricultura ecològica, i demanaria al Consell que se posara a treballar de veritat en les estructures agràries.
Vosté diu: Â«És que no poden competir les xicotetes parcel·les amb les grans superfícies de producció.
Â» Eixa és una cosa sobre la qual cal reflexionar.

I ací des del primer dia que va comparéixer la consellera va dir: Â«N'hi haurà una llei d'infraestructures agràries.
Â» Però, bé, va fer un…, una presentació molt solemne, també molt vaga, perquè no sabem encara de què anirà la llei, en la palau de La Generalitat.
I ahir, contestant a la pregunta parlamentària sobre això, se va referir, una vegada més, a l'agricultura ecològica, però no al que deuria ser eixa llei.

Necessitem que s'aposte per l'IVIA, allò que per a la consellera era el vaixell almirall de la investigació valenciana, però que seguix en els pressupostos congelat, sense créixer plantilla i sense, per tant, donar-li l'impuls que ella prometia que anava a fer.
És que queden dos anys de legislatura, com a molt, si l'esgoten, i ja seria hora que totes estes coses anaren resolent-se.

I demanem, sobretot -s'ha demanat per altres grups-, que la conselleria, a l'hora de fixar la postura ens escolte a nosaltres, però escolte a tot el camp valencià, absolutament a tot el camp valencià, que segur que té molts missatges que donar-los.
I espere que la postura que té hui d'estar absent i no escoltar els grups parlamentaris, no la trasllade a la postura que puga adoptar davant de tots els representants del camp valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Calpe.

Senyoria, ara per a l'acceptació o no de les esmenes.

Senyoria, quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Moltes gràcies per les esmenes que han presentat els tres grups.
Hem trobat que, en efecte, la primera esmena que ens presentava el Grup Socialista venia a corregir una errada inicial que era canviar els agricultors en actiu a agricultors professionals.
Per a qui no ho sàpiga, en actiu representa.
.
.
, la renda agrària representa un 20% de la renda total de la família agricultora, i en el cas dels professionals, el 50%.
Aleshores, em sembla positiu ser més restrictiu i que les ajudes, el finançament de la PAC beneficie a qui de veres viu de l'agricultura.

La segona proposició d'esmena no la volem finançar.
.
.
, ai, perdó, acceptar -no tenim diners per a finançar-la, Podem, ja sabeu- perquè.
.
.
, fonamentalment perquè està tractant d'adaptar el finançament europeu al mercat.
Un mercat que nosaltres voldríem que canviara i és el motiu pel qual creiem que no cal supeditar el finançament a la realitat del mercat actual.

Quant a la proposta d'esmena del Grup Compromís, en realitat les dos primeres no havien pres en compte el canvi.
.
.
, la correcció d'errades que havíem aportat després, que havíem considerar que, en efecte, calia canviar de Parlament Europeu a institucions europees.
I la resta em sembla positiu, perquè, en efecte, creiem que és molt important que el Consell inste també a l'estat espanyol a defensar esta postura front al Consell Europeu, i que instem als eurodiputats valencians i eurodiputades valencians i valencianes a defensar esta mateixa postura al Parlament Europeu i que no ens trobem després amb situacions com la que ha passat últimament en la votació de tractats bilaterals, en la qual ja.
.
.
els eurodiputats han votat, doncs alguns sí, alguns no, en qüestions que afecten directament els llauradors valencians.

Respecte a la proposició d'esmena que ens presenta el Grup Popular, jo trobe que estar sempre d'acord començava a ser preocupant, senyor Calpe, perquè vosté i jo tenim una visió prou compartida de la defensa del xicotet.

Però les polítiques que el seu partit ha defensat tradicionalment, tant al front del ministeri, com al front de la Generalitat valenciana com a les institucions europees, han demostrat que les seues paraules no són fets.
No es traduïxen mai en fets, perquè si no, no ens trobaríem la situació tan preocupant en la qual estem després de vint anys de govern del Partit Popular al front de la Generalitat valenciana, que mai ha posat un euro, un, de tasca pròpia per a defensar eixos xicotets productors que vosté defensa ací de paraula.
(Aplaudiments)

Aleshores, la política no és només parlar, són també fets.
I la política agrària no hem d'esperar que vinga d'Europa.
Ha de vindre també d'una voluntat pròpia del govern valencià.

Vosté ha dit que, malgrat els aranzels, els nostres llauradors estaven millor abans de la PAC, a l'estat espanyol.
I jo em pregunte aleshores: ¿no serà que la PAC i el lliure comerç són precisament els que estan enfonsant els xicotets productors?
¿No serà.
.
.
, primer, els acords del GATT, després els acords de l'OMC i, després, ara, la traducció en tot això en els acords bilaterals com el CETA, que vostés estan aprovant en seu parlamentària europea, els que estan enfonsant de veres tots els xicotets productors europeus?
¿No serà que precisament eixes normatives sanitàries, que nosaltres creiem que són necessàries, però no són la forma de.
.
.
, la trampa per a impedir que els xicotets productors dels països del sud puguen importar ací a Europa, mentres nosaltres estem invadint els seus mercats amb productes que no són de la nostra xicoteta agricultura?

Precisament és una PAC que ha estat beneficiant els grans propietaris, que ha estat beneficiant les grans multinacionals i les grans empreses, les quals ens han portat a la situació actual, i és que els nostres pobles estan buits.
I, com he dit, si volem un territori buit de persones, continuem en la PAC que tenim, continuem fomentant els acords bilaterals comercials, en els quals l'agricultura és la moneda de canvi i en els quals els que més paguen són els xicotets productors d'aliments: els ramaders, els llauradors i els pescadors artesanals.

Nosaltres, evidentment, esta visió no sols no la compartim, sinó que lluitem amb la nostra màxima força contra ella.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Senyora Gascó, ens ha quedat clar alguna cosa: una, que no accepta l'esmena del Grup Popular.
.
.
(La senyora Gascó Verdier, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Està en negreta, en negre, està l'acceptació.
A vore, estos dos punts i la paraula «professional«, que està ací.
Â») D'acord.

Senyories, sí que demanaríem la signatura per part.
.
.
Ara li donaré la paraula; no patisca, que.
.
.
Sí que demanaríem la signatura per part dels grups als quals se'ls ha acceptat una part de les seues esmenes, i ve reflectida en este text.
Perquè, clar, el senyor Emigdio Tormo ha de fixar posició sobre el nou text, i el nou text no el coneix.
Per tant, anem a fer.
.
.
, (Algú diu: Â«Por eso dijimos que las transaccionales había que traerlas.
Â») Clar, s'ha produït la transacció ací -faça'm cinc còpies, urgent.

I, en tot cas, anem a continuar el debat, facilitant.
.
.
, donar-li la paraula al senyor Calpe, perquè pot fer el debat sobre la no-acceptació de la seua esmena.
I, mentrestant, tindrem el coneixement per part de la resta de grups de l'esmena transaccional, signada per tots els grups i que siga a efectes.
.
.
, i als que estem en contra, a efectes de tramitació, ¿d'acord?

Senyor Calpe, vosté va a tindre la paraula per a continuar el debat.
Sí, un segon i li donaré la paraula.
Té vosté la paraula, senyor Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

No crec que necessite esgotar tot el temps.

Vullguera corregir-li alguna cosa, senyora Gascó.
Jo entenc que, com a recurs retòric, dir que el Partit Popular no ha posat mai recursos propis en vint anys per a afavorir l'agricultura valenciana, doncs.
.
.
, en fi, és un recurs fàcil.
Però jo crec que vosté se podria repassar els pressupostos i vorà que ha hagut anys, sobretot els anys en què hi havien més recursos públics, en què s'ha posat molt, s'han posat més diners dels quals se posen ara en modernització de regadius, en recolzament a instal·lacions agràries, etcètera, però això seria un altre debat.
.
.

Però, en fi, jo li demanaria que se fóra una miqueta més rigorós i que se reconeguera el que ha fet, com, per exemple, des del govern central.
Però jo crec que la llei de la cadena alimentària de 2013 és una bona llei, i caldria reconéixer-ho.

Jo no crec que la política agrària comuna siga lliure comerç.
És sorprenent, perquè una unió europea que vol el lliure comerç, precisament en política agrària no.
.
.
, no pareix que ho haja practicat molt.
Però, en fi, de tota manera, mosatros no és que vullgam fossilitzar-la i deixar-la com està.
Nosaltres volem canviar-la.

I, de fet, la nostra esmena té diversos criteris i diverses idees per a canviar-la.
¿Vosté no els acull?
Bé, perquè voldrà canviar-la en un altre sentit, però jo crec que hem fet una aportació seriosa per a canviar-la i no per a deixar-la com està.
I per a canviar-la pensant en el que són els llauradors valencians, en el que són els ramaders valencians, en les estructures que tenim i en les possibilitats que tenim, per tant, per a competir en un mercat que sí que volem que siga lliure i en el qual.
.
.
, dins d'eixa llibertat, que sempre és una oportunitat de prosperar per a tots.
Dia Milton Friedman, probablement la millor ocasió que tenen els desheretats de hui de poder anar a millor fortuna és un sistema de llibertat.
És el millor sistema per a fer això possible.

I això és el que vullguérem, que els agricultors valencians, atesos per l'administració, ajudats per l'administració, i ajudats també per la política agrària comuna naturalment, pogueren aprofitar eixa ocasió de llibertat, que estem segurs que al final sempre és la millor ocasió per a tots per a poder prosperar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Calpe.

Per a rèplica, la senyora Gascó, té la paraula.
Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Senyor Calpe, ens titlla el nostre discurs de retòric, perquè diem que el PP no ha posat diners.
No sols no posava diners.
¡És que no tenia ni conselleria d'agricultura, senyor Calpe!
¡És que no hi havia conselleria d'agricultura!
¡La varen eliminar vostés!
¡La varen eliminar!
(Aplaudiments) Era un apartat de la presidència.
Això no és una conselleria, disculpen.
(Remors) Un apartat de la presidència no és una conselleria.
I si no.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.
, un segon, un segon, senyora Gascó.
Senyora Gascó, un segon.
(Remors)

Senyories, senyories.
.
.
, senyories, escoltem l'oradora.

La senyora Gascó Verdier:

L'han buidada de tècnics.
Tenim una conselleria totalment paupèrrima que no té funcionaris per a poder afrontar la immensa quantitat de treball que tenim.
Tenim un nivell d'irresponsabilitat, que hem hagut de tornar diners en la situació de crisi que tenim, tornar els diners a la Unió Europea de la PAC i dels fons estructurals per la nostra incapacitat, per mancança de personal per a afrontar eixos projectes i eixos fons.
Aleshores, disculpe, però crec que precisament el PP no ha mostrat mai un interés real per l'agricultura, a banda d'ajudar a alguna organització agrària en algun moment.

La llei de la cadena alimentària vosté diu que és bona.
Bé, doncs és molt bona, però no es respecta.
I si no, vaja als supermercats i quantes voltes s'està utilitzant les pomes, les taronges, etcètera com a reclam per baix del preu de producció.
O siga, que és una llei que és bona en el paper, com sempre, però després no tenim els mitjans, perquè de nou no tenim funcionaris suficients, per a fer-la complir.

Per cert, crec que el que queda clar és que els llauradors i les llauradores voldrien no tindre que dependre del finançament de la PAC.
Ells el que voldrien és que es pagara un preu just pel seu treball i pel que fan.

Respecte al mercat lliure que vosté proposa, i afirma que és l'ocasió de prosperar en un sistema de llibertat.
¿Per què no li diu a tots els citricultors valencians que han tingut la taronja penjada de l'arbre per culpa de la taronja sud-africana que ha arribat just a l'inici de la campanya?
Parle'ls a ells, vaja a ells a parlar-los de llibertat.

Jo el divendres aniré a la Vilavella i estaré disposada que m'insulten, perquè sé que la gent està tan cabrejada, i està cabrejada en el seu grup parlamentari i en el Grup Parlamentari Socialista, que han votat a favor del tractat bilateral amb els països d'Àfrica del Sud.

I el mateix passarà amb els ramaders i els agricultors quan tingam les pèssimes, les nefastes conseqüències d'un tractat com el CETA, que va a destruir, sobretot, la nostra xicoteta ramaderia.
I si no.
.
.
, vosté està amb mi en la comissió de ramaderia i és testimoni del patiment, del nivell de patiment que estan vivint els nostres ramaders, que fins i tot han plorat davant de nosaltres per la situació que estan vivint, que és de vergonya.

I jo insistisc en preguntar: ¿continuem en estes polítiques?
Vosté parla de llibertat com si fóra la solució al problema, però és que el problema és evident que no s'ha solucionat i que eixes armes que vostés proposen, no sols no són la solució, és que són la causa del problema.
Quanta més llibertat de mercat, qui guanya són els grans productors i no els xicotets.

Continuem buidant els nostres pobles, continuem buidant els nostres territoris i vorem qui ens dóna de menjar demà.
A banda de Nestlé i Danone, no en veig molts més.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Senyories, en este moment del debat, hem entregat al senyor Tormo, perquè el seu grup ho conega, la transacció a què s'ha arribat, perquè el seu grup fixe posició.
Però, en tot cas, l'esmena, el document de transacció ha de vindre signat ací.
Crec que pels proposants i els grups que no subscriguen el text, però a efectes de tramitació, per a poder continuar el debat en la fixació de posició el senyor Tormo.
(Veus) Sí, sí, sí.

Senyor Tormo, si vosté va a fixar posició.
.
.
Un segon, un segon.
¿Tenim el text signat?
(Algú diu: Â«Estan signant-lo, estan fent-ho ara.
Â»)

Un segon, li hem facilitat, perquè vosté coneguera el que ens han comunicat, l'acord que havien arribat.
(Pausa)

¿Suspenem el ple durant cinc minuts?
(Algú diu: Â«Sí.
Â») Se suspén el ple durant cinc minuts.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la sessió.
Es reprén la sessió.

Els informe que la comissió de justícia i governació demana la suspensió de la reunió prevista per a demà divendres, dia 24, perquè el seu president senyor Luis Santamaría no pot estar present.
Per tant, queda desconvocada la comissió de justícia i governació.
Se'ls comunicarà oficialment, però perquè ho tinguen en compte.

Finalment, i per a finalitzar el debat, continuarem amb la intervenció del grup que no ha intervingut en el debat i fixarà posició sobre la transaccional que ja té en el seu poder, ara li donaré la paraula, que és com figurava en la proposta original, senyories, tot i que en el primer punt a el text queda de la següent manera, el punt primer, apartat a: Â«Siga ferma en la defensa dels xicotets productors professionals i les petites empreses de la Comunitat Valenciana, davant l'augment del percentatge de l'ajuda que reben les grans corporacions i empreses de multiserveis i perquè inste l'estat espanyol a defendre aquesta postura en les institucions europees.
Â» Això és el punt primer, a.

I s'han incorporat els punts i i j en el mateix punt primer que diu: Â«Les Corts insten el Consell perquè al seu torn insten l'estat espanyol a defensar aquesta postura valenciana davant les institucions europees.
Â» I un nou punt que és, recollint l'esmena del Grup Compromís: Â«Les Corts insten els eurodiputats i eurodiputades valencianes a defensar aquesta mateixa postura davant les institucions europees.
Â»

Coneixent ja la transaccional i signada i la mesa ha tingut coneixement, té la paraula l'il·lustre diputat Emigdio Tormo per a fixar posició en nom del seu grup.

El senyor Tormo Moratalla:

Señor presidente, con el máximo respeto, primero quería elevar una queja en nombre de mi grupo.
Primero porque ayer hubo un parlamentario de esta sala que dijo que no veníamos aquí a perder el tiempo.
Y lo que yo considero que ha ocurrido hoy aquí es una pérdida de tiempo, es decir, esto no se puede arreglar en cinco minutos, que al final han sido veinte, sobre una especie de lío parlamentario sobre si sí o si no.

Además le voy a decir una cosa.
Usted ha leído el punto 1.
a que acaba en instituciones europeas.
Pero es que yo tengo una, que es la modificada, que habla de parlamento europeo que se repite en todos y cada uno de los puntos.
Con lo cual ya mi grupo no sabe qué es lo que va a votar, es decir, lo que me han trasladado no es lo que usted ha leído.

Por tanto, yo, señoría, señor presidente, (aplaudiments) con el máximo respeto, le diría que nos aclaremos sobre qué es lo que vamos a votar.

El senyor president:

Gràcies, senyor Egmidio Tormo.

El que jo he llegit és el que tinc ací en signatura dels grups parlamentaris.
Però, en tot cas, per aclariment i només pel punt d'aclariment, li done la paraula a la ponent i després li donaré la paraula a vosté.

Senyora Beatriu Gascó, per aclarir…

Jo he llegit, senyor Emigdio Tormo, el que tinc ací signat pels grups parlamentaris.
(Remors)

Senyories, si em deixen, si em deixen intentaré conduir la sessió.
I gràcies per si ajuden a facilitar el treball, com ha fet el senyor Tormo.

Senyora Beatriu Gascó, té vosté la paraula per aclarir este punt.

La senyora Gascó Verdier:

Abans de tot vull demanar disculpes al ple, perquè ha sigut una errada meua el malentés que hi hagut respecte a l'esmena que havia presentat el Grup Socialista.
Per això hi ha hagut un malentès entre l'esmena transaccional que havíem presentat i la que després el Grup Socialista podia acceptar.

Respecte al seu dubte, nosaltres havíem presentat una correcció d'errades fa temps ja en la qual es parla d'institucions europees, la vam presentar el dilluns, una correcció d'errades acceptada per la mesa en la qual ja se substituïa allà on posa Â«parlament europeuÂ», cal considerar Â«institucions europeesÂ».
Aleshores, la nova esmena parla d'institucions.
Ara, com que no disponíem de còpies, no sé a vosté el que li ha arribat.
Però, per favor, que es tinga en consideració que són institucions europees.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Beatriu.

Aclarit este tema, reprenem el debat amb la fixació de posició per part del Grup Ciudadanos.
I té la paraula el senyor Emigdio Tormo.
(Remors)

La correcció d'errors que assenyala la senyora Beatriu Gascó està en la carpeta que tenen tots els diputats i també en les seues pantalles, que aprofite per a dir que ja poden disposar tota la documentació a través de la informació que se'ls ha subministrat per accedir a tots els documents.

Senyor Tormo, té vosté la paraula per a fixar la posició en nom del seu grup.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Bueno, cosas que pasan.
En cualquier caso cuenta usted, doña Beatriz, con la bondad de este grupo parlamentario para disculpar esos errores que le pueden ocurrir a cualquiera.

Mire, yo venía aquí convencido de que íbamos a votar que sí a la PNL que usted presentaba.
Tenía mis dudas sobre algunas de las exposiciones, tenía mis dudas sobre alguno de los puntos de las enmiendas que presentaron otros grupos parlamentarios.
Pero, haciendo un ejercicio de comprensión, de que no todos pensamos exactamente igual y, en virtud de lo que aquí se pretende, que es la mejora de la agricultura valenciana, pues, mire, le vamos a votar que sí, a pesar del maremágnum que se ha creado aquí y de la situación realmente sorprendente que cuando nos pasan una modificación de la PNL persiste el mismo error que corrigieron ustedes hace unos días.
Pero, en fin, eso ya es cosa suya.

Mire, ustedes se pueden preguntar por qué este grupo parlamentario no ha presentado ninguna enmienda.
Si leemos la exposición de motivos, cuando llegamos al párrafo quinto, hasta el párrafo quinto todo más o menos funciona bien, cuando llegamos al párrafo quinto empieza diciendo que la percepción de las grandes empresas de fondos PAC dan como resultado una competencia desleal que acaba con el tejido productivo de la soberanía alimentaria.

Mire, la proporción de la renta de los agricultores valencianos de la PAC es del 6%.
Luego, esa premisa ya se cae por su propio peso.
No puede haber esa situación de la que usted habla sencillamente porque esa proporción es mínima.
Ojalá fuera el 60% de la renta de los agricultores valencianos proveniente de la PAC, ojalá, porque nos beneficiaríamos de los impuestos y aportaciones que hace a esta comunidad en forma de impuestos y el resto del estado, el resto de España, pero no es así.
No obstante, seguimos leyendo y hacemos un ejercicio más de bondad sobre la lectura de la propuesta que nos hace.

Mire, tienen ustedes una tendencia a la inflación legislativa, a decir y a pedir lo que ya está otorgado y lo que ya se ha aprobado.
Y le voy a decir dónde.
Conferencia sectorial de agricultura, posición común para la reforma en el horizonte de la PAC del año 2020, que se hace en el año 2012 y que conlleva la reforma del año 2013.
Y habla de agricultores profesionales en activo cuya actividad agraria no sea significativa, es decir, pequeño agricultor.
Pero es que también lo recoge el reglamento de la Unión Europea del año 2013.

En el punto 1.
c, cuando habla de jóvenes agricultores, también habla el reglamento anteriormente citado y el documento que le he nombrado, en su apartado 1.
c, de jóvenes agricultores, de relevo generacional, de principal desafío para España y de búsqueda de la eficiencia en la incorporación de jóvenes agricultores y de fijar población al territorio, algo de lo que usted hablaba también en su intervención.

Cuando habla de peculiaridades productivas en la Comunidad Valenciana también el documento del que le he hablado, propuesta de resolución, habla de posición común para la PAC, habla de un paso, de un modelo histórico hacia un modelo regional, habla de ayudas uniformes y variables en función de si se trata del estado o se trata de las regiones, habla de peculiaridades y diversidad de la agricultura española, diferenciando, como digo, el estado de las distintas regiones.

En el apartado 1.
e, regulación de los mercados, en el punto 5.
1 del documento anteriormente citado, habla de medidas de regulación de los mercados agrarios, de mejora de la cadena alimentaria, contempla mejores funciones y fines, organizaciones, productores e interprofesionales.
Luego, sigue contemplando lo que usted pide.

En el punto 5.
3 habla de que España considera prioridad disponer de una red de seguridad para el sector agrario de medidas de mercado más eficaces, rápidas y automáticas.
Y cuando habla usted de la ganadería extensiva, lo que nosotros nos preguntamos, usted lo sabe igual que yo, que la ganadería extensiva es aquella que contempla un máximo de dos reses por hectárea, es decir por 10.
000 metros cuadrados.
Usted sabe el gravísimo problema que tiene esta comunidad de la vigilancia de campos de productos agrícolas, hortofrutícolas, etcétera.
¿Cómo vamos a conseguir, aparte de lo que ya no tenemos, que es una vigilancia efectiva con los escasos efectivos de vigilancia y seguridad ciudadana, que encima cuiden un ganado de por sí que se crea en régimen de semilibertad?

Por lo tanto, le decía que tenemos la herramienta, que es la PAC, es una herramienta roma, no es perfecta, lleva varias modificaciones desde el año 1962 hasta aquí, pero tenemos una herramienta perfeccionable, utilicémosla y utilicemos los mecanismos que tiene el estado, que en esa reunión que le he hablado al principio es del estado y de las regiones, con el visto bueno de todas las regiones, para conseguir una mejora en las condiciones de vida de los agricultores valencianos.

Nada más.
Gracias por su visto bueno, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Emigdio Tormo, per la seua cooperació.

Un torn per a persones que hagen sigut contradites en la seua argumentació.
Grup Ciudadanos ha anunciat que va a votar a favor.
En tot cas, vosté vol fer alguna apreciació?

La senyora Gascó Verdier:

Molt ràpidament, senyor president.

Moltes gràcies.

Gràcies, senyor Tormo, pel vot a favor que el seu grup dóna a aquesta proposició no de llei.

Un dels problemes de la PAC, simplement per aclarir el que vosté afirmava, i és que la renda dels nostres agricultors depén només en un 6% dels finançaments europeus.
Jo no estic segura que eixa xifra siga real, però un dels problemes és que eixe 6% precisament no va als qui més ho necessiten que són els xicotets.
Per això, nosaltres el que defensem és que el finançament de la Política Agrària Comunitària ha d'anar sobre tot a reforçar als qui encara estan resistint miraculosament i amb moltes dificultats en les nostres zones rurals, que són quasi tots i totes xicotets productors.

No volem que els diners de la PAC se'n vagen ni a la Castellana, ni a les oficines de les grans cadenes d'alimentació, una d'elles valenciana, que ha sigut percebedora, o com es diga en valencià que no ho sé, de la PAC (remors) perceptora de la PAC, la més beneficiada en els últims anys.

Respecte a la inflació legislativa, jo estic d'acord amb vostés.
Si de fet la FAO i els diferents defensors…, com es diu?
.
.
.
, special advisers, com es diu això?
- els…, els…, special advisers, com es diu això…, bé…, (algú diu: Â«Queda muy bonito.
Â»), no, bé, els consellers especials sobre el dret a l'alimentació tots han incidit, hi ha multitud de textos, fins i tot el Banc Mundial, que no me sembla molt d'esquerres, ni llibertari, estan parlant de la funció essencial que els xicotets productors d'aliments estan tenint per a mantenir les zones rurals vives.

Aleshores, no estem inventant-nos res que no estiga en els textos.
Ara, el que cal és voluntat política per a què els finançaments que acompanyen eixes polítiques després, eixes voluntats que estan escrites en textos, després es facen realitat.
Si és que el problema és que continuem tenint èxode rural d'una comarca que està a 20 quilòmetres d'ací, a 25, que és la Serrania.
Està al costat de la capital i no poden viure, ni sobreviure del seu treball els productors.

Respecte a la ramaderia extensiva, està demostrat que té moltíssim, primer, que l'alimentació és gratuïta per a eixe ramat, la qual cosa no és poc, és enorme, hui en dia els pinsos representen un percentatge enorme de la despesa que els ramaders afronten.
Segon, té una repercussió hiperpositiva en el territori on es desenvolupa, entre altres en el control dels incendis.

Aleshores, si la gent pot viure d'un ramat en extensiu és també perquè pot rebre algunes ajudes.
Volem que les ajudes vagen en eixe sentit.

I ja ho deixe ací.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Tormo, vosté té dret a rèplica i amb això finalitzaríem el debat.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Doña Beatriz, precisamente por todos esos puntos positivos que ha puesto usted en su última declaración, en su última exposición, le vamos a votar que sí, a pesar de que consideramos perceptible, manifiestamente perfeccionable, mejor dicho, la propuesta de resolución, incluso la exposición de motivos.

Mire, España obtiene del orden de 5.
000 millones de euros de la política agraria común, de los impuestos de toda la Unión Europea, Andalucía obtiene del orden de 1.
600 millones de euros, Castilla-La Mancha 900 millones y así etcétera, etcétera.
La cantidad que recibe la Comunidad Valenciana es risible, es mínima, es inferior a trescientos millones de euros al año.

El 6% de esa cantidad, lo que yo le hablaba de la renta… O sea, la renta de los agricultores es el 6% de esa cantidad.
Por lo tanto, ya cae por su propio peso la exposición de motivos donde usted nos dice que las grandes superficies son las culpables de todo.
Serán las culpables de la parte que les corresponda, pero no de esa concretamente.

Por lo tanto, lo que nosotros le decimos es que hagamos un ejercicio también de sinceridad y asumamos la culpa que tenemos cada uno.
En este caso concreto, la Generalitat valenciana, el gobierno de los valencianos, la conselleria de agricultura, ganadería y pesca, tienen su parte de culpa en la mala gestión de esos fondos que van a parar a la Comunidad Valenciana.

Y en cuanto a la ganadería extensiva… Si usted misma ha dicho que la inmensa mayoría del territorio agrícola/ganadero de la Comunidad Valenciana es minifundista, ¿cómo vamos a hacer parcelas de una hectárea para que estén dos animales pastando?
Sería, sería… Y, encima, además, que contribuya al cuidado de los bosques para que no haya incendios.
Es que lo que usted propone es la cuadratura del círculo.
Pero, no obstante, si usted lo consigue, este grupo parlamentario le va a apoyar.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Senyories, anem a votar.
Senyories, anem a votar l'esmena transaccional que s'ha presentat a la mesa i que abans hem llegit.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada l'esmena transaccional del punt 10 de l'ordre del dia amb 60 vots favorables, 28 abstencions.
(Aplaudiments)

Declaració institucional amb motiu del Dia Internacional contra l'LGTBfòbia en l'esport

El senyor president:

Senyories, anem a llegir la declaració institucional que se'ns ha fet arribar sobre el Dia Internacional contra l'LGTBfòbia en l'esport.

Â«El 19 de febrer de 1961 va nàixer a Anglaterra Justin Fashanu, el primer futbolista professional que va expressar pública i oberta la seua homosexualitat.
Això era l'any 1990; però, lamentablement, el jugador anglés es va suïcidar en 1998.

Â»En l'actualitat, i des de fa alguns anys, se celebra el dia del seu naixement el Dia Internacional de l'LGTBfòbia en l'esport, que s'ha convertit ja en un símbol de la lluita per eradicar la discriminació per raons d'identitat de gènere, expressió de gènere o orientació sexual, especialment en el món del futbol.

Â»Quasi vint anys després de la seua mort, i encara que la situació ha millorat sensiblement a nivell de drets civils i de defensa de la dignitat de les persones LGTB, i sent el nostre país un dels més.
.
.
, que existeix una major acceptació social envers aquests col·lectius, queda encara molt per fer a l'àmbit de l'esport.

Â»Fins al moment, els i les esportistes espanyoles que s'han declarat obertament LGTB són casos molt excepcionals.
Un clar exemple és que cap dels atletes que van formar part de l'expedició espanyola en les olimpíades de Rio de Janeiro de 2016 era obertament LGTB, sobretot si tenim en compte que aproximadament un 10% de la població espanyola pertany a algun d'aquests col·lectius, segons les dades clàssiques dels informes Kinsey.

Â»No solament existeix una falta de visibilitat i una llei de silenci per por de les reaccions dels patrocinadors i les graderies, sinó que al futbol, per exemple, setmana darrere setmana, en centenars d'estadis d'arreu de l'estat, l'orientació sexual és utilitzada com a arma llancívola, amb intent d'insultar, ferir i degradar jugadors, jugadores, tècnics, tècniques, col·legiats, col·legiades.
Resulta preocupant que, malgrat tenir una Llei contra la violència, el racisme, la xenofòbia i la intolerància en l'esport, 19/2007, la paraula homofòbia no aparega en l'articulat i la comissió antiviolència haja fet oïdes sordes als càntics ofensius que han denunciat diverses associacions LGTB.
Pareix, doncs, que les autoritats i institucions no s'han preocupat per generar el clima d'acceptació necessari en l'esport espanyol.

Â»El cas de Jesús Tomillero, primer àrbitre espanyol a declarar obertament la seua homosexualitat, qui ha sigut insultat i agredit, arribant fins i tot a denunciar pressions d'algunes institucions i a rebre amenaces de mort, posa de manifest que encara queda molt de camí per recórrer per a fer de l'esport, i especialment del futbol, un espai de llibertat i d'igualtat.

Â»Per sort, existeixen en el nostre país diverses associacions esportives l'objectiu de les quals és crear una nova cultura de l'esport basat en la igualtat i en el respecte a la diversitat.
Clubs esportius, com ara Samarucs València, al costat de la resta de membres de l'associació esportiva ibèrica, ADI, treballen perquè el futbol, el voleibol, la natació, el senderisme i, en general, tots els esports siguen un espai més del qual puga gaudir qualsevol persona, sense por a veure's agredit ni pel color de la seua pell, ni per la seua religió, ni, per descomptat, per la seua orientació sexual.

Â»Des de les institucions no podem deixar que aquest tipus d'associacions es convertisquen en l'únic reducte de seguretat moral o, fins i tot, física en el qual les persones LGTB puguen practicar l'esport.
Un esport que no és només una opció d'oci o vida saludable, sinó un dret fonamental reconegut per la UNESCO en la seua Carta internacional revisada de l'educació física, l'activitat física i l'esport, tenint l'estat l'obligació de garantir-ho, d'acord amb l'article 43 de la Constitució espanyola.

Â»Per tot açò, les Corts manifestem:

Â»Primer, la nostra denúncia explícita contra l'homofòbia, lesfòbia, bifòbia i transfòbia en l'àmbit de l'esport i en la societat en general.

Â»Dos, el seu reconeixement de la tasca que les associacions i clubs esportius LGTB fan per la integració i la igualtat en l'esport.

Â»I, tercer, la necessitat de treballar i educar des de les institucions perquè els atacs basats en l'LGTBfòbia en l'esport tinguen una mateixa condemna, tant social com institucional i jurídica, que els basats en el gènere o el color de la pell.

Â»Palau dels Borja, 22 de febrer de 2017.
Â» (Aplaudiments)

Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre la política general del Consell respecte al suport i el foment de les cooperatives valencianes i de les seues organitzacions associatives tant en el vessant sectorial com en el territorial, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 49.
456, BOC número 155)

El senyor president:

Senyories, continuem amb el següent punt de l'ordre del dia, i últim, que és la moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'economia sobre les organitzacions associatives i les cooperatives valencianes, que presenta el Grup Podemos-Podem.

I, per a la seua presentació i defensa, té la paraula l'il·lustre diputat Josep Almería.

Senyor Almería, quan vosté vullga.

Quan vosté vullga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Membres absents del Consell, millor dit.

Senyories.

La moció que presenta avui el Grup Parlamentari Podemos-Podem respon a la necessitat d'avançar en el desenvolupament i finalització d'una sèrie d'actuacions adreçades al sector del cooperativisme, un gran oblidat de les polítiques públiques de tots els governs i una gran esperança per a tot el que suposa contribuir al canvi del nostre model productiu, generant riquesa i ocupació sostenible i de qualitat, com ja ha demostrat sobradament.

Així mateix, aquesta moció inclou el contingut de la proposta de resolució d'una proposició no de llei sobre el registre de cooperatives que, presentada pel nostre grup parlamentari en el mes d'octubre de 2015, no ha pogut veure la llum del seu debat en la comissió d'indústria, l'adequada, entenem, pel seu tractament, estudi i resolució, des del nostre punt de vista.

Per pura lògica parlamentària, l'esmentada proposició no de llei ha estat retirada convenientment en el dia d'avui.

Amb la presentació d'aquesta moció, el nostre grup parlamentari pretén obtenir majors nivells d'eficàcia en el compliment dels objectius relacionats amb el sector del cooperativisme, incrementant el nivell de vinculació del Consell amb les resolucions d'aquesta cambra, d'acord amb el disposat a l'article 151 del Reglament de Les Corts.
Així com també obrir la porta a una possible compareixença del responsable del departament per retre compte de l'estat real de compliment de la resolució d'aquesta moció, d'acord amb el disposat en el Reglament de Les Corts al mateix article esmentat abans.

Amb aquesta moció, també hem pretés generar un ampli consens entre els grups parlamentaris, ja que entenem que es tracta d'una proposta necessària, asèptica i de sentit comú, com així ha estat qualificada per algun dels diputats involucrats en el tema.

L'aproximació de postures ha donat els seus fruits amb el Grup Parlamentari Socialista i Compromís, que van presentar una esmena conjunta i que hem pogut resoldre amb èxit en la forma d'una esmena transaccional que no desvirtua en absolut la proposta inicial, sinó que aclareix, matisa i l'enriqueix en algun dels punts.

No ha estat possible una aproximació amb l'esmena presentada pel Grup Popular, en la qual s'autoadministren, una vegada més, el famós cinturó sanitari, en proposar en l'últim punt de l'esmena una renovació massiva de tot l'equip directiu de la conselleria d'economia sostenible, conseller inclòs.

Senyories del Grup Popular, d'aquesta manera vostés s'autoexclouen d'un possible consens.

Sincerament, lamente esta actitud i els convide a reconsiderar el seu posicionament i votar a favor de la proposta transaccionada pels grups del botànic.
Encara estan a temps de donar suport a un important sector econòmic i social del nostre territori: el cooperativisme.

Així mateix, amplie la invitació al Grup Parlamentari Ciudadanos perquè consideren seriosament votar a favor de la nostra proposta i es posen al costat del sentit comú i, òbviament, del cooperativisme, l'emprenedoria i l'ocupació de qualitat.

Com no podia ser d'una altra manera, en el debat de les propostes i les esmenes ha sorgit el tema recurrent de: Â«Això ja s'està fent.
Â» Una aproximació a l'estat de les coses que pensem que no procedeix utilitzar en aquest cas, quan estem parlant de dilatats períodes de temps per a concloure amb determinats compromisos, molts d'ells derivats de la implementació de la llei de cooperatives, compromisos que, en principi, no semblen revestir tanta complexitat, i quan estem parlant de nivells d'execució pressupostària que podríem qualificar benèvolament d'insuficients en allò que respecte específicament al programa de cooperativisme.

Senyories, amb aquesta proposta pretenem aconseguir el compliment d'uns objectius pertinents, necessaris i -ara em sume a la qualificació feta per altres companys- de sentit comú.

Demanem.
.
.
¿Què és el que demanem?
Demanem una planificació estratègica, un marc estratègic que done cobertura a totes les polítiques cooperatives d'un sector tan important, una cosa que està ja contemplada en el text refós de la llei de cooperatives.

Demanem, demanem que es facilite la tasca associativa de les entitats representatives perquè es puguen planificar una acció associativa des de principis d'any.

Demanem que es puguen mitigar els efectes negatius de publicar les convocatòries d'ajudes a final d'any i que s'adquirisca el compromís perquè esta convocatòria siga en el primer trimestre de l'any.

Demanem que dos òrgans importantíssims per al sector del cooperativisme, el Consell Valencià del Cooperativisme i el Registre de Cooperatives, tinguen les seues regulacions específiques i puguen, d'alguna forma, donar el servei -en el cas del Consell Valencià del Cooperativisme- i donar suport a la constitució i a l'operativa de les empreses cooperatives -en el cas del Registre de Cooperatives-, en un funcionament que està contemplat en la mateixa llei de cooperatives.
És a dir, sembla de vegades dolent intentar que s'aprove una cosa que només fa que es complisca la llei.

També demanem que s'exigisca al Govern d'Espanya que complisca les seues pròpies regulacions, senyories.
I així, que porte a terme les accions necessàries que els permeta la introducció del document únic electrònic en el Registre de Cooperatives de la Comunitat Valenciana, a través de la plataforma estatal del CIRCE.
Senyories, complisquen, demanen, des de la bancada popular, que el Govern d'Espanya complisca les seues pròpies regulacions.

Demanem compromisos perquè tant el Consell Valencià del Cooperativisme com el Registre de Cooperatives puguen tenir, doncs, uns portals web per a l'accés de la ciutadania i la gent que opera en este sector.

També demanem que s'estudien totes les mesures, eh?
, que probablement passaran per la modificació de la llei de participació institucional, perquè es puga propiciar la presència del cooperativisme en el diàleg social.

Senyories, este és un sector important i demanem que el cooperativisme participe al màxim nivell en el diàleg social al País Valencià.
Demanem també que, com a un model bàsic i important d'emprenedoria, s'intensifiquen i s'amplien les mesures que se prenguen per a connectar les activitats d'assessorament per a l'ocupació, amb la difusió que una de les alternatives possibles siga el moviment cooperativista.
És a dir, que els emprenedors i emprenedores puguen constituir una cooperativa.

No és tot açò de sentit comú?
Estem d'acord.
Doncs, senyories, voten a favor.
I si en el termini establert en la proposta transaccional no hi ha resposta del seu compliment en la comissió d'indústria, com ho contempla el 151 del reglament de la cambra, exigirem la compareixença del conseller perquè ens explique el que ha passat amb aquests compromisos.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

A esta moció subsegüent s'ha presentat diverses esmenes.
Dos d'elles estan transaccionades, i per tant faran fixació de posició al final.
Però la del senyor Casanova en nom del Grup Popular no, i per tant té la paraula per a defensar la seua esmena.
Quan vosté vullga.

El senyor Casanova Claramonte:

Gràcies, senyor president.

Bé, en primer lloc el recolzament al cooperativisme se demostra de moltes maneres.
Per exemple, parlant d'este tema tan important, el senyor conseller ni està ni se l'espera.
(Aplaudiments) Eixe és el recolzament primer.
És el que se diu un Â«signo externoÂ» del recolzament.
La moció doncs.
.
.
Està en Madrid.
Allí està bé, allí està bé, allí podria quedar-se.
(Rialles)

La moció subsegüent que hui presenta el Grup Parlamentari Podemos-Podem ve a ser una vegada més una clara reprovació a la gestió del conseller d'economia, ara en matèria de cooperativisme, com fa uns dies ho va ser en matèria d'estalvi i eficiència energètica.
Una clara reprovació més a la inacció d'un conseller que, com ja hem dit en altres ocasions, ni està ni se l'espera.
Està en Madrid.

En efecte, dia el senyor Almería el passat dia 8 de febrer en aquest plenari, quan va interpel·lar el conseller respecte d'este punt, que per a nosaltres és inquietant el baix nivell d'execució del pressupost d'aquest programa, un 18,7% en les últimes dades publicades d'octubre.
Tanque cometes.
I el senyor conseller li contestava, òbric cometes, Â«en el tema del cooperativisme hem superat el 65% d'execució del pressupost a 31 de desembreÂ».

Doncs bé, de l'informe d'estat d'execució del pressupost a 30 de novembre, últim del que disposem, es deduïxen unes xifres que posen una volta més en entredit les afirmacions del senyor conseller i que demostren en dades oficials la paràlisi i la inacció de les quals abans els parlava.
Esperarem a tindre les dades a final d'any, però molt hauran de canviar per a assolir eixes xifres del 65% que diu el conseller, que per cert, parla d'executat, quan si te'n vas als informes de (inintel·ligible) .
.
.
pressupostari, la paraula Â«executatÂ» no està en ninguna columna.

Per tant, no estaria de més que el senyor conseller, quan parla d'execució pressupostària, utilitzara els termes en què està l'informe.
Perquè si no, se cau en la possibilitat, com en este cas, d'estar enganyant a tots.

Miren, en el programa 322.
55 -és promoció d'emprenedors, cooperativisme i economia social, sobre la que va esta moció de Podemos- els pagaments efectuats han segut del 19,85%, a 30 de novembre.
Però pràcticament tots corresponent a gastos de personal, és a dir, a pagar les nòmines.
Miren, de les ajudes que el conseller diu que s'han executat en un 65%, no s'ha pagat res, absolutament res.

Números.
Dels 2.
847.
500 euros consignats en el capítol IV, d'ajudes, transferències corrents, s'han pagat zero euros.
No fa falta una calculadora per a vore que zero euros és el zero per cent de 2.
847.
500 euros.
Però és que no sé d'on trau el conseller eixe 65%.
Perquè, si te'n vas a la columna d'obligacions reconegudes, n'hi han 17.
500 euros d'eixos 2.
800.
000, és a dir, un 0,61%.
I si anem a Â«lo comprometidoÂ», que no deixa de ser una declaració d'intencions, la xifra es queda en el 22,99%.

Està clar que eixe 65% de què parla el conseller no el trobem per ningun lloc.
Per tant, queda ben clara l'absoluta paràlisi i la falta de gestió del conseller en esta matèria i que justifica clarament el perquè de la moció subsegüent que ha presentat Podemos, posant-li deures al conseller perquè després de vint mesos de nou govern es pose ja a treballar.

Sincerament, després de les dades que els acabe de detallar, no ens pareix prou posar-li deures, i per això la nostra esmena, senyor Almería, tenia dos parts.
Una en què intentàvem que se li posaren terminis d'execució.
I l'altra és el que ara finalment detallaré.
Això, vosté tampoc ho ha volgut admetre.
Sí que ha admés, tanmateix, el descafeïnat que li han proposat des de Compromís i Partit Socialista, perquè han descafeïnat totalment la seua moció.

Que sap vosté, com li ha dit, que mosatros li l'haguérem votada a favor.
Però l'han descafeïnat tant, que al final el que estan és alabant el funcionament de la conselleria.
Â«Y hasta ahí podríamos llegarÂ», després d'estos números.

Mire, després m'entretindré amb més números.
Però simplement m'ha sorprés que vosté accepte que li canvien la redacció de les frases de les peticions, i que traduïxquen la paraula Â«aprovació en la major celeritat possible d'un plaÂ», que li posen Â«redoblar els esforçosÂ».
En matemàtiques, doblar és multiplicar per dos.
I quan multipliques dos per zero, dóna zero.
(Aplaudiments)

Per tant, me sorprén moltíssim, senyor Almería, que vosté hasca acceptat este enjuague que li han fet en esta moció seua, i que lògicament la descafeïna del tot.

I ací vaig a parlar un poquet del punt catorze, que mosatros afegíem, i era que demanàvem literalment que, vista la baixíssima execució del pressupost, tant en este programa com en la resta de programes de la secció onze, que és la de la conselleria, se sol·licita del molt honorable president de La Generalitat, que és el que ho pot fer, la urgent renovació de l'equip directiu d'esta conselleria, inclòs el conseller, en una conselleria que deuria ser clau per al desenvolupament econòmic de la Comunitat Valenciana i que lamentablement porta vint mesos pràcticament paralitzada.

Mire, vaig a donar-li unes xifres perquè el temps va passant, perquè tinguen clar en què base este tema.
I ho base en els informes de seguiment pressupostari.
No m'he inventat ningun número.
Mire, d'un pressupost definitiu de 341 milions de la conselleria se n'han gastat 34, és a dir, el 10%.
I, si mirem el capítol IV, que són les subvencions, que és allò fort d'esta conselleria, de 201 milions, se n'han gastat tres, l'1,62% executat del pressupost porta el senyor conseller.

Per tant, entenem que la inacció d'esta conselleria està més que clara.
Puc detallar altres programes dins de la conselleria, que alguns són absolutament lamentables.
Per exemple, en política industrial, de 9.
464.
000 euros, saben vostés quants en porta gastats?
Zero euros.
És a dir, el zero per cent.
I en energia, d'1.
256.
000 euros en el capítol IV de subvencions, sap quants en porta gastats?
Zero euros.
El zero per cent.

Per tant, creem que més que justificat este punt catorze d'esta esmena nostra, recordant el que dia este matí el molt honorable president, que estaven estalviant, que era eficiència, açò no és estalviar.
Deixar de pagar no és estalviar.
Això és una altra cosa.

I quasi per acabar, se m'està venint, ja que estem tot el matí en frases bíbliques.
.
.
Per això jo demane i insistixc que d'una vegada per totes el senyor president deuria prendre ja una decisió i canviar l'equip que no funciona, i porta vint mesos sense funcionar.

Se m'ocorre una frase bíblica que ve molt al fil d'este tema i que se m'ha ocorregut sentint-los, i és en una carta, crec que és la carta segona de sant Pau als tessalonicencs, jo és que vaig ser escolanet, diu: Â«Quien no trabaja, que no coma.
Â» I això és el que jo crec que deuria fer el senyor president amb este conseller.
Tirar-lo, que ja n'hi ha prou.

Gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Casanova.

Per a acceptar o no l'esmena.
Quan vullga, senyor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, presidenta.

Des del punt de vista del rol de l'oposició, entenem perfectament la proposta d'esmena que ens planteja el Grup Popular.
Estem d'acord en alguna cosa, també ens haguera agradat que haguera pogut estar el conseller.
També li haurem de donar un poc el beneplàcit del dubte de poder tenir alguna cosa important a resoldre en Madrid.
En Madrid se resolen coses importants, vosté ho sap bé.

Entenem eixa pressió des de l'oposició i entenem també que això ens duga a posar uns terminis, uns terminis que en estos moments ens pareix que és una cosa que no té massa sentit.
És a dir, a nosaltres ens val si els objectius se complixen en quatre mesos, en lloc d'en tres mesos.

El que sí que és l'objectiu de la nostra proposta de forma coherent, primera, és intentar que hi haja consens sobre l'avanç de les mesures de suport i foment del cooperativisme, i sobretot que hi haja la possibilitat de tindre un procés de vinculació a les resolucions d'esta cambra.
Per això, hem utilitzat la fórmula de la moció subsegüent a una interpel·lació.

Vosté aporta unes dades, sé que és persona rigorosa i d'aportar dades.
El conseller n'ha aportat unes altres.
Anem a esperar a tindre les dades definitives.
I sí que li puc dir que presentarem i demanarem les explicacions oportunes, si realment no s'han donat les dades correctes en esta seu parlamentària.

La transacció descafeïnada?
Doncs sí, és una opinió que té vosté.
Nosaltres, ja li dic que eixa transacció ens permet un ampli consens d'aprovació de la proposta i ens permetrà d'ací sis mesos, tal com contempla la proposta de resolució transaccional, poder demanar comptes, o bé en la comissió, si no se produïx en la comissió, a través d'una compareixença del mateix conseller, com així ho estableix el reglament a l'article 151.

Per tot el que hem dit és evident que malauradament no podem acceptar la seua esmena, com haguera segut la nostra intenció primigènia.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Senyor Casanova.
Un momentet, que pose el temps correcte.
Quan vullga vosté.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí, gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo no pose en dubte ni les paraules del conseller.
Simplement les contraste amb els resultats oficials que dóna l'altre conseller, i que estan publicats i que estan a l'abast de tots els grups.

Mire, el dia 24.
.
.
A vore si el trobe.
Crec que sí que ho trobaré.
El dia 24 de gener, total fa un mes escàs, el senyor Climent dia: Â«Con un 90%.
.
.
Â».
Me recordava allò de Â«viento en popa a toda velaÂ».
(Rialles) Â«Con un 90% del presupuesto ejecutado, 2016 no ha sido un año perdido.
Â» Veritat que vosté no està d'acord amb el conseller?
Eh?
No me contesta?
Val.
I dia: Â«Los presupuestos marcan las intenciones, pero cuando se liquidan, ese debate desaparece, y la ejecución es lo importante.
Â»

I després, contestant-li a vosté deduíem que Â«ejecuciónÂ», perquè dia literalment i n'hi ha prou a mirar el Diari de Sessions del dia que vosté el va interpel·lar, que diu: Â«Les ajudes han aplegat als sectors.
Â» Home, si han aplegat, serà que les han pagades.
I, si les han pagades, doncs no s'entén el que està dient.
Perquè en la majoria, com li he dit, de programes de la conselleria, estem a zero.
És que és a zero, és que és una vergonya.
És que li he ficat algun exemple.

Mire, en el programa d'emprenedoria i cooperatives, en el capítol IV -ja ho he dit abans- de 2.
847.
500 euros s'executa zero.
Espere que li'n diré més.
(Soroll de papers) En el Servei Valencià d'Ocupació, les transferències al Servei Valencià d'Ocupació de la conselleria, capítol IV, de 138 milions s'han transferit 1.
100.
000, el 0,83%.
Dades oficials del senyor Soler.
Jo no sé si com un és d'un partit i l'altre de l'altre no se parlen, jo no ho sé, o si se fiquen la cameta.
0,83, val?

Espere, espere que seguiré.
En política industria, que n'hi ha 9.
400.
000 euros en el capítol IV, transferències corrents, zero.
Però és que en transferències de capital, el capítol VII, de 67.
990.
000 euros, és a dir, de 68 milions d'euros, executat zero euros.
El 0% també.
En energia, el que li he dit abans.
Li he dit abans només les transferències corrents que eren d'1.
256.
000, executat zero.
I de transferències de capital en energia, de 7.
655.
000 euros, executat zero euros.
A vore, hem de seguir aguantant el conseller dos anys més?
(Rialles i aplaudiments) Una pregunta que no és retòrica, eh?
És retòrica.

Si este senyor estiguera en una empresa privada, on estaria?
Pregunte.
Contesteu-vos vostés.
On estaria?
És que la inacció d'esta conselleria és absoluta.
En una conselleria que tots tenim clar que és clau per al desenvolupament d'esta comunitat.
O no?
És que quan ve el dia del pressupost i trau pit i diu: Â«Hem augmentat el pressupost el 7%.
Â» Jo li vaig dir: Â«Com si vol pujar-lo al 400.
Â» (Rialles) Però si no se'l pensa gastar fent-li cas al senyor president que no gaste i estalvie.
(Aplaudiments)

Per tant, jo lamente moltíssim, senyor Almería, lamente moltíssim -i acabe- que vosté, que sé que opina bàsicament com jo, ho sé, (veus) que accepte el descafeïnament que li fan a una moció que diu Â«Redoblar, intensificar, continuarÂ».
Però, què hem de continuar, redoblar i intensificar si no han fet res?
(Rialles i aplaudiments)

Per tant, ho lamente.
Nosaltres -ja li he dit- anàvem a votar-li a favor de la moció inicial però esta, tal i com ha quedat, és un viva a Cartagena que no estem disposats (inintel·ligible) .
.
.
Gràcies.
(Rialles i aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Casanova.

No sé si abans el president ha comentat que n'hi ha una altra esmena presentada per Compromís (veus) i el Grup Socialista, però s'ha arribat a una moció transaccionada.
Per tant, passaran a formar part de la fixació de posició.
I en este moment tindria la paraula el Grup Parlamentari Ciudadanos i la seua diputada senyora Rosa García durant quatre minuts.

La senyora García González:

Gracias, señora presidenta.

Señor Almería, decía usted al principio que no podíamos emplear en este caso la frase…, utilizar la frase tan manida de Â«açò ja s'està fentÂ» y tiene razón.
¿Saben ustedes el significado de la palabra nada?
Pues eso es lo que ha hecho el Consell respecto al cooperativismo.
Na-da.
El cooperativismo valenciano es el tercero más potente de España por número de empresas y ocupación que genera.
Es un agente primordial de vertebración territorial presente en todos los sectores económicos: agricultura, enseñanza, industria o servicios entre otros.

Y, pese a esto, ha estado abandonado a lo largo de estos últimos años.
Y actualmente no se tiene conocimiento acerca del estado de cumplimiento de las directrices establecidas para la dinamización y modernización del Consell Valencià del Cooperativisme, establecidas en el plan estratégico aprobado el pasado 20 de junio.
Ni tampoco sobre la elaboración del Plan bianual de apoyo y fomento del cooperativismo como instrumentos de planificación de las políticas y acciones de La Generalitat que establezca las líneas básicas para una nueva configuración de las ayudas al cooperativismo y que, por mandato legal, corresponde elaborar desde el 2014 y compete a la comisión de fomento del cooperativismo creada al respecto.

Por lo que -como usted dice en el punto número 1- ya pueden redoblar los esfuerzos que tiene que llevar a cabo la conselleria.

Por otro lado, el cooperativismo valenciano ya ha alertado del grave retraso en la publicación de las convocatorias de ayudas en el 2016, año en que se ha acentuado esta demora, así como la incompleta ejecución de las mismas que se viene produciendo desde hace años.
Tal como ha señalado el presidente de la confederación de cooperativas, Emili Villaescusa, se trata de un retraso crónico.
Esta situación reviste una gravedad nada desdeñable, ya que muchas cooperativas han planificado el ejercicio del 2016 contando con las ayudas de la conselleria, o bien se han constituido con la previsión de que las iban a obtener.

Pese a señalar el Director General de Economía, Emprendimiento y Cooperativismo, Francisco Álvarez, que el cooperativismo es una pieza fundamental para el desarrollo social y económico de la comunitat y que será clave en la política del Consell, la confederación de cooperativas de la comunitat manifestó que las ayudas por parte de conselleria han llegado tarde.
Añadiendo, además, que estas circunstancias podían y debían haberse prevenido, tal como ocurre en otros departamentos de la administración pública.

Y es que la orden por la que se establecen las bases reguladoras de las ayudas para el fomento de las empresas cooperativas no se publicó hasta el 31 de octubre de 2016 y hasta el 9 de noviembre no se convocaron mediante resolución de conselleria dichas ayudas.

Por lo que daba esta actuación tardía por parte de la conselleria, que no se encuentra aquí, difícilmente se podrá cumplir con el objetivo de incorporar más empresas al tejido económico de la comunitat, tal como establece el Programa sobre la promoción de emprendedores, cooperativismo y economía social previsto en el presupuesto de La Generalitat en el 2017.

Así que la dinámica que debe consolidarse, tal como establece la enmienda del punto 3, es la de publicar las ayudas no tan tardíamente, para que puedan cumplir con el objetivo de consagrar e incorporar más empresas al tejido económico de la comunitat.
Bueno, menos mal que el director general dijo que consideran al cooperativismo como una de las claves de las políticas del Consell.
Menos mal.

Por último, señor Almería, me gustaría que aclarara del punto número 4, en qué va a consistir el refuerzo de las dotaciones presupuestarias.
¿Qué cantidades tienen previsto dedicarle?
Los técnicos encargados de elaborar el plan estratégico calculado en 200.
000 euros anuales, pero ustedes no lo indican.
Aclárenos también si esto va a derivar finalmente en la creación de un presupuesto propio y la creación de un servicio independiente, tal como proponía su grupo en la moción subsiguiente.

Respecto a los demás puntos enmendados -tengo aquí la transaccional- dice, Â«redoblar els esforçosÂ».
Quins esforços?
Â«Intensificar el suport.
Â» Quin suport?
Â«Intensificar les accions.
Â» Quines accions?
Porque, si no se han publicado es porque no ha habido ninguna.
Â«Intensificar els treballs.
Â» Quins treballs?
Quins treballs, senyories?

Senyories, vamos a votar a favor, faltaría más.
El apoyo y fomento del cooperativismo es esencial.
Pero le pedimos al Consell -espero que se lo hagan llegar- que se pongan en marcha ya, que no se puede perder el tiempo, que si tuviera interés -que no tengo ninguno- en imitar al líder de Podemos, iría continuamente detrás del señor conseller diciendo tic-tac, tic-tac, tic-tac.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora García.

Señora Graciela Ferrer, en nombre del Grupo Parlamentario Compromís.

Quan vullga, senyora Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, en primer lloc, al senyor Almería per haver arribat a aquest acord.
Perquè, des del Grup Parlamentari Compromís, per a nosaltres el foment de l'economia social, el foment del cooperativisme és un eix de treball central per a transformar el nostre model productiu.

I parlem de redoblar i parlem d'intensificar i parlem d'incrementar els esforços perquè són molts els esforços que s'estan fent des de la conselleria.
La senyora García diu que no, el senyor Casanova diu que no.
Però el ben cert és que el pressupost que tinguérem en 2016 de 4,3 milions d'euros per a suport al cooperativisme, les obligacions reconegudes estan en el 73% i per a l'any 2017 el pressupost s'ha incrementat en quasi un 50% respecte al 2016.
Si anem a la magnífica gestió que ha portat el Partit Popular en l'última legislatura, per exemple, resulta que també tenien sobre un percentatge d'obligacions reconegudes del setanta y pico per cent, però sobre la meitat del pressupost.

Així que a donar lliçons, doncs, mire, no ha vingut a bon lloc.
Entre altres coses perquè des de la conselleria i dins del Consell Valencià de Cooperativisme s'està treballant, s'està elaborant el Pla bianual de suport i foment al cooperativisme i al 2016 se va aprovar el pla estratègic per a ja arrancar a fer coses.

És cert que hi han hagut problemes amb les convocatòries per a l'any 2016, en bona mesura derivades de la burocratització que va imposar la Llei 1/2015 del Partit Popular i que en la llei de mesures dels pressupostos del 2017 s'ha corregit.
I, per tant, ja han començat a eixir les convocatòries d'ajudes que s'ha compromés tant el conseller com els diversos centres directius a traure-les dins del primer trimestre de l'any.

Per una altra banda, també comentar-li que en eixa reunió del Consell Valencià del Cooperativisme de juny de 2016 es va acordar la creació d'una secció administrativa per al Consell que està en marxa i té un pressupost de 200 mil euros que està inclòs en la partida pressupostària 332.
55.
I que s'ha demanat al personal -com s'ha de fer- autorització a hisenda perquè -com vostés saben- també el senyor Montoro, ferm defensor de l'economia social i del benestar de tots els espanyols, ens té absolutament estrangulats qualsevol possibilitat de poder incorporar nous efectius, fins i tot, de cobrir vacants en l'administració pública per a poder donar els serveis de qualitat que tots els valencians i valencianes ens mereixem.

També, respecte al registre de cooperatives de la Comunitat Valenciana, s'està treballant amb col·laboració dels centres directius de TIC del Consell i, a més a més, també s'està pendent i per això podem exigir al Govern d'Espanya que, després de més de dos anys d'haver de posar en marxa la plataforma CIRCE per al registre, per a la DUE de les empreses d'economia social i de les cooperatives, doncs això encara no està fet.

Amb la qual cosa.
.
.

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

.
.
.
doncs, intensifiquem i continuarem intensificant el nostre compromís i el nostre treball per tal de desembussar la situació d'absolut abandonament en el qual ens hem trobat les polítiques econòmiques en general, la política industrial i productiva del nostre país, la política vinculada al foment de l'emprenedoria i també de l'economia social, perquè eixe és el nostre compromís.
Ahí és on estem treballant i estem revertint una inèrcia de vint anys d'especulació, de targetes black, de recomanats que van a cobrar però no van a treballar.

El senyor president:

Senyoria, moltes gràcies.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies.
Continuem.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Un segon, senyor Casanova.
Té vosté.
.
.
Si em demana la paraula.
.
.

El senyor Casanova Claramonte:

Simplement, per a clarificar-li alguna cosa a la senyora Ferrer.

Res més lluny de vindre ací a donar lliçons, simplement ha vingut a llegir.
(Rialles i aplaudiments) Li recomane que s'ho llisca vosté també.

I a partir d'ahí, la discussió -com jo sempre dic ací-, primer, posem les dades damunt de la taula, després discutim, però primer les dades.
Vosté no ha aportat ni una dada, ¡ni una dada!
(Veus)

Per tant, ahí està… (Algú fa: Â«Xxt.
Â») A vosté no m'estic dirigint, ¿val?
, a vosté no m'estic dirigint, senyor president!
Què vol dir açò?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyor Ponce, no té vosté la paraula.

El senyor Casanova Claramonte:

¿Val?
¿Continuem?
(Rialles) ¿Continuem?

Per tant, simplement li dic que el que ha fet és expressar una conclusió basada en unes dades, que són estes, que no me les ha rebatut perquè no pot rebatre-me-les, ¿val?

I és evident, i això ho pensem molta gent d'aquesta cambra però també molta gent de la del carrer, i els industrials, i els de les cooperatives, i de moltíssims sectors industrials, que este conseller està paralitzat.

I, per tant, és el moment de rellevar-lo, dos anys perduts ja en són prou.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Sí, senyora…

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Senyor Casanova, vorà, les xifres de l'exercici 2011 al 2015 acumulades, corresponents a les ajudes pressupostades per a donar suport al cooperativisme, començant pel 2011, 3.
655.
000 euros; en 2012, 1.
799.
000 euros, percentatge d'obligacions reconegudes, 73%; en 2013 pujaren un poquet, 1.
900.
000, però baixaren les obligacions reconegudes, que òbviament si no estan reconegudes no es poden pagar, al 58%; 2014, 1.
885.
000 euros amb un 84% d'obligacions reconegudes, ací es veu, ¡vaja!
, que s'han d'intensificar en els esforços; en 2015, 2.
251.
000, amb un 79% d'execució en termes d'obligacions reconegudes; en 2016, 4.
300.
000 euros, amb un 73% en termes d'obligacions reconegudes i, per tant, que es van…

El senyor president:

Senyor Ibáñez.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

…i, per tant, que es van a pagar; i en 2017, el pressupost és de 6.
300.
000 euros.

Bé, a vosté no els agrada que es vagen fent les coses, és de veres que a poc a poc, és de veres que amb moltes dificultats, és de veres que hem de suportar no sols una hipoteca reputacional sinó tots els pufos que hem rebut dels governs anteriors.
(Veus)

Mire, vosté parla que el conseller està paralitzat, el conseller està treballant i molt.
A mi m'haguera agradat que molts consellers dels govern del Partit Popular en els últims vint anys hagueren estat paralitzats per a després no haver d'anar passejant cap a Picassent.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Graciela Ferrer.

I finalitzarem el debat amb la intervenció, fixació de posició de la diputada Noelia Hernández per a explicar l'acord de la transacció a què s'ha arribat.

Té vosté la paraula.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, agradecer al diputado Almería, del Grupo Podemos, su voluntad de llegar a un acuerdo, a esta transaccional a la que hemos llegado, y la oportunidad de hablar de las cooperativas que son una forma muy arraigada en la Comunidad Valenciana, una forma asociativa que tradicionalmente han estado obligadas al mundo agrario pero que cada vez se han extendido a otros sectores y que necesitan apoyo, un apoyo que se plasma facilitando su creación, simplificando su gestión administrativa y burocrática, impulsando las labores de asesoramiento a los posibles interesados puesto que son organizaciones con características especiales y específicas, facilitando la planificación financiera a través de un calendario anticipado de ayudas y prestaciones, adaptando el marco legislativo actual a las necesidades del sector e intentando que se logre la máxima implicación en la negociación de las cooperativas.

Mientras que la gestión y las obligaciones administrativas que deben cumplir las cooperativas seguían procedimientos propios del siglo pasado, la agencia tributaria o el registro mercantil sí que avanzaba en la gestión telemática y en los procedimientos que desde hace años deberíamos haber asumido en la Comunidad Valenciana para la gestión de las cooperativas pero que la administración electrónica ni se conocía ni se la esperaba.

Depositar las cuentas, o realizar, o registrar una cooperativa se debe hacer casi con martillo y cincel, muchas veces con un registro municipal, provincial o autonómico que dificulta mucho los trámites de algunas cooperativas, por ejemplo las que están en entornos rurales alejadas de la capital de la provincia.

Por ello, a mí me sorprende la celeridad que se le pide en la enmienda del PP porque, tras años y años de desidia, una vez más se reclama urgencia sobre un tema que ha estado abandonado.
Yo creo que es el efecto recuperación de la amnesia colectiva de veinte años que vemos en muchas iniciativas y muchos trámites parlamentarios en estas Cortes y que a mí no deja de sorprenderme.
Yo creo que es cierto que deberíamos reclamar más apoyo, que las cosas quizá no se están haciendo con la velocidad que todos quisiéramos pero que, bueno, un poco de paciencia, dejemos trabajar a la conselleria.

La manera de potenciar estas organizaciones muchas veces se plasma en ayudas o en incentivos fiscales, o de cotizaciones sociales; sin embargo, es cierto que es necesario tener certidumbre sobre las ayudas que se van a publicar para establecer un calendario de preparación, de presentación y de concesión.

El Consell está trabajando en esta línea, por eso decimos que hay que intensificar el apoyo pero también incrementar los esfuerzos.
Creemos que hay que trabajar un poco más para conseguir dirigir las políticas hacia las acciones que queremos.

Y, también, no olvidar reclamar al Gobierno de España que el CIRCE y el documento único electrónico sea una herramienta práctica y real porque, a día de hoy, esta ventanilla única de la que hablamos para facilitar la creación de la actividad económica no es tal y no existe.
Entonces, yo creo que sí que habría que redoblar los esfuerzos también por parte del gobierno central.

Por último, déjenme que haga un apunte respecto al último punto de la enmienda del Partido Popular que a mí me sorprende porque las enmiendas parecen haberse convertido en una herramienta para pedir la dimisión en bloque del Consell, conseller incluido.
Yo no sé si a partir de ahora en cada enmienda vamos a esperar una especie de jurado de Tú sí que vales, en este caso al contrario, o si vamos a esperar una propuesta (rient) por parte del señor Casanova de un conseller, o una consellera, sustituto, y un organigrama de la conselleria que les satisfaga.
O sea, a mí no deja de sorprenderme el trabajo parlamentario.

Pero, bueno, desde el Grupo Socialista remarcamos nuestro apoyo al cooperativismo como modo de hacer y desarrollar la actividad económica y social que creemos que es fundamental para nuestro territorio.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, passaríem a votació però el senyor Casanova ha estat contradit en les seues argumentacions.

Per tant, té vosté quatre minuts com a màxim.

El senyor Casanova Claramonte:

Espera que siga molt menys.

Simplement, per a dir-li a la senyora Hernández que les esmenes les fa cada u com creu convenient.
De totes maneres, si vosté té un horari per a donar classes de fer esmenes aniré a elles.
(Rialles)

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyora Noelia Hernández, finalitzarà vosté la sessió de ple i passaríem a votació, que no hem posat la campaneta, a este hores ja…

Té vosté la paraula.

La senyora Hernández Sánchez:

Por mi parte no quería darle lecciones, simplemente he dicho que me sorprendía, me sorprendía porque ha sido una especie de jurado del Consell.

Yo estoy totalmente de acuerdo que ustedes tienen todas las posibilidades y está en su mano opinar sobre la acción del Consell pero a mí me ha sorprendido, yo nunca lo había visto, igual es que llevo muy poco tiempo como parlamentaria y no he visto suficientes enmiendas, me ha sorprendido.
Y ya le digo que parecía que estén poniendo y quitando consellers al Partido Popular, esa era la impresión que me estaba dando.

Sabe que le tengo en alta estima, no intentaba darle lecciones, simplemente ha sido una opinión respecto a la sorpresa que me causó ver esa enmienda, simplemente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Doncs, acudit este punt i fet el debat sobre esta moció subsegüent, senyories, anem a passar a votació.

Anem a votar l'esmena transaccional a què han arribat tres grups parlamentaris i que tenen a disposició totes les seues senyories.
Senyories, senyories, comença la votació.
¿No funciona?
D'acord, ho tindrem en compte però, en tot cas, com no canvia substancialment el sistema de votació doncs donem per vàlida la votació.
Queda aprovada la moció subsegüent per 55 vots favorables, 24 abstencions.
(Aplaudiments)

Senyories, han fet vostés un bon treball, un treball mogut i intens però s'ha fet un bon treball.

Per tant, és closa la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 14 hores i 46 minuts)