Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 16 de desembre de 2002.
Comença la sessió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix la senyora Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 87.
Primera reunió.**

 

 

***Jurament o promesa d'un nou diputat de les Corts Valencianes, senyor José Peñataro Pérez, del Grup Parlamentari Popular.***

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyors diputats, senyores diputades, s'obri la sessió.

Senyories, per favor, pregue silenci i que ocupen els seus escons.
*(Remors)* Senyories, poden guardar silenci, per favor.
*(Remors)*

Primer punt de l'orde del dia: jurament o promesa d'un nou diputat de les Corts Valencianes.
El nou diputat és l'il·lustre senyor José Peñataro Pérez, en substitució de l'il·lustre senyor Manuel Ortuño Cerdá-Cerdá.
D'acord amb l'article 7.
3 del Reglament de les Corts Valencianes i l'article 3 de les normes sobre blasons, etiquetes i formulari de les Corts Valencianes, pregue al nou diputat que es pose en peu per a formular la seua promesa o jurament d'acatament.

Il·lustre senyor diputat, ¿jureu o prometeu que aitant com tindreu el càrrec de diputat acatareu la Constitució i l'Estatut d'Autonomia sense engany i guardareu fidelitat a la Generalitat Valenciana?

Ilustre señor diputado, ¿juráis o prometéis que en tanto como tengáis el cargo de diputado acataréis la Constitución y el Estatuto de Autonomía sin engaño y guardaréis fidelidad a la Generalitat Valenciana?

 

**El senyor Peñataro Pérez:**

 

Sí, juro.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies.
Enhorabona per la vostra incorporació a les Corts Valencianes.
I li desitge que faça un bon treball en esta institució.

 

***Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat Valenciana.***

 

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Punt dos, debat i votació del dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de mesures fiscals de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat Valenciana.

En primer lloc, presentació del dictamen per un membre de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.
Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Ramírez.

 

 

 

 

**El senyor Ramírez Sorribes:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Il·lustres senyories.

Me corresponde, como vicepresidente de la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda de las Cortes Valencianas, y por decisión unánime de todos sus miembros, presentar al Pleno el dictamen correspondiente al Proyecto de ley de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valen-ciana; lo que en lenguaje parlamentario se conoce como la Ley de acompañamiento.

Este proyecto de ley fue presentado por el Gobierno Valenciano el día 30 de octubre del 2002, tramitado por la Mesa de las Cortes Valencianas ese mismo día, y apareció publicado el 4 de noviembre en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 178.
A partir de ahí se abrió un plazo de presentación de enmiendas a este proyecto de ley, que finalizó el día 13 de noviembre, y al que se presentaron tres enmiendas a la totalidad.
Una, suscrita por el Grupo Parlamentario Socialista-Progressistes; otra, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida del País Valencià, y otra del Grupo Mixto.
Estas tres enmiendas a la totalidad fueron debatidas en sesión plenaria del día 20 de noviembre en la que fueron rechazadas.

Posteriormente, la Comisión de Economía, Presupues-tos y Hacienda se reunió el día 3 de diciembre para el trámite de recepción de las 14 enmiendas parciales del Grupo Parlamentario Popular, las 81 enmiendas parciales del Grupo Parlamentario Socialista-Progressistes, las 144 enmiendas parciales del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida del País Valencià, y las 86 enmiendas parciales del Grupo Mixto, lo que constituía la suma de 325 enmiendas parciales.

A su vez se nombró la ponencia que debía realizar el informe sobre dicho proyecto.
Esta ponencia, redactó el mismo el día 3 de diciembre, y se publicó en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 187, de 4 de diciembre del 2002.
Una vez publicado este informe de la ponencia, la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda inició sus trabajos de debate de este proyecto de ley el día 9 de diciembre.

El resultado de dicho debate, como algunos de ustedes, señorías, saben, debate que hoy comenzamos, fue la incorporación de un total de catorce enmiendas.
Así como la retirada.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Ramírez.

Senyories, per favor, pregue silenci.
Acabem de començar este Ple.

 

**El senyor Ramírez Sorribes:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Decía que se han incorporado un total de 14 enmiendas, así como la retirada de una enmienda, por lo cual quedan en estos momentos para el debate en Pleno de las Cortes Valencianas un total de 310 enmiendas.

Este proyecto de ley, a través de las medidas que contiene, pretende contribuir a hacer posible un modelo de política económica y a la consecución de los objetivos que para los presupuestos del año que viene el Gobierno nos ha marcado.
Y por ello, señorías, sería deseable tener el mayor consenso posible durante estos días.

Nada más y muchas gracias.
Gracias, señora presidenta.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ramírez.

Per al debat de les esmenes, la Junta de Síndics ha pres l'acord que per al torn de defensa, així com per al torn en contra, el temps serà de deu segons per esmena.
El torn de rèplica serà de cinc segons per esmena.
Els temps són fixos per a cada torn; per tant, en funció de les agrupacions que han fet els grups parlamentaris es fixarà el temps total en cada una de les intervencions.

Correspon la defensa de les esmenes, començant per l'esmena número 1, del Grup Parlamentari Socialista-Pro-gressistes.
Té la paraula la senyora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Voy a defender las enmiendas agrupadas 1, 3, 13, 45, 49, 50, 52, 54, 58, 59, 83, 86, 89, 90, 102, 104, 105, 129, 131, 266, 290, 317, 18 y 19.

Señores y señoras diputados.

Evidentemente el tiempo que tenemos es breve y, por tanto, va a ser difícil defender todas y cada una de las enmiendas que están agrupadas, pero hay alguna de ellas que creemos que sí que es necesario defenderlas.
Hemos hablado y hemos intentado explicarles y hemos intentado que nos argumentaran de una forma seria, explicarles la barbaridad auténtica que ustedes estaban haciendo con una institución como la Sindicatura de Cuentas.

Hay que ver cómo cada vez más el Partido Popular, y últimamente las nuevas noticias nos las vamos viendo cada vez más también, cómo políticamente el Partido Popular está saqueando auténticamente las instituciones.
Está saqueando las instituciones cuando cada vez que el Partido Popular gana, los valencianos pierden.
Y eso lo vemos con la eliminación de la incompatibilidad del Síndico de Cuentas.

Tal como se han empeñado ustedes en que un interventor pueda pasar directamente a auditor, a Síndico de Cuentas, no tiene más explicación que alguna oscura que ustedes no han dado.
Somos la vergüenza de todo el Estado en todos los organismos de control interno.
*(Remors)* Somos la vergüenza, porque están ustedes eliminando.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
.
una incompatibilidad que nadie puede explicarse, repito, más allá de con algo oscuro.
*(Remors)* Evidentemente, evidentemente, si ustedes están actuando en lo público sin ningún rubor en eso, no nos extraña conocer hoy, como hemos conocido, lo que ustedes hacen en lo privado.
No nos extraña nada saber cómo afectan ustedes a las empresas privadas.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
.
.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Yo entiendo que les moleste, yo entiendo que les moleste, sobre todo que lo haya publicado un medio que ustedes creían que era cercano a sus ideas, pero eso es lo que ustedes hacen y eso es lo que además ustedes admiten en lo público.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Hay que defender también, hay que defender también la enmienda relativa al cambio de la Ley de los ex presidentes.
Miren, señoras y señores, mire, el señor que está hablando, que es el más afectado, porque ha mentido.
O ha mentido en esta tribuna o ha mentido cuando ha firmado una enmienda.
*(Remors)* El señor portavoz del Partido Popular se comprometió en esta tribuna a cambiar la Ley de ex presidentes con dos modificaciones, y además lo decía bien claro: mi compromiso con el consenso con el Partido Socialista.

Ustedes ahora quieren escudarse en un consenso que nunca existió y en un acuerdo que nunca existió.
El *Diario de Sesiones* está aquí, y la dignidad de un ex presidente ­que, dicho sea de paso, el interino no está, el ministro no sabemos, seguramente sí que estará por aquí, pero el interino no está­ la dignidad de los ex presidentes *(remors)* y la dignidad de los políticos.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, silenci.
.
.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
.
se asume y se defiende, la dignidad de los políticos se defiende diciendo la verdad y sobre todo en esta tribuna.
Y no se puede mentir gratuitamente y no se puede defender dignidades en base a lo que nos mande el ministro que va y viene.

También nos gustaría saber esas enmiendas que ustedes.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci.
.
.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
.
han presentado, y que ahora mismo ya son parte de la ponencia, relativas a los.
.
.
­perdonen, no se preocupen­ a la prostitución, quería decirlo de otra forma, relativos a la prostitución.

Es muy llamativo que ustedes se hayan negado a modificar y a presentar en un mes el texto articulado de la Ley de hacienda, de la Ley de tasas, de la Ley del Irpf.
Leyes que ustedes, año tras año, modifican, que se hayan negado a modificarlas única y exclusivamente según el portavoz de economía por prudencia, por prudencia, y resulta que no hay prudencia.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Moreno, acabe.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Sí, termino, señora presidenta.
Me quedan 22 segundos.
No hay prudencia en aprobar una Ley de tasas para algo que va a fiscalizar algo que todavía no está aprobado.
Es el primer sitio donde primero ponemos la tasa y luego ya veremos si regulamos, en un tema como la prostitución, delicado donde los haya.

Termino ya, señora presidenta, y aun me quedan cinco segundos, defendiendo una enmienda básica para nosotros como es la oficina presupuestaria, con un conseller de economía que no da.
.
.
*(La senyora presidenta desconecta el micròfon de la trona)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Se ha terminado el tiempo, señora Moreno.

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula per al torn en contra el senyor Costa.
.
.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Dignidad, señora Moreno.
Suena absolutamente a broma pesada que usted ose llamar mentiroso al portavoz del Grupo Parlamentario Popular, cuando el candidato a la presidencia de la Generalitat del Partido Socialista fue un mentiroso al decir que votó la Ley de partidos políticos y no la había votado.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Eso es dignidad, señora Moreno.

Y no me hable de dignidad, cuando el Partido Socialista sale en primera plana hoy del *ABC* diciendo que el Tribunal de Cuentas denuncia que tiene 6,1 millones de euros de impagados.
.
.
*(Remors)* No me hable usted de indignidad, señora Moreno.
*(Remors)*

Porque, mire, el Partido Popular y el Grupo Parlamentario Popular, con la reforma del estatuto de los ex presidentes, ha tenido que reflejar lo que no ha querido reflejar el Grupo Socialista: el acuerdo del Partido Socialista con el Partido Popular.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Eso es lo que ha tenido que hacer y asumir la dignidad que ustedes no han sabido representar.

¡Hombre!
, y vergüenza, vergüenza, vergüenza me daría a mí hacerse una foto con el síndico de cuentas pidiendo que es necesario que la Sindicatura de Cuentas pueda fiscalizar a los ayuntamientos y que ahora plantee una enmienda que pretenda suprimir esa solicitud del Partido Socialista.
Eso me daría vergüenza.
Y la realidad es que ustedes lo que no quieren es que la Sindicatura de Cuentas fiscalice a los ayuntamientos del Partido Socialista.
Esa es la realidad y eso es lo que le debe dar vergüenza, señora Moreno, *(aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* eso es lo que le debe dar vergüenza.

Porque, mire, no acuse usted.
.
.
(*Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
al síndico de mi grupo, no acuse usted a mi partido, cuando lo único que hemos hecho es reflejar el sentir mayoritario de esta sociedad ampliando los recursos, ampliando las competencias de una institución que, gracias, gracias a la labor de consenso de todos los grupos ­y usted un día citó al señor Maluenda, y yo además ahora le cito al señor Font de Mora­, ha conseguido tener la mayor, la mayor dotación de recursos, transparencia y diligencia en la historia de la Sindicatura de Cuentas.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Y ustedes llevan años intentando dinamitar la credibilidad de la Sindicatura de Cuentas, años, porque única y exclusivamente lo que dice es que este Gobierno gestiona mejor que ustedes.
Esa es la realidad.

No me hable de dignidad, no me hable de mentiras y no me hable usted de portadas, porque si alguien tiene que esconder privatizaciones de los medios públicos ese es el Partido Socialista, cuando el propio Tribunal de Cuentas acusa a su secretario general de tener motivos pendientes para investigar por el Tribunal de Cuentas en la privatización de medios públicos, como el diario *Mediterráneo*.
No me hable usted a mí ni de dignidad ni de mentiras, porque ustedes ni asumen la dignidad en la Sindicatura de Cuentas, ni asumen la dignidad de su partido que negoció con este partido una modificación que hemos tenido que hacer nosotros sus deberes, no nos hable de dignidad, señora Moreno, porque la dignidad se demuestra planteando propuestas serias, planteando propuestas coherentes y no haciéndose fotos anunciando demagogias y, sobre todo, haciendo el papelón que el Partido Socialista ha venido hoy a hacer aquí, anulando cosas fundamentales para la transparencia, la claridad y la vigencia de las normas públicas.

Muchas gracias.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

*Diario de Sesio*nes del 4 de julio de 2002.
Habla el señor Font de Mora: "Pero evidentemente, una vez producida la confusión entre la gente, esa gente del pueblo, conviene atajar esa confusión ­decía el señor Font de Mora.
Y ya ha indicado el síndico del Grupo Socialista que se va a atajar".
Y el señor Font de Mora seguía diciendo: "que se va a atajar por acuerdo de los grupos proponentes acotando los límites temporales".
Acotando los límites temporales, no apañándoselo al actual presidente, que, dicho sea de paso, no está aquí.

Mire, señor Costa, esta portavoz que habla ­y nadie de este grupo se ha hecho ninguna foto con el síndico en esta legislatura­, esta portavoz que habla fue a decirle al síndico lo que ha presentado aquí desde hace tres años.
Queríamos que se fiscalizara a los ayuntamientos.
El Partido Popular lleva tres años, tres años en la comisión votándolo en contra.
 *(Remors)* Así que no digan tonterías ­chillo para que ustedes se callen­, así que no digan tonterías.
*(Remors)* Perdone usted.
El Partido Socialista claro que quiere a los ayuntamientos, pero el Partido Socialista dice que hacen falta medios, dice que hace falta medios.
Y ustedes, con esos cánticos, lo que están haciendo es dejando a la Sindicatura sin medios.
Este año la Sindicatura presentará sus cuentas con las fundaciones, y este año ustedes saben que la Sindicatura no va a poder presentar el informe, como lo ha hecho otros años.
Va a estar más limitado, porque ustedes se han encargado de rebajar los límites de lo que está haciendo la Sindicatura.
Eso es de lo que se han encargado ustedes.

Porque hablando de portadas del *ABC*, es la foto del ex presidente el que sale en la portada, es la foto del ex presidente el que sale preocupándose por lo que hacen las empresas privadas.
Más nos hubiese valido a los valencianos que se hubiese preocupado por lo que hacen las empresas públicas, que nos ha llevado a la pérdida y que nos ha llevado a la gran deuda que tenemos actualmente.
Esa es la realidad y esa es la portada del *ABC*.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Moreno, acabe.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
ahora mismo, señor Costa.

Nada más y muchas gracias.
*(S'escolten unes veus que diuen: "¡Muy bien!
")*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula el senyor Costa per a rèplica.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, la verdad es que sería muy difícil que salieran las fotos de todas las personas a las cuales el Partido Socialista les debe 6,7 millones de euros.
Sería muy complicado que saliera en portada.

Pero yo le voy a explicar una cosa para que ustedes, el Grupo Parlamentario Socialista, lo tengan claro.
Yo he dicho que mi grupo parlamentario ha tenido que reflejar lo que el Partido Socialista pactó con el Partido Popular en cuanto al estatuto de los ex presidentes; pacto que el Grupo Parlamentario Socialista no quiso asumir.
Porque el encargado de la negociación no fue el señor Puig, fue el señor Antoni Such.
Uno.
Porque el señor Pla no informaba al señor Puig y, además, porque el señor Puig se sintió absolutamente puenteado.
Y la realidad es que o bien el candidato del Partido Socialista no informa al grupo parlamentario o el grupo parlamentario no hace caso de lo que dice el señor Pla.
En cualquier caso, lo que hoy hemos sabido aquí es que ni usted, ni su grupo, ni el señor Puig cumple lo que su partido pacta con el Partido Popular.
Eso es lo que nos ha quedado claro.

Y no nos vuelva a decir lecciones de dignidad, porque este grupo parlamentario, con su portavoz a la cabeza, la dignidad ustedes no nos la tienen que enseñar, la conocemos y de primera mano.

Muchas gracias.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Per a què demana la paraula, senyor Puig?
Senyor Puig, no hi hagut al·lusions.
*(Protestes)* Senyories, votació.
.
.
*(Protestes)* Senyories, votació.
.
.
*(Protestes)* Señor Puig, lo siento mucho.
Señor Puig, lo siento mucho, pero eso no son alusiones establecidas reglamentariamente.
No, señor Puig.

Señorías, comienza la votación.
Té la paraula el senyor Peris en relació a la votació.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Senyora presidenta, per a votar diferenciadament l'esmena 290.

 

**La senyora presidenta:**

 

290.
Votació per separat.

Senyor Perelló, per a votacions.
*(Remors)*

Senyor Oltra, per a votacions.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Demanaríem també votació separada de la 1 i de la 13.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Votació conjunta de la resta d'esmenes, si no hi ha inconvenient.

Per tant, en primer lloc, votació de l'esmena número 1.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 29 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena 1.

Votació de l'esmena número 13.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 29 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena 13.

Senyories, votació de l'esmena 290.
Comença la votació.
El resultat de la votació és: 28 vots a favor, 51 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena 290.

Votació a la resta d'esmenes defensades per la il·lustre diputada senyora Moreno.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és: 33 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes defensades per la senyora Moreno.

Defensa de l'esmena número 2 i les agrupacions pertinents del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula el senyor Oltra.
*(Remors)*

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a defensar un bloc composat per les esmenes 2, 6, 7, 15, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 36, 37, 39, 40, 42, 47, 51, 57, 62 i 77.
Bé, en total són 21 esmenes.

Amb aquestes esmenes nosaltres intentem un poc ajustar-mos al que estem debatint, que és la llei d'acompanyament, a pesar que per part del Partit Popular s'usa i s'abusa d'aquesta normativa.

De nou ens trobem amb una modificació de determinades normes ­14 de moment, després una altra­, que jo crec que en la majoria dels casos inclús no tenen cap incidència pressupostària i que no deurien estar ací.
D'alguna manera s'utilitza com una espècie de caixó de sastre aquest avantprojecte.
És un mètode còmode, com en altres ocasions s'ha dit, però és un mètode pervers.
I, en tot cas, és el mètode menys democràtic de tots els que en estos moments són legals.

Esquerra Unida no vol participar d'aquesta maniobra.
Això motiva, entre altres coses, que ens haguem d'abstindre en algunes propostes dels companys d'oposició també.
No hem presentat, a excepció una molt assenyalada, que després farem referència, propostes de modificació de lleis.
I nosaltres pensem que d'aquesta manera que està utilizant el Partit Popular s'està agredint al sistema parlamentari.

Esquerra Unida amb les seues esmenes el que sí.
.
.
una qüestió que vol denunciar és la política d'escaparata a l'hora de les deduccions i de les ajudes autonòmiques.
Les deduccions són pobres i les exigències massa generoses, massa grosses.
Són deduccions, a més, amb trampa en la majoria d'ocasions.
Per arrribar, cal superar molts obstacles i, en alguns casos, si s'ha aconseguit arribar, després resulta que la partida corresponent era pràcticament simbòlica i no hi ha per a res.

Esquerra Unida ha presentat molt esmenes per a reduir eixos requisits, per una banda, per a facilitar la seua aplicació i per a augmentar les ajudes.
Pensem que amb esta política que està desenvolupament el Partit Popular, està conscientment enganyant als valencians i a les valencianes amb eixa política d'escaparata, d'intentar vindre una imatge que ells saben que és radicalment falsa.
Per exemple, com podria ser, en una de les deduccions que es planteja, la creació de noves empreses.
Nosaltres plantegem que es passe de 25 a 30 anys com una manera d'intentar recollir molta més gent si de veritat es vol afavorir que sector jove tinga aquesta deducció.
O el naixement quant al segon fill, que les quantitats són quantitats en la majoria dels casos quasi ridícules.

Després tenim un exemple que jo crec que és prou cridaner, que és la deducció per lloguer de la vivenda habitual.
Es diu que es deduirà un 10% ­i això ix en lletra grossa, lletra cridanera­, però a continuació es posa un límit de 180 euros, això vol dir 30.
000 pessetes de les antigues a l'any.
O siga, que això val per a les deduccions de lloguer de vivendes fins a 25.
000 pessetes al mes.
Això, home!
, la veritat és que té mèrit trobar-se que puguen existir vivendes d'aquest preu en estos moments en les nostres ciutats.
Si anem a un lloguer habitual de 50.
000 pessetes al mes, automàticament, en eixe article que vostés donen, la deducció ja no és del 10% que diuen, la deducció automàticament ha passat a ser del 5%.
Inclús se li posa més entrebancs: ha de constituir-se la fiança, a pesar que no és cosa del llogater.
La distància de 5 quilòmetres és una distància abusiva, excessiva.
Nosaltres plantegem que siga de 50, inclús el mateix Consell Econòmica i Social també està en eixa via.

I a l'hora de determinades deduccions en els impostos de transmissions, per exemple, una altra política és vendre això com una cosa que va a afavorir a una quantitat important de població, quan la mateixa memòria econòmica en molts casos ­i que no s'utilitze el tema de la memòria econòmica, perquè ja sabem qui la fa i per què se fa en eixes condicions­, planteja que en el millor dels casos o en el cas més ampli podrien ser 50 persones en algun cas les que es podrien beneficiar.

Plantegem d'alguna manera també suprimir la pujada que se va fer en un impost com va ser el de transmissió patrimonial i actes jurídics documentats, que si bé és cert que se va baixar a l'hora de la primera transmissió se va pujar més del doble per a la segona i successives transmissions.

Per tant, nosaltres lògicament hem presentat aquestes esmenes perquè pensem que qualsevol proposta de deducció o d'augment d'ajudes és positiva, però sí que volem denunciar eixa actitud de posar tantíssimes dificultats, de posar quantitats tan xicotetes que, més que res, pareix que van destinades a l'efecte propagandístic.

Després, ni s'informa suficientment la població i eixes dificultats que se posen fa que siga pràcticament impossible poder accedir a elles.
Per tant, si de veritat vostés creuen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que això ha d'estar aixina i jo crec que a l'igual que en altres comunitats és un tema important i que se deuria recolzar, deuríem recolzar les nostres propostes que van en la línia que eixes deduccions, de veritat, afavorisquen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, el temps se li ha acabat.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
la majoria de la població.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Torn en contra.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyores i senyors diputats.

En primer lloc, disculpen este to de veu a causa d'un catarro que vinc arrossegant estos dies, però pense que no serà inconvenient perquè se puguen escoltar les meues paraules, i que el senyor Oltra entenga.
.
.
, el Grup Parlamen-tari d'Esquerra Unida entenga per què no podem acceptar estes esmenes que componen este grup.

En primer lloc, vull dir-li al senyor Oltra que, com és costum, s'aprofita que és un moment inadequat però, de totes maneres, s'aprofita el moment per a fer una crítica en general d'esta Llei d'acompanyament, diguent que no és la Llei d'acompanyament el lloc adequat perquè se facen unes reformes legislatives.
Totes les reformes legislatives que comprenen esta Llei d'acompanyament dels pressupostos tenen el seu significat i estan dins del que és la política fonamental, els objectius fonamentals de la política del Govern valencià, com és la creació d'ocupació, el foment de la despesa social, la potenciació de les infraestructures, l'impuls a la innovació i la competitivitat de l'economia valenciana i la millora de l'administració de justícia.
I tot això amb un reflex directe sobre els ciutadans.

Vosté entén que les reduccions i deduccions que se fan en estes esmenes que modifiquen la Llei de taxes li pareixen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci per a escoltar el diputat.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

.
.
.
menudes, pensa que deuen ser incrementades.
I jo li dic que me pareix molt bé, i si mosatros haguérem posat que les deduccions foren majors i les deduccions foren majors que les que ací se contemplen, vosté haguera continuat mantenint la mateixa postura que podíem anar a més.

Eixa política demagògica és molt fàcil de fer des d'una posició com la que tenen vostés, però el sentit de responsabilitat del Govern ­ja li ho vaig dir en la comissió­, ha d'estar basat en una memòria econòmica, que se formalitze un estudi per a conéixer eixes reduccions i deduccions que se fan en la Llei de taxes, quina repercussió va a tindre realment en el pressupost general de la Comunitat Valenciana.

Sense una memòria econòmica adequada seria imprudent, no seria convenient que s'introduïren les deduccions que vosté formula.
Si vosté vol incrementar eixes deduccions, si vosté considera que no tenen una incidència sobre els pressupostos, acompanye la corresponent memòria econòmica i no estiga actuant de forma demagògica diguent que on posem 200 euros devíem posar-ne 300, i on posem 150 devíem posar-ne 200.
Perquè, en definitiva, totes les esmenes d'este bloc van reconduïdes senzillament a modificar, a modificar quantitats, sense cap raonament des de cap punt de vista, ni raonament jurídic, ni raonament econòmic.

I després, també vosté fa esmena a una sèrie de requisits que se demanen perquè s'obtinguen estes deduccions.
I no n'hi ha més requisit que en la reducció per arrendaments urbans.
I vosté, m'imagine que està referint-se al requisit que la persona que vullga deduir-se en la seua renda el lloguer que presente el paper d'haver ingressat la fiança en l'organisme públic corresponent.
Si vosté no vol que eixe requisit s'arreplegue, diga-ho perquè en eixe moment està diguent vosté que no se complisca la llei, i vosté no vol que en els arrendaments urbans se deposite la fiança en l'establiment públic.
Perquè altres requisits a què vosté s'haja pogut referir, no n'hi han, no n'hi han requisits que siguen complexos a l'hora de determinar eixes deduccions.

Les deduccions per l'adopció o naixement de segon fill no té cap de requisit.
Les de part múltiple o adopció múltiple no tenen cap de requisit.
Que vosté diga en esta tribuna que s'estan exigint uns requisits difícils de complir no és suficient.
Haurà, vosté, de concretar-los.
I si no els concreta i no els justifica des del punt de vista econòmic.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Díez, vaja finalitzant.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

.
.
.
comprendrà que no podem acceptar-li les esmenes.

Res més.
Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Lamente, senyor Díez, l'estat vocal en què se troba.
Però també li he de dir que és cert això que se diu que no n'hi ha pitjor sord que el que no vol sentir, no?
Jo crec que he segut prou clar ahí, en la trona, i ho vaig ser en la comissió, en el sentit de reclamar-li una sèrie de qüestions que perfectament són viables.

La queixa sobre la manipulació que vostés fan de la Llei d'acompanyament no és.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
Un moment, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
una cosa que siguem nosaltres soles qui la diu, és el mateix Consell Jurídic Consultiu el que per escrit ho manifesta, el Consell Econòmic i Social.
És una cosa evident.
Són vostés els únics que es neguen a vore-ho perquè no els interessa.
També s'ha de dir la veritat.
Vostés estan molt còmodes i estupends de la manera que estan treballant.
D'una tacada modifiquen totes les lleis que volen.

Les mesures de deduccions, això no és més que propaganda pura i dura per part de vostés.
La majoria d'eixes deduccions ja vénen en altra legislació a nivell estatal.
Però els entrebancs, les dificultats les posen vostés.
I no me diga allò de la memòria econòmica perquè aleshores m'estaria confessant que si la Generalitat Valenciana és incapaç d'augmentar 50 euros pel naixement d'un fill, és que la situació econòmica deu estar pitjor del que nosaltres pensem.
I nosaltres pensem que està prou malament.

O siga, que això no val d'excusa.
I allò de la memòria econòmica, home, si la memòria econòmica el senyor conseller li haurà dit a qui haja de fer la memòria econòmica que l'ha de fer d'eixa manera.
I si no la fa, canvia automàticament de director general o de persona que estiga allí.
Si això tots sabem com funciona.
Per tant, això no val.

El tema del lloguer, home, això dels 100 quilòmetres me pareix una barbaritat.
I el preu és una dada objectiva.
Si això no és creïble.
Ara, amb la política de vostés de continuar afavorint amb mesures merament propagandístiques, els va bé, però comprendrà que nosaltres no hem de col·laborar en eixa tasca de propaganda de vostés.
Hem de, al contrari, denunciar això i exigir que a la gent nostra li fan falta de veritat deduccions i li fan falta de veritat ajudes.
Però que siguen de veritat.
S'han de reduir requisits, a voltes quasi insalvables i s'ha de ser.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
més generosos també a l'hora de disposar de partides pressupostàries per a poder atendre això.

Per tant, són qüestions molt claretes, molt realistes.
Podíem haver demanat altres quantitats i hem demanat unes quantitats realistes, a cosa feta, perquè pensem que és el que la gent està necessitant i que la conselleria deuria afavorir.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Díez per a rèplica.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, presidenta.

Evidentment que estes dades estan basades en una me-mòria econòmica, però no en la memòria que s'ha dit que se faça aixina, sinó que s'ha fet la memòria econòmica després de conéixer estes dades per a saber quina incidència poden tindre.
Ara, el que passa és que vosté la perversitat que vosté vol introduir a la memòria econòmica no podem evitar-la, però eixa és l'opinió de vosté.

En el que toca a estes reduccions en general que vosté diu que els ciutadans en demanen més, clar que sí, però també vosté ha de pensar que ací estem parlant de les deduccions de l'Irpf en el que és el tram autonòmic, a banda de les deduccions i reduccions que puguen tindre en el que és l'impost de la renda persones físiques a nivell nacional.
I això vosté no ho considera.
Vosté només considera en estos moments el que estem ací discutint.

Pense que, en definitiva, si alguna cosa no se li pot negar al govern del Partit Popular a nivell estatal, és precisament la reducció d'impostos, encara que a vostés no els parega bé.
I si alguna cosa se li pot dir en matèria econòmica al Govern de la Generalitat Valenciana és que està seguint eixa política, i ací té vosté una prova en una sèrie de reduccions que beneficia moltes famílies valencianes que en definitiva estan predicant, senzillament, una baixada d'impostos, encara que a vosté no li agrade.

I si vosté no accepta la redacció que tenim en estos moments ja que introduïx vosté unes esmenes, significa que vostés no estan d'acord que les famílies valencianes tinguen estes reduccions i estes deduccions que ací se contemplen en esta Llei d'acompanyament al modificar la Llei de taxes.
I això també s'ha de dir i també s'ha de saber: que vostés no volen que les famílies valencianes tinguen eixes reduccions i eixes deduccions.

Res més.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Senyories, votació a les esmenes defensades per l'il·lustre diputat, senyor Oltra.
De l'esmena número 2 a la 77.
Si no hi ha inconvenient, votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 33 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Senyories, votació a l'article 1.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 33 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queda aprovat l'article 1.

A l'article 2 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, votació a este article.
Comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, cap en contra, 33 abstencions.
Queda aprovat l'article 2.

Torn de defensa per a l'esmena número 4 i la seua agrupació del Grup Mixt.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Anem a defensar el primer agrupament d'esmenes del Grup Mixt en referència a la Llei de mesures fiscals, gestió administrativa i financera de la Generalitat Valenciana, que tenen els portaveus, els diferents portaveus dels grups i també està disposició de la Mesa, que comença amb l'esmena número 4 i acaba amb l'esmena número 316.

Aquest agrupament d'esmenes fa referència a una sèrie de lleis que es modifiquen utilitzant el mecanisme de la Llei d'acompanyament, que nosaltres pensem que no és un mecanisme adequat per a la modificació de determinades lleis quan, a més, en aquest moment, en aquest parlament, en aquestes Corts Valencianes sofrim una hiperlegislació, és a dir, no es pot dir que ací no hi ha capacitat per a discutir qualsevol llei, qualsevol modificació de llei, qualsevol qüestió.

Per tant, a partir d'eixe moment entenem que hi han lleis com l'Agència de Ciència i Tecnologia o la Llei de foment de cooperació i desenvolupament o la mateixa Llei de carreteres o una nova reforma de l'Institut Valencià de la Joventut mereixerien un debat molt més tranquil, molt més assossegat i pel mecanisme que perfectament permet la cambra.

Per tant, entenem que totes eixes lleis no haurien d'estar modificades pel mecanisme de la Llei de mesures fiscals, que sembla que són les lleis més debatudes, aquestes lleis de pressupostos però que després te n'adones que en set minuts en comissió i en huit en plenari, realment no són les lleis ni de bon tros més debatudes, ni de bon tros més debatudes.

En una llei ordinària n'hi ha molta més capacitat de l'oposició per a debatre, aportar, proposar, fins i tot per a buscar el consens, com per a nosaltres pensem que mereixeria el consens, torne a dir, per exemple, la reforma de l'Institut Valencià de la Joventut, la reforma o la creació d'una Agència de la Cooperació i el Desenvolupament o de l'Agència de Ciència i Tecnologia, perquè són matèries importantíssimes per a la societat valenciana.

Per a mi hi han dos lleis que molt menys mereixen que passe desapercebut el seu debat en aquesta llei d'acompanyament: evidentment, la reforma que pretén el PP de la Sindicatura de Comptes, un organisme, que ja ho vam dir i anem a repetir-ho, un organisme institucional, un organisme estatutari, el màxim organisme de control de la gestió econòmica i financera de la Generalitat Valenciana va a passar en aquest debat apressat de mesures fiscals i, sobretot, va a passar amb una modificació que a nosaltres ens preocupa moltíssim i que nosaltres entenem que no es podria fer o no s'hauria de poder fer, com és que un interventor que puga haver estat responsable dels comptes, de la fiscalització financera, econòmica, de la Generalitat Valenciana, puga passar a l'any següent a ser el que diga com ha estat eixa fiscalització financera dels comptes.

És a dir, evidentment, és posar a vigilar-se a un mateix, i, per tant, això és incomprensible, i això buida de contingut real la Sindicatura de Comptes, és a dir, s'obre la possibilitat que la mateixa persona s'audite a ella mateixa, buida la possibilitat de fiscalització dels comptes de la Generalitat Valenciana.
Per això nosaltres hem fet una bateria d'esmenes a eixos articles que pretenen la modificació de la Sindicatura de Comptes.

D'altra banda, i ens preocupa moltíssim, i per això anem a votar avui en contra de qualsevol esmena que modifique la Llei 6/2002, d'estatut dels expresidents, perquè nosaltres pensem que a hores d'ara, amb el debat que hi ha en la societat valenciana, l'única cosa que es podria fer amb eixa llei és derogar-la aprofitant aquesta llei de mesures fiscals i d'acompanyament dels pressupostos.

El que mereix la Llei de l'estatut dels expresidents és la seua derogació immediata i que siguen unes altres Corts Valencianes, sempre després de la reforma de l'Estatut necessària que ens pose al mateix nivell que la resta de nacionalitats històriques, parle de com ha de quedar en el protocol, i ho dic i a efecte solament de protocol, la figura dels expresidents de la Generalitat Valenciana.

En ningun cas, eixe debat a què assistim de si tu o jo hem incomplit els pactes que tu o jo teníem, se'l mereix la societat valenciana.
Estem davant de la llei que pretén defensar la dignitat dels expresidents de la Generalitat Valenciana i és la llei que menys debat, que menys democràticament s'ha discutit ací.

Primer ve pel procediment de lectura única, és a dir, que no podien fer-se esmenes.
I ara, la modificació la porta el PP no en el text de la llei de mesures fiscals, sinó mitjançant una esmena, que no s'hi hi hagueren hagut altres esmenes dels grups de l'oposició, ni se n'havera parlat en el plenari.
És a dir, s'hauria votat l'esmena en comissió i al plenari no s'estaria parlant de la llei de l'estatut dels expresidents.
Per tant, és la llei ­diguérem­, en mecànica legislativa, i vull que m'entenguen, més indigna de totes les lleis que pot aprovar un parlament.
És a dir, la llei que s'ha aprovat amb menys debat.

Ho torne a dir: a hores d'ara, vegent quina és la posició de la societat valenciana sobre eixe estatut dels expresidents, vegent com se li fixa un salari de dos anys per un treball de nou mesos, que, a més, el PP s'encarrega de rebaixar la seua capacitat, perquè en la televisió no ix el president de la Generalitat, no ix, el mateix PP s'encarrega que eixa dignitat estiga molt menysvalorada, ixen o el candidat del PP, el senyor Camps, o el ministre de Treball, eixa és la dignitat que li dóna en estos moments el mateix PP al president de la Generalitat Valenciana.

Pensem que sobren raons per a recolzar la nostra esmena, que demana la derogació de la Llei 6/2002, d'estatuts dels expresidents de la Generalitat Valenciana, deixar-la en el congelador, esperar que un nou parlament.
.
.
, evidentment, aquest parlament amb majoria del PP no va a demanar la reforma de l'Estatut d'Autonomia, un nou parlament poguera exigir al Govern central un estatut d'autonomia com el que reclama la societat valenciana, reconeguent la capacitat d'eixe president, que sí tindria la més alta dignitat, eixe president de la Generalitat Valenciana que tinguera capacitat de dissoldre aquestes Cambres.
Quan parlaríem d'això, podríem parlar d'una llei democràticament elaborada, per via ordinària, amb participació de totes les forces polítiques, de veure quin és a efectes protocolaris, com s'ha de tindre en compte la figura dels expresidents de la Generalitat Valenciana.

Eixa pensem nosaltres que seria la millor via, la via més digna, primer, per al conjunt de la societat valenciana; segon, per al nostre Estatut, que és el que li dóna dignitat al president de la Generalitat Valenciana; i, tercera, perquè aquesta llei, que mal dia aquell que va vindre ací, no sé si negociada o no al marge del parlament, per a aprovar-se eixa llei, que el que caldria és derogar-la.

Eixes són fonamentalment les esmenes.
I també hi han dos esmenes, que fent cas, escoltant, el Consell Jurídic Consultiu, no estaria mal que hi haguera un text refós que unificara totes les decisions sobre el tram autonòmic del Irpf i sobre la llei de taxes valencianes, perquè hi haguera molta més seguretat jurídica en eixos.
.
.

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Señora Rico, cuando quiera.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Gracias, señor presidente.

Con la venia, señorías.

Esta primera agrupación de enmiendas las calificaría, señor Peris, ya lo sabe usted, de enmiendas sin sentido, porque no explica en ningún momento el motivo de por qué las hace, por qué las elabora.
Muchas de ellas son casi técnicas, que solamente pretenden regular algunas situaciones objetivas o regular algunas situaciones de colectivos disminuidos, por decirlo de alguna manera, o débiles.
Y dentro de estas enmiendas sin sentido, podría integrar, en primer lugar, la relativa al artículo 50, que me parece importante el artículo 50 de la ley de acompañamiento, que lo único que hace es declarar como derecho propio de la Comunidad Valenciana determinados aspectos o partes de la ley de puertos del Estado, y esto se hace así para llenar un vacío normativo que podría producirse como consecuencia de recientes pronunciamientos judiciales, pero no significa una novedad sustancial con respecto a lo que ya se está haciendo desde siempre en la Comunidad Valenciana, puesto que al no haber una regulación autonómica, señor Peris, se aplica con carácter supletorio la legislación nacional, y eso lo establece así la Constitución, y, por tanto, lo que pretende hacer ahora la ley de acompañamiento es llenar un vacío normativo que podría producirse como consecuencia, ya le he dicho, de los pronunciamientos judiciales recientes.

Si al Grupo Mixto no le gusta este artículo con la legislación estatal en esta materia, lo que tendría que hacer es instar a la Cortes Valencianas a que se regulase en un sentido diferente, pero no entendemos el porqué de la enmienda a este artículo en concreto.
O sea, que no tiene sentido que el Grupo Mixto se oponga a que sea considerado como derecho autonómico de modo supletorio al derecho estatal, porque va a ser así haga lo que haga el Grupo Mixto, aunque se aceptase la enmienda.
Por eso no entendemos el interés que usted pueda tener.

También carecen de sentido otras enmiendas relativas, por ejemplo, a la supresión de tasas por servicios administrativos en materia de espectáculos y otras tasas relativas a asociaciones y fundaciones.
La supresión de estas tasas responde a que muchas veces estas asociaciones cuentan con recursos insuficientes y la medida lo que trata es de paliar el perjuicio que les puede suponer, que resulta, además, un poco desproporcionado y que tampoco ocasiona un incremento grande de ingresos para la hacienda pública valenciana.
Por tanto, no entendemos el interés que puede tener en que sea suprimido ese artículo de la ley de acompañamiento.

Otro caso, ya lo sabe, de enmiendas sin sentido, es el de las vallas publicitarias, que ya estuvimos viendo en la comisión, relativo a los artículos 47, 48 y 49 de la ley de acompañamiento.
Y en esos artículos lo único que se hace es prohibir la publicidad, o sea, los carteles, en los tramos urbanos de carreteras, simplemente eso, tipificando la infracción como una falta muy grave.

También nos resulta sorprendente comprobar cómo la mayoría de los grupos parlamentarios de la oposición, todos han efectuado enmiendas a estos artículos, cuando el único sentido que tienen es incrementar la seguridad vial en las carreteras valencianas.

Y también resultan sin sentido, ya le he dicho, unas enmiendas en el apartado de la regulación del síndico de cuentas.
Por ejemplo, usted ha efectuado una enmienda al artículo que regula que el síndico comparezca antes las Cortes a informar oralmente sobre la información solicitada.
Lo que usted no quiere es que venga oralmente, que comparezca, que acuda aquí oralmente a informar.
Entonces, el principio de oralidad y el de inmediación son fundamentales y siempre pretenden imponerse, porque dan una seguridad.
O sea, no entendemos, para nada, en absoluto, porque usted no lo ha explicado nunca, por qué no quiere que comparezca, que acuda, a informar oralmente sobre una información que le haya sido solicitada.

Tampoco entendemos por qué usted no quiere que comparezca el síndico mayor en estas Cortes acompañado o asistido de otro síndico designado al efecto.
Esta asistencia solo redunda en beneficio de la calidad y de la garantía de la información prestada.
Por tanto, ya le digo, es algo que no se entiende fácilmente, porque no merma, en ningún caso, la capacidad de control que le asiste al síndico mayor.

Siguiendo con el síndico de cuentas.
.
.
Bueno, se ha equivocado con la enmienda 44.
369.
En ella usted hablaba del artículo 43.
1, pero se ve que el artículo que pretende enmendar es otro, no es ese, creo que el 45.

También hay que destacar que las modificaciones introducidas respecto a la regulación de la Sindicatura con esta ley de acompañamiento suponen un hito en el desarrollo del autogobierno de nuestra comunidad, porque se incluyen diferentes entidades integrantes de la administración local dentro del ámbito subjetivo de la fiscalización por parte del síndico de cuentas.

Luego, usted, también, continúa haciendo, en esta agrupación que ha hecho, enmiendas relativas a la ley de fundaciones de la Comunidad Valenciana, y quiere usted que se suprima el artículo 51.
Pero también hay que decir que lo único que se hace es llenar un vacío legal, fijando unos mecanismos para incrementar la dotación fundamental, que son los mismos que existen para otro tipo de asociaciones o de entidades.

También, siguiendo en este campo de las fundaciones, destacaríamos que la redacción actual del artículo 24, a veces no resulta muy clara, y, por ello, la modificación que se propone del artículo 52 de la ley de acompañamiento, que lo que viene a hacer es a clarificar distintos conceptos, como pueden ser rentas, ingresos netos, o a definir lo que son gastos necesarios.
O sea, que son enmiendas a artículos, pero de un modo muy técnico, que tampoco le vemos el sentido.

Vamos a ver, luego tenemos el artículo 53 de la ley de acompañamiento, que lo que tiene por objeto es evitar que todas las fundaciones estén obligadas a presentar un cuadro de financiación.
Y esto es así porque existen fundaciones pequeñas, con escasos recursos y medios económicos, a las que les supone un problema muy grande la elaboración de ese cuadro de financiación, o bien tienen que acudir muchas veces a recursos externos para hacer este cuadro de financiación, que es un encarecimiento muy grande, además.
Suele ser muy fácil ver las cuentas de estas entidades pequeñas; por lo tanto, resulta un poco superflua la elaboración de este cuadro de financiación, pero sí se mantiene esta elaboración para las grandes fundaciones, que, además, ha de ser elaborada mediante una auditoría externa.

Vamos a ver, en esta agrupación están las disposiciones relativas a la Agencia Valenciana de Cooperación al Desarrollo.
Entonces, usted ha presentado, señor Peris, enmiendas de supresión a todos los artículos.
O sea, que no quiere que tengamos en la Comunidad Valenciana, pues, una agencia de cooperación al desarrollo.
Entonces, yo creo que resulta inevitable reconocer el aumento que ha experimentado la cooperación al desarrollo, así como el volumen de gestión que esto conlleva, y se ha estimado necesaria la creación de esta agencia para la mejor gestión de todos los proyectos, acciones y fondos, que, en concreto, corresponden al programa 134.
10.

La dotación de ayudas, que ha experimentado un notable incremento, ha pasado de 1.
180 millones de pesetas.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Vaya acabando.
.
.
Pero le quedan todavía 12 segundos.
.
.

**La senyora Rico Llorca:**

 

Ah, ¿me queda?
, vale.

Ya le digo, que las ayudas han pasado a ser de 1.
180 millones de pesetas para el año 2001 a 1.
450 millones para el año 2002, y los proyectos que se han acometido.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchísimas gracias, muy amable.

Senyor Peris, vol polsar, per favor?
*(Pausa)*

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyor Peris.

Senyories, silenci.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Rico.
Vaig a vore si després que ho discutírem en comissió vaig a intentar explicar-li-ho al plenari.
El que proposem nosaltres quan eliminem la paraula "oralment" de l'apartat h) de l'article 16 de la Llei del síndic de comptes fa referència a quan algun diputat o grup demane una ampliació o aclariment de l'informe anual del síndic de comptes.
Nosaltres justament el que volem és aprofundir en l'informe del síndic de comptes, i que no passe l'informe del síndic de comptes amb una explicació anual que ve ací un dia i d'unes coses se'n recorda i d'altres no se'n recorda o, mire vosté, allò és com "res és mentira o de veres, tot depén de segons el color del cristall amb què es mira", que és una de les respostes que pot fer el síndic de comptes oralment.
Justament nosaltres volem que en aquestes Corts Valencianes, una vegada ens hem llegit i hem discutit l'informe, puga haver una resposta escrita al diputat o al grup parlamentari sobre una ampliació o un aclariment d'eixe informe gruixut anual que fa el síndic de comptes.

Per això fem l'esmena.
No és que no volem que no vinga ací el síndic de comptes.
Nosaltres estem molt contents i orgullosos que vinga a les Corts el síndic de comptes.
El que volem és que després se puguen demanar informes per escrit que se'n deriven d'eixe informe, i no passe solament per una compareixença que no se pot, efectivament, abordar amb profunditat l'informe del síndic de comptes.
Per això fem l'esmena, que crec que no és sense trellat, com vosté diu que és que fem esmenes sense trellat.

I mire, li convide a una cosa: si vosté pensa que és sense trellat demanar la derogació de l'estatut dels expresidents, la llei sencera, faça una enquesta, d'eixes que fan, fins i tot pagant-les amb diners públics, d'eixes enquestes que vostés fan periòdicament pagant-les amb diners públics en benefici del Partit Popular, faça una enquesta i pregunte a la societat valenciana què li sembla la Llei de l'estatut dels expresidents, com estava en juliol i ara a més amb la reforma que vostés li han fet perquè cobre també el senyor Olivas.
Pregunte i vorem qui és el que té més trellat, si vostés o aquest humil diputat que demana la derogació de la Llei de l'estatut dels expresidents.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Rico.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Vamos a ver, señor Peris.
En primer lugar, no me han convencido los argumentos que ha dado para la oralidad, y de todos modos, tengo que decirle que no lo ha explicado así en la enmienda, ha explicado otra cosa.
Otra vez redáctelo mejor para que podamos entenderlo.
De todos modos, con la explicación oral que usted ha efectuado aquí no ha convencido.

Quiero decirle que ha cuestionado en un primer momento de su intervención la utilización de la Ley de acompañamiento, y quiero decirle que se han dado muchísimas razones, muchísimas, para explicar el porqué, la conveniencia y la bondad de la utilización de este tipo de leyes, y la legitimidad.
Ya sabe que el CES y el Consejo Jurídico Consultivo nos permiten la utilización de este tipo de leyes.
Eso ya lo sabe y se han dado muchas razones, no voy a insistir más.

Otra cosa quería decirle con respecto a la Sindicatura de Cuentas.
Está usted muy preocupado, y la que está preocupada soy yo, porque usted el otro día en el debate a la totalidad se atrevió a decir con respecto a los síndicos, a lanzar unas acusaciones muy serias y muy graves, como decir que iban a hacer de policías y ladrones al mismo tiempo.
O sea, ¿quién es el policía o quién es el ladrón?
¿el síndico o no?
También dijo ese mismo día que iba a suponer lo mismo que un zorro en un corral de gallinas.
Entonces, ¿quién es, el zorro o la gallina?
¿quién es el síndico?
Mire, señor Peris, no se puede dudar así de la honorabilidad de las personas.
Nosotros pensamos que son personas muy honorables, que merecen un respeto.
No se les puede hablar de esa manera.
Y además, no puede usted olvidar que existen mecanismos como son la abstención y la recusación.
Y ya le digo, me parecen acusaciones muy graves, muy serias y muy lamentables.
Por tanto, no podemos aceptar sus enmiendas.

Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Rico.

Senyories, votació.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyora presidenta, demanaríem votació separada de la 315 i 316.

 

**La senyora presidenta:**

 

315 i 316.
Señor Perelló, tiene la palabra.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Igualmente, señora presidenta, para pedir la votación separada también de la 314.
El resto en un grupo.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, votació de l'esmena número 314.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 6 vots a favor, 75 en contra, 2 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació de la 315.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 33 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació de la 316.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 32 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena 316.

Senyories, votació conjunta per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Mixt.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 37 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Senyories, votació a l'article 3.
Comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 6 en contra, 32 abstencions.
Queda aprovat l'article 3.

Senyories, votació a l'article 4.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 6 en contra, 31 abstencions.
Queda aprovat l'article 4.

A l'article 5 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, cap en contra, 37 abstencions, 1 nul.
Queda aprovat l'article 5.

Als articles 6, 7 i 8 no hi ha esmenes presentades.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, cap en contra, 38 abstencions.
Queden aprovats els articles 6, 7 i 8.

Votació a l'article 9.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 6 en contra, 31 abstencions.
Queda aprovat l'article 9.

Votació dels articles 10 al 21.
Votació conjunta, si no hi ha inconvenient.
No tenen esmenes presentades, votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, cap en contra, 37 abstencions.
Queden aprovats estos articles.

Votació a l'article 22.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 38 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 22.

A l'article 23 no hi ha esmenes presentades.
Votació a l'article 23.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, cap en contra, 38 abstencions.
Queda aprovat l'article 23.

Votació als articles 24, 25, 26 i 27.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 34 en contra, 5 abstencions.
Queden aprovats estos articles.

Votació a l'article 28, abans 24; 29, abans 25; articles 30 i 31.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, cap en contra, 38 abstencions.
Queden aprovats els articles 29, 30 i 31.

Defensa de l'esmena número 16, del Grup Mixt.
*(Pausa)* 

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

En aquest bloc, segon bloc, anem a defensar la resta d'esmenes que a la Llei de mesures fiscals, dita d'acompanyament als pressupostos, ha presentat el nostre grup.
Estes esmenes són, per un costat, esmenes que intenten millorar les deduccions que ha presentat al tram autonòmic de l'Irpf la proposició de llei del Grup Popular, del govern, i altres esmenes que sí que pensem que seria funció de la Llei d'acompanyament fer un repàs als incompliments, ja que és una llei de caixó de sastre que permet modificar quasi sense debat lleis importantíssimes.
Nosaltres sí que l'entendríem, i més en els darrers pressupostos, una llei de finals de legislatura que fera repàs a les lleis que en aquest moment no estan aplicant-se perquè el govern no les ha desenvolupat.
I per això hem fet tota una sèrie d'esmenes, que ara passaré a referir, d'aspectes per a nosaltres importants que haurien d'estar contemplats en la llei.

En la sèrie de deduccions pensem, i ja s'ha dit aquesta vesprada ací, a la Cambra, que les deduccions són més de propagandístiques, que semblen unes grans deduccions del tram Irpf, moltes de les quals no les modifica, és a dir, realment el Grup Popular, el Partit Popular, no s'ha atrevit a modificar realment el que seria el gravamen, quan hi ha un problema important financer.
En canvi, anuncia una sèrie de deduccions que després quan lliges, com allò dels contractes, la lletra menuda del final del contracte, veus que a molts pocs sectors, a molt poques persones se'ls afectarà.
Perquè, clar, als qui els afecta les deduccions molt d'ells possiblement ja no facen ni declaració de renda, perquè no arriben a eixa capacitat o tenen molts entrebancs.

Per tant, nosaltres, per exemple, voldríem que la deducció que es presenta per tindre fills discapacitats amb un determinat grau de minusvalidesa es tinguera en compte també que hi ha una grau reconegut per la llei, que no és el total, que no és el del 65%, però sí que és el que va entre el 33% i el 65, que és el que reconeix un determinat grau de minusvalidesa.
I pensem que també es podria entendre a l'hora de plantejar deduccions eixes famílies, és a dir, pensem que això estaria bé.

Com a més, també, presentem una sèrie d'esmenes en eixe apartat per a rebaixar els quilòmetres de distància de la segona residència perquè puga ser beneficiada per les deduccions o tots els aspectes de protecció d'algunes deduccions de transferències d'empreses, no siga que després no duren massa eixes empreses que es beneficien de la deducció per transferència d'empreses o de béns patrimonials agrícoles.

Després hi ha tota una sèrie d'incompliments que pensem que a final de legislatura aquesta llei sí que haguera pogut aprofitar per impulsar al Govern central que abans que acabe la legislatura les complira.
Per exemple, estem veient com la Llei de residus resulta que està incomplint-se rotundament, és a dir, no hi ha cap dels aspectes que la llei deia que anaven a fer-se reglamentàriament que s'haja complit ni un, cap, excepte els plans zonals, que es veu que és el que interessa; els interessa determinats plans zonals en determinades zones per a ubicar determinades empreses en el negoci de tractament de residus sòlids urbans.
Però ni s'ha creat el fons ambiental de gestió de residus, que preveu l'article 21 de la Llei de residus, evidentment, tampoc s'ha aprovat els estatuts de la junta de residus, que en teoria és la que hauria de votar a favor d'eixos plans zonals, d'eixes distribucions de les infrastructures.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Peris i García:**

 

.
.
.
tampoc, com tampoc s'ha creat encara el centre de tecnologies netes, tampoc s'ha impulsat la creació d'eixe centre.
I després hi ha encara incompliments de fa més anys de legislació que ahí pendent i que no sabem quan.
.
.
jo pense que ja no, perquè clar estant votant vostés en contra i ja no ho van a fer.
Ni van a crear el Consell forestal de la Comu-nitat Valenciana, que està previst en la Llei 3/1993, i que en teoria hauria de ser el que segons la llei informe favorablement a eixe Pla d'ordenació general del bosc, eixe pla d'ordenació forestal de la Comunitat Valenciana, que el conseller cada mes fa a roda de premsa i presenta i diu "ja està a punt de vindre, ja estem a punt d'aprovar el Pla general d'ordenació forestal".
Doncs, bé, la Llei 3/1993, diu que eixe Pla general d'ordenació forestal li informarà un consell sectorial forestal, que encara no està generat.
La Llei d'espais naturals diu , al seu article 17, que hi haurà un catàleg de camins ramaders d'interés natural, que estem veient com periòdicament resulta que van desapareixent, a voltes algú fa una transformació agrícola i els queda la vereda, el camí real, el camí ramader, i no està fet el catàleg.
Tampoc s'ha aprovat encara una altra previsió d'aquella Llei 11/1994, d'aprovació del catàleg de coves, prevista en l'article 16, tampoc s'ha aprovat encara.

I un tema que és importantíssim, en aquella matèria de regulació de l'urbanisme, com és el Consell Superior d'Ur-banisme.
El Consell Superior d'Urbanisme és el màxim òrgan assessor de les administracions públics amb competència urbanística de la Comunitat Valenciana que va crear la Llei 6/1994, reguladora de l'activitat urbanística, que tampoc està creat.
I com no està creat, què passa?
Que assumeix les funcions del Consell Superior d'Urbanisme, que és un consell de participació, de participació, l'assumeix, qui?
El conseller.
Per tant, eixa pretesa democràcia administrativa que donava a un consell superior la regulació superior de les normes urbanístiques les té assumides, davant de l'absència del Consell Superior d'Urbanisme, la té el conseller.

Després hi ha dos incompliments, que per a nosaltres ens preocupen moltíssim i també ens hem atrevit a presentat esmenes en eixe sentit.
Hi ha un incompliment greu del PP, que és que tot valencià i tota valenciana, pel fet de viure al País Valencià tinga una renda bàsica assegurada.
I, per tant, mirant els pressupostos, no veiem que açò estiga assegurat.
I, per això, en la Llei d'acompanyament nosaltres pensem que s'hauria d'autoritzar al conseller de Benestar Social perquè en el termini de tres mesos aportarà el que seria assegurar una renda bàsica a tots els valencians i valencianes empadronats almenys un any, que com a mínim tingueren el 75% assegurat del salari mínim interprofessional.

I altre incompliment que pensem que caldria assegurar per a aquesta llei, que és la reducció de la jornada laboral per als funcionaris, que sembla que ha estat pactada, en eixos acords que vostés de volta, en volta, de vegades els recorden que feien no sé quants, 31 ó 32 acords amb els sindicats, però que acaben molt poquets, no tots ells, complint-se.
I, per tant, estaria molt bé que començarem l'any 2003 aplicant eixe acord de reducció de la jornada laboral i que la màxima jornada normal de l'any 2003 foren 36 hores de treball i la forçada 38 hores i mitja, de cara que el 2004 es poguera complir el compromís que a la funció pública valenciana hi hagueren 35 hores de treball com a exemple per a la resta d'empreses valencianes que anaren a la jornada de 35 hores, perquè així es puga redistribuir la feina i moltíssima gent més puga treballar amb salaris, efectivament, de qualitat i estables.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Senyories, per favor, pregue silenci.

Té la paraula la senyora Rico per a torn en contra.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Peris, en esta agrupación de enmiendas donde está incluido el tramo autonómico del impuesto sobre la renta de las personas físicas, figuran muchas medidas de apoyo a la familia.
Por nacimiento o adopción del segundo o posterior hijo hay una deducción de 150 euros, que su grupo quiere que sea de 200 euros.
Pero no se puede aceptar, porque este año se ha modificado, y en lugar de ser el tercer hijo es el segundo hijo, ya lo sabe usted muy bien.
Y, además, todo está justificado en la correspondiente memoria económica y ahí me remito.

Luego, también, acaba usted de mencionar que quiere que en caso de nacimiento o adopción de hijo discapacitado se distinga el grado de minusvalía del 33 al 65%, por un lado, y superior al 65%.
Y también quiere que se incrementen las cuantías.
Y tengo que decirle, ya lo sabe, que no podemos aceptar esta enmienda, porque el grado de minusvalía que se ha tomado, que se ha fijado, es el estándar, el del 65%.
Es un grado estándar de la normativa tributaria.
La calificación del grado de minusvalía responde a unos criterios técnicos unificados y que han sido objeto de valoración no solo las discapacidades.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyora Rico.

Por favor, señorías, si hacen corrillo ruego salgan a los pasillos alrededor del hemiciclo.
Señor Perelló, por favor, si hacen corrillos ruego que hablen en los pasillos del hemiciclo.
Gracias.

Continúe, señora Rico.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bien, iba diciéndole que han sido objeto de valoración no solamente las discapacidades que presenta una persona sino también otros factores sociales complementarios relativos a su entorno familiar, situación laboral, educativa y otras que puedan influir en su posterior integración en el mundo social.
Aquí se incluyen las deficiencias permanentes severas que originan una discapacidad muy grave y que en muchas ocasiones originan la dependencia de ese menor con respecto a una tercera persona para realizar las tareas más básicas y más fundamentales de la vida; cualquier cosa elemental ha de necesitar el concurso de otra persona ese menor para realizarlas.
Y ahí se encuentra.
Por eso se coge el 65%.

Además, tengo que decirle, como ya le anticipé en la comisión, que esta medida supone una novedad muy importante con respecto a lo que sucede en otras comunidades autónomas de España.
O sea, que en Valencia, en la Comu-nidad Valenciana, es la primera, la única autonomía donde se distingue esto precisamente, porque en el resto de España lo que se hace es conceder una reducción por nacimiento sin más.
Pero aquí, en Valencia, se distingue, según sea el grado de minusvalía.

Todavía, dentro de estas medidas destinadas a la protección de la familia, propone usted, a través de sus enmiendas, que se eleven las cuantías de las deducciones en las casas de familias numerosas de primera, segunda o tercera, y también en la realización en el hogar de tareas no remuneradas por parte de uno de los cónyuges, sea el hombre o sea la mujer.
Esas enmiendas ya sabe que tampoco podemos aceptarlas, porque se ha tenido en cuenta en las deducciones el colectivo al que iban dirigido y el beneficio fiscal que se iba a producir.
Además, usted dice que son pequeñas.
Si eso ya lo sabemos, que siempre, siempre, les van a parecer pequeñas.
Pero la postura del Grupo Popular está amparada y fundamentada en la memoria económica y la postura suya no está amparada en nada, más que en sus propias palabras.
Usted dice que es poco, porque es poco, pero no justifica bien el porqué es poco, no aporta datos objetivos; está amparada simplemente en las palabras de un diputado.
Y ya le digo que la nuestra, nuestra postura, está amparada en una memoria económica seria y objetiva.

Vamos a ver.
También quisiera recordarle a usted y a toda la Cámara, aunque algún sector lo tiene presente.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Por favor, ruego silencio.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

.
.
.
recordar que ha sido precisamente el Partido Popular el impulsor de las políticas sociales más avanzadas en la Comunidad, precisamente un partido de centro el abanderado y el impulsor de todas estas políticas que antes no existían este tipo de deducciones y ha sido el Partido Popular quien las ha impuesto.

Siguiendo con esta agrupación, también pretende usted, en los casos de transmisión de empresa agrícola a favor de familiares, sea cónyuge, descendientes, usted propone con su enmienda una serie de medidas restrictivas.
Sí, sí que son restrictivas y le voy a explicar porqué.
En la Ley de acompañamiento lo que proponemos nosotros es que la empresa agrícola no haya constituido la principal fuente de renta del causante en los últimos cuatro años.
Y usted lo que propone es que en lugar de cuatro sea ocho.
Bien, usted sabe perfectamente, debería saber, que existe una deducción estatal diferente para las personas cuya principal fuente de ingresos sí hubiera sido la agricultura.
Nosotros a quien queremos proteger o beneficiar, en este caso, son a esas pequeñas familias de agricultores que no pueden vivir sólo de la agricultura, que trabajan entre semana en un trabajo, el que sea, cualquier trabajo por cuenta ajena o por cuenta propia, y el fin de semana lo que hacen es dedicarlo a la explotación de sus predios.

Entonces, a esa gente, ese colectivo especial, es a quien queremos proteger.
Entendemos que el plazo de cuatro años es suficiente, ocho sería demasiado y, además, a lo mejor, no podría acogerse casi ninguna persona a esa deducción.
Además, está comprobado que siempre, siempre que se supera el plazo de prescripción de cinco años es muy difícil la custodia de toda la documentación, la llevanza de libros y, en cambio, cuatro años es un plazo mucho más ajustado.

También usted propone otra medida restrictiva, a través de sus enmiendas, con la transmisión de empresa familiar, ya no distinguimos aquí sea agrícola o no, sino empresa familiar.
Y propone que la actividad después continúe durante diez años en lugar de los cinco años que proponemos nosotros.
Entonces, aquí lo que tengo que decirle es que hay que tener en cuenta las especiales circunstancias a las que se halla sometida una empresa familiar, que son mucho más rígidas que cualquier empresa grande y que, por tanto, si ya tienen bastante carga con todo lo que tienen, imponerles encima la obligación de mantener la empresa durante diez años es muy duro.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyora Rico.
Senyories, per favor, pregue silenci.

Continue, senyora Rico.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Gracias, señora presidenta.

Como iba diciéndole, sería una carga muy grande que tuvieran que mantener la actividad de la empresa durante 10 años.
Si va a cerrar la empresa no va a ser porque se hayan aprovechado de una reducción importante, se lo puedo asegurar, sino porque no vaya a ir bien.

También, dentro de esta agrupación figura el organismo público valenciano de investigación, que me parece una medida importantísima.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Rico, vaya finalitzant.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

.
.
.
dentro de.
.
.
Bueno, ya nada más.
Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Rico.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Peris.

Per favor, senyories, pregue silenci, per favor.

Senyor Peris, té la paraula.

**El senyor Peris i García:**

 

Senyora Rico, jo vull recordar-li que la memòria econòmica la fa el mateix govern que fa després la llei i les modificacions.
És a dir, no em responga a les meues esmenes que és que, clar, la memòria econòmica no ho permet.
És a dir, la memòria econòmica l'elabora la Conselleria d'Economia i Hisenda, les mesures fiscals i el capítol que decideix d'ingressos i modificacions, tant dels trams de l'Irpf com de les taxes, ho decideix la Conselleria d'Economia i Hisenda.

Per tant, evidentment, si no modifiquem tota una sèrie de projeccions econòmiques no són viables eixes deduccions, però no perquè no estiguen fonamentades, sinó perquè no comparteixen els objectius que s'han marcat prèviament la memòria econòmica que elabora la pròpia Conselleria d'Economia i, en definitiva, el Govern Valencià.
El nostre partit és menut però també té assessor fiscal, és a dir, en la mesura que ha estudiat estes deduccions són propostes que nosaltres estem convençuts que perfectament la fiscalitat valenciana podria assumir i pensem que arribaria a molta més població.
És a dir, hi haurien moltes més persones, moltes més famílies que amb problemes de minusvalidesa en casa, amb problemes de pagar lloguers amb tota una sèrie de problemes com els previstos en eixes deduccions del tram de l'Irpf, veurien millorades les seues contribucions fiscals i hauria ­diguérem­ una major redistribució de les cargues fiscals amb eixes deduccions.

Per tant, clar, en base a la memòria econòmica que vostés han fet i les previsions d'ingressos no caben, perquè, en definitiva, es comprova com van a arribar a molt poca gent.
És a dir, al final, les deduccions que s'anuncien publicitàriament acabaran realment poden ser realitzades per molt poques persones.

Després, l'explicació que vosté dóna de la renda agrícola, la deducció parla d'empreses agrícoles, no parla de xicotetes propietaris.
Jo li ho advertisc.
És a dir, la deducció no parla de famílies que tenen un bancal.
La deducció parla d'empreses agrícoles.
Per tant, imagine jo que estem parlant de professionals.
No estem parlant de propietaris, perquè la deducció no diu "persones que tinguen un bancal o dos".
No, parla d'empreses agrícoles.
I nosaltres el que volem és que les empreses agrícoles tinguen, efectivament, una deducció fiscal, però que almenys estiguen constituïdes amb més temps.
És a dir, nosaltres quan passem de 4 a 8 anys és per donar seguretat a eixes deduccions.

I no em contesta vosté a allò de la renda bàsica valenciana.
Jo esperava que vosté diguera que, bo, ahí sap que el conseller de Benestar Social es va comprometre, s'ha compromés moltes vegades, que no hi hauria cap família valenciana que no tinguera assegurada eixa renda mínima, que pensem que com a mínim si són famílies unifamiliars, és a dir, amb un fill, hauria de ser del 65% del salari mínim interprofessional, que ja és molt baixeta.
Vosté sap que hi ha algunes comunitats autònomes que la tenen.
Estem parlant d'una llei que ja existeix.
I, per tant, entenem que la nostra comunitat que vol ser avantguarda en moltes coses hauria de ser avantguarda en eixes.
És a dir, que no hi haguera cap valencià i cap valenciana ­i li ho vull tornar a dir­ que com a mínim tinguera assegurat eixe 75% del salari mínim interprofessional, perquè vosté sap que hi ha molts valencians sota l'umbracle de la pobresa i que els salaris valencians estan molt lluny de la mitjana de salaris que cobren la resta de treballadors d'altres comunitats autònomes.
Per tant, esperava alguna resposta d'eixa renda bàsica valenciana i també.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Peris, acabe.

 

**El senyor Peris i García:**

 

.
.
.
per què no voten a favor de la reducció de la jornada laboral.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula la senyora Rico per a rèplica.

 

**La senyora Rico Llorca:**

 

Señor Peris, son muchas cosas las que quiero contestarle.
A ver si hay tiempo.

Bueno, usted ha dicho que hemos cometido dos incumplimientos muy graves.
En principio, uno era la renta básica valenciana y, el otro, la jornada de las 35 horas.
Con respecto a la renta básica valenciana primero se rechaza por cuestiones formales.
En primer lugar, ya sabe que el conseller no puede venir aquí, el conseller de Bienestar Social no es quien puede traer a estas Cortes la ley sino el Consell, eso por razones formales.
Y, luego, por razones de fondo, decirle que sí, que se está preparando un anteproyecto de ley que regulará la renta básica valenciana en todos sus términos.
Y en este momento se encuentra en fase de elaboración y discusión con todas las entidades y colectivos más representativos del sector.
Eso, con respecto a la renta básica.

Con respecto a la jornada de las 35 horas, comentarle que no procede la aceptación porque en julio de 2001 se firmó el pacto valenciano por el crecimiento y empleo, suscrito por la Generalitat, organizaciones sindicales y Cierval.
Y se plantea como objetivo en ese pacto que antes de que acabe el año 2004 la jornada laboral de los empleados públicos de la Generalitat Valenciana va a ser el equivalente a 35 horas semanales en cómputo anual.

Por tanto, señor Peris, usted ya sabe que estas enmiendas que usted plantea no solamente son de incumplimiento del Partido Popular, sino todo lo contrario.
Incluso, usted tuvo que retirar una enmienda, dijo que estaba mal redactada y no era así porque estuviera mal redactada, la del 5%, la de la reserva del 5% de empleados discapacitados usted sabe que la tuvo que retirar porque eso ya está previsto por parte de las disposiciones, dijo que estaba mal redactada y no es cierto, no es así.

Luego, también, vamos a ver, dice usted que, siguiendo con los incumplimientos, que no hemos realizado el catálogo de cuevas ni de caminos ganaderos.
No es así.
El catálogo de cuevas se está realizando, lleva mucho tiempo realizándose.
Es una materia muy compleja hacer un catálogo de cuevas, no sólo desde el punto de vista técnico, sino también desde el punto de vista del tratamiento de la información.
Y, desde luego, hacer lo que usted pretende, que en seis meses esté elaborado el catálogo de cuevas podría hacerse pero mal hecho.
¡Y para qué vamos a hacer un catálogo mal hecho en seis meses!
Es mejor no aceptarlo porque debe hacerse un catálogo exhaustivo y bien hecho.

Con respecto también a los caminos ganaderos, tengo que decirle que en este momento disponemos de 15.
000 kilómetros de vías pecuarias.
En principio, se han estudiado 2.
200 kilómetros, pero para elaborar la red de vías pecuarias de interés natural y ganadero de la Comunidad Valenciana se precisa conocer mejor la situación y realizar algunas actuaciones administrativas previas.
Y todo esto en el plazo de seis meses le aseguro que no se puede realizar.

También usted ha dicho que de la aprobación de los estatutos de la entidad de residuos.
.
.
pues, bien, tengo que decirle que el consejo superior de urbanismo aún no está constituido pero que esta falta de constitución no supone ningún problema para la plena y concreta aplicación de la Ley reguladora de la actividad urbanística de la Comunidad Valenciana.
De todos modos, va a entrar previamente en estas Cortes un proyecto de ley para reformar la Ley reguladora de la actividad urbanística.
Y no tendría sentido ahora aprobar esa enmienda cuando está a punto de entrar en estas Cortes esa ley.

Por tanto, señor Peris, creo que queda muy claro que no son incumplimientos del Partido Popular, sino muy al contrario cumplimientos.
Lo que pasa es que cada cosa requiere su tiempo.
Por tanto, no podremos aprobar sus enmiendas.

Nada más.
*(Se sent una veu: "¡Muy bien!
")*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Rico.

Senyories, votació conjunta.

Senyor Oltra, té la paraula.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci, almenys per saber quines esmenes cal votar separadament.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Demaríem votació de la 26 i, després, de la 297 fins a l'última.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, votació de l'esmena 26.
Comença la votació.
El resultat és de 31 vots a favor; 47 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena 26.

Senyories, votació conjunta de l'esmena 297 a la 313, que és l'última.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 31 vots a favor, 46 en contra, 5 abstencions.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades pel senyor Peris, començant en l'esmena número 16.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 36 vots a favor, 46 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Senyories, votació a l'article 32, abans el 28.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 36 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 32.

A l'article 33 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, cap en contra, 36 abstencions.
Queda aprovat l'article 33.

Votació a l'article 34.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 36 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 34.

Article 35, abans el 31.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 36 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 35.

Votació als articles 36 i 37, votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, 37 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 36 i 37.

Als articles 38 i 39 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.

Senyor Maluenda, té la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Hem observat en l'article 38, abans 34, que hi ha un error, no sé si mecanogràfic o de traducció, quan diu: 1.
A efectes del que disposa l'article 42 de la Llei 21/2001, de 27 de desembre.
I en l'apartat seté, de l'article 3, del Real Decret Llei 16/1997, de 25 de febrer, que eixe decret és del 16 de 1977, perquè es faça l'oportuna correcció.
Això és un error.
Abans de votar, cal advertir-ho.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.
Si es así como usted dice, se corregirá dicho error.

Votación a los artículos 38 y 39 que no tienen enmiendas.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, cap en contra, 37 abstencions.
Queden aprovats els articles 38 i 39.

Defensa de l'esmena número 60 del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Pérez Baldó.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

Gracias, señora presidenta.
*(Remors)*

Con estas enmiendas tratamos de reconducir algunas cuestiones que hacen referencia.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories, pregue silenci.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

.
.
.
a la Entidad de Saneamiento.
Y trata de restituir, la Ley de acompañamiento de este año, un olvido del año anterior, cuando se transfirió a la Entidad de Saneamiento el canon y no se le dotó de capacidad jurídica en materia de infracciones y sanciones.

Pero además, lo que sucede es que, con motivo de esta transposición, al calificar las faltas hacen una calificación muy sui generis que se aparta sustancialmente de la preceptuada en la Ley 30/1992, que tiene carácter de norma básica.
Pero tampoco justifican por qué se apartan del precedente, por lo que consideramos que de alguna forma al menos tenía que haberse justificado por qué motivo se apartan de esta calificación de la Ley 30/1992.

Pero además hay una cuestión, también hay una serie de cuestiones esenciales que tratamos de que se tuvieran en consideración: que al determinar la competencia para imponer las sanciones se deja esta potestad en el gerente de la Entidad en su totalidad, pero hay algunas sanciones que tienen una cantidad importantísima, multimillonaria, y creíamos más oportuno, como se hace, lógicamente, en otras disposiciones de este carácter, que hasta los 6.
010 euros esta competencia estuviese en el gerente y de esa cantidad en adelante la tuviese el conseller competente.
Es algo totalmente razonable y además que se sigue normalmente esta gradación en toda la legislación sancionadora.

Pero además, es que si se mantiene la letra c) del artículo 29 podemos cometer un grave error, y es que una falta leve puede ser sancionada con un importe mayor que una falta grave, y esto es un contrasentido.
Por lo tanto, se trata de graduar para que no se produzca esta inconsistencia.

Claro, naturalmente, en comisión fueron rechazadas.
No sé lo que dirán en este momento.
Pero además es que constituyen en falta algo que no lo es, porque a no ser que se modifique el artículo 24.
2 de la Ley 2/1992 no se puede exigir algo imposible.
Por lo tanto, la capacidad de instalar el contador depende del usuario o tiene que ser a instancias de la administración, y si no ha existido comunicación de la administración no existe falta de.
.
.
*(Inoïble)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Pérez Baldó, acabe.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Pérez Baldó.

Té la paraula el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Baldó.
Usted plantea suprimir el capítulo III y hacer unas modificaciones a algo que a nosotros nos parece sustancial y que creemos que sus enmiendas perjudican claramente, como es la correcta gestión, control y cobro de una figura como es el canon de saneamiento, que para nosotros ha sido tan importante en la política de saneamiento y de depuración de aguas, tan importante como que en el ejercicio 2003 destinamos 238 millones de euros a esa entidad y a esas políticas.

La modificación que planta el Gobierno, desde nuestro punto de vista, lo que hace es establecer básicamente las infracciones y las sanciones en relación con el incumplimiento que se puede producir en el funcionamiento de este tributo, incumplimiento que se puede dar, por un lado, por las entidades que suministran el agua, y por otro lado, por los propios consumidores o los titulares de consumos de esa agua.

Por lo tanto, creemos que es preceptivo y necesario que el artículo y la modificación se mantengan como están, porque ha sido el canon una figura tributaria modificada sucesivamente para mejorar su gestión, para mejorar su función, para mejorar el objetivo al cual va destinado.
Hay que tener en cuenta que el objetivo fundamental de las políticas o de los recursos que se obtienen a través de la recaudación del canon de saneamiento han permitido que en la Comunidad Valenciana hayan hoy en día un 50% más de depuradoras, concretamente 384 depuradoras, y que todos los municipios de menos de 500 habitantes hoy en día tengan un sistema de depuración.

Por lo tanto, creemos que su enmienda puede afectar gravemente a la gestión y a la recaudación, y sobre todo, al control de una figura que ha hecho que esta comunidad tenga perfecta legitimidad de reivindicar aspectos sustanciales en la política del agua, de reivindicar, por ejemplo, todas las inversiones que a través del Plan hidrológico nacional se van a realizar.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, acabe.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
en esta comunidad.

Por lo tanto, señor Baldó, no le vamos a aceptar sus enmiendas.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Pérez Baldó.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Costa.
Usted no puede haber olvidado todo el derecho que aprendió, algo recordará.
Entonces, en primer lugar, le agradezco que usted se haya releído el *Diario de Sesiones* de la comisión y que no haya hecho usted afirmaciones tan peregrinas como que el canon de saneamiento y la Entidad fueron unas instituciones que ustedes crearon, porque si ha repasado usted la Ley 2/1992 habrá podido comprobar que están contempladas en la ley.
Naturalmente que en el Pleno se ve que usted se ha tentado la ropa y ha evitado hacer esas afirmaciones que hizo.

Pero además, si usted dice que apartarse de la Ley 30/1992, que es una norma básica, es algo razonable, sin justificarlo, le vuelvo a repetir lo que le dije en el principio.
Y si usted cree razonable que una falta simple sea sancionada con mayor importe que una falta grave, entonces quiero que usted me dé su opinión.
Y si además, sin decirlo, se modifica sustancialmente un artículo de la Ley 2/1992, el artículo 24.
2, y se constituye en sanción algo que es imposible que se constituya en sanción, cuando traten ustedes de aplicarlo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Pérez Baldó, acabe.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

.
.
.
verán que no puede ser sancionada esa conducta porque no existe tal sanción.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Pérez Baldó.

Té la paraula per a rèplica el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Baldó.
Yo he estudiado Económicas, no soy abogado, pero en cualquier caso, estudiante de Derecho en este momento, y le prometo que intentaré recordar todo lo que aprenda a partir de hoy en Derecho.

Pero yo lo que le quiero decir es que lo que sí que es cierto es que hemos modificado el canon de saneamiento como figura de financiación propia de la Entidad de Saneamiento, que es lo que yo dije.
Y lo que sí es cierto es que este artículo y estas modificaciones lo único que pretenden es garantizar el cobro de algo esencial para nuestras políticas de abastecimiento y de saneamiento de agua, políticas que han garantizado que a esta comunidad venga el agua, políticas que han garantizado que hoy seamos la comunidad donde más se reutiliza y se depuran las aguas residuales, políticas que son radicalmente opuestas a los proyectos que con su enmienda usted plantea en esta comunidad, una comunidad seca y se-dienta, que es la que el Partido Socialista plantea a través de las enmiendas a la supresión de las ilegalidades del canon de saneamiento.

Por lo tanto, señor Baldó, no vamos a aceptar sus enmiendas.
Y yo le garantizo que intentaré seguir estudiando Derecho, aunque soy economista.

Muchísimas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Senyories, votació a les esmenes 60, 61, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73 i 74.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 37 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Defensa de l'esmena número 75, del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Té la paraula la il·lustre diputada senyora Andrés.
*(S'interromp la gravació)*

**La senyora Andrés Barea:**

 

Empezamos con un grupo de enmiendas, y por la cantidad que es y el poco tiempo que tenemos vamos a ir a las enmiendas que más, creo, repercusión pueden tener.

Una de las enmiendas que han presentado a la Ley de acompañamiento es la modificación de la Ley de fundaciones.
Aparte de importantes modificaciones realizan una modificación en el artículo 54 por la cual podrán disolver o fusionar las fundaciones por imposibilidad de nombrar patronos, contradiciéndose legalmente con la ley del Estado.
Luego dicen que por otras razones.
Es un caso en el cual ustedes están pidiendo que les dejemos absolutamente las manos libres.
Dicen que fusionarse a través de una unión o porque quieran o absorción ­opas hostiles también puede ser el tema­ o cambiar sus fines.
Manos libres.
Pueden cambiar sus fines, pero siempre dulcificándolo, y parece casi hecho a medida para la Conselleria de Bienestar Social.

Respecto a la Ley de procedimiento administrativo, al silencio administrativo vuelven este año a darle un toquecito cambiando 24 procedimientos de la Conselleria de Medio Ambiente y dos procedimientos de la Ley del Servicio Valenciano de Empleo.

Y con respecto al sistema de previsión de puestos de carácter directivo, pedimos la supresión del artículo 86 a partir del punto 2, porque no podemos comprender cómo pueden ustedes saltarse la legislación a la torera.
Dicen: "No obstante, podrá concurrir también simultáneamente personal ajeno a la administración, con el fin de que la administración pueda contar con un mayor número y heterogéneo ­no sabemos lo que significa 'heterogéneo'­ de aspirantes.
" La provisión se efectuará conforme al régimen laboral ­y repito, laboral­ Real decreto 1.
382/1985, decreto de alta dirección.
Miren si tienen sentimiento de culpabilidad y están unidos con el tema que incluso la indemnización pone en el punto 3 de indemnizaciones que serán fijadas en el mismo real decreto.
Toda una forma irregular de previsión de puestos de trabajo en la administración, toda una forma irregular de acceso a la función pública.
Están regulando ustedes materias que no les competen, materia laboral, materia exclusiva del Estado.
Ustedes están haciendo irregularidades permanentemente.
Por lo tanto, espero que sean conscientes de lo que están haciendo y espero que rectifiquen inmediatamente ante la evidencia de que legislativamente existen contradicciones.

Pero también tenemos una enmienda de adición en la cual hemos puesto la enmienda 307 en relación a las brigadas rurales de emergencias, ya que según la ley que aprobamos la semana pasada, pertenecen dentro de los servicios esenciales, porque casualmente estas brigadas de emergencias están contratadas por la empresa Tragsa, y queremos coordinación y funcionamiento.
Empresa Tragsa que tiene muchos, muchos problemas.
Hoy en el diario *El País* viene esto de la empresa Tragsa: "Gravísimos problemas", "gravísimos problemas de coordinación", "actuación contra los voluntarios" y "por no tener medios técnicos".
Por lo tanto, pedimos una enmienda que consideramos.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Andrés, acabe.

**La senyora Andrés Barea:**

 

.
.
.
especialmente en este momento de prioridad y urgencia, la enmienda 307, que es la regulación del sistema de Tragsa.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Per favor, senyories.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Andrés, empresa Tragsa que, para tener muchos problemas, ha conseguido que en esta comunidad haya una media de 4.
700 hectáreas al año quemadas, frente a una media de 47.
000 hectáreas quemadas en la época del Partido Socialista, empresa Tragsa, que sí que tendría muchos problemas.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Camarasa, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
si aceptáramos las enmiendas del Partido Socialista, que suprimen absolutamente el presupuesto de la empresa Tragsa.
La empresa Tragsa, que ha contribuido a que, hoy, esta comunidad sea probablemente la comunidad donde menos hectáreas se queman.
Por lo tanto, señora Andrés, yo le digo que mientras los problemas sean la eficacia en la lucha contra los incendios, este gobierno las va a apoyar.

Y las modificaciones que plantea suprimir en la ley de fundaciones *(remors)*, no lo entendemos: modificaciones de carácter técnico que lo única que están haciendo es reflejar, a pesar de lo que usted dice, que dice aquí, dijo en la comisión, reflejar la realidad de las fundaciones aplicando la ley o trasladando a la ley la práctica realidad de las fundaciones valencianas.
En primer lugar, plasmando expresamente la posibilidad del incremento de la dotación fundacional, que usted no lo ha nombrado; en segundo lugar, mejorando la seguridad jurídica de las fundaciones, que usted tampoco lo ha nombrado, eliminando determinados términos que hacen que no haya en determinados aspectos una claridad suficiente; y, en tercer lugar, mejorar la facilidad de aquellas pequeñas fundaciones, aquellas que tienen que presentar sus balances de forma abreviada y, por lo tanto, que se les exigía hasta este momento la presentación de memorias, un documento excesivamente complejo, que llevaba a la contratación muchas veces de servicios externos que eran excesivamente caros para las fundaciones.

Pero, además, usted no ha nombrado o no ha hablado en sus enmiendas de algo que nos sorprende claramente: usted plantea suprimir el capítulo VIII, un capítulo que lo único que hace ­y yo le pediría que retirara la enmienda o que votara a favor del capítulo­ es prohibir la publicidad de los carteles en los tramos urbanos de las carreteras, algo que es complementario con lo que en el año 1991 hizo que se suprimiera también la publicidad en los tramos interurbanos en las carreteras valencianas.

Por lo tanto, una modificación que en lo único que ahonda es en mejorar la seguridad vial de los ciudadanos valencianos.
Que usted pueda decir que este es el instrumento o no es el instrumento, pero es que es una medida claramente beneficiosa para mejorar la seguridad vial de los ciudadanos valencianos.

Pero, además, fíjese usted, la provisión de puestos de carácter directivo prevista en la Ley 30/1999 es básica.
Esta normativa qué hace: se incluye en un proyecto de decreto de selección, de provisión de plazas de personal.
Ese decreto ha sido consensuado y negociado con los sindicatos y con las organizaciones colegiales y con las asociaciones más representativas.
El decreto recoge esa posibilidad de.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, vaja finalitzant.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

*(inintel·ligible)* .
.
.
los cargos directivos ­termino­ al personal ajeno a la administración.
Lo único que hemos hecho es recoger lo que el Consejo Jurídico Consultivo plasmó como recomendación esencial al Gobierno Valen-ciano; ese cumplimiento de la legalidad es el que usted pretende suprimir.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula per a rèplica la senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Gracias, presidenta.

Bueno, señor Costa, vamos a ver.
La empresa Tragsa: yo no estaba atacando a la empresa Tragsa, sino a la responsabilidad de este gobierno de coordinación y de responsabilidad como tiene la empresa Tragsa; según la orden del 27 de enero del 2001, es un medio propio y un servicio técnico.
No puede haber esta descoordinación que se ha hecho patente ahora en Galicia, no creo que Galicia opine lo mismo que usted, eso para empezar.

Segundo, dice: seguridad jurídica respecto a las fundaciones, contradice la Constitución en el artículo 49.
1, contradice la norma básica según el informe del Consejo Jurídico Consultivo, y crea indefinición cuando dice "otras razones para la disolución".

Pero ustedes atienden a dos cuestiones fundamentales respecto a las fundaciones: una es la sustancialmente rentable, como es la fundación Aragonés, y otra es la fundacionalmente no dominable, como la Miguel Hernández.
Eso es lo que ustedes entienden en las fundaciones.

Con respecto a los puestos de carácter directivo, tiene usted una total confusión, y espero que no lo engañen más.
La Ley 30/1999, en su disposición adicional décima dice que solo podrán concursar personas estatutarios o funcionarios no ajenos a la administración sujetos a la Ley 30/1984.

Señor Costa, lamento que le engañen, lamento que le engañen, y lamento que reitere esa imprudencia que cometió el otro día, porque esto no es una agencia de colocación, la administración no es una agencia de colocación.
Colocación, parece ser que están siendo otras empresas que ustedes, hoy, en la prensa de hoy, vienen colocando a amigos del PP.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula per a rèplica el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Señora Andrés, la verdad, me sorprende muchísimo que usted diga que usted no ataca a la empresa Tragsa.
Probablemente, el suprimir el 80% de su presupuesto es beneficiarla, potenciarla y favorecer la lucha contra incendios, como también es favorecer la coordinación en Galicia, que por el Partido Socialista haya esa pequeña reflexión de que para ganar votos es necesario hundir más Prestiges.
También debe ser eso *(veus)* colaborador de esa coordinación.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
.
.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
de esa forma de ver la política.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories.
.
.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
también debe ser eso *(veus i aplaudiments)*, porque eso, como no se lo oigan al señor Zapatero, no creo que a nadie más se lo hayan oído.

Por lo tanto, no me vaya hablando de coordinaciones, porque lo que no puede ser es convertir a la Comunidad Valenciana en un incendio, y ahora pensar, con una política eficaz en la prevención de incendios, que la empresa Tragsa no es la más adecuada y que no es la que debe gestionar esas políticas.

Por lo tanto, señora Andrés, en eso, ni un tipo de lección.

¿Fundaciones?
Mire, diga lo que usted quiera, pero usted está faltando a la verdad cuando dice que aquí no se está potenciando y mejorando la seguridad jurídica de las fundaciones.
Y si no, dígaselo a los miles de valencianos que se han visto favorecidos por las fundaciones que con ayuda de este gobierno, con la protección de este gobierno, han conseguido sacar adelante temas básicamente sociales y que esta modificación va a hacer que todavía sean más sociales.
*(Una veu:* "*¡Muy bien!
"*)

Muchísimas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula per a la votació el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Per a demanar votació separada de la 307, 308, 309 i 310.

 

**La senyora presidenta:**

 

Votació per a la 307, 308, 309 i 310.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 31 vots a favor, 46 en contra, 5 abstencions.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades per la senyora Andrés, començant per la 75.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 36 vots a favor, 46 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a l'article 40.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, 36 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 40, l'anterior 36.

Defensa de l'esmena 85 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Anem a defensar un bloc d'esmenes compostes per la 85, 87, 88, 98, 100, 103, 107, 109, 111, 115, 119, 121, 123, 125, 130, 149, 150, 151, 152, 267, 268, 269, 270, 285, 286, 291, 293, 294 i 320.

En aquest bloc, doncs, evidentment, hi ha quasi de tot.
Començaríem destacant, per exemple, una esmena que fa referència a l'antic article 40, en la qual, d'alguna manera, la mateixa conselleria demostra.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Oltra.

Per favor, senyories.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
la seua preocupació per la situació de les empreses públiques, que s'han convertit, com venim denunciant des de l'oposició, en un pou sense fons a l'hora de perdre diners.
La mateixa conselleria es veu obligada a fer una modificació de la llei en el sentit d'exigir a aquestes empreses públiques que li faciliten tota la documentació, fonamentalment el que fa referència a compromisos de pagament, etcètera.

Jo crec que això demostra que, d'alguna manera, aquestes empreses funcionaven a la seua manera, sense un control eficaç per part de la Conselleria, que no digam que ara va a tindre'l, però almenys pareix que volen preocupar-se.
En tot cas, volen informar-se; nosaltres demanem també disposar d'eixa informació.

Després hi ha una modificació de la llei de la Sindicatura de Comptes que nosaltres, en principi, pensàvem que deuria haver anat pel procediment ordinari, té el punt positiu de la inclusió dels ajuntaments, cosa que ens alegra, però, evidentment, en la modificació que introduïx en l'antic article 45 és molt perillosa.
El fet que el Consell suprimixca un dels requisits, de manera que se possibilita que els interventors de la mateixa Conselleria puguen, directament ja, passar a ser nomenats membres de la Sindicatura de Comptes, ens pareix a nosaltres i al mateix Consell Jurídic Consultiu una situació molt perillosa.

L'informe del Consell és un informe molt ample, el més ample que dedica a l'estudi de tot aquest projecte de llei, i advertix molt seriosament de la situació que es pot crear i de la pèrdua de credibilitat i transparència que això pot suposar.

Per tant, nosaltres demanem al Grup Parlamentari Popular que retire aquesta proposta, perquè considerem que és una agressió en tota regla a la mateixa Sindicatura de Comptes i a la mateixa transparència i credibilitat de la comptabilitat dels comptes públics.
Per tant, nosaltres hem fet esmenes per intentar que això no es faça i, a més, inclús tenint en compte precedents en altres comunitats autònomes, que el període inclús s'amplie a tres anys.

Després, hi ha tota una sèrie d'esmenes, en les quals no entrem en el fons del tema, però sí que ens posicionem en contra que s'utilitze per a la modificació parcial de determinades lleis.
Estem en contra d'afavorir major capacitat d'endeutament de Televisió Valenciana, volem millorar la situació del personal d'investigació científic i de tecnologia.
.
.
I, fonamentalment, també hi ha una esmena en el sentit de no afavorir el procediment pel qual volen vostés consolidar els processos de col·locació digital dels alts càrrecs en Sanitat, que nosaltres estem absolutament en contra, estem en contra d'augmentar els temes del silenci administratiu, i, fonamentalment, el que presentem són una sèrie d'esmenes que van en la línia de modificar substancialment la famosa llei de l'estatut d'expresidents, probablement una de les lleis més vergonyoses que s'han aprovat en aquesta legislatura.

A més, la prova la tenim en com el mateix Partit Popular vol complir la seua promesa: no solament no se va fer al principi del període de sessions, es fa al final, es fa mitjançant una simple esmena a la llei d'acompanyament, o siga, intenta passar tan desapercebut com siga possible, demostració clara de la vergonya que deu suposar aquesta llei, inclús la mateixa modificació que vostés plantegen.
Però és que no és vergonya suficient.
Jo crec que el que cal fer ací és retirar aquesta llei i plantejar el debat absolutament de nou.

Aquesta modificació que planteja el Partit Popular, incomplint les seues mateixes paraules.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
això, jo crec que és suficient, per dir el valor que tenen eixes paraules en aquest trona, es demostració clara que la dignitat dels expresidents i la dignitat de l'actual president de la Generalitat, que segurament per això, a més, hui no està ací, té preu.
I això ens pareix molt preocupant: se passa d'una situació de sou vitalici a una situació de quinze anys.
Però, a més, se fa a la carta, de manera que el mateix senyor Olivas, en estos moments, per estar escassament nou mesos, puga cobrar dos anys i, a més, tindre una sèrie de beneficis, entre eixos beneficis el cotxe, els assessors, el despatx, etcètera, etcètera, per a tota la vida!

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Però és que, a més, en la modificació que vostés introduïsquen, amb un dia, amb un dia que algú estiga de president de la Generalitat, tindrà dret per a tota la vida a tota eixa sèrie de beneficis.

Pensem que són accessoris de luxe, una llei del *chollo* i una llei absolutament infumable.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Nosaltres diem públicament ací que un dels compromisos de cara a la possibilitat d'un govern distint d'esquerres serà.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, se li ha acabat el temps.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
anul·lar aquesta llei.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

El temps se li ha acabat, senyor Oltra.

Torn en contra.
Té la paraula el senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor Oltra, ha fet vosté referència únicament i exclusivament a tres grups d'esmenes de les que vosté.
.
.
, les que considera més destacables.
En elles observem que vosté està absolutament d'acord amb la modificació que se fa en la Llei d'hisenda pública perquè les empreses públiques tinguen un major control, i únicament vosté el que demana és que se publique en el diari oficial.
Però que, en realitat, estes obligacions són el verdaderament importants, que sempre se fixa un sistema de publicacions dels distints instruments jurídics, amb la qual cosa vosté tindrà perfectament coneixement sense necessitat d'això.

Per un altre costat, no li agrada a vosté la reforma que se proposa de la Sindicatura de Comptes.
I està pensant en un informe del Consell Jurídic i està pensant que és molt perillós que puguen entrar interventors després d'un any d'haver deixat d'exercir les funcions en un altre lloc.
I vosté vol prolongar eixe termini a tres anys.

Mire vosté, la pràctica ­i vosté la coneix suficientment­, en la pràctica si se detecta alguna situació que haja de ser objecte d'una inspecció per part de la Sindi-catura de Comptes ­i vosté ho sap­, li assegure que no se produirà en l'any següent a què una persona haja estat treballant en un altre lloc de treball.
Li assegure que se produirà eixa denúncia o apareixerà a la llum eixa anomalia o eixa irregularitat molt més després que es produïsca l'any.

Per tant, igual és posar un any, que tres, que dos, que cinc.
Se produirà l'anomalia quan se produirà, quan se produirà, i el que vosté està fent en esta esmena és dubtar, dubtar de l'honorabilitat, dubtar de l'honestedat, dubtar de la competència no sols d'aquells interventors que puguen acudir a la Sindicatura de Comptes, puguen formar part d'ella a través d'esta reforma que se proposa en la Llei d'acompanyament, no sols d'ells, sinó de tots els que allí puguen estar exercint les seues funcions d'intervenció en el si de la Sindicatura de Comptes, perquè s'oblida vosté de la figura ­i li ho vaig dir en comissió­, de la figura de l'abstenció i de la figura de la recusació.
I vosté posa en dubte que si n'hi ha un interventor que ha tingut en l'any anterior alguna cosa a vore, que els seus companys no el recusen o que a ell li falte la suficient honorabilitat per a abstindre's.

Per tant, creguem que és una esmena que devem rebutjar perquè no conduïx a ninguna altra situació més positiva que la que contempla la reforma de la Llei d'acompanyament.

Per un altre costat, tampoc li agrada a vosté aquella reforma que afecta la Televisió Valenciana.
Però també ahí ha d'entendre vosté que l'única cosa que s'està fent és dotar la Televisió Valenciana d'una situació d'igualtat respecte a totes les altres empreses del sector públic que puguen fer operacions de tresoreria a sis mesos, i res més, és anivellar.
El que a vosté no li agrada perquè tinga una *querencia* en contra de la Radiotelevisió Valenciana ja és un altre tema.
Però el que no se pot negar és que això, el que significa és un plànol d'igualtat per a Televisió Valenciana en referència a totes les empreses del sector públic.

I, per últim, vosté ha fet referència a la Llei d'expresidents.
El Partit Popular en esta esmena el que està fent ­i s'ha dit ja ací en anteriors intervencions­, el que està fent és complir un compromís, un compromís que se va prendre en estes Corts, un compromís que se va prendre conjuntament amb el grup majoritari de l'oposició, que venia a reduir ­i vosté ho sap perfectament­, venia a reduir aquell temps vitalici, venia a reduir-lo a quinze anys.
Eixe és el compromís del Partit Popular amb el Partit Socialista i en estes Corts.
Que s'ha introduït una modificació?
Doncs, sí.
S'ha introduït una novetat, per dir-ho aixina, però que pense que fins i tot tots els que puguen estar en contra d'esta Llei d'expresidents, fins el més acèrrim en contra d'esta llei, si té una lògica estarà d'acord que s'ha d'establir també una situació proporcional a totes aquelles persones que no hagen tingut el rang de president durant una legislatura completa.
I no estem parlant.
.
.
, el que ocorre és que vostés tenen una.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Díez, acabe.

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

.
.
.
fixació sobre determinada persona.
No estem parlant d'una persona en concret.
Estem parlant de qualsevol altra situació que se puga produir i que no tindré inconvenient en el torn de rèplica d'aclarir-li-la.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Torn de rèplica.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Bé, senyor Díez, en principi, la modificació de la Llei de la Sindicatura de Comptes, vosté recordarà allò que se diu que no basta ser honrat sinó a més aparentar-ho.
La modificació de vostés va justetament en la línia contrària.

Però jo volia comentar un poquet més el tema de la modificació de la Llei d'estatut d'expresidents, modificació que vostés evidentment han fet a disgust perquè el que vostés volien era que eixe sou estiguera per a tota la vida i aixina el van votar en el seu moment.
Ha segut la pressió de l'opinió pública, la vergonya pública, l'escàndol d'això, el que els ha fet rectificar parcialment.
Però eixa rectificació parcial l'han haguda de fer de la manera que l'han haguda de fer.
O siga, el més amagada possible, amb la menys transparència possible, intentant difuminar al màxim la qüestió.
Inclús no els ha importat contradir les declaracions públiques de destacats portaveus del seu grup en aquesta trona.

Nosaltres estem radicalment en contra que aquest tipus de tractament incloga quinze anys després de la rebaixa, després de la rebaixa ­i ara estem entrant en període de rebaixes­, i que es quede en quinze anys de sou, d'un magnífic sou més tots els components de xòfer, d'assessors, etcètera, etcètera.

I és que es plantegen una sèrie de qüestions que ens preocupa que vostés no se les plantegen.
Què passa si un d'estos premiats de la grossa ­ara que estem en Nadal­, es dedica a una activitat privada ­pot ser advocat, per exemple­, que estem pagant-li nosaltres el despatx, estem pagant-li el cotxe oficial, estem pagant-li els assessors?
O siga, estem pagant-li això?
Perquè realment és això el que estem pagant.
Estem afavorint un determinat senyor perquè tinga un despatx pagat per l'erari públic.
Ens pareix absolutament vergonyós i absolutament improcedent.
Que per nou mesos, l'actual president ­nou mesos, eh?
­, vaja a cobrar una pensió de 25 milions de pessetes i a més tota una sèrie de beneficis durant tota la seua vida, ens pareix absolutament improcedent, absolutament vergonyós.

Què és el que passa amb el Consell Jurídic Consultiu?
Però vostés han pensat el que suposa per a intentar dissimular, intentar dissimular la cobrança d'aquesta pensió de faula?
O siga, els fiquen ahí, és cert que no tenen vot però tenen veu i fonamentalment el que tenen és capacitat de pressió, i capacitat de pressió en l'òrgan que deu informar si els projectes de llei són o no són competents.
És gent, la que va a anar ahí ­si alguna volta va perquè, bé *(inintel·ligible)*­.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
aleshores, ens pareix que se posa en perill la mateixa independència d'aquest Consell.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula per a rèplica el senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor Oltra, a mi me pareix molt bé que vosté vullga aprofitar este moment per a fer una crítica d'eixa Llei d'expresidents.
Però el que és evident és que ací el que estem parlant és d'unes esmenes, és a dir, d'unes modificacions que se proposa per part del Grup Parlamentari Popular i que se proposa en compliment de compromisos que s'han tingut amb el Partit Socialista.
No sol el compromís de reduir el caràcter vitalici sinó també el compromís, que després no haja volgut ser respectat pel Partit Socialista, o no haja volgut plasmar-ho en lletra escrita, però el compromís d'establir un règim de proporcionalitat per a aquells presidents que no hagen complit una legislatura, no hagen segut presidents una legislatura completa.

I li dia en el final de la meua intervenció que fins al més acèrrim contrari que puga tindre este llei ha d'entendre amb bona lògica que ha d'establir-se un sistema de proporcionalitat.
I li pose, perquè vosté ho comprenga ­encara que sé que ho comprén­, li propose l'exemple que se produïsca una desgràcia que falte o es quede incapacitat psíquic un president que duga un any de president, i que a continuació n'hi haja un altre que estiga tres anys.
Haurà de marcar-se una proporcionalitat.
Crec que això vosté a poquet que ho raone, a poquet que vullga raonar esta observació que li faig, ho podrà entendre.

Per la resta.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

.
.
.
entenc perfectament que estiga vosté en contra d'eixa llei, que ja la va rebutjar quan en el primer moment que va vindre a les Corts varen votar en contra.
Però el que vosté està aprofitant és este moment d'esmenar una Llei d'acompanyament per a atacar el Grup Parlamentari Popular.
I li ho torne a repetir: esta modificació no és del Grup Parlamentari Popular.
És del Grup Parlamentari Popular i de la majoria de l'oposició, encara que en este moment no estiguen recolzant-la.
I el que fa el Partit Popular és complir eixe compromís que va prendre amb el Partit Socialista.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Senyories, votació de les esmenes defensades pel senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Senyora presidenta, demanaria votació diferenciada en un bloc de les esmenes 291, 292, 293 i 294.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Senyor Perelló, té la paraula.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí, señora presidenta, queríamos hacer dos bloques ­no sé si coincide con lo que se ha dicho antes­, pero de un lado queríamos votar la 149, 50, 51 i 52, junto con la 291, 92, 93 y 94.
Y el resto, juntas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Senyories, votació a les esmenes 149, 150, 151 i 152.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 6 vots a favor, 47 en contra, 27 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a les esmenes 291, 92, 93 i 94.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 5 vots a favor, 47 en contra, 28 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes començant per la 85, defensades pel senyor Oltra.
Comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 46 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Senyories, votació a l'article 41, abans el 37.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queda aprovat l'article 41.

A l'article 42 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 1 en contra, 34 abstencions.
Queda aprovat l'article 42.

A l'article 43 i 44 sí que hi ha esmenes i estan presentades i defensades.
Votació conjunta, si no hi ha inconvenient, 43 i 44.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 48 vots a favor, 32 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 43 i 44.

Als article 45, 46 i 47 votació conjunta.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 6 en contra, 28 abstencions.
Queden aprovats els articles 45, 46 i 47.

Votació als articles 48, abans 44, i 49.
Senyories, comença la votació.
*(Remors)* Separada.
Votació a l'article 48.
Comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 6 en contra, 28 abstencions, 1 nul.
Queda aprovat l'article 48.

Votació a l'article 49.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 49.

Votació a l'article 50.
No hi ha esmenes presentades.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, cap en contra, 34 abstencions.
Queda aprovat l'article 50.

Votació conjunta dels articles 51, 52 i 53.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 51, 52 i 53.

Votació a l'article 54 ­abans 50­, 55, 56 i 57.
Votació conjunta?
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 54, 55, 56 i 57.

Votació als articles 58 i 59.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, 33 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queden aprovats els articles 58 i 59.

Defensa de l'esmena 132 del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Té la paraula la il·lustre diputada senyora Amorós.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Bien.
Empezaremos por la enmienda número 132.
Y nos gustaría decir desde el Grupo Parlamentario Socialista que en esta ocasión ­ya se lo dije en la comisión, señor Costa- no es que nos deban un debate respecto a la investigación, sino que es bastante grave, porque cada vez que se ha intentado modificar el Opvi, han querido introducir.
.
.
­no sé­ algo nuevo, lo han querido cambiar de conselleria, porque fundamentalmente ha sido eso cambiarlo de conselleria, no nos han explicado por qué ni por qué no.
Simplemente lo han traído en una ley de acompañamiento, de la cual, bueno, ya sabemos los tiempos que tenemos para debatir, muy escasos.

Para nosotros el tema de I+D+I, en este caso, entendemos, desde el punto de vista socialista, desde el punto de vista progresista, que debería entenderse como un pacto autonómico en el caso que nos ocupa a los valencianos, porque posiblemente la investigación sea uno de los motores fundamentales de desarrollo económico, e intelectual también, de la Comunidad Valenciana.

Dicho esto, me cabe decir que de alguna manera no han tenido una política clara en materia de investigación y desarrollo, no la han tenido desde el principio.
Vamos a ver.
Ustedes, a manos del señor Camps, porque era el conseller en ese momento de Educación, Cultura e Investigación, deciden suprimir la Ivei, cuando era un organismo que tenía trece años a sus espaldadas de experiencia y un reconocimiento a nivel internacional.
Sí, sí, señor Costa, hay hemeroteca.
Ustedes empiezan liquidando la Ivei para crear el Opvi, que nadie conoce, y ha sido una gestión absolutamente nefasta.

El Opvi no ha podido desarrollar casi ninguna iniciativa ni ninguna política en materia de I+D+I, porque ustedes no les han dado la importancia que tenía.
¡Ah!
, eso sí, se han dedicado a pasarlo.
.
.
en el año 1999 estaba en la Conselleria de Educación y Cultura, luego a Presidencia, luego se lo llevan a la Conselleria de Industria, luego crean la Conselleria de Investigación, ahora otra vez volvemos a Presidencia.

Bueno, en este *desgavell*, lo único que tengo que decirle es que ante esas políticas de *matalafer*, *de fer i desfer i al final no fer res*, nos encontramos con la precariedad de los jóvenes investigadores.
Y, como siempre, sus políticas inducen a que se perjudique una vez más, fundamentalmente, a las mujeres; a las mujeres, porque no pueden compaginar su vida laboral, y si quieren, con su maternidad en un estado tan precario en el que se encuentran a nivel laboral.
Entien-do que a ustedes lo que son las políticas encaminadas a las personas les importan bien poco, como les importan bien poco las políticas en materia de investigación.

Porque he de recordarle que en el último debate al que asistió en estas Cortes el señor Zaplana sobre política general para saber el estado de la Comunidad, dijo que haría políticas que nos acercarían al 2% del PIB en materia de investigación.
Al día siguiente, mi grupo parlamentario presentó una propuesta de resolución, y ustedes en ningún momento la aceptaron, la rechazaron al día siguiente de que su presidente dijera que íbamos a alcanzar ese 2% del PIB.

Bien, señor Costa.
Tengo muchas más cosas que decirle.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Amorós, acabe.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

.
.
.
pero ya se las diré en la réplica.

Muchas gracias, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora Amorós.

Ustedes no nos deben un debate, ya se lo dije en la comisión.
Ustedes deben a los ciudadanos valencianos una política de investigación, de desarrollo, de innovación tecnológica.
Una política que durante doce años estuvo ahogada en la frustración por no poder acelerar, no poder acercar a la sociedad valenciana las políticas de innovación.

Hoy ustedes plantean con su enmienda la conclusión a esa política de acoso y derribo a la investigación, al desarrollo y a la innovación tecnológica, como es la supresión de la Agencia Valenciana de Investigación.
Porque el Partido Socialista nunca ha creído ni ha apostado por la investigación como una ventaja competitiva en nuestra economía.
Arrinconó a los sectores productivos, ridiculizó el gasto en I+D+I.
Y hoy, mientras el Partido Socialista dice en unos sitios que el Gobierno no invierte en políticas de investigación, aquí plantea una enmienda que suprime la creación de una agencia que va a programar y planificar toda la política de investigación, de desarrollo y de innovación.
Políticas que este año, en el año 2003, se incrementan en un 7,5%; que destinan 745 millones de euros a la investigación, al desarrollo y a la innovación tecnológica; que hacen que cada euro de inversión se múltiple por cinco en nuestra comunidad y, en definitiva, que va a contribuir a crear empleo, crecimiento económico.

Y hay otra enmienda ­que ya se lo dije en la comisión­, que es la propuesta del candidato Pla de crear una universidad, que usted no ha defendido, probablemente porque ni el Partido Socialista ni el Grupo Parlamentario Socialista se atreve a defender las propuestas y las iniciativas del señor candidato.
Supongo que ahora me dirá algo.
Pero frente a eso, frente a ese control que plantea el Partido Socialista a través de esta enmienda, nosotros apostamos claramente por la independencia, por la autonomía y por la financiación pública y reconocida por los rectores de las universidades.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, acabe.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
en la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Amorós.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bien, señor Costa, como sabía que me lo iba a decir, me lo he dejado para el final, evidentemente.
No solamente es que mi grupo parlamentario defienda las propuestas del señor Pla, sino que lo defiende la comunidad universitaria en su conjunto, todos los rectores de la Comunidad Valenciana.

Y lo que es una vergüenza es que su candidato a la Generalitat se reúna con las universidades y lo único que se le ocurra es decir que no estamos en una fase propositiva sino en una fase de consulta.
¿Cuántos años más le hace falta a ese señor que gobierne su partido en esta comunidad para tener media propuesta en materia de universidades e investigación?
Porque las únicas, las únicas, que ha tenido mientras tuvo la responsabilidad de la educación y la investigación en esta comunidad fueron el enconamiento con las universidades públicas valencianas y la destrucción del Ivei.
¿Para qué?
Para no crear ningún organismo en materia de investigación.
Y lo único que creó fue un Opvi, o un ovni, porque nunca hemos sabido qué era eso, porque no ha funcionando, porque han fracasado sus políticas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Amorós, acabe.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Y muestra de ello ­acabe­ es la fuga de cerebros que vive esta comunidad: se tienen que ir fuera para poder seguir investigando.
Y, bueno, señor Costa, hágasenlo ver.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Costa.

**El senyor Costa Climent:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora Amorós.

Yo entiendo a que usted le gustaría ser esa consellera de universidades.
Ahora, no intente utilizar, malinterpretar y hablar de cosas que nunca han dicho los rectores de estas universidades.
No intente hacer creer a la comunidad universitaria que la creación de una conselleria de universidades, que en la práctica es crear a un conseller que tenga supeditados a sus propios intereses a los rectores de las universidades como sus directores generales, no intente hacernos creer que eso es beneficioso para las universidades.

Lo que es beneficioso para las universidades, señora Amorós, es aprobar una ley de creación de una nueva universidad en esta comunidad, que ustedes no apoyaron.
Lo que es beneficioso para las universidades, señora Amorós, es destinar más de 380 millones de euros al año a las universidades públicas.
Lo que es apoyar a las universidades, señora Amorós, es dotarles de un sistema de financiación que les permite ser autónomos financieramente y políticamente.
Y eso es apoyar a las universidades, señora Amorós.
*(S'escolten unes veus: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Senyories, votació.
.
.
Senyor Oltra, demana la paraula?
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Votació separada de la 164.

 

**La senyora presidenta:**

 

Votació de l'esmena número 164.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 29 vots a favor, 42 en contra, 4 abstencions, 1 nul.
Queda rebutjada l'esmena 164.

Votació a les esmenes defensades per la senyora Amorós a partir de la 132.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 33 vots a favor, 44 en contra, cap abstenció; queden rebutjades les esmenes.

Votació, per tant, de l'article 60.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 44 vots a favor, 4 en contra, 29 abstencions; queda aprovat l'article 60.

Votació als articles 61, 62, 63, 64 i 65.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 32 en contra, cap abstenció; queden aprovats els articles 61, 62, 63, 64 i 65.

Votació a l'article 66.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 29 en contra, 3 abstencions; queda aprovat l'article 66.

Votació als articles 67, 68, 69, 70, 71.
.
.
fins el 71.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 33 en contra, cap abstenció; queden aprovats els articles 67, 68, 69, 70 i 71.

Defensa de l'esmena número 165, d'Esquerra Unida.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Vaig a presentar totes les esmenes que li queden al Grup d'Esquerra Unida a partir de la 165, i que corresponen al capítol XII i XIV de la Llei d'acompanyament.

Serà la utilització de la Llei d'acompanyament per a modificar lleis existents, o per a inclús publicar lleis absolutament noves, serà tot el legal que vostés vulguen dir i tot el legal que les lleis diguen, però nosaltres no ens cansarem mai de denunciar la seua utilització absolutament impròpia i inadequada.

Nosaltres pensem que hi ha modificacions substancials de la llei, i que clar que tenen el significat, tenen un significat estes modificacions.
Per nosaltres el Partit Popular les està utilitzant per a amagar incompliments de les seues pròpies lleis, o incompliments de les lleis en general, i les està utilitzant per a adaptar les lleis als seus errors i als seus desitjos.
Nosaltres pensem que estes modificacions substancials haurien de tractar-se de manera separada i en unes aportacions parlamentàries totalment independents.

En este cas hi ha una impossibilitat d'un tractament pausat.
Hi ha una impossibilitat d'un tractament diferenciat.
I hi ha una impossibilitat d'un tractament rellevant.
Una prova que és impossible tractar-les rellevantment, és la pròpia atenció que presten els diputats i les diputades a este debat, i que hui, per exemple, ara en este moment que vaig a parlar de l'Ivaj, i vaig a parlar de la cooperació; no està ací ni el senyor conseller de Benestar Social, que tractaria el tema de l'Ivaj; no està aquí el senyor president de la Generalitat, que en teoria és el president de l'Agència Valenciana de Cooperació; com el mateix Partit Popular, el Consell de la Generalitat diu que és el senyor president de la Generalitat.
Per tant, miren vostés què poca rellevància té tot el capítol XII i tot el capítol XIV de la Llei d'acompanyament.
Ací no tenim a ningú dels responsables de les lleis i dels temes que anem a tractar.

L'opinió pública, per tant, també li donarà molta menys rellevància, estarà molt menys informada, i no sabrà exactament de què ha anat el debat, ni s'assabentarà de les raons a favor ni de les raons en contra d'estes aportacions.
De totes formes nosaltres tenim l'obligació de plantejar ací modificacions a les seues modificacions.

Vostés mos fan tot un capítol XIV, en el que modifiquen les característiques del Consell Rector de l'Institut Valencià de la Joventut.
Vostés retallen les competències d'este consell, perquè clar, en ell participen organitzacions i participen persones que no són del seu grat.
Vostés modifiquen aspectes substancials, per exemple, el Consell Rector ja no tindrà que reunir-se quatre vegades a l'any.
Però és que això ho fan en plena consciència, perquè enguany només s'ha reunit dos vegades incomplint la pròpia llei de l'Ivaj.
Per tant, com vostés incomplixen la llei, el que fan és molt fàcil, modifiquen la llei existent i aixina ja s'han adequat.
Si nosaltres critiquem això de les quatre reunions, vostés ens diran que en la llei aprovada ja no consta.

Nosaltres, per ressaltar allò principal, la qüestió principal d'estes esmenes, nosaltres ressaltarem la següent, vostés volen canviar a sis persones triades per les organitzacions juvenils i de les organitzacions juvenilsm les volen canviar per sis persones de reconeguda experiència en la política de joventut.
Això és llevar a les persones interessades de l'òrgan, d'un òrgan que decidirà polítiques que a ells no els afecten.
Nosaltres ho trobem absolutament incongruent, negatiu i absolutament inacceptable.

Però no sols vostés modifiquen lleis en la seua Llei d'acompanyament, sinó que en algun cas fan la publicació de una llei completa.
En el tràmit parlamentari de la Llei d'acompanyament nosaltres no tenim la possibilitat de fer ni un debat diferenciat, no tenim la possibilitat de fer un debat de totalitat de la Llei de creació de l'Agència Valenciana de Cooperació per al Desenvolupament.
De fet vostés mateix ho consideraven una llei, i si no hagueren modificat la disposició transitòria tercera, haguera quedat clar que vostés açò ho tenien previst per a una llei, però no els donava ni temps ni possibilitat.

Nosaltres, per a tindre temps per a fer una defensa més o menys raonable d'esta llei, hem presentat algunes esmenes que són correccions menors, i hem presentat algunes esmenes que són supressió d'articles.
El que volem és temps per a fer una esmena a la totalitat del capítol XII de la llei.

No entren en eixe apartat d'esmenes per a aconseguir temps les esmenes que intenten corregir el llenguatge sexista.
Perquè vostés, senyors del Partit Popular, quan una llei és massa llarga, se cansen de fer esmenes i no corregixen el llenguatge que està marcat en un caràcter de gènere.
Nosaltres fem unes esmenes que corregixen tot el llenguatge sexista del capítol XII.
Tampoc entren en eixe apartat d'esmenes per a tindre temps per a fer una defensa correcta, les quatre esmenes en què nosaltres canviem la paraula "països en vies de desenvolupament" per "països empobrits".
Nosaltres pensem que hi ha ahí una filosofia de fons.
Eixos països no estan en vies de desenvolupament, sinó que són països cada vegada més pobres per la relació que s'establix entre el nord i el sud de la terra.
Per tant, nosaltres pensem que són esmenes en un profund significat, que vostés probablement no atendran perquè no se'ls ha ocorregut presentar-les.

Però és que a més, esta Llei valenciana de l'Agència Valenciana de Cooperació, que no és llei, que és un capítol de la Llei d'acompanyament, ha estat elaborat de pressa, ha estat elaborat corrents, de manera urgent, en deficiències greus de redacció, deficiències greus de comprensió.
I evidentment sense atendre a les necessitats que hi ha en la cooperació internacional en la nostra terra.

Per exemple, vostés s'han deixat en el tinter qui composa el Gabinet de Direcció?
No ho fica en tot el capítol que desenvolupa esta agència.
Qui composa la Comissió Permanent del Consell Valencià de Cooperació?
No ho posa en tot el capítol que estem tractant.
Qui composa el propi Consell de Cooperació?
No ho posa en tot el capítol que estem tractant.
És realment, si açò haguera vingut com una llei ací, era per a dir que estava feta sense cap tipus de tècnica parlamentària, sense passar per les adequades correccions, i sense passar pels adequats assessors que pogueren corregir els problemes.

Ara, sí que hi ha una cosa que fa este capítol.
Crea una superestructura increïble per a la cooperació.
En molts òrgans.
I sobretot caríssima.
El que ací fan és col·locar a gent.
Ara tenen una Direcció General de Cooperació Internacional, i de prompte ens trobem una Agència Valenciana de Cooperació, en què hi ha un president, el de la Generalitat; en què hi ha una Comissió Executiva, on hi ha representants de les conselleries.
Per cert, no ens diuen quins representants, ni quin nivell tenen, ni quines competències; simplement ahí estan.

Hi ha un director de l'agència amb rang de sotsecretari.
Hi ha a més un director del Gabinet de Direcció amb rang de director general.
Ací ens trobem que el director de l'agència tindrà un secretari particular, al que se li diu director.
.
.
bo, director del Gabinet de Direcció que tindrà rang de director general.
Ens pareix absolutament inacceptable i inassumible.
De cap manera millorarà l'ajuda a la cooperació.
Però sí que millorarà.
.
.
doncs això, que vostés podran posar a una altra persona en un càrrec i aixina complir una altra de les obligacions que puguen tindre en algú.

Evidentment esta estructura és molt més cara que l'anterior, però això a vostés els importa poc, perquè total els que paguen són tots els valencians, i els que deixaran de tindre algunes ajudes són els països empobrits que és als que deurien realment anar.

A l'hora de determinar les funcions ens trobem en coses curiosíssimes.
La Comissió Executiva de l'Agència Valenciana de la Cooperació, és un òrgan de participació, segons diuen vostés mateixa en el capítol este de la Llei d'acompanyament.
Evidentment això és incorrecte, però vostés no han mirat ninguna correcció ni incorrecció d'esta llei.

Segons vostés l'Agència Valenciana de Cooperació té com a objecte l'impuls organització, direcció i execució del programa de cooperació.
Me poden dir quin és eixe programa?
Vostés no han fet el Llibre blanc de la cooperació.
No l'han acabat.
Està en fase d'acabament.
Vostés no han fet la Llei valenciana de cooperació.
Però ja creen l'agència.
De manera que nosaltres no podem saber res de quin és la planificació i el programa.

No sabem ni quins principis ni quines característiques tindrà l'ajuda valenciana a la cooperació.
Per què?
Perquè no existix ni el Llibre blanc ni existix la Llei de cooperació.
I per tant, aquí tenim simplement que esta agència comença l'edifici per la teulada, i en lloc de fer el Llibre blanc i la llei abans, vostés comencen fent l'agència i després vorem si allò altre arriba.

Vostés parlen que aquesta agència aprovarà l'avantprojecte del Pla valencià de cooperació.
Anem a vore, això li correspon planificar-se, correspon estar planificat abans de l'existència de l'agència.
L'agència ha de complir el Pla valencià de cooperació.
Però no és la que ha d'estar realitzant-lo.
Això ha de constar en el Llibre blanc de cooperació i en la Llei valenciana de cooperació.
Per tant, nosaltres, evidentment pensem que el Partit Popular ha començat l'edifici al revés perquè simplement els interessa.

Nosaltres pensem que hauria de constar que la finalitat de la cooperació al desenvolupament és l'eradicació de la pobresa, de les seus causes i de les seues conseqüències.
I ahí nosaltres pensem que l'àmbit de la cooperació ha de ser tant en l'àmbit econòmic, com en el social, com en el cultural, com en el polític.
Una finalitat que vostés no anomenen en cap part de tot el capítol.
A vostés els dóna igual per a què ha de servir la cooperació.
No tenen clara la finalitat, no tenen clar el seu objectiu.
Simplement el que volen es tindre una façana de propaganda que diga que la Comunitat Valenciana, la Generalitat, fa algun tipus de cooperació.
Per això, nosaltres presentem tot un conjunt d'esmenes que han de vore amb les funcions de l'Agència Valenciana de la Cooperació.

Perquè vostés quan fan este capítol s'obliden totalment que existeixen ONG.
En cap punt de tot el capítol 12 de la Llei d'acompanyament apareixen les ONG.
En cap lloc.
Com a màxim arriben a aparéixer unes institucions no governamentals, ­"altres" diuen vostés­, quan les ONG són realment les entitats que estan actualment fent cooperació i fent cooperació solidària.

Vostés pretenen tindre un Consell Valencià de la Cooperació on el partit en el govern nomene els representants de les diverses organitzacions, volen nomenar-les a dit i volen que no estiga present quasi cap representant del que són la coordinadora d'organitzacions no governamentals per al desenvolupament.
Nosaltres considerem que això és un greu error i que ha d'estar present la coordinadora perquè és l'organització que agrupa en si a totes les organitzacions que han de vore amb el desenvolupament i els que fan realment una cooperació solidària i en el punt de partida.

Per això, nosaltres pensem que en el Consell Valencià de Cooperació almenys una tercera part ha d'estar triada per les pròpies ONG, i eixa tercera part, a més, ha d'estar triada dins del que és la coordinadora d'organitzacions no governamentals al desenvolupament.

Per què vostés li donen al director la facultat d'atorgar beques, ajudes i subvencions?
Això és transformar al director de l'Agència Valenciana de Cooperació en una font de finançament per a determinades associacions, grups, persones, estan buscant una agència valenciana de cooperació absolutament clientelista i que només responga als interessos del partit en el govern i no als interessos reals de la cooperació.

Per què vostés transformen l'agència en una empresa prestadora de serveis?
En els ingressos, en el capítol que ara serà el 80, en l'apartat b), diu que l'agència pot tindre ingressos provenents de la prestació dels seus serveis.
És que l'Agència Valenciana de Cooperació és una consultoria?
És que és una empresa?
Nosaltres considerem absolutament inassumible que açò aparega així.

I, finalment, vostés fan que l'agència puga rebre subvencions aportades per entitats privades i per particulars.
És a dir, l'Agència Valenciana de Cooperació en lloc de ser una coordinadora de la cooperació internacional es transforma en una competidora de les ONG, no agarra els recursos públics i els utilitza per a la cooperació, sinó que, fins i tot, intenta que li facen donatius a les persones particulars competint en la única font d'ingressos, en la principal font d'ingressos que tenen les ONG.

Els he intentat explicar en este tros que vostés una llei importantíssima, que hauria de ser fonamental per al País Valencià, que hauria tindre un debat molt seriós, molt continuat, que haguera hagut de tindre un debat a la totalitat, vostés simplement se la *cepillen* dins de tot el contingut de la Llei d'acompanyament.
És absolutament incorrecte.
Esta agència està naixent molt malament.
Vostés han fet la cosa apressadament i amb múltiples errades.
Totes eixes les acabarem pagant tots els valencians.
Tindrem una cooperació menys solidària, menys transparent del que hauria de ser.
Però, això és el que vostés aconsegueixen amb l'aprovació d'este capítol des de tota una llei d'acompanyament.
Absolutament inassumible, absolutament inaceptable i, sens dubte, absolutament incorrecte per al respecte que mereix la gent que està treballant de manera tan seriosa per la cooperació amb els països empobrits.

Gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, president.

Efectivament, senyor Cardona, vosté a intervenció llarga de 14, de 15 minuts, on només s'ha dedicat que a fer una crítica de la creació a través d'esta Llei d'acompanyament de l'Agència Valenciana de Cooperació per al Desenrotlla-ment,ha fet una crítica ­i vosté ho ha expressat des del primer moment, que estava fent una esmena a la totalitat­, però que, evidentment, de les seues paraules, d'eixa esmena a la totalitat que vosté ha fet, es dedueixen algunes coses.
Podem arribar a distintes conclusions.

Per un costat, que vosté només considera experts en matèria de cooperació per al desenrotllament aquells als que vosté coneix.
Fora del seu circuit, fora del seu àmbit, ja no hi ha experts en matèria de cooperació per al desenrotllament.

Per un altre costat, també es dedueix de la seua exposició que no pot assumir des de la seua òptica, no pot assumir que el Govern Valencià, que el Partit Popular que sustenta al Govern Valencià, tinga la sensibilitat per la cooperació.
No ho pot assumir.
Es rebel·la vosté en el seu interior que hi haja un partit que no siga Esquerra Unida que tinga esta preocupació per la cooperació.
En el fons ­i li ho dic amb tota la sinceritat i amb tota la llibertat que ens permet esta Cambra­ deduisc un ressentiment en les seues paraules de no ser vostés els adalils de la creació d'esta Agència Valenciana de Cooperació per al Desenrotllament.
I li senta malament que siga precisament el Govern Valencià, el govern del Partit Popular.
Que es faça a través de la Llei d'acompanyament?
Eixe és el motiu, eixa és l'excusa que dóna vosté per a fer la crítica feroç i per a dir que açò no serveix per a res.

Mire, el Govern Valencià, el Govern Valencià, des de l'experiència de govern d'estos anys passats i a causa de l'increïble augment que ha experimentat la cooperació al desenvolupament, així com al gran volum de gestió que açò duu i que eixe increment de la cooperació al desenvolupament l'ha fet este govern, ha estimat, per eixe gran volum de gestió, ha estimat necessària la creació de l'Agència Valenciana de Cooperació al Desenrotllament, per a agilitar i gestionar millor tots els projectes, totes les accions subvencionades, així com per a gestionar millor l'important capítol de fons que ha anat experimentant un increment notable en els últims anys dins de la gestió del Partit Popular.

Vosté diu que en eixa creació no es contempla, no sap quines són les persones que van a composar el Consell Valencià de Cooperació per al Desenrotllament.
Li ho diu l'article 75, que vosté l'ha llegit.
El que passa és que tampoc li agrada la composició que se li dóna eixe consell valencià.
Li ho llisc per a coneixement de vosté, que sé que ho ha llegit, però, fonamentalment, per a coneixement de la resta de membres de la Cambra que en no estar en este debat no han llegit este projecte de llei.
Perquè es conega que el Consell Valencià al Desenrotllament està concebut en esta llei com un òrgan col·legiat superior de caràcter consultiu de l'agència, on participaran tots els sectors implicats en l'àmbit d'actuació de la cooperació internacional per al desenrotllament, on estaran representats tots els grups parlamentaris de les Corts Valencianes, les organitzacions sindicals i empresarials, les econòmiques, les acadèmiques i altres grups i institucions socials no governamentals, altres grups ­li repetisc­ i institucions socials no governamentals per al desenrotllament, a més de representació de les conselleries i de la pròpia agència.
No li pareix bé a vosté eixa composició del Consell Valencià de Cooperació, perquè voldria a la millor fer-la a la seua mida?
I per això pensa: "Estos l'han fet a la seua".

Miren, mosatros hem fet una llei absolutament objectiva i per això li he volgut destacar la composició d'eixe Consell Valencià de Cooperació perquè veja que estan representades, no sols tots els grups parlamentaris, sinó organitzacions sindicals, empresarials, econòmiques, acadèmiques i qualsevol altres grups, encara que siguen no governamentals.
Però, clar, vosté fa una esmena a eixa composició del Consell Valencià.
I vol que la representació d'eixes organitzacions no governamentals estiguen elegides per les pròpies entitats organitzades que hi ha dintre de la coordinadora d'organitzacions no governamentals.
Però, fixe's!
És que eixa coordinadora valenciana d'organitzacions no governamentals ha de reconéixer vosté que no és un òrgan estrictament representatiu de totes les ONG de la Comunitat Valenciana.
No és un òrgan que pot atribuir-se ell, ni mosatros podem atribuir-li, la funció que siga ell el que seleccione als membres que formen part del consell, perquè també caldrà considerar l'existència d'altres ONG que puguen constituir-se en una altra organització, amb la qual cosa estaríem fent una discriminació i, precisament, una discriminació molt negativa.

I fixe's si el Govern Valencià li dóna importància a esta Agència Valenciana de Cooperació per al Desenvolupament que li dóna al director del gabinet de l'agència, li dóna el rang de director general, cosa que vertaderament ni tant sols vosté a la millor podia pensar que el Govern Valencià tinguera esta preocupació de donar-li eixe rang de direcció general al gabinet de direcció, al president, al director del gabinet de direcció.

I també vosté ha fet una referència que convindria aclarir, que està feta a través d'una esmena que vosté planteja quan està referint-se a l'expressió "països empobrits".
A vosté no li agrada que en el text d'esta llei s'estiga dient que una de les funcions de l'Agència Valenciana serà dur a cap accions i programes destinats a contribuir al progrés dels països en vies de desenrotllament.
A vosté no li agrada això.
A vosté li agrada que ho diguem en negatiu: "als països empobrits".
Doncs, mire, reconeixent, reconeixent que no tots els països puguen estar en el mateix nivell de desenrotllament, sí que li puc afirmar que les esmenes que vosté proposa per a substituir "països en vies de desenrotllament" per la que vosté proposa de "països empobrits" no podem acceptar-li-les per dos motius.
Un motiu, per la pròpia concepció que mosatros tenim d'eixos països, per la pròpia concepció que tenim d'ells.
I, per un altre costat, perquè estaríem infringint o estaríem anant en contra d'una norma positiva, qual és el Decret 201/1997, d'1 de juliol de 1997, d'este govern valencià, on es regulen les bases per a la cooperació internacional al desenrotllament, es regula el règim específic de transferències de fons destinats a la cooperació i està utilitzant sempre l'expressió de països en vies de desenrotllament, països en vies de desenrotllament.

Per això li dic que eixa locució és la que utilitza eixe decret 201/1997 i, en coherència, perquè existisca una coherència, una coordinació i la coincidència amb les locucions que s'utilitzen, és pel que també esta terminologia no li la podem acceptar.

També vosté ha fet alguna referència a la reforma que es proposa de l'Institut Valencià de la Joventut i la seua referència ha sigut tan simple que només vaig a fer-li una contestació.
Quan vosté està pensant que hi han sis vocals que nomena el president del consell rector, tinga en compte que és entre persones de reconeguda experiència en el sector de les polítiques de joventut i problemàtica.
I cap vol carregar-se a cap i cap vol llevar a cap.
Els representants de les associacions juvenils que elegiran eixes associacions juvenils, ja estan contemplats en un altre apartat.
I és el Consell de la Joventut el que és competent per a designar-los.

I s'introdueix la figura dels membres experts, figura que no es contemplava en la Llei 4/1989 i que pensem que eixos experts aportaran al Consell un caràcter científic i tècnic que, sense dubte, beneficiarà a l'hora de prendre decisions en les qüestions de política juvenil.
I pense que si hi ha alguna cosa més per aclarir-li, ho intentaria en el torn de rèplica.

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Agrair la presència del senyor vicepresident, ja que l'Agència Valenciana de Cooperació caurà, probablement, baix de les seues competències.

Observe la frase que vosté m'acaba de dir: "mire la importància que li donem a esta agència que el director del gabinet del director de l'agència ­observe- el director del gabinet del director de la agència serà director general".
A vore, els directors del gabinet, els caps de gabinet dels consellers no són directors generals.
Però observe vosté el que m'acaba de dir.
És a dir, que una persona que té més o menys la faena d'un secretari particular va a ser director general, mentre que el director de l'agència serà subsecretari, que encara no és el màxim càrrec, encara té el president, que serà el president de la Generalitat.
Val, el president de la Generalitat que és el cap de tots.

Mire vosté si té importància que vostés la Llei del colom la tramiten com una llei normal on puguem fer les aportacions que considerem convenients.
La llei dels animals, per exemple, que poden servir per als discapacitats, cosa que em pareix rellevant.
Les lleis s'han de tramitar com a lleis, però esta no la tramitem com a llei.
Ahí es on es veu realment la importància que li donem.
Quina rellevància tindrà en el debat públic?
S'ha sentit parlar durant estos dies de la cooperació i de la Llei de cooperació?
Per a res, per a res.
Però quan algú vol donar importància li la dóna i quan un vol llevar-li importància li la lleva.
I vostés en este cas li han llevat tota la importància a la creació de l'Agència Valenciana de Cooperació.

A mi no em dol la sensibilitat que vostés tenen.
Jo el que dic és que la seua sensibilitat és molt diferent a la nostra.
I en què és diferent, perquè a mi m'interessa entrar en això?
Que a vostés els interessa com queda la pantalla cooperació.
Com poden quedar?
Com diuen insistentment "cada vegada donem més recursos a la cooperació".
Això és el que els interessa.
Però, per exemple, quan anem a dir quin resultat dóna eixa cooperació en els països, això no els interessa.
Per què?
Perquè a vosté no els importa el resultat.
El que els importa és la propaganda i la publicitat.
I vostés vinga insistir-nos amb la quantitat, però no ens diuen que un any donen el 0,22% i a l'any següent donen el 0,11 i a l'any següent, així, donen una altra vegada el 0,22.
I així poden justificar un any de cada dos que han duplicat l'ajuda al desenvolupament.
Això és el que està passant i el que estan fent.

On es veu la importància i la rellevància de la cooperació?
En els recursos que s'utilitzen.
On està el 0,7% o l'aproximació a eixe 0,7%?
En cap lloc.
No ens estem arrimant de manera substancial i progressiva al 0,7, estem estancats, no passem mai del 0,22% I uns anys, de quan en quan, uns anys ens quedem encara en la meitat d'això.
Per tant, no se li dóna importància a la cooperació, almenys no se li dóna importància com a eina per a eradicar la pobresa, per a intentar anar contra ella.
Ja sé que el que pot fer el País Valencià no és tot, però podria fer un poc més del que fa.

Per què fiquem el cas de la coordinadora d'ONG per al desenvolupament com a organisme, com a entitat en la que està bé que es trien els representants en el Consell Valencià de Cooperació?
Perquè crear una ONG és una cosa molt senzilla i perquè s'han creat inclús ONG per aconseguir finalitats incorrectes, i inclús s'han creat ONG per aconseguir ajudes per a la mateixa persona que ha creat l'ONG.
De quina manera han trobat les ONG que realment estan actuant en el tercer món per a defensar-se de tot això?
Han trobat una manera: coordinar-se i ficar unes normes concretes, uns principis que han de complir totes les ONG que formen part d'eixa organització.

Escolte, dins d'eixa organització estan Médicos Mundi o estan en molts llocs la Creu Roja o estan en molts llocs eixes organitzacions, per què?
Perquè sinó se les confonia amb tota una sèrie d'ONG creades sense cap tipus d'objectiu i sense cap tipus de finalitat que l'únic que feia era xuplar recursos públics sense realment fer cooperació.

Per tant, la coordinadora té molt d'interés com aquella entitat que garanteix que les organitzacions que estan dins d'ella compleixen determinats requisits.
Si a vostés no els pareix bé la coordinadora, fiquen vostés els requisits i determinen de quina manera hem de complir-los, però no val això de que qualsevol ONG és útil.
Estem sentint ONG a les que els arriba ajuda de la pròpia conselleria, de la pròpia Generalitat, que ens haurien d'avergonyir, que la Fundación hispanocubana rep ajuda de la Generalitat i la Fundación hispanocubana en principi no té cap tipus de funció d'ONG, està intentar tombar a un règim i té relacions amb una altra organització que defensa el terrorisme en un país.
Això ho estem trobant ahí.
Per tant, ull amb el que és la cooperació, on es destina, com es regula i qui pot controlar-la.

Per tant nosaltres, sobretot en este tema, el que li estem dient és que vosté tenen l'interés que tenen, però nosaltres pensem que és un interés desenfocat i mal canalitzat.
Pensem que la seua ajuda podria ser, per exemple, una qüestió que comenten les pròpies ONG, molt més transparent, per exemple hauria de ser solidària.
Per què quan fan cooperació esperen retorns?
Això no és possible.
La cooperació s'ha de fer solidària i sense retorns.

Per exemple, la transparència o l'estabilitat.
Cada any quan ix este concurs per a projectes les lleis canvien, la normativa canvia, els principis canvien.
Per què no són vostés estables a l'hora de terminar unes bases, independentment de l'any que siga i independentment del tipus de concessió de què es tracte en eixe moment?
Per què no donen eixa garantia a les ONG que saben normalment se'ls demanarà estos requisits, perquè vostés cada vegada canvien els requisits a implicats.
De manera que las ONG estan despistades cada any que volen entrar.

Per què no fan vostés un llistat de prioritats clarament definides?
Per què no fan la llei valenciana de cooperació que diga quines prioritats atendre'm fonamentalment?
Per què no hi ha una llei valenciana de cooperació que diga que les ajudes aniran fonamental a educació, salut, aigua potable i sanejament, per exemple, això simplement, ja serien uns criteris bàsics als que agarrar-se i sabríem que són projectes fonamentals.
Per què, per exemple, vostés fan les ajudes d'emergència i humanitària, per què les fan tancades, quan l'emergència i l'humanitarisme fan falta en moments de sorpreses, no pot ser que això siga una resolució tancada en la que després quan s'hagen acabat els fons no es puga acudir; si hi ha un desastre cal acudir amb un fons d'emergència i no val demanar en eixe moment recursos als privats, cal traure diners de la mateixa Generalitat, perquè per això, per això pensem que els poders públics tenen una faena bàsica en la cooperació internacional, per això.

Nosaltres l'únic que pretenem, senyor diputat, és molt clar: que esta agència tinga una direcció clara, tinga principis clars, tinga una orientació clara i tots sapiguem a què atendre'ns.
Nosaltres complirem unes lleis ben fetes, però esta llei és un desficaci, no arregla res i l'únic que serveix és perquè tres persones tinguen un sou de director general o de subsecretari.

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

L'il·lustre diputat senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, president.

Senyor Cardona, vosté diu que a mosatros no mos importa els resultats dels fons que es destinen.
És una afirmació que fa vosté.
Si no mos importaren els resultats no estaríem, com vosté ha reconegut, no estaríem destinant cada vegada més fons.
I el que vosté ha fet per a demostrar que l'importen a vosté els resultats ha sigut demanar més fons encara dels que es posen.
En cap moment ha parlat vosté de coses que li preocupen dels resultats.
Però encara ha dit alguna cosa, que a la millor ha sigut una patinada que ha tingut vosté, perquè s'ha referit que el Govern Valencià fa molt mal reclamant el retorn.
Aleshores, això què és?
Això no és preocupar-se pels resultats?
Reclamar el retorn quan uns fons no s'han destinats en deguda forma és preocupar-se pels resultats i vosté ho ha dit, vosté ho ha dit.

Però, en qualsevol cas, i molt breument, el que no em podrà negar vosté és que la creació de l'Agència Valenciana de Cooperació per al Desenrotllament li ha permés a vosté fer en estes Corts un debat ampli sobte les seues idees en cooperació.
I això no ho pot negar.
No es queixe que vosté no té debat, perquè ha dedicat 21 minuts, 21 minuts, a l'Agència Valenciana de Cooperació.
Així que sí que ha tingut vosté el joc suficient, ha tingut el joc suficient.
A la millor més si esta llei s'haguera tramitat pel procediment ordinari, a la millor més temps.

I vosté ha tingut també l'oportunitat de fer unes esmenes, però en compte de fer unes esmenes parcials s'ha dedicat, conforme vosté ha dit en la tribuna, s'ha dedicat a fer una esmena a la totalitat.
Bo, molt bé.
Però ha de reconéixer, i de les seues paraules així es conclou, que el crear esta agència, encara que siga en tràmit de la Llei d'acompanyament és, sense dubte, un pas endavant perquè la Comunitat Valenciana tinga un instrument per on canalitzar i millorar tot el que és la cooperació per al desenrotllament.
I crec que eixe aspecte, almenys, encara que fora en eixe aspecte i amb unes esperances que possiblement eixos als qui vosté anomena països empobrits si estigueren ací li demanarien, possiblement, només pensant en eixes esperances, deurien vostés recolzar els articles que corresponen a la creació d'esta Agència Valenciana de Cooperació.

Gràcies, senyor president.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Senyories, votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, pel senyor Cardona, a partir de la 165 a la 283.
Votació conjunta, si no hi ha inconvenient.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 46 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Una vegada defensades totes les esmenes, correspon la votació a l'article 72, abans 68.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 35 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queda aprovat l'article 72.

Votació als articles 73, 74, 75 i 76, votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 4 en contra, 31 abstenció.
Queden aprovats els articles 73, 74, 75 i 76.

Votació als articles 77, 78, 79.
.
.
Demana la paraula el senyor Perelló?
Té la paraula el senyor Perelló.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí, señora presidenta.
Es que como ha iniciado la relación de artículos, nosotros queríamos en principio, no sé cuántos va a decir, quizá me he adelantado, pero al menos el 78 y el 79 votarlos por separado, y si va a seguir con los 80, también.

 

**La senyora presidenta:**

 

Votació, per tant, a l'article 77.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 35 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat.

Votació a l'article 78, abans 74, senyor Perelló.
Comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 4 en contra, 31 abstencions.
Queda aprovat l'article 78.

Votació, si no hi ha inconvenient, al 79, solament al 79.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 35 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 79.

80, 81, 82, 83.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 45 vots a favor, 4 en contra, 30 abstencions, 1 nul.
Queden aprovats els articles 80, 81, 82 y 83.

Votació als articles 84, 85, 86, 87.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 35 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats estos articles.

Votació a l'article 88.
*(Remors.
Pausa)*

Falten les esmenes a partir de la 167, del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Té la paraula, senyora Amorós.
El senyor Vicente té la paraula.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

Gracias, señora presidenta.

Son las enmiendas correspondientes a los capítulos XII y XIV de la Ley de acompañamiento.
Decirles que entendemos que con el voto en contra a nuestras enmiendas en el pasado debate en la comisión de presupuestos votaron ustedes contra el objetivo de priorizar la lucha contra la pobreza en el mundo, como planteábamos en nuestras enmiendas, aspecto este que desde luego no parece que vaya a ser prioritario en la nueva Agencia Valenciana de Cooperación al Desarrollo.

De la misma manera que votan ustedes en contra también de la posibilidad de que la Agencia, con expertos externos a la misma, pueda evaluar los proyectos de cooperación que impulsa la Generalitat, entre otras cosas para saber si la utilización del dinero de cooperación para darle cobertura política al preso señor Arnoldo Alemán ha servido para algo para los ciudadanos nicaragüenses, que, por supuesto, no parece que sean los principales beneficiarios de la cobertura política que con dinero destinado a la cooperación valenciana dedicó el señor Zaplana al amigo americano.

También debemos decirles que, una vez más, la posibilidad de que esta Agencia Valenciana de Cooperación hubiera sido objeto de una ley ha sido algo que han reclamado los agentes sociales de la cooperación recientemente en unas jornadas que realizó en la ciudad de Valencia el Comité de Ayuda al Desarrollo, y así lo expusieron.

Y con respecto a las enmiendas que planteábamos a la Ley de acompañamiento en cuanto al Instituto Valenciano de la Juventud se refiere, la enésima modificación, esta modificación es mínima, pero de una perversidad enorme.
Entre otras cosas, eliminan la función.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Vicente, acabe.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

.
.
.
con la Ley de acompañamiento ­acabo, señora presidenta­ de que el consejo rector elabore el presupuesto del Ivaj, una actitud que por lo visto va en línea con la elaboración de unos presupuestos ampliamente participados, como propugnaba el señor Zaplana.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vicente.

Torn en contra?
Té la paraula, senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Vicente.
A lo que nosotros votamos en contra es a la supresión de la Agencia Valenciana de Cooperación, como plantean sus enmiendas.
Y votamos en contra porque estamos absolutamente en contra de la política de poca solidaridad del Partido Socialista, que nunca ha creído en la cooperación, o por lo menos, si ha creído no lo ha demostrado presupuestariamente, que destinaba cuatro veces menos de recursos a la cooperación y al desarrollo que destina este gobierno y, en definitiva, mantenía a las ONG prácticamente en precario, sin luz, sin agua, sin gas, por falta absoluta de recursos.
*(Remors)* Ese es el apoyo del Partido Socialista.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
a la cooperación, ese es el apoyo que ustedes, señor Vicente, plasmaban en la cooperación.

Pero además, no queremos tener la misma experiencia en materia de cooperación que en materia de política juvenil.
Porque, la verdad, yo nunca he oído al Partido Socialista ni a la organización juvenil socialista hablar de política de juventud, probablemente porque no la tienen.
*(Remors)* Pero los que sí que saben que la tenemos nosotros son los más de 70.
000 jóvenes que año tras año se benefician de presupuestos del Ivaj que hacen que puedan acceder a viviendas, a servicios y, en definitiva, que tengan unos servicios juveniles acordes a la Unión Europea.

Muchas gracias.
*(Remors.
Alguns aplaudiments)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula el senyor Vicente per a rèplica.

**El senyor Vicente Navarro:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bien, parece que no es por culpa de los socialistas por lo que la Coordinadora de Organizaciones no Gubernamenta-les de la Comunidad Valenciana ha tenido prácticamente que cerrar sus puertas, porque están todavía a que la señora Pilar Mateo firme el convenio de colaboración que a día de hoy sigue sin firmar, con la Coordinadora de Ongd.

Y desde luego, la organización juvenil socialista sí que tiene mucho que decir en política de juventud.
Cuando alguien, por ejemplo, como el señor Eduardo Madina, que es nuestro responsable en Euskadi, sale hablando del futuro de los jóvenes en ese país, el subsecretario general, el señor Arenas, ha salido insultándolo.
Y le repito, no creo que haga falta, como bien dijo él, enseñar su parte médico para saber cuál es su compromiso político.
Ese es el trato que recibimos por parte de los responsables políticos del Partido Popular.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

S'ha acabat el temps, senyor Vicente.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

.
.
.
a aquellos que luchan.

Gracias.
*(Remors.
Aplaudiments en un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Té la paraula.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Señor Vicente.
Le recuerdo que el convenio, las instalaciones y el dinero lo ha puesto este gobierno para la organización y para la Coordinadora de ONG.
*(Remors)* Le recuerdo que los 22 millones de euros los ha puesto este gobierno sobre la mesa para las ONG.
Y también le recuerdo que ustedes, las aportaciones que ha hecho la organización juvenil a la política de juventud, es levantarse de la negociación y de la aprobación del Pla Jove.
Empiezo a pensar que esa es la mejor aportación que ha hecho el Partido Socialista a la política de juventud.
*(Remors.
Aplaudiments en un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Votació a les esmenes defensades pel senyor Vicente.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 43 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'article 88, abans el 84.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 43 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 88.

Votació a l'article 89 i 90.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 33 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 89 i 90.

Votació als articles 91, 92 i 93.
Senyor Perelló, té la paraula.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Quisiéramos votar el 91 por un lado y 92 y 93 por otro.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Votació a l'article 91.
Comença la votació.
El resultat és de 44 vots a favor, 4 en contra, 29 abstencions.
Queda aprovat l'article 91.

Votacions als articles 92 i 93.
Comença la votació.
El resultat és de 42 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queden aprovats els articles 92 i 93.

A la disposició addicional primera, a la disposició addicional segona, tercera i quarta, no hi ha esmenes presentades, Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 42 vots a favor, 1 en contra, 34 abstencions.
Queden aprovades les disposicions addicional primera, segona, tercera i quarta.

A la disposició transitòria primera i a la disposició transitòria segona, no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 1 en contra, 32 abstencions.
Queden aprovades les disposicions transitòries primera i segona.

A la disposició derogatòria no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, cap en contra, 34 abstencions.
Queda aprovada la disposició derogatòria.

A la disposició final primera, final segona, final tercera, final quarta i final quinta, no hi ha esmenes presentades.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 43 vots a favor, cap en contra, 34 abstencions.
Queden aprovades les disposicions finals primera, segona, tercera, quarta i quinta.

Senyories, votació a l'exposició de motius com a preàmbul de la llei.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 43 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada l'exposició de motius com a preàmbul de la llei.

A l'annex no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, cap en contra, 34 abstencions.
Queda aprovat l'annex.

Senyories, votació de totalitat del Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 43 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat el Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat Valenciana.

Explicació de vot.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Anem a donar l'explicació de vot, encara que jo crec que és evident, davant tot el transcurs del debat i davant, doncs, del resultat de la votació, que la nostra posició era i és contrària a l'aprovació d'una llei d'aquestes característiques.

Jo crec que els motius han quedat molt clars, a més, són motius que vénen repetint-se any darrere d'any.

Insistim nosaltres que la utilització que fa el Partit Popular d'aquest mètode de llei d'acompanyament és un mètode pervers.
No diguem que siga il·legal, perquè, evidentment, no ho és, si no, evidentment, el mateix Consell Jurídic Consultiu ho haguera advertit i, a més, hagueren passat més coses, però sí que insistim que és el mètode menys democràtic dels que en estos moments són legals.

I això no és una casualitat, ni és un error, ni és.
.
.
És una cosa feta a cosa feta, valga la redundància.
I feta a cosa feta, perquè al partit que mana, al Partit Popular, en este moment, li ve molt bé el ficar sense les possibilitats de debat, de transparència i de dialèctica parlamentària, doncs, tota una sèrie de temes que, d'una altra manera, es voria obligat a presentar el corresponent avantprojecte, el corresponent període de presentació d'esmenes, un debat que, en molts casos, no interessa.
I, per tant, l'utilitza en aquest cas per aprofitar aquest procediment.
L'utilitza d'una manera absolutament viciada, cosa que detecten el Consell Jurídic Consultiu i el Consell Econòmic i Social quan plantegen any darrere d'any la utilització que n'està fent el Grup Popular.

Inclús, en molts casos, les modificacions de lleis que s'utilitzen no tenen res a vore amb modificacions pressupostàries, que era el *leitmotiv* inicial de la llei d'acompanyament.
I, inclús, en estos moments vostés sabran també que hi ha plantejat davant del Tribunal Constitucional un recurs precisament d'inconstitucionalitat davant d'aquest procediment que s'utilitza també en una quantitat enorme a nivell del Congrés dels Diputats.

Per tant, estem davant d'una utilització perversa d'un mecanisme que no naixqué per a aquest qüestió sinó per a altra.
Enguany han segut catorze lleis més la famosa d'expresidents les que han estat modificades.

Després, un tema que, en tot cas, seria ­digam­ el genuí d'aquesta llei d'acompanyament, que seria el tema de les deduccions autonòmiques, modificacions en l'impost sobre la renda, tot allò que té ­digam­ incidència pressupostària de veritat, nosaltres això no ho hem qüestionat, hem qüestionat el fons, en altres ha segut la forma, però en este cas ha segut el fons.
Per què?
Doncs, perquè ens pareix que les propostes que vostés fan, en la majoria de casos, es dediquen a fer política d'escaparata, com díem abans.
Plantegen una sèrie de deduccions, que en molts casos o bé existien ja o bé existixen a nivell d'altres comunitats o inclús a nivell estatal, però posen una sèrie de dificultats o de requisits, en el llenguatge de vostés, que fan molt difícil que s'hi puga arribar, i tot això, a més, està molt estudiat, perquè, segurament, algú hi haurà en la Conselleria que estarà fent els números perquè eixa deducció que a l'hora de presentar-la és fabulosa, a l'hora de la realitat siga tan xicoteta que pràcticament, doncs, no perjudique el desenvolupament del pressupost.

Però també és cert que s'han introduït modificacions importants en lleis que considerem molt perilloses, i entre elles, evidentment, està el tema de la Sindicatura de Comptes, que hem de dir que eixe va ser l'únic compromís seriós que prengué el president interí este que tenim, el senyor Olivas ­que hui, per cert, ni tan sols ha aparegut per aquí­ en la seua presa de possessió.
L'única cosa que va dir que tenia un cert contingut era que se comprometia a reformar la llei per a incloure l'auditoria als ajuntaments, un tema reivindicat i un tema que està molt bé, però també, casualment, utilitza la via de la llei d'acompanyament per a introduir eixa modificació, que nosaltres, fins ahí, no qüestionem, però sí que qüestionem, evidentment, l'altre aspecte, que se veu que de propina el Partit Popular fica, i és el tema que els interventors puguen passar directament a la Sindicatura de Comptes i acabar fiscalitzant-se els comptes que ells mateixa han fet.

Això ens pareix molt perillós, i no es tracta de confiança o no confiança.
Evidentment, en este tipus de coses, jo crec que el que s'ha de fer és.
.
.
Qui lleva l'ocasió, lleva la possibilitat, i, per tant, com més transparència, més incompatibilitat, més rigor existixca, jo crec que millor per a tots.
Però és que, si no en teníem prou, i, a més, això perjudicarà d'una manera molt greu la credibilitat de la Sindicatura de Comptes.
Però pareix que en este cas, com en tants altres, quan se tracta dels interessos particulars del Partit Popular, i pareix que tenen necessitat de tapar molt a l'hora del tema dels comptes públics, pareix que això de perjudicar la imatge i la credibilitat de les institucions per a vostés no té importància.

I, després, tenim la cèlebre modificació de la llei de l'estatut dels expresidents, que ens pareix que el que s'ha aprovat ací és una cosa inacceptable per a la societat valenciana, com s'ha demostrat en les diferents enquestes que s'han fet.
Vostés han hagut de recular un poquet per eixa pressió de l'opinió pública, però deixen una llei en vigor que és una llei impresentable, una llei que denigra la dignitat que per altra banda tant se vol reivindicar, afecta negativament a la dignitat no solament d'aquesta Cambra, la dignitat de la classe política en si, afavorix una situació de *chollo*, de privilegi inacceptable, i, evidentment, Esquerra Unida dirà.
.
.
, ho ha dit ací, té pendent una proposició de llei de modificació, però plantejarà també, com abans havia dit, que si existixen possibilitats de poder conformar una majoria de govern distinta de l'actual, una de les qüestions prioritàries a resoldre serà aquesta llei.
Creem que cal derogar-la, creem que cal eliminar els privilegis abusius, i creem que cal ser molt més respectuosos amb els diners de tots, amb els diners de tots els valencians, que no estan per a este tipus de coses, no estan per a afavorir butxaques particulars de determinada gent, per molt important que haja segut el càrrec que hagen pogut desenvolupar, i creem que estem davant d'una decisió absolutament errònia, una decisió molt perjudicial per a la credibilitat d'aquesta nostra institució i pensem que el Partit Popular deuria haver rectificat a fons això.

Ja que ha preferit el tema de la butxaca, hem de dir que nosaltres farem per tots els mitjans possibles per a conscienciar la societat, per a aconseguir que aquesta llei tinga una vida molt curta.
Per tant, que no se creguen els possibles senyors que van a vore's beneficiats d'ella que això és per a tota la vida.
Procurarem, i esperem tindre èxit, que això com més prompte se talle, molt millor per a tots.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Intervenció, en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, de la senyora Moreno, per a explicació de vot.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

El Grupo Socialista ha votado en contra de una ley que reforma nada más y nada menos que catorce leyes.
Podríamos hablar de que hemos votado en contra de una "ley de leyes", como la Constitución Española.
Evidentemente, la importancia no es tal, en tanto que ni siquiera el propio gobierno que ha presentado esta ley la considera importante para estar aquí.
El conseller que presentó la ley pasó por aquí esta tarde un rato y se fue; algún miembro del Consell ha estado aquí, ahora mismo el vicepresidente; el señor presidente, afectado directamente por esta ley, a pesar del Grupo Socialista, no ha tenido a bien pasar por aquí; y la señora portavoz, que habitualmente nos tiene acostumbrados a ser larga de voz y a decir muchas cosas, hoy, casualmente, está muda y silenciosa, se ve que todavía está pensando qué tiene que contestar.
Digo yo que al *ABC* no le dirá aquello de que miente más que escribe, ¡digo yo!
, pero quizá sí.

Evidentemente, por tanto, no es tan importante esta ley para el gobierno que la ha presentado puesto que no ha querido estar aquí presente, pero para nosotros lo ha sido, y hemos votado en contra, repito, entre otras muchas cosas, precisamente, porque se han modificado estas catorce leyes.

Ahora no estamos diciendo que cuestionemos la legalidad de este procedimiento, ya lo dirá el Tribunal Constitucio-nal en su momento, pero sí que estamos diciendo, evidentemente, que la calidad democrática, ya bastante rebajada en este parlamento, se rebaja mucho más cada vez que se utiliza esta modificación y esta forma de ley.
Cuánto más cuando se utiliza para reformar una institución, como la Sindica-tura de Cuentas, recogida en el Estatuto de autonomía.

Hemos votado en contra de una ley que, como todos los años, modifica tres leyes que, año tras años, desde el año 1997, desde el año 1998, en función de la antigüedad de las leyes, el Partido Popular modifica: la ley de tasas, la ley autonómica del Irpf y la ley de hacienda, todos los años las modifican ustedes, todos los años han sido incapaces de hacer un texto articulado.

Una ley de tasas en la que habitualmente cada año ustedes la han modificado en función de que han descubierto el coste de un servicio que llevaban siglos dando, estoy hablando de la sanidad, y este año, casualmente, realizan una modificación para crear una tasa que grava un hecho desconocido.
Esta ley que el Partido Popular acaba de aprobar grava un hecho desconocido o, al menos, legalmente incierto.

Porque, miren, señores del Partido Popular, a ustedes que han votado la ley ­seguramente la mayoría de ustedes no la habrán leído­, pero a mí me gustaría preguntarles a ustedes si saben realmente cuáles son los establecimientos, esos establecimientos donde se ejerce la prostitución, que tienen que pagar la tasa.
Porque, evidentemente, ni lo saben ustedes ni lo sabe nadie, porque son unos establecimientos que todavía no se han regulado.
Eso no es regular la prostitución, señores del Partido Popular.
Eso es gravar un hecho desconocido.
Ya veremos si de verdad ustedes regulan la prostitución, ya lo veremos.
Y esperamos que si lo hacen, desde luego lo hagan con mucha más delicadeza de la que han demostrado hasta ahora simplemente gravando el tema.

Hemos votado en contra de una ley, la que un año más pretende engañar a la sociedad valenciana diciéndole que van a poder beneficiarse de deducciones teóricamente sociales y que luego en la práctica nunca se puede acceder a ellas.
Ustedes, año tras año, se niegan a informar en las Cortes con la documentación que corresponde, se niegan a informar de cuántos son los ciudadanos que se han podido beneficiar de ello.
Si de verdad ustedes estuvieran satisfechos de esa información, ustedes serían los primeros que la enseñarían.
Hablan de memorias, que son predicciones, y nunca jamás han sido capaces de enseñar un informe serio.

Hemos votado en contra ­repito­ del desatino, del auténtico desatino que se está haciendo, que se ha hecho ya, con este voto en la Sindicatura de Cuentas.
Con esta reforma ustedes han conseguido que la Sindicatura de la Generalitat Valenciana pase de ser la más prestigiosa a la más desvergonzada.
Y es desvergonzada porque se elimina una incompatibilidad en un momento además donde en todos los organismos auditores, en todos, de las administraciones y los privados, se aumentan las incompatibilidades.
Y no voy a hablar ahora en este momento de Enron, que ye hemos hablado en otros momentos.

Hemos votado en contra de una ley que se conforma con cambiar de nombre a un organismo como el Opvi, para decir que así se asegura la información, la investigación y el desarrollo en la Comunidad.

Hemos votado en contra de una ley que crea una agencia de cooperación para cargar al presupuesto de cooperación un gran número de altos cargos.

Hemos votado en contra de una ley que elimina la participación juvenil real en el Ivaj, en uno de los pocos organismos donde realmente se podía participar.

Hemos votado en contra de una ley que a la vez que se anuncia por el Consell la privatización de la radiotelevisión, esta ley, a la vez que se anuncia esa privatización, autoriza el endeudamiento.
Quieren privatizar y a la vez ustedes la autorizan a endeudarse.

Hemos votado en contra, en definitiva, de una ley que acompaña a los presupuestos más pobres del Estado, unos presupuestos antisociales y unos presupuestos lastrados por la deuda.

No podía ser de otra forma nuestro voto más que el voto en contra.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula el senyor Costa, en representació del Grup Parlamentari Popular, per a explicació de vot.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor vicepresidente del Consell.

Señoras y señores diputados.

Señora Moreno.
Hoy hemos descubierto aquí que estar horas y horas debatiendo una ley, aprobada por el Consejo Jurídico Consultivo, aprobada por el Comité Económico y Social, debatir las enmiendas de la oposición en una comisión, debatir las enmiendas de la oposición en un Parlamen-to, hoy hemos descubierto aquí que el ejercicio democrático y la representación de la voluntad popular es rebajar la calidad democrática del Parlamento.
Eso, que es la conciencia pura y dura del Partido Socialista, supone la mayor afrenta al Parlamento, a los diputados y a la soberanía y a la voluntad del pueblo valenciano, porque mientras no se demuestre lo contrario, lo que se debate aquí es calidad democrática y representa, aunque a ustedes no les guste, el sentimiento mayoritario de los ciudadanos valencianos.

Y nosotros hemos votado a esta ley porque consideramos que es una ley fundamental y esencial para conseguir los objetivos de la política económica y presupuestaria del Gobierno.
Objetivos como la política social, como la bajada de impuestos, como la investigación, como la mejora de la transparencia en la gestión pública, como la generación de empleo.
Objetivos todos ellos, señor Camarasa, que el Parti-do Socialista ha intentado hundir, boicotear, vejar con los artilugios democráticamente que ha utilizado y que han sido las enmiendas claramente perniciosas para los intereses de los valencianos.

Porque usted habla de cuántos son los beneficiarios de la política fiscal del Partido Popular, yo le digo los beneficiarios que serían.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories, pregue silenci.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
de la política fiscal o de las enmiendas del Partido Socialista: cero, cero.
El Partido Socialista ha pretendido hacer un auténtico barrido fiscal evitando que 48.
000 familias puedan deducirse por nacimiento del segundo hijo, que 4.
900 familias puedan aplicarse una deducción por nacimiento o adopción de hijo, que 1.
300 familias puedan aplicarse una deducción por tener un hijo discapacitado o que los discapacitados de esta comunidad puedan tener una deducción por acceder a su vivienda.
Ese es el barrido fiscal y esos son los que podrían haber sido perjudicados por la política fiscal del Partido Socialista.

Y, ¡hombre!
, grandes reformas que mejoran la gestión y la transparencia en las cuentas públicas, reformas como es la Sindicatura de Cuentas.
Y me parece absolutamente de juzgado de guardia que la representante del Partido Socialista haya dicho que la Sindicatura de Cuentas se ha convertido en la Sindicatura de Cuentas más desvergonzada de toda España.
Lo que es una poca vergüenza es la utilización sesgada, partidista, malintencionada y bochornosa de los datos de los informes de la Sindicatura de Cuentas.

Esa es la verdadera desvergüenza del Partido Socialis-ta, no la Sindicatura, que cuenta con magníficos profesionales, con personas de reconocido prestigio y que, a pesar de ustedes, hoy en día elaboran uno de los informes más técnicos y más precisos de toda España.
Y esos informes que nosotros queremos mejorar mejorando su dotación presupuestaria, mejorando sus competencias y mejorando las personas que puedan acceder a ejercer como síndicos de cuentas, a pesar de que ustedes ponen en duda la diligencia, la honradez y la profesionalidad de los interventores de esta comunidad, de los municipales y de los de la Generalitat.
A pesar de todo eso, nosotros apostamos claramente por mejorarlo.

Y mejoran claramente la política social.
Y el Partido Socialista ha planteado un voto en contra de algo que empieza a arrojar luces sobre un tema que nunca se ha atrevido a tocar y que este Gobierno ha querido sacar a la luz, al debate público, al debate social y empezar a hablar de que hay que empezar a legalizar, a poner las luces y taquígrafos en un tema como es la prostitución; que hay que empezar a negociar con los afectados, con los colectivos, con la sociedad valenciana.
Y el Partido Socialista se ha opuesto a eso.
Esa es la política progresiva del Partido Socialista.

Como el Partido Socialista ha dado muestras de su poca dignidad política al no querer recoger lo que el señor Pla negoció con el Partido Popular por una mera pataleta política del Grupo Parlamentario Socialista.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Por una mera pataleta política del Grupo Parlamentario Socialista.
Y este grupo parlamentario ha tenido que hacer los deberes que no ha sabido hacer el Grupo Parlamentario Socialista.

En definitiva, señoras y señores diputados ­y termino, señora presidenta­, esta ley ha conseguido mejorar aspectos sustanciales de la política económica, presupuestaria, pero sobre todo hace una ley que ha arrojado luz y taquígrafos sobre aspectos como la Sindicatura de Cuentas, como la prostitución, y ha cumplido con aquello que ustedes no han sabido hacer, como son los compromisos del Partido Popular y del Partido Socialista.

Muchas gracias.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Senyories, se suspén la sessió, que es reprendrà demà pel matí a les deu.

 

*(Se suspén la sessió a les 20 hores i 42 minuts)*