Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para4 {
text-align:justify;
}
.para1 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 15
d'abril de 2008.
Comença la reunió a les 18 hores i 7
minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 5/i II.

Pregunta 68 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
979, BOC
número 47)

El senyor president:

Buenas tardes a todos, señoras y señores
diputados.

Damos comienzo a la continuación de lo que es
la Comisión de Medio Ambiente, Urbanismo y Territorio.

Antes de comenzar, me gustaría dar la
bienvenida al nuevo portavoz del Grupo Popular, don José
Císcar, en sustitución del querido ilustre diputado don David
Serra.
También creo que el Grupo Socialista quiere hacer alguna
aclaración sobre el tema de las preguntas.

El senyor Signes Núñez:

Yo quisiera pedir el aplazamiento de la pregunta
primera.
El número es.
.
.
(Pausa) El número es.
.
.
la 65, que havia de formular
la diputada María José Salvador, que està malalta i no
pot estar.
Per tant, ajornar-la per a una altra sessió de la
comissió.

El senyor president:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies.

El senyor president:

Queda aplazada esa pregunta para una próxima
sesión.
Le ruego al señor letrado que tome nota para que la
pregunta 65, motivado por lo que ha dicho el señor Signes, se vea en
una próxima reunión de esta comisión.

El senyor president:

Con lo cual, empezamos la comisión con la
intervención del ilustre diputado señor Francesc Signes, con
la pregunta número 68.

El senyor Signes Núñez:

Amb data de hui, en quina fase es troba, senyor
conseller, l'elaboració del sistema d'informació
territorial previst en els articles 62 a 64 de la Llei
d'ordenació del territori i protecció del paisatge,
quan preveu que siga accessible al públic i a través de quins
mitjans?

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gràcies, president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Signes.

El sistema de información territorial ofrece,
porque así lo establece la normativa, la información
geográfica en la que la Conselleria de Medio Ambiente, Agua,
Urbanismo y Vivienda tiene competencias.

El señor Signes pregunta cuándo se
prevé que sea accesible al público y a través de
qué medio.
Para llegar al mayor número de ciudadanos, el
medio principal que empleamos es Internet, usándose
estándares en materia de información geográfica.

Hace ya tiempo que toda esta información
está perfectamente accesible en la página Web de la conselleria.
Navegando por nuestra
página web se puede encontrar muchísima información de
interés en todas las materias sobre las que esta conselleria tiene competencias.
Por
ejemplo, se recoge cartografía de espacios protegidos, parques
naturales, LIC, ZEPA, zonas húmedas, paisajes protegidos, de planes
de ordenación de los recursos naturales, de planes rectores de uso
gestión, de biodiversidad, de inventario forestal de la Comunidad
Valenciana, de montes gestionados por la conselleria, de residuos, de aguas, de vías pecuarias, de
senderos, de vivienda, etcétera.

También se recoge la cartografía
temática del territorio de la Comunidad Valenciana.

Por la orden de 8 de marzo de 1999, esta
cartografía, junto con estudios integrantes del sistema de
información territorial, ha de tenerse en cuenta para la
redacción de los planes urbanísticos o territoriales que se
formulan en el ámbito de la Comunidad.

Los perfiles básicos de los ciudadanos
interesados en nuestra cartografía son dos: público en
general y los de los técnicos en materia específica,
ingenieros, arquitectos, geógrafos, biólogos.

Que por eso las formas de acceder a la
información también son dos: una más general, donde se
ofrecen los visores cartográficos web.
.
.
Son herramientas
sencillas que permiten la visualización e impresión de la
cartografía.
El mapa que se imprime con este sistema muestra el logo
de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda, para
indicar la fuente de los datos.

Para un uso técnico más especializado,
se ofrecen los servicios WMS, Web Map Servis.
Este servicio es similar a
una capa de cartografía donde aparecen los parques naturales,
ríos y montes, que se ofrece por Internet para poder ser cargada en
un programa específico, junto con otra información externa.
Por ejemplo, un ingeniero sobre un mapa que ya tiene grafiado los parques
naturales, ríos y montes y quiera proyectar una carretera.

Este servicio ofrece la cartografía como una
imagen, lo que nos da la garantía de que no se puede modificar ni
manipular.
Y la información que proporciona está
permanentemente actualizada.

Junto con la cartografía, la conselleria ofrece los llamados
metadatos, que son información descriptiva y estandarizada de la
cartografía a la que acompañan fuentes, fechas,
propósitos, etcétera.

También en nuestra página web se recogen
publicaciones informativas donde se relacionan colecciones normativas,
publicaciones de divulgación, técnicas donde se recopilan las
colecciones de cartografía temática, de territorio, de
urbanismo, entre otras.

Para concluir, señalar que la página web
de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda no solo se
muestra la información de esta conselleria, sino que también se usa cartografía de apoyo
procedente de otras fuentes, como puede ser el Instituto
Cartográfico Valenciano, muy relacionado con nuestros temas.

Toda esta información territorial se va a
reforzar y potenciar con la integración plena de este instituto, al
aprobarse la modificación de su ley de creación y pasar a
quedar adscrito a esta conselleria.
Antes de la modificación, estaba adscrito a la
Conselleria de Justicia y Admi.
.
.
está todavía adscrito a
la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas.
No sé
si mañana, un día próximo, va al Pleno de las Cortes
para ya su aprobación o, bueno, por lo menos, su dictamen
ahí.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Antes no he tenido la oportunidad de darle la
bienvenida a esta comisión, la suya.

Tiene la palabra para réplica, el señor
Signes, por favor.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, la llei que ordena la creació
d'este sistema d'informació territorial és de
juny de 2004.
Per tant, prompte farà quatre anys de la seua
aprovació, massa temps perquè resulte creïble que la
seua resposta siga que la informació que el públic necessita
està en Internet.
Es tracta de l'elaboració d'un
sistema d'informació territorial específic que
contempla la LOT.

El que ocorre, senyor García Antón,
és que els han eixit segurament uns números que no els
agraden, perquè no reflecteixen el país de les meravelles que
vostés estan venent els valencians.
Ha de maquillar-los, i
això porta temps.

Però, senyor conseller, li recorde que la llei,
la seua llei, perquè vostés la van fer, l'obliga que el
sistema difonga informació veraç, no maquillada,
informació sobre la situació física del territori, el
paisatge, el patrimoni cultural, riscos i aptituds, modes
d'assentament, vivenda, graus d'ocupació,
distribució d'espais d'activitats, afeccions i qualsevol
altres circumstàncies d'interés territorial que no
estan en la pàgina web de la conselleria.

Informació, d'altra banda, de què
disposen respecte de les seues pròpies comunitats autònomes
els ciutadans de Navarra, Múrcia, Castella-Lleó,
Aragó, Astúries o Canàries.
Comunitats que ja
disposen, dic, del seu propi sistema d'informació territorial
al qual poden accedir lliurement des d'Internet també.

Crec fermament en la capacitat dels funcionaris de La
Generalitat, que, per descomptat, no és menor que la dels
navarresos, murcians, castellanolleonesos, aragonesos, asturians o canaris.
És el govern valencià el que no està a l'altura
d'eixos governs autònoms.

Per tant, senyor conseller, no s'escude en la
complexitat del sistema, en la, digam, senzillesa de la pàgina web
per a eludir la seua responsabilitat, que és el sistema en concret,
perquè no estem, com es pot veure, davant una cosa nova que
necessita ser inventada.
Es tracta simplement de començar per traure
a la llum pública les dades que les conselleries guarden en els seus
arxius.

Però això, segons pareix, és
precisament el que no vol fer el seu govern.
Què volen ocultar?
És que el Consell no vol que els valencians s'alarmen al
contemplar el ciment que cobrix la costa valenciana?
O els centenars de
milers de vivendes buides que mostrarien amb tota la seua cruesa el nivell
a què ha arribat l'especulació immobiliària en
la nostra comunitat, mentres la majoria dels seus habitants no poden
accedir a una vivenda digna?
O li preocupa que puga conéixer-se fins
a quin punt ha augmentat vosté el risc d'inundació en
algunes zones de la comunitat, on ha decidit reclassificar el sòl
urbanitzable que ha decidit construir en zones inundables?
Com tampoc
té interés que es conega l'enorme extensió de
sòl no urbanitzable que al marge de les previsions municipals,
és requalificat a urbanitzable en els últims anys.

Comprenc, senyor conseller, que el seu govern siga
conscient que esta devaluació de la qualitat del nostre territori
recau directament sobre les seues esquenes, ja que és el resultat de
les decisions adoptades pel seu partit durant els tretze anys que porta
governant en la Comunitat Valenciana.

I, per descomptat, comprenc que no li faça
gràcia que puga veure's amb tota la seua cruesa els processos
de degradació severa que afecten el 40% del nostre territori o el
molt alt risc de desertificació que afecta el 56%.
Dades estes
últimes que procedixen del programa europeu Corine Land Cover, com
vosté sap molt bé.
I em causa indignació i vergonya
que els valencians hàgem d'assabentar-nos de com està
el territori a través de l'estranger, senyor conseller.
Esta
situació és pròpia d'èpoques passades i
d'actituds que res tenen a veure amb la democràcia actual.

Al negar-se a facilitar les dades de què
disposa i que està obligat a difondre per llei, està
atemptant, senyor conseller, contra un pilar bàsic de la
democràcia: el sotmetiment dels governs a l'imperi de la llei.
Inclús el seu, senyor conseller, el seu govern no està per
damunt de la llei, sinó que ha de complir-la com qualsevol
ciutadà.

La Comunitat Valenciana no és el seu mas, el
seu cortijo,
sinó la terra a què vosté ha jurat servir.
Es tracta
de la terra de tots els valencians i valencianes, els quals tenen drets a
saber com està.
Deixe de donar excuses i deixe d'apuntar cap a
fonts d'informació on no apareix tot, com vosté sap
molt bé, i complisca amb la seua obligació.

Si les dades, senyor conseller, no li agraden,
treballe per a canviar-les.
Això és, pel contrari.
.
.

El senyor president:

Vaya acabando, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
el que ha de fer un governant responsable.
Al
contrari, ocultar-les no servix més que per a retardar la
solució dels problemes.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Signes, quan l'escoltava, jo dic: no
sé si estic aquí o on estic.
És que ja se
m'havia oblidat un poquet quin era el seu discurs.
La veritat
és que ser catastròfic, no atendre a res a allò.
.
.
Crec que he vingut, he donat una informació real del que estem fent,
que és el que n'hi ha.
I vosté me solta un pamflet
tremend, que jo estava recordant-me de fa quatre anys que estaven dient que
el transvasament de l'Ebre no i hui diuen sí.
Astò que
està fent és una cosa pareguda, perquè és que
no té ningun sentit.
No té ningun sentit que vosté
utilitze este lloc per a dir eixes coses que diu.
Han tingut dos campanyes
electorals, ha passat el que ha passat i ha tingut temps ahí per a
dir tot el que li donara la gana.

El que està dient aquí no respon a la
veritat, és fals.
Estem fent un esforç tremend, anem a
continuar fent-ho.
Prompte, si no passa res, l'institut de
cartografia, que és el que té una importància i una
rellevància total sobre el que és la informació
cartogràfica, dependrà també d'esta conselleria.
I continuarem oferint cada volta més i millors dades a tot el
món.
Està perfectament reflectit.

És possible que algun pla dels aprovats
recentment encara no estiga dins d'eixa informació,
però està tota i no n'hi ha ningun problema, no
n'hi ha res a amagar.
L'actuació és transparent,
més que mai.
No tenim res a amagar en absolut.
Hui el sòl que
vosté diu que està tan mal i que esta cartografia diria o
deixaria de dir, no aplega ni al 4% del territori de la Comunitat
Valenciana que està ocupat.
I possiblement quasi totes les
actuacions, o el 90% de les actuacions que estan fent-se últimament,
perquè vosté sap el que tarda en desenrotllar-se un
sòl des que s'aprova fins que es posa en marxa, molt
d'ell haja sigut responsabilitat de vostés.
I no passa res.

Estem treballant de forma coherent, de forma sensata,
de forma sostenible, fent unes lleis que obliguen a tot el món.
I no
mos fa cap vergonya.
Al contrari, estem molt orgullosos d'estar en
este territori i de donar tota la informació possible perquè
la gent el conega cada volta més i millor.
Mos sentim orgullosos, no
com vostés, que amaguen totalment el que n'hi ha, que van a
Europa a dir el que no és de veres, que estan en contra del
interessos dels valencians, que és vergonyós el que estan
fent.
I aixina els va.

Gràcies.

Pregunta 69 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
980, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la pregunta 69.
Tiene la palabra el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, en data de hui, en quina fase es
troba l'elaboració del pla d'acció territorial
contra el risc sísmic, previst en l'article 14.
3 de la LOT,
així com l'article 29 del Decret 69/2006, que aprova el
Reglament d'ordenació i gestió territorial i
urbanística?

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor conseller, señor García
Antón.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gràcies, senyor president.

Señoras y señores diputados.

Señor signes.

Efectivamente, el artículo 14 de la Ley de
ordenación del territorio y protección del paisaje, Ley
4/2004, contempla el Plan de acción territorial contra el riesgo
sísmico.

El Consell está trabajando y recopilando toda
la información necesaria para elaborar definitivamente este plan, no
solo porque es una obligación legal, sino porque tener este plan
perfectamente definido nos va a permitir continuar con el trabajo que
estamos realizando para ordenar el territorio, teniendo en cuenta todos los
aspectos, y entre ellos, el riesgo sísmico.

Este plan va a ser importante porque permitirá
prevenir los posibles daños en las infraestructuras, hospitales,
colegios, aeropuertos, viviendas, todo, y en las edificaciones que causen
los seísmos que se puedan producir en las distintas partes del
territorio de la Comunidad Valenciana.

Además, en este plan se recogerán todas
las previsiones que la normativa posterior, que es la Ley del suelo no
urbanizable de 2004 y la Ley urbanística valenciana de 2005,
contiene en relación a los riesgos naturales e inducidos.

La conselleria ya dispone de la cartografía de peligrosidad
sísmica elaborada por la Universidad de Alicante, en la que se tuvo
que adaptar un sistema de representación gráfica de
información geográfica que se utilizaba a finales de los
noventa al estándar que se usa actualmente, que se ha convertido en
el sistema Microestación 95-SE al sistema ARC-Info.
En estos
momentos se está elaborando la cartografía pendiente, que
aportará un valor añadido a la cartografía de riesgos
al incluir las inclinaciones de los (inintel·ligible)
.
.
.
, y de forma inminente estará
concluida.

Ambas cartografías son fundamentales y
constituyen las herramientas necesarias y básicas, así como
los instrumentos que nos sirven de base para trabajar y tener disponible
este plan en esta legislatura.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, para la réplica, el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, jo crec que la resposta.
.
.
(S'interromp la gravació)

(Els membres de la comissió canvien de sala per
problemes tècnics)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
migración ordenada que hemos hecho desde la
sala C a la sala B, si a ustedes les parece, vamos a continuar.

Estaba en el turno de réplica, al comienzo del
turno de réplica cuando fallaron los automatismos, el señor
Signes.

Tiene la palabra el señor Signes por un tiempo
de 4 minutos 37 segundos.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, jo crec
que la resposta que m'ha donat que «estamos trabajando en
ello» es donarà moltes vegades esta vesprada.

Senyor conseller, l'objecte del Pla
d'acció territorial contra el risc sísmic, que
vosté mateixos es van obligar a elaborar, ha de tindre com a
objecte, segons la llei, ni més ni menys que previndre danys sobre
béns i persones, cosa que és un dels principals deures
d'un governant, sobretot quan eixos riscos són reals i greus.
Perquè, com vosté sap molt bé, la directriu
bàsica de planificació de protecció civil davant el
risc sísmic aprovat per l'estat el 1995 i modificada en
setembre de 2004 arreplega les àrees amb risc sísmic a
Espanya, en funció dels estudis de vulnerabilitat elaborats per
d'Institut Cartogràfic Nacional.
En esta directriu apareix la
província d'Alacant com una zona susceptible de patir
terratrèmols d'intensitat igual o superior a set, així
com que el risc per a la província de València és
igual o superior a sis.
Unes dades, senyor conseller, que justifiquen
àmpliament la inclusió en la Llei valenciana
d'ordenació del territori i protecció del paisatge,
l'obligació d'elaborar un pla d'acció
territorial contra el risc sísmic que vosté ha dit que
«estamos en ello».

Per tant, el que no cap, senyor conseller, és
creuar-se de braços.
Perquè, mire vosté, en estos
quatre anys que han passat des que es va establir l'obligació
legal d'aprovar el pla, a la Comunitat Valenciana s'ha estat
requalificant el sòl i construint edificacions i infraestructures
sense que, per absència d'este pla, s'haja pogut
conéixer el risc que impliquen per als seus habitants o usuaris.

Després de quatre anys, per la seua
displicència, senyor conseller, seguim sense conéixer quines
zones concretes de la comunitat són susceptibles de patir moviments
sísmics i en quin nivell.
Per descomptat, tampoc ha sigut
capaç d'elaborar les normes de prevenció i
protecció aplicables a les edificacions i infraestructures en
funció del nivell de risc corresponent a cada zona, ni tampoc les
dirigides a corregir el risc de les edificacions, infraestructures ja
existents, normes amb les quals els valencians estaríem, senyor
conseller, molt millor protegits.

I, per descomptat, tampoc hi ha establerts els
mecanismes de col·laboració i cooperació entre les
distintes conselleries, ni entre La Generalitat, les diputacions
provincials i els ajuntaments.
És cert, com vosté ha dit, que
la Universitat d'Alacant, per encàrrec de La Generalitat, des
de 2007, ho ha dit vosté, està realitzant un estudi sobre els
efectes sísmics en els entorns urbans.
Però, senyor
conseller, segons es pot observar a l'accedir a ell des
d'Internet, l'àrea d'estudi correspon
únicament als cascos urbans dels municipis de Sant Vicent del
Raspeig i d'Almoradí, repetisc, Sant Vicent del Raspeig i
Almoradí.

No conec la raó per la qual estos dos municipis
seran els primers de la Comunitat Valenciana, senyor conseller, a tindre
avaluat el seu risc sísmic.
Però estic segur que vosté
ens va a explicar les raons que ho justifiquen, perquè si no
és així, senyor conseller, pot haver qui relacione este
privilegi amb el fet de qui és l'alcaldessa de
l'Ajuntament de Sant Vicent del Raspeig.
Podem pensar-ho.

En tot cas, el que resulta indubtable és que el
seu partit, el Partit Popular, governa a la Comunitat Valenciana des de
1995, data de la directiva estatal que informa del risc sísmic que
afecta les poblacions de les províncies d'Alacant i
València i que, a pesar de ser conscient del perill, no ha fet res
per a previndre'l o establir els mecanismes per a protegir els seus
habitants.

Per tant, senyor conseller, ja no caben excuses.
Senyor conseller, l'aprovació immediata del Pla
d'acció territorial contra el risc sísmic de la
Comunitat Valenciana és urgent i és absolutament
imprescindible que vosté es pose mans a l'obra sense
recórrer, ja ho he dit abans, a arguments que esta vesprada em
sembla que sentirem moltes voltes com «estamos trabajando en
ello».

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra el conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Signes, no sé si duc 8 o 9 mesos al
davant d'esta conselleria amb esta nova responsabilitat, sobretot
d'ordenació del territori i urbanisme.
És cert que fins
a l'any 2003 també vaig ser el responsable d'este tema.
I és cert, com vosté sap, que l'edificació,
l'urbanisme, el territori existix molt abans que el Partit Socialista
governara en esta comunitat i, per suposat, molt abans que jo ara me fera
càrrec d'este tema.
S'ha construït i hi ha hagut
sempre normes sismoresistents per a dur no sols l'ordenació
sinó que el càlcul dels edificis tingueren en compte
què passava amb eixos riscos que hi ha sísmics també.
No cap dubte que com més baixem, diem, la delimitació
d'estos plans d'accions territorial i d'eixe risc
sísmic sols a la Comunitat Valenciana podrem tindre un coneixement
millor i sobretot si apliquem les noves tecnologies en això estarem.

Bé, en eixos mesos que jo duc al front
d'astò, sé que la Universitat d'Alacant ha fet un
estudi que diu vosté que sols.
.
.
No sabia jo que havia
començat per Sant Vicent i per Almoradí, no me pareix mal.
Este conseller, segurament, quan se va encarregar la cosa a la Universitat
d'Alacant no era encara responsable d'este tema.
Però,
si vosté sap, la Universitat d'Alacant està dins del
terme de Sant Vicent del Raspeig.
A la millor açò ha fet dir
als d'allí de la unviersitat: «Anem a conéixer
eixe territori on estem mosatros aquí, vivint i fent estes coses,
perquè ho tenim més a mà», però no ho
sé.
De totes formes, no té res a vore amb eixa casualitat tan
tremenda de què la meua dona siga hui l'alcaldessa de Sant
Vicent del Raspeig, del que me sent molt orgullós també.

Almoradí no tinc ninguna relació amb
l'alcalde d'Almoradí, no és cunyat meu ni res de
tot açò, ni germà tampoc (rialles), aleshores
no sé perquè està fent-se allò
d'Almoradí.
Però em figure que en alguns llocs havien
de començar, pot ser que açò estiga acabat abans o
després, no ho sé.
Però que en definitiva està
fent-se de tota la comunitat.

I li dia abans que estan fent-se dos treballs
fonamentals, entre ells la cartografia dels pendents que té molt a
vore amb el risc que hi ha per a les vides i les persones i sobretot amb el
que és l'ordenació del territori, tan important o
més com pot ser allò dels terratrèmols, tan important
o més.
Per tant, estem treballant en això, estem preocupats i
anem a tindre-ho prompte.
En els mesos que duem estem elaborant moltes
coses que vostés coneixeran prompte.
Havera sigut una
irresponsabilitat per la meua part agarrar sols la responsabilitat de la
conselleria i al dia següent dur a aprovar tots els plans que hi ha.
El mínim que havíem de fer és comprovar, vore'ls
i, el que és també molt important per a mosatros: volem
pactar i volem resoldre coses conjuntament.
Vosté sap que estem
treballant en algunes coses, almenys gent coneguda per les dos parts, i que
volem a aplegar a eixa solució i a eixos pactes en el tema del
territori.
Anem a anar en eixa direcció, jo vull anar en eixa
direcció.

Pregunta 70 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
981, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Pasamos a la pregunta 70.
Tiene la palabra el
señor diputado, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor president,
simplement demanar-li que en la següent pregunta me done un poc
més de temps, a l'igual que ha fet en esta resposta amb el
conseller senyor García Antón.

El senyor president:

Esta mesa será
generosa con usted y con todos los que componen esta comisión.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, a hores
d'ara, en quina fase es troba l'elaboració del Pla
d'acció territorial de protecció de l'horta
valenciana previst en la LOT?

El senyor president:

Gracias, señor
Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Com tinc tantes preguntes
sobre plans no sé quina és la primera i la segona.
L'horta està molt bé.
(Rient)

Muchas gracias.

Estaba diciendo que me había confundido con el
orden, creía que era otra la que venía ahora, pero la
pregunta es sobre el Plan de acción territorial de protección
de la huerta.
Y le decía que creía que estaba bastante bien.

La creación de la Dirección General de
Paisaje en el seno de la nueva Conselleria de Medio Ambiente, Agua,
Urbanismo y Vivienda para impulsar, entre otras cosas, la protección
del paisaje, ha sido una decisión yo creo que muy importante sin
duda para este gobierno y responde a la absoluta prioridad que para
nosotros supone proteger ese territorio desde la perspectiva
paisajística y desde la perspectiva, también, cultural.

La política del paisaje es, en estrecha
conexión con la ordenación y protección de nuestro
territorio, va a ser uno de los ámbitos de acción fundamental
en esta legislatura.
Una política que se encamina a la
protección de los valores paisajísticos y a una
concepción integradora de nuestro territorio.
Con las actuaciones de
paisaje queremos conectar espacios abiertos, zonas húmedas, bosques,
parques, relacionado como el agua como elemento vertebrador de nuestra
comunidad.
Todo ello no sólo con el fin primordial de proteger los
valores naturales y ambientales de muchas zonas urbanas y periurbanas de
nuestro territorio sino también como forma importante de conservar
nuestras señas de identidad y de añadir un valor extra a
dichas áreas urbanas.

La perspectiva de paisaje no sólo ayuda a
mantener y mejorar el medio natural sino que lo convierte en un activo
económico también, porque hace de los territorios lugares
atractivos para vivir.
Y para nosotros eso es importante.
Son lugares
limpios, afables y de gran calidad ambiental; son lugares competitivos,
importantes para el desarrollo e importantes para la economía de
nuestra comunidad.

En el ámbito de estas nuevas políticas
del paisaje es ahora una prioridad absoluta la protección de la
huerta, a través de la aprobación del Plan de acción
territorial de carácter sectorial al que se refiere la Ley de
ordenación y protección del paisaje.
El objetivo fundamental
de este plan es delimitar los espacios de valor y definir una figura de
protección y una normativa de ordenación que asegure esa
protección.
No se trata solo de proteger por proteger si luego no
introducimos unas medidas algo claro de ver cómo eso se puede
gestionar y cómo se puede resolver.

Es necesaria una figura que proporcione una
protección estable y a largo plazo, además de unidad y
coherencia al conjunto de los suelos de cada municipio ya clasificados como
suelo no urbanizable protegido.

Este plan contiene estrategias y plantea propuestas en
tres ámbitos diferentes: gestionar y financiar la actividad agraria,
es importante; no solo es proteger, hay que ver cómo se hace eso,
cómo se gestiona y se financia esa actividad agraria.
Y,
seguramente, a los especialistas que ustedes tienen también
sería bueno que en ese proceso de participación que vamos a
empezar ahora colaboren con nosotros en esa línea.
Conseguir un
riego eficiente y la necesaria calidad del agua, fundamental también
en la huerta.
Eso tiene mucho que ver con otros temas de agua.
Y potenciar
el uso recreativo, cultural y turístico; eso es fundamental, tiene
que tener actividad, tiene que estar vivo, tiene que la gente quererlo,
protegerlo y vivirlo, no odiarlo.

Para desarrollar estas propuestas es necesario
trabajar con otros órganos del Consell.
Además, la
Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda tiene que
trabajar de forma coordinada y conjunta con agricultura y turismo, de forma
muy importante, también con otras pero fundamentalmente, por las
estrategias que contiene y las propuestas que plantea, con estas dos.

Plan agrícola, plan de modernización de
riego, plan de usos turístico-recreativo constituyen estrategias de
viabilidad del propio desarrollo del Plan de acción territorial de
protección de la huerta.
No solo pintar un plano protegiendo, no
solo impedir cosas sino activar ese territorio para poderlo gestionar y
poder que la gente quiera también cultivarlo.

Ese plan agrícola para llevar a cabo reformas
estructurales y como mínimo son necesarias para asegurar la
continuidad de la producción agrícola de la huerta.
Ese plan
de mejora del sistema de riego y calidad de las aguas, que garantice la
gestión eficiente y respetuosa con el medio de sistemas de riego,
así como la mejora de la calidad de las aguas.
Y ese plan de uso
turístico-recreativo que deberá considerar los nuevos
servicios agrícolas, agroturismo, agroeducación,
recreación, servicios culturales, gastronomía, como algo
importante para poder tener una rentabilidad también
económica de aquello.

En estos momentos.
.
.
-me estoy
pasando- tenemos un avance de dicho plan.
El próximo mes de
mayo lo queremos presentar.
Es un avance para empezar con esa
participación de todo el mundo, donde queremos que se incluyan, por
supuesto, ustedes como partidos de la oposición.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller una
teorització impecable, però la resposta d'en quina fase
es troba l'elaboració del pla «estamos trabajando en
ello».

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

El mes de maig se
presentarà, que és el mes que ve.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, l'article 22.
6 de la llei
reconeix que l'horta de la Comunitat Valenciana, com espai
d'acreditats valors mediambientals, històrics i culturals, ha
de ser objecte de protecció.
I per això ordena al Consell
que, mitjançant un Pla d'acció territorial de
protecció de l'horta valenciana, definisca les zones
mereixedores de protecció i les mesures urbanístiques
corresponents, així com els programes d'actuació
necessaris per a afavorir el sosteniment de les activitats pròpies
de l'horta i la permanència de la població amb un
nivell de vida adequat.

No obstant, quatre anys després de la LOT,
senyor conseller, d'establir-se, per tant, esta obligació
legal, la seu conselleria encara no ha aprovat este pla.
Per a maig, vorem.
Ni té definides les zones a què s'aplicaria, ni per
descomptat ha aprovat cap programa dirigit a assegurar el seu manteniment,
ni un adequat nivell de vida per a la població que en ella habita.

Però el pitjor, senyor conseller, no és
el que no han fet sinó, al contrari, el que sí que han
permés.
El pitjor no és que no hagen protegit l'horta,
el pitjor és que l'han destruïda, senyor conseller.
La
seua conselleria ha permés que en estos anys s'hagen
requalificat milions de metres quadrats d'horta a l'empar del
buit legal existent, sent els exemples més escandalosos, senyor
conseller, els dels municipis d'Alboraia, amb 1.
200.
000 metres
quadrats d'horta requalificada.
I València ciutat, la
revisió del pla general del qual, ara en tramitació, preveu
requalificar 4 milions de metres quadrats d'horta, a pesar de no
haver esgotat encara el sòl reservat per a la construcció de
vivendes, on en queden per construir 18.
000, i que a València
existixen encara, ara mateix, 65.
000 vivendes buides.

Per esgotar, senyor conseller, vosté té
un pla: el d'acabar amb l'horta.
Eixe pla, el de la
destrucció, té una estratègia, la cronologia que
comença molt abans de la llei de 2004 i que consistix en anunciar
periòdicament que es va a protegir l'horta per a, amb
això, provocar successius efectes crida que acceleren la seua
requalificació.

Només cal recordar alguns d'eixos moments
per a contrastar el que he dit, senyor conseller.
En 2001, sent president
de La Generalitat, Eduardo Zaplana, i vosté, conseller
d'Ordenació del Territori, va sorgir a València el
moviment ciutadà denominat «Salvem l'Horta», que
va aconseguir reunir 117.
000 firmes en defensa de la protecció de
l'horta, firmes amb què es va sustentar la que va constituir
la primera i única iniciativa legislativa popular presentada en
estes Corts.
Iniciativa, per cert, que va ser rebutjada pels vots del
Partit Popular.
En aquell moment, senyor conseller, Zaplana va prometre que
aprovaria en breu una nova llei a l'any 2000, una nova llei
d'ordenació del territori que arreplegaria esta
reivindicació.
Però ni ell, ni vosté ni Camps van
complir el seu compromís.
A hores d'ara no l'han
complit.
El que va suposar que totes les promotores es llançaren a
comprar sòl d'horta barat, impulsant després la seua
requalificació a urbanitzable.
Promocions com les 42 torres que ara
s'estan construint en la Patacona, es van forjar, senyor conseller,
d'esta manera en aquella època.

A gener 2002, sent també vosté conseller
d'Ordenació del Territori, va anunciar
l'elaboració d'un model territorial de la Comunitat
Valenciana, que es completaria amb diversos plans com el de
protecció de l'horta; anunci que va ser novament seguit per
nombroses requalificacions a través de diversos PAI
-sí, l'efecte cridada- en diversos municipis de
l'àrea metropolitana de València.
Tots ells aprovats
per la seua conselleria sense cap problema.

La mateixa llei de 2004, la LOT, va propiciar un altre
important efecte cridada.
I ara en la seua conselleria s'estan
tramitant PAI i modificacions de plans generals que inclouen
requalificacions d'horta que poden deixar-la reduïda al 5% del
que era fa només 10 anys.

En conseqüència, és indubtable que
el Consell ha treballat de valent, però per a destruir l'horta
valenciana.
Com és igualment evident que vosté té un
discurs que es contradiu amb els seus actes, senyor conseller.
Per
això li demane que no faça més anuncis que
protegirà l'horta, i li exigisc que la protegisca de veritat
d'una volta per totes.
I això per les raons que ja exposava el
Consell Valencià de Cultura en un dictamen, de 8 de maig de 2000, el
contingut del qual és hui més vigent que mai.
Deia en aquell
moment el Consell, i jo ho compartisc plenament, que -literal-:
«La novetat en el procés de modernització i la seua
desigual distribució geogràfica i social són factors
que han conduït erròniament a considerar incompatibles la
modernització i la tradició, sent així que
l'experiència exterior ens diu que són precisament les
societats més modernes, més avançades, les que valoren
més el seu patrimoni històric i cultural, i són les
societats, senyor conseller, més retardades les més
disposades a renunciar als valors que els identifiquen, a suïcidar-se
culturalment, en un procés d'alienació que no és
la millor garantia de creixement i de futur, sinó tot el
contrari».
El Consell Valencià de Cultura, i tinc ací
l'informe, senyor conseller.

Finalitze, senyor president, instant el senyor
conseller a complir la recomanació que el Consell Valencià de
Cultura dirigia al Consell en este dictamen en l'any 2000, consistent
en implementar un pla de protecció de l'horta de
València d'una volta per totes, senyor conseller, que nasca
del màxim consens social possible i que busque garantir la
viabilitat dels usos agrícoles derivats d'este medi
humà productiu.

Ahí, senyor conseller, si al final se
decidixen, ens trobaran.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra, senyor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Muy corto.
Gracias,
presidente.

Señor Signes.

A mi me dóna la sensació que no fa falta
que jo vinga a comparéixer aquí, vosté té
preparat el que va a dir, i dóna igual el que jo diga.
Si
vosté se n'ha adonat, en la meua intervenció li estic
dient: el pla de l'horta està pràcticament ultimat,
anem a presentar eixe esborrany de pla de l'horta, ha començat
la seua participació en un mes, com a màxim en el mes de
maig, un mes per a poder jo fer eixa afirmació aquí és
perquè tinc un document pràcticament conclòs,
elaborant el que és el document de presentació.

Per tant, bé, no sé per a què
tota eixa.
.
.
, bé, no sé si dir demagògia o
intervenció seua quan, si vosté escoltara, sap que dins
d'uns dies va a conéixer perfectament.
I li he dit
perfectament quines són les estratègies, com anem a actuar,
com anem a potenciar-ho, com volem fer-ho, i va conéixer-lo de forma
immediata.

I mire, si parlem d'incompliments, mire,
vostés quan governaven, fa molt de temps açò, molt de
temps, jo era molt xicotet aleshores, (veus) van fer una llei d'ordenació del territori
-ho recorden?
- i dien que havien de fer un pla
d'ordenació del territori.
Se'n van anar i no van fer ni
pla ni res.
Però no passa res, estem continuant, anem a continuar
treballant, i el Pla de l'horta vosté el coneixerà el
mes que ve i jo li demanaré que participe, que col·labore, i
entre tots a vore si som capaços de posar-lo en marxa de forma
definitiva, però per a sempre, complint que tinga seguretat, que
tinga estabilitat i que tinga possibilitats de gestionar-ho perquè
siga un pla de futur.

Gràcies.

Pregunta 71 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
982, BOC
número 47)

El senyor president:

Gracias, señor
conseller.

Pasamos a la pregunta 71, tiene la palabra el diputado
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, jo també pareix que, pregunte
el que pregunte, vosté o contesta el que vol o no me contesta.

Però bé, senyor conseller, a hores
d'ara, ¿en quina fase es troba l'elaboració del
Pla d'acció territorial prevista en la LOT?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Señor Signes, el Plan de acción
territorial del litoral de la Comunidad Valenciana es un instrumento de
ordenación previsto en el artículo 15 de la Ley de
ordenación del territorio y protección del paisaje.

El Plan de acción territorial fija unos
objetivos específicos respecto al medio físico, la estructura
territorial, la actividad económica y la administración del
territorio.
Antes de someter el Plan de ordenación territorial a
información pública, a finales del 2005, se recabaron
sugerencias de los 79 municipios incluidos en su ámbito de
aplicación: 60 municipios costeros y 19 limítrofes y de
influencia, en la medida en que su planeamiento urbanístico pudiera
verse afectado por este plan.

A esta fase le siguió un período de
información pública posterior de dos meses.
Prácticamente, al mismo tiempo, a finales de febrero de 2006, se
sometió a la opinión de los agentes económicos y
sociales, las cámaras oficiales, universidades, diputaciones,
delegaciones de gobierno, autoridad portuaria, colegios profesionales;
recibiéndose aquí, en este caso, 93 alegaciones.

Asimismo, se celebraron consultas técnicas con
la Dirección General de Costas, con las direcciones generales del
Ministerio de Fomento competentes en materia de ferrocarril y de
aviación civil, con los ayuntamientos de los municipios afectados y
con diversas consellerias,  Economía y tal.

Al mismo tiempo, y siendo una prioridad importante de
esta Conselleria de Medio Ambiente y del gobierno valenciano la estrategia
territorial valenciana, como un instrumento sin ninguna duda de gran
importancia en la ordenación del territorio y de coordinación
de todos ellos, estamos trabajando en este documento de esta acción
territorial valenciana.

Las líneas de acción, iniciativas y
orientaciones de esta estrategia territorial han de informar todos los
planes de acción territorial, y en especial el del litoral.
Por ello
es imprescindible garantizar la necesaria coherencia entre ambos
documentos.
Todos los acuerdos que se puedan alcanzar en el proceso de
debate con todas las fuerzas políticas de un pacto por el territorio
valenciano se incorporarán al Plan de acción territorial del
litoral.
Y como si antes el Plan de la huerta -por si me lo saca a
relucir- es un ámbito determinado, pero desde luego puntual,
localizado en una zona determinada, el Plan de acción territorial
tiene todo el litoral de la Comunidad Valenciana y afecta a toda la
Comunidad Valenciana en ese aspecto.

Por tanto, este Plan de acción territorial del
litoral, que está en tramitación, es un trabajo importante,
que está muy avanzado y que vamos a continuar impulsándolo,
pero que siempre asegurando su coherencia con la estrategia territorial.
Y
como ahora hablaremos de estrategia territorial, completaremos, si le
parece, las dos cuestiones.

El senyor president:

Señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, ja en quatre voltes, «estamos
trabajando en ello», pareix que se li ha apegat allò de
l'expresident Aznar, «estamos trabajando en ello».

Senyor conseller, a hores d'ara en quina fase es
troba l'elaboració.
.
.
Perdó, he fet la pregunta ja.
No
vaig a repetir-li, senyor conseller, per evident, que han transcorregut
quatre anys des que el seu govern va assumir l'obligació
d'aprovar este necessari pla de protecció del litoral,
arreplegat en la mateixa llei, en la LOT, a què m'he referit
abans.

Una llei que s'ha convertit en paper mullat pel
propi boicot del Consell, que en negar-se a aprovar els instruments de
planificació previstos en ella, i n'hem vist uns quants i en
vorem uns quants més, ha fet impossible la seua aplicació.

No obstant, no és una llei innòcua, no
ho és, no, ja que sí que està generant efectes
secundaris, encara que perversos.
La seua falta d'aplicació ha
creat un buit legal, en el qual el seu partit i el seu govern se senten
molt a gust, senyor conseller, lliures per a requalificar terrenys per tot
arreu.

Vosté, senyor conseller, va fer una llei
absurda i l'estan aplicant de la mateixa manera, d'una forma
absurda.
Com absurda està sent la seua actuació respecte a
este pla del litoral.

Senyor conseller, en 2006 -és cert el que
ha dit- que el seu antecessor, el senyor Blasco, va traure a
exposició pública el Pla d'acció territorial del
litoral, és cert, sense que, segons pareix, ho haguera consultat
prèviament amb els seus companys de govern.
Li diré per
què.
Produint-se greus enfrontaments entre ell i vosté mateix
respecte a qüestions clau com, per exemple, l'ampliació
del port de València, senyor conseller, recorde-ho.
Unes
discrepàncies que van ser resoltes pel president Camps amb el seu
tarannà habitual, esquivant el problema i ordenant que el pla
quedara guardat en un calaix.
I dos anys després, senyor conseller,
pareix que continue guardat.

Resulta evident perquè el problema real no
és tant que vosté no tinga un pla, sinó que ni el seu
partit ni el seu govern tenen clar com gestionar l'element més
bàsic de la Comunitat Valenciana, el seu territori.

No obstant, ja que el l'ús del territori
no pot ser decidit unilateralment per cap govern, siga quina siga la
majoria que el sustente, la solució a la seua falta de criteri
és fàcil.

Primer cal analitzar l'estat actual de la nostra
costa, que es troba entre les més degradades d'Europa, i saber
quines són les dinàmiques naturals que la sustenten, i el
risc a què està sotmesa, sobretot en relació amb els
efectes del canvi climàtic, com vosté sap molt bé.

Fet açò, ha de dialogar amb tots els
agents socials i econòmics de la comunitat, així com, per
descomptat, senyor conseller, amb els municipis afectats; conéixer
les seues necessitats i expectatives, i finalment amb conjugar
ambdós coses en un model de gestió del litoral consensuat,
que determine amb claredat els usos i ocupacions compatibles i les mesures
de protecció necessàries.
Tot això amb
l'objectiu final de recuperar un estat òptim de la nostra
costa, senyor conseller.

Siga com siga, no pot dilatar indefinidament la
tramitació del pla del litoral.
El meu consell és que
anul·le tot allò que s'ha actuat fins el moment i
inicie l'elaboració d'un nou pla.
Però esta
vegada no actue com el seu antecessor, el senyor Blasco, que va encarregar
l'elaboració del pla del litoral a un despatx de Madrid,
l'única vinculació del qual amb la nostra costa era la
de ser el seu destí habitual de vacacions.

Elaborar un pla tan complex des de la distància
i sense vinculació amb el territori que afecta comporta que no es
tinguen escrúpols en proposar coses tan nefastes, la ruta blava, la
via litoral o la desaparició del sector pesquer valencià a
favor de l'ús turístic dels nostres ports.
I
això, conseller, vosté ho sap molt bé.

Descarte, per tant, el nou pla, la ruta blava que
significaria la mort per a l'horta nord de València i donaria
cobertura a la urbanització del litoral entre València i
Sagunt.
Així mateix, esta vegada, senyor conseller,
substituïsca la via litoral, que no és sinó la
connexió dels passejos marítims i, per tant, la
creació d'una franja de ciment paral·lela a la costa
per un autèntic corredor ecològic que connecte els espais
protegits, garantint així la seua supervivència.

Esta vegada no convertisca el pla del litoral en una
excusa per a destruir el sector pesquer valencià, impulsar la
reconversió dels nostres ports cap a usos exclusivament esportius i
turístics.

En definitiva, senyor conseller, no caiga en els
mateixos errors del pla redactat pel senyor Rafael Blasco.
Li oferisc,
senyor conseller, el meu suport i el del meu grup per a soterrar
definitivament eixe pla.
Li manifeste, senyor conseller, la
disposició del meu grup per a dialogar i consensuar un model de
gestió del litoral seriós, coherent amb les aptituds i els
riscos d'una zona delicada i fràgil com és la costa, i
tan necessària per al futur de la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Signes.

En este cas crec que la informació que li han
donat o el document que ha preparat té alguns errors importants.
Confon vosté, segurament, equips que no tenen res a vore -crec
jo-, sobre alguns treballs sobre les hipòtesi territorials de
la Comunitat Valenciana, en definitiva, el model territorial de la
Comunitat Valenciana, que sent jo conseller estaven desenrotllant, que
estava fent-ho un gabinet no sé si de Madrid, de Navarra i nascut a
la Comunitat Valenciana.
Però, en fi, un gabinet, i parlava de la ruta azul, eixa ruta blava que diu
vosté.

Crec que l'últim document de
l'estratègia del litoral, del pla del litoral, podria fer
alguna referència a l'anterior, però, no obstant
això, no plantejava el que eren els projectes de la ruta azul.

Per tant, no estic totalment d'acord amb tot el
que està dient, ni molt menys.
Crec que el pla aquell necessitava el
que se va fer després, eixa informació pública
perquè tots els afectats digueren què els pareixia.
Açò s'ha fet aixina, però, alhora estem
treballant com el dia abans, i crec que anem a continuar parlant,
però açò ho faré ara molt breu, en
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

Estem treballant també en el que és
l'estratègia territorial dels corredors paisatgístics
de la Comunitat Valenciana, que formen part i estaran dins d'una
estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, però tenen
una fortalesa específica, on ha de vore molt l'horta, on ha de
vore molt el litoral i on han de vore molt les zones humides
pròximes al litoral.

Bé, són coses que estem elaborant i
estem treballant.
Jo sent haver de dir que estem treballant, perquè
és que per a poder presentar una cosa en 10 mesos o en 12 mesos cal
treballar abans.
A la millor vostés no estan acostumats a
açò i ho presenten sense treballar.
Jo no sé fer-ho,
perquè m'ha tocar fer, primer treballar i després
presentar.
I a més crec que la línia que han dut en moltes de
les actuacions en què jo he segut responsable, i ara estes, de tot,
de medi ambient, de carreteres, d'aigua, de tal, podem demostrar que
hem treballat, hem conclòs, hem fet, hem inaugurat, que els sap molt
mal també.
.
.
En fi, hem fet de tot el que cal fer quan u està
governant.
Per tant, estem treballant en això i ho coneixerà
prompte.

El pla del litoral, no hi ha per què tirar-lo a
la brossa.
El que sí cal és adaptar moltes coses, i jo vull
el pacte del territori i el pacte de l'urbanisme, i en eixos pactes,
m'agradaria que vostés col·laboraren, i això
vosté sap que en algunes d'eixes coses, estem fent-ho.
Espere
que en estes també.

Gràcies.

Pregunta 72 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
983, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la pregunta número 72.
Tiene la
palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, nosaltres no és que li
demanem que treballe molt a pressa, però quatre anys és
temps, ¿eh?
, quatre anys és temps, senyor conseller.
És a dir, nosaltres assegurem que en quatre anys sí que
havérem fet un pla del litoral.
Però, bé, a hores
d'ara, senyor conseller, ¿en quina fase es troba
l'elaboració de l'estratègia territorial de la
Comunitat Valenciana prevista en la LOT?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra, señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Signes, ja demane disculpes anticipadament,
perquè, clar, no vaig a ensenyar-li aquí
l'estratègia territorial valenciana, vaig a dir-li que estem
acabant una primera fase de l'estratègia territorial que
donarem a conéixer prompte.
Sé que a vosté no li
agrada i per a fer això, dic, estem treballant, però
també li contaré alguna cosa més.

El Consell lleva mucho tiempo reflexionando y
trabajando en la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana.

Com vostés podran comprendre, una estrategia
territorial d'una comunitat com la nostra no és una cosa que
s'improvisa hui per a demà ni són quatre postures o
principis que podem tindre tots, sinó que cal tindre en compte,
doncs, el que hi ha en esta comunitat, cal conéixer el territori
perfectament, cal conéixer les infraestructures, cal conéixer
la vocació, cal conéixer multitud de qüestions i
incompatibilitats per a vore què és per on anem.

Se han fijado criterios territoriales que han
permitido una gestión más eficaz del agua como recurso
estratégico de alto valor y creciente escasez.

Doncs, per a parlar de l'estrategia territorial
de la Comunitat Valenciana no tenim és remei que parlar de
l'auia, que sé que no els agrada, però també
l'auia forma part fonamental de l'estrategia valenciana.

Se han fijado líneas de actuación en
materia de los recursos naturales de infraestructuras, se han impulsado
actuaciones muy importantes para el cambio territorial que necesita nuestra
comunidad y las que tenemos que seguir trabajando.
Tenemos documentos de
información territorial, como yo creo que no hay en ninguna
comunidad, para poder tomar esas decisiones, y se está trabajando,
lo siento, seriamente y eficazmente en ese tema.
Se han elaborado diversos
estudios, documentos e hipótesis de modelo territorial de la
Comunidad Valenciana en un proceso dilatado que nos ha llevado a trabajar
en esa estrategia territorial definitiva de la comunidad.

Estamos planteando una estrategia global, a largo
plazo, que recoge las principales direcciones que desde la opción de
la ordenación del territorio han de orientar cuál es el
futuro de nuestra comunidad.
Estamos analizando las alternativas,
definiendo unas hipótesis del modelo valenciano, del futuro modelo
valenciano, coherentes desde el punto de vista estructural y desde la
perspectiva de la ordenación del territorio.

La estrategia, desde nuestro punto de vista, tiene
cuatro grandes objetivos.
Diseñar un modelo territorial de futuro:
un modelo territorial, no vamos a decir qué es lo que se recalifica
o qué es lo que.
.
.
, por dónde va expresamente una depuradora
o no, ¡no!
, pero sí un modelo territorial de futuro, proponer
los proyectos de cambio sobre ese territorio, establecer un marco de
coordinación con las políticas sectoriales con
proyección espacial.
Yo puedo decirle que estamos trabajando, las consellerias que más
tenemos que ver con el territorio, conjuntamente en esa estrategia, que
estamos elaborando esos documentos de forma conjunta, de forma que no nos
interfiramos y que luego, al final, no resulten cosas que sean
incoherentes.

No obstante, y esto es lo más importante, se
trata de una propuesta estratégica, flexible, dinámica y
participativa para que la Comunidad Valenciana se convierta en un
territorio que, con la calidad de vida del eje mediterráneo
indudable que tiene, que en nuestro contexto competitivo inmediato en el
mercado global de esos territorios, que, en definitiva, este corredor del
Mediterráneo, del centro mediterráneo español,
perfectamente comunicado y mucho mejor si se terminan las infraestructuras
que necesitamos, en la rótula de ese Mediterráneo que
comunica con el centro de la península, conociendo perfectamente la
situación de nuestras costas, de nuestros puertos, de nuestras
infraestructuras, de nuestras posibilidades, de nuestras zonas sensibles,
de nuestros parques naturales, definir ese modelo es un trabajo, yo creo,
espectacular y que, bueno, produce satisfacciones importantes para todo el
mundo.

El Consell tiene preparado un documento que vamos a
presentar o a final de este mes o a primeros del que viene.
Dice, «ja
ho diu una altra volta aixina».
.
.
Estoy dando plazos cortos, o sea
que, el documento, cuando digo eso es que está muy finalizado.
Y con
él se iniciará un proceso de participación ciudadana e
institucional que consideramos fundamental.

Este proceso de participación es necesario,
porque solo desde el consenso podemos definir esos proyectos, y queremos
que estén ahí, de forma importante, criterios y
recomendaciones que permitan plantear y aprobar las líneas
estratégicas de nuestro futuro modelo territorial.
No estamos
hablando de que vamos a presentar un modelo cerrado y una definición
total de la estrategia territorial, sino un primer documento, base,
borrador, para poder trabajar.

La clave de esa estrategia pasa necesariamente por
contar con la participación de todos, la ciudadanía, para
promover también esa sensibilización y esa
concienciación de la importancia que tiene.
Queremos trabajar con
los municipios.
La estrategia territorial, fundamentalmente los municipios
tienen que formar parte de ese pacto del territorio, y, por supuesto, todos
ustedes deben de tener esa posibilidad de hacerlo también.

Por lo visto, termina el tiempo.
Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Para la réplica, tiene la palabra el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, senyor conseller, vostés pareix que
hagen estat tres anys i mig de vacances i en l'últim mig (algú diu: «No és de veres.
») any vagen a fer-ho tot.

Però, bé, senyor conseller, jo vaig a
fer una intervenció, doncs, digam, fonamentada en una
situació en què l'estratègia no està
elaborada, i no sé si ho està, vosté afirma que
sí i que a final d'este mes la tindrem.
Ho espere.

Senyor conseller, tenint en compte que
l'estratègia territorial valenciana ha d'establir segons
la llei els objectius, criteris i directrius per a ordenació
territorial i que així mateix ha de contindre les orientacions
necessàries perquè les polítiques sectorials es
desenvolupen de forma coherent entre si i de manera que contribuïxquen
eficaçment a l'objectiu general d'aconseguir un
desenvolupament sostenible de la Comunitat Valenciana, tenint en compte
també que en data de hui no existix eixa estratègia
-possiblement al mes que ve sí- ni el seu govern
té clars els objectius -fins ara que els acabe de
conéixer.
.
.
, (remors) que no s'havien conegut fins ara, evidentment-, o
criteris fonamentals que han d'inspirar-la, com ha quedat demostrat
que tampoc els tenen respecte al litoral o l'horta, al meu criteri,
senyor conseller, així com ni tan sols s'ha elaborat el
diagnòstic territorial que proporcionaria la informació sobre
la situació actual del territori i les opcions i riscos de futur
existents.

Tenint en compte tot açò, senyor
conseller, només cal concloure que l'estratègia
territorial valenciana, pense que.
.
.
Bé, pensava que no voria la
llum esta legislatura, perquè m'he fet poc creient a les seues
promeses.
Esperem que la seua promesa de hui es complixca.
O, el que
és el mateix, que el seu govern continuarà actuant a colp
d'inspirades idees i improvisacions, sense més objectiu que
donar satisfacció a les (veus) demandes puntuals -no, d'això parlarem
demà en això de l'aigua, (rialles) demà, demà, en la proposició no de
llei, senyor conseller- dels grups de pressió que el sostenen,
ni més criteri que el d'obtindre una rendibilitat
política immediata de cada una de les seues decisions.

Vostés, senyor conseller, només pensen
en el curt termini.
S'han constituït en etern govern provisional
i després de tretze anys dirigint la Comunitat Valenciana,
¡tretze!
, ¿eh?
, ¡tretze!
, tanta improvisació,
senyor conseller, ha acabat per debilitar el nostre futur.

El desenvolupament de la Comunitat Valenciana
està territorialment desequilibrat pel fet que subsisteixen
importantíssimes diferències entre les infraestructures i
dotacions existents en la franja costanera, com vosté sap molt
bé, i les de les zones d'interior.
I de la mateixa manera,
entre la província de València i les de Castelló i
Alacant.
El seu mateix company de partit i president de la Diputació
de Castelló, senyor Fabra, les ha posat de manifest recentment, i
així li ho van expressar també fa poc els empresaris
d'Alacant al president Camps, com vosté coneix.

Senyor conseller, el seu govern no pot continuar
improvisant, és necessari oferir una estratègia territorial,
que m'alegre que estiga avançada i que estén en ello, que establixca les
pautes d'un desenvolupament equilibrat i sostenible de la Comunitat
Valenciana, una estratègia dirigida a aconseguir una major
cohesió econòmica i social, així com una gestió
racional dels nostres recursos naturals que promoga el creiximent
equilibrat, que estiga dirigida a garantir un accés equitatiu a les
infraestructures, una estratègia que, en suma, perseguixca impulsar
la convergència de les condicions de vida o treball de tots els
habitants de la comunitat, els de la costa i els de l'interior.

Sobretot, eixa estratègia, senyor conseller, ha
d'harmonitzar els tres objectius bàsics de desenvolupament,
equilibri li conservació.
Impulsar únicament el
desenvolupament sense atendre a l'equilibri i la conservació
conduïx a ampliar les diferències entre les condicions de vida
i expectatives de futur de les distintes comarques de la comunitat,
així com a acurtar les perspectives de creiximent.
I de la mateixa
manera, optar en determinades zones únicament per la
conservació, sense cap compensació, i m'estic referint
a la declaració de zones ZEPA que recentment ha aparegut, i sense
cap compensació i sense impulsar activitats econòmiques
compatibles en eixos pobles de l'interior, senyor conseller,
vosté sap que suposa un sacrifici injust i ineficaç per als
habitants dels pobles de l'interior.

I el que existix ara en la comunitat és una
distorsió territorial.
Però no caiga en la temptació
de suplir la imprevisió amb la improvisació.
Una
estratègia territorial, senyor conseller, que ve a ser un reflex del
que volem ser, no es pot improvisar, ha de ser el resultat d'una
reflexió conjunta i d'un ampli acord social.
Per això
l'inste a obrir un ample debat públic sobre el nostre futur
territorial, que és, al mateix temps, senyor conseller, el nostre
futur econòmic i social.
Promoga jornades, conferències,
fòrums de debat al llarg de tot el territori, implique a tots els
valencians en l'elecció del seu futur, i encertarà.
No
ho facen vostés només.

No obstant això, no ha d'implicar que es
prolongue la indefinició actual fins al final del procés,
vostés tenen d'anar treballant, com ha dit que estan fent.
En
este Corts, senyor conseller, estem representants del poble valencià
i de nosaltres hauria de nàixer un acord que marcara les
línies bàsiques del nostre model territorial, línies
que serviren per a orientar provisionalment les polítiques
sectorials del Consell fins a l'aprovació definitiva de
l'estratègia territorial valenciana, és a dir,
conjunturals, provisionals.

El meu grup, senyor conseller, li dóna la
mà al diàleg.
Tenim clars els objectius que necessita
aconseguir la Comunitat Valenciana.
Existix, a més a més, una
estratègia territorial europea en què inspirar eixe acord
parlamentari que li proposem.
Només falta, senyor conseller, la
voluntat del seu partit i del seu govern.

Moltes gràcies.

El senyor president:

(Inoïble per raons
tècniques) .
.
.
Signes.

Tiene la palabra, para réplica, el señor
conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Jo li agraïxc, després de vore el que he
vist esta vesprada, el to d'esta intervenció i sobretot en la
segona part.

Com jo li dia adés, estem treballant jo crec
que rigorosa i seriosament en este tema de l'estratègia
territorial valenciana igual que en tots els altres.
Té una
sèrie de ramificacions importants esta estratègia
territorial, perquè són molts els documents del pla
d'acció territorial que estem mirant al mateix temps, que
estem desenrotllant al mateix temps.

Vosté sacava aquí algunes coses que, en
definitiva, parlar de (ininte­l·ligible) .
.
.
, estem parlant quasi dels temes més
importants d'estratègia territorial de tota la comunitat,
l'horta en l'àrea metropolitana de València, el
pla del litoral, fonamental en tota la Comunitat Valenciana, i
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, que, en
definitiva, és el cos de tota eixa estratègia territorial.

Com li dia, anem a conéixer prompte eixa
primera fase.
Vosté jo crec que sap perfectament que mosatros estem
treballant en modificacions legislatives, en normes urbanístiques,
per a poder tindre eixe pacte de l'urbanisme.
Vosté sap que jo
m'he reunit pràcticament amb tots els ajuntaments de la
Comunitat Valenciana.
Ho he fet en tres grans nuclis, Alacant, les tres
províncies, València i Castelló que ahí hem
parlat d'estratègies també de vivenda, que ho hem
deixat per a un altre moment, i que hem parlat d'estratègies
territorials, i que els he oferit a tots els ajuntaments eixe pacte sobre
el territori, que també ho he parlat i estem parlant-ho,
d'alguna manera, gent de vostés i gents de (ininte­l·ligible) .
.
.
,
no només un pacte de l'urbanisme, sinó un pacte del
territori.
Per tant, estem en eixa línia.

El document d'inici d'eixe debat, el
tenim, anem a donar-lo a conéixer prompte, i ho farem en el marc
també d'un congrés, d'unes jornades a on parlarem
d'estratègies territorials mosatros, Europa i sobretot el
valencians, i donarem a conéixer eixe document, i a partir
d'eixe moment, mosatros anem a obrir el braç a tot el
món per a treballar conjuntament.

I ho dic amb responsabilitat, amb serietat i
perquè m'ho crec, crec que té de ser aixina, no hi ha
una altra manera.
Jo he treballat professionalment en algunes d'estes
coses, i vostés ho saben.
Per tant, m'agradaria que al final
foren lleials amb eixa faena i que pugueren sacar el millor document
possible.
Mosatros anem a treballar en eixa direcció.

Pregunta 73 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
984, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

(Inoïble) .
.
.
a la pregunta 73.

Tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, jo li demanaria que no alçara
expectatives sobre.
.
.
excessives expectatives sobre eixe pacte sobre el
territori, perquè mentres el Consell i la seua conselleria, en
particular, (so per interferència
d'un telèfon mòbil) estiga
tinguent actuacions com les actuals, eixe pacte del territori no va a ser
possible.
Estem parlant-ne però estem discrepant seriosament en les
converses.

Senyor conseller, a data de hui en quina fase es troba
l'elaboració dels decrets del Consell que han d'aprovar
els indicadors de consum d'aigua i energia, així com els
d'emissió de contaminants al sòl, aigua i atmosfera
previstos a la LOT?

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Senyor Signes, aleshores el
que ha dit abans no és el mateix que ha dit ara.
Fa un moment jo
havia entès que parlaven de la possibilitat d'un pacte sobre
el territori, no que qualsevol actuació que fera el govern
valencià haguera de ser consensuat o pactat per vostés.

Hem fet unes eleccions, hi ha un govern, i el govern
actuarà.
Ara, hi ha unes coses que podien dir que és.
.
.
uns
pactes de l'estat de la comunitat que considerem que són
importants: l'urbanisme, el territori, l'auia.
.
.
Mosatros
estaríem en condicions de treballar en tots, el dia a dia no, el dia
a dia cada govern té recórrer en les seues responsabilitats.

Efectivament, senyor Signes, parlant d'esta
pregunta en concret, el artículo 81 de la ley de ordenación
del territorio y de protección del paisaje faculta al Consell para
establecer indicadores de consumo de recursos y de emisión de
contaminantes, bien mediante decreto o bien mediante planes de
acción territorial de carácter integrado.
El reglamento de
ordenación y gestión territorial y urbanística define
los indicadores como expresiones alfanuméricas que permiten la
medición de variables del territorio y las relaciones que se
producen entre las actuaciones con repercusión territorial y los
efectos económicos, sociales y medioambientales que llevan
asociados; relacionan las interacciones de los tres objetivos del
desarrollo equilibrado y sostenible, el desarrollo económico, la
cohesión social, el medio ambiente y la conservación de los
recursos naturales y del patrimonio cultural.

Por tanto, está claro que se trata de un
concepto complejo, que es necesario desarrollar con precaución y con
total precisión para llegar a los resultados deseados por la ley,
por cuanto los indicadores son la base para establecer umbrales de consumo
de recursos y de emisiones de contaminantes.
No tenemos muchos precedentes
de la ley de ordenación del territorio del 2004.
.
.
, o sea, y la
ley esta es una ordenación innovadora en varios aspectos, y
quizá este sea uno de ellos.

No obstante, la conselleria está trabajando en este tema, estamos analizando
como están funcionando indicadores ya establecidos como, por
ejemplo, los del Observatorio de la sostenibilidad, que usted conoce, o los
de la estrategia mediterránea en el desarrollo sostenible.
Y estamos
preparando un proyecto de decreto regulador de indicadores de consumo de
recursos que podría estar listo para ser presentado dentro de unos
meses.
Además, como saben, el propio reglamento de ordenación
y gestión territorial y urbanística estableció de
forma transitoria unos indicadores para la sostenibilidad relativos al
consumo de suelo, tanto de suelo ocupado por usos artificiales en el
conjunto de la Comunidad Valenciana como consumo de suelo por crecimiento
urbanístico municipal.
Ya tenemos una forma transitoria de estos
indicadores, sin embargo yo creo que es muy importante ser muy prudente en
estos temas.

En estos momentos estamos elaborando la estrategia
territorial valenciana, como le decía, y estamos viendo con todo el
mundo un pacto por el territorio valenciano, como decía antes, y yo
espero que no se rompa, que podamos continuar trabajando en esa
línea; eso demostraría responsabilidad y ganas de
comprometerse en esa gestión.
Nuestra prioridad debe de ser esa, y
en función de esos acuerdos a los que podamos llegar y en
función de los resultados a los que lleguemos en el proceso de
planificación estratégica del territorio es como podemos ir
orientando esos indicadores y esos umbrales.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Para la réplica tiene la palabra el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, vostés en aigua no volen fer
un pacte d'estat, sinó una guerra intercomunitària i
intracomunitària, però, bé.
Senyor conseller, a data
de hui en quina fase es troba l'elaboració dels decrets del
Consell que han d'aprovar els indicadors de consum.
.
.
No,
perdó, això és la pregunta.
.
.
resposta.

Senyor conseller, esta vesprada està demostrant
que és vosté un professional de l'excusa, un verdader
artista argumentant pretextos, (veus) «es complejo.
.
.
, es complejo.
.
.
, es no sé
qué.
.
.
, es tal.
.
.
, es cual.
.
.
.
» És una llàstima
que tanta habilitat per a justificar incompliments no haja vullgut
utilitzar-la per a complir amb les seues obligacions.
Estem constatant que
quatre anys després d'aprovada la LOT, tots els aspectes que
havia de desenvolupar el Consell seguixen pendents, sent la principal
excusa.
.
.
per això que comporten una gran dificultat, exigixen
temps, són complexes, etcètera, etcètera.

Però, senyor conseller, com va dir Kennedy,
«la dificultat és una excusa que la història mai
accepta».
Senyor conseller, la dificultat és una excusa que la
història mai accepta.
Si les obligacions del seu càrrec el
superen, senyor conseller, lamente dir-li-ho però simplement
deixe'l.

Perquè, senyor conseller, res es pot justificar
que en quatre anys no haja pogut determinar els límits màxims
de consum d'aigua ni establits els indicadors que permeten el seu
seguiment.
Res pot justificar-ho, perquè eixos quatre anys han
coincidit amb la pitjor sequera que ha patit mai la Comunitat Valenciana.
I, per tant, racionalitzar el consum de l'aigua no sol serà
una obligació derivada de la llei, senyor conseller, sinó
també de les circumstàncies, també de les
circumstàncies, de les quals vostés sí que saben, per
cert, aprofitar-se adequadament en tot moment.

En estos quatre anys, el Consell no sols no ha
determinat els límits màxims de consum d'aigua
sinó que ni tan sols ha aplicat una sola mesura per garantir que
l'aigua siga utilitzada amb l'eficiència, racionalitat i
coherència que exigix tant l'escenari de sequera actual com el
pròxim derivat del canvi climàtic que també implica
una disminució de les precipitacions, com vosté sap molt
bé, senyor conseller.
Mesures que havien de determinar una
distribució adequada dels recursos disponibles i evitar usos
impropis, configurant un model de gestió dels nostres recursos
hídrics que assegurara el correcte abastiment per a tots els usos.
Però vostés ni tan sols han fet el decret de
conscienciació d'estalvi ni tampoc han fet el decret de
mesures per a l'estalvi de l'aigua.

És inacceptable, senyor conseller, que el
Consell continue inhibint-se d'una qüestió, que no
obstant.
.
.
qualificada com de principal problema de la Comunitat
Valenciana.
I no servixen excuses, senyor conseller, perquè no
és més complicat establir els límits de consum
d'aigua que els de consum de sòl i, no obstant, estos
últims, com vosté molt bé ha dit, sí els ha
determinat el Consell i estan arreplegats en el reglament
d'ordenació i gestió territorial i urbanística
des de fa dos anys, però els de l'aigua no, senyor conseller.
I vostés parlen més d'aigua que d'altra cosa.

De tots els límits indicadors de consum de
sòl, aigua i energia, així com d'emissió de
contaminants que havia d'establir, únicament el del sòl
ha ocupat la seua atenció, vosté ho ha dit, vosté ho
ha dit, i únicament per la seua directa relació amb
l'urbanisme, amb l'urbanisme.
Cosa que sense els plans als
quals he fet referència en les meues anteriors preguntes i sense
l'estratègia territorial només té un efecte,
senyor conseller, el de fer caixa.
El de fer caixa.
Que no és mal
fer caixa perquè falta els fa.

No obstant, la resta dels límits i els
indicadors de sostenibilitat poden ser instruments eficaços per a
lluitar contra les causes i els efectes del canvi climàtic en la
nostra comunitat, i és imprescindible comptar amb ells com
més prompte millor.

El seu govern, senyor conseller, està
frivolitzant la lluita contra el canvi climàtic, ho està
fent, convertint-la en una mera plataforma mediàtica del seu
president, del president Camps.
Camps està encantat de la vida, de
fer-se fotos amb el president del Panell d'Experts i
d'organitzar simpòsiums i conferències a
València, però no passa d'ací.
El que diguem en
valencià, senyor conseller, de forment ni un gra.

La seua frivolitat i la del seu govern, senyor
conseller, els inhabilita per a afrontar un dels reptes més
importants que la Comunitat Valenciana ha de superar per a garantir el seu
futur.

Senyor conseller, el temps de les excuses ja ha
passat, i ja és hora que comence el temps dels fets de veritat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, senyor Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Jo m'havia fet quasi la promesa de no parlar
esta vesprada de l'aigua, perquè creia que, bé, eixes
coses havia que deixar-les.
(Veus) Però, la veritat, és que el senyor Signes dins
de la seua voluntat i la seua estratègia fa que açò
siga impossible, impossible.
Cal tindre molt valor, senyor Signes, per
parlar vosté o vostés hui de l'auia aquí, molt
valor, i demà.
.
.
No, no, si ja sé que el valor a voltes
és indefinit, els agarrarà el bou totes les voltes,
però ahí, una altra volta, com el platanito, una altra volta, a repetir, a repetir.
(Rialles) Bé, continuen aixina,
no val mal la cosa.

Però els valencians necessiten una altra cosa.
El que fa vosté no hi ha dret.
Vostés són els mateixos
que fa quatre anys van recolzar que se carregaren el transvasament de
l'Ebre, no?
Tenim fotografies per ahí, que estaven ahí
sense ningun problema.
Vostés fa set o huit anys dien tot el
contrari, vostés o alguns dels de vostés ara diuen que va a
dur-se l'auia a Barcelona des de l'Ebre.
Però diuen que
això no és un transvasament.
No sé el que serà,
però l'aigua de l'Ebre va a Barcelona.
I el seu
partit.
.
.
el PSC els de Catalunya i el PSOE de Madrid van a dir que
sí.
I vostés l'únic que fan és que se
posen un cartell, «No a la guerra del agua.
»

Anem a vore, un poquet de serietat, un poquet de
serietat.
No, no, li ho dic amb tota la serietat del món, no he
canviat mai d'estratègia ni de plantejament ni de filosofia ni
de solucions, mai.
Un poquet de serietat.
No hi ha dret al que
vostés estan fent.
Estan deixant que juguen en mosatros, el seu
govern, d'una forma humiliant, d'una forma humiliant.
Estan
deixant que se faja el transvasament de l'Ebre a Barcelona
enganyant-mos a tots i que no se faja el transvasament aquí.

I mosatros estem dient una altra cosa.
Mire, a mi me
plantejaven alguns periodistes fa temps: «Què opina
vosté açò de dur l'auia a Barcelona en un barco
des de.
.
.
-¿qué pueblo es?
- (algú diu: «Almería.
») de Almería, de un pueblo de Almería, (algú diu: «Carboneras.
») Carboneras, de la desaladora de Carboneras a
Barcelona?
» Dic, ja estem entrant en el Guinness de solucions, estem
entrant en l'esperpent més gran del món, dessalar auia
en Almeria, per a en barco, dur-la a Barcelona.
Açò sols se
li podia ocórrer al govern del Partit Socialista i a la seua
ministra i al seu president.

Però és que no era de veres, és
que estaven enganyant-mos.
És que al mateix temps que estaven fent
açò estaven plantejant una altra cosa que, jo de bona fe.
.
.
i
hui continue dient el mateix, els ho dia als periodistes, li ho dic a tot
el món: per  solucionar el problema de l'aiua a Barcelona
el que cal fer és el transvasament de l'Ebre, el transvasament
de l'Ebre.
Però no sabia jo que estava donant-los
lliçons, crec que no, crec que ho tenien pensat perfectament, ells
estaven negociant el transvasament de l'Ebre, i estaven dient
allò dels barcos, allò dels trens.
.
.
que dien: «Un
millón de litros o de centilitros llegarán al
día.
» Vosté sap el que és un milió de
litres al dia en Barcelona?
No és una goteta d'auia en un
carrer, no és absolutament res.

I eixes eren les solucions que estaven apuntant, i
estaven vostés dient que sí i ara diuen: «No, anem a
fer el transvasament  de l'Ebre».
I  diuen:
«No, astò no és el transvasament, home, això
és mentira.
» Van a dur auies de l'Ebre a Barcelona,
però no és un transvasament, és la Coca-cola.
Vaja,
és increïble, és increïble que tinguen el
desvergonyiment d'alçar el cap parlant de l'auia
vostés aquí en la Comunitat Valenciana!
No han defès
per a res els valencians, els han deixat ahí, que facen el que
vullguen, el que diga Zapatero o el que diga Montilla; en fotografia ho
tenen, i ara en el que estan fent.
Açò és una
vergonya.

Quant a l'altre tema, li ho he dit ja, estem
treballant en eixa línia, hi han uns llindars que estan clars, i hi
han uns altres que el que cal fer dependre, més que els llindars,
és tindre auia suficient per poder continuar el nostre
desenrotllament i la nostra actuació.
El que estan fent
vostés no és presentable de ninguna manera, senyor Signes.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, vostés són uns mestres
de la mentira i l'engany.
Vosté sap perfectament.
.
.
(veus) vosté sap
perfectament.
.
.
, me deixen.
.
.

Senyor.
.
.
apague el temps.

Vosté sap perfectament que el que està
fent-se en Catalunya no és un transvasament.
.
.
(Veus) ¡Senyor conseller!
,
és el que està fent-se en la Comunitat Valenciana des de fa
dos anys amb la compra de drets d'aigua del Xúquer en
Castella-la Manxa, 22 milions d'euros.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Per favor.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
22 milions d'euros.
.
.
(Algú diu: «Això és un transvasament,
allò altre és una mentira.
)

El senyor president:

Por favor.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
22 milions.
.
.

El senyor president:

Vamos a mantener el buen tono, aunque yo sé que
es difícil a veces por parte de los grupos el.
.
.
(algú diu: «Es.
.
.
que un valenciano defienda eso
es muy grave.
») .
.
.
 el reconocer a veces el.
.
.
(Veus)

Señor Lozano, habrá tiempo.
.
.
(Veus) Vamos a ver, por favor,
señor Lozano, señor conseller.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller.
.
.

El senyor president:

Señor Signes, si no le importa.
.
.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
vosté sap.
.
.

El senyor president:

Señor Signes, si no le importa tiene la palabra
el presidente de esta comisión.
.
.
(Veus) Señor Lozano, señor Lozano, por favor.
.
.
Señor conseller.

Bueno, esto iba bien hasta que ustedes han sacado la
bicha.
 (Algú diu: «Jo?
») Ustedes, digo ustedes (veus) ustedes, ustedes, ustedes.
.
.
Señor Lozano,
no se me ponga nervioso.

Voy a parar otra vez el tiempo, voy a empezarlo desde
cero, porque yo no sé lo que he hecho con tanto botón.

Pero yo a ustedes les pediría, por favor, que
en el mismo tono que nos hemos regido, y como va a haber mucho tiempo para
hablar del tema del agua, porque el tema del agua no se va a agotar ni en
un día ni en un mes y posiblemente ni en algún año que
otro, pues ajustémonos en lo máximo posible a la pregunta de
la comisión y así se lo pido al señor conseller, como al resto de los
componentes, al señor Signes y al señor Lozano, por parte del
Partido Socialista.

Gracias.

El senyor Signes Núñez:

Però no puc deixar
de dir breument que allò de Catalunya no és un transvasament
de l'Ebre.
Un transvasament de l'Ebre haguera sigut el
transvasament del Segre al Llobregart.
.
.

El senyor president:

Señor Signes, el que
se pone a que le tiren, cuando le tiren que no se queje.
Yo se lo digo con
este.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Pero, perdone, perdone.
Al
senyor conseller no l'ha tallat, senyor president, al senyor
conseller no l'ha tallat.
Ens ha dit el que ha volgut i no l'ha
tallat.

Pregunta 74 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
985, BOC
número 47)

El senyor president:

Escúcheme,
señor Signes, por favor.
Yo no digo para nada que usted no hable de
lo que quiera.
Yo lo que sí que le pido es que cuando usted hable de
lo que quiera en el momento en el que le toca el turno de palabra
-vuelvo a parar- luego no se nos queje de otras intervenciones.
¿De acuerdo?

Gracias.

El senyor Signes Núñez:

Bueno, senyor conseller, (inintel·ligible) .
.
.
pregunta 74, en quina fase estava l'elaboració dels plans
d'acció territorial de caràcter sectorial dirigits a
protegir els recursos hídrics de la Comunitat Valenciana previstos
en la LOT?

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor
Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Señor signes, la Ley de ordenación del
territorio y protección del paisaje regula la protección de
la calidad de los recursos hídricos, mediante la aprobación
de planes de acción territorial de carácter sectorial como
uno de los instrumentos de ordenación reguladora en el título
III.

Entre las actuaciones desarrolladas para la
conservación de la calidad de los recursos hídricos el
instrumento, sin duda, fundamental, es el Plan director de saneamiento y
depuración de la Comunidad Valenciana, que está dirigido a la
depuración de las aguas residuales urbanas y, en muchos casos, con
tratamientos terciarios y avanzados, que dan lugar a afluentes con una
elevada calidad con el objetivo de garantizar el suministro, de garantizar
la apropiación de los recursos hídricos frente al problema de
la contaminación por nitratos.

En estos momentos tenemos, como usted sabe, muy bien
avanzado la ejecución del segundo Plan director de saneamiento,
aprobado como Plan de acción territorial sectorial por el Consell en
el año 2003, continuando de esta forma en la mejora,
racionalización, redistribución de los recursos, el ahorro y
la reutilización, consiguiendo con ello una gestión integral
del agua.
Y puedo decirle que creo que en ningún otro sitio se
está haciendo tanto y de esta manera.

Este plan cuenta con cinco líneas de
actuación que se refieren a: la ampliación de instalaciones
existentes y de nuevas instalaciones; la ampliación de los sistemas
de recogido  de aguas, la introducción de tratamientos
terciarios para la eliminación de nutrientes y los tratamientos de
infraestructuras para la reutilización de las aguas.

Otro instrumento que hemos desarrollado para otorgar
protecciones específicas al medio hídrico han sido: la
declaración de zonas sensibles, zonas que son objeto de tratamientos
depuradores más completos; la aprobación del programa de
actuación sobre las zonas vulnerables designadas en la Comunidad
Valenciana; la aprobación del catálogo de zonas
húmedas de la Comunidad Valenciana que específicamente
protege los recursos hídricos; cartografía de la
protección de acuíferos, incluida en la orden de 8 de marzo
de 1999, y por tanto ha de tenerse en cuenta para la realización de
los planes urbanísticos y territoriales que se formulan en el
ámbito de la Comunidad Valenciana.

En cualquier caso, la planificación
hidrológica general de las cuencas es competencia de la
administración general del estado y la planificación de las
cuencas intracomunitarias la llevaremos a cabo cuando se haga la
transferencia efectiva de competencias de la Generalitat valenciana.

El Plan de infraestructuras estratégicas
2004-2010 constituye igualmente un marco en el que se plantean como
objetivos básicos dentro de las infraestructuras hidráulicas,
además de la depuración de las aguas, la defensa frente a
avenidas, recogida en el Plan de acción territorial frente al riesgo
de inundaciones de la Comunidad Valenciana, Patricova, que tan bien usted
conoce y tan poco defiende, y el incremento de la garantía y la
calidad de los abastecimientos.

Los ejes principales de actuación de este plan
son entre otros: el ahorro, la modernización y la
reutilización en las mejores condiciones de calidad, tanto para el
riego como para el medio ambiente.

Para concluir, la protección de los recursos
hídricos es también un elemento de referencia fundamental
para la estrategia territorial de nuestra comunidad, en la que en estos
momentos, como le acabo de decir, la conselleria
no solo está trabajando sino que
está ultimando para presentarla próximamente.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller,
m'alegre que la conselleria estiga treballant una volta més.
Mire, la veritat és que em sap molt de mal que anomene el Patricova,
perquè la Mesa de les Corts Valencianes ha impedit admetre'm
68 preguntes sobre l'estat d'execució de les obres que
són competència de La Generalitat dins el Patricova.
I la
raó que m'han donat és que són cuestiones jurídicas.
He
recorregut i m'han tombat el recurs, senyor conseller.
Per tant,
vostés volen amagar l'estat d'execució de les
obres del Patricova?
Mire, senyor conseller, no em parle del Patricova.

Senyor conseller, la protecció dels recursos
hídrics implica atendre tant la seua quantitat com el seu ús
i la seua qualitat.
Vosté sap molt bé que en l'aigua la
qualitat és inclús més important que la quantitat,
perquè (inintel·ligible) .
.
.
en uns recursos hídrics que no es poden utilitzar,
ja que a tots els efectes és com si no existiren.
I també sap
que de l'actuació del govern valencià depén en
gran manera la quantitat i la qualitat dels recursos hídrics
disponibles en la nostra comunitat, sí, de la Generalitat
valenciana.

De fet, per això, la Llei
d'ordenació del territori obliga el Consell a elaborar uns
plans específics dirigits a identificar i caracteritzar les masses
d'aigua superficials, artificials i subterrànies, per a
previndre la seua contaminació i a protegir, especialment, les
destinades a l'abastiment humà.

No obstant, tal com ha reconegut el Consell,
vosté com a responsable de l'àrea ha decidit no atendre
esta obligació i no ha aprovat un sols pla d'acció
territorial de protecció dels recursos hídrics en estos
quatre anys, tal com ha reconegut.
Ha sigut, senyor conseller, el Govern
d'Espanya el que, a través dels seus projectes del programa
AGUA, el que ha detectar l'existència
d'aqüífers subterranis fins ara no identificats en la
província de Castelló.
I ho ha fet el Govern d'Espanya
replegant la proposta, sí, el Govern d'Espanya, arreplegant la
proposta aprovada en 2002 per la Mesa de l'Aigua de la
Diputació de Castelló, proposta que va comptar amb el suport
de tots els partits polítics de Castelló i que es va fer
arribar a La Generalitat perquè fera els treballs de
prospecció que el Consell no obstant, senyor conseller, es va negar
a fer.

I el que no va atendre el Consell ni el govern
d'Aznar en aquells moments, senyor conseller, ho va assumir Zapatero.
I ara la província de Castelló compta, de moment,
perquè realitzarà més prospeccions, amb 20
hectòmetres cúbics més d'aigua que prompte
podran utilitzar-se per abastir els municipis.

Com ha sigut també, senyor conseller, el Govern
d'Espanya el que s'ha bolcat a modernitzar els regadius
valencians, el que vostés no han fet amb la séquia real,
aconseguint que l'estalvi d'aigua resultant supose un increment
dels recursos disponibles de 147 hectòmetres cúbics.
Vosté dels 45 sectors de la sèquia real, senyor conseller,
n'ha modernitzat molt poquets, tres, quatre o cinc com a molt, dels
45, d'aquell conveni de 2001 que vostés firmaren amb USUJ
comprometent-se a modernitzar-los.
Això es, senyor conseller,
protegir els recursos hídrics valencians, el que fa el Govern
d'Espanya.

Per altra banda, deia que també la qualitat
és una qüestió rellevant, però desgraciadament
tampoc d'ella, tampoc de la qualitat vostés s'han
preocupat.
Un dels problemes que més afecten la qualitat dels
nostres recursos hídrics és la contaminació per
nitrats procedent de l'ús de fertilitzants en
l'agricultura.
Es tracta d'un fenonem generalitzat que afecta
tant a aigua de regadiu com d'abastiment urbà i que implica un
risc per a la salut, a més de la inutilització dels recursos
teòricament disponibles.

El programa d'actuació impulsat des de la
Conselleria d'Agricultura que va finalitzar, senyora consellera,
l'octubre de 2007 ha sigut criticat per la comissió europea,
com vosté sap, per insuficient i això després que
haguera de reformar-se l'aprovat anteriorment pel mateix motiu, per
insuficient.

He demanat tant a vosté com a la Conselleria
d'Agricultura els resultats de les analítiques de control de
l'aigua i ni vosté, senyor conseller, ni la consellera
d'Agricultura me'ls han proporcionat.
S'han limitat a dir
que els resultats són bons.
Però, recentment, senyor
conseller, la Comissió Europea ha indicat que s'han
identificat noves zones vulnerables a la contaminació per nitrats en
la nostra comunitat, que han de ser declarades.
Per tant, els resultats no
són tan bons com vostés van contestar per escrit.
El que
evidentment contradiu l'afirmació de vosté, sobretot de
la consellera d'Agricultura, i justifica el fet que no haja pogut
abonar amb dades eixos bons resultats que declara.

Siga com siga han passat sis mesos des que havia
d'entrar en vigor el nou programa d'actuació per a
pal·liar la contaminació per nitrats i encara no està
elaborat, senyor conseller.
La seua obligació, com indica la llei,
és protegir especialment l'aigua destinada a
l'abastiment urbà.
I li recorde, senyor conseller, que 300.
000
valencians s'abasteixen d'aigua amb una concentració de
nitrats que supera moltes vegades les recomanacions de l'OMS.
Hi ha,
per tant, senyor conseller, i acabe, sobrades raons per haver aplicat els
plans que la Llei d'ordenació del territori preveu i cap,
absolutament cap raó per a justificar la seua omissió.

Acabe, senyor conseller, deixe de fer política
amb l'aigua i dedique's d'una volta per totes a fer
política de l'aigua, perquè falta li fa a la nostra
comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Tiene la palabra el
señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Muchas gracias.

Gestionar l'aigua, depurar, reutilitzar,
modernitzar, fer plans d'abastiment a tota la Comunitat és el
que hem fet al llarg d'estos anys en esta comunitat.
Gràcies a
això tenim un nombre de depuradores, més de 415; estem
reutilitzant un volum d'aigua tremend, més de 180
hectòmetres cúbics a l'any directament; hem modernitzat
molt.
Fins i tot això que vosté diu no és de veres,
allò de la sèquia reial.

Mire, fa molts anys, en 1995 concretament, parlava jo
amb el president de la sèquia reial, amb el vicepresident, hui
president, i amb el secretari i venien a oferir un pacte.
Un pacte que hui
vosté diria que això no és el transvasament del
Vinalopó a cap lloc, això és utilitzar l'aigua
d'un lloc en un altre lloc, perquè ara açò no
són transvasaments, això és una altra cosa.
El pacte
era: anem a fer una conducció per a millorar el canal de reg de la
sèquia reial, que té uns drets de més de 600
hectòmetres cúbics a l'any, anem a millorar-lo, amb
això anem a estalviar més de 200 hectòmetres
cúbics i això que deixem d'utilitzar els regants
valencians que es quede en la Comunitat Valenciana en els llocs que no
tenen aigua suficient.
No està mal això.
Ens vam posar en
marxa i no sols ens vam posar en marxa és que la canonada
està fent-se, està feta, es va acabar en 2004, el gran canal
està acabat en 2004 i està utilitzant-se.
I si els regants no
ens enganyàvem, en la confederació tampoc, hi ha un estalvi
de 200 milions de metres cúbics d'aigua.

Eixe estalvi era a més motiu d'un pacte,
d'un acord, de gents i de tot el món, d'anem a utilitzar
eixes aigües en part en la Comunitat Valenciana.
Però
adone's que aplega un govern socialista i que eixe pacte el romp i
diu que no, que no s'ha modernitzar encara, no, cal continuar
modernitzant.
Però la gran conducció ja està feta i la
vam fer mosatros: el ministeri del Partit Popular amb un projecte nostre
gestionat per este conseller (remors) i puc dir-li que amb les taules i amb els presidents de
regants fet per mosatros i acabat en 2004 en un pacte de cavallers.
Per
suposat que fem obres, el ministeri i mosatros; aleshores, es treballava
coordinada i conjuntament i no en contra, que és el que fan
vostés, en contra del govern i dels valencians, en contra del govern
i dels valencians tot el que estan fent i concretament allò de
l'Ebre ara.
Que nosaltres volem que es faça, volem que es
faça el transvasament de l'Ebre a Barcelona, però
també l'altre.
Vostés no volen que es faça res.
Es van carregar el Xúquer-Vinalopó i no era transvasament
segons eixa teoria, eren aigües que ja estaven detraent-se del
Xúquer amb el reg de la séquia real i d'USUJ,
això no és un transvasament, ¿no?
O eixe sí i
l'altre no?
Molta cara cal tindre per a defendre algunes coses,
molta.

Per tant, si han treballat per la qualitat de
l'aigua, per la quantitat de l'aigua, per millorar el que
és el curs de l'aigua, però aquí i en el Segura,
que també és un riu que passa per la Comunitat Valenciana,
eixos hem sigut mosatros i no uns altres i sobretot este govern.

Gràcies.

Pregunta 75 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
986, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Señor Signes, tiene la palabra para la pregunta
75.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, lliçons de valenciania i anys
a l'esquena de lluita pels interessos valencians pocs, pocs,
però lluita concreta, poques lliçons, senyor conseller.

Vosté s'ha lluït adés de boca
cap a fora, poques lliçons.
(Remors) Això ho ha repetit moltes voltes en aquestes Corts
alguns de vostés, senyor conseller, alguns de vostés.

Pregunta 75.
En data d'avui, en quina fase es
troba l'elaboració del Pla d'acció territorial
del sistema rural valencià previst en la LOT?

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor
Signes.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

(Inoïble) .
.
.
territorio y protección del paisaje
contempla la aprobación del Plan de acción del sistema rural
valenciano de carácter sectorial.
En estos momentos, como ya he
comentado anteriormente, estamos trabajando en la estrategia territorial de
la Comunidad Valenciana, siendo un instrumento fundamental en la
ordenación del territorio de la comunidad y en la que se van a
establecer las directrices, orientaciones y criterios básicos para
los estrictos instrumentos de planeamiento.

La estrategia territorial plantea objetivos y
fórmulas, directrices, teniendo en cuenta todos los aspectos que
tienen incidencia en la ordenación del territorio, y por supuesto y
de forma muy clara en ese gran territorio, que es el sistema rural
valenciano.

El desarrollo de este plan de acción
territorial, en el momento en que consideremos oportuno, se llevará
a cabo de forma que se fomente el desarrollo sostenible del medio rural,
siempre de acuerdo con la estrategia territorial y, por supuesto, en
coherencia con sus planteamientos.

Por último, se trata de un plan de
carácter global, que afecta a distintas materias, como la
cohesión territorial, la educación, la cultura, la sanidad,
la vivienda y el transporte.
Esto implicará la participación
de las consellerias
que asumen competencias en estas materias con la finalidad de favorecer un
desarrollo sostenible, económico y social del medio rural.
Estamos
con estas consellerias elaborando la infraestructura básica fundamental para
continuar con este trabajo del desarrollo y del Plan de acción
territorial del sistema rural valenciano que, como le decía antes,
estará integrado en lo que es la estrategia territorial y coordinada
por ella.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra para réplica el señor
Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, de nou excuses, més excuses i
cap resultat.
«Estamos trabajando en ello».
Jo ja li he
advertit en la primera pregunta que això esperava sentir-ho en totes
les preguntes que anava a fer-li esta vesprada.
I aixina està sent.

Senyor conseller, el Pla de revitalització de
les comarques de l'interior mai ha sigut més que un bonic
títol amb què agrupar i presentar com a nous els projectes
que cada conselleria tenia previstos per a les comarques rurals
valencianes.
Projectes que no s'han executat o que no es van a
executar per separat ni s'han executat a arrel de la seua
incorporació, tampoc a eixe pompós pla de
revitalització.

D'altra banda, un pla d'acció
territorial, senyor conseller, suposa l'aplicació de mesures
específiques, diverses, però coordinades, l'objectiu
del qual és provocar un canvi significatiu en el territori sobre el
qual actuen.
I el pla de revitalització no ha tingut mai la
coordinació ni la coherència necessària, a més
de la inversió suficient, evidentment, per a provocar eixe canvi que
estic dient-li.

Per tant, senyor conseller, l'envelliment de la
població i el declivi econòmic -i això ho sap
molt bé el meu company Toni Lozano- ha continuat creixent en
el medi rural valencià, i els agricultors apartant-se, fugint de
medi rural.
Sobretot perquè vosté, ha estat vosté,
senyor conseller, ha estat atent únicament a potenciar
desenvolupaments urbanístics en la costa.
Sí, vosté,
senyor conseller.
Ni a vosté ni al seu govern li ha interessat mai
estimular el desenvolupament de les zones de l'interior de la
Comunitat Valenciana, mai.
S'ha d'enrecordar d'elles
únicament per a col·locar-los abocadors, incineradores o
parcs eòlics, així com per a protegir espais on compensar la
saturació urbanística de la costa.
Només s'ha
d'enrecordar d'ells per això.
I és la pura
realitat.
I pregunte-li-ho a ells.
La única política del
Consell dirigida al món rural és la de l'agricultura,
la qual cosa demostra una concepció caduca i desfasada, caduca i
desfasada de la realitat dels problemes i potencialitats enormes que eixos
valencians de l'interior, a qui volem tant tots, tenen.

És necessari, senyor conseller, transcendir
d'eixa visió lineal del món rural bàsicament
agrari i subsidiari de la ciutat i afrontar la seua realitat des d'un
punt de vista integral i transversal.
Fins a la Llei per al desenvolupament
sostenible del medi rural Espanya no tenia una legislació
bàsica per a estes zones com la que hi ha en la majoria dels
països europeus.
A partir de desembre de 2007 ja hi ha una llei que
perseguix una major integració territorial de les zones rurals i
facilita una relació de complementarietat i no de submissió
entre el medi rural i el medi urbà.

Per tant, senyor conseller, ja té en esta llei
la inspiració que pareix ser necessita per a elaborar els plans
d'acció territorial del sistema rural valencià que
té pendents en la llei de 2007, desembre, del Govern
d'Espanya, del govern Zapatero.
I no ha de tardar a fer-ho, senyor
conseller, si vol que la Comunitat Valenciana aprofite part dels 3.
000
milions d'euros, no previstos en cap altre programa de l'estat,
amb els quals es finançarà l'aplicació
d'esta llei.
Enguany una comissió interministerial
elaborarà un programa per a cinc anys, acordat amb les comunitats
autònomes que arreplegarà les mesures concretes consistents
en fomentar noves activitats econòmiques i consolidar el sector
agroalimentari, recolzar el sector del comerç en el medi rural,
fomentar el turisme rural, conservar el medi ambient, el paisatge, el
patrimoni natural i cultural, etcètera, etcètera.

Este programa, senyor conseller, es
desenvoluparà per mitjà de convenis on cada comunitat
autònoma, arreplegant les seues prioritats, les de cada comunitat
autònoma i suggeriments.

I en este sentit, senyor conseller,
l'existència d'algun, d'algun pla
d'acció territorial del sistema rural valencià haguera
o significarà estar preparats per a aprofitar totes les oportunitats
que brinda la llei estatal i incloure-ho a temps, senyor conseller, que no
se'n passe l'arròs, com tantes coses.

En conseqüència, senyor conseller, li
exigisc que no li dilate més temps esta elaboració, que
contacte amb el govern d'Espanya i que este pla d'acció
territorial que intenten incloure'l dins d'eixe pla estatal si
volen tindre accés als 30.
000 milions d'euros que té
com a fons per a repartir en totes les comunitats autònomes
espanyoles.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra el conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Yo estoy convencido de que, sin ninguna duda, una de
las mejores formas de potenciar el medio rural y el interior, como dice
usted, es la vertebración, es que hayan unas comunicaciones fluidas,
ágiles, modernas y eficaces.
Pues usted, si quiere ser coherente con
la realidad de la vida y de lo que pasa por ahí, tendrá que
reconocer que nunca antes una comunidad ha tenido un desarrollo de sus
infraestructuras en el interior y en la costa, que también hay que
hacerlas, tan fuerte y tan importante como han tenido en estos años.
De forma directa por el gobierno de La Generalitat y con convenios con
todas las diputaciones provinciales en lo que hace referencia a la red
viaria provincial de toda la Comunidad Valenciana.
Y existe una verdadera
preocupación por, bueno, la calidad de vida, por el medio ambiente,
por la protección, pero también por el desarrollo
económico de esas zonas.

Estamos, como yo le decía antes, haciendo una
estrategia territorial valenciana donde, bueno, estamos hablando de zonas,
de provincias, de aspectos, de sectores, y donde ese medio rural nos
preocupa de forma importante.
Que como sabemos que una de las formas de
desarrollar ese medio rural es potenciando también ese turismo de
interior, esas posibilidades de mantenimiento de ese medio, pero al mismo
tiempo el poderlo gestionar y el poder llegar a él para poder
disfrutar, y aumentando, sin ninguna duda, la autoestima de sus gentes
allí y de la zona de la provincia de la comarca.
Dentro de ese
modelo de estrategia territorial estamos desarrollando lo que son unos
grandes corredores verdes que comunican los parques normalmente de
montaña nuestros, situados en el interior de la comunidad.
Esos
parques, esos parques bellos, protegidos, con esos corredores verdes,
normalmente aprovechando lo que son los cauces, por desgracia, secos de
nuestra comunidad en su mayor parte del año, haciendo esos
corredores zonas peatonales, con zonas de circulación de bicicletas,
con plantación forestal, en definitiva, haciéndolos
atractivos, llegando al centro de las poblaciones y llegando también
a los parques medioambientales y a las zonas acuáticas que tenemos,
digamos, cerca del litoral, en las zonas húmedas sobre todo del sur
de la comunidad.

Bueno, estamos trabajando en todo esto porque nos
interesa el medio ambiente, nos interesa el medio rural, queremos que pueda
estar perfectamente comunicado, no sólo con las carreteras, sino con
esos corredores verdes protegidos, y estamos trabajando en esa
línea.

Por lo tanto, en esto, como en otras cosas, bueno,
pues yo siento que solo tengamos que oír voces en esa
dirección y no voces constructivas para trabajar y resolver los
temas.
Usted decía antes que estábamos con los pozos
utilizando aguas que podían tener un nivel de nitratos fuertes.
Y
otras zonas del interior y no tan del interior también
sobreexplotando pozos, llegando a unos niveles de salinidad tremendos y a
una profundidad de los acuíferos tremendos.
Eso lo conocemos, nos
preocupa, y creemos que también Aquamed, las confederaciones, lo
conocen.

Lo que nos sorprende es que, conociendo todo eso y
conociendo las soluciones, no estén haciendo absolutamente nada.
Y
cuando otros tienen un problema acudimos rápidamente a resolverlo.
Nosotros queremos que se resuelva, pero los nuestros también.
Miden,
miden a todos por el mismo rasero, utilicen la misma vara de medir.
No
tenga dos varas.
Lleva poco tiempo aquí, en Las Cortes, para tener
dos varas.
Sólo una.

Pregunta 76 al conseller de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, sobre la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, que formula el diputat senyor Francesc
Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 12.
987, BOC
número 47)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor conseller.

Tiene la palabra el señor Signes para terminar
con la pregunta número 76.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, després de la
declaració de les zones ZEPA vaja als pobles de l'interior que
el rebran amb palmes segurament.
(Remors)

Dels processos i dels projectes per a la
sostenibilitat i la qualitat de vida que es preveuen en la LOT, que
són finançats a càrrec del fons d'equitat
territorial i d'iniciativa i gestió de La Generalitat, indique
detalladament quin s'ha dut a terme a hores d'ara i amb quins
resultats.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gracias, presidente.

Señores diputados.
Señoras.

Señor Signes, mire, si no hay ZEPA no cumplimos
la normativa europea.
Si hay ZEPA nos estamos cargando el interior, y para
algunos la costa, porque en zonas de la costa también hay ZEPA.
Esto.
.
.
, vamos a ver dónde nos quedamos.
Si quiere yo le doy un
plano y usted coloca las ZEPA y a lo mejor tampoco estaría conforme.
No quieren, claro.
Pero, entonces, ¿habrá que colocarlas, no?

Bien, el fondo de equidad territorial es un
instrumento regulado por la Ley de ordenación del territorio y de
protección del paisaje y por el Reglamento de ordenación y
gestión urbanística, con el objeto de financiar programas y
proyectos para la sostenibilidad y la calidad de vida.
En estos momentos,
señor Signes, el fondo de equidad territorial está en una
fase de desarrollo aún muy limitada.
Y le explicaré por
qué.

La financiación del fondo, de acuerdo con esa
regulación, se nutre básicamente de dos fuentes.
Por un lado
el sistema de cuotas de sostenibilidad basadas en los indicadores y
umbrales de sostenibilidad y, como ya le he dicho hace unos minutos, se
podrán desarrollar plenamente a partir del proceso de
definición de la estrategia territorial valenciana y de los acuerdos
que alcancemos en el marco de la negociación que estamos llevando a
cabo para alcanzar un pacto por el territorio valenciano.
Y, por otro lado,
la regulación prevé que el fondo de equidad territorial se
financie también con las cuotas de sostenibilidad derivadas de la
implantación de infraestructuras.
Sobre este tema yo tengo que decir
que no creo que tenga demasiado sentido detraer hoy unos recursos
destinados a unas infraestructuras que en general tienen como fin siempre
precisamente objetivos de sostenibilidad y de calidad de vida: suministro
de los recursos a los ciudadanos y a la economía, accesibilidad,
comunicaciones, cohesión social, protección frente a la
contaminación, depuración, reutilización, para luego
destinar esos recursos a los mismos objetivos de sostenibilidad y de
calidad de vida.

Entiendo que hay otras vías para asegurar que
todos los proyectos de infraestructuras privados y públicos tengan
el máximo grado de respeto por el medio y se adecuen lo más
posible a esos objetivos, a través de su regulación
sectorial, de la evaluación de impacto ambiental, de los estudios de
paisaje, etcétera.

Ahora bien, que el fondo de equidad territorial
esté en esa fase de desarrollo no significa de ningún modo
que no estemos desarrollando proyectos y programas de sostenibilidad y de
calidad de vida.
Lo estamos haciendo desde hace mucho tiempo y con gran
esfuerzo económico y gestión.
Por ejemplo, y sin salirnos del
ámbito de la Conselleria de Medio Ambiente, le puedo decir que en
este año tenemos previsto invertir más de 260 millones de
euros en políticas de vivienda, más de 500 millones de euros
en políticas de depuración, abastecimientos de aguas,
modernización, reutilización y protección de
inundaciones.
Y 102 millones de euros en políticas de gestión
y recuperación de los recursos naturales.

Que en cada plan que se aprueba se exige un canon de
depuración y saneamiento, no para mantenimientos y
explotación, sino para la construcción de las
infraestructuras necesarias para poder garantizar la depuración y el
saneamiento, igual que se exigen unas condiciones mínimas de
accesibilidad que tienen que estar a cargo de ese plan con los compromisos
correspondientes, si no los planes no se llevan a cabo.

Todo eso son, sin duda, programas y proyectos de
sostenibilidad y calidad de vida con independencia de que estén o
no, formalmente, asignados a un fondo de equidad territorial, como
también son proyectos de sostenibilidad y calidad de vida los que
están desarrollando otros departamentos del Consell en materia de
carreteras, de transportes, de energía, de telecomunicación,
de logística, de puertos, de costas, de infraestructuras agrarias,
de suelo industrial, etcétera, por no hablar de sanidad o de
colegios.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra para el turno de réplica, el
señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, de la pregunta del fons
d'equitat territorial, que m'indique detalladament quins
projectes s'han dut a terme a hores d'ara i amb quins
resultats, no m'ha contestat res.

Ha fet una perorata ahí, que ha llegit de.
.
.
no sé qui li ho
ha escrit, però no m'ha contestat.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

No, no, no ho he llegit.
.
.
,
he parlat.

El senyor Signes Núñez:

Res.
Senyor conseller, de la seua resposta, que no
diferix, per cert, -he de dir-li-ho- de la que per escrit em va
remetre la seua conselleria, firmada per vosté, en setembre de 2007,
es deduïx que la publicitat que vostés van donar als programes
i projectes de sostenibilidad, quan van aprovar la llei, va ser una
publicitat enganyosa.
Sí, conseller, enganyosa.

Es deduïx que el seu anunci que la
saturació urbanística es veuria compensada amb les quotes de
sostenibilitat, que significaven un pagament per l'excés de
construcció destinat a finançar projectes de millora de la
qualitat de vida i la sostenibilitat, era un pur engany.
De la resposta que
vosté m'ha donat, se desprén això.

Es deduïx també que ni la llei de 2004 ni
el reglament de 2006 ni la modificació del reglament de 2007 han
aclarit encara la fórmula del pagament de les quotes de
sostenibilitat amb les que s'han de finançar els programes i
projectes, i que en conseqüència han d'elaborar
vostés una altra normativa nova.
És a dir, que van fer
vostés una llei que no l'han sabut interpretar en quatre anys,
senyor conseller.
I es deduïx, finalment, que no han tingut ni tenen
voluntat política de dur a terme cap projecte derivat de
l'urbanisme que contribuïsca a millorar la vida dels ciutadans.
Perquè l'excusa que donen, senyor conseller, la que en el
pagament de les quotes de sostenibilitat va entrar en vigor -en la
resposta escrita, dic, que m'ha donat, l'excusa que
dóna- quan es va aprovar l'última
modificació del reglament en abril de 2007 i, per tant, no hagut
temps, no servix, senyor conseller, no servix.

La llei va entrar en vigor en 2004, i havia
d'haver segut capaç de produir efectes des d'aquell
mateix moment si vosté havera actuat com tocava.
(So per interferència d'un telèfon
mòbil) De fet, senyor conseller, en
els pressupostos de 2007 figuraven 2.
828.
000 euros procedents
d'ajuntaments al fons d'equitat territorial, on van a parar les
quotes de sostenibilitat procedents dels ajuntaments, com també
figurava un altre milió d'euros procedent d'aportacions
d'institucions i particulars.
Però, senyor conseller, no
incloïa cap aportació de La Generalitat, que també
està obligada a contribuir, en 2007.
Però és que en
els pressupostos d'enguany, de 2008, figuren també 2.
071.
000
euros en el fons d'equitat territorial com aportació dels
ajuntaments, aixina com 116.
000 euros procedents de fons Feder.
I, senyor
conseller, de nou, cap contribució de La Generalitat que està
obligada a contribuir.

La pregunta de veres, senyor conseller, on han anat a
parar eixos diners ja que -vull dir on s'han destinat,
eh?
- ja que no s'ha aprovat cap projecte en el qual gastar-los?
Més de sis milions d'euros, cap procedent de La Generalitat,
evidentment, ja ho he dit, que ningú sap a què s'han
destinat.
Vosté no m'ho ha aclarit.
Senyor conseller, reconega
que les quotes de sostenibilitat van ser una idea que caldria repensar.
Reconega-ho.
Tinga la humilitat de reconéixer que les quotes de
sostenibilitat van ésser una idea que caldria repensar, sobretot, si
expliquen als ajuntaments, tal com vostés fins ara no han explicat,
que eixa quota de sostenibilitat és anual.
Assumisca que el caos de
llei sobre el territori, el sòl, l'urbanisme aprovades en
l'anterior legislatura els han sumit a vostés (so per interferència d'un telèfon
mòbil) i als ciutadans en un mar de
confusions, en un embolic, i concloga que és necessari, com li estem
demanant des del Grup Socialista, senyor conseller, harmonitzar eixa
legislació i aclarir-la, senyor conseller, aclarir-la, la
legislació.

Pare's a pensar en les conseqüències
que el pagament d'estes quotes suposa en les debilitades arques dels
ajuntaments.
Jo he segut alcalde fins fa un any, com vosté sap, i la
seua dona és alcaldessa -pel que m'ha contat abans, que
jo no ho sabia-, i pense si és just que siguen estos
-els ajuntaments- i no els promotors, que es beneficien
directament de la construcció, els que tinguen que pagar.
Aclarisca,
senyor conseller, i si necessita ajuda una vegada més compte amb
nosaltres que sí que tenim les idees clares.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene turno de réplica el señor conseller, creo, espero que en
última ocasión por esta tarde.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Muchas gracias, presidente.

Señor Signes, en esa filosofía de.
.
.
la sostenibilitat i les quotes i del fons d'equitat territorial.
Mire, esta conselleria té firmats convenis amb ajuntaments o
promotors urbanitzadors per al desenrotllament dels terrenys al llarg de la
Comunitat Valenciana per valor de 385 milions d'euros per fer
actuacions de depuració i garantia de tractament de les auies
d'eixes zones.
Conveniat, està conveniat.
Amb actuacions que
estem destinant exclusivament a eixes actuacions de depuració i
actuació.

Per tant, bé, la filosofia no està mal i
la gent i els ajuntaments açò ho han entès
perfectament.
D'eixos cobrats, perquè va en funció.
.
.
se cobra en el moment la urbanització se posa en marxa, abans als
propietaris dels terrenys no se pot cobrar açò, hi ha de
l'ordre de nou, deu milions d'euros, i no fa massa que ho hem
posat en marxa.

Estem treballant no igual de la mateixa manera i no en
un fons, clar, però sí també en el que és la
accessibilitat necessària a zones que van desenrotllant-se, i dient
«un pla no s'aprova si no té una garantia
d'accessibilitat», que certifiquen, informen els
tècnics, ministeri, diputacions, conselleria.
I obliguem amb
l'aprovació del pla i ho condicionem a que se faja eixe
accés o eixa condició.
Açò no ho tenim valorat
econòmicament, però puc dir-li i puc assegurar-li que la
quantitat és superior a esta.
Bé, doncs, no està mal,
estem treballant en eixe camí, estem treballant en eixe camí
que és seriós, és important i significa una
aportació a fer eixes infraestructures necessàries de
sostenibilitat per poder desenrotllar totes eixes coses.
Per tant,
ahí estem.

Jo dins d'eixa línia vullguera deixar
clar dos coses, perquè hui jo crec que totes les preguntes estaven
relacionades en el que és l'ordenació del territori, en
el que és en definitiva la política territorial del Consell
de la Comunitat Valenciana i en esta -diguem- relació
fonamental de donar a conèixer i que vostés tinguen
l'oportunitat que mosatros també puguem donar a
conèixer estes coses com a conseqüència de les preguntes
que han fet.

I m'agradaria deixar clar dos coses: una, que
estem treballant en modificar de forma que la llei urbanística
complisca les condicions de la nova llei del sòl, els problemes que
puguem tindre en Europa, i estem volent-ho fer i fent-ho en companyia de
més gent, aplegar a un pacte urbanístic que flexibilitze, que
formalitze, que garantisca la seguretat i l'estabilitat d'eixa
part de la política que crec que és fonamental en la
comunitat hui.

Estem treballant també, no soles en
açò, sinó en el que són les estratègies
territorials de la Comunitat Valenciana, i estem fent-ho, de veres que, de
forma seriosa i rigorosa al llarg de tota la comunitat, província
per província i sector per sector també, en el que es dia
abans d'estratègies, de paisatges, de corredors verds, de
polítiques mediambientals, en definitiva, en casos molt concrets que
no m'han preguntat hui, però que també estem en
condicions de molt prompte, perquè estem també treballant en
açò, de donar-los a conèixer en zones determinades i
en tota la Comunitat Valenciana.

Volem que eixa estratègia territorial, almenys,
la fonamental, siga un pacte sobre el territori, un pacte sobre el
territori de La Generalitat, dels ajuntaments i de Les Corts, i a partir
d'eixe moment que anem a donar a conèixer la primera fase
d'eixa estratègia territorial.
Volguérem que entre tots
aportarem el possible per aplegar a eixa millora total i
requalificació d'eixe territori que és fonamental per a
tots mosatros.

Moltes gràcies, i gràcies també
per les preguntes.

El senyor Signes Núñez:

Una puntualització a la.
.
.

El senyor president:

Puntualización mínima.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, a mi m'han agradat les
paraules que ha dit respecte a allò que pretenen fer en la LUV.
Jo
només vull respondre, i només vull respondre en un sentit.
És a dir, ahí ens trobarà a nosaltres però,
senyor conseller, sempre que les mesures transitòries, les
actuacions transitòries en temes d'urbanisme i territori des
d'ara fins a la culminació del projecte, siguen també
pactades.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

No sé lo que son las políticas
transitorias.
Lo que es política es política, lo que es
gestión es gestión.
Lo que es política, encantado; lo
que es gestión, es del gobierno que gobierna.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Nosotros continuamos la sesión, usted creo que
queda liberado.
.
.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Muchas gracias.

El senyor president:

.
.
.
hasta la próxima.
(Remors)

Proposició no de llei sobre
l'elaboració d'un pla per a l'eliminació i
substitució de materials tòxics i contaminants emprats en la
construcció de centres docents, presentada pel Grup Parlamentari
Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 12.
283,
BOC número 51)

El senyor president:

Siguiente punto del orden del día, es el punto
número 5, toma en consideración de la proposición no
de ley sobre la elaboración de un plan para la eliminación y
sustitución de materiales tóxicos y contaminantes empleados
por el.
.
.
perdón, empleados en la construcción de centros
docentes, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Tiene la palabra por un espació de 15 minutos,
doña Gloria Marcos.

La senyora Marcos Martí:

Moltes gràcies.

Per aquest punt, és evident que
substituïsc al portaveu en la comissió.
.
.

El senyor president:

Es evidente.

La senyora Marcos Martí:

.
.
.
jo mateixa.

Esta vesprada he emigrat físicament d'una
comissió, d'un espai a un altre, jo no sé per quin
arcà aquesta proposició no de llei, que hauria d'estar
en la Comissió d'Educació, ha migrat a la
Comissió de Medi Ambient.
(So per
interferència d'un telèfon mòbil) Doncs, bé, es tracta d'estes coses que
ocorren a vegades, i ja ho plantejarem en la Mesa de Les Corts, però
vull fer palés.
.
.

El senyor president:

Letrados tienen las Cortes para situar cada
tema.
.
.

La senyora Marcos Martí:

Sí, sí.
.
.

El senyor president:

.
.
.
en la comisión que corresponde.

La senyora Marcos Martí:

No, crec que és la Mesa.
Però en tot
cas, ja ho farem en el seu moment, ja farem la queixa corresponent, no per
res, (so per interferència d'un
telèfon mòbil) sinó
perquè, en fi, estaria bé que en cada comissió es
tractaren aquells aspectes que són més adients.

Vaig a intentar explicar per què he presentat
aquesta proposició no de llei, i és que m'agradaria que
els senyors diputats pogueren vore aquestes fotos (la senyora Marcos Martí mostra unes fotografies) que corresponen a centres docents dependents de La
Generalitat i, per tant, de la Conselleria d'Educació.
Són fotos curioses on es veu com els materials de revestiment
d'amiant estan absolutament trencats i, per tant, posant en perill la
salut pública de totes aquelles persones que constituïxen la
comunitat educativa.
Ho dic perquè estaria bé que la gent
s'adonara que estem parlant d'un fet concret, d'un fet
que afecta escoles dependents de la conselleria i, fins i tot,
després d'aquest repertori fotogràfic jo me vaig a
adreçar a la Conselleria d'Educació per a fer-li una
bateria de preguntes, al voltant de sixanta preguntes, perquè tenim
interés de saber si la conselleria era conscient de quins centres es
trobaven en aquesta situació, com pensaven complir l'ordre
ministerial de l'any 2001 i, fins i tot, com pensaven complir la
normativa europea de l'any 2002.
Perquè estem parlant
-torne a dir- d'un greu problema de salut pública.

Doncs bé, davant d'aquestes més de
sixanta preguntes, la Conselleria de Cultura va contestar agrupant-les
totes en un únic text que diu: «S'agrupen les preguntes
a l'efecte d'una única contestació, ja que el fet
és el mateix, encara que ho no són les condicions en
què es troba el material d'amiant, amb components de
fibrociment; i no hi ha motiu per a preocupar-se si el fibrociment no es
manipula i no està degradat, ja que no suposa perill que les fibres
d'amiant es desprenguen del producte.
» Continuava la resposta
dient: «No obstant això, s'està eliminant el
fibrociment amb amiant d'aquells centres que són objecte
d'adequació i ampliació, i s'eliminarà
també d'aquells centres que estan en la programació de
Creaescola, independentment que en altres casos concrets s'ha
procedit a eliminar tal material quan no estava prevista una
actuació integral a través del pla Milloraescola.
»

Jo, la veritat, és que després
d'aquestes contestacions, i després de la realitat objectiva
que demostra este reportatge fotogràfic, l'única cosa
que podem pensar és què es el que està fent la
conselleria.
És a dir, no hi ha previsions concretes per a
l'eliminació d'aquestos materials que -torne a
dir- constitueixen un real perill per a la salut pública.

Per tant, cal fer una catalogació, una
programació de les substitucions perquè no és el
mateix aquest material que afecta revestiments, que el que està en
les bigues o en altres elements més fons de la construcció.
Però cal complir els protocols de la Unió Europea.

En eixe sentit, cal un pla d'actuació
urgent per a retirar dels centres educatius tot l'amiant utilitzat en
la seua construcció.
Cal fer una inspecció dels sostres, de
les cobertes, dels panells de fibrociment, dels aïllaments, dels
revestiments.
.
.
; és a dir, en tots els centres públics, en
particular i prioritàriament, els que daten dels anys sixanta i
setanta, per a detectar la seua existència i el grau de
conservació, ja que el seu possible desgast o deteriorament
incrementa considerablement el risc de contaminació per als xiquets,
les xiquetes, el professorat, el personal no docent, el personal de les
contractes; és a dir, tots aquells que estan en contacte amb
aquestos materials.

Aquesta priorització, és a dir,
començar a fer el catàleg per als centres dels anys sixanta i
setanta, no deu fer oblidar que hi ha una sèrie de centres que es
varen construir amb posterioritat i, fins i tot, es varen remodelar,
 però que les seues construccions varen ser prèvies a la
prohibició de la utilització de l'amiant i de
l'asbest del 15 de juny de 2002, que és quan va entrar en
vigor la prohibició de fabricar productes que contingueren
l'amiant.

Esperem, a més a més, que les noves
construccions estiguen respectant aquestes prohibicions i directives per a
evitar la contaminació per aquest mineral, i s'hagen adoptat
els mecanismes de control d'obres i auditoria dels projectes que
aixina ho acrediten.

Per tant, cal elaborar un pla urgent, un calendari i
una seqüenciació de les actuacions que de manera pública
assumisca la responsabilitat que té, en aquest cas, el govern
valencià i la Conselleria d'Educació d'eliminar i
reemplaçar els materials catalogats amb este mineral per altres no
contaminants, i, per tant, millorar les condicions dels centres docents a
efectes d'ajustar el seu estat, seguretat i qualitat, a la normativa
vigent.

I és el compliment de l'Ordre ministerial
del 7 de desembre de 2001, que a més diu, expressament, que
s'encarregarà de forma urgent a les empreses homologades i
especialitzades per a la retirada d'aquestes cobertes i altres
elements que continguen amiant, donat el risc greu i evident que suposa la
seua manipulació i la seua eliminació.

Per tant, nosaltres reiterem la necessitat i la
urgència d'adoptar mesures importants, mesures
necessàries, per a garantir la salut de tot el personal que
està treballant en els centres docents, en els centres
públics, concretament; a més a més d'altres
mesures que afecten també els centres que estan subvencionats,
és a dir, als centres que estan funcionant amb diners
públics.

Per tant, es presenta una proposició no de
llei, que concisament passe a llegir, que diu:

«Les Corts Valencianes insten el conseller
d'Educació perquè elabore un pla urgent i un calendari
d'actuacions, perquè es procedesca de manera urgent a eliminar
i reemplaçar els materials que continguen amiant per altres no
contaminants i millorar les condicions dels centres docents a
l'efecte d'ajustar-ne l'estat, la seguretat i la qualitat
a la normativa vigent.

»Així mateix, i en compliment de
l'Ordre ministerial del 7 de desembre de 2001, haurà
d'encarregar-se de forma urgent a empreses homologades i
especialitzades la retirada de les cobertes i altres elements que
continguen amiant, atés el risc que comporta la manipulació i
l'eliminació d'aquest.

»Atesa la urgència d'adoptar
mesures radicals per a la completa eliminació d'aquest
material de tots els centres dependents de la Conselleria
d'Educació, el govern valencià retrà compte del
compliment d'aquesta proposició sis mesos després de
l'aprovació.
»

És evident que aquesta no és una
proposta que fem en exclusiva des d'Esquerra Unida, des del Grup del
Compromís, sinó que és una proposta que en estos
moments porten tots els sindicats, el que són les organitzacions
dels professionals de l'ensenyament, dels pares, de les mares i,
sobretot, els gabinets de salut laboral, que estan absolutament preocupats
per aquesta qüestió i estan plantejant-la, no sols al si de la
Conselleria d'Educació, sinó en tots els àmbits
de l'administració, perquè estem parlant -torne a
dir- d'un greu problema de salut pública.
No estem
parlant d'un decret, d'una norma, d'un contingut que
més o menys mos puga agradar en un moment determinat, sinó un
risc real i efectiu que el govern valencià té
l'obligació de plantejar-se, de fer eixe pla, de catalogar, de
vore quins són els centres, de fer una seqüenciació del
que serien les actuacions per a substituir eixos materials per altres no
contaminants.
I això és el que estem plantejant des del
nostre grup parlamentari.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene el turno para fijación de posiciones, por
el Grupo Socialista, el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí.
L'amiant és la primera causa
de càncer ocupacional entre els treballadors europeus, si bé
la majoria dels casos no se registra com malaltia professional, pel fet que
les xifres d'este material són imperceptibles i no han estat
degudament detectades.

Els experts auguren un increment de les morts per
diversos tipus de càncer, en les pròximes dècades, com
a conseqüència de l'exposició a l'amiant.

La gravetat i l'amplitud dels riscos derivats de
l'exposició a l'amiant va portar a la Unió
Europea a declarar l'any 2006 com a Any d'Acció contra
l'Amiant.
El 15 de juny de 2002 entrà en vigor, en Espanya, la
prohibició de fabricar productes que continguen amiant, i a partir
del 15 de desembre de 2002, també la de comercialitzar i
instal·lar eixos productes.

Fins la seua prohibició, en 2002, es calcula
que s'utilitzaren 2,5 milions de tones d'amiant en Espanya en
diverses construccions, de les quals en gran part ho varen ser en la
Comunitat Valenciana.

Es considera que la pràctica totalitat dels
edificis construïts en Espanya fins finals dels noranta, contenen
amiant de risc mitjà, i este risc augmenta amb l'envelliment i
la falta de conservació dels edificis.

En la Comunitat Valenciana, la Direcció General
de Salut Pública, desenrotlla un programa de vigilància
sanitari laboral de l'amiant des de l'any 2001, però
centrat en aquelles activitats en les quals la vinculació amb
l'amiant és evident, perquè se tracta de
manipulació de materials que ja se coneix que contenen amiant.
No
obstant això, no s'està fent cap esforç en
detectar aquells edificis que puguen contindre aquesta substància
tòxica.
L'únic control deriva de la normativa estatal
que obliga a realitzar inspeccions prèvies per a detectar este
material abans de la demolició o remodelació dels edificis,
per a evitar els danys derivats de la seua manipulació.

La gran majoria dels centres educatius públics
de la Comunitat Valenciana foren construïts abans de 2002, i, en
conseqüència, quan encara era habitual l'ús de
materials que contenien amiant.
Fins i tot els barracons, que tan
profusament instal·là el Partit Popular en els primers anys
de govern de La Generalitat, també poden contindre amiant.
L'envelliment i el mal estat de conservació d'estos
centres i barracons augmenta el risc derivat de l'existència
d'este material, no solament per als treballadors dels centres,
sinó també, i sobretot, per als alumnes que acudixen
diàriament a ells.

És, per tant, que anem a recolzar la
proposició del Compromís, perquè pensem que és
adequada i oportuna.
.
.
I, per tant, anem a recolzar-la.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra, señor Castejón,
para.
.
.
su turno.

El senyor Castejón Chaler:

Bé, gràcies, senyor president.

En principi, avançar-li al Grup del
Compromís que no anem a donar suport a la seua proposta de
proposició no de llei.
Però no perquè no la considerem
important -que ho és-, no perquè no
puguéssim assumir allò que ens ha expressat, ara, en aquesta
intervenció; sinó perquè bàsicament la seua
proposta d'acord, la que resumia en tres punts, avui per avui ja
està plenament assumida per La Generalitat i s'està
actuant, precisament, en la mateixa línea que vostés demanen
en la seua proposició.

I m'explico.
Des del Grup Parlamentari Popular
compartim al cent per cent l'objectiu de la seua proposta, que en
definitiva és retirar dels centres educatius tot l'amiant
utilitzat en la construcció.
Naturalment que considerem que
és necessari un pla d'actuacions perquè es procedisca a
eliminar i reemplaçar els materials que continguen amiant per altres
no contaminants i millorar, d'aquesta manera, doncs les condicions
dels centres docents per a ajustar-los a la normativa vigent.

No podem estar en desacord amb estes pretensions,
però és que La Generalitat ja està actuant en esta
línea, i està donant compliment -que semblava que
vosté ho fiqués en dubte-, està donant
compliment a l'Ordre ministerial de 7 de desembre de 2001, que
determina -com bé dia- que hauran d'encarregar-se
a empreses homologades i especialitzades la retirada de les cobertes i
altres elements que continguen amiant, atés el risc que comporta la
manipulació i eliminació d'aquest element.

Jo he de reconéixer que quan vaig llegir la
seua proposició no de llei, publicada al bolletí oficial de
la Comunitat Valenciana, el 29 de febrer d'este any, com a
professional que sóc del ram -sóc mestre
d'escola-, em va preocupar, em va preocupar perquè
coneixia algunes accions que s'havien portat a terme, d'alguns
canvis.
I em va preocupar de dos maneres, per una part, emocional i,
també, me va preocupar en el sentit d'interessar-me per
esbrinar el fons del que vostés han expressat en aquesta
proposició no de llei.
Com dia, coneixia actuacions,
bàsicament de la meua comarca.

Però avui, avui he de dir-li també que
estic més tranquil, més tranquil perquè si la primera
reacció que vaig tindre al llegir aquesta proposició era la
d'actuar, perquè em semblava un problema molt greu, estic
més tranquil perquè afortunadament La Generalitat ja estava
actuant en el mateix sentit i direcció que avui el Compromís
ens presenta en la seua proposició no de llei.
I no és una
actuació que porte a terme directament la Conselleria de Medi
Ambient -com vosté dia perfectament-, sinó que
és la Conselleria d'Educació la que està actuant
des de fa temps en retirar dels centres educatius tot l'amiant
utilitzat en la construcció dels centres docents públics.

La inspecció que vostés demanen ja
s'ha fet; una inspecció de sostres, de cobertes, de
revestiments dels centres públics construïts, fonamentalment
-és veritat-, en els anys sixanta i setanta; anys a on
desgraciadament va proliferar la utilització d'amiant en
productes que contenien aquest element.

I aquesta afirmació meua, doncs està
avalada per les diferents actuacions portades a terme per la conselleria,
Conselleria d'Educació, no sols en els darrers anys
sinó en legislatures anteriors.
En els darrers anys, en governs del
Partit Popular, la Conselleria d'Educació està
eliminant el fibrociment amb amiant en tots aquells centres del pla
Creaescola, que uns, que ja han estat objecte d'adequació i
d'ampliació, però també en aquelles altres
centres que estan inclosos en el que és la programació de
Creaescola.
A més que, en altres casos concrets -jo no
sé si se farà referència a les fotografies que
vosté ens presentava-, ja s'ha actuat eliminant tots els
materials als quals feia referència a través del pla
«Millora de les infraestructures», el Milloraescola, i
especialment en casos en què no estava prevista una actuació
integral en els centres existents de la xarxa pública de La
Generalitat.

Per tant, les actuacions que vostés demanen en
esta proposició no de llei ja s'estan portant a terme
d'una forma continuada i seguida.

Vostés també fiquen molt
d'èmfasi en donar-li, doncs, una catalogació
d'urgent.
Però és que.
.
.
jo penso que el que no es pot
és alarmar ni traure les coses fora de lloc.
La urgència
és relativa, donat que es tracta d'un material que, com
també vosté dia, si no es manipula i no està degradat,
doncs, no suposa perill que les fibres d'amiant es desprenguen del
producte.
I com li he dit en el procés de substitució
d'estos materials, s'ha fet i s'està fent
d'una forma progressiva, donant prioritat, naturalment, als centres
que després de les inspeccions que s'han portat a terme,
doncs, presenten un cert nivell de degradació, i a aquells altres en
què l'amiant ciment, doncs, té una major proximitat als
usuaris.

Vostés també demanen que este
procés de substitució i retirada s'encarregue a
empreses homologades i especialitzades.
Ho demanen com si això no se
fera així, i no és cert, s'està fent
així.
Cal destacar que l'eliminació d'eixos
materials contaminants es porta a efecte per empreses adjudicatàries
d'acord amb les prescripcions que demana la normativa vigent.
D'esta manera, d'una manera especial, este decret al qual fea
referència, el Decret 396/2006, de 31 de març, pel qual
s'estableixen totes les disposicions mínimes de seguretat i
salut aplicables als treballs amb risc d'exposició a
l'amiant.

Suposo que ja ho coneixen, però els recordo que
d'acord amb el que es determina en l'annex de l'Ordre de
7 de desembre del 2001 per la qual es modifica l'annex 1 del Reial
decret 1.
406/1989, de 10 de novembre, pel qual s'imposen les
limitacions a la comercialització i a l'ús de certes
substàncies i preparats perillosos, este material que avui ens
ocupa, l'amiant, bàsicament, podrà mantenir-se fins a
la fi de la seua vida útil, però, no obstant, en la
configuració dels plans d'infraestructura, un element decisiu
per a determinar la prioritat en l'actuació de
l'adequació dels centres és precisament
l'existència d'este material en alguns dels elements
d'edificació que s'esbrina després, o bé
perquè se coneix l'historial del centre o a través de
les inspeccions.

Jo a títol d'exemple puc citar-li els
centres educatius de la xarxa pública en què darrerament
s'ha portat a terme este tràmit, que podríem anomenar
de desamiantat, cosa
que significa que La Generalitat està actuant i està actuant
molt bé en este sentit: substitució dels materials que
contenen amiant, procés que requereix, naturalment, un pla de
treball d'acord amb el que determinen els articles 11 i 12 del Reial
decret (inoïble per raons tècniques) .
.
.
/2006, i que una vegada aprovat es porta a terme,
no.
.
.
, com té de ser, evidentment, d'aquesta manera, per
empreses especialitzades.

Jo no sé si la relació li l'ha
feta arribar la Conselleria d'Educació, però en estos
darrers mesos s'ha actuat directament en l'IES Cabanyal de
València, en l'IES La Marxadella de Torrent, en l'IES
L'Om de Picassent, en el CEIP Jacinto Castañeda de
Xàtiva, en el Col·lege Públic García Goyanes de
València, en el Col·lege Virgen del Carmen de Cox, de bon
record per a mi, perquè va ser el primer destí definitiu que
vaig tindre en la meua carrera professional, el Col·lege
Públic Virgen de Loreto de Santa Pola, el Col·lege
Públic El Cid de Mislata, el Col·lege Públic Rafael
Comenge d'Alberic o el Col·lege Públic Joan XXIII de
Catarroja.

Com veu, s'està actuant precisament en la
mateixa línia que vostés mos demanen en aquest
proposició de llei que, com és obvi, no anem a recolzar.

Moltes gràcies.

La senyora Marcos Martí:

Gràcies.

En primer lloc, agrair al Partit Socialista el
recolzament a aquesta proposta, i, en segon lloc, dir-li al senyor
Castejón que la veritat és que, com sempre, vostés, el
que no han fet, ho estan fent, però segurament a vosté,
evidentment, la conselleria li dóna informació que aquesta
diputada, encara que ho presenta pel registre reglamentari, no li la donen.
Jo he fet 62 preguntes, 62 preguntes en què m'he
adreçat a la conselleria per a dir-li: ¿vostés han fet
la inspecció en els centres d'educació permanent
d'adults?
, ¿han fet la inspecció en els centres de
tal?
, nivell per nivell, comarca per comarca i província per
província del País Valencià.
Li he preguntat al
conseller què han detectat, quan pensen, si és que pensen,
eliminar eixos materials i substituir-los per altres, quin és el pla
que tenen per a fer la substitució, ¡si és que ho he
fet, senyor Castejón!
, 62 preguntes.

I d'eixes 62 preguntes, la conselleria me diu:
«No, ja ho farem en el pla Milloraescola i en el pla
Creaescola».
Per tant, el que m'estan diguen és que el
pla no existeix.
¿Que s'estan fent intervencions puntuals?
No
ho pose en dubte.
Però açò, el que jo estic demanant,
és que es faça un pla, un pla que, a més, implique
mirar com estan les coses, seqüenciar les actuacions i que,
d'alguna manera, que la conselleria responga que açò no
és quan algú planteja en un centre aïllat que
està el risc, sinó un pla real d'eradicació
d'eixos materials.
Ho torne a dir, perquè estem parlant
d'un problema greu, d'un problema que en eixes 62 preguntes jo
també li preguntava a la conselleria quines són les mesures
que estan posant en marxa per a evitar que, efectivament, com dia el senyor
Signes, esta exposició a l'amiant i a l'asbest, que tot
els món sap que genera una prevalença en els casos de
càncer, afecten els xiquets i xiquetes i la resta dels membres de la
comunitat educativa, i açò és una cosa seriosa, i
només estem diguent la conselleria es responsabilitzarà de
fer un pla, un pla seqüencialitzat i un pla en el qual se diga quins
centres tenen estos problemes i quan van a substituir els materials
contaminats per altres que no ho són.

I, clar, davant d'això, no se tracta de
fer alarmisme, és que estem parlant d'una cosa molt seriosa,
no se li pot dir a la comunitat educativa «no es preocupen
vostés, que la conselleria ja anirà actuant».
.
.
No
és aixina: tindrem de detectar a on està el problema i a
partir d'ahí vore com se soluciona.

Senyor Castejón, jo, les bones paraules.
.
.
,
bé, si vosté se queda tranquil amb les bones paraules, jo no
me puc quedar tranquil·la amb les bones paraules, perquè el
govern el que té és l'obligació d'adquirir
compromisos davant de la ciutadania, sobretot quan estem parlant d'un
tema d'aquesta gravetat, i, clar, jo no me puc conformar que
vosté me diga, com diu, ja s'anirà fent, sobretot quan
la conselleria d'Educació defuig donar explicacions i dir
quina és la relació dels centres que tenen eixos problemes,
quina és la relació dels centres que està
resolguent-los i quina és la relació dels centres que cal per
resoldre.

Eixa seria.
.
.
A partir d'ahí, jo me
podria fiar de la bona fe, però com no és aixina, que
és una burla al dret dels diputats i, en este cas, d'aquesta
diputada que li parla, que faça 62 preguntes i li contesten sobre un
tema greu i li contesten en dos ratlles, diguent, mire, anem a
acumular-les.
.
.
Com això no és seriós, però
això és que porta a plantejar aquesta qüestió,
perquè davant d'esta frivolitat el que no pot ser és
que mentres estem ocupats en ximpleries, que si una cosa la fem en
anglés, que si la farem en llatí, no sé sap al final
què, el que és realment seriós, que afecta temes,
torne a dir, de salut pública, la conselleria estiga mirant cap a un
altre costat i a vosté segurament li ha donat una informació
que a mi, tinc el dret de demanar-li-la i me la nega.
Per tant, si me la
nega, jo entenc que el pla no existix i, per tant, el que demanem és
que de manera urgent es faça eixe pla.

I és evident, senyor diputat, que la seua
contestació no només no me tranquil·litza,
però, sobretot, no tranquil·litza a totes les persones que
estan exposades al risc d'esta greu contaminació per amiant en
els centres docents, i que són la majoria dels centres docents, que
tenen algun problema d'aquest tipus, no només per la
construcció de l'any sixanta i setanta, sinó els que
s'han construït amb posterioritat, que, com dia molt bé
el senyor Signes, fins i tot en els barracons.

Jo he estat en centres de Formació Professional
a on el deteriorament per la utilització dels materials propis de la
tasca docent és molt greu i les fibres d'amiant, efectivament,
pràcticament són imperceptibles, però l'efecte
que tenen sobre els pulmons i la prevalença de càncer
és molt greu.
Per tant, senyor diputat, jo crec que cometen
vostés un error no exigint a la conselleria que tinga una
responsabilitat seriosa davant d'aquesta qüestió.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene el turno de réplica, por cinco minutos,
señor.
.
.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyor president.

Evidentment, el que no podem fer és mesclar dos
conceptes.
.
.
És a dir, el risc que representa l'amiant, en
això coincidixo plenament amb el que diu vosté, però
dóna la sensació.
.
.
És a dir, ¿en què
discrepem?
Que vosté utilitza que per part de la conselleria, en
este cas d'Educació, s'anirà actuant, i jo dic
que ja està actuant.

Evidentment que l'obligació.
.
.
Quan
n'hi ha un problema de salut pública, cal actuar, i
s'estan.
.
.
, s'han detectat una sèrie de problemes, he
fet tota la relació de centres, i jo li he detallat.
.
.
S'ha
actuat ahí, perquè prèviament hi ha hagut una
inspecció, s'ha fet una temporització en les actuacions
i s'ha actuat.
Per tant, no podem acceptar la seua proposició
de llei, per tot el que li he explicat abans, que caldria ara repetir-ho, i
el que està clar és que se demostra perfectament que la seua
proposició és innecessària, innecessària
perquè s'està demostrant que existix una decisió
política d'eliminar progressivament tots els elements
constructius de fibrociment que conté l'amiant, i,
també, esta decisió política no és només
una decisió que s'empara allí, en una
entelèquia, sinó que va acompanyada d'una sèrie
d'actuacions concretes per a aconseguir esta eliminació
progressiva.

De fet, en molts dels centres adequats, que
s'han adequat en estos darrers anys i que s'han anat ampliant i
ja s'han substituït tots aquests elements contaminants, i en
altres que no han estat substituïts encara, el que s'està
fent actualment.
.
.
O siga, que si vosté reconeixerà que no
és pla o sí que és un pla.
.
.
El que sí que
s'està fent és redactar un projecte
d'específics i singulars per a portar a terme aquesta
eliminació.

I també jo penso que el que no.
.
.
, no traga a
la palestra elements per a la preocupació, perquè el que
està clar és que hem deixat en bones mans, en empreses
especialitzades, perquè una vegada que s'adjudiquen les obres
que se porten a terme després de fets estos projectes, evidentment,
són empreses homologades i especialitzades les que procedixen a
portar a terme les activitats o operacions incloses en este àmbit de
la llei a què vosté fea referència, concretament, al
Reial decret 396/2006, del 10 de març, pel qual s'establixen
les disposicions mínimes de seguretat i salut aplicables als
treballs amb risc d'exposició a l'amiant.

Jo el que no puc acceptar de cap manera és que
vosté fique en dubte que n'hi haguen problemes de salut
pública que per part de La Generalitat no s'actua.
Sap
perfectament que no és així, i quan se detecta una
problemàtica, bé deguda en memòries anuals que porten
cadascun dels centres o per serveis d'inspecció continus que
se porten a terme per cada una de les direccions territorials,
s'actua.
Vosté dirà que necessiten un pla urgent i jo
li dic que l'atenció en esta.
.
.
He dit intentar eliminar tots
estos elements nocius, és una atenció continuada,
perquè la responsabilitat, evidentment, és de La Generalitat
i està assumint la seua responsabilitat.

Per tant, jo penso que la seua proposició no de
llei no la podem assumir ni recolzar, perquè ja és una
activitat que s'està portant a terme per part de la
conselleria de Cultura, en este cas, d'Educació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sobre todo, por su brevedad, señor
Castejón.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor de
la proposición no de ley?
5.
¿Votos en contra?
8.
Abstenciones no hay ninguna.
Con lo cual, no se aprueba la
proposición no de ley.
(Veus)

Proposició no de llei sobre el rebuig immediat
als tres PAI de Parcent: El Replà, El Cantalar i La Solana,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 12.
712, BOC número 51)

El senyor president:

A continuación pasamos al último punto
del orden del día, la proposición no de ley sobre el rechazo
inmediato de los tres PAI de Parcent, El Replà, El Cantalar i La
Solana, presentada por el Grupo Compromís, para lo cual tiene la
palabra la ilustre diputada doña Mireia Mollà por un espacio
nunca superior a los quince minutos.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, no sé si el cas de Parcent necessita
massa explicacions, almenys entre qui seguim l'activitat
política de l'urbanisme valencià.
I dic
açò, perquè aquesta població de la
província d'Alacant de vora els mil habitants ha traspassat
les nostres fronteres, arribant al Parlament Europeu en una comissió
de peticions i convertint-se en el centre del debat entre els
europarlamentaris i originant no fa molt una visita d'aquesta mateixa
comissió a les nostres terres, una visita que tots recordarem i que
va originar un informe on es denunciaven les males pràctiques del
govern Camps i de municipis sotmesos a les sigles del Partit Popular en
allò referent a l'urbanisme, pràctiques que passen per
la devastació del territori, la manca de recursos hídrics als
projectes, l'enorme impacte ambiental produït.
.
.
És a
dir, incompliments sistemàtics de les directrius europees que han
estat objecte de les nombres denúncies fetes a la Unió
Europea.

Però per a qui no sàpia del cas de
Parcent, anem a intentar.
.
.
, intentaré posar en situació.
Parcent, com ja dia, és un poble de la província
d'Alacant amb uns mil habitants i un terme municipal d'11,8
milions de metres quadrats.
Aquest cas és sagnant i comença
el seu camí cap a la irreversibilitat, si no ho evitem prompte, un
30 de gener del 2006, quan la corporació municipal, en aquell moment
de la mà del Partit Popular, va aprovar tres PAI.
El PAI del
Replà, a on s'estimen 1.
496 vivendes, amb 1 milió de
metres quadrats més una zona primària adscrita de vora el
700.
000 metres quadrats i amb una promotora, Terres de l'Horta,
societat limitada.
1.
496 vivendes per a una població de 1.
000
habitants.
El PAI del Cantalar, amb 125 vivendes en uns 150.
000 metres
quadrats; i el PAI La Solana, amb altres 125 vivendes en 150.
000 metres
quadrats.

S'han de tindre en compte les condicions en les
quals s'aprovaren aquests PAI, condicions que passen per la
premeditació i traïdoria dels que en aquells moments eren els
encarregats de vetlar pel poble de Parcent i els seu ciutadans, el Partit
Popular, que governava en aquell moment, per damunt dels interessos de les
diferents promotores.
Però crec que aplegarem a entendre quines
raons hi havien darrere de la pressa, de la premeditació i
traïdoria d'aquest equip de govern del Partit Popular.

S'aprovaren el penúltim dia de
vigència de la Llei de regulació de l'activitat
urbanística.
Es van aprovar amb una forta protesta ciutadana.
De
fet, i qui tinga dubte de la gran oposició del poble de Parcent a
aquests projectes, pot fer una simple deducció.
Aquest govern del
PP, de majoria absoluta, hui representa l'oposició al poble de
Parcent.
I això és un aviso para
navegantes.
El poble els relleva per aquesta
situació.

L'única base presentada per l'equip
de govern per sostindre aquests PAI, eren unes obsoletes normes
subsidiàries de l'any 1991.
Va ser aprovat amb el vot del
regidor d'urbanisme del Partit Popular, malgrat que el seu
germà era l'apoderat de la promotora Terres de l'Horta,
SL, que és l'empresa promotora del PAI El Replà, el
major PAI que es presenta ací.
Ja els havia dit i els havia advertit
que prompte arribaríem a vore les raons de la premeditació i
traïdoria del Partit Popular de Parcent.

Fins ací podríem estar parlant
d'una actuació totalment rebutjable per part d'una
corporació municipal que ja ha patit la seva pena: sortir per la
porta de darrere del govern municipal.
Però la malícia estava
ja més que feta i ha estat, de moment, imparable per la falta de
voluntat del govern de La Generalitat, ja que en aquests moments qui
té a les seves mans, qui té a les seves mans la
tramitació d'aquesta barbàrie mediambiental és
la Conselleria de Medi Ambient i Territori.
I de moment no solament ha fet
cas omís de les demandes de l'Ajuntament de Parcent i dels
veïns de Parcent, que demanen la devolució de
l'expedient, sinó que ni tan sols ha acceptat una
reunió amb els afectats.
Increïble!
La Unió Europea vol
sentir Parcent i el seus veïns, els seus representants i La
Generalitat.
La Generalitat valenciana, el govern de La Generalitat, en
mans del Partit Popular, no vol sentir un poble que forma part del
País Valencià.

Però el cas és sagnant, com ja
explicava, i és ací on.
.
.
i ací estem davant un
atemptat mediambiental que, com no l'aturem, pot suposar una
destrossa irreversible en el poble de Parcent, del qual tota i tots ens
penedirem.
I raons de força hi ha, n'hi ha per a tots els
gustos i colors.
I no poden ser ignorants ni ignorar aquesta
situació des d'aquesta institució, ni pels que encara
tenim consciència.
.
.
Per tant, jo demane hui als que encara
tenim vergonya, que paralitzem aquesta barbaritat.

Raons.
Hem de tindre en compte que aquests PAI ni
compten, ni mai han comptat, ni amb un informe d'impacte ambiental,
ni informe paisatgístic, ni catàleg de béns immobles,
ni informe forestal, ni informe de suficiència de recursos
hídrics.
Afecten, a més, la major zona boscosa del territori.

Han estat sotmesos a denúncies a la Sindicatura
de Greuges, que recomana, aquesta sindicatura, que no es continue amb
aquesta tramitació fins no disposar d'un informe sobre
suficiència hídrica.

Denúncies al Defensor del Pueblo, que ha
emés un informe, un nou informe, on recomana de forma rotunda la no
aprovació dels citats PAI, derivat de l'informe de la
Confederació Hidrogràfica del Júcar, on es posa en evidència la falta de recursos
hídrics per dur endavant els projectes.

El Tribunal Superior de Justícia de la
Comunitat Valenciana va dictaminar la que fou coneguda com doctrina
Parcent, per la qual es va paralitzar cautelarment el PAI del Replà,
per fer una ordenació del territori mitjançant un PAI sense
cap instrument general de planificació, dubtant textualment del seu
sostenible desenvolupament.
A més, fou motiu de la
paralització la no notificació als propietaris.

En el Parlament Europeu, com ja he esmentat, la
denúncia en la Comissió de Peticions va derivar en una visita
dels europarlamentaris al municipi de Parcent, amb el seu respectiu
informe.

I, en aquest sentit, hi ha violacions
específiques de directrius europees, que passen per la
violació de directrius de contractes públics, on es fa
referència a la publicació dels contractes públics que
superen una determinada quantia econòmica i que s'han de
publicar en el bolletí oficial europeu.
I en aquest cas, El
Replà, que estaria sotmés a aquesta directriu, no està
publicat en cap bolletí oficial europeu.
A dia d'avui encara
no s'ha produït la seva publicació.
A més,
recordem que aquesta violació de la directriu de contractes
públics en la llei valenciana es troba davant el Tribunal Europeu de
Justícia.

Violació de directrius de medi ambient, on es
fa referència a la necessitat de sotmetre a avaluació
d'impacte ambiental els instruments d'ordenació
territorial.
Com ja he aclarit, cap dels PAI compta amb estudis
d'impacte ambiental.
Com tampoc hi són a les normes
subsidiàries per les quals foren aprovades.
A més, els PAI
afecten zones que estan incloses en el Pla general d'ordenació
forestal de La Generalitat.

I per a súmmum, la zona primària
adscrita al PAI El Replà no estava qualificada com a zona
urbanitzable, ni tan sols en aquestes normes subsidiàries de 1991.

Afegir al comentat anteriorment, que la
Confederació Hidrogràfica del Júcar ha demostrat la insuficiència hídrica per
als projectes.

Per últim, la violació de la Directriu
d'hàbitat, ja que els abocaments dels PAI es canalitzaran fins
al riu Gorgos, declarat LIC, sense tindre cap informe sobre si
l'esmentat riu pot suportar l'augment dels abocaments.

Les declaracions del senyor García Antón
ací a Les Corts farà un mes eren: «Este río
tiene el mismo nivel de protección que la red de LIC de la Comunidad
Valenciana en su conjunto».
És a dir, que qualsevol projecte o
pla que puga tindre incidència territorial en algun LIC està
obligat a «una especial evaluación previa de su impacto,
según la directiva de la Unión Europea», paraules del
conseller.

Jo, des del Compromís, hem demanat la
paralització immediata d'aquests tres PAI, perquè no
solament atempten al territori, atempten a la falta de recursos
hídrics, atempten a un poble que es va alçar, i s'ha
alçat, contra una corporació que va cometre aquesta
barbàrie.

Per tant, ací no estem negant a ningun partit
la possibilitat de dur endavant iniciatives als seus municipis.
Estem
davant d'un poble, d'un poble que es va revelar davant un
Partit Popular que vol destrossar-li el territori.

Volem, volem, demanem la paralització
d'aquests PAI.
I el que ens resulta més curiós
és que si nosaltres arribem a este punt, el que demana
l'ajuntament és que se li torne la devolució immediata
de la documentació per a solucionar la falta d'informes.
Ja li
dic, informe d'impacte ambiental, de manca de recursos
hídrics, etcètera, etcètera, etcètera.

Però la conselleria es nega.
Fa dues setmanes
aquesta mateixa conselleria li tornava a l'Ajuntament d'Alacant
el pla Rabassa perquè solucionara la falta de recursos
hídrics per a desenvolupar el pla que estava projectat per
l'ajuntament.
I en el mateix context es troben els PAI aprovats en el
municipi de Parcent.

Per tant, no entenem com la conselleria seguix
criteris diferents per a situacions com aquestes, que clarament està
demostrada la manca de recursos hídrics per a desenvolupar aquests
PAI.

A més, hem de dir que la corporació
municipal, aquesta que el poble de Parcent li va dipositar la seva
confiança, hui és sotmesa a pressions de tot tipus.
De fet,
de fet, de la mà de les promotores, estan denunciats els cinc
regidors que formen aquesta corporació, aquest govern.
Els cinc
regidors i el secretari estan denunciats no solament per un
contenciós administratiu.
Aquesta promotora, aquesta promotora que
justament té relació amb l'anterior regidor
d'urbanisme del Partit Popular, ha presentat una querella criminal
que demana la presó per a aquests regidors i per a aquest secretari.

És un atac contra la democràcia,
és una vergonya.
I caldria, des d'aquesta institució,
fer una crida a la sensatesa no solament d'aquest individu
d'aquesta promotora, sinó al Partit Popular de Parcent, que
encara, encara, en la comissió de peticions, aparegué
l'exalcaldessa del Partit Popular, representant quasi als promotors
que hui tenen interposada una querella criminal contra els representants
legítims del poble de Parcent.

Una altra qüestió seria mirar a vore fins
a quin punt és desastrós per a aquests pobles aquest
desenvolupament.
Aquests PAI estan qualificats com a zona residencial.
Increïblement uns PAI, que el que pretenen és multiplicar per
deu el municipi de Parcent, estan qualificats com a zona residencial, i en
ells no se contempla en ningun moment ninguna dotació educativa i
sanitària per a les persones que vagen a viure suposadament en
aquestes vivendes.

Per tant, aquí el que hi ha són purament
interessos econòmics, purament interessos econòmics, amb noms
i cognoms, i que passen i vénen de la mà d'un Partit
Popular en el govern de Parcent, que deixa molt que desitjar i que frega la
il·legalitat absoluta.

Avui, aquestes Corts, no simplement deurien aprovar
aquesta proposició no de llei perquè es paralitze aquesta
barbàrie mediambiental, denunciada per tots els europarlamentaris
que formen la comissió de peticions.
En açò he de dir
que els parlamentaris del Partit Popular europeu s'alçaren i
digueren que aquests PAI han de ser paralitzats de forma immediata, i feren
una crida al govern perquè així fóra.

Per tant, jo crec que no solament deuríem avui
aprovar açò, sinó fins i tot fer una crida al govern,
a l'anterior govern del Partit Popular, al Partit Popular de Parcent,
i aquesta promotora, que deixe aquest boicot que li fa a aquest nou equip
de govern, que veritablement vol vetllar pel poble de Parcent i pels seus
ciutadans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Vemos que el constipado no le ha impedido un
ápice para defender el punto como usted creía.

A continuación, tiene la palabra, para el turno
de fijación, el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Molt breument.

La intervenció que tenia preparada coincidix
pràcticament en la seua totalitat amb la intervenció que ha
fet la representant de Compromís.

Este tema és un tema claríssim.
És un tema que ha botat als mitjans de comunicació, que hem
rebut informació pareix ser tant Compromís com el grup del
PSPV.
I, bé, pràcticament, tota la meua intervenció ha
estat dita per la representant de Compromís.

Per tant, a causa de l'hora que és, i per
no esgotar més temps i no repetir exactament el mateix que ha
repetit Compromís, dir que nosaltres recolzem la proposició
no de llei amb tota la nostra força i convicció.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Tiene la palabra por el Grupo Popular, el ilustre
diputado don César Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señora Mollà, el ayuntamiento no ha
movido ficha.
Ese ayuntamiento en el que ha depositado la confianza el
pueblo de Parcent todavía no ha movido ficha.

La conselleria comunicó, por oficio de fecha 25 de febrero de 2008,
al Ayuntamiento de Parcent que «la devolución del expediente
administrativo obrante en la conselleria podrá llevarse a término en casos en que
la entidad local renuncie o desista en los términos previstos por la
Ley 30/1992 referida, ya que en la aplicación del principio de
seguridad jurídica, no se pueden dejar sin efectos trámites
ya iniciados tanto por parte de la administración local como por la
autonómica, y retrotraer actuaciones por vías ajenas al
propio procedimiento».
De tal forma que el Ayuntamiento de Parcent no
ha movido ficha.
Y es un dato importante.

Quería terminar con esta afirmación mi
intervención, pero he visto que era importante comenzar mi
intervención con esta afirmación.

Por otro lado, decirle que los tres PAI están
dentro de la legalidad vigente hoy, tanto estatal como autonómica.
Dentro de la legalidad vigente.

El municipio de Parcent se rige, a los efectos
urbanísticos, por unas normas subsidiarias de planeamiento municipal
que fueron aprobadas por la comisión territorial de urbanismo en
1991.
Se trata, por tanto, de unas normas plenamente vigentes hasta que se
aprueba un nuevo plan general que las sustituya.

Estas normas subsidiarias prevén el suelo donde
se ubican los sectores El Replà, El Cantalar y La Solana como suelo
apto para urbanizar.
Se trata de categoría equiparable al suelo
urbanizable, según la normativa urbanística vigente.
Y
actualmente se encuentran en tramitación los expedientes de
homologación y plan parcial sector El Replà, El Cantalar y La
Solana, que desarrollan cada uno los correspondientes sectores de suelo
apto para urbanizar, según las normas subsidiarias vigentes.

Por tanto, ninguno de estos planes supone una
reclasificación de suelo sobre lo que ya estaba previsto en unas
normas subsidiarias aprobadas en su día por el Consell socialista.

Respecto a la evaluación de impacto ambiental, (veus) los expedientes no se
han sometido a la evaluación de impacto ambiental no porque, como
dice el Grupo Compromís, se utilicen unas normas subsidiarias de
1991 totalmente obsoletas que no hacen requerir ningún informe de
impacto ambiental favorable, sino porque desde el punto de vista de la
normativa urbanística, se trata de instrumentos de desarrollo de
planeamiento general que no conllevan nuevas clasificaciones de suelo no
urbanizable en urbanizable y, por tanto, no requieren de evaluación
ambiental.

Desde el punto de vista de la normativa medioambiental
vigente, no corresponde someter el proyecto a evaluación ambiental
estratégica ni tampoco a evaluación de impacto ambiental, ya
que estamos ante un suelo apto para urbanizar de uso residencial y el
instrumento de planeamiento tramitado es un plan parcial de desarrollo no
reclasificatorio.

Respecto al informe de la Confederación
Hidrográfica del Júcar que tiene que garantizar los recursos
hídricos que ha hecho mención en su intervención,
decirle que hay dos legislaciones, que voy a mencionar, una es una
legislación sectorial estatal, que es un real decreto, 1/2001, de 20
de julio, por el que se aprueba un texto refundido de la Ley de aguas, que
en su artículo 25 determina la necesidad de recabar informe previo
del organismo de cuenca cerca de la disponibilidad de recursos
hídricos de carácter preceptivo, pero no vinculante.

Y respecto a la legislación autonómica,
en el ámbito territorial y competencial de nuestra comunidad,
tenemos que estar a lo establecido en el artículo 19.
2 de la Ley de
ordenación del territorio y protección del paisaje, que
establece que la implantación de determinados usos que impliquen un
incremento del consumo de agua requieren la previa obtención de
informe del organismo de cuenca competente o entidad colaboradora
autorizada para el suministro, sobre su disponibilidad y compatibilidad de
dicho incremento con las previsiones de los planes hidrológicos.

Decirle que la confederación
hidrográfica ha emitido informe desfavorable, pero basándose
en la inexistencia de concesión u otro título de derecho
inscrito respecto del caudal de agua que demanda la nueva actuación;
cuando en lo que debería basarse su informe desfavorable, tal como
exige la Ley de aguas, es en si existen o no recursos hídricos
suficientes, cosa que la confederación no ha hecho.

El expediente de homologación y plan parcial
del Replà cuenta ya con un informe favorable de una entidad
colaboradora autorizada para el suministro, y los otros dos están en
trámite, pues su tramitación va mucho más retrasada.

Respecto a la previsión en la
homologación y el plan parcial del Replà de una zona primaria
adscrita, lo que es más importante destacar es que esta zona
primaria adscrita tiene una superficie de casi 700.
000 metros cuadrados,
que están sitos en la sierra del Carrascal, que se cede al
municipio.
De esta forma se permite al municipio la adquisición
gratuita de un suelo de notable valor ecológico sin que exista
cambio en la clasificación del suelo que se mantiene como suelo no
urbanizable protegido, con la consideración de parque público
natural, según lo previsto en el artículo 15.
3 de la Ley
10/2004, de suelo no urbanizable.

Por tanto, no cabe la posibilidad de mantener la
clasificación como suelo protegido y ceder la gestión al
ayuntamiento para su uso público como parque natural conlleve la
necesidad de un estudio de impacto ambiental.
No ha lugar este estudio de
impacto ambiental, por tanto.

Respecto a la falta de notificación
administrativa, ha comentado que no se han realizado las notificaciones
administrativas en los tres PAI, y es algo que está bastante alejado
de la realidad.

En los tres PAI se ha cumplido el trámite
preceptivo de exposición al público por el procedimiento del
artículo 48 de la LRAU, protocolizando el programa de notaria,
remitiendo aviso a los titulares catastrales, publicando los anuncios
pertinentes y depositando un ejemplar en el ayuntamiento.

En la homologación y plan parcial del sector
del Replà se publicó anunció en el DOGV de 28 de octubre de 2004 y, al no
constar que se remitiera aviso a los titulares catastrales, se abrió
un nuevo período de información pública por el mismo
procedimiento, remitiendo el aviso a los titulares catastrales afectados y
publicándose el anuncio en el DOGV.

En la homologación y plan parcial sector del
Cantalar se anunció en el DOGV, de fecha 22 de junio de 2004, y en
el diario Levante, de
fecha 17 de junio de 2004.
Y en la homologación y plan parcial
sector La Solana en el DOGV, de fecha de 28 de abril de 2005, en el BOP de
Alicante, fecha 5 de mayo de 2005, y a pesar de no ser preceptivo, en el
diario Las provincias,
de fecha 21 de abril de 2005.

Y bien es cierto que las recomendaciones de la
Sindicatura de Greuges han sido tenidas en cuenta y fueron tenidas en
cuenta a la hora de elaborar la nueva ley urbanística que
aprobó el Partido Popular.
Así se reforzaba el deber de
información general que la LRAU establecía mediante aviso
catastral al inicio de la programación y se establece en la nueva
ley para el urbanizador un deber concreto de notificación individual
a cada uno de los propietarios afectados de la aprobación del
programa, acompañando a la citada notificación toda la
información relativa a los datos urbanísticos y
económicos que afectan a sus terrenos con el fin de garantizar que
puedan ejercer sus derechos.

Y terminando.
Estos tres expedientes se están
tramitando según la legislación vigente aplicable.
La
Generalitat tendrá ocasión de pronunciarse sobre todos los
aspectos de estos planes una vez que se haya concluido su
tramitación y se disponga de todos los informes y requisitos
necesarios.
Mientras eso no suceda, La Generalitat no puede prejuzgar y
desestimar un plan por razones puramente políticas, como se puede
comprobar en la exposición de motivos de su proposición no de
ley.

Si esa es la intención del ayuntamiento, la
misma que la de ustedes, debería adoptar el correspondiente acuerdo
revocando los acuerdos de aprobación provisional que el propio
ayuntamiento adoptó en su día, pero que hasta ahora el
ayuntamiento de Parcent no ha hecho en ese sentido.

En cualquier caso, La Generalitat garantizará
que cuando llegue el momento de adoptar una decisión se
habrán cumplido todos los trámites y condiciones exigibles
legales, lo ha dicho o no la Sindicatura de Greuges en funciones.

Y nada más.
Resaltar de nuevo que el
ayuntamiento todavía no ha movido ficha y que la conselleria está dentro de
los márgenes de la ley.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Sánchez.

Le vamos a conceder, parece que se ha animado al
debate el señor Signes, un pequeño turno de réplica.
Vamos a llevarnos bien hasta el final.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Simplement unes anotacions breus perquè, clar,
jo coincidisc plenament.
.
.
, després ja Mireia ho rematarà,
no?

Anem a vore, res s'ha dit que els PAI (veus) es van aprovar sense
informe de cap altra administració, exceptuat en de
l'assessoria jurídica externa, per cert contrària a
l'informe del secretari municipal.
I el cas del major dels PAI,
és a dir, el del Replà, també contrari a
l'informe del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat
Valenciana.

Se diu que allò que el síndic de Greuges
va apuntar es va complir.
Mire vosté, el síndic de Greuges el
que va detectar és la inexistència de l'informe de
recursos hídrics i recomanà que no seguira la
tramitació.
Per tant, com se va complir això de la
Sindicatura de Greuges si després vosté diu que
l'informe de l'organisme de conca no és necessari, i
únicament és vàlid un informe de l'empresa
subministradora (el senyor Sánchez
Pérez diu: «Como marca la ley.
»).
No ho entenc.
És a dir, vosté està
contradient-se a vosté mateixa.
(El
senyor Sánchez Pérez: «La que ustedes hicieron.
») Però vosté està contradient-se.
Com se
complix allò de la Sindicatura de Greuges que apunta que no hi ha
informe de l'organisme de conca i vosté diu que se va a
complir?
(Veus)

Després vosté no parla del Tribunal
Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana respecte a la
doctrina de Parcent.
És a dir, mire vosté, per al cas del
Replà.
No es pot ordenar el territori a través d'un PAI
sense un instrument general de planificació.
I això és
la doctrina de Parcent famosa pel Tribunal Superior de Justícia de
la Comunitat Valenciana.
Res s'ha dit tampoc de la violació de
les directives europees (inintel·ligible)
.
.
.
de contractes públics de.
.
.
(Veus)

(El senyor president intervé amb el
micròfon desconnectat)

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, i acabe.

Tampoc s'ha dit res de la violació de les
directives de medi ambient europees.
I tampoc s'ha dit res de la
violació de la directiva d'hàbitat, ja que, com molt
bé ha dit la representant de Compromís, els abocaments del
PAI aniran al riu Gorgos.

És a dir, que, bé, la intervenció
del representant del Partit Popular és una intervenció que
s'ha quedat molt, molt a mitges.

Gràcies, president.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la ilustre diputada doña
Mireia Mollà, para un turno de réplica por cinco minutos, si
este reloj es capaz de marcarlos.
Espero que sí.
Sí.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

A mi em preocupa que el responsable del Partit Popular
el que vullga fer creure és que la responsabilitat recau de forma
directa i exclusiva en mans de l'Ajuntament de Parcent.

Mire, avui aquest informe, aquests expedients estan en
la mà de la conselleria, la Conselleria de Medi Ambient i Territori.
Jo crec que no pot fer la vista grossa davant un sotmetiment que se fa a
aquest de l'Ajuntament de Parcent en mans de la corporació del
Partit Popular, ens mans del Partit Popular de Parcent.

Per tant, jo crec que no pot quedar aturat
açò a unes voluntats o no d'una corporació
municipal que hauria de fer front a la negativa de dur endavant aquests
expedients.
Em sembla irresponsabilitat política que avui se reclama
a l'Ajuntament de Parcent que siguen ells els qui rebutgen en tot
 cas aquests PAI.

No sé si La Generalitat té voluntat o no
de fer-ho.
Però sí, ací, estos parlamentaris que
representen la ciutadania valenciana, sí que tenen possibilitat
d'aturar aquest atemptat ecològic.
Per tant, si ens posem
d'acord i aprovem aquesta proposició podrem beneficiar i molt,
no solament el poble de Parcent, sinó tota la seva ciutadania.

Fa un moment ens parlava el conseller de la
suficiència d'aigua.
Per al que interessa, per al que
interessa es parla de la suficiència d'aigua.
De fet, dia que
aquí fa falta aigua i que és una vergonya, li comentava al
company del Partit Socialista, que era una vergonya el que estaven fent.
Doncs bé, és que en Parcent, Parcent, està demostrat
que no hi ha aigua suficient, suficiència hídrica per a dur
endavant aquests PAI.
Per tant, és una vergonya que hui el Partit
Popular volguera votar en contra d'aquesta proposició no de
llei.

Per tant, la suficiència d'aigua
s'ha de demostrar en les actuacions que no van directament en contra
de disposar d'aigua en una població.
Això per
començar.
La tramitació està en mans de la
conselleria, i per tant és la conselleria la que avui té la
pilota en el seu sostre, no l'Ajuntament de Parcent.

Vosté diu que «no requieren evaluaciones
ambientales».
Clar, si és que aquí estem parlant de
prioritats polítiques!
Mentre a uns ens preocupa que se desenvolupen
projectes que atempten directament el medi ambient, altres estan parlant
d'interessos purament econòmics, senyor César
Sánchez.
Vosté avui està defenent interessos purament
econòmics d'una corporació que susceptible ha saltat la
legalitat de tot tipus.
I aquí el Compromís avui demana que
se posen unes prioritats polítiques damunt la taula, i que passen, i
que passen, perquè tot desenvolupament territorial passe per estudis
d'impacte ambiental.
Perquè aixina beneficiarem el territori i
els ciutadans que en ell han de viure.
Pel desenvolupament sostenible i per
la suficiència hídrica, que molt hem de curar aquí i
molt hem de guardar al País Valencià.

I no els interessa, i no els interessa, i
d'açò no parlen perquè quan se té un
informe que diu que no hi ha suficiència hídrica,
vostés diuen que és que deuria haver segut desfavorable,
però per altres raons.
Però, bé, és
increïble, ¡increïble!
que quan se disposa d'un
informe que diu clarament això, vostés li donen la pilota,
perquè no el volen dur endavant, perquè no els interessa
aquest informe.

I és una vergonya el que va passar
l'altre dia en el Parlament Europeu, quan en el punt de la
Comissió de Peticions on es parlava de l'urbanisme espanyol,
només que dos punts de l'ordre del dia eren fora de la
Comunitat Valenciana, i això és una vergonya.
I un dels punts
era justament: espais de Parcent, on el PP europeu va deixar molt.
.
.
molt
tirat al PP espanyol.
El va deixar soles davant aquesta croada que tenen
d'acabar amb el territori espanyol en estes actuacions.
.
.
el
territori valencià, perdó, en estes actuacions
esperpèntiques que atempten contra el medi ambient.

De fet, se demanava.
.
.
a la senyora que representava
al Partit Popular li digueren de mentirosa per a dalt, però
és que se demanava una moratòria urbanística al
País Valencià, se demanava que se paralitzaren les
subvencions europees al País Valencià fins que no se
solucionaren este tipus d'històries, perquè era
vergonyós i lamentable les actuacions que allí se posaren
damunt de la taula i que atempten i molt al País Valencià.

Per tant, jo.
.
.

El senyor president:

Vaya terminando.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
li demane que, per favor, posen damunt de la taula
unes qüestions que des d'ací, si tenim tots voluntat
política i no interessos econòmics podem dur endavant, encara
que La Generalitat en aquest cas.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
no vullga fer-ho.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Tiene la palabra, senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Señor Signes, cuando me refería a la
cuestión de las recomendaciones de la Sindicatura de Greuges, me
refería a la notificación administrativa, que también
hacía una recomendación.
No me refería a la necesidad
o no de tener un informe de la confederación hidrográfica en
el sentido que.
.
.
precisamente, lo que se está aplicando
aquí es una ley del año 1994 que hicieron ustedes, el
gobierno socialista, y que permite, no solamente, tener un informe del
organismo de cuenca competente, sino también la posibilidad de tener
un informe la entidad colaboradora autorizada, como es el caso que nos
ocupa.

Y, señora Mollà, le insisto, el
ayuntamiento no ha movido ficha, y es quien tiene que mover ficha conforme
a lo que hoy marca la ley, guste o no guste.
Es decir, mientras el
ayuntamiento no renuncie o desista en los términos previstos en la
Ley 30/1992 no se puede mover ficha.
Y la conselleria lo único que puede hacer es seguir cumpliendo la ley.
Porque la conselleria
del Partido Popular, de todos los valencianos pero dirigida por el Partido
Popular, está del lado, en estos casos, de la ley y de los
ciudadanos, (remors) y
de los ciudadanos.

Yo le hago una reflexión, el Partido Popular
ganó las elecciones y llevó adelante estos tres PAI.
Según ustedes el pueblo en las últimas elecciones les
retiró la confianza, dando la confianza a un nuevo gobierno
municipal.
Por esta cuestión, el ayuntamiento que ha ganado las
elecciones con la confianza del pueblo por esta cuestión ¿por
qué no mueve ficha?
¿Está fallando al pueblo?
(Algu diu: «Que lo retire») Está fallando al pueblo.
Bien.
(Veus) No la ha pedido.
(Algú diu:
«Sí que la ha pedido.
»)

El senyor president:

Creo que han habido turnos suficientes para exponer
todos.
.
.

El senyor Sánchez Pérez:

Y repito mi pregunta.

El senyor president:

Vaya concluyendo.

El senyor Sánchez Pérez:

¿Por qué el Ayuntamiento de Parcent,
cuya actual corporación no desea la tramitación de estos PAI
y que tiene la facultad, hoy, legal, de renunciar o desistir, no ejerce
dichas facultades y acaba con el problema?
¿Le han hecho la pregunta
al señor alcalde de Parcent?
(Algú
diu: «He demanat la.
.
.
») No
consta que la haya pedido.
(Veus)

El senyor president:

Por favor, ¡por favor!

El senyor Sánchez Pérez:

En cualquier caso.
.
.

El senyor president:

Sí, prosiga señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
la labor de la conselleria está dentro de la ley, y hasta que el ayuntamiento no
se manifieste, la conselleria no puede proceder a más de lo que está
haciendo, que es seguir con los trámites.
Y conforme le he dicho al
final de mi anterior intervención, La Generalitat garantizará
que cuando llegue el momento de adoptar una decisión, que ya se
hayan cumplido los trámites y condiciones exigibles legalmente,
tomará una decisión.
Hasta el momento no puede tomar
más decisión que estar dentro de los márgenes de la
ley.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Una pregunta solo.
(Veus) ¿Se puede.
.
.

El senyor president:

No voy a ir al cine esta noche, señora
Mollà.
(Rialles)

La senyora Mollà Herrera:

No.

El senyor president:

Dígame.

La senyora Mollà Herrera:

¿Se pueden proponer transaccionales sobre las
proposiciones no de ley a posteriori?

El senyor president:

A posteriori no, señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Vale.
Era una pregunta.

El senyor president:

Creo que no.
(Algú
diu: «No») He aquí la voz
experta de la letrada.
Tenía que haberla solicitado en su momento.

La senyora Mollà Herrera:

No, no, era una pregunta.

El senyor president:

De todas formas, yo entiendo que si usted quiere
seguir en esta pelea siempre.
.
.
no, perdón, lo de pelea, retiro
la palabra «pelea», en este debate de esta cuestión,
siempre encontrará usted.
.
.
(Veus) Señora Mollà, estaba hablándole el
presidente de esta comisión.

La senyora Mollà Herrera:

Perdón.

El senyor president:

Muchas gracias.

Digo que si usted quiere seguir en el debate de esta
propuesta, porque la veo que además lo ha tomado muy.
.
.
de una
forma muy contundente, pues yo creo que siempre habrá alguna forma
jurídica, algún modelo para que usted junto con el portavoz
del Partido Socialista y el portavoz señor Sánchez queden un
día a tomar unas cervecitas y se pongan de acuerdo si hay o no hay
transaccional.
(Veus) ¿No?

Muchas gracias, pasamos a la votación de esta
propuesta.
Votos en contra.
Votos a favor.
Ocho.
Cinco.
Las
matemáticas son.
.
.

Muchas gracias, señoras y señores
diputados, la sesión ha sido larga pero creo que ha merecido la
pena.

Gracias a todos.

(S'alça la reunió a les 21 hores i
25 minuts)