Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 8 de novembre de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 34/III.

Compareixences dels membres del Consell per a informar sobre el Projecte de llei
de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011

El senyor president:

Anem a reprendre la Comissió d'Economia, Hisenda i Pressupostos, que suspenguérem el divendres de vesprada després de la compareixença de la consellera de Turisme.

Compareixença de la consellera de Justícia i Administracions Públiques, senyora Paula Sánchez de León Guardiola

El senyor president:

Tenim hui ací entre mosatros a la consellera de Justícia i Administracions Públiques, que, com han fet la resta de consellers i conselleres, vindrà a exposar a la comissió els pressupostos del seu departament per a l'exercici de l'any que ve, el 2011.

Benvinguda, senyora consellera.
I quan vosté vullga, té la paraula.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Muchísimas gracias, presidente.

Ilustres diputados y diputadas.

Comparezco ante esta comisión ya por tercer año consecutivo para presentar las grandes líneas del presupuesto de la sección correspondiente a la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas.

Una conselleria que, como sus señorías conocen, se estructura en tres grandes grupos de actuación claramente diferenciados.
El primero, aquellos servicios públicos que presta este departamento de una marcada naturaleza social y de carácter básico y esencial para el conjunto de la ciudadanía, como son la administración de justicia, la justicia juvenil, los servicios de prevención y erradicación de la violencia, con especial atención a la violencia ejercida sobre la mujer.

En segundo lugar, se encuentran aquellos servicios necesarios para el
funcionamiento de los diferentes departamentos de la administración del Consell y que se presentan de forma transversal desde esta conselleria, como el de función pública, como el de prevención de riesgos laborales, la formación y perfeccionamiento del personal al servicio de la administración del Consell, la modernización de la administración para su integración en la sociedad de la información y los servicios encaminados al desarrollo de políticas de calidad y excelencia de la propia administración.

Y, por último, las competencias de dirección y coordinación de las actuaciones en materia de relación con los organismos de la Unión Europea, relaciones con la administración del estado y demás comunidades autónomas.

Los presupuestos elaborados por la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas para este ejercicio 2011 coinciden en el planteamiento inicial con los
criterios de realismo y austeridad que presiden el presupuesto del conjunto de
La Generalitat.

Como ustedes saben, los presupuestos autonómicos son la herramienta más potente que tiene en sus manos el Consell y cualquier gobierno para contribuir
de forma positiva a la marcha de la economía regional, pero este argumento, que siempre es esencial a la hora de elaborar
el presupuesto, es una prioridad absoluta en la situación económica actual.

Por este motivo, en este ejercicio presupuestario, más que nunca, es necesario contener el gasto corriente y diseñar unos presupuestos realistas que prioricen aquellas actuaciones que nos ayuden
a salir fortalecidos de la crisis, sin olvidar que debemos mantener los niveles
de calidad en los servicios que tenemos que prestar a los ciudadanos.

Para el año 2011, el Consell ha elaborado un presupuesto austero, centrado en el gasto
social, en la creación de empleo y en la consolidación de los servicios públicos fundamentales, como es el caso de la sanidad, la educación, la dependencia y, por supuesto, la administración de justicia, como veremos ahora esta misma mañana al repasar los importes de la sección VII.

Así, año tras año, el peso del gasto social en los presupuestos se ha ido incrementando hasta
alcanzar el 83% del total del presupuesto valenciano.

En el caso concreto de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, la asignación económica para 2011 es de 310,967 millones de euros, lo que representa una disminución con respecto al año anterior del 4,9%.

Como veremos a continuación, esta minoración se distribuye entre los distintos programas, capítulos y líneas del presupuesto, de acuerdo con el principio general de austeridad y
contención del gasto a que he hecho referencia y que inspiran nuestros presupuestos, pero
en ningún caso afectará a la prestación de los servicios sociales básicos, como la justicia, la justicia juvenil y la prevención de la violencia.

Y esto es así porque la conselleria que represento no puede desmarcarse del tono común de todo el proyecto de presupuestos generales para 2011 de todo el Consell,
que está marcado, como decía, por la austeridad y el realismo y que comporta una importante reducción de los gastos de funcionamiento en un 15% y de todos los capítulos de gasto corriente en un 30%, salvo en aquellas partidas destinadas a
mantener los niveles de bienestar social de los valencianos.

Empezando ya concretamente por cada uno de los programas, la subsecretaria
gestiona el programa presupuestario 141.
20, dirección y servicios generales, y tiene una dotación de 8,88 millones de euros.
Su principal función es el impulso y coordinación de las políticas sectoriales de la conselleria mediante el ejercicio y la gestión presupuestaria económica de contratación pública y de personal.
En lógica con la política de austeridad que impulsa el gobierno, se produce un descenso de 735.
560
euros, es decir, de un 7,6%.

Y el grueso de esta disminución es del capítulo I, que disminuye un 5,75%, es decir, 450.
840 euros, acorde con la regla
general del 6% en todo el presupuesto de La Generalitat y que, como todos
ustedes saben, es consecuencia de la congelación de las retribuciones de los empleados públicos durante el próximo ejercicio, en virtud de lo establecido por el Real decreto ley 8/2010, de
20 de mayo.

Entrando ya concretamente en materia de justicia, la Secretaría Autonómica de Justicia cuenta con una dotación de 274,8 millones de euros, distribuidos en dos programas: por un lado, el
141.
10, de administración de justicia, y el 141.
30, de justicia juvenil y prevención de la violencia.

El primer de ellos, el programa 141.
10, de administración de justicia, cuenta con una dotación de 236 millones de euros, lo que supone una disminución del 1,6% con respecto al ejercicio anterior.
No obstante, si obviamos la
reducción del capítulo I, el presupuesto de la Secretaría Autonómica de Justicia prácticamente no disminuye, tan solo un 0,5% con respecto al ejercicio del 2010.
Incluso este año tan complicado, en un escenario de austeridad presupuestaria como el presente,
los presupuestos en materia de justicia no registran descenso.

El capítulo I, como decía, está dotado con 167,8 millones de euros, lo que supone una reducción en el capítulo de personal de un 3,76, en coherencia con la política de contención salarial enmarcada en el ya mencionado real decreto.

Por lo que se refiere a los gastos de funcionamiento, al capítulo II, se mantiene el importe de 21.
171.
080 euros consignados en el año 2010, por lo que continuamos con este presupuesto trabajando en la senda ya
iniciada de racionalización y de contención del gasto público, sin alteración ni menoscabo en ningún caso de la calidad de la prestación del servicio.

Por su parte, los gastos financieros, el capítulo III, ascienden a 8,6 millones de euros.
Se produce un incremento importante
de este capítulo, ya que se corresponden las cantidades ahí consignadas con los intereses de los pagos aplazados por la construcción de las ciudades de la justicia de Valencia, Castellón, Elche, y los palacios de justicia de Villarreal y de Paterna.
Se cubren así los intereses generados por los proyectos de tanta envergadura como estos que
he mencionado.

Y me gustaría matizar en este punto que si el capítulo crece es porque antes hemos hecho un gran esfuerzo inversor en justicia, en
hacer posible una administración de justicia que crezca en unidades judiciales, en edificios modernos y con
procesos de trabajo del siglo XXI.
Hoy tenemos las mejores y las más modernas infraestructuras judiciales.
Nuestras ciudades de la justicia de
Valencia, de Castellón y de Elche son un referente racional de eficacia, accesibilidad y
sostenibilidad.

En cuanto al capítulo IV, en el marco del compromiso del Consell con los más necesitados de recursos, en el capítulo IV hemos consignado 20,6 millones de euros para transferencias corrientes,
que aumentan, en este caso, 890.
000 euros con respecto al ejercicio actual, es
decir, un 4,51%, lo que permite mejorar nuestro nivel de gasto corriente en
aquellos servicios esenciales para la administración de justicia.

De este modo, se mantiene la cantidad prevista para compensar el turno de
oficio, los colegios profesionales de abogados y de procuradores.
Concretamente, se consigna la cantidad de 16.
569.
000 para el turno de oficios
de abogados y 1.
870.
000 para procuradores.
Y esto, este mantenimiento de las
cantidades vigentes, supone continuar con ese esfuerzo conjunto entre los
colegios profesionales y la conselleria por racionalizar y hacer más eficaz la gestión del turno, pero prevaleciendo siempre, y en última instancia, la justicia gratuita como un derecho que tienen los ciudadanos
sin recursos a su defensa en juicio.

Por su parte, también se contiene en este capítulo el convenio con la Guardia Civil para la seguridad de los edificios
judiciales, que aumenta su importe en un 4,9%, alcanzando los 2,1 millones de
euros, garantizando así los servicios de seguridad y vigilancia de los edificios judiciales con un
coste menor que si acudiéramos a contratar a la seguridad privada.

Pasando a las inversiones reales del capítulo VI, hemos consignado 17,6 millones de euros, lo que representa una minoración de 17,6 también con respecto al ejercicio anterior.
Una disminución que tiene toda su lógica en la necesidad de reordenar, con criterios de economía, de eficacia, de eficiencia y de oportunidad, nuestra programación inicial de construcción de nuevos edificios.

Por su parte, en la línea correspondiente a equipos y material informático, se han contabilizado 2,6 millones de euros, que nos van a permitir
continuar con el desarrollo del plan de modernización de la justicia hasta el año 2012, que, como saben ustedes, se está realizando en sucesivas anualidades y cuyo grado de cumplimiento ya supera el
80%.

En definitiva, señorías, es cierto que para el programa 141.
10, de justicia, hemos elaborado unos
presupuestos ajustados, coherentes con el actual escenario económico, pero también es cierto que estos presupuestos nos permiten concentrar los esfuerzos de
gasto en lo esencial, en mantener la calidad del servicio público y en garantizar la asistencia jurídica gratuita y dar continuidad al proceso de modernización de la justicia en la Comunidad Valenciana.

Pasando ya al segundo programa dentro del ámbito de justicia, al programa 141.
30, de justicia juvenil y prevención de la violencia, este programa está dotado con la cantidad de 38,7 millones de euros.

Les diré, señorías, que la recesión económica, como todos ustedes saben y han podido constatar en estas comparecencias,
impone duras condiciones, pero si hay un área en la que no se puede debilitar el esfuerzo acumulado en los últimos años es en el de la protección de las víctimas de violencia de género y en la protección de los menores infractores, donde la conselleria tiene el deber de dar una nueva oportunidad a esos menores en riesgo de exclusión.

Por ello, el importe consignado en el capítulo II tiene una dotación de 32,9 millones de euros, que lejos de disminuir ese 15% que se ha aplicado
como regla general en todos los capítulos II de los presupuestos, se mantiene inalterado con respecto al ejercicio
actual.

Por su parte, el capítulo IV está dotado con 3,7 millones de euros, y de esta cantidad, 1,3 millones de euros lo
dedicaremos para atender la red de oficinas de atención a las víctimas del delito y los puntos de encuentro familiar gestionados por la fundación Favide, que cuenta con 48 oficinas y 18 puntos de encuentro y se ha
consolidado como la mayor red de gestión pública de España, la red más amplia de oficina gestionadas por un gobierno autonómico, la red -insisto- más amplia de España.

En este punto, señorías, me gustaría resaltar que en el marco de nuestra política de racionalización y optimización de los recursos, hemos tomado la decisión de fusionar en una única entidad las dos fundaciones dedicadas a la lucha contra la violencia de género, de forma que la fundación Favide ha absorbido a la Fundación Tolerancia Cero -la fundación ante los malos tratos Tolerancia Cero-, con la consiguiente reducción de costes y de gastos corrientes que ello lleva aparejado.

Me gustaría también resaltar aquí que estamos elaborando en esta legislatura, empezó este año precisamente, la ley de violencia de género, y que en esta ley no quisimos hacer, como ya tuve ocasión de explicar cuando vine aquí a presentarla en la comisión, una traslación a la Comunidad Valenciana de la Ley orgánica de medidas de protección integral de violencia de género, la nacional.

Quisimos ir más allá y nuestra ley contiene un concepto de violencia mucho más amplio que la ley estatal.
Eso se ha puesto de manifiesto recientemente en el
Senado.
De hecho, el Grupo Socialista perdió una votación por la no asistencia de la ministra de Sanidad, respecto a una moción del Grupo Popular en este sentido.

El objetivo de la misma era extender a la ley estatal el concepto extenso de víctimas de violencia contenido en la ley valenciana, porque, efectivamente,
nuestra ley considera víctimas indirectas de la violencia de género a los menores que son testigos de la misma, a las hijas y a los hijos de
las víctimas directas.
Esta es una novedad importante.

Y otra novedad que contiene nuestra ley es que considera violencia de género no solamente la violencia física, sino también la psicológica, la sexual, incluso la económica, dentro de la pareja o en los casos de ruptura de la relación.

No voy a extenderme más con la ley, porque ya la expliqué aquí, señorías, pero sí que quería decirles que es una ley de la que me siento orgullosa, que se está tramitando en estos momentos en las Cortes Valencianas y que creo que va a ser
una aportación importante para todas las mujeres y personas que sufren esta gran lacra
social.

Por otro lado, continuando con el capítulo IV, en el mismo se contiene el programa de medidas judiciales en medio
abierto para menores infractores, que asciende a 2,4 millones de euros,
cantidad que nos permitirá continuar con la totalidad de los programas que estamos desarrollando y que
tienen como fin fundamental la reinserción social de los menores que hayan cometido un delito.

Por último, y en el capítulo VI de este mismo programa, hemos consignado 20.
000 euros en el capítulo de inversiones reales.
Es una descensión también importante, un descenso importante con respecto al capítulo VI del vigente ejercicio y los anteriores, pero se justifica porque en
estos momentos contamos ya con plazas suficientes en los centros de menores y
en los centros de atención a las víctimas para dar cumplimiento tanto a las medidas impuestas por los jueces como a
la protección que los menores y las víctimas de violencia necesitan en esta sociedad.

Pasando ya a otro de los programas de este presupuesto, concretamente a los
programas de la Secretaría Autonómica de Administraciones Públicas, les diré que este órgano directivo cuenta con un presupuesto total de 22,8 millones de euros.
Esto
supone una minoración de 6,8% con respecto al ejercicio anterior.
De esta secretaría autonómica se gestionan tres programas, el de formación y estudios, el programa relativo a función pública, el de administración y sociedad de la información.

Empezando por el primero de ellos, el programa 121.
30, de formación y estudios, cuenta con una dotación de 1,4 millones de euros.
En el capítulo I y II de este programa se produce un descenso de un 7,5% en el capítulo I y un 15% en el capítulo II, que se enmarca dentro de la tónica general de contención del gasto de estos presupuestos.

En cualquier caso, señorías, pese a este recorte, se han asumido todas las necesidades formativas de la
Generalitat valenciana, que nos va a permitir seguir apostando por la formación en conocimiento del valenciano, por la formación en los distintos idiomas comunitarios, por la formación específica en prevención de riesgos laborales, por la formación en igualdad de oportunidades y, muy especialmente, por la formación online que podrán realizar todos los empleados públicos durante les veinticuatro horas del día y los trescientos sesenta y cinco días del año y que ha sido nuestra gran apuesta y que es la que nos ha permitido, pese a la
reducción de recursos económicos, ampliar la oferta de horas lectivas en más de un 3% con respecto al año anterior, llegando hasta las 14.
500 horas lectivas de formación.

En cuanto al programa 141.
40, relativo a función pública, cuenta con una dotación de 6,5 millones de euros, igualmente, con una minoración de 7,6 y de un 15%, respectivamente, en los capítulos I y II de este programa, siguiendo la estela del programa anterior y de
los presupuestos en general.

En cuanto al capítulo VI, cuenta con una dotación de 323.
890 euros para hacer frente al coste del desarrollo de la nueva
aplicación informática EPI para la gestión de recursos humanos y económicos, que no solo agilizará y simplificará la actividad gestora, sino que, además, constituirá una herramienta de información y toma de decisiones en el conjunto de la administración pública de La Generalitat.

Pasando ya a otra de las áreas del departamento, la Dirección General de Modernización, se contiene en el programa 121.
60, administración y sociedad de la información, y en relación al mismo la consignación presupuestaria es de 14,7 millones de euros.
Ha minorado también en un 29% con respecto al ejercicio anterior, pero es una minoración, insisto, en que en ningún caso va en contradicción con nuestra apuesta por la sociedad de la información, pues, en efecto, desciende el presupuesto de modernización, porque en este ámbito es mucho el camino ya recorrido y gracias al desarrollo de los sucesivos
planes de modernización impulsados por la administración, el PEMAV 1, el PEMAV 2 o el Avantic, hemos sido pioneros y avanzadillas en muchos casos.

Por su parte, la aprobación este año de los planes de innovación y modernización de la administración pública valenciana Gobernanza 2013, de reducción y simplificación de cargas administrativas y la Ley 30/2010, de 5 de mayo, de administración electrónica de la Comunidad Valenciana, suponen un punto de inflexión en la renovación de la administración pública y el desarrollo de los derechos de los ciudadanos y las relaciones electrónicamente con las administraciones públicas.

Pero centrándonos ya en los capítulos relativos a este programa, comentar que el capítulo II de gastos de funcionamiento, como hemos dicho, hemos consignado un
importe de 2,6 millones de euros, lo que representa un descenso de un 15%.
Concretamente, de 459.
000 euros.

En el capítulo IV de transferencias corrientes, con una dotación de 480.
000 euros, el descenso es de 174.
860 euros.
Con esta consignación, el capítulo IV (inintel·ligible) .
.
.
las cantidades destinadas a la fundación OVSI, concretamente, 140.
000 euros, y a la Agencia de Tecnología y Certificación Electrónica, concretamente, la aportación es de 278.
000 euros.
En ambos casos disminuye la transferencia, de acuerdo con
la tónica general de los presupuestos y de acuerdo, fundamentalmente, con el plan de
austeridad y de racionalización del sector público impulsado por la Generalitat valenciana.

Con respecto al capítulo VI, está dotado con 7,2 millones de euros, disminuye con respecto al ejercicio anterior
en la cantidad de 4.
826.
000 euros y esta disminución se debe, fundamentalmente, al ahorro que va a suponer para las arcas públicas la adjudicación del concurso de servicios de telecomunicaciones y soporte TIC de La
Generalitat Utilities-Cetesi, un concurso con el que la administración autonómica se ahorrará 35 millones de euros en cuatro años gracias a la gestión centralizada de todos los recursos TIC de La Generalitat, medida novedosa y
que creo que va a suponer un importante impulso a la realización de los recursos y de la gestión de los mismos.

Asimismo, en este mismo capítulo, la línea destinada a las ciudades digitales está dotada para este año con 300.
000 euros y contiene las ayudas a los ayuntamientos para que los
municipios se integren en una plataforma electrónica común de administración electrónica.
Entendemos que en función de la evolución observada en esta plataforma, con una implantación en más de cincuenta ayuntamientos ya y con un abanico de 63 servicios telemáticos disponibles, del que se benefician ya casi cuatrocientos mil valencianos,
la cantidad consignada es suficiente para cubrir las necesidades del próximo ejercicio en función de lo que tenemos solicitado.

El capítulo VII está dotado con 790.
000 euros y se reduce en un 7%.
Incluyendo esta partida del
gasto en el presupuesto lo que queremos garantizar es el acceso a las nuevas
tecnologías de todos los ciudadanos con independencia de sus circunstancias personales y
sociales y, en cualquier caso, aquellos ciudadanos más desfavorecidos, con más dificultades o con más posibilidades de estar inmersos en la llamada brecha digital.
Estoy hablando
de personas con discapacidad, de bandas de música o algún colectivo específico que se ha puesto en contacto con nosotros para que le ayudemos a modernizar
y a introducir las nuevas tecnologías en sus sectores.

En resumen, señorías, con estos presupuestos vamos a poder desarrollar con carácter prioritario nuestro compromiso de implantar una administración pública del siglo XXI en la Comunidad Valenciana, más eficaz, más próxima, más eficiente, pero también más humana.

Pasando ya al siguiente programa presupuestario, la Secretaría Autonómica de Relaciones con el Estado y la Unión Europea cuenta con un presupuesto total de 4,4 millones de euros, que se
reparten en cinco programas presupuestarios.
En primer lugar, relaciones
externas; en segundo lugar, relaciones con el estado; en tercer lugar, la
oficina de Bruselas; en cuarto lugar, la oficina de Madrid; y en quinto lugar,
la organización territorial del Consell.

En concreto, el programa 112.
40, de relaciones externas, asciende a 1,7
millones de euros, lo que supone un descenso del 22,2% con respecto al
presupuesto del ejercicio anterior.
Este descenso se justifica fundamentalmente
en los criterios generales que hemos visto de reducción de un 6% de los gastos de personal, un 15,5% de los gastos de funcionamiento y
un 51%, en este caso, en las trasferencias corrientes, un presupuesto con el
que vamos a continuar apoyando la realización de actividades de promoción, participación en cursos y jornadas o intercambios de experiencias para potenciar la apertura
de nuestra comunidad en el exterior.

El programa relativo a relaciones con el estado tiene una dotación de 283.
290 euros.
El programa relativo a la oficina de Bruselas cuenta con una
dotación de 739.
000 euros.
También en este caso se produce una minoración de un 21% en la aportación de La Generalitat a la fundación de la Comunidad Valenciana Región Europea, a la que destinan 364.
000 euros, lo que supone un descenso, como decía, del 30% con respecto al presupuesto de 2010, en sintonía, una vez más, con el plan de racionalización del sector público que está impulsando La Generalitat, pero sin restar ni un ápice de eficacia a la labor que viene desarrollando desde ya hace algunos años esta fundación.
Y esto es así porque cada vez más la fundación cuenta con otras fuentes de financiación adicionales a las aportaciones de La Generalitat, que derivan principalmente
de su participación en proyectos europeos.

En este sentido, conviene recordar que el acierto de la labor desarrollada por
la fundación ha permitido que la comunidad coopere activamente con más de doscientas regiones, lo que nos ha reportado cerca de veinticinco millones
de euros en proyectos europeos.
Como el programa Diego, dotado con 5 millones
de euros, para que las entidades locales ofrezcan ayudas a colectivos de
personas discapacitadas para su incorporación a la sociedad de la información, o programas de medio ambiente como el proyecto Aquaval, dotado con 2 millones
de euros, para financiar iniciativas que fomenten un uso más racional del agua.

El programa 112.
70 es el relativo a la oficina de la Generalitat valenciana en
Madrid.
Este programa disminuye un 11,1% al reducir tanto los gastos de
personal como los gastos de funcionamiento, en sintonía con el resto de los departamentos de esta conselleria.

Y, por último, el programa 124.
30, destinado a gestionar la organización territorial del Consell en la comunidad.
Hemos consignado 1,4 millones de
euros, lo que representa un 14% menos que el año anterior.

Con estos presupuestos, señorías, la Secretaría Autonómica de Relaciones con el Estado y con la Unión Europea va a seguir profundizando en la cooperación interregional en el ámbito europeo y acercando la realidad europea a todos los ciudadanos e
instituciones con el objetivo de dar a conocer las oportunidades en materia de
financiación que brinda la Unión Europea.

Para finalizar esta primera intervención, que espero no haber hecho demasiado extensa, me corresponde a mí también, en calidad de portavoz del Consell, hacer una referencia ante esta Comisión de Economía y Presupuestos al proyecto de presupuesto del Grupo Radiotelevisión Valenciana para el año 2011.

El proyecto de presupuestos de explotación e inversión del Grupo Radiotelevisión Valenciana para el próximo ejercicio ha sido confeccionado atendiendo a los criterios de contención de gasto y al modelo de financiación aprobado el año pasado, el cual nos permitirá no depender de financiación externa a través del endeudamiento.

Destacar que los ingresos del Grupo Radiotelevisión Valenciana para 2011 se mantienen prácticamente con la misma previsión que en el 2010 y se estiman en 41,6 millones de euros.
En cuanto al
presupuesto de gastos, en relación a gastos de personal, para 2011 la partida asciende a 53 millones de euros, lo
que supone una reducción de un 3,7% en lógica con la política de austeridad del Consell.

Por su parte, los gastos de funcionamiento para el próximo ejercicio alcanzan la cifra de 122 millones de euros, lo que supone también una disminución de un 11,3%, que se fundamenta en las partidas de aprovisionamientos,
programas de producción externa que se contratan fuera de la casa, o la reducción de derechos de adquisición de eventos deportivos y de servicios exteriores, seguridad, telefonía, etcétera.

También disminuyen las transferencias de La Generalitat para el gasto corriente,
pasando de 138 millones en 2010 a 121 en el 2011, lo que supone una reducción de un 12,3%.

Se trata, señorías, de un presupuesto coherente con el actual escenario económico, pero que nos permitirá continuar con la actividad del grupo, de este grupo de servicio público, de optimización de recursos propios y como un elemento vertebrador de todo lo valenciano.

Resumiendo, señorías, el anteproyecto de presupuestos de Radiotelevisión Valenciana para 2010 incluye una reducción de un 8,6 en su cuantía global y alcanza la cifra final de 183.
162.
230 millones de euros.

Señorías, les he presentado una exposición a grandes rasgos, aunque ahora podremos entrar más en detalles si lo desean, para el año 2011 de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas que ahora, como decía, pasaremos a debatir entre todos los grupos parlamentarios.
Pero antes de ello
sí que me gustaría hacer muy brevemente alguna consideración.

La elaboración de este presupuesto ha sido fruto de un proceso de reflexión notable del que han surgido propuestas concretas de supresión o contención del gasto, como se desprende del tenor de mi intervención.
Ahora bien, lo que me gustaría destacar es que todos los órganos directivos de mi departamento, en aplicación de su deber de responsabilidad y también porque estamos convencidos de que esta es la mejor receta para salir de la
crisis, han elaborado un presupuesto para el año 2011 austero, equilibrado, con criterios de economía, eficacia, eficiencia y oportunidad, donde se ha dado prioridad a las
actuaciones de carácter más social y a los servicios públicos esenciales.

Como les decía al principio de mi intervención son unos presupuestos realistas que han sido elaborados teniendo en cuenta una
coyuntura económica desfavorable.
Por ello, honestamente, creo que hoy el argumento que aquí se plantea no es si una determinada cantidad crece o disminuye en mayor o menor
medida.
Hoy el argumento que se nos plantea es cómo en un contexto tan complicado como el que estamos viviendo podemos seguir
creciendo.
Y cuando digo «creciendo» no me estoy refiriendo a discursos expansivos de más recursos personales, más unidades judiciales o más recursos económicos.
Me estoy refiriendo, como tantas veces he dicho, a cómo podemos crecer en ese nuevo modelo de administración, de función pública y de administración de justicia, más humano, más avanzado, más próximo al ciudadano y que apuesta por dar un salto cualitativo.

Un salto cualitativo de modernización de nuestros juzgados, de fomento de resolución alternativa de conflictos, de ir más allá del ámbito estrictamente jurisdiccional o de ser garantía de justicia gratuita para aquellos que de verdad tienen insuficiencia de
recursos para litigar.
Un salto cualitativo en la modernización de la administración valenciana, más eficaz tecnológicamente avanzada, en permanente contacto con los ciudadanos y con menos trabas
para los emprendedores.
En definitiva, señorías, un salto cualitativo en la oferta de todos los servicios públicos que ofrecemos a la ciudadanía.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera, per la seua exposició.

Donem la paraula als representants dels grups polítics.

Té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Buenos días, señora consellera.

Usted nos ha expuesto unos presupuestos que hablan de realismo, de austeridad,
en el marco de la crisis en la que estamos viviendo.
Yo le diría que, dentro de las prioridades con las que ustedes dicen que han trabajado,
que es dar un mayor relieve a todo lo social que aborda su departamento,
nosotros estamos convencidos de que estos presupuestos no abordan con realismo,
que es precisamente abordar para solucionar los problemas más importantes que en estos momentos pueda tener las cuestiones que aborda su
departamento, no aborda con realismo los problemas de violencia de la mujer, ni
los problemas de atención a los menores y su integración social cuando tienen un recorte de más del 30%.

Pero tampoco aborda los problemas que tiene la administración de la justicia, que en estos momentos debería al menos situar unos presupuestos en los cuales abordaran el pago puntual a
proveedores, abordaran los gastos de personal que tengan la amplitud necesaria
para poder reforzar con más personal los órganos judiciales más atascados y las oficinas que se deben de poner en marcha y prever también partidas para la implantación de la nueva oficina judicial que son, al menos, los tres elementos que
nosotros vemos que en estos momentos la administración de la justicia está situando con más evidencia la ineficacia de la gestión de un servicio público que debería estar en el orden de prioridades del Consell junto con la educación y junto con la sanidad.

Y me voy a referir precisamente a la administración de la justicia en estos pocos minutos que tengo.
En primer lugar, porque se
recorta en un 11,36%, pero el gasto de personal se recorta en un 3,77.
Y,
teniendo en cuenta la rebaja de salarios en un 5% y el incremento de la masa
salarial en un punto que suponen los trienios, la conclusión a la que nosotros llegamos es que para el próximo año las plantillas judiciales estarán congeladas, a pesar de que este año, en el curso que está acabando, se demuestran claramente insuficientes, especialmente en los órganos judiciales que con motivo de la crisis económica están teniendo más carga de trabajo, es decir, juzgados de las órdenes civiles, mercantiles y sociales o el contencioso-administrativo.

Pero también entendemos que, víctimas de estos presupuestos restrictivos, serán los abogados y procuradores del turno de oficio, que recortan en un 20% el
presupuesto cuando este año los abogados y procuradores del turno de oficio planteaban aumentar la partida
en un 30%, la partida presupuestaria, para poder atender en estos momentos los
graves problemas de atención a la justicia gratuita que requiere la situación económica y la crisis por la que estamos pasando.
Pero también serán víctimas de recortes los secretarios de los juzgados de paz, a los que esta
conselleria les debe en estos momentos quince meses de sueldo.

Y con esta situación no solamente se agravará con estos presupuestos la situación de los órganos judiciales en su funcionamiento sino que de los veintidós juzgados, que se deberían haber creado este año 2010, ocho al menos no se han creado por falta de personal.
Y con estos
presupuestos será imposible crearlos para el próximo 2011.
Entonces, la creación de estos juzgados será una necesidad imperiosa que se va a demorar por lo menos dos años, con lo cual los procedimientos judiciales de los que dependen muchos
ciudadanos y ciudadanas y empresas se retrasarán más allá de lo que es aconsejable y permisible.
Y mientras tanto ustedes, el Consell,
sigue pidiendo más juzgados al gobierno de Madrid.

Y hay un capítulo que no se ha reducido, efectivamente, que es el de la compra de bienes
consumibles y gastos de funcionamiento en la administración de justicia, como usted muy bien ha dicho.
Pero es que no podía reducirse.
Y lo que nosotros no sabemos es si con estas cantidades se podrá abordar el pago a la empresa suministradora de material de oficinas que tiene
bloqueados los pedidos de los juzgados.

No se paga la luz de la sede del Tribunal Superior de Justicia desde hace trece
años.
La empresa que presta el servicio de transporte ha recortado, usted lo sabe
y lo hemos dicho aquí en otras ocasiones en sus comparecencias, ha recortado drásticamente los taxis provocando retrasos de tres a doce meses en actuaciones
urgentes.
Y, aparte, hay situaciones de acumulación de expedientes en el suelo en muchas oficinas judiciales, como estamos
cansados de ver cada vez que las visitamos.

Por tanto, a nosotros nos parece que resulta evidente que con estas partidas y
estos presupuestos no se va a poder modernizar, ni poner al día la administración de justicia en sus elementos más fundamentales.

Y, mire, lo más negativo dentro de este apartado de la administración de la justicia nosotros lo vemos también el 17% de recortes en inversiones judiciales, muchas de las cuales están en estado lastimoso.
Y la verdad es que podrá parecer un poco sombría la intervención que estoy haciendo, pero la verdad es que casi todas las comunidades autónomas el presupuesto de justicia, de la administración de justicia, lo ha mantenido o levemente lo han aumentado excepto la nuestra y
la de Madrid.
Aquí disminuye un 17%.
Es un paso atrás.

Yo no tengo más tiempo para intervenir y yo lo que le digo es que luego podemos ver más datos.
Estoy hablando de administración de justicia, de la partida del programa.
Por tanto, entendemos que estos
presupuestos no van a abordar la necesaria puesta al día de nuestra administración, de la administración de la justicia, en sus aspectos más elementales.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, bon dia.

No li vullc ocultar la meua sensació que per un moment no sabia si estava davant la consellera de Justícia o de la coordinadora de campanya del Partit Popular.
Perquè vosté mos ha fet una descripció increïble de les partides del seu departament i mos parla que tot i la reducció que experimenten les partides «no van a restar un ápice la eficacia del trabajo».

Ha repetit vint-i-cinc vegades la paraula austero.
El que passa és que en el seu govern austero per a algunes coses no són massa austers, per a alguna sèrie de coses de festes i saraus no n'hi ha austeritat; per a la justícia i per al que comporta la modernització de la justícia, sembla que sí.

Mos parla que és «equilibrado, eficaz, eficiente, realista en una coyuntura económica desfavorable».
Bé, ja estan preparant el carro pel que ha de vindre.
Però a mi me deixa molts dubtes.
Molts dubtes perquè en un moment de gravíssima crisi econòmica i social és quan els governs haurien de procurar crear llocs de treball.
I en un moment
que hauria d'efectuar-se una inversió pública substantiva, vosté i el seu departament la baixen.
Ja era poqueta la que teníem, al voltant del 10%, però vosté la inversió pública la reduïx a la mínima expressió.

Quina ocupació o quins treballs anem a crear, per exemple, en la construcció d'edificis de nous jutjats, de nous equipaments, si vostés baixen la inversió real al 8%?
És un drama.
Però, clar, tenint un president que ja mos va anunciar que en un pressupost, el de
La Generalitat, se van a crear 5.
400 llocs de treball, ¿què podem esperar?
Si tenim un nivell de desocupació del 23, 24% i creixent, ¿què podem esperar d'un govern que no crea ocupació, que no estimula, a través dels diferents departaments, les condicions per a que l'actuació privada o pública siga real?

Com vostés s'ho han gastat tot d'una manera tan increïble ara la major partida que puja en el pressupost és per a pagar el deute.
I molts valencians ja ho diuen: quan un guarda quan té, menja quan vol.
Ara, a patir, a patir i no fer el que hauria de fer un govern responsable.

M'agradaria preguntar-li de la mínima inversió que n'hi ha, de la poqueta inversió, bàsicament en la línia 141.
10, d'administració de justícia, jo crec que un pressupost normal mos hauria d'indicar on van a fer-se eixes xicotetes inversions, els 17.
698.
000 euros, i li
ho pregunte, m'agradaria que em detallara on se van a fer eixes inversions.
És que un pressupost en qualsevol lloc, si se van a fer unes mínimes inversions, se diu on.
I ací no apareixen.
I m'agradaria que vosté ens diguera eixes inversions, supose que en la construcció d'edificis, que ens indicara on se van a fer.
Perquè és que, si no, la discrecionalitat és tal que allò mínim que podem informar a una sèrie de municipis on tenim una certa presència és si se va a executar les infraestructures que en estos moments són necessàries.

Però, efectivament, tenim ciutats de la justícia.
Però després la situació dels jutjats en capçaleres de comarca és absolutament depriment, que ratlla en alguns llocs la insalubritat màxima, com Paterna, per exemple.
I podríem citar ací molts casos.
M'agradaria saber eixes mínimes inversions tan reduïdes on van, que mos poguera detallar quina és la previsió que fa el seu departament en quins llocs, perquè supose que això ho tindran més o menys detallat.
Perquè la construcció d'un edifici i nous equipaments no se fa de hui per a demà sinó que té un procediment, però ací en el pressupost, o jo m'enganye o no he vist on van.

Per altra banda, m'ha preocupat en el mateix capítol d'administració de justícia, que és el gros del pressupost, que les partides que vostés dediquen en transferències corrents són de 20 milions i amb eixos 20 milions no anem a donar cobertura al deute que
vostés tenen amb la justícia gratuïta, amb el torn d'ofici, dels advocats i dels procuradors.
És insuficient totalment.
Això va a crear problemes.
I si un govern no pot garantir l'accés a la justícia gratuïta dels seus ciutadans, malament anem.
I, clar, això s'ha de pagar, s'ha de pagar als legítims professionals.
Però amb este pressupost de 16 milions per a advocats i d'1.
800.
000 per a procuradors és molt insuficient.

Però el que m'ha sorprés és el capítol que vostés dediquen a vigilància d'edificis públics.
No havíem quedat que anàvem a impulsar la policia autonòmica?
És que la unitat adscrita de la policia nacional no és suficient per a custodiar els edificis oficials?
Han de posar vostés 2.
197.
000 euros a pagar al Ministeri de l'Interior?
Quina autonomia és esta?
Que una reforma que van fer vostés de l'Estatut i van dir que farien la policia autonòmica, ara fa un any, el conseller Serafín va dir que l'anava a impulsar, hem de dedicar dos milions dos-cents mil euros aproximadament
a la custòdia d'edificis?
 No tenim policia autonòmica?
Ni que siga ara una unitat adscrita.
No són vostés els paladins de la reivindicació màxima i tal?
Ací com quedem?

Fa un any mos va dir el conseller, no és la seua conselleria.
.
.
Però això jo li propose ja, li faig una proposta que esmenem això i que siga la policia autonòmica la que custodie els edificis.
I, escolte!
, tinc un gran respecte per els
professionals de la policia nacional i la Guàrdia Civil, que fan un treball molt important -mal pagats, però bé-.
Però si anem a assumir el concepte de policia autonòmica.
.
.
, no sé per què hem de dedicar uns recursos que són escassos per a este capítol.

N'hi han més coses.
Una de les partides importants és en allò que suposa la justícia juvenil i prevenció de violència.
M'agradaria preguntar, en este programa, perquè n'hi ha una transferència, una compra de béns -a vore si ho trobe.
.
.
, que ací n'hi ha tanta cosa- de 32.
990.
000 per a contractar assessories externes.
Estes són les empreses que s'encarreguen de la gestió.
En el programa 141.
30, capítol II -compra de béns corrents i despeses de funcionament-, hi ha una partida substanciosa, important, de 32.
990.
000 euros.
¿Esta partida és la que sufraga la gestió dels centres de menors?
I, en este sentit, ¿se va a renovar el contracte amb les mateixes empreses que duen este treball?
Esta és una pregunta que li faig perquè tenim informació sobre com s'ha gestionat -per part d'algunes empreses- este servei que s'ha transferit, en alguns casos de forma correcta, en altres casos no tan
correcta.
I m'agradaria saber si les empreses adjudicatàries dels centres de menors, bàsicament, doncs són els que van a continuar.
O si mos pot fer alguna previsió al respecte.

I pel que fa -no tinc massa temps-.
.
.
, pel que fa a una cosa que vosté ha assenyalat: la modernització de l'administració pública.
Clar, n'hi ha una reducció evident.
N'hi ha una reducció evident, però, ¿me pot explicar vosté, senyora consellera, com anem a donar.
.
.
, com anem a poder aplicar la llei de l'administració electrònica, si no n'hi ha cap dotació per a desenvolupar-la -una dotació molt ridícula; molt, molt, molt fluixa, molt bàsica-?
I, en estos moments, coincidirem tots, la necessitat de millorar l'eficàcia de l'administració, incorporant les noves tecnologies.
.
.
, hem aprovat una llei -no amb el nostre vot, perquè considerem que se podia haver fet millor-.
.
.
Però, en tot cas, mosatros considerem que esta llei no compta amb el pressupost, els
suficients recursos, per a la seua aplicació i el seu desenvolupament.
Són una sèrie de qüestions que podríem.
.
.
, que ens crea el dubte, no?
Ens crea el dubte quant a esta finalitat.

Ha parlat vosté, també, que han decidit fusionar dos fundacions, que Favide absorbirà la Fundació Tolerància Zero.
Si s'ha absorbit, això no anirà en minva del que suposa el treball que es feia a la Fundació Tolerància Zero, en un objectiu compartit, en el qual n'hi ha un consens (inintel·ligible) .
.
.
per esta cambra, del que és l'atenció i la prevenció de la violència de gènere.
Són dubtes que, des del nostre grup parlamentari, volíem aclarir per a posicionar-mos respecte a la presentació d'esmenes que, ja li dic, trobe que és un pressupost que no s'ajusta a les necessitats de l'administració de justícia i la modernització de l'administració que cal.
És un
(inintel·ligible) .
.
.
que retalla on no hauria de retallar i que suposa una poca inversió per a les necessitats que tenim en estos moments per a generació d'ocupació i llocs de treball.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula la senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Señora consellera, yo entiendo el papelón que tiene que hacer usted aquí.

Asistimos al baile de los consellers.
El otro día, mandó al conseller Blasco para que respondiera a una pregunta sobre el impago de los turnos de
oficio.
Y le felicito, es la primera consellera liberada, porque no despacha asuntos de la conselleria y se pasa todo el día en la sede del PP.

Además, es un mal trago tener que defender unos presupuestos que han sufrido el mayor
recorte histórico.
Y, por eso, claro, si les da igual no lo sufrirán.
Pero a nosotros no nos da igual este tijeretazo.

Y, tercero, con las noticias que han salido estos días atrás sobre los juzgados, y que tenga que defender la gestión y, además, criticar al gobierno central, eso es complicado.

Usted nos presenta unos presupuestos para el 2011.
Y nos dice que son los más sociales -porque apuestan por los menores y la violencia de género- y los más austeros, acorde con la coyuntura económica.
Coyuntura económica que propiciaron políticas como las de ustedes, que usaban y practicaban cuando gobernaban España, y que siguen practicando aquí, en nuestra comunidad.

Por esta razón nuestra comunidad es la más endeudada de toda España.
Tiene más deuda y sigue endeudándose.
Aparece la primera en los índices negativos y la última en los índices positivos.
Y ustedes no lo reconocen, lo tapan, como si aquí no pasara nada.
Y se pasean por la comunidad con una euforia desmedida y
artificial y faltando a la verdad, señora consellera -por lo menos, el conseller Blasco el otro día-, respecto a las unidades judiciales.

El presupuesto de La Generalitat baja con respecto al año anterior.
Y eso que cuentan con unos ingresos extras, que antes no tenían, como es la nueva financiación del estado, los fondos que reciben a través de ella, los ingresos extras del IVA y el IRPF.
Y, además, los ingresos de los recursos ante la administración de justicia -el ingreso que tiene que hacer una persona, un ciudadano, cuando recurre.

La conselleria de justicia sufre un recorte de más de sesenta millones de euros -mil millones de las antiguas pesetas-.
Representa este año, dentro del presupuesto global de La Generalitat, un 2,27.
Año tras año, la conselleria ha ido perdiendo fuelle.
En el presupuesto del 2009 representaba un 2,6%.
Al
siguiente año bajó al 2,44.
Para, finalmente, terminar este año con un 2,27.
La Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas sigue perdiendo peso, en relación con el resto de consellerias, en dos puntos, año tras año.

Usted podrá decir que con el contexto singular que estamos, los presupuestos son
coherentes, responsables, restringidos por la situación económica.
Pero significa que lo que piensa el Consell es que la justicia se merece
un 2,27% de su propio presupuesto, dos puntos menos que el año anterior.

Ahora me explicará cómo, con un presupuesto que le meten la tijera en casi un 5% con respecto al
2010, puede ser bueno o puede ser social.
Porque entendería que fueran sociales, a pesar de la reducción, o que haya una apuesta clara del Consell en algún programa de la conselleria, si se potenciara esta área.
Me explico, si viéramos que hay un aumento en inversiones para modernización en el presupuesto para infraestructuras judiciales podríamos decir: «Hay una apuesta firme y clara del Consell para implantar la oficina judicial.
» Y ya no digo nueva, porque en otras comunidades ya es una realidad, ya hace
casi un año que debería estar en marcha.
Pero, bueno, aquí vamos a ver lo que pasa.

Aquí vamos como vamos, a remolque, salvo en una cosa, la más vergonzosa.
Como recordará, la consellera anunció en su comparecencia que a finales de este año habría nueva oficina judicial en la comunitat.
Por lo que sé, esto no va a ser así.
A diferencia del territorio del ministerio que, como sabrán, inaugura nueva oficina judicial, este miércoles, en Murcia y Burgos.

Y, como le decía, no vemos por ninguna parte ese aumento en el presupuesto, en ningún programa, señora consellera.
Porque cogemos la variación de 2010 a 2011, todos los programas presupuestados, y son todos negativos.
La única cantidad que aparece, en el presupuesto, con el signo positivo -quiero decir, que aumenta la cantidad, no que sea positivo- es un 60,3%.
Un aumento del 60,3% del presupuesto de 2011, respecto a un 23,8
del año anterior; que no en inversiones o gasto social, sino por gasto financiero, señora consellera.
Es por pago de intereses.
¿Usted ve lógico?
¿Usted, qué explicación nos da de este aumento tan brutal?

Se reducen todos los programas.
Formación y estudios, se reduce un 11% este año, después de la rebaja que ya hubo el año anterior.
La guinda es el 29% menos de inversión en el programa 121.
60, administración y sociedad de la información.
Pero especialmente grave son las reducciones que se plantean en inversiones
reales, nada menos que un 39%.
Todo el estado apostando por la modernización, a través del Plan para la modernización de justicia 2009-2012 -que les recuerdo que obtuvo el consenso de todos los operadores jurídicos: Consejo General del Poder Judicial, fiscales y de todas y cada una de las
comunidades autónomas-.
Y, mientras en otras comunidades autónomas, incluidas alguna de su mismo signo político, están colegiando esfuerzo y trabajando, conjuntamente, gobierno autonómico y gobierno central, aquí, en la Comunidad Valenciana, se está boicoteando.
Se está haciendo lo mismo que con la dependencia o con las ayudas para educación, vivienda o igualdad.
No se está haciendo nada para ponerla en marcha.

Este es su nivel.
Este es el nivel de los gobernantes de esta comunidad.
Este
es el nivel del Partido Popular.
Un nivel con permanente signo negativo.
No hay
más que echar un vistazo al pasado jueves y viernes, y preguntarles dónde estaban ustedes en las primeras jornadas de modernización que se organizaba por la Universidad de Valencia y el sindicato de secretarios
judiciales.
Porque en estas jornadas participaron miembros del gobierno
central, incluido el ministro, apoyando e interesándose directamente.
A la invitación para asistir a dichas jornadas, ustedes ni se molestaron en contestar; no les
interesa, no va con ustedes.

Entrando ya en el programa 141.
10, de administración de justicia, se recorta un 2,6%.

Y vamos a tratar el turno de oficio.
Nos vemos en la misma situación que el año pasado, señora consellera.
Pero es igual, calcada.
No pagan los turnos de oficio a los abogados y
abogadas que prestan, día a día, este servicio.
Y son ellos quienes mantienen y hacen de este servicio un
servicio de calidad, debido a su profesionalidad y compromiso con la justicia,
haciendo posible que el derecho constitucional a la tutela judicial efectiva
que tienen los ciudadanos se mantenga en nuestra comunidad.
Parece calcada la
situación porque, le digo, además del impago de los turnos de oficio -que tienen una deuda del tercer trimestre y del segundo-, resulta que la cantidad presupuestada para este servicio es la misma que la
del año anterior.
No se han molestado ni en revisarlo, a pesar de todos los problemas
que llevan arrastrando, desde hace años, con este tema.
Sabiendo que es insuficiente la cantidad sin nada, porque
saben que cada año falta dinero.
Y, ustedes, en vez de aumentar dicha cantidad, la van
disminuyendo año tras año.

¿Qué es lo que piensan hacer con los turnos de oficio, señora consellera?
¿Cuál es su idea?
¿Piensa privatizarlo?
¿No pagar?
¿Esperar a que el estado vuelva a ingresar el dinero de los fondos, con la nueva
financiación, para poder pagar los turnos de oficio, tal y como ocurrió el año pasado por estas fechas, en navidades, en diciembre?

Para ustedes el turno de oficio es una carga, y los abogados también.
Es una carga porque no creen en la justicia universal ni en el beneficio en
la justicia gratuita.
Lo están haciendo con el resto de consellerias, lo están privatizando todo para desmantelar los servicios públicos y no invertir en ellos.
Para ustedes, su filosofía y su forma de gobernar es: quien quiera justicia, que la pague; quien quiera
un médico, que lo pague; quien quiera aprender, que lo pague.
Pues ustedes, ¿no querían más jueces?
, pues lo pagan.
Y no lloren.
Y no mientan, señora consellera.
Es su competencia y es su responsabilidad.

Para el 30 de diciembre, de este año, estaba prevista la entrada en funcionamiento de 21 juzgados en la comunidad,
correspondientes a la programación de este año y publicados en el BOE, del 26 de octubre.
La Generalitat informó por escrito, al Consejo General del Poder Judicial y al ministerio, que no podían poner en marcha dichos juzgados.
Y solicitaron que se retrasara su puesta en
funcionamiento para el 30 de junio del año que viene -en concreto, 15 juzgados de los 21 publicados-.
Esto también lo han solicitado con la Comunidad de Madrid, Andalucía y Canarias.
Pero la gran diferencia es, que de las 30 plazas judiciales que
crean este año en Madrid, se pospone para el que viene la entrada en funcionamiento de 12 -un 40%-.
De las previstas para Canarias, se posponen 4, un 55%.
Y de las 21 previstas
para la Comunidad Valenciana, se posponen 15, un 71%, señora
consellera.

Y usted va y miente a todos.
Y reclama al gobierno de Rodríguez Zapatero, con el señor Blasco como portavoz, ante los medios de comunicación, más jueces, señora consellera.
¿Se puede tener más descaro?

Y ya no saben qué decir para seguir manteniendo su defensa ante la falta de gobierno y de gestión del president Camps.

En el capítulo VI, inversiones reales y obras que acomete la Generalitat valenciana, se
reducen, en este presupuesto, nueve millones de euros.
¿Cómo piensan pagar las obras de estos juzgados?
En la ley de acompañamiento, solicitan la prórroga del pago aplazado.
¿Ya me contará?

Nos tienen acostumbrados a echar balones fuera y a no cumplir con sus
competencias y responsabilidades.
Pero mentir de esta manera tan descarada es
deshonesto e indigno.
Y nosotros somos un pueblo digno y honesto; y nos
merecemos que nuestros dirigentes políticos estén a la altura de la sociedad valenciana.
Y ustedes, hace tiempo, cayeron en el
lodo, señora consellera.

Habla de igualdad.
Y nos dice lo del proyecto que está en estudio en la Comisión de Estudio para la Violencia de Género.
Y ya nos dice que han puesto, han pretendido un concepto más amplio de lo que es violencia de género.
Señora consellera, para llevar a comisión un borrador, es para estar a lo que se acuerde en esa comisión.
Y todavía no se ha acordado el concepto -si va a ser amplio, o el que aparece en la ley de violencia de género-.
Y le digo más, todas las intervinientes y todos los intervinientes, que son especializados
en la materia, dicen que la conselleria, lo que tienen que poner son los recursos para que se lleve a cabo la ley
estatal; no ampliar el concepto de violencia de género.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Huesca.

Té la paraula el senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, gracias, señor presidente.

Honorable consellera.

Está usted hoy aquí porque así lo requiere la formalidad de los presupuestos.
Pero hoy, además, desde el Grupo Parlamentario Popular, le agradecemos, especialmente, su
intervención porque en épocas de crisis, como la actual, cobra especial importancia contar con una
perspectiva más amplia de los mismos.
Una perspectiva en la que los presupuestos no se
conciben como un hecho aislado sino como resultado de fijar unos objetivos
adaptados a la realidad.
Y es lo que usted nos ha mostrado con su alocución.

La economía valenciana, en sintonía con la española, sigue atravesando, en estos momentos, una situación de especial dificultad.
La riqueza nacional ha retrocedido, en tan sólo dos años, hasta niveles de hace cuatro y los parámetros económicos indican que la prolongación de la actual deriva será real si no se aplican medidas contundentes.

Son las políticas del Gobierno de España las que por su ausencia o por su falta de acierto están resultando determinantes para comprender la situación de letargo actual.
Con este escenario macroeconómico, nuestros presupuestos para el año 2011 van a ejecutarse en un entorno muy difícil.

Por ello, el gobierno valenciano y los de su conselleria, en particular, vuelven a presentar unos presupuestos realistas, austeros,
garantes de la cohesión social y dinamizadores de la actividad económica.
Por lo que, señora consellera, la felicitamos porque ha conseguido, peleándose duro con hacienda, lograr mantener y contribuir desde los presupuestos de
su competencia el proceso de recuperación económica sin perjuicio de los niveles de bienestar, mediante un recorte
significativo en el gasto corriente y el mantenimiento de aquellos recursos que
mejoren nuestra competitividad.
Muestra de ello es que desde su conselleria se va a colaborar de una forma especial a reducir los gastos generales de todos,
ya que al poder iniciarse telemáticamente la práctica totalidad de los procedimientos se conseguirá no solo una administración más ágil, sino reducir las cargas administrativas hasta un 30%.

Hoy, hemos oído -y en la réplica volverá a escuchar- apreciaciones subjetivas -que no objetivas- sobre los programas presupuestarios, por parte de quienes, unos, conocedores de
que jamás van a tener responsabilidad de gobierno, se permiten la licencia de proponer
cambios presupuestarios sin importarle las consecuencias, pero no por
desconocimiento, sino porque así creen que atraerán el beneplácito de algunos ciudadanos desorientados a causa de la situación económica que sufren.

Y por ellos, señora consellera, por los más débiles, es por lo que nosotros, desde el Partido Popular, hemos de ser todavía más didácticos y consecuentes tanto en nuestras explicaciones como en nuestras propuestas económicas, que es lo que usted hoy está haciendo aquí explicando y realizando.

Los embustes, el filibusterismo parlamentario.
.
.
para ellos.
Nosotros a
intentar solucionar con realidades y hechos, incluidos sacrificios, los
problemas que ocasionan esta crisis tan mal gestionada por el gobierno central
del señor Rodríguez Zapatero.

Y, otros, los que representan un gobierno nacional, que han demostrado cuando
gobiernan -ya por dos veces- que lo único que saben es destruir la sociedad como tal y sumergirnos en las crisis económicas más letales, se permiten, hoy, criticar unos presupuestos realistas y adaptados a
la situación actual, cuando ellos han elaborado unos presupuestos generales sin
credibilidad, sin compromiso de reducción del déficit público, sin evitar subir los impuestos, incumpliendo y rompiendo, incluso, el
pacto de estabilidad y crecimiento.
Y lo que es todavía infinitamente peor y más execrable, con diferencias abismales entre inversiones según el territorio donde se apliquen.

Intentan criticar -y seguirán haciéndolo- bajando detalles que, analizados, quizás, individualmente, podrían ser objeto de debate singular.
Pero, señorías, unos presupuestos hay que analizarlos en función de un contexto general, y más, si cabe, cuando estos se realizan lastrados por unas medidas ni eficaces ni
eficientes y discriminatorias hacia nuestra comunitat por parte del gobierno socialista, tanto en los futuros presupuestos generales
como en los seis años que llevan manipulando -que no gobernando- a la sociedad española.

A pesar de ello, con estos presupuestos del presidente Camps y con las medidas
extraordinarias adoptadas estos últimos meses, hay indicios de recuperación en diversos sectores, lo que motivará que el carro de la Comunitat Valenciana, a pesar de los palos que los
socialistas ponen entre sus ruedas, siga adelante y podamos hacer frente a los
retos sociales que tenemos que afrontar.

Cuestionan partidas de estos presupuestos cuando estos son los únicos fiables ante la situación económica que la cicatera financiación del gobierno socialista ha sumido a nuestra tierra.
Las valencianas y
valencianos conocen -y es lo que a ustedes parece que ahora empieza a preocuparles- quiénes son los culpables de que el presidente Camps no pueda presentar unas
previsiones de cuentas más boyantes.
Ustedes, los socialistas que, desde el año 2004, nos tienen discriminados intentando año tras año ahogarnos económicamente.
Pruebas, ¡todas!

Y en referencia a los programas de esta conselleria, como muestra: dos ejemplos, no voy a perder más el tiempo.
Mientras el dinero no llega a nuestra comunitat, el Ministerio de Industria y la Generalitat de Cataluña firmaron un convenio por el que Cataluña recibió casi veinticuatro millones de euros para financiar infraestructuras de
telecomunicaciones, fundamentalmente TDT y banda ancha.
Para nosotros, los
valencianos: cero.
En materia de justicia, donde el gobierno socialista
privilegia a Cataluña al destinar a este territorio un total de 68 millones de euros para la apuesta
en marcha de nuevos juzgados, a nosotros, los valencianos: cero.

Honorable consellera, no voy a seguir con comparaciones flagrantes contra la Comunidad Valenciana.
Usted, las valencianas y los valencianos las conocen y, ante las insidias
presupuestarias que va a escuchar -y que ha escuchado- le pediría que no malgaste su precioso tiempo en intentar matizar sus cuentas; no van a
entrar en razón, vienen con el discurso preestablecido, incluso le manifiesto que algunas de
las señorías que le van a replicar -y que han intervenido-, desde hace unas pocas horas son candidatas en sus respectivas
circunscripciones, y, por lo tanto, para ratificar su autopuesto van a ser más agresivas e incoherentes todavía.
Y los otros siguen, como no tienen proyectos,
(veus) los que les va indicando su actual medio de cabecera.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Ovejero Adelantado:

¿Qué vamos a explicar de nuestras partidas presupuestarias, si todas y cada una de
ellas están lastradas por la falta de la financiación estatal, que legalmente nos corresponde a todos los valencianos?

Nos ahogan económicamente y, sin embargo, subvencionan a las asociaciones que persiguen la
invasión de la comunitat, quieren despojarnos hasta de nuestra identidad.
Y, ante ello, ¿qué hacen los socialistas valencianos?
Nada, callar y esconderse.

Señora consellera, la mayoría de valencianas y valencianos llevan quince años apoyando nuestros proyectos, nuestros planes y nuestros programas.
Y por lo
que adelantan las encuestas, pese a quien le pese, van a seguir haciéndolo cuatro años más a partir del 2011.
¿Por qué vamos entonces a variar ni un ápice nuestro camino con esas interpretaciones interesadas?
Hasta entidades
independientes extranjeras avalan y nos felicitan colocando y señalando a nuestras ciudades como referentes mundiales, gracias a todos esos
proyectos -ahora ya realidades- criticados y vilipendiados siempre por estos grupos políticos que hoy intentan, incluso, ridiculizar y cuestionar las nuevas medidas
económicas de su departamento, que van a permitir -estoy seguro- que nuestra
comunitat siga siendo pionera en las materias que de ellos dependen, que de usted depende.

Señora Sánchez de León, estos grupos políticos que hoy critican y cuestionan sus presupuestos tan solo buscan nuestra
ruina política y moral.
Hace años viven desconectados de la realidad de la sociedad valenciana, algunos de sus
prohombres lo manifiestan en público, e, incluso, los agentes sociales, años ha vinculados a ellos, se separaron de su compañía, y junto al gobierno popular, junto al presidente Camps, siguen acordando y
firmando proyectos de consenso.
Y cogidos de la mano, de nuestra mano, no
renuncian a seguir fabricando, cultivando y apostando por esta
comunitat, por esta nuestra tierra tan vilipendiada, por los que hoy, a usted, señora consellera, cuestionan sus presupuestos.
Reitero, unos presupuestos acordes con la
realidad económica, una realidad que nos ha abocado a la nefasta gestión del gobierno socialista de Rodríguez Zapatero.

Señora consellera, siga adelante, gobierne con sus previsiones económicas.
Nuestros conciudadanos nos apoyan, pues saben que para los populares
gobernar es dar soluciones a la actual situación, todo lo contrario de los gobiernos socialistas; para ellos, gobernar es el
arte de crear problemas con cuya solución mantener a los ciudadanos en vilo.
Esté convencida de que los presupuestos que, hoy, usted, ha presentado son los únicos posibles y, además, son responsables.

Por ello, adelante, Paula, sabes que la libertad supone responsabilidad, por
eso la mayor parte de los socialistas la temen tanto.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ovejero, por su exposición.

Té la paraula la senyora consellera per aclarir alguns dubtes que s'han plantejat.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Muchísimas gracias, señor Ovejero por el apoyo explícito y vehemente -como dice el señor Morera- a unos presupuestos que, sinceramente, creo que son lo mejores presupuestos que
se podían haber hecho para un ejercicio como el actual.
Y muchísimas gracias, también, al resto de los portavoces que han intervenido esta mañana para enriquecer -en algunos casos, destruir- los presupuestos que yo he presentado en dos más.

Antes de abordar las cuestiones que han planteado, sí que quería hacer una referencia a una cuestión, que tanto el señor Morera como la señora Huesca han hecho.
Me han llamado «consellera liberada» (el senyor Morera parla sense micròfon), el señor Morera ha dicho que no sabía de qué actuaba.

El senyor president:

Senyor Morera.
.
.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Le aseguro, señor Morera, que actúo como consellera de Justicia y Administraciones Públicas.
Le aseguro que he sido pulcra y escrupulosa en deslindar mis distintas
responsabilidades desde que asumí otras más; tan escrupulosa he sido que desde el Consell se optó por la decisión prevista legalmente de delegar las competencias de gestión diaria en otros miembros del gobierno, porque se trata de un gobierno
solidario totalmente y que tenemos un único proyecto común, para que yo, mi ocupación actual de directora de campaña no pudiera restar ni un ápice de tiempo a lo que los administrados necesitan y merecen.

Por lo tanto, de verdad, creo que sería más honesto por su parte reconocer eso.
Hubiera sido más fácil hacer como la señora Trinidad Jiménez, siendo ministra de Sanidad seguir haciendo su campaña, en esas primarias, en las que intentó ser la candidata por la comunidad de Madrid y no pudo, para mí podía haber sido más fácil seguir con las etiquetas y no ejercer, pero somos un gobierno responsable y
coherente, y como tal hemos actuado.

Una vez aclarado esto, yo sí que, la verdad, es que me sorprende la lectura que todos ustedes hacen de estos
presupuestos.
Ustedes mismos lo han reconocido en su intervención.
La señora Sanz ha hablado de una lectura sombría; el señor Morera, yo, con todos mis respetos, señor Morera -ya le daré algún ejemplo-, pero creo que ha hecho una lectura errónea y parcial de los presupuestos; y, la señora Huesca, ya ha sido una lectura catastrofista, como nos tiene
acostumbradas,.
.
.
(veus)

El senyor president:

Señorías.
.
.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

.
.
.
en permanente estado negativo, en expresión suya.

La verdad es que les digo, sinceramente, que llevamos muchos años en este gobierno intentando crear una comunidad que sea líder, una comunidad que sea referente, una comunidad que esté a la vanguardia, trabajando, invirtiendo, generando bienestar y prosperidad a
los ciudadanos que aquí viven.
Y creo, creo, que a la vista está de todos, los que vivimos aquí y los que vienen de fuera, que eso lo hemos conseguido.

No obstante, ustedes se empeñan en seguir dando una visión de nuestra comunidad, yo creo que distorsionada y errónea; describen un panorama desolador que no se corresponde con la realidad.
Yo
creo que sería muchísimo más honesto y muchísimo más responsable por su parte reconocer que, incluso, en momentos como el actual,
en momentos de tremenda crisis económica que estamos viviendo -y que no imputo a nadie porque creo que no es el momento oportuno, pero todos
sabemos cuál es la razón de que estemos aquí-, reconocer que, incluso, en estos momentos, la Generalitat valenciana ha sido
capaz de hacer un presupuesto austero y restrictivo, pero que mantiene
inalterables las prestaciones sociales, como la justicia, la justicia juvenil o
la atención a las mujeres víctimas de violencia de género.

Creo que eso sería lo honesto -como digo- y lo responsable, pero la realidad, la realidad, señorías, es que creo que no están siendo ni honestos ni responsables.
Creo que no pueden venir aquí a darnos lecciones a nadie, no pueden darnos lecciones, como se ha intentado en
esta comparecencia, de política económica.
Porque todos ustedes saben, y todos los que nos oyen saben, que el
gobierno del señor Rodríguez Zapatero ha hecho la peor política económica de la historia reciente de España: falta de criterio, falta de proyecto, falta de estrategia, falta de medidas,
falta de valentía para ponerle nombre y encarar la situación.
.
.
Y todo eso sumado nos ha llevado a la situación que en estos momentos estamos viviendo, que ahora todos padecemos y que nos
obliga a ajustar estos presupuestos como lo estamos haciendo.
Tampoco nos
pueden dar lecciones, desde luego, de política presupuestaria.

A poco que se entienda un poco de esto, se sabe perfectamente que la política presupuestaria del señor Zapatero es una política temeraria e imprudente, por no decir algún calificativo más grave como ha utilizado la señora Huesca, de indigno e irresponsable.
(Veus)

El senyor president:

Señorías.
.
.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

El único objetivo que tiene el gobierno de la nación, a la hora de elaborar su presupuesto, es cuadrar esa aritmética parlamentaria que tanto necesitan para poder salvar unos presupuestos que
permitan al señor Zapatero estar un ratito más en el gobierno de la nación para desgracia de todos los españoles.

Ese es su único objetivo.
No a expensas de los españoles, no a expensas del bienestar social ni en la recuperación económica.
Es pactar y conseguir esos pactos puntuales con determinadas comunidades
autónomas, estén en la oposición o no, como así hemos visto el caso del PNV, que ni siquiera estando en su partido gobernando
pactan con su partido, sino con el de la oposición.
Pero, eso no es lo importante, no lo importante es que es conseguir esos
pactos puntuales que les permitan aprobar los presupuestos.

Ese es el único y exclusivo objetivo.
No hay un objetivo general, no hay un objetivo de
solidaridad territorial, de equilibrio de presupuestos, por supuesto, de pensar
en las personas que es lo único a lo que nos dedicamos nosotros.

Ya no quiero hablar además de que, dentro de ese ejercicio presupuestario temerario e imprudente, se
desliza y se desprende constantemente un revanchismo permanente a la Comunidad
Valenciana.

No voy a volver a sacar a pasear el agua, la derogación del plan hidrológico, (so per interferència d'un mòbil) la falta de financiación, porque quiero centrar mi intervención en lo que hoy nos corresponde.

Pero sí que diré que, si se observan esos presupuestos con detalle, disminuyen, en primer lugar,
un 28% la inversión en la Comunidad Valenciana, 1.
539 millones, muy por debajo de la media
nacional.
Una vez más, en atención a esos pactos de gobernabilidad, se pacta con Cataluña la puesta en funcionamiento de nuevos juzgados, con una partida de 6 millones
de euros.

Pero lo que es más grave, si tuvieran el tiempo y la paciencia de leérselos con detalle, observarían, como he podido detectar yo, lo siguiente que constata esa situación a la que yo me he referido, a esa forma del ejercicio presupuestario.
En el
programa de los presupuestos generales del estado de innovación tecnológica, perteneciente a la Secretaría Autonómica de Sociedad de la Información y Telecomunicaciones, el dinero que destina el estado a familias, empresas y
entidades locales y comunidades autónomas, para el desarrollo de la sociedad y la información, está dotado con 79,5 millones de euros.
En el año 2009, esta misma línea estaba dotada con 308 millones de euros, y en el año 2010, con 96,8 millones de euros.
Esto supone una reducción de un 85% en dos años.
Pero esto no es lo grave, señorías.

Lo grave es que en ese mismo programa del que estoy hablando, en el año 2010, el presupuesto destinado a transferencias a las comunidades autónomas se redujo respecto al año 2009 en un 99%, pasando de 99 millones de euros a 850.
000 euros.
Pues bien, el
año 2011, esa dotación se vuelve a incrementar, y ahora en un 400%.
Redujimos el año pasado un 99%, y para el 2011 se incrementa en un 400%, de 850.
000 euros
pasamos a 4.
850.
000 euros.
¿Por qué, señorías?
Creo que es fácil adivinarlo, los 4 millones que se incorporan a esa línea van única y exclusivamente destinados a la Comunidad Autónoma Canaria, a Canarias, para fomentar el uso de Internet en esta comunidad.

¿Cómo le llaman ustedes a eso?
Pacto de gobernabilidad, aritmética parlamentaria, pueden ponerle el nombre y el apellido que quieran.
Yo eso
es el único ejercicio que entiendo de indignidad y de irresponsabilidad.
Otra cosa, la
verdad, es que no puede pensarse.

Decía que no nos pueden dar lecciones, ni en política económica, que a la vista está; ni en política presupuestaria, que he intentado poner solo dos ejemplos que describen cuál es la situación presupuestaria del estado; ni, por supuesto, en política social.
Cualquier cuestión, cualquier crítica constructiva o destructiva que hagan de nuestra política social no tiene validez, si tenemos en cuenta que el gobierno del señor Rodríguez Zapatero es el que ha eliminado de su gobierno el Ministerio de Igualdad y
el Ministerio de Vivienda, sus dos grandes apuestas sociales para esta
legislatura.
(Veus)

No solamente eso, no solamente eso, es el gobierno el que ha congelado las
pensiones; es el gobierno que ha disminuido la retribución de los funcionarios; que ha condicionado la elaboración de todo este presupuesto, esos descensos de los que hablaban; es el gobierno
que, por mucho que usted diga, señora Huesca, no quiere considerar a los menores como víctimas de violencia de género y, por lo tanto, discrimina también a los menores en esta materia.
Y no me voy a extender más, porque podríamos seguir horas y horas hablando de esto.

Yo creo de verdad, y resumo, y entro a contestar a lo que me han dicho, que no
pueden dar lecciones a nadie, porque el movimiento se demuestra andando, y
ustedes, señorías, no lo pueden demostrar.

Pero, por centrarme en alguno de los aspectos.
.
.
de los que ha destacado usted -empezando por la señora Sanz-.
Hablaba, señora Sanz, de que es un presupuesto que no se aborda con realismo y hablaba de
las partidas destinadas a la atención a la mujer y a los menores.
Pues, le reitero aquí, que no puedo.
.
.
, creo que una conselleria, un gobierno que mantiene un presupuesto, que prevalece, que no disminuye ni el
capítulo II ni el capítulo IV, en lo que es atención a mujeres víctimas de violencia y a menores (inintel·ligible) .
.
.
en lo que se mantienen íntegras las partidas destinadas a estos colectivos, frente a la supresión por parte de otros gobiernos del propio ministerio y frente a políticas negativas y restrictivas de derechos sociales contra nosotros, que ahora
mencionaré, creo que la crítica, en ningún caso, puede ser aceptable.

Hablaba también, hablaban los tres portavoces de la nueva oficina judicial y del pago a los
proveedores.
Le aseguro, señoría, que el año pasado por estas mismas fechas comparecía en esta misma comisión y me hicieron exactamente, respecto a los proveedores, la misma crítica que me han hecho hoy.
Y le aseguro que hoy siguen funcionando los juzgados;
siguen proveyendo del material necesario para que funcionen; que cualquier
distorsión que se pueda producir, desde la
conselleria, estamos solucionándola.
Estamos en pleno proceso de ajuste, de ajuste en muchos sentidos, porque,
precisamente, como usted decía, estamos en un momento crucial y básico en la prestación de la administración de justicia, en el nuevo modelo de administración de justicia, que es la oficina judicial.
Lo que cambia, no solamente un modelo
de enfocar la justicia, pasando de ese modelo piramidal al modelo transversal,
sino también en la forma de gestionar presupuestariamente esta partida y este programa de
administración de justicia.

Nuestra prioridad, se lo aseguro, señorías, son justo las dos que ustedes han criticado: pagar a los proveedores y que
la justicia siga funcionando como ha funcionado hasta ahora, justicia modélica y ejemplar en la Comunidad Valenciana y llevar a cabo el desarrollo de la
oficina judicial.

Aquí no valen demagogias, señorías.
No vale hablar del ministerio, además, poniendo ejemplos que no me sirven, porque usted sabe, señora Huesca, mejor que yo, que cada comunidad autónoma ha hecho su propio calendario de implantación de la oficina.
Unos empiezan el mes que viene y, otros, dentro de dos meses.
Pero nosotros tenemos nuestro calendario, lo pactamos con todos los agentes
sociales que estuvieron presentes en la reunión, porque yo misma la presidí, y con todos los agentes judiciales que tenían que intervenir, y la oficina se irá desarrollando e imponiendo.

Y me parece mucha demagogia imputarnos ese retraso ahora a nosotros, cuando
todos ustedes saben, mucho mejor que yo, que, desde el año 2004, que entró en vigor la reforma de la Ley orgánica del poder judicial, hasta el 2009, en que se aprobaron las reformas
procesales para llevar a cabo la oficina judicial, hubo un impasse de cinco años, cinco años que hubieran sido perfectos, porque no nos azotaba la crisis económica que nos azota ahora, de implantación de la oficina.
Cinco años, en el que el gobierno de la nación no quiso impulsarla porque estaba entretenido en otras políticas, como crear los consejos autonómicos y todas esas cosas a las que se ha dedicado, o traspasar las funciones de
los jueces a los fiscales porque los tienen más controlados, o todas esas políticas que hemos visto.
Eso, eso es a lo que se han dedicado durante este tiempo.
Ahora no pueden venir diciendo que si hacemos o no hacemos con más o menos celeridad, porque en eso, tampoco, señorías, pueden darnos, desde luego, ninguna lección.

Y el turno de oficio.
Hablaban también del turno de oficio.
Yo creo, de verdad, que criticar nuestro presupuesto en
materia de turno de oficio es un ejercicio de irresponsabilidad y -yo diría- de cinismo por su parte.

Hemos mantenido intactas las partidas destinadas al turno de oficio.
Ayer
mismo, y si me lo permiten, porque.
.
.
-si lo encuentro, me lo guardé.
.
.
- ayer mismo, en un diario de aquí de la Comunidad Valenciana, se hacía una entrevista.
.
.
, -aquí lo tengo- se hacía una entrevista a uno de los candidatos a decano del colegio de abogados,
parecer ser, según decía este mismo diario, que es el candidato que más posibilidades tiene de ser el próximo decano del colegio de abogados, y cuando le preguntaban por el tuno de
oficio -y leo literalmente- decía: «No es el problema de esta
conselleria.
Es de todas las autonomías.
Hay que conseguir que cuando una persona solicita el turno se compruebe al
instante si tiene derecho a la justicia gratuita.
» Y eso, precisamente, es lo que estamos haciendo desde la conselleria.

Estamos trabajando de la mano, y conjuntamente, con los colegios profesionales
de abogados y procuradores y con el colegio nacional para lograr una mejor y más eficaz gestión en la prestación del turno de oficio.
Una gestión que ponga el acento y la evidencia en lo que creemos que es realmente
importante: el beneficio de pobreza o prestar asistencia en juicio a aquellas
personas que demuestren que no tienen recursos suficientes.

Le puedo asegurar que ni una sola persona que necesite litigar o que tenga que
litigar en esta comunidad, por falta de recursos, se quedará sin litigar.
Nunca ha pasado y nunca va a volver a pasar.
De todas maneras, le
diré, señoría, le daré algún dato para que se pueda entender bien de lo que estamos hablando.

El presupuesto destinado al llamado turno de oficio -a mí me gusta más llamarle justicia gratuita, pero es igual-, ha pasado de 10 millones en el año 2003 a 27,7 millones de euros en el año 2009, supuesto que se mantiene durante estas dos anualidades siguientes.
Estamos hablando de un aumento de más de un 180%.

Piensen, señorías, que si en esta materia no aplicásemos un criterio de contención, de racionalización y de depuración, este crecimiento exponencial acabaría absorbiendo todos los demás crecimientos y todas las demás políticas de toda La Generalitat.
Si todas las partidas de La Generalitat crecieran
al ritmo exponencial en el que crece el turno, le aseguro que sería imposible gestionar esto.
Todos somos conscientes de ello.
Y en ello estamos
trabajando, y le aseguro, señoría, que con este presupuesto atenderemos a todos los ciudadanos de la Comunidad
Valenciana que necesiten defensa gratuita en juicio.

Pero, además, le diré algo más.
Ha hecho una referencia usted, también, al estado en esta materia.
Mire bien los presupuestos y mírelos con detalle, porque el estado reduce en un 10% el presupuesto destinado al
turno de oficio.
Sí, sí, señora Huesca, mírelo, hay una reducción del 10% de la partida destinada al turno de oficio.
Creo que lo único responsable que en este caso se podría hacer a la conselleria es felicitarnos por haber conseguido mantener estos presupuestos, para seguir
dando respuesta a las necesidades sociales de esta comunidad.

Han hablado, también, señora Sanz, de los secretarios de paz.
No tengo aquí, pero si ha seguido la prensa, efectivamente, ha habido una reunión de nuestro secretario autonómico y de responsables de la conselleria con los secretarios, los jueces de paz.
Se ha acordado la forma de que perciban
íntegramente todos los pagos en las cantidades que se les adeudaba.
Ya han
empezado a percibirla, en junio se hizo un pago, y van a percibir íntegramente todo.

Somos conscientes de la labor que realizan los juzgados de paz.
Estamos
apoyando constantemente a los juzgados de paz.
Les hemos dotado, como ninguna
otra comunidad, de una red de acceso a banda ancha y de una dotación de medios informáticos para que puedan realizar su trabajo con dignidad, con celeridad.
.
.
Y, también, desde las oficinas de los juzgados de paz.
.
.
, puedan prestar una justicia moderna, eficaz, rápida y cercana al ciudadano.
Y, por lo tanto, creo que antes de hablar, sería bueno hablar con ellos, pasearse por los juzgados y que le digan ellos mismos
cuál es la opinión.

Ya no quiero hablar de la crítica que hacen a la creación de nuevos juzgados.
Efectivamente, señorías, la creación de los juzgados previstos para este año entrarán en vigor en junio.
No solamente en esta comunidad, sino en muchas otras
comunidades del territorio español.
Nosotros le pedimos al ministerio poder periodificar la entrada en vigor, para poder atender presupuestariamente de una forma más ordenada esa entrada en vigor de 22 nuevas unidades judiciales.

Les tengo que recordar, señoría, que lo más cómodo para nosotros hubiera sido no seguir creciendo en unidades judiciales.
Mantener la planta judicial que teníamos y, con ello, seguir atendiendo a las entradas de los juzgados.
Optamos,
optamos por crecer este año, un año más, antes de la definitiva implantación de la nueva oficina judicial, en la que, como saben, ya no vamos a seguir
creciendo en personal y en efectivos, sino redistribuyendo todo eso en aquellas
partidas judiciales donde estimamos que era absolutamente esencial porque habían déficits históricos arrastrados.
Fue una apuesta valiente y arriesgada, porque lo fácil hubiese sido, como han hecho otras comunidades autónomas, no apostar por crear unidades judiciales.

Y ante la petición de periodificar sin fechas, sin fechas, nosotros pensamos hacerlo empezando en enero, febrero,
junio, periodificarlo mes a mes.
El ministerio nos propuso que entraran en vigor en el mes de junio,
la mayor parte de ellos.
Y asumimos, asumimos nosotros esa petición.
Por lo que creo, de verdad, que, una vez más, están haciendo retórica de una cuestión que es pragmática puramente.
(So per interferència d'un mòbil)

Hablaba el señor Morera también de.
.
.
, y comparto con usted, de que cualquier política, que desde cualquier departamento hoy en día se desarrolle, tiene que estar pensada y tiene que estar direccionada a la
creación de puestos de trabajo, que es lo que la sociedad demanda y lo que los
responsables políticos tenemos la obligación.
Así es, señor Morera, y le aseguro que ese es nuestro objetivo fundamental.

Evidentemente, (veus) le diré que si bien.
.
.
si bien en los dos últimos años 2008 y 2010, según un estudio reciente que también tengo aquí, no han crecido en la Comunidad Valenciana el número de efectivos funcionariales, de funcionarios públicos, se mantienen, más bien disminuyen; sí que han crecido en un 3% en sanidad, educación y justicia.
Pero sé que no me estaba hablando de crecimiento de funcionarios públicos.
Sé que me estaba hablando de generación de empleo en el mundo privado.

Le diré, y sin extenderme mucho más sobre ello, que, desde la conselleria y ante la difícil situación presupuestaria en la que nos encontramos, (so d'un telèfon mòbil) todos saben por qué, no voy a ser yo la que lo reitere, hemos estado trabajando en buscar nuevas fórmulas que nos permitan seguir avanzando en esa creación de edificios judiciales, en esa creación que, no solamente nos permitirá terminar ese plan de infraestructuras judiciales, que prácticamente ya ha culminado la mitad de la comunidad y nos quedan por realizar
otros.
.
.
, que era el Pladij, y se continua con el Justi-Seu.
Y tenemos la red de
palacios de justicia mejor de toda España.
Somos la envidia de España, vienen y se desplazan permanentemente a verlos.

Pero tiene razón, señor Morera, en que tenemos que continuar.
Para ello, estamos trabajando en la
nueva ley de contratos de la administración del estado, en las nuevas fórmulas que prevé.
Sabe que hay nuevas fórmulas que permiten, sin que se consigne en estos momentos en los presupuestos,
a través de contratos públicos privados, seguir creciendo en este ámbito también.
Y en ello estamos trabajando.

Tenemos ya el modelo prácticamente terminado.
Ha pasado todos los filtros, que tenía que pasar por la Conselleria de Hacienda, por el Ministerio de Economía y Hacienda en Madrid.
Vamos a iniciar.
.
.
(so d'un telèfon mòbil) iniciar de forma pionera, además, ese nuevo modelo de contratación que permitirá, sin generar deuda.
.
.
, y, además, obteniendo una gestión muchísimo más eficaz y racional de los edificios judiciales, porque, como saben, consiste en
la gestión integral también del edificio.
La propia empresa que adjudique gestionará el mantenimiento de esos edificios, el mantenimiento informático, limpieza, etcétera, etcétera.
Estamos trabajando en ello.

Y le aseguro, señor Morera, que estoy convencida de que dentro de poco culminará ese trabajo de más de un año que venimos desarrollando, porque la verdad es que es un proceso complicado y
que nunca se había llevado a cabo en una materia como justicia.
Estoy segura que cuando vea la
luz, podremos seguir progresando, no solamente en la creación de nuevos edificios judiciales y en completar nuestro plan de
infraestructuras, sino generando empleo en la comunidad.
(So d'un telèfon mòbil)

Permítame, señor Morera, no me puedo resistir a contestarle también, aunque quiero ir ya aligerando, a una de las referencias que usted ha hecho a
la Guardia Civil, al convenio con la Guardia Civil.
Yo entiendo, señor Morera, de verdad, lo entiendo perfectamente, y le respeto que, dentro de su
grupo y su partido, tiene una misión muy concreta que hacer, que le toca, porque es la seña de identidad que identifica a su partido, defender o hablar de la policía autonómica.
Es lo que reclama su electorado.
(So d'un telèfon mòbil) Pero, de ahí, a generar esta confusión en una línea, en la que lo único que hacemos es conveniar con la Guardia Civil, que sus horas extraordinarias les supone un complemento
de sueldo y a nosotros un ahorro de coste, la seguridad de los edificios
judiciales, y mezclar eso con la creación o no de la policía autonómica.
Creo, de verdad, que.
.
.
, que le felicito porque ha metido la cuña y ha podido responder a esa necesidad.
Pero, en ningún caso, en ningún caso, se responde con la cuestión que aquí estamos planteando.

Le respondo también que, desde luego, cada una de las empresas que están gestionando en estos momentos los centros de menores, continuarán gestionándolos.
Porque, mientras no se demuestre lo contrario y no se constate, los
centros de menores que en estos momentos funcionan en la Comunidad Valenciana,
los cinco centros de menores están.
.
.
, (veus) seis centros de menores, gestionados por la empresa Diagrama, etcétera, están funcionando perfectamente, están cubriendo todas las necesidades de demanda que en la comunidad se producen, no
hay lista de espera en cuanto a menores y los menores que están cumpliendo allí las medidas judiciales, le puedo asegurar que tienen todo lo exigible en
materia de reinserción, prevención, reinserción social y reinserción laboral.

También me hacía usted referencia a la fundación Favide y Tolerancia Cero, si no era mezclar.
.
.
No, yo creo que con esta fusión, de verdad, no solamente hemos dado respuesta al plan de austeridad que
venimos desempeñando desde la conselleria, de reorganización de nuestro sector público, de fusión de fundaciones y sociedades públicas, de desaparición de algunas de ellas, de contención del gasto corriente; sino que, además, conseguimos, de verdad, cerrar el círculo, ese círculo tan necesario, en materia de violencia de género contra las mujeres.

En una sola entidad y dirigidos por una misma persona y un mismo equipo, se
proyectará la prevención y la asistencia.
De esa forma, la política que desde el gobierno valenciano se ejercite en materia de violencia contra
la mujer será una política unitaria, ordenada y coherente, porque, desde el inicio hasta el fin, estará gestionado a través de una única entidad y no disperso, como ocurría antes.

Y, señora Huesca, yo no sé si le he contestado a todo lo que usted me decía.
Me hablaba de que el presupuesto.
.
.
, de una reducción de un 2,7%, que no es real.
Yo creo que no ha escuchado bien.
No es una
reducción de un 2,7% en el presupuesto de justicia.
Si de ahí detraemos lo que supone de reducción en personal, que no viene dado por nosotros, sino por un real decreto del
estado, la reducción es de un 0,5%, prácticamente, inexistente.

La única reducción de los presupuestos de justicia es la que se produce en los presupuestos
generales del estado, que reducen esa partida en un 6,9%.
Por lo tanto, la crítica, señora Huesca, de verdad, creo que una vez.
.
.
, responde a esa forma sesgada, parcial y catastrofista de leer nuestros
presupuestos.
Es muy fácil hacer ese ejercicio, leer línea por línea y ver solamente aquellas que disminuyen, ponerles la lupa y dar una visión deformada y catastrofista, como digo, de nuestros presupuestos.
Es fácil, pero no es lo honesto ni es lo responsable.

Hacía usted también referencia a los gastos financieros.
Sí, señora Huesca, evidentemente, han crecido los gastos financieros.
Pero sin estos
gastos financieros, no tendríamos los ciudadanos de la Comunidad Valenciana y los profesionales de la
administración de la justicia, ni la administración de justicia de Valencia, ni la de Castellón, ni la de Elche, ni la de Villarreal, ni la de Paterna, que está en construcción, ni todos aquellos palacios de justicia, que a lo largo y ancho de la
comunidad, durante estos años, hemos ido construyendo para dignificar la labor que todos los funcionarios
que allí trabajan, desde el juez hasta el ordenanza, realizan día a día.

Y, perdone, señora Huesca, que le diga, si me lo permiten, la expresión.
.
.
, una maldad.
Cuando hablaba del aplazamiento en la creación de unidades judiciales, le pediría que fuera un poco más escrupulosa, un poco más espabilada en la búsqueda de ejemplos.
Hacía usted referencia a Canarias, a la Comunidad de Canarias.
Creo que es la única comunidad que, en estos momentos, no sirve de ejemplo de nada, porque su
presupuesto en justicia se ha reducido en un 16% con respecto al año anterior.
Pueden entrar los juzgados en junio, en febrero o en enero, me da
igual, Canarias no puede servirnos de ejemplo ni de modelo en administración de justicia.

Yo creo que no vale la pena entrar en más detalle, porque, de verdad, lo importante, que me gustaría destacar aquí es lo que he dicho, que podemos hacer las cosas cada uno como entendamos
oportunas, podemos hacer una lectura de un presupuesto, una lectura buscando
allá donde se puede meter la cuña, buscando y sacando del contexto algunas partidas que, evidentemente,
descienden, descienden, porque el escenario, como he dicho al principio, es el
que he descrito, es un escenario austero y restrictivo.
Pero creo que, de
verdad, lo que los ciudadanos nos exigen es que, dentro de la responsabilidad
política que tenemos, hagamos una visión global del presupuesto.
El presupuesto es todo uno.

Y, en este sentido, creo que no me pueden negar que es un presupuesto en el
que, pese a todo, mantenemos las partidas de los servicios públicos esenciales y vamos a seguir prestando esos servicios públicos, la justicia, la justicia juvenil y la prevención de la violencia, de la misma forma que lo hemos seguido haciendo hasta ahora,
es decir, atendiendo a todos y cada uno de los ciudadanos de forma eficaz y
eficiente, como hasta ahora hemos venido haciendo.

Muchas gracias, señorías.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera, per les seues explicacions.

És el torn dels grups polítics.
Té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Mire, señora consellera, conseller tras conseller, han venido siempre a dar la misma justificación al recorte de los presupuestos, y es la actuación del gobierno del señor Zapatero que maltrata a nuestra comunidad y que nos recorta por todas partes.

Yo, seguramente, podré coincidir y no comparto en absoluto las medidas del señor Zapatero, y más las que tomó a partir del mes de mayo.
Pero por las mismas razones que no comparto.
.
.

El senyor president:

¡Señorías, por favor!

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
esas políticas, tampoco puedo compartir, y ustedes se callan, la agenda oculta del señor Rajoy, que en estos momentos ya habla de recortar las competencias de las
comunidades autónomas; de quitarse de encima un porcentaje altísimo del funcionariado actual, de los empleados públicos; de facilitar los despidos.
Y, por lo tanto, yo no quiero entrar en eso.
Pero ustedes obligan también a que, de vez en cuando, situemos alguno de esos elementos para ver que aquí hay alternativas, que no son las alternativas que tampoco corresponderían para sacar de la situación de crisis económica por la que estamos pasando.

Por tanto, sería mejor que esos temas los dejáramos de lado, no convertir esto en un congreso de diputados bis y, además, degradado, que no corresponde, y situarnos en los temas que a nosotros nos
ocupan.

Y, mire, en los temas que nos ocupan, y nos ocupan hoy, usted sigue diciendo
que estos presupuestos son unos presupuestos de realismo y sociales.
Y yo le
vuelvo a repetir que estos presupuestos no son ni realistas ni sociales.
Y por
las siguientes razones.
.
.
, algunos elementos ya los dije antes y otros los voy a concretar más.

Uno de los elementos o de los rasgos sociales que debe tener la justicia es,
efectivamente la atención gratuita a las personas.
.
.
, -de justicia- a las personas que lo puedan necesitar.

En estos momentos de crisis, todavía hay más personas que necesitan, por los problemas de desahucio y por otro tipo de
problemas que se están dando en nuestra sociedad.

En estos momentos, se dan muchísimos casos, porque los conocemos, de personas que solicitan la justicia
gratuita y que los abogados y procuradores del turno de oficio comienzan a
defenderles y a defenderlas, sin que se sepa si tienen concedido el turno de
oficio gratuito, que espero que, efectivamente, no se le deniegue a nadie.

Pero cuando los procuradores y los abogados del turno de oficio pidieron un 30%
más de presupuesto, atendiendo a las nuevas necesidades que genera la crisis,
ustedes dicen que congelan el presupuesto para el turno de oficio del año pasado a este.
Yo le digo que del 2008 a ahora, en el momento en que estalla
con mayor crudeza la crisis, se ha recortado en 4 millones de euros, es decir,
un 20% más.

Por tanto, en estos momentos, la justicia valenciana no está en disposición, al menos en estos presupuestos, para garantizar un derecho básico de los valencianos y las valencianas, que es la asistencia letrada
gratuita, cuando se necesita por las situaciones de penuria que se están pasando y, sobre todo, por los sectores más desfavorecidos.
Eso por una parte.

Y, por otra parte, estos presupuestos no sirven para modernizar la justicia.
Ustedes dicen que se abordan los problemas de pago con los proveedores, cuando
están continuamente denunciados.
.
.
, en los medios de comunicación se está denunciando las situaciones que tienen.
Y yo le digo que usted vaya a ver en
los juzgados, y sobre todo si conociera a gente que trabaja en los juzgados, de
los que diariamente pasan por sus manos papeles y papeles que se tienen que
resolver, que han llegado en momentos determinados a no tener folios, a no
tener folios.
(Veus) Y mire, en Alicante, y eso salió y se denunció.
Por lo tanto, no diga que los proveedores siguen suministrando, diga que hay
problemas de suministro.
Y eso es una obligación resolverlo, y así sucesivamente.

Por lo tanto, se mantiene el mismo presupuesto.
Y si se mantiene el mismo
presupuesto para gastos corrientes y de funcionamiento, que no sirven para
cubrir esos presupuestos, o bien porque no se están ejecutando -quiero decir, una de las dos razones, una de las dos razones- o porque no hay dinero.

Claro, ustedes lo que no quieren reconocer es insolvencia, lo que no quieren
reconocer es que no tienen dinero para pagar.
Y, por tanto, se están dando esas situaciones de atasco en la tramitación de los expedientes judiciales.

Y mire, y los problemas de mujer, y los problemas de los niños y los menores, usted dice que se mantienen igual.
Mire, se han recortado -y veámoslo, y estamos trabajando en los mismos presupuestos-, se han recortado.

Por tanto, yo le vuelvo a repetir que para nosotros estos presupuestos de
justicia no sirven en absoluto, en absoluto, para resolver los problemas más graves que tenemos: modernización de la justicia, atender a la justicia gratuita como se debe atender en estos
momentos, atender la necesidad de gastos de personal que requiere plantillas
mejor dimensionadas y atender el pago a los proveedores que en estos momentos
están demandando que sean más puntuales y sean más diligentes en el pago de los suministros.

El senyor president:

Señora Sanz.
.
.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, ara ja sabem, després de la seua intervenció, que «somos la envidia de España y una comunidad lider en bienestar, en vanguardia.
.
.
» Bé, quan jo diferenciava el seu paper com a consellera i com a responsable de la
campanya electoral del PP, crec que no anava massa desencaminat.

Però si som tanta «envidia», i la difícil situació pressupostària que vosté mos ha descrit, per què com a membre del govern no realitzen la demanda del deute històric de l'estat amb el poble valencià, xifrat, segons l'informe de la comissió d'experts, en 3.
400 milions d'euros, quan vostés governaven el model de finançament autonòmic del PP.
Si són tan responsables, i la difícil situació pressupostària, vostés haurien d'exigir a l'estat el deute històric contemplat en l'informe de la comissió d'experts, de 3.
400 milions d'euros.

Aixina no hauríem de suportar estos pressupostos tan negatius per a la creació d'ocupació.
Vosté ha assenyalat que la prioritat és la creació d'ocupació.
Estos pressupostos, no només els de la seua conselleria sinó els del conjunt del govern, no aprofiten.
I ja ho va dir el president Camps,
que amb tot el pressupost se van a crear 5.
400 llocs de treball nets.
Això és una autèntica vergonya.

Però vosté, senyora consellera, no acaba de contestar a les meues preguntes.
Perquè jo crec que un pressupost el que ha de ser sobretot és molt transparent, perquè són diners públics.
I els ciutadans tenim el dret, i més nosaltres com a representants dels ciutadans, de conéixer en què se van a gastar vostés els diners.
Vosté no ha contestat on se va a fer la irrisòria inversió.
.
.
I vosté m'ha dit que havia fet una lectura errònia.
No, no he fet ninguna lectura errònia.
La inversió baixa.
Si en el pressupost de l'any passat la inversió era de 34 milions i anem a 25, vol dir que baixem la inversió en 9 milions d'euros.
I això representa el 8% del pressupost, senyora consellera.
És que els números no enganyen.
El algodón no engaña i els números tampoc.
Per tant, de lectura errònia, poqueta, m'ho he mirat amb molt de detall.
Diga-mos vosté, de la reduïda inversió, on se van a dedicar eixos recursos, en quins nous jutjats, o quina inversió real se va a fer, perquè jo considere que és irrisòria.

Però em preocupa sobretot una cosa, que vosté no ha contestat d'una forma clara, i ens hauria de preocupar a tots.
Sap vosté el pressupost, en capítol II, que el seu govern, i la seua conselleria més en concret, dedica al contrato de empresas y profesionales?
De tot el capítol II, que són 60 milions, estem parlant de 40 milions d'euros que dediquen vostés a treballs realitzats per altres empreses i professionals.
I, clar, com ací no n'hi ha corrupció, jo li recomanaria que reforçara els jutjats d'Orihuela i de Nules, continuara reforçant-ho, perquè allí n'hi ha una situació curiosa.
.
.
Però no sabem, i estic convençut que vosté sap al detall en què se gasta la Generalitat valenciana, a través de la conselleria de justícia, en els contractes a terceres empreses i altres professionals, m'agradaria que vosté m'indicara eixos 40 milions d'euros on van.
Mos ha dit dos empreses, que van en el capítol de violència juvenil, que són 31 milions d'euros, que van a l'empresa -ha dit- Diagrama.
A mi me consta que l'empresa Arcos Castillo deixa que desitjar.
I Eulen, Eulen.
.
.
deixem-ho ahí.
Vosté mos ha descrit un panorama meravellós de la gestió del que són els centres de menors, però ahí n'hi han molts problemes.
I no mos podem posar una bena als ulls.

Però dels 40 milions d'euros, jo supose que vosté ho sabrà, perquè fins i tot n'hi ha una partida, que m'he preocupat de vore en tot el pressupost, que és la més xicoteta.
.
.
Vostés fan una partida de 750 euros per a contractar altres empreses i professionals
en les relacions amb l'estat.
Per tant, si han anat tant al detall, de 750 euros, jo crec que vosté ho haurà detallat.
.
.
Sap què passa?
Que quan mosatros li preguntem al seu govern en què s'han gastat açò, les factures d'allò, no mos ho donen.
I quan anem a la Sindicatura de Comptes, tampoc.
I la
Sindicatura de Comptes supervisa unes poques factures.

Per tant, si han arribat vostés al detall de supervisar i de dotar en el pressupost de 750 euros per a
contractar altres empreses i professionals, en el 112.
40, relacions amb l'estat, jo li vull preguntar les altres contractacions, perquè és que si no li ho pregunte ara, no ho puc saber.
I jo quan vaig a un ajuntament
i demane les factures, en la majoria d'ajuntaments me les donen, però el seu govern no.
Eixa opacitat, eixa poca transparència no es la «envidia de España», senyora consellera.
Això és el germen d'un problema gravíssim.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera.
.
.

El senyor Morera Català:

.
.
.
gravíssim.

I, per tant, jo demane saber i poder accedir a la informació d'eixos 40 milions d'euros, que d'un total de 60, se contracten, considere que d'una forma correcta, però jo tinc el dret a saber, tinc el dret, com a diputat i com a ciutadà valencià, a saber en què se gasta.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera.
.
.

El senyor Morera Català:

.
.
.
el meu govern els diners públics.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Vamos a ver.
Después del análisis económico que ha hecho usted aquí del presupuesto del estado, después de la campaña, podría dedicarse, al estar liberada, a ser analista económico en Intereconomía, porque se le da bastante bien para sus propósitos.
(Veus)

Y como decía el señor Morera.
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

La senyora Huesca Rodríguez:

.
.
.
como referente y estar en la vanguardia la Comunidad Valenciana, en las
noticias, cuando sales fuera, lo único que se le conoce a la Comunidad Valenciana es por el Gürtel, Brugal y el caso Fabra.
Es por lo único.
(Veus) No se le conoce por los edificios tan magníficos que ustedes están haciendo, por las políticas sociales.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Huesca Rodríguez:

.
.
.
o por todo lo bueno que usted dice y nos ha pintado aquí el mundo de Disney, aquí en la comisión esta.

Menores, víctimas de violencia de género.
Desaparecen los centros especializados en mujer en situación de riego.
Se reduce un tercio el presupuesto y se gasta más del doble en la externalización.
¿Y ustedes nos dicen a nosotros que no nos preocupamos de los menores de
violencia de género, haciendo desaparecer ustedes centros?
Es indigno que sigan mintiendo.

Dignificar a los trabajadores de los juzgados.
¿Es digno trabajar entre montones de expedientes, en los aseos, en los pasillos,
sin aire acondicionado?
¿Eso es digno?
¿Es digno mentir, y lo hace usted y su diputado y el gobierno entero, cuando
habla del dinero que recibimos del gobierno del estado?
¿Eso es digno, mentir?
Ustedes están diciendo que no hemos recibido un duro del estado, del Gobierno de España.
Los fondos de compensación de los años 2010 y 2011 que se destinan a la Comunidad Valenciana, un total de 29.
434.
270
euros a edificios judiciales en la comunidad, según el detalle adjunto.
Y aquí vienen.
En el 2010, para la justicia de Castellón, las obras, para la Ciudad de la Justicia de Castellón, para las complementarias de la Ciudad de la Justicia de Castellón, para las de Valencia, Elche, Paterna, Vila-real, justicia de Castellón y justicia de Valencia.
Todo es un total de casi treinta millones de euros.
¿Y ustedes todavía están diciendo que no estamos recibiendo?

Los juzgados, los jueces, los que se nombran, un 17,49% en la Comunidad
Valenciana; en Cataluña, un 13,94 el aumento.
¿Cómo pueden decir que estamos siendo discriminados con referente a Cataluña?
Y con referencia a Cataluña -se lo hemos dicho muchas veces-, si ustedes no saben hacer bien su trabajo, no tenemos culpa los demás.
Ya se lo dijimos cuando Blasco.
(Veus) Cuando Blasco.
.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Huesca Rodríguez:

.
.
.
¡hombre!
, con la ley de financiación del gobierno de Aznar recibíamos menos en la Comunidad Valenciana.
Ustedes nos perjudicaban constantemente,
no el gobierno de Rodríguez Zapatero, que ha ampliado la financiación.
Y si ustedes no saben hacer bien su trabajo, la verdad es que los valencianos
no tienen culpa de nada.

Dice que es una maldad.
.
.
cuando usted me dice lo de Canarias.
Como usted es
tan espabilada y está liberada y tiene tanto tiempo, léase, revise el Diario de Sesiones y sabrá, cuando he hablado de Canarias, a lo que me refería.
Y no tiene nada que ver con el presupuesto, señora consellera.

Aquí no hay una decisión política de priorizar en justicia.
Las otras autonomías sufren el mismo contexto económico y ellos no rebajan ni disminuyen ni reducen el presupuesto de justicia,
como hacen aquí en esta comunidad.
Y el gobierno central de justicia, usted dice que disminuye.
Son los segundos mejores presupuestos en justicia del ministerio del gobierno
central en la historia.
Los primeros fueron el año pasado.
Porque ellos sí que hacen una apuesta clara por la modernización de la justicia.

Señora consellera, austeridad.
Austeridad no es hacer viajes insignificantes a Bruselas, ni
querer hacer plenos del Consell en Bruselas.
Eso es despilfarrar.
Y eso es lo
que ustedes hacen bien.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Huesca Rodríguez:

En menores en régimen abierto disminuyen ustedes un 25% y un 17 en puntos de encuentro familiar.
¿Usted dice que Camps apuesta por la violencia de género?
La igualdad retrocede con él.
Y los presupuestos para erradicar la violencia de género desaparecen.
Desde 2007, Camps ha reducido el presupuesto de igualdad en más de un tercio, como le he dicho.

Se va medio presupuesto de toda la conselleria en trabajos externos.
Trabajos realizados por otras empresas y profesionales.
El aumento es espectacular, más del doble: de 3.
298.
680 euros en 2010 a 7.
015.
420 euros en 2011.

Y la ausencia clamorosa, como le he dicho, de los centros especializados en
mujer en situación de riesgo.
De ella dependen los centros de acogida de mujeres y de sus hijos,
y el año pasado significó 3.
270.
400 euros.
¿Dónde están los presupuestos específicos para erradicar la violencia de género?

Señora consellera, háganos un bien a todos, por el bien de la Comunidad Valenciana.
Asuman sus
responsabilidades, no demonicen a nadie y asuman el ofrecimiento de los
socialistas valencianos sobre el pacto presupuestario para sacar a La
Generalitat del estado.
.
.

El senyor president:

Señora Huesca.
.
.

La senyora Huesca Rodríguez:

.
.
.
de quiebra actual.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Huesca.

Té la paraula la senyora consellera.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, veo que pese a mi ofrecimiento, siguen incursos en mostrar esa visión catastrofista y negativa de todo lo que hacemos desde el gobierno de La
Generalitat.
Prefieren seguir hablando de agenda oculta, como decía la señora Sanz, que no está ahora.
Insisten con el turno de oficio, insisten con la situación de la justicia.
Insiste, señor Morera, con cuestiones que creo que de verdad no tienen.
.
.
varias.

En primer lugar, las inversiones reales.
Evidentemente lo que parece en los
presupuestos es cantidades consignadas para los pagos aplazados de las ciudades
de la justicia ya hechas.
Pero se lo he explicado y no ha querido entender.
Vamos a seguir y vamos a acabar todo el plan de infraestructuras judiciales que
tenemos iniciado.
Y estamos buscando nuevas formas y nuevos métodos de gestión que se adecuen y que sean acordes a la situación que vivimos y a la nueva ley de contratos del estado, que permite nuevos
modelos y nuevas formas de contratos.

Y, desde luego, lo de los centros de menores, no sé si tiene usted alguna duda concreta, o le han contado o le han dicho, porque no
sé de qué me habla.
Los centros de menores funcionan perfectamente.
El dinero consignado
en los presupuestos es para el mantenimiento de los seis centros de menores de
esta comunidad, que tienen que tener ahí a los menores que están cumpliendo una pena judicial, seis, ocho o hasta dos años, les alimentan, les dan la manutención.
Y no entiendo dónde ve el problema.
Si no es más claro, no se lo puedo explicar, porque yo creo que es perfectamente
transparente esta partida.

En cualquier caso, señora Huesca y señor Morera, les digo que insisten, insisten en seguir trasladando esa imagen
negativa, esa imagen catastrofista, en leer de forma parcial el presupuesto, en
no buscar una imagen global y una imagen genérica de lo que estamos haciendo, buscar siempre el caso concreto y el ejemplo
negativo que ilustre una intervención que, desde luego, ni comparto ni creo que sea real, y, en este sentido, pues,
a lo mejor.
.
.
, a lo mejor sería más práctico para ustedes que se compararan, que compararan nuestro presupuesto con el
de otras comunidades autónomas.

Le diré, por ejemplo, que en la comunidad de Andalucía el recorte es de un 6,1%, en Asturias, de un 8%, en Baleares, de un (inintel·ligible) .
.
.
y en Aragón, de un 8%.
A lo mejor, haciendo esa comparativa y teniendo una visión más amplia y no estando siempre en esa única brecha de la crítica y la destrucción a este gobierno, podrían comprender mejor de lo que estoy hablando.

Pero, bueno, pese a todo, señorías, yo les digo que pienso seguir siendo optimista, porque contamos con una
excelente política presupuestaria, como hemos puesto de manifiesto durante estos días en la explicación de los presupuestos de La Generalitat.
Voy a ser optimista, porque tenemos un
proyecto, tenemos un proyecto coherente, un proyecto planificado y un proyecto
de futuro, un proyecto que implica a toda la sociedad valenciana y que es para
toda la sociedad valenciana, que no tiene hipotecas ideológicas con esos oscuros socios de gobierno a los que
(veus) hemos.
.
.
, que no creen en España.
Exactamente.

El senyor president:

Señorías, por favor, la señora consellera es lo suficientemente.
.
.
, para hacer su discurso.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Pero así es.

Y pienso seguir siendo optimista, como les decía, porque, además, no es porque lo digamos nosotros, no es porque lo diga yo y lo digan los
diputados del Grupo Parlamentario Popular, es porque hay instituciones y
entidades independientes y externas que también lo dicen: el estudio de la justicia dato a dato que se sigue publicando cada año y que realiza el Consejo General del Poder Judicial sigue diciendo que somos
la autonomía peor tratada, la que menos jueces por número de habitantes tiene, y, en cambio, somos de las autonomías que estamos en la cabeza de número de funcionarios por juez.
Año tras año estos datos se constatan.

Y no me voy a extender más, pero me gustaría también que leyeran el estudio realizado por la prestigiosa escuela de negocios
Business School, en la que se dice que la administración valenciana es la administración que menos dinero cuesta a los valencianos, a los ciudadanos valencianos,
estamos muy por debajo de la media nacional, con un coste de ocho mil
cuatrocientos y pico euros por año y habitante, cuando la media está en 9.
900 euros, y estamos en un 30%.
.
.

El senyor president:

Senyora consellera.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

.
.
.
por debajo de la comunidad autónoma más cara, que es el País Vasco, que le cuesta a cada ciudadano, por año, un coste de 12.
000 (veus) euros por habitante.
Somos la más barata.
.
.

El senyor president:

Señorías.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

.
.
.
y prestamos los mejores y más amplios.
.
.

El senyor president:

Senyora consellera.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

.
.
.
servicios.

Por lo tanto, si me lo permiten, y ahora sí que acabo ya, voy a seguir siendo optimista, y en esta doble condición a la que tanto aluden de consellera y responsable de campaña, también soy optimista como responsable de campaña, porque sé que vamos a volver.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

.
.
.
a ganar las elecciones, (veus) a (inintel·ligible) .
.
.
la mayoría y a subir en el número de escaños.

Muchísimas gracias.
(Veus)

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.
(Veus)

Señorías, señorías.
.
.
, señorías, un poco de silencio.

Perdone que introduzca algún elemento distorsionador: la última parte de la intervención poco tenía que ver con la conselleria de Administraciones Públicas.
.
.
(Veus) Señorías.
(Veus) Señorías.
(Veus)

Muchas gracias, señora consellera, por su amplia exposición.

La senyora consellera de Justícia i Administracions Públiques:

Gracias, presidente.

El senyor president:

Levantamos la sesión para, a continuación, recibir al conseller de Gobernación.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller de Governació, senyor Serafín Castellano Gómez

El senyor president:

Anem a reprendre la comissió d'hisenda.
Després de la compareixença de la consellera de Justícia i Administracions Públiques, que ha acabat fa un moment, tenim ací al conseller de Governació, que ve a explicar-nos, igual que han fet els altres consellers, quins són els pressupostos per al seu departament per a l'any 2011.

Quan vullga, senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Els pressupostos de la Conselleria de Governació per a l'any 2011 són uns pressupostos sobris, austers i coherents amb la línia de responsabilitat i contenció del gasto públic que caracteritza el conjunt del pressupost de La Generalitat i que marca la
conjuntura econòmica del moment.

El pressupost d'esta conselleria ascendix a 94.
070.
930 euros.
En este marc d'austeritat seguim apostant de manera compromesa per la inversió necessària per a millorar la seguretat del nostre territori, gestionar d'una manera òptima les emergències, assegurar un desenrotllament estatutari que procure cada vegada major
benestar social, defendre i potenciar la nostra cultura i senyes d'identitat i, de cara a les pròximes eleccions a Les Corts, garantir el desenrotllament del procés electoral.

Com a novetat he d'assenyalar que els comptes de la Conselleria de Governació per a l'any 2011 inclouen per primera vegada les dotacions pressupostàries corresponents a les noves competències recentment assumides pel meu departament.
Me referisc a les societats
musicals amb les seues escoles de música, escoles d'educands i a tota la política referent al nostre deport autòcton, com és la pilota valenciana.

Els pressupostos per al pròxim exercici garantixen de manera adequada la consecució dels objectius marcats per la Conselleria de Governació, malgrat la reducció imposada per l'actual situació de crisi.
Se reduïxen un 0,3% amb relació al pressupost homologat de l'any 2010.

La Conselleria de Governació comprén, com vostés bé saben, la subsecretaria, que té el programa de direcció i servicis generals, que representa el 13,76% del pressupost, i tres direccions
generals emmarcades dins de la secretaria autonòmica, que són la Direcció General de Seguretat i Protecció Ciutadana, que representa el 8,4% del total; la Direcció General de Prevenció i Extinció d'Incendis i Emergències, que suposa el 68,88%, i la Direcció de Coordinació del Desenrotllament Estatutari i Promoció de l'Autogovern, que representa un 8,95% del pressupost.

En primer lloc, vaig a referir-me al programa de direcció i servicis generals.
Este programa, el seu pressupost ascendix a 12.
946.
150
euros i representa, com he dit abans, el 13,76% del pressupost de la
conselleria.
L'important increment experimentat en este programa pressupostari se deu, com ja
he assenyalat, a l'assumpció de competències per part de la conselleria en relació a les societats musicals, les bandes de música, les escoles de música i d'educands i a la pilota valenciana.

En este sentit, vull subratllar el recolzament decidit a la música valenciana que en este pressupost es reflectix en uns comptes que donen
compliment a l'acord assolit el passat 24 de setembre amb la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana i que se materialitza en les
següents partides incloses en els capítols IV i VII: ajudes a escoles de música, per un import de quatre milions i mig d'euros; subvencions per al funcionament i sosteniment de la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana, per un import de 393.
670
euros; subvenció a la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana per als concerts d'intercanvi entre societats musicals federades, per un import de 450.
000 euros;
ajudes per a l'adquisició d'instruments musicals, per un import de 215.
000 euros i creació de dos noves partides pressupostàries, una per a construcció i remodelació d'infraestructures, per un import de 600.
000 euros, i una altra per ajudes d'escoles d'educands per un import de 250.
000 euros.
Són totes les partides que, com dia, en l'acord de 24 de setembre, aplegàrem amb la federació de societats musicals.

Aixina mateixa s'establixen subvencions a diferents societats musicals, en virtut de convenis en
matèria d'infraestructures musicals per a la construcció, reforma i equipament de les seues seus per un total d'1.
245.
000 euros.
Per últim, s'inclouen dos línies el beneficiari de les quals és l'Institut Valencià de la Música, per un total de 150.
000 euros per al finançament de la celebració del Dia de la Música i del Certamen de bandes de música de la Comunitat Valenciana.

Per tant, estem davant una important aposta del Consell per al present i el
futur de les societats musicals i de les nostres bandes de música, la qual cosa se manifesta en un destacable esforç pressupostari que ascendix a un total al voltant dels huit milions d'euros, la qual cosa constituïx la major inversió que mai s'ha fet i han previst uns pressupostos de La Generalitat per a les societats
musicals en la nostra comunitat.

En esta línia de recolzament i promoció de la música, la Conselleria de Governació també se compromet a elaborar un pla estratègic, que la seua finalitat és crear un marc estable per tal de potenciar un dels elements dinamitzadors més importants de la cultura i del patrimoni valencià, com són les nostres 529 societats musicals, els 40.
000 músics i els nostres 60.
000 alumnes.
També estem treballant per al desenrotllament normatiu per a les escoles de música amb la comissió mixta, que ja s'han reunit en compliment de l'acord.

No puc deixar de recordar que en el Ple de Consell del passat 27 d'agost s'acordà iniciar els tràmits per a la declaració com a bé d'interés cultural a la tradició musical valenciana, materialitzada a través de les societats musicals, i que en els pròxims mesos ja passarà a la declaració de BIC d'estes.

Per altra part, seguint amb el programa de direcció i servicis generals, estos pressuposts permeten potenciar un deport tan arrelat
entre els valencians, com és la pilota valenciana, que des de la Conselleria de Governació anem a impulsar i a recolzar incansablement en el pròxim exercici amb al voltat d'un milió d'euros.

En els pressupostos s'inclouen, en els capítols IV i VII, una sèrie d'ajudes per un valor total de més de 213.
000 euros: al deport federat, 75.
000 euros; al programa de pilota a l'escola, que creiem que és un programa molt important, 75.
000 euros; a competicions oficials, a jocs
deportius de La Generalitat respecte a pilota, a programes de tecnificació deportiva.

I també vull dir que estos pressupostos crearan i ficaran en marxa un centre molt
important per al present i futur de la pilota valenciana, com és el centre d'especialització deportiva, que tindrà la seua seu en la Ciutat de la Pilota.
Un centre d'especialització deportiva al qual aniran les figures emergents de la pilota becats per part de
La Generalitat i de la federació i que, en eixe sentit, se va a convertir en un dels elements més importants per al nostre deport autòcton.

També en el capítol VI se destinen més de 750.
000 euros per a seguir amb la construcció de la Ciutat de la Pilota ubicada a Montcada en una segona fase.

Vull destacar també que el passat mes de setembre inauguràrem el trinquet de la Ciutat de la Pilota i en estes mateixes dates tingueren
celebracions alguns de les seus campionats, sobretot l'Europilota 2010, el campionat europeu de pilota a mà, la qual cosa demostra que el deport autòcton està travessant una gran pujança en estos moments.
I també en octubre se celebrarà allí, en el mateix trinquet, la final de la individual.
I este mateix diumenge començarà la lliga del circuit Bancaixa de pilota, d'escala i corda en el trinquet de la Ciutat de la Pilota.

Senyories, deixant a part ja estes noves competències assumides per la conselleria, me referiré a les actuacions de marcat caràcter social contingudes en el programa de direcció i servicis generals.
En este àmbit, vull destacar l'atenció que se presta a favor de les víctimes del terrorisme a través de tres línies pressupostàries en el capítol IV.
En primer lloc, la línia d'ajuda destinada a la fundació de víctimes del terrorisme amb 90.
140 euros per activitats d'educació, sensibilització i formació.
En segon lloc, se dota també d'una altra partida per a gastos de funcionament per a l'Associació de Víctimes de Terrorisme de la Comunitat Valenciana.
I també se seguix, en una tercera línia d'indemnitzacions, a les víctimes del terrorisme, fonamentalment per a fer front a les noves ajudes
arreplegades en la Llei 3/2009, de modificació de la llei de víctimes del terrorisme.
Com recordaran, a través d'esta llei, el Consell ha ampliat les actuacions indemnitzatòries i n'ha inclòs algunes en les àmbits que no estaven contemplades en la Llei 1/2004.

He d'informar a les seues senyories que des de l'aprovació de la Llei 1/2004, d'ajudes a víctimes del terrorisme, el Consell ha adoptat huit acords per a atorgar 178
ajudes, per un import de 3.
834.
224 euros a favor de 163 víctimes o familiars pròxims a estes.
Gràcies a este esforç, les víctimes del terrorisme han rebut de la Comunitat Valenciana el recolzament moral
i econòmic i el reconeixement públic i el respecte social que se mereixen, tant des dels poder públics com de tota la societat valenciana.
Volguera recordar, a més, que fins al moment La Generalitat ha atorgar l'alta distinció de La Generalitat a 63 víctimes a títol pòstum, aixina com 81 distincions de La Generalitat.
Precisament, este passat
divendres el president de La Generalitat féu entrega de les últimes distincions concedides.

Per tot això, anem a seguir prestant este recolzament i duent a cap les actuacions necessàries, perquè volem que les víctimes del terrorisme sàpien i senten que el Consell està sempre del seu costat.

Respecte a la Direcció General de Coordinació del Desenrotllament Estatutari i Promoció d'Autogovern compta amb un pressupost global de 8.
422.
840 euros, distribuïts en dos programes pressupostaris: desenrotllament de l'Estatut i promoció de l'autogovern, i processos electorals i consultes populars.

Respecte al primer programa de desenrotllament estatutari, amb un total de
3.
543.
060 euros, són nombroses les actuacions i projectes que la conselleria està impulsant i ficant en marxa amb l'objectiu de seguir desenrotllant l'estatut d'autonomia i promocionant l'autogovern.
En eixe sentit, té especial rellevància l'esforç que estem realitzant amb la potenciació de la comissió de codificació civil valenciana, que treballa intensament en el desenrotllament del dret foral
civil valencià.

Com saben, el passat 15 d'octubre, el Ple del Consell aprovà el projecte de llei de relacions familiars dels fills i les filles que no
conviuen amb els seues progenitors, que regula el que se coneix com la custòdia compartida; una llei amb una àmplia demanda social i que va a donar solucions mitjançant una regulació d'acord amb les exigències de la realitat social i econòmica valenciana.
Els recorde que esta llei està ja en tràmit ací en les Corts Valencianes i reclamaria a totes les seues senyories i als grups
parlamentaris el màxim consens possible sobre esta.

Volguera subratllar també l'acció en defensa del nostre autogovern i de la igualtat i solidaritat entre tots els
espanyols.
Amb este propòsit, hem creat la comissió per a l'estudi de les sentències del Tribunal Constitucional sobre l'Estatut d'autonomia de Catalunya i també sobre els recursos que presentàrem des de La Generalitat.
I una comissió formada per experts en diverses disciplines jurídiques i econòmiques financeres a fi de preparar i elevar un informe de conclusions per a
ficar en valor el nostre Estatut d'autonomia i el nostre model d'autogovern basat en la lleialtat, la solidaritat, la interterritorialitat i la
multilateralitat.

En eixe sentit, per a garantir eixa igualtat interterritorial, i a la vista de
la sentència del Tribunal Constitucional respecte a l'Estatut de Catalunya, se va iniciar un procés de reunions que han arribat a una sèrie de conclusions d'estos comités d'experts.
Com ja s'havia anunciat també prèviament, els dic que s'ha iniciat un procés de reforma del nostre Estatut d'autonomia per a introduir una disposició addicional que garantisca també una inversió en infraestructures acord amb el nostre nivell poblacional donat que, com
mosatros havíem dit i una de les conclusions més importants és que el que és constitucional per a Catalunya o per a qualsevol altra comunitat autònoma també ho és per als valencians o per a qualsevol altra comunitat autònoma.

I, en eixe sentit, els anuncie a les seues senyories que estem ultimant el
projecte de llei de modificació de l'Estatut d'autonomia, que en breu presentarem als grups parlamentaris.
I també els anuncie una reunió dels portaveus dels distints grups parlamentaris per a remetre'ls el text i intentar consensuar esta proposta en els pròxims dies.

Per altre costat, vull assenyalar que la conselleria, junt a la Comissió interdepartamentalment per l'estratègia i desenrotllament de l'Estatut d'autonomia i de la promoció de l'autogovern, seguix impulsant i desplegant un full de ruta marcada pel
desenrotllament estatutari en una visió conjunta i coordinada de tot el Consell.

Amb càrrec a la dotació del capítol II d'este programa, anem a seguir realitzant una faena de promoció i difusió del desenrotllament estatutari del nostre dret foral; en concret, de normes com
la futura llei relativa a la custòdia compartida, que m'he referit anteriorment, i dels projectes normatius en els quals s'està treballant.
Tot això a través de jornades, conferències i activitats diverses sobretot en el món universitari, entre les quals vull subratllar l'organització d'un congrés amb el títol «Dels furs a l'estatut» i una publicació sobre el Tribunal de les Aigües de la Vega de València.

A més, se van a publicar dos números també de la Revista Valenciana d'Estudis Autonòmics amb els seues corresponents fòrum obert, que se centrarà en temes d'actualitat que afecten a l'àmbit competencial de La Generalitat, al desenrotllament del nostre Estatut d'autonomia i, en definitiva, als problemes i preocupacions de la societat
valenciana.
Amb estes actuacions estem advocant pel desenrotllament estatutari,
per a la promoció de l'autogovern i per la seua difusió.

Però volem, a més, que en esta gran faena participe activament tot l'entramat social, acadèmic i cultural valencià.
Per això, en el capítol IV, se contemplen diverses partides pressupostàries destinades a subvencions i ajudes per a finançar activitats formatives i divulgatives per aconseguir este objectiu; ajudes que
van dirigides a universitats, ajuntaments, mancomunitats, diputacions o
entitats, com associacions de consumidors i usuaris o institucions tan
representatives i arrelades com el Tribunal de les Aigües.

En este marc de participació també de la societat civil en el desenrotllament estatutari de la promoció de l'autogovern incloem una dotació pressupostària, destinada a beques per a treballs i estudis d'investigació relacionats amb esta matèria al voltant de 100.
000 euros.
Es tracta de línies pressupostàries que també advoquen per incentivar, desenrotllar i potenciar el nostre dret foral, del que
és un exemple clar la dotació prevista en el capítol IV per a la càtedra de dret foral, en la qual se pretén la implicació de la universitat en el dret foral per a difondre i fomentar l'estudi i investigació en esta matèria, mitjançant el reconeixement de crèdits als estudiants i l'obtenció del títol d'especialització per als llicenciats.

Finalment, dins d'este programa pressupostari, se contempla, també, la subvenció per als partits polítics, que ascendix a 2.
205.
000 euros -partida que se rebaixa en un 30% respecte al present pressupost.

En conclusió, estem davant un programa que va a contribuir a complir l'objectiu que mos marquem a l'inici de legislatura: desenrotllar l'Estatut d'autonomia fins a l'última coma.

Altre dels programes, dins de la Direcció General de Coordinació del Desenrotllament Estatutari, són els processos electorals i consultes populars, amb una dotació d'al voltant de cinc milions d'euros.
El principal objectiu que perseguix este programa és l'organització de les pròximes eleccions a Les Corts, amb tots els mitjans i recursos humans, materials i
tecnològics, necessaris per a l'adequat desenrotllament del procés electoral.
Per això, en este pressupost, se dota adequadament l'oficina electoral de La Generalitat.

Entre els objectius d'este programa està també el desenrotllament legislatiu específic en matèria de consultes electorals, de caràcter autonòmic i municipal, desenrotllant allò previst en l'article 28.
5 de l'Estatut d'autonomia.

En definitiva, en els pressupostos d'esta direcció general, anem a seguir impulsant, com deia, el desenrotllament estatutari, la
promoció del govern, recuperar les nostres senyes d'identitat, el dret foral civil valencià i preparant tot el necessari per a les pròximes eleccions.

Respecte a la Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Emergències, esta representa un 68,88% del pressupost de la conselleria, amb un total
de 64.
799.
640 euros.
Són uns comptes que seguixen demostrant l'aposta i el compromís del Consell en una àrea tan sensible i tan important per a garantir la seguretat i tranquil·litat del ciutadà de la nostra comunitat.
Seguim realitzant un destacat esforç inversor que va a permetre continuar avançant en l'execució del Plise, el Pla d'infraestructures de seguretat i emergències, i dotant el conjunt de la Comunitat Valenciana de les millors
infraestructures, tecnologia i recursos al servici de la gestió de les emergències.

Per tant, per a seguir incrementant els nivells d'eficàcia i eficiència dels servicis d'emergència, estos pressupostos contribuïxen a consolidar el desplegament de recursos humans i materials en què comptem per a lluitar contra els incendis forestals i per a atendre les emergències, els tres-cents sixanta-cinc dies a l'any, les vint-i-quatre hores al dia, a través del telèfon d'emergències 112 Comunitat Valenciana.

Abans d'entrar a detallar les xifres, he de recordar que en un breu termini serà una realitat, i entrarà en vigor, la nova llei de protecció civil i gestió d'emergències -també en tràmit, en estes Corts-, en la qual estem treballant ja, al llarg d'esta legislatura.

En esta línea de projectes legislatius per a millorar i consolidar el sistema d'emergències, també vull referir-me a l'aprovació, pel Consell, el passat 23 de juliol, de l'avantprojecte de llei de servici de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la Comunitat Valenciana, la qual és coneguda com «la llei de bombers», que donarà compliment, també, a una reivindicació històrica.

En el capítol II, en este programa, comptem amb una dotació de més de trenta-sis milions d'euros.
Un capítol que comprén la contractació del personal d'extinció d'incendis, de les brigades d'emergències, terrestres i helitransportades, de La Generalitat i el personal tècnic que les dirigix, aixina com, també, la flota de mitjans aeris, que comprenen els avions i els helicòpters, que garantixen una resposta immediata davant qualsevol incendi forestal o
davant qualsevol situació d'emergència, ja siguen rescats, salvaments, assistència sanitària o accidents.

Així mateix, el capítol II, contempla la contractació del personal per a l'atenció i manteniment tecnològic del telèfon únic d'emergències, 112 Comunitat Valenciana.
He de dir-los que este telèfon, que és la verdadera porta d'entrada de les emergències al ciutadà, se demostra en el fet que este any, fins al 31 d'octubre, ja s'han rebut més de tres milions de telefonades -concretament, 3.
273.
796 telefonades fins al 30 d'octubre-.
I que, des de la seua ficada en marxa, des de fa ja, ara, onze anys, s'han rebut quasi quaranta-un milions i mig de telefonades.

A més, l'aportació de La Generalitat als consorcis provincials, amb més de vint-i-dos milions d'euros, és la partida important dins d'este capítol IV, en la línea de col·laboració i recolzament a l'administració local i al servici, com és, de l'atenció de les emergències.

Però estos pressupostos no sols advoquen per l'ampli dispositiu professional, sinó, també, per a seguir consolidant l'aposta de La Generalitat per un col·lectiu tan important, en l'àmbit de la protecció civil, com és el voluntariat, que tant reforça i aporta en matèria d'emergències.
Aixina, també, a través del capítol IV, se destinen 137.
420 euros a subvencions per a assegurances i equipament
de voluntariat de protecció civil, per a l'Associació d'Agrupació de Voluntaris i per a la Creu Roja autonòmica.

Cal destacar, per tant, la importància social que tenen uns pressupostos que aposten per mantindre la qualitat i
la professionalitat de tot el dispositiu al servici dels ciutadans, al temps
que continuen recolzant el desplegament territorial d'este.

Vull destacar, també, el compromís en la inversió de la nova tecnologia al servici de les emergències i de les infraestructures.
Aixina, en el capítol VI -d'inversions-, se seguix donant compliment al Plise, de manera que ja ha finalitzat l'ambiciós projecte d'actualització de la plataforma tecnològica del 112 Comunitat Valenciana, en la qual s'han invertit 11 milions d'euros i que fou inaugurada, en febrer d'este any, pel president de la Generalitat valenciana.
I està, a plena satisfacció, ja en funcionament.

Se continua apostant, també, pel desplegament d'esta tecnologia, al llarg i ample de la Comunitat Valenciana, contemplant una
partida de més de tres-cents mil euros per a seguir incrementant el número d'organismes integrats, fins aconseguir la integració de la totalitat dels servicis d'emergències i seguretat de la nostra comunitat.

En este sentit, també durant l'any 2010, s'està procedint a integrar tots aquells organismes que fins ara no ho estaven,
principalment per les limitacions tecnològiques que, després de la nova plataforma, ja no les tenim.
Així, s'han integrat ja: els bombers municipals de Castelló, la Creu Roja, el Centre de Gestió i Seguretat Vial de La Generalitat, la unitat militar d'emergències, les policies locals d'Alacant, la de Bétera, la de Chiva.
I s'encontren en procés d'integració les policies locals de Vilamarxant, Pilar de la Horadada, l'Alcúdia i Puçol, i l'autoritat portuària de València, en estos moments.

Per tant, l'aposta per la renovació tecnològica de La Generalitat, en matèria d'emergències, és un esforç continuat per a mantindre el creixement del sistema i estar sempre al dia i
poder comptar, en tot moment, amb els recursos tecnològics més punters.

La innovació tecnològica no acaba en el projecte CoordCom G5, sinó que seguix endavant, també, en el desplegament i en la xarxa de comunicacions mòbils, digitals i de seguretat i emergència, el que es coneix com la xarxa Comdes, per a continuar dotant a tots els
nostres servicis operatius dels terminals i dispositius necessaris per a l'ús d'esta ret.

Junt a les noves tecnologies ja mencionades, els pressupostos preveuen una
important inversió en infraestructures, en matèria del Plise.
Aixina, en el capítol VI també, se realitza en parcs d'emergències i en helisuperfície d'extinció d'incendis, per un valor de més de 2.
400.
000 euros.
El que va a permetre concloure projectes ja iniciats i
iniciar-ne altres nous.
Aixina, anem a acabar els parcs d'emergències d'Onil i de Fontanars dels Alforins -que estan en execució, en estos moments-; com, també, la helisuperfície d'extinció d'incendis de Tírig -també en execució en estos moments.

Se ficaran en marxa, iniciats els tràmits per a la construcció, cessió de terrenys i elaboració de projectes dels parcs d'emergències de Calles i d'Utiel, l'helisuperfície d'emergències de Segorbe i la de prevenció i extinció d'incendis de Gata de Gorgos.
Aixina com, també, la reforma dels parcs de Callosa d'en Sarrià i de Planes.

Totes estes actuacions responen a l'objectiu d'ampliar l'actual cobertura territorial i millorar el temps de resposta en la gestió de les emergències i de la lluita contra els incendis forestals.

He de recordar que, durant este any, no sols hem inaugurat el nou Institut de
Seguretat Pública i Emergències i la nova plataforma tecnològica del 112, en compliment del Plise, sinó que també hem inaugurat el parc d'emergències de Iàtova i, com he dit anteriorment, hem iniciat les obres del parc de Fontanars i d'Onil i l'helisuperfície de Tírig.

Per tant, l'execució del Plise seguix un ritme tremendament positiu, el que evidència, amb fets i realitats, el que és el pla que ficarem en marxa en l'any 2008.

Per tant, seguim invertint en més i millor tecnologia al servici de les emergències, i més i millors instal·lacions en infraestructures.
Però també en més i millors vehicles per a les nostres brigades d'emergència.
En els últims tres anys hem realitzat una destacable inversió en vehicles, amb l'adquisició de 19 noves autobombes -recurs imprescindible en l'extinció d'incendis-, aixina com en 34 nous tot terreny.
Se tracta, doncs, de garantir no sols una major efectivitat i eficàcia, sinó, també, una major seguretat al personal que realitza les funcions de prevenció i extinció d'incendis.

Per això, en este pressupost, se preveu una inversió de 800.
000 euros, amb la qual se van a adquirir autobombes en falques llevaneu, de manera que se va a seguir millorant els recursos per a l'extinció d'incendis, però, també, per a la col·laboració d'altres tipus d'emergències, com, per exemple, les nevades.

I tot això sense oblidar la planificació, com a part essencial del sistema de protecció civil de La Generalitat.
Des de la Conselleria de Governació, la campanya de l'elaboració de plans territorials municipals enfront d'emergències, en els municipis de menys de cinc mil habitants, s'han elaborat ja, fins la data de hui, 115 plans territorials municipals en col·laboració amb estos 115 municipis.

A més, este any, hem aprovat el decret.
.
.
, el nou Pla especial enfront d'inundacions de la Comunitat Valenciana, que substituïa al pla d'inundacions de l'any 1999.
I el Pla especial enfront del risc sísmic, que previsiblement s'homologarà en el mes de desembre, i que és un important, també, pla per a les emergències de la nostra comunitat.

Per tant, en el pròxim exercici, seguirem treballant en esta línia de recolzament i col·laboració amb els municipis, per a que disposen de la seua preceptiva planificació, aixina com de la revisió, actualització i millora de la planificació de protecció civil de la Comunitat Valenciana.

Respecte a la Direcció General de Seguretat i Protecció Ciutadana, té el programa de formació de l'Ivaspe i de seguretat pública -policia de La Generalitat i policia local- que va a comptar en al voltant de huit milions d'euros per a l'any 2011.

Dins del programa de formació de l'Ivaspe, amb una dotació de 2.
608.
120 euros, com saben, ja està a ple funcionament la fase primera del nou Institut Valencià de Seguretat Pública i Emergències, en el complex educatiu de Xest, inaugurat el passat mes de maig pel
president de La Generalitat.
En estos moments, n'hi ha un curs bàsic de policies, de 240 policies.
N'hi ha un curs, també, d'oficials.
I, també, cursos de brigades i de bombers, en estos moments, ja en ple funcionament, en
l'Ivaspe.

Vull subratllar que, en l'execució d'este projecte, disposem d'un centre de referència, pioner, que ha donat suport a una nova concepció de la formació en la implantació d'un sistema modern, eficaç i d'alta especialització per als policies locals de la Comunitat Valenciana, la policia de La
Generalitat i el personal d'emergències.

En el pròxim exercici se va a continuar en este gran projecte de l'Ivaspe, en el projecte d'execució i inici de la fase II, per a la qual està prevista una inversió de 1.
094.
840 euros.
A més de complementar-la amb una previsió pressupostaria per a la dotació de mobiliari per a este.

Se tracta d'oferir a estos professionals no sols les millors instal·lacions i els millors recursos per a la seua contínua formació i especialització, sinó, també, un programa de formació anual, ampla i de qualitat que millore el sistema d'ensenyança, tan qualitativa com quantitativament.
En este sentit, vull destacar que l'oferta formativa en l'any 2010 suma 234 edicions de diferents cursos monogràfics, que suposen més de quatre mil sis-centes huitanta hores de formació, dirigides a uns cinc mil professionals: policies locals, policies de La
Generalitat, bombers, voluntaris de protecció civil i brigades d'emergència.
Cursos que tenen un caràcter evidentment pràctic, per a que els seus coneixements s'adapten a les necessitats de la societat actual.

En esta aposta contínua per la formació, destaca la previsió en el capítol II d'una dotació pressupostaria per gastos destinats a professors, matèria no inventariable i per a coordinadors.

També, en este programa, se manté en el capítol IV, la partida de subvencions als ajuntaments per a cursos de policia local,
amb un import de 75.
000 euros, descentralitzant aixina, als ajuntaments, una part de la formació.

Passe a referir-me a altre dels programes de la Direcció General de Seguretat i Protecció Ciutadana, com és el de la seguretat pública, amb una dotació de 5.
294.
180 euros, emmarcat també en la política d'austeritat i contenció del gasto.
Este programa aposta per dotar, els efectius de la policia de La
Generalitat, de les infraestructures i recursos adequats.
I, a tal efecte, el
capítol VI preveu una dotació econòmica per a la construcció i reforma d'edificis, que anirà dirigida per a la construcció de la seu comarcal de la policia de La Generalitat, en Benicarló.
He d'assenyalar que la nova seu de la Vall d'Albaida ja està pràcticament acabada i que, en breu, se va a ficar en funcionament.

En estes actuacions, hem avançat en la consecució d'un dels objectius de la Conselleria de Governació en matèria de seguretat, una major descentralització de les infraestructures i seus de la policia de La Generalitat, per a aplegar i
estar més a prop de tots els ciutadans de la comunitat, descentralització que, com vostés veuen i saben, hem iniciat des de la província de Castelló.

La important faena que realitza la policia de La Generalitat se reflectix en l'increment, any rere any, de les seus nombroses actuacions i servicis, en una
proporció molt major a l'increment d'efectius.
De les 3.
341 actuacions que realitzaren l'any 1993 han passat a 115.
195 en l'any 2009.
Esta és una qüestió de molta transcendència, i crec necessària la implicació de totes les forces polítiques.
I, en este sentit, considere molt positiva la resolució aprovada pel ple de Les Corts, en el passat debat de política general, amb la finalitat de crear una comissió d'estudi per a que debata el desenrotllament de l'article 55, paràgraf primer, de l'Estatut d'autonomia, que espere, se fique en funcionament i a treballar, quan abans millor, en estes
Corts.

També, en relació a tot l'anterior, en el capítol IV, s'inclou una línia relativa al finançament i ampliació de competències de la policia de La Generalitat, en virtut del conveni que hem de signar,
amb el ministeri i La Generalitat, per a l'augment d'efectius i de competències de la unitat adscrita.
Partida que és una partida inicial i oberta, pendent de la firma que fem d'este conveni.

Passant a les ajudes a les policies locals, he de ressaltar que la Conselleria
de Governació ve dotant, en els pressupostos de La Generalitat, una partida econòmica per a ajudar els municipis de la Comunitat Valenciana, ja que és innegable que estos fan un enorme esforç per augmentar, progressivament, tant els mitjans humans com materials dels
cossos de la policia local davant la falta d'efectiu de la Guàrdia Civil i la policia nacional.

Com saben, continuem sent la primera comunitat peninsular en nombre de policies
locals per cada mil habitants, amb més de 10.
500 policies i un total de 282 cossos de policia.
Aixina mateix, amb el
fi d'afavorir que els ajuntaments compten amb una policia local moderna, equipada de
professionals, se manté, dins del capítol VII d'este programa, una línia de subvenció dirigida a l'adquisició de mitjans tècnics: motos uniformades per a la policia local per als municipis de poblacions entre
5.
000 i 10.
000 habitants, ja que ja han rebut este tipus d'elements de vehicles tots els municipis de menys de cent mil habitants.

Per tant, des d'este pressupost s'aposta per una política amb dotació d'ajudes a municipis de població reduïda, necessitats de recursos dirigits a facilitar el desenrotllament de les
funcions de la policia local, política de la qual s'han beneficiat ja 163 municipis i de la qual hem entregat ja prop de dues-centes
motos amb la finalitat de contribuir a col·laborar amb els ajuntaments, en l'esforç que fan amb els cossos de policia local.

Per últim, vull recordar que estem elaborant una nova llei de policies locals que
permetrà disposar d'un marc normatiu que adapte l'actual llei a la realitat existent hui en dia.
Pretenem millorar les condicions
laborals i la formació dels policies locals, aixina com actualitzar les seues funcions i competències amb l'objectiu de prestigiar el seu important treball.

També vull fer una referència especial -per acabar-, senyories, al Pla especial e recolzament a la inversió productiva, el que se coneix com el pla Confiança, en la Comunitat Valenciana, un pla que fa augmentar molt el capítol VI, de la Conselleria de Governació respecte a les inversions en noves construccions per a infraestructures de
seguretat i emergències en la nostra comunitat.

Estem fent vint-i-quatre actuacions en matèria de seguretat i emergències, amb un import de més de 38 milions d'euros.
He de dir-los que són al voltant de 40.
000 nous metres quadrats al servici de la seguretat i l'emergència el que estem en estos moments, ja, a data de hui, construint.
Este, jo crec
que és un apartat que fa augmentar de manera considerable el capítol VI i que, per les seues dimensions de noves infraestructures, té una importància molt gran, sobretot perquè la majoria d'estes actuacions i en este pressupost va destinat a noves
jefatures de la policia local.
Algunes de les actuacions previstes, dins d'este pla, tenen -com dia- l'objectiu de construir, rehabilitar o remodelar la infraestructura de la policia
local i altres seus de dependències policials i d'emergències.
En estos moments, tenim en la Conselleria de Governació tots i cada un d'estos projectes en marxa, concretament vint en execució i quatre que estan acabant la fase de visitació i adjudicació.

En definitiva, anem a continuar en esta important inversió econòmica i en esta aposta decidida per millorar les infraestructures i els mitjans
que disposen els efectius de la policial local i el personal d'emergències perquè puguen dur a terme el seu treball en les millors condicions i prestar, aixina,
un bon servici als ciutadans.

Però, també vull anunciar-los en el dia d'avui una important proposta que anem a dur, també, endavant, en matèria d'infraestructures per als cossos i forces de seguretat de l'estat.
Saben vostés que portem des de -ja fa molts anys- una reivindicació clara al Govern d'Espanya perquè eixe informe de la secretaria d'estat que ve de manera continuada en els últims anys, que més d'un terç dels quarters de la Guàrdia Civil i les comissaries de la policia nacional estan en unes deficients
condicions, conforme reflectix la pròpia secretaria d'estat de seguretat del Ministeri d'Interior.
Saben vostés que també férem una proposta per a cofinançar mosatros el 50%, proposta del president de La Generalitat, d'estes infraestructures, conveni que de manera unilateral el ministeri no ha
contestat en els últims anys.

I, per tant, s'anuncia -i crec que és un tema també molt important-, s'anuncia que estem estudiant la reforma de les cases quarter i de les comissaries
de la policia nacional, a través dels programes d'escoles taller i tallers d'ocupació.
Se tractaria de reservar un percentatge d'este tipus, d'escoles tallers i tallers d'ocupació, que tots els anys se realitzen en la comunitat, a este objectiu, prioritzant
les infraestructures més deficients que n'hi han en estos moments.
La quantitat i el nombre de projectes, és a dir, d'escoles tallers i tallers d'ocupació i el pressupost assignat, ho concretarem en una reunió que mantindré amb el vicepresident econòmic i conseller d'Economia en els pròxims dies.

Davant la paralització -com dia- del conveni d'infraestructures per part del ministeri, entenc que esta és una solució ràpida i efectiva per a millorar les pèssimes condicions en què se troben moltes d'estes infraestructures, màxim quan el pressupost general de l'estat, per quart any consecutiu, en este cas rebaixa un 89% les inversions en
matèria de seguretat a la nostra comunitat.

Senyories, crec sincerament que esta proposta pot garantir que els quarters i
les comissaries que estan en unes condicions més dolentes i estan en un estat més deficient, el pròxim any puguen iniciar la seua rehabilitació d'una manera efectiva i clara.
I espere que el ministeri col·labore, lògicament, i estiga d'acord amb esta proposta.

Com a conclusió, senyor president, dir-li que crec, sincerament, que estem davant uns
pressupostos plens de realisme, amb prioritats clares i que tenen com objectiu
primordial aconseguir els objectius marcats en cada un dels programes dins del
context de la situació econòmica que travessem.

Estem fent un esforç per a millorar i consolidar el sistema de gestió d'emergències, garantint una tensió ràpida i immediata als ciutadans i incrementant les garanties en la seua eficàcia.
Uns pressupostos que contribuïxen a millorar la seguretat dels ciutadans dotant la Comunitat Valenciana d'infraestructures modernes i de noves tecnologies al servici dels ciutadans.

I, finalment, en este pressupost volem i anem a impulsar de manera decidida les
noves competències assumides per la conselleria en matèria de societats musicals i de la pilota valenciana.
I, sens dubte, anem a
continuar promovent el que és el full de ruta de desenrotllament estatutari, defenguent el nostre autogovern
i defenguent les nostres senyes d'identitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Després de la seua intervenció, és el moment que els grups polítics donen la seua opinió al respecte d'allò que vosté ha dit.

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que vosté ha acabat dient que els pressupostos són uns pressupostos plens de realisme, i no sé si els pressupostos són molt o poc realistes.
Sens dubte, la seua intervenció no s'ajusta massa a la realitat dels pressupostos, això sí que li ho puc dir.

Vostés parlen de contenció per a dissimular el retall brutal de la despesa que estan practicant, quan això és un terme clarament que menysvalora el que està passant realment al pressupost, un retall que deriva en gran mesura dels 1.
500 milions d'euros que vostés fan en bonificacions fiscals que, si no estigueren, els pressupostos serien
molt diferents.

I vosté quan ha parlat d'este pressupost diu que solament.
.
.
és el que menys baixa, perquè només baixa un 0,3%.
Però, clar, la forma en què plantegen les xifres és una forma que no és adequada de plantejar, perquè cal vore com estan plantejades les xifres.
Si traem l'element excepcional que hi ha en estos pressupostos, i és que són uns pressupostos que vénen unes eleccions, en eixes eleccions ens gastem més de quatre milions d'euros, llevem eixa quantitat, que no és raonable incloure per a fer un balanç de la desviació de la despesa, i, aleshores, tenim que només amb això ja el pressupost baixa un 5%, perquè eixa despesa s'hauria de fer de totes maneres.
Per tant, el que ens queda està baixant un 5%.

Però, si a més d'això, li llevem el tema de les noves competències que té la Conselleria de Governació -que jo vullc aprofitar per a dir que són increïbles, no sé, és com si en justícia, doncs, agarren les competències del futbol sala-, doncs una cosa aixina és agafar les competències de les bandes de música i de les de pilota valenciana i posar-les en Governació, traent-les del seu àmbit natural que és en Cultura i en Educació, que és on haurien d'estar.

Si això ho llevem i comencem per donar l'enhorabona a les societats musicals per haver aconseguit, sobre la base d'una pressió i una amenaça al Consell de manifestacions públiques, haver aconseguit que refagen una mica la seua política de retalls pressupostaris, que venia de molt arrere, i que té la seua culminació en juliol d'enguany quan els peguen un retall al que ja havien retallat en el pressupost,
els donem la felicitació.
.
.
, si llevem això, la baixada encara és més important perquè estem veent que el conjunt del pressupost de la conselleria baixa quasi sis
milions d'euros, quasi un 7% del total.
I això és extremadament greu, perquè la seua conselleria té alguns apartats que són molt importants.

No vaig a entrar massa a parlar del tema de la formació, encara que si veem com van acumulant-se les pèrdues, no és el 2,9 d'enguany, sinó que s'afegix a un 5,37% l'any passat, a un 6,64% l'anterior, o no vaig a entrar tampoc en el tema de la seguretat pública.
Vosté ha parlat ací de moltes coses i ha parlat de moltes inversions i moltes històries, però la realitat és que la partida d'inversions reals que vosté planteja en el tema de seguretat pública cau un 60%, ¿val?
, en termes de diners.
És el que posa el pressupost, no les xifres que vosté puga ací donar-mos de coses d'estes del pla Confiança que, després, si em dóna temps, d'ell.

Però, el tema gros, que és el tema d'emergències, estem davant d'una qüestió realment dramàtica, perquè no és que enguany eixe pressupost caiga de forma molt important, no estem parlant
només que estiga perdent un 4%.
És que a eixe 4% se li afig a les pèrdues que han anant patint successivament en anys anteriors, de manera que si
comptabilitzem des del 2008 fins a l'actualitat, el pressupost passa de 76 milions a menys de 65.
És a dir, perd més d'11 milions d'euros, en total un 14,84% en un element fonamental.

Vostés citen una tirallonga extraordinària de les coses que pensen fer en el capítol d'inversions, que estan fent.
Sí, sí, una cosa espectacular.
La realitat és que el capítol d'inversions, d'emergències i protecció civil passa de 6.
700.
000 euros a quatre milions.
És a dir, perd pràcticament el 40%.
Jo no sé les coses eixes que vostés volen fer com les pensen fer o les que diuen que van a fer, perquè, sens dubte, amb la quantitat de diners que estan dedicant-li i que estan
retallant sistemàticament no és possible fer-ho, això.

Vostés.
.
.
Bé, no parlem del 112.
.
.
, que ja seria entrar en una altra història, o dels retalls de les subvencions del voluntariat, o dels problemes que
tenen els bombers, que sí, que mantenen, inclús incrementen una miqueta, però si, després, eixos diners no es paguen, clar, perquè ja van acumulant deutes, doncs, evidentment, no sé per què es consignen ací.

En definitiva, un pressupost que ja, de per si, dóna la impressió de ser fictici, i damunt vosté acaba de dir-mos ací que «no patisquen perquè d'açò no hi ha res, que damunt tenim 38 milions d'euros, que els tenim ací alçadets en un butxaqueta, que anem a fer.
.
.
», bé, no sé què, un pla Confiança que ningú veu, que ningú ha vist i el que és més important: si existix, per què no està en els pressupostos?

El senyor president:

Senyor Torró, moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo, senyor conseller, benvingut, li he de manifestar la meua absoluta decepció en estos pressupostos que tots pensàvem -inclòs vosté- que anaven a ser els pressupostos del desenvolupament de la policia autonòmica.

Ara fa un any, vosté ens va convocar, concretament el 18 de novembre, i ens va informar que anava a
fer un sistema valencià de seguretat i que anava a posar en marxa la policia autonòmica.
Era un anunci que, evidentment, havia d'anar coordinat amb la comissió mixta d'estat-Generalitat valenciana, per a procedir a articular i a posar en vigor l'article 55 de l'Estatut d'autonomia.
Ens va donar uns detalls molt interessants; que calia fer-ho entre
tots, que n'hi havia un grup de treball en la mateixa conselleria, que en Galícia s'estava duent una llei que s'havia de desenvolupar des del 2007, que parlava vosté de crear competències i comissaries generals i una junta superior de la policia autonòmica en cada una de les províncies.
.
.
-a mi, la província, la veritat és que no m'agrada molt, no som un poble provincià, en tot cas, som una autonomia-, i que, en la primera promoció vostés anaven a parlar d'una primera promoció de nova planta, i, fins i tot, mos estava parlant del cost que suposa, doncs,
efectivament, un efectiu policial, de 37.
000 euros a l'any.
I tot això no ho veiem en estos pressupostos.
No hem vist res.

Jo, sincerament, quan vaig mirar els pressupostos, en el capítol de seguretat pública, policia de La Generalitat i policia local, esperava que, en compte de
reduir quasi un milió d'euros, doncs que hi haguera una partida de vint milions d'euros, que és el que va indicar vosté que suposaria posar en marxa la policia autonòmica.
No està!

Aleshores, què podem pensar?
Podem pensar dos coses: una, que no té paraula vosté, o que en el seu govern, tot i que vosté sí que avança en allò que podia ser l'articulació de l'Estatut d'autonomia, en el seu govern no s'ho creuen.
I jo crec que esta és la constatació d'una enorme presa de pèl, d'una falta de paraula, i si una cosa sí que caracteritza el valencianisme és que té paraula.
I el govern valencià en estos moments -me sap greu dir-li-ho- no té paraula.

Mos ha parlat vosté de les bandes de música, una nova competència de la seua conselleria.
I el que vosté ha fet amb les bandes de música és que el seu govern no té paraula, perquè vosté ha arreglat, ha intentat arreglar i ha consignat pressupostàriament la falta de paraula del senyor Rafael Blasco, el conseller síndic, de la consellera Trini Miró que han enganyat les societats musicals i la federació.
I vosté ho ha arreglat.
Ho ha arreglat d'aquella manera, perquè, clar, és allò.
.
.
, o prens açò, o res.

I ahir mateixa es va concretar en l'assemblea de la federació de societats musicals de la Comunitat Valenciana; en tot cas, una quantitat misèrrima per al que és un element d'identitat tan important del poble valencià, com són les societats musicals i les escoles d'educands, menys de la mitat que el cànon de la fórmula 1, senyor conseller, menys de la mitat, que es paguen en paradisos fiscals
al senyor Ecclestone, fórmula one i fórmula administration.
Quina vergonya, que tot un entramat cívic tan important, necessari, orgull de tots els valencians tinga menys dotació pressupostària que el cànon.
.
.
(veus) menys de la mitat del cànon de la fórmula 1.

Per tant, vosté s'ha posat una medalla, se la pot posar, en este cas, no li diré.
.
.
, se la pot posar per la vergonya de l'incompliment d'un govern que va a retallar de forma unilateral a les societats musicals l'acord que se va firmar.
I els pacta sunt servanda, estava firmat.
Clar, com mos podem fiar d'un govern que no complix els seus acords?

I parlem d'acords, senyor conseller.
Desenvolupament autonòmic.
No ha dit vosté res de la llei de successions!
Perquè vosté aprofita estes compareixences, no per a parlar d'un pressupost xicotet, sinó per a fer anuncis.
No mos ha dit res de la llei de successions.
Sí que mos ha parlat que entrarà -ja està- la llei de custòdia compartida, etcètera.
.
.
I la llei de successions?

I mos ha dit una cosa increïble.
El reconeixement d'un fracàs d'una reforma de l'Estatut d'autonomia pactada per vostés i el Partit Socialista, que és un enorme fracàs per a la nostra autonomia.
Vosté va fer unes declaracions que l'honoren, diguent que no vol ser menys que altres comunitats autònomes.
Però va callar, perquè el van fer callar.
Perquè sap que el que necessitem és un nou Estatut per a arribar fins on altres han arribat.
Ens hem de conformar
sempre en ser els segons?

I mos ha dit que va a fer una comissió!
.
.
.
Una altra?
!
 Ací per a no arreglar les coses se fan comissions i ja sabem com va la cosa.
Vosté mos ha dit que a portar una reforma -ja mos ho havia anunciat després de moltes setmanes de dir-ho- del procés de reforma de l'addicional primera pel que passa en les inversions territorialitzades públiques del govern central.
Jo li ho recolzaré.
Però s'ha oblidat vosté d'una altra: el deute històric de l'estat amb el poble valencià, -eixa és més important- com té Andalusia.
Segons l'informe d'experts, finalment conclòs, el deute de les competències autonòmiques que tenim, que estan infradotades, és de 3.
400 milions d'euros, senyor conseller, 3.
400 milions d'euros, segons eixe informe, que tots hem aplaudit.
Què va a fer vosté per recuperar eixos diners?
¿No seria convenient fer una reclamació, com vam demanar el Grup Compromís, per a eixos 3.
400.
.
.
, de competències mal dotades, sap per qui?
Pel Partit Popular i el seu sistema de finançament autonòmic.
I a partir d'ahí, parlem del nou sistema, que és encara pitjor.

Per tant, estem movent-mos amb misèries.
I en compte d'alçar la veu i reclamar el que és just dins del marc constitucional, vostés mos plantegen una reformeta de mínims, d'un punt, d'una addicional, per a garantir la inversió pública i territorialitzada de l'estat?
És que sempre arribem tard.
Van fer mal.
Els valencians, el poble valencià necessitem un nou Estatut, per a arribar a les quotes de l'autogovern que, amb la seua reforma, no vam arribar.

Per tant, tindrà el nostre suport si n'hi ha una reforma ambiciosa; si és de mínim, ens quedarem, com les societats musicals, en el mínim, perquè encara que siga un pas mínim, nosaltres el recolzarem.
Però ens quedem sempre curts.
Cal incorporar a l'Estatut el que té l'estatut d'Andalusia, i és el reconeixement del deute històric de l'estat amb el poble valencià, 3.
400 milions d'euros.
I ahí els recolzarem.

N'hi han moltes coses.
Però, en fi, del pressupost, una primera constatació, perquè és que jo sé que vosté parla amb vehemència i es creu el que diu.
I diu unes coses que realment quan les escoltes dius:
«Xe, bé.
» Però és que la realitat no enganya.
I és que este pressupost em preocupa perquè baixa la inversió al 6%.
Del pressupost de l'any passat, que era una inversió del 10% del pressupost, tot i haver incrementat la inversió real, la de creació de llocs de treball, que és el primer objectiu d'un govern responsable, i també en matèria de governació, amb la creació de la policia autonòmica, podíem haver donat un pas important.
Però el que són inversions reals estem parlant que mos quedem en el 6%, senyor conseller,
passem de 8.
600.
000 a 6.
600.
000.
Baixem!

Ara era el moment que, amb polítiques públiques d'ocupació, d'estímul de l'economia productiva, era quan tocava invertir.
Què passa?
, que no tenim un duro?
En què ens ho hem gastat?
On estan els nostres diners?
Ara que calia, per a superar la
xacra de l'atur i de la desocupació, fer una inversió.
.
.
Estos són els papers que vostés mos ha passat, els hem mirat amb interés.

Després, sobre el pressupost, per a no fer més vehemència, el capítol 221.
10, d'emergències, protecció civil i extinció d'incendis, senyor conseller, si ja estan patint les dotacions de bombers i els
consorcis que no els paguen, si els baixem 3 milions d'euros, com van a fer front al seus impagaments amb els consorcis de bombers?
És que no és possible!
Perquè les necessitats s'incrementen, som un milió més de valencians i mantenim un pressupost en una situació molt ridícula.
I si vostés ja estan fent fallida en el que és la dotació a les emergències públiques, doncs, amb 3 milions d'euros menys, doncs, podrà pintar-ho com vullga, però la realitat no enganya.

Per altra banda, senyor conseller, ja sé que, a la millor, la policia autonòmica ha d'anar pas a pas.
Però en la conselleria de justícia van a gastar-se 2.
200.
000 euros en la custòdia dels edificis públics!
És que no tenim ni una policia autonòmica que siga capaç de custodiar els edificis públics de La Generalitat?
Ni ahí arribem!
Ni ahí arribem!
Jo li presentaré una esmena, i si vol la transaccionem, perquè la policia de La Generalitat com a mínim custodie els edificis de La Generalitat.
És que ni a això arribem!
Jo, sincerament, ho trobe molt depriment.

I, per últim, ha dit una cosa, que jo li demane explicacions.
Perquè, a vore, açò.
.
.
igual vosté fa el miracle de los panes y los peces, però jo no.
.
.
Diu que amb el plan Confianza van a fer vint-i-quatre actuacions i van a fer una inversió de 38 milions d'euros!
Jo, eixa multiplicació.
.
.
, ho he vist en l'Evangeli, però si vosté mos assegura que amb el pressupost, que tenim una inversió real de 6.
600.
000, anem a invertir 38 milions d'euros, jo el crec.
.
.
o ho explica.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Però, clar, d'on no n'hi ha, no es pot traure.
I d'estos pressupostos se pot traure ben poqueta cosa, senyor conseller.
I cregam
que ho lamente per la falta de paraula en el compliment de les seues promeses
electorals.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula la senyora Sanchordi.

La senyora Sanchordi García:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, evidentment, benvingut a esta comissió parlamentària.

I, bé, anem a parlar dels pressupostos de la seua conselleria.
En la seua conselleria
se dóna una espècie de paradoxa, una contradicció.
Atenció!
En la conselleria original, original de 2007, no d'abans.
És a dir, sense incloure les noves competències de bandes de música i de pilota valenciana.

I la paradoxa és la següent: per un costat, estos pressupostos són, o continuen sent, una espècie de tobogan, són uns pressupostos tobogan, en continu descens des de l'any 2007, sobretot, sobretot, en aquell gasto públic que va referit a inversions reals i a subvencions.
És a dir, aquell gasto públic que el ciutadà, d'una forma més directa, va a rebre a través de col·lectius o ajuntaments.

Però, per un altre costat, a pesar d'este descens, esta conselleria encara ix massa cara.
Encara ix massa cara, per
què?
Doncs per la pròpia creació de la conselleria, que abans no existia.
I perquè no parega que la cosa va en contra de l'actual conseller de Governació, no parlarem de la creació d'esta conselleria, sinó del desglossament, o de la divisió, del que abans era una, i ara són dos; bé, ara no, ara són tres, tres o quatre, perquè la dispersió total ja de competències és una autèntica bogeria.
Però bé, ix massa cara.
Ix massa cara com a conseqüència de doblar el gasto, sobretot, de personal: dos consellers, dos secretaris
autonòmics, subsecretaries, etcètera, etcètera.

Vostés cada vegada que els diem açò, que, pel que a mi respecta, és tots els anys, tots els anys diuen: «No, però açò és perquè se li està donant més protagonisme a esta conselleria.
» «No, però açò és perquè ara tenim entitat pròpia, i abans no.
» Bé, anem a vore, però si les direccions generals són les mateixes!
És exactament el mateix, només canvia una cosa, senyor conseller, i és el tema del programa que va referit a desenvolupament estatutari.
Home!
,
evidentment, l'Estatut és del 2006.
Abans era complicat que existira este nou programa.
Però, en qualsevol cas, donant com a bo que açò era necessari i fonamental per eixe protagonisme i eixa entitat pròpia, doncs, haver-ho fet abans, haver-ho fet abans, que han tingut des de l'any 1995 per a fer-ho.

Evidentment, a quasi quatre anys vista, el que està clar és que l'única raó per a mantindre esta dispersió d'àrees i conselleries, no és ni una millor gestió, ni una necessitat, ni una demanda social i, encara menys, una raó d'austeritat, perquè el fer algunes conselleries quan podien estar en una, per descomptat, d'austeritat no podem parlar; sinó que al final veem, a quatre anys vista, que l'única raó és pura i planerament un mer repartiment de quotes de poder.
Com s'ha vist, quan ara ni la situació greu de crisi que estem patint fa que s'acabe amb este malbaratament.

A partir d'ahí, analitzant.
.
.
, a més, li ficaré només un exemple, evolució en gastos de personal, només de personal -atenció!
-.
Direcció i serveis generals.
En juliol de 2007 han de fer ja una modificació pressupostària de més d'un milió de pessetes per a poder pagar les nòmines fins que s'aproven els pressupostos del 2008.
Pressupostos del 2008, açò augmenta un 175%.
Per què?
Perquè abans quan era una conselleria n'hi havia prou amb 1 milió d'euros, i després va haver de passar a 3 milions; 3 milions que van a passar en el 2009 a 3
milions i mig i que han continuat augmentant.

Seguretat pública, un dels programes més importants d'esta conselleria.
Anem a vore.
Les inversions reals baixen un 59%.
Això és molt, no?
, un 60%, jo crec que és baixar prou les inversions reals.

Vosté s'ompli la boca i fa un discurs molt bonic i molt cert sobre la gran tasca que
desenrotlla la policia local.
Evidentment, una gran tasca, tant en funció de la matèria com en funció del criteri de proximitat, del criteri de proximitat.
I també és veritat que tenim la major ràtio de policies locals de tota Espanya, més de deu mil policies locals en la nostra comunitat.

Ara, una cosa són el seu discurs i les seues paraules i, una altra cosa molt diferent, són els fets.
I, en este cas, els pressupostos.
Per exemple, capítol VII, tradicionalment han existit dos línies de subvencions als ajuntaments, tant per a material com per a mitjans per a
la policia local.
Val.
I, tradicionalment, han anat baixant l'import d'estes ajudes.
Per exemple, en el 2008, perquè sí que és veritat que ara podem ja fer la referència, no ja en l'any passat, sinó en el 2008, era, en el cas de mitjans per a la policia local, 250.
000 euros;
per a 2011, 182.
000.
Però pitjor és la subvenció que n'hi havia per a recursos materials, perquè en el 2008 eren 250.
000 i ara han baixat el màxim que podien baixar, zero, ha desaparegut, ha desaparegut la línia.
I vosté encara posa en valor que estan mantenint-ne una, una de dos, que són poques i que, a més, han anat baixant.

Pel que fa a la policia de La Generalitat, bé, anem a parlar de l'evolució teòrica d'eixa presumpta voluntat de desenrotllar l'article 55 de l'Estatut.
A vore, el Partit Popular, fins a l'any 2009, no volia una policia de La Generalitat pròpia.
Novembre del 2009, mos enterem en seu parlamentària, bé, que vosté considera que com està enfadat amb el Ministeri de l'Interior, no sé per què, la solució a eixe enfadament és crear la policia autonòmica.
Dos mesos, dos mesos de «anem a fer açò», «anem a fer allò altre», «necessitaré no sé quants efectius», «mos costarà un.
.
.
cada cosa».
De moment, se para i no hem sabut res fins ara, no hem sabut res fins ara.
Però és que l'únic que sabem, més allà de la proposta que vosté ha fet de reunió, l'únic que sabem és que n'hi ha una línia nova, en capítol VII, de 100.
000 euros per a un conveni.

Però, quin conveni?
, el conveni que vostés tenen al cap i pensen fer?
Perquè a mosatros no mos consta que haja parlat d'una forma seriosa i rigorosa amb el ministeri i que açò siga el principi de res, el principi de res.
De fet, per no saber, no sabem si
la voluntat seua és real.
Anem a confiar.
Però, de moment, no n'hi ha res.

El que sí que sabem és que n'hi han 100.
000 euros que no sabem en què gastaran, si serà en esta conselleria o serà en una altra.
De la mateixa forma, que no sabem ningun any en què s'han gastat els 600.
000 euros que vostés ficaven, també, per a un futuro presunto convenio per a fer quarters i comissaries.
I que ni s'ha firmat el conveni, ni s'han fet, ni sabem on han anat estos diners.
Molt ens temem que ara passarà una cosa pareguda.

Un detall li vull preguntar: en el capítol III, del que és tot el tema de seguretat pública, en les sancions, l'import de les sancions passen de, per a l'any vigent, 500.
000 euros a 10 milions d'euros.
Mos agradaria saber d'on ve eixa previsió d'eixe augment espectacular en sancions que, presumptament, van a ficar i van a
cobrar.
Jo no sé si és que també són endevins, amb la qual cosa ja, bé, els done l'enhorabona.

En matèria d'emergències, les inversions reals baixen un 39% -més d'un 39%- quasi un 40%, que és menys que en seguretat però que també és molt.
I, també, com en seguretat i com en totes i cada una de les direccions generals que no
siga la de personal, tot baixa.
Vosté també fa un discurs molt bonic del tema dels voluntaris, i cert és que fa una tasca encomiable, però resulta que per a equipament de voluntaris de protecció civil, en el 2008, eren 150.
000 euros i, per al 2011, són 84.
000, una miqueta menys.

Associació agrupació de voluntaris de protecció civil, en el 2008 n'eren 30.
000; ara, en seran 12.
000.
Inclús, la subvenció a la Creu Roja no ha parat de baixar; en el 2008, n'eren 64.
000, i per a l'any que ve van a ser 20.
000.

I, bé, pel que fa a les emergències, en general, i a l'extinció d'incendis, en particular, no entraré ara, per una mera qüestió de temps, en com de contents i satisfets que estan els col·lectius de bombers en la seua gestió.

Desenrotllament de l'autogovern.
Capítol VII, subvenció a universitats, passa de 113.
000 a 60.
000; conveni amb diputacions, passa de
90.
000 a 45.
000.
Per cert, diu que volen reformar l'Estatut -val, val- per a evitar qualsevol discriminació.
I la clàusula Camps?
I eixa famosa clàusula Camps que anava a ser la solució perquè no n'hi haguera cap tipus de discriminació en ninguna matèria, en ninguna població, en.
.
.
Res!
Doncs, se veu que no val, no val perquè, ara, cal fer una modificació i pareix ser que per al mateix.

Tot continua baixant, a mi me queda ja poquet temps.
.
.
Ah!
, bé, i, per descomptat, que còmode i que agradable és, sobretot per al govern, dir frases de tipus: «en el marc de Plise», «en compliment del Plise», «en el marc del pla Confiança», «en el compliment del pla Confiança».
Bé, marc no sé, perquè jo crec que ni un ni l'altre són marcs, en tot cas, són paraigües, perquè són una espècie de cobertura, una espècie de cobertura als seus propis incompliments.
Per què?
Perquè no apareixen consignats amb noms i cognoms en els pressupostos, perquè només apareixen en els diaris de sessions, en els diaris de sessions i en les seus
intervencions públiques.
Però, clar, és més còmode, més fàcil, i, sobretot, més ambigu, parlar de plans que parlar de pressupostos.
I per a l'oposició, evidentment, és més difícil fiscalitzar i esbrinar el percentatge real de compliment d'estos plans que dels pressupostos, que, per cert, tampoc és fàcil.

I, per acabar -acabe ja-, simplement dir que l'oposició, almenys el Grup Parlamentari Socialista, estos pressupostos no els qualifica d'austers, sinó que els qualifica de nefastos.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Té la paraula la senyora Quinzá.

La senyora Quinzá Alegre:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller, buenos días, agradecerle, desde el Grupo Parlamentario Popular, su comparecencia, una vez
más aquí, esta vez para explicar los presupuestos.

Yo, en primer lugar, no solamente no voy a cuestionar la existencia de su conselleria, ¡faltaría más!
, sino que, todo lo contrario; quiero darle la enhorabuena, la enhorabuena
porque usted, en su conselleria, con usted a la cabeza y con su trabajo, y agradecer también el trabajo que hace su equipo directivo -que nos acompaña hoy, aquí, esta mañana- el intenso trabajo, las horas que dedican a una conselleria que no hay que olvidar que trabaja las veinticuatro horas del día los trescientos sesenta y cinco días del año, y que ellos están a la altura de las circunstancias para minimizar cualquier riesgo que pueda
tener cualquier ciudadano de nuestra comunidad, con lo que no solamente
entendemos que está plenamente justificada, sino que realizan su trabajo de una manera brillante,
en nuestra opinión.

Centrándonos ya en los presupuestos, sí que decir que desde nuestro grupo parlamentario mostramos la satisfacción por los presupuestos que usted ha explicado con todo detalle.
Efectivamente,
son unas cuentas creíbles y realistas en una coyuntura económica tan crítica como la que estamos sufriendo, a la que por desgracia se suma el abandono y
la falta de atención de las necesidades de la Comunidad Valenciana por parte del Gobierno de España.
Y esto es una realidad.
Evidentemente, el Gobierno de España ha demostrado que tiene otras prioridades políticas y presupuestarias y otras comunidades autónomas a las que dar más satisfacción que a la valenciana.
(Veus)

Estamos ante un presupuesto con novedades destacables por las nuevas
competencias asumidas, competencias que, por cierto, entiendo que.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Quinzá Alegre:

.
.
.
encajan perfectamente en su conselleria.
Y, además, creemos que estos cambios competenciales tienen como objetivo claro dar un
nuevo impulso a estas materias subrayando su carácter simbólico tradicional y profundamente arraigado en nuestra tierra.
Y eso, para
nosotros, es muy positivo.

En las cuentas para el próximo ejercicio se demuestra que el Consell cumple con todos sus compromisos
adquiridos, se manifiesta claramente en la plasmación del acuerdo alcanzado por el conseller con la Federación de Sociedades Musicales de la Comunidad Valenciana, acuerdo, por cierto, por
el que le felicitamos expresamente.

Para el Consell, la música ha sido siempre una prioridad, pero hay que señalar que en este presupuesto se contempla una inversión sin precedente, señoría, una inversión de casi ocho millones de euros destinados a sociedades musicales, bandas de música y escuelas de música.

Por tanto, por todos es sabido, y, principalmente, por todos los afectados, que
el compromiso del gobierno valenciano con la música no solo se mantiene, sino que con estos presupuestos queda altamente
reforzado.

Lo mismo cabe decir de otras de las nuevas competencias, la pilota valenciana,
pues en estos presupuestos se va a seguir apostando por la promoción de este deporte y por la Ciudad de la Pilota en Moncada, que es una
infraestructura de vanguardia de la que se van a beneficiar todos los
ciudadanos y va a contribuir a prestigiar nuestro deporte.

También, respecto al programa presupuestario de dirección y servicios generales, es destacable que se incluyen importantes partidas para
las víctimas del terrorismo -como usted bien ha señalado-.
Desde el Consell, no solamente se impulsó la legislación más avanzada y comprometida con las víctimas del terrorismo, de la que además tuve el honor de ser la ponente, sino que, año tras año, se les tiene en cuenta presupuestariamente para atender sus necesidades.
Las
víctimas del terrorismo saben, señor
 conseller, que el Consell de La Generalitat está con ellos y está a su lado.

Los presupuestos de la Conselleria de Gobernación, un año más, contienen también una importante dotación para cumplir una función esencial y primordial para los ciudadanos: atender las emergencias y luchar
contra los incendios forestales con los mejores medios humanos y materiales y
con la tecnología más avanzada.
Efectivamente, el programa presupuestario emergencias, protección civil y extinción de incendios cuenta con casi sesenta y cinco millones de euros y garantiza
adecuadamente la gestión rápida y eficaz de las emergencias -como he dicho- las veinticuatro horas del día los trescientos sesenta y cinco días del año, una gestión que va a mejorar más, si cabe, con la aprobación de la nueva ley de protección civil y gestión de emergencias, que vamos a tener ocasión de aprobar pasado mañana miércoles en el Pleno de Les Corts.

Quisiera recordar que es una ley que aboga por la coordinación y la colaboración entre administraciones bajo el mando de La Generalitat, que consolida el
Centro de Coordinación de Emergencias, el 112 Comunidad Valenciana, y de todos los servicios de
intervención que refuerzan las brigadas de emergencias de La Generalitat, que reconoce el
voluntario de protección civil, que apuesta por la formación y las nuevas tecnologías, que establece garantías en lo relativo a la planificación, la prevención y la autoprotección, que potencia la participación ciudadana y la concienciación social, y un largo etcétera.
En suma, una herramienta necesaria y útil para seguir perfeccionando el sistema de protección civil y gestión de emergencias, un sistema que ha demostrado ser eficaz con unos resultados
excelentes y constituye un modelo a seguir.

Seguir mejorando, señor conseller.
Ese es precisamente el objetivo que persiguen los presupuestos de su conselleria, apostando por la inversión en infraestructuras y en tecnología y en prevención y planificación.
En este ámbito -como usted ha señalado- la nueva plataforma tecnológica 112 Comunidad Valenciana es ya un ejemplo de modernización y adaptación a la última tecnología, con el objetivo de garantizar la tranquilidad y la seguridad de nuestros
conciudadanos.
En estas cuentas se va a continuar con el compromiso de la
tecnología.

En esta línea de mejora de las infraestructuras al servicio de las emergencias, el Plan de
infraestructuras de seguridad de emergencias, el Plise, sigue adelante con
nuevos proyectos de parques de emergencias y helisuperficies.

En materia de formación, dirigida a profesionales o voluntarios, hay que reseñar que es uno de los compromisos que la conselleria ha sacado adelante con éxito en esta legislatura.
Una vez inaugurada la fase primera del nuevo Instituto
Valenciano de Seguridad Pública y Emergencias, el Ivaspe, en el complejo educativo de Cheste, se va a
proseguir con la fase II con el mismo esfuerzo, para que nuestros policías locales y de La Generalitat, los bomberos, los brigadistas de emergencias,
los voluntarios, etcétera, cuenten con el mejor centro de formación de España.

En el programa presupuestario de seguridad pública, policía de La Generalitat y policía local, un año más se apuesta por el apoyo a los policías locales con ayuda para la adquisición de medios técnicos, reconociendo la importante labor que realizan los cuerpos de policía local y teniendo en cuenta las funciones asumidas por estos y la falta de
efectivos de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado.
No olvidemos que el
Consell ayuda económicamente a los policías locales que, obviamente, son competencia de los municipios.
Ello se refleja
en estos presupuestos y en el plan de inversión de 38 millones de euros, a través del plan Confianza.
En cambio, el gobierno socialista sigue sin atender las
necesidades de numerosos cuarteles y comisarías que se encuentran en estado lamentable.
Y esto sí que es competencia del gobierno central.

Respecto a la policía de La Generalitat -como ha explicado usted, señor conseller-, se sigue impulsando la mayor presencia de descentralización y aumento de funciones para que cada vez adquiera mayor protagonismo.
Por
ello, se va a seguir invirtiendo en sedes comarcales y se espera que el
gobierno convenie con La Generalitat el desarrollo de una policía de La Generalitat con más efectivos y funciones.
La voluntad del Consell es clara -usted lo ha manifestado hoy, y, luego, me referiré.

Respecto al programa del desarrollo estatutario y promoción del autogobierno, podrían destacarse numerosas actuaciones.
Desde el punto de vista legislativo, es de
justicia subrayar la labor que realiza la comisión de codificación civil valenciana, y fruto de este trabajo el proyecto de ley de relaciones
familiares, el proyecto de ley que se conoce como el de custodia compartida,
que va a debatirse en Les Corts en breve plazo.
Desde el Grupo Popular, vemos
muy positiva toda la acción que desarrolla la
conselleria en defensa de solidaridad interterritorial de nuestro Estatuto de autonomía, de nuestras señas de identidad, de nuestro derecho foral, etcétera.
En este sentido, la implicación de la sociedad civil y asociaciones de la universidad y de las instituciones
es muy importante y necesaria, y creemos que con estos presupuestos se apuesta
de manera adecuada por esta participación para seguir impulsando a nuestro autogobierno y a nuestras señas de identidad.

En definitiva -y para concluir-, creo que estamos ante unos presupuestos que se ajustan a las necesidades y a
los objetivos planteados por la conselleria, con realismo, con altura de miras y buscando siempre satisfacer el interés general en unos momentos de contención y austeridad.

Credibilidad de estos presupuestos.
Esta credibilidad está avalada por el balance de gestión realizado y por el acierto en las políticas llevadas a cabo por su conselleria hasta la fecha.

Antes de terminar, sí que me gustaría destacar y hacer especial hincapié en novedades que usted ha anunciado en el día de hoy y que, a nuestro parecer, son sumamente importantes.
Y me estoy
refiriendo a cuando ha hablado usted de la modificación del proyecto de ley del Estatuto de autonomía, en el que ya ha anunciado que convocará a los portavoces de los grupos parlamentarios.
Pues, señor conseller, le felicitamos por esto y solamente deseamos, desde el Grupo Parlamentario
Popular, que continúe el buen entendimiento y el consenso que presidió en la propia reforma del Estatuto de autonomía que usted lideró -yo creo- con gran acierto.

También, me gustaría destacar, porque me parece muy importante, la puesta en marcha de la policía autonómica y cómo ha hablado usted y vuelve a tomar y a desear, tal y como se aprobó en resolución de estas Corts, que se cree la comisión de estudio para desarrollar la policía autonómica, para desarrollar el artículo 55 del Estatuto de autonomía.
Entendemos que sería un excelente comienzo, que, efectivamente, usted se caracteriza por el
consenso y el diálogo y es una buena manera de que una ley tan importante cuente, no solamente
con todos los grupos parlamentarios, sino con todos los sectores que tengan
algo que decir al respecto.

Y terminar dándole la enhorabuena porque me parece muy acertada y muy novedosa la apuesta que
hace usted por las infraestructuras y, en este caso, la propuesta de utilizar
los programas de escuela taller y talleres de empleo para rehabilitar y mejorar
las pésimas condiciones en las que lamentablemente se encuentran los cuarteles y
comisarías en nuestra comunidad.

Felicitarle por todo esto y decirle que el grupo parlamentario, no solamente
los apoya, sino que le agradecemos el esfuerzo que con ellos ha realizado.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Té la paraula el senyor conseller per a aclarir els dubtes plantejats.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

Anirem per ordre.

Senyor Torró, he dit en la meua intervenció que els pressupostos baixen un 0,3%.
És la conselleria que menys baixa -a part de Benestar Social que puja un poquet- en la reducció respecte a l'any 2010.
I vosté parla que estos pressupostos baixen.
Clar, baixen perquè són austers i perquè estan dins de la conjuntura econòmica d'Espanya.

I mire vosté, si els valencians no estiguérem al voltant de tres-cents euros de finançament menys que la mitjana de finançament en Espanya, segurament haguérem pogut fer uns altres pressupostos, però resulta que estem per davall de la mitjana en finançament i, damunt, encara mos financen per un milió menys d'habitants.
I eixos són moltíssims diners, com vosté bé ho sap.

Vosté diu que què pinten les competències de les societats musicals i de la pilota valenciana en Governació.
Governació porta tot el que -anem a dir- encarnaria el valencianisme polític i que li dóna, a més, molta base l'article 12 de l'Estatut d'autonomia quant a la defensa de les tradicions i de l'autoestima com a poble.
I, evidentment, el deport autòcton per excel·lència i un dels patrimonis i manifestacions artístiques més importants que n'hi han en la Comunitat Valenciana, i que alguns se sentim tremendament
orgullosos -jo volguera que foren tots, però alguns, almenys, se sentim tremendament orgullosos- són, precisament, les bandes de música i la pilota.

Sé que sap molt malament que este govern haja aplegat a un acord amb la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana, perquè pareix que els haja sabut fatal a alguns grups de l'oposició.
Jo, ho sent per vosté i m'alegre pels 40.
000 músics, pels 60.
000 alumnes i per les 529 societats de la Comunitat Valenciana.

Mire vosté, s'ha aplegat a un acord històric.
I no ho dic jo -i vosté estava present-, i ho digué ahir el president recent elegit, en el (inintel·ligible) .
.
.
d'ahir, en la ciutat d'Ontinyent, el senyor Almería.
Un acord històric, com mai en la vida, com mai en la vida s'havia pressupostat.

Però, evidentment, encara que pressupostàrem el triple, el quàdruple o el quíntuple, sempre seria paupèrrim per a vostés.
La qual cosa a mi me pareix absolutament normal.
Però, bé, ja li dic que ho sent per vostés, que pareix que estiguen malhumorats perquè hem arribat a una senda de consens, a un gran acord històric i a una senda de diàleg, però, bé, aixina són les coses.
Ho sent molt per vosté, però m'alegre molt pels músics, de veritat.

En segon lloc, parla vosté del pla Confiança i de la inversió.
El pla Confiança, ja dic, augmenta considerablement el capítol VI dels pressupostos de la Conselleria de Governació.
I he dit -i després ho especificaré millor, contestant-li al senyor Morera- que n'hi han 24 projectes però en execució, no en un pla.
.
.
, en execució, adjudicats, fent-se.
I que vostés se poden ficar el casc, poden acompanyar-me quan vullguen, que els invite, per
a vore un a un tots eixos projectes.
Realitats, no mentires que feen quan
governaven altres.

Pensem.
.
.
(Veus) I, per tant, no és el que pensem fer, és el que estem fent, que és molt distint.
Una cosa és pensar, que està molt bé, i una altra cosa és fer, com mosatros estem fent en el pla Confiança.

Vosté diu -i és un tòpic ja, i no per avorrit o per repetir-ho al final la gent s'ho ha de creure-: «És que vostés no paguen als bombers, és un desastre, és no sé què.
» Me pareix molt bé.
Jo me reunisc amb els sindicats, amb el seu sindicat i amb tots els sindicats
dels bombers.
I tinc, a més, a gala -i m'agrada que no me conte res ningú, perquè en el meu poble diuen que qui envia no va-, i m'agrada estar.
.
.
I m'agrada sentir de primera mà, i moltes de les negociacions les porte personalment perquè cada u té un estil de fer política i
cada maestrillo tiene su librillo.
I, per tant, del que vostés diuen, del que vostés conten al que és, del dicho al hecho, va un buen trecho.

Vosté diu: «És que no paguen.
» Mire vosté, la partida per als pressupostos de l'any 2010, de 22.
043.
890, abans que s'acabara el mes de setembre, estava pagada al cent per cent, i encara queden dos
mesos per acabar-se el pressupost.
Al cent per cent.
Els tres consorcis.
Poden
vostés comprovar-ho.
Com els agrada comprovar i contrastar tant les coses, jo els
invite que ho contrasten, que ho comproven i que ho pregunten.

Es més, es més, fa quinze dies aprovàrem una modificació pressupostària.
Basant-nos en un acord -que mosatros és que no acordem res, i sempre apleguem a un acord pràcticament per unanimitat; i si no és amb els sindicats majoritaris de bombers.
.
.
-, férem un increment del pressupost en base a una modificació de crèdit, injectant més diners per a bombers, de 2.
200.
000 euros, que ja està aprovat i que està en fase en estos moments també de pagament i que se farà, lògicament, abans també del 31 de desembre.
Eixes són les veritats i no les mentires.
I també li pregue que vosté ho comprove i li pregue que vosté també ho contraste.

I mire vosté, per allò que no se dóna i que açò és un tobogan, que després entrarem en els tobogans i en els columpios també dels parcs.
Mire, en l'any 2006, en l'any 2006, se donaven 16 milions d'euros als tres consorcis; en l'any 2007, 18.
886.
000; en l'any 2008, 20.
886.
000; en l'any 2009, 22.
043.
000 i en l'any 2010, se van a donar 24.
250.
000.
Eixa és la realitat, eixa és la realitat.
I pagats al cent per cent.
I li pregue també que vosté ho comprove.

Bé.
Dit això, senyor Morera, anem sempre a un tema que l'apassiona, i a mi m'agrada que a un diputat, que a més és president o secretari general d'una formació política i portaveu d'un grup parlamentari, que parle de la policia autonòmica i que parle de seguretat.
De veres, és un tema que m'agrada.
Jo fiu una reunió amb els grups parlamentaris, i he tingut diverses reunions també amb el Ministeri de l'Interior, per a ficar en marxa una proposta que li férem al ministre de l'Interior el 31 de juliol de l'any 2007, el molt honorable president de La Generalitat i jo mateix en el seu
despatx, i que de moment està ahí en
sí, pero no, sino todo lo contrario, y no avancemos por si acaso.

Dins d'eixa proposta, hi havia un model, que ho he explicat diverses vegades ací en esta reunió.
Vosté sap que per a fer un cos de policia autonòmica, evidentment, cal comptar amb el cofinançament de l'estat, perquè no n'hi ha cap cos de la policia autonòmica que no pague menys del 75% l'estat.
Vosté sap que l'Ertzaintza la paga en un cent per cent el Ministeri de l'Interior, sap que paga en més d'un 75% la policia dels mossos d'esquadra també de Catalunya, més d'un 75%, i que la policia foral, en base a un concert econòmic, també està sufragada en eixos percentatges per part del Ministeri de l'Interior.

I, per tant, mosatros no demanem un euro més ja no que l'Ertzaintza, ja no que l'Ertzaintza, sinó que els mossos d'esquadra o la policia foral de Navarra.
Que pague el mateix i mosatros ficarem
en marxa de seguida la policia autonòmica.
El que no pot fer insolidàriament, el que no pot fer sectàriament el govern és dir: «Jo sí que pague alguns, perquè em dóna la gana, o per criteri polític o per mercantilisme de vots i electorals, sí que pague un finançament.
I si demana Galícia, o demana Canàries o demana la Comunitat Valenciana o qui siga, que se paguen el cent per
cent.
I com tenen competències, que se la paguen.
» Eixa és la realitat.

Per això, com eixa és la realitat, el prudencial, el sensat era fer una proposta, com se féu i s'aprovà en el debat de política general, de desplegament de l'article 55, paràgraf primer, de l'Estatut d'autonomia, perquè hi haguera un consens en eixa matèria.
Perquè si no se fa aixina, som unilaterals, volem imposar les coses, anem d'amagadetes i fem no sé què.
Si ho fem per participació, és perquè no ho volem fer, perquè creem la comissió per a no fer-se.
Si ho fem verd, perquè té de ser taronja.
Si ho fem taronja, perquè té de ser groc.
Romanços, senyor Morera, romanços!
Jo l'invite a, en les reunions que se tenen, explicar-li-les amb tot el deteniment.

I mire vosté, en el tema de les bandes de música que vosté també dia, el govern no enganya ningú.
El senyor Blasco, la senyora Miró i el senyor Font de Mora han fet un treball molt important en les bandes de música.
És a dir, vaig a dir-los que des que són consellers i han estat tractant eixes matèries, el senyor Font de Mora i la senyora Miró, se ficà en marxa un conveni històric, que se firmà en l'any 2005 entre el president de La Generalitat i les societats musicals, per
partides noves que no s'havien ajudat mai en la vida.
Léase ajuda d'instrumental, léase sostenibilitat per a la federació o intercanvis musicals.
I també vull que ho comproven en les hemeroteques i en els pressupostos des de l'any 1983 fins a.
.
(Veus) Sí, que ho comproven, que ho comproven i que ho pregunten.
Que ho comproven i que
ho pregunten.

Per tant, no és cert que s'haja retallat més.
S'ha augmentat com mai en la vida, com mai en la vida ningun govern s'havia girat a les bandes música.
Com mai en la vida.
A excepció, ja que estem parlant de bandes de música, a excepció de Música 92, perquè se quedàrem fora de la capitalitat cultural, se quedàrem fora de les olimpíades, se quedàrem fora de.
.
.
també de l'expo i se quedàrem fora de tot.
(Veus)

I, per tant, hi havia de donar ahí un caramelet en allò de «Espanya 92, Valencia 0».
 Absolutament res.
L'únic que s'ha fet ha segut una llei valenciana de la música, ficar partides que mai, que mai s'han subvencionat, igual que este any fiquem partides que mai en la vida s'han subvencionat, com són les escoles d'educands, o com són les ajudes per a les reformes d'infraestructures.

Per tant, lluny de retallar, s'ha anat augmentant.
I vostés diuen que «vaja acord raquític».
Un acord raquític, que és, amb molta diferència, des de l'any 1983 fins ara, el que més diners i més línies de subvenció ha fet de tota la història per a les bandes de música.
Estan tots satisfets menys vostés.
Però encara que haguérem ficat dos-cents mil milions, donava igual.
A vostés, que més els dóna!
 Seria un desastre.
I això és com és.

Vosté diu que he parlat de moltes propostes polítiques.
Sí, evidentment.
És que els pressupostos són per a concretar propostes polítiques.
O ací què fem, senyor Morera?
Ací parlem de política, de projectes polítics.
Que, per cert, ningú ha fet valoració de projectes polítics.
Jo he fet anuncis importants, com el de l'Estatut d'autonomia, o com el de les cases quarter o escoles tallers.
Jo no he sentit a
ningú res dir sobre això.
I, per tant, en eixe sentit, també voldria que se pronunciaren sobre això.

Abans d'entrar en l'Estatut d'autonomia, vull dir-li dos coses respecte a l'Estatut d'autonomia.
Mire vosté, m'ha fet una pregunta concreta sobre la llei de successions.
Vosté sap que per convicció, per convicció, el conseller que li parla és un gran defensor del dret foral civil i del que són totes les senyes d'identitat i l'autoestima del poble valencià.
I li tinc de dir que, en eixe sentit, s'ha fet la llei de règim econòmic matrimonial, en la seua modificació, s'ha fet la llei de custòdia compartida, està ara la llei de contractes agraris i està la llei de successions també en estos moments.

La llei de successions, s'aprovà l'avantprojecte per part del Consell i se reclamà un consens i una participació, que vostés diuen que este govern no dóna consens ni participació a ningú.
I precisament, després d'aprovar l'avantprojecte, com se reclamà més consens i més participació, perquè era una llei molt important que afecta el modus vivendi i té un gran impacte econòmic i social per als valencians, el que se féu fou una altra ronda en base al dictamen del Consell Jurídic Consultiu, per a intentar negociar i consensuar més el text.
I sense parar ni un minut, això és el que hem fet, seguir parlant amb la societat civil d'una llei que és molt important, com és la llei de successions.
I que mosatros tenim ultimada, però que estem aconseguint els màxims consensos.

I en eixe sentit, quan s'acabe la ronda de reunions, que s'acabarà prompte ja estes setmanes, conforme està previst, presentarem el projecte de llei.
Igual que vosté té la llei de custòdia compartida ja ací, crec que està en el termini de presentació d'esmenes, no sé, però crec que està en termini de presentació d'esmenes, també tindrà la llei de successions.
I espere també eixe recolzament i espere també eixe, almenys, diàleg seriós i responsable.
I vorem qui recolza l'autoestima, el desenrotllament de l'Estatut d'autonomia i el dret foral civil i vorem qui està aplicant la irresponsabilitat política o la deslleialtat política i presenta recursos d'inconstitucionalitat davant el Tribunal Constitucional.
Ho vorem com sempre.

Parla vosté de l'Estatut d'autonomia, i vaig a detindre'm un minut en l'Estatut d'autonomia.
Mire vosté, jo fon un dels ponents, afortunadament, i tinguí l'honor i satisfacció de ser un dels ponents de la reforma de l'any 2006, i li tinc de dir que en estos moments tornaria a fer la reforma
exactament igual i amb els mateixos criteris que la férem, perquè era la reforma que tenia unes condicions clares que se marcaren a priori, que
era lleialtat amb la Constitució, que era consens polític i que tenia d'anar amb un caràcter rupturista o insolidari afectant a drets que afectaven a altres territoris
o altres comunitats autònomes.
Perquè mos pareix que això no està en consonància amb el títol VIII de la Constitució, i mos pareix que això és obrir una caixa de Pandora, que és el que ha fet el president actual del govern, d'una irresponsabilitat històrica, com feia moltes dècades no s'ha atrevit a fer ningú.

I, per tant, faríem altra vegada.
.
.
I vosté el que parla d'estatutet, que se li ompli la boca quan parla d'estatutet, mire, eixa reforma d'estatutet que ha tingut més del 95% del recolzament d'estes Corts Valencianes i més del 90% de recolzament en el Congrés dels Diputats i en el Senat, ha fet possible que la Comunitat Valenciana hui
siga una comunitat del 151 de la Constitució i haja deixat de ser una comunitat del 143.
Jo sé que a vosté això.
.
.
, i pareix mentira sent el secretari general d'un partit nacionalista a vosté no l'alegre, pareix mentira.
Perquè hui la Comunitat Valenciana, a tots els efectes, està equiparada a eixes mal denominades, mal denominades -i mal amb majúscula i subratllat en
fosforito-, comunitats històriques.
I hui som una comunitat del 151 de la Constitució.
I ho som perquè tenim la capacitat de refrendar qualsevol reforma de l'Estatut; i ho som perquè el president té la capacitat de dissoldre anticipadament durant els quatre anys, de manera
lliure i oberta, estes Corts Valencianes, i ho som perquè també cobrírem altres algunes en una reforma, en una gran reforma que férem en l'any 2007, per a fer les relacions amb la Unió Europea, que no estaven, lògicament, perquè no havíem entrat encara en l'Estatut de l'any 1982.
I en moltes altres matèries que hem donat un bot qualitatiu.
Ens hem equiparat institucionalment a
eixes mal denominades comunitats històriques.

I, per tant, vosté, ja sé que li agrada parlar molt de reformeta, segurament perquè -no sé si el seu grup.
.
.
no era el seu grup completament total, a pesar que ací sí que volia arribar a un acord-, els que no estaven representats dins d'esta cambra no volien aplegar a un acord i s'imposaven perquè dirigien el partit, malgrat que els que estaven negociant sí que volien aprovar eixa reforma -i vosté ho sabrà millor que jo, i no vull ficar-me en casa de ningú.
I, per tant, fon una gran reforma que mos ha ficat en el 151, que estem
orgullosos, que la faríem exactament igual.

Què passa?
Que n'hi han unes causes sobrevingudes.
Quines són les causes sobrevingudes?
Una aprovació d'estatuts d'autonomia a posterior de l'Estatut valencià, que mosatros entenem que podien ser inconstitucionals a totes les llums.
Què ocorre?
Que ací l'únic que pot dir amb legitimitat el que és constitucional o no és el Tribunal Constitucional, no és ningun partit polític, no és ninguna institució i no és ningun govern.
I el que mosatros creguem que puga ser inconstitucional, si el
Tribunal Constitucional diu que és constitucional, mire, ho serà per a tots.
No serà a soles per a catalans, serà per a extremenys, per andalusos, per a madrilenys i per a valencians.
Serà per a tots.

I el que no pot ser és que un govern puga agarrar mesures sectàries basant-se en el dret positiu d'un estatut d'autonomia, com està passant en matèria d'inversions, perquè sobre la base d'eixes clàusules dels estatuts estan els pressupostos generals de l'estat, estan.
.
.
, a pesar que el Tribunal Constitucional diu que és constitucional si s'interpreta d'una determinada manera, estan basant-se per a donar més inversió, i vosté i jo sabrem que és per a comprar vots, per a tindre en el Congrés dels Diputats una majoria i poder aprovar el pressupost, mosatros i la
majoria, afortunadament, dels espanyols, però això crec que mosatros no ho podem consentir.
I, mire, si és constitucional per a u, és per a tots, i mosatros, ni este conseller ni el seu president ni ningun membre
del govern ha eixit diguent que li falta legitimitat al Tribunal
Constitucional, com feren altres governs autonòmics, perquè mosatros, diga el que diga, ho respectem, podem compartir-ho o no, però se respecta, perquè estem en un estat de dret.
Mire vosté si les formes són distintes, si l'altura de mires és distinta, i entenem que un estatut d'autonomia no pot marcar el sistema de finançament d'un estat, perquè això és una autèntica «barbaritat» amb ve, una «barbaritat», perquè no n'hi ha ningun pressupost general de l'estat que puga resistir que cada comunitat autònoma diga que jo pel PIB, l'altre per la població, l'altre per la despoblació i l'altre per no sé què.

Me permetrà el president una llicència: ¡un cachondeo!
Però, clar, si és constitucional per a u i s'estan beneficiant en detriment dels altres ciutadans, doncs, mire, serà per a tots, perquè ací l'article 14 diu que tots els espanyols són iguals per a la llei, que ho diu la Constitució del 1978.

Vosté diu que no s'explica també això del pla Confiança.
Diu, home, vosté que s'estan invertint 38 milions i que n'hi han 24 projectes.
.
.
Efectivament, n'hi han 38 milions i 24 projectes que estan ja executant-se, ja li ho he dit,
executant-se en els pressupostos de l'any 2010, alguns des de l'any 2009, dels poquets mesos de ficar-se en funcionament el pla Confiança, i ara 2010, perquè sap que són plurianuals, açò no és com el pla E, fer quatre voreres i pintar quatre parets, que no dóna
(inintel·ligible) .
.
.
perquè en quatre mesos té de presentar.
.
.
No, no, no, no, açò són projectes de molts milions de pessetes.
I, si no, que li ho diguen a l'alcalde d'Elx, que presentà un projecte d'11 milions d'euros i que s'està executant, i que jo estiguí en Elx en companyia d'ells i va a molt bon nivell la construcció de les obres.
.
.
Sí, una realitat de molts diners, ¡38 milions!
I que jo els invite, li diré al meu gabinet que els invite, quan jo vaig a ficar primeres pedres, quan vaig
a visitar obres i quan vaig a inaugurar, els invite també que se'n vinguen en companyia meua.

Mire vosté, senyora Sanchordi, parlava vosté de tobogans.
Jo crec que quan parlava de tobogan se referiria als pressupostos
generals de l'estat, perquè, mire vosté, en els últims anys els pressupostos generals de l'estat en matèria de seguretat.
.
.
, la xifra que menys ha baixat ha segut un 50%, en els últims anys.
Quan n'hi havia crisi, per quan no hi havia crisi, quan hi havia crisi perquè hi havia crisi i quan no hi havia crisi, (inintel·ligible) .
.
.
crisi.

La senyora Cristina diu que no: que ho comprove, també la invite a comprovar-ho perquè jo, esta matèria, evidentment, me toca estudiar-me-la, ¿val?
Que ho comprove.

El senyor president:

Senyories.

El senyor conseller de Governació:

Per tant, home, este any ha baixat un 89%.
.
.
¡Un 89%!
Jo només volguera que l'estat baixara el mateix que baixa La Generalitat en matèria de seguretat i emergències.
.
.
, perquè quasi triplicaríem el que ha ficat en seguretat i emergències per a la nostra comunitat, mire si la diferència és gran.
Mire vosté, un 90% menys en.
.
.
, per al cos de la policia nacional, ¡un 90% menys!
Un 43% menys per a la Guàrdia Civil!
¡Ni un euro per a la província d'Alacant i per a la província de València en matèria de Guàrdia Civil!
¡Ni un euro!
Pot comprovar-ho vosté també.

I, mire, me motiva molt que faja els comentaris i les valoracions sobre esta
conselleria, me motiva moltíssim, perquè jo ja sé que a vostés la seguretat, les emergències i l'autoestima del poble valencià a vostés els interessa el que els interessa, (veus) ¿eh?
, el que els interessa, però, mira, mire si.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller de Governació:

Perdó, jo a vosté.
.
.
, he respectat el que estava diguent, jo sé que la veritat fa mal, però tindrà de sentir-la també.
.
.
(Veus)

I, mire vosté, me motiva que pensen aixina, perquè això és que anem pel bon camí, que estem encertant.
.
.
, que estem encertant, ¿eh?
, perquè u només se rasca quan li pica, quan no li pica, no se rasca, (veus) amb la qual cosa, estem encertant.

Vosté diu el tema del personal,.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor conseller de Governació:

.
.
.
el malbaratament de personal, de no sé què.
.
.
Jo no ho sé.
Jo, mirant els meus pressupostos, baixem (inintel·ligible) .
.
.
per cent el capítol I, al voltant del 10%, amb la qual cosa no sé vosté quins pressupostos haurà llegit.
El pressupost de la Conselleria de Governació, que estic explicant jo ací, baixen quasi al voltant d'un 10% el capítol I, que és el de matèria de personal.
Ara, parlar per parlar, doncs, bé, me pareix molt bé.

Diu: «És que només han deixat una línia per a les policies locals».
.
.
No és de veres, lligga vosté els pressupostos.
N'hi ha una línia per als mitjans tècnics i n'hi ha una altra línia per a la formació.
Se mantenen eixes dos línies, i quan se fan uns pressuposts que marca una conjuntura econòmica, que tenen d'eixir dels imposts de tots els ciutadans, cal prioritzar les partides pressupostàries, però no diga vosté el que no és.

N'hi ha una línia per a la formació, per als ajuntaments, i n'hi ha una línia per als mitjans tècnics, per a les motos uniformades, i estan en els pressupostos, i si no ho ha
llegit, l'invite jo que ho lligga.

El tema de.
.
.
, també ha fet referència al tema d'això de la policia autonòmica.
Mire vosté, precisament, este mes de novembre, si no m'alcen la reunió, com ha passat habitualment, tinc una reunió en el Ministeri de l'Interior a petició del mateix secretari d'estat d'Interior per a reunir-me per a parlar dels temes de policia.
Esperada i demanada
des de fa molt temps, más vale tarde que nunca, i que jo hi aniré molt gustosament per a poder tractar d'estes qüestions.
Espere que la proposta que he fet d'escoles tallers i tallers d'ocupació, que és una proposta efectiva que se pot fer ràpid i que pot ser una realitat eixa reforma de les infraestructures més deficients, hi estiguen d'acord.

Parla vosté també de la reforma de l'Estatut que jo acabe de dir, com si fóra una cosa trivial o fóra una cosa.
.
.
«la reforma de l'Estatut».
.
.
I de la clàusula Camps.
.
.
Mire vosté, la clàusula Camps és per a assumpció de competències, no és per a parlar de model de transferències o de model de finançament, i ho diu molt clar, si vosté s'ho llig, «per a assumpció de competències», però ací estem parlant de models de finançament, i, per a vosté, canviar el que són eixes matèries, té de fer una reforma de l'Estatut.
.
.
Per a que tinga clara la diferenciació.

I vosté dia també el tema que volem com un paraigua, el Plise, el pla Confiança, el no sé què.
.
.
Bé, jo li ho dic, vaja-se'n vosté a Castelló de Rugat, vaja-se'n vosté a Iàtova, vaja vosté a Fontanars dels Alforins, vaja vosté a Onil i els conta que això són los cuentos de la Cenicienta per a que s'adorga el xiquet, vaja-se'n i els ho conta, perquè estan en funcionament, o vaja vosté a l'IVASP per a vore si està en funcionament o no, o si estan els 11 milions invertits en el 112 o no, o
vaja vosté a les obres, que és de la seua província, de la superfície de Tírig.

I el pla Confiança.
.
.
Diu, és que, primer, per a vostés, el pla Confiança era un bluf i una mentira.
.
.
Doncs, com la realitat és tossuda, i en este moment n'hi ha mil i tantes obres fent-se en tots els pobles.
.
.
(Remors) Sí, mil i tantes, mil i tantes.
.
.
¿Eh?

El senyor president:

Senyories.

El senyor conseller de Governació:

I estan fent-se.
.
.
, entre projectes i obres, sí, senyor.
.
.
Doncs, ara, diuen, no, sí, però ho fan.
.
.
, però (inintel·ligible) .
.
.
no pagaran.
(Inintel·ligible) .
.
.
Jo estic pagant, la meua conselleria, ¿eh?
, i la resta del govern, està.
.
.
, no sé si ho ha dit vosté o el senyor Morera, està pagant a sixanta dies de certificació d'obra, i com li fa molta gràcia a la senyora Cristina Moreno, (veus) jo li dic.
.
.
, jo li dic que parle amb els ajuntaments.
.
.
Li vaig a dir alguns
ajuntaments, ¿eh?
, alguns ajuntaments, ¿eh?
, tots del PP i tots molt pro govern del president Camps, en l'Ajuntament d'Elx, en el de Picassent, en el de Burjassot, en el de Sant Joan d'Alacant, en el d'Alaquàs o en el d'Oliva, en un (inintel·ligible) .
.
.
que porta la Conselleria de Governació, obres que estan.
.
.
, per cert, en Picassent inaugurarem d'ací a poquet una obra de poc més d'un milió d'euros, i la inaugurarem i els invite també a anar a vore eixos blufs que estan ahí i que no se paguen, i que es paguen a sixanta dies i que estan ahí fets una realitat.

Amb la qual cosa, jo crec que tenim de ser seriosos en el que diguem, perquè contra més se critica el que és mentira, se torna contra u.
Això és com un bumerang, és com un bumerang, ¿eh?
, i això, doncs, al final es tornarà.
.
.
, com un bumerang, perquè dir el que no és, encara que ho repetixques mil vegades, la gent no s'ho pot creure, i li he ficat alguns exemples de municipis, bé, doncs, bé, Alaquàs, Elx i companyia, doncs, bé, per ficar un exemple, ¿eh?
, per ficar un exemple, que vosté pot comprovar-ho, no és que li ho diga jo: vosté va i ho comprova, o els toca per telèfon, com són companys del partit de vosté, i ho diu, de manera immediata,
(remors) i li diran si és de veres o no és de veres el que està diguent eixe conseller.
Eixes són les realitats, eixes són les realitats.

I evidentment que estem en una conjuntura econòmica complicada i per això fem una priorització, dins dels pressupostos, per a mantindre el que són les prioritats en matèria de seguretat, en matèria d'emergència i en matèria de desenrotllament del nostre Estatut d'autonomia.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Tenen la paraula els grups polítics.

En primer lloc, el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, jo.
.
.
, és terrible la forma en què vosté té.
.
.
, d'ací, d'argumentar determinades qüestions, ¿no?
Per començar, no m'ha contestat al que jo estic plantejant-li en el tema de la baixada dels
pressupostos.

Vosté.
.
.
, la baixada del pressupostos, retire la partida de les eleccions, que,
evidentment, és una partida extraordinària, vosté aparte les partides que l'any passat no (inintel·ligible) .
.
.
la seua competència i el pressupost baixa un 6,66%, i està baixant en capítols fonamentals com són els temes de seguretat i, especialment greus, els temes d'emergències.

Insistixc, els temes d'emergències.
Les inversions en qüestions d'emergències, la major part d'elles, li recorde, inversions de manteniment.
.
.
, no n'hi han molts capítols per a fer coses noves, sobretot qüestions de manteniment, baixa un 40%.
I això, vosté no ha segut capaç ací de donar cap tipus d'explicació raonable, ¿no?

Anem a vore, la veritat és que l'argumentació per a que Governació tinga les matèries de pilota valenciana i de les bandes de música és que això encarna els valors del valencianisme polític, que més o menys és el que m'ha dit ací, la veritat és que la cosa no pot ser més patètica, ¿eh?
, la cosa no pot ser més patètica, perquè ¡són qüestions de caràcter cultural i educatiu i esportiu!
¿Quin sentit tenen que no
(inintel·ligible) .
.
.
?
¿Què és, que en la Conselleria de Cultura no són valencianistes, no?
, i en la Conselleria d'Educació tampoc.
.
.
Només són valencianistes en la Conselleria de Governació.
.
.
¿Val?

I vosté ací ha pintat l'acord amb les bandes com si fóra, no sé, la meravella de les meravelles, però, a vore, (veus), ¿per què arriben a eixe acord vostés?
, ¿perquè sí?
, ¿eh?
, ¿perquè sí?
(Veus)

El senyor president:

Senyora diputada.

El senyor Torró Gil:

Li tinc d'explicar la història, ¿no?
La història és que del pressupost de 2010 respecte al pressupost de 2009 -només li parle de les escoles de música, només de les escoles de música- hi havia una reducció del 35%, ¿val?
Una reducció.
.
.
, no es riga, del 2009 al 2010, la reducció pressupostària en les escoles de música és del 35%, i arriben al més de juliol i com amb això no en tenien prou ¡els rebaixen un 54%!
, ¡un 54%!
, ¿val?
, es queden a nivells misèrrims respecte al que tenien en 2009, i ara vostés, en eixe aspecte concret, tornen a.
.
.
, aproximadament, el que hi havia en
2009.
En les altres qüestions milloren una miqueta més, d'ahí que diguen.
.
.
Sí, és aixina, és aixina.

En les escoles de música tornen al de 2009, i en la resta ho milloren.
I estic dient-li-ho, jo m'alegre d'això.
.
.
Vosté diu, vosté no s'alegra.
.
.
Jo sí que m'alegre, m'alegre com a valencià i m'alegre com a música, perquè jo, a més, dóna la casualitat que sóc músic de banda, i m'alegre moltíssim que hi haigguen més diners per a això, i eixos diners encara estan molt per davall de les necessitats reals de les
bandes, unes necessitats que no s'han creat només les bandes, sinó s'han creat eixos acords a què vosté
(inintel·ligible) .
.
.
, perquè vostés són uns especialistes en arribar a acords i després no complir-los.

Efectivament, en 2005 arriben a una sèrie d'acords amb les societats musicals i a partir generen unes expectatives, generen
una sèrie de despeses.
.
.
, ¿com que no?
, i a partir d'ahí.
.
.
(Veus) No, no, no, sí, sí, és aixina, ¿eh?
, i a partir d'ahí vostés es dediquen sistemàticament a incomplir eixes expectatives i a incomplir eixos acords, i això és el que genera que en estos moments les bandes tinguen una necessitat de finançament de 15,7 milions d'euros i vostés ací els n'oferixen 6, i això és difícil de discutir, ¿eh?
, molt difícil de discutir, i això, parle-ho vosté demà amb el president.
Si vol, li toca per telèfon i parla amb ell.
Jo supose que ho haurà fet, però com vostés en això no tenen massa interés, en resoldre eixe tipus de qüestions.
.
.

I eixa és la realitat, (veus) eixa és la realitat que hi ha en esta qüestió concreta, ¿val?
, i eixa és la realitat que vostés ací tindrien d'estar explicant.
Tindrien d'estar explicant, en definitiva, per què els pressupostos són com són.
.
.
Perquè ara vosté em torna a dir això del pla Confiança i torne a (inintel·ligible) .
.
.
, ¿per què no està en els pressupostos?
, pregunte.
.
.
(Veus) No, no, no, no ha explicat vosté res d'això, ¿eh?
, perdone, però això no ho ha explicat.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Torró Gil:

¿Per què el pla Confiança, si existix, si existix, està contemplat en els pressupostos?
Podia tindre un sentit la primera volta.
.
.
,
tampoc massa, perquè el van presentar al mes d'haver aprovat els pressupostos, però, bé, en un moment determinat u pot pensar, bé, es genera un pressupost extraordinari i el presente.
Però, al segon any, ¡ja tindria d'estar en els pressupostos comptabilitzat!
I, al tercer, ¡ja no li vull contar!

¿Per què no els posen ens els pressupostos?
Perquè, una de dos, o és fals el que vostés estan venent, o ho fan per a no controlar.
En realitat és una barreja de les dos coses, perquè la major part de les coses que diuen no es fan ni es pensen fer, i, en segon
lloc, perquè no tenen, o no volen.
.
.
, pretenen que els valencians no puguen controlar el que
vostés fan o diuen que fan amb eixos diners, i per això no està en els pressupostos.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore, sobre les societats musicals, li he de dir que estarem
vigilants.
.
.
, estarem seguint l'acord que finalment ahir la federació de societats musicals va aprovar en una assemblea, que vosté hi estigué, també hi estigué el nostre diputat Josep Maria Pañella, perquè no ens acabem de fiar.
Per què no?
No de vosté i de la seua paraula sinó d'un govern que diu que va a fer una cosa i després en fa una altra.

Vosté parla dels consellers Blasco i Trinidad Miró, doncs, podien haver fet el conveni més meravellós i fantàstic i supersònic de tota la història, però si després no concretes amb els pagaments i les dotacions pressupostàries efectives, no ens aprofita de res.
I això és el que ha passat.

I com que ahí està la història i se pot verificar, ja li dic jo que han acceptat este conveni, però sense tindre-les totes, perquè ja els han furtat la cartera en altres ocasions.
Perquè vosté forma part d'un govern que s'estima més gastar-se els diners dels valencians en juergues, saraus per a pijos que en atendre la nostra identitat valenciana amb dret d'admissió, sí, en històries amb dret d'admissió.
Eixa és la realitat.

I després se queixarà vosté que no té diners.
Per què no li diu al president Camps que reclame els 3.
400 milions d'euros que ens deu l'estat per infradotació de les nostres dotacions pressupostàries?
Per què el seu govern no reclama això?
Per què no ho reclama?
Tingueren l'oportunitat de pronunciar-se en el debat de política general i votaren en contra de la proposta de Compromís, votaren en contra.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Morera Català:

Si s'ha constatat per la comissió d'experts que el dèficit és este, jo crec que inclús és més, però bé, ¿per què no ho reclamem a l'estat?
Perquè, mire, sap què passa?
Que vosté ha dit una cosa que jo crec que no és certa, que l'estat paga la Ertzaintza.
No, senyor conseller, la Ertzaintza la paga el poble
basc a través d'un concert econòmic i després li ho resten de la quota que paguen a l'estat.
Tenen una cosa que es diu concert econòmic, ells i els navarresos.
I, clar, tenen unes dotacions pressupostàries públiques acollonants.

I sap què passa?
Que quan això s'ha de votar en el Congrés, els diputats del Partit Popular per a no (inintel·ligible) .
.
.
se'n ixen i dixen que això continue, perquè primer són bascos que del PP.
En canvi vostés, com són d'un partit que depén de Madrid i estan agenollats davant Madrid, traguen el que han de tragar.

El model de finançament anterior, el de 2001-2008, ha sigut una penalització història als recursos del poble valencià; l'actual, és pitjor.
I jo crec que seria convenient que buscàrem un mínim denominador comú per a poder tindre recursos per a fer front a estes partides i a les
necessitats que té el nostre poble.
Jo el convide, el convide a que vosté com a conseller autonomista, valencianista, pose les (inintel·ligible) .
.
.
i reclame eixos diners.

Perquè, sap què passa?
Que vostés se'n volen passar de submisos i al final els seus companys de Sevilla fins i tot
voten coses que vostés ací recorren al Tribunal Constitucional.
És que cal ser llest, és que cal ser llest.
El Partit Popular vota un estatut d'autonomia que conté una clàusula d'inversió territorialitzada per la població i vostés recorren el que els seus homòlegs en Andalusia voten a favor.
Cal ser pillo, sabut, però després, que mos la claven per tots els costats, i perdone l'expressió.
És que, clar, vostés recorren.
.
.
Fins i tot aprovaren un estatut que es dia «realidad nacional andaluza».
Per tant, no siguen vostés tan submisos que després mos passa el que mos passa.
No cal ser tan submisos.
.
.

Jo he dit «estatutet», clar!
, i podia dir també un estatut de vergonya, perquè no va comptar amb cap participació publica del poble valencià.
Se varen fer ací unes visites, unes reunions i vostés s'ho menjaren i s'ho fregiren amb creïlles.
(Remors) Un estatut de vergonya.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Morera Català:

I ara estem pagant les conseqüències d'eixe estatut.
Un estatut de vergonya.
Però és que estem ja parlant de reformar-lo!
 Si és que els seus homòlegs d'Andalusia van ser més van avançats que vostés, molt més avançats.
Un estatut de vergonya.

Però, en tot cas, me diu vosté sobre les escoles taller a la reforma dels quarters de la Guàrdia Civil, la policia.
Escolte!
, si no tenim un dur, ¿què anem fent arreglant-los els quarters a la policia nacional i a la Guàrdia Civil?
(Veus) Escolte, que li ho pague Rubalcaba, que li ho pague Rubalcaba.
.
.

El senyor president:

Senyories.
Senyor Morera.

Senyories, ací, en esta comissió, afortunadament, cada u diu el que creu convenient quan li toca el torn.
Quan
no li toca el torn callen vostés un poc i deixen que cada u diga el que crega que deu dir.
Després, quan al senyor conseller li toque el torn ja dirà el que crega que dega de dir.
Però, de moment, cada u que s'expresse.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Les escoles taller és una iniciativa interessant, però, escolte, que s'ho paguen ells.

I vosté no m'ha contestat a una cosa.
Jo li propose un acord: que parlem amb la consellera de
justícia i si no ens deixen o no li deixan el senyor Rajoy fer la policia autonòmica, com a mínim els 2.
200.
000 euros que van a vigilància dels edificis públics de la Generalitat valenciana amb el pressupost de la conselleria de justícia, com a mínim que se puga posar la policia autonòmica o la unitat adscrita de la policia nacional, que vosté denomina «policia de La Generalitat».
Per què no ho fem.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
com a mínim.
.
.
-no, és que m'han furtat, com a mínim, mig minut-, (rient) com a mínim, mig minut, com a mínim.
.
.
Escolte!
, ja que vosté és incapaç de reclamar i d'exigir al seu partit a Madrid que facen el que fan en altres comunitats autònomes, per què mos hem de conformar en ser menys, com a mínim, que la custòdia dels edificis públics de La Generalitat que els custodie la unitat adscrita de la policia
nacional, com a mínim això.
Jo el convide a que pactem una esmena en eixe sentit.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula la senyora Sanchordi.

La senyora Sanchordi García:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, de veres que no sap el moltíssim que m'alegra que vosté diga que jo el motive.
Perquè, precisament, eixa és la meua faena.
(Rialles) Home, per suposat, per suposat!
Perquè eixa és la meua faena.
La meua faena és, com a representant de l'oposició, motivar-lo per tal que vosté done explicacions i per a que vosté s'esforce més i siga millor conseller i millor govern.
M'alegre, però no s'enfade.
Jo vull motivar-lo, però no enfadar-lo, enfadar-lo políticament vull dir, per suposat, també.

Anem a vore per on comencem.
Tot el tema de les noves competències i les bandes de música.
Home!
, per descomptat, per part del Grup Socialista donar l'enhorabona sobretot al col·lectiu de bandes de música i als seu representants, sobretot a d'ells.
Perquè, anem a vore, han arribat a un acord que ells mateixa consideren que és mitjanament satisfactori i, per tant, mosatros no anem a ser més papistes que el papa.
Ara bé, han pressionat molt, els han pressionat molt.
Si no hagueren pressionat tant,
hagueren aconseguit el que han aconseguit o no?
Segurament, no, fóra vosté el conseller o fóra qui siga.
Ara, han pressionat, han aconseguit una modificació i estan mitjanament satisfets.
I si vol, per la part que li toca, si li fa il·lusió, jo li done fins i tot l'enhorabona.
Enhorabona per, després d'una gran pressió, haver aconseguit arribar a un acord més o menys satisfactori, enhorabona.

I li diré més coses.
Jo no vaig a entrar, perquè a més, tant que diu que se preocupa i l'han hagut d'estrényer.
Això casa poquet amb eixe superorgull que vostés tenen.
Perquè vostés no tenen orgull de ser valencians, tenen superorgull.

I jo li diré una cosa, jo no vaig a entrar en si el grup parlamentari al que represente o jo
mateixa estic més orgullosa de les bandes que vosté o que el senyor Torró o que qualsevol persona que estiga ací.
Ni més ni menys, mosatros estem simplement orgullosos de les bandes de música i de la riquesa cultural i identitària que això comporta, orgullosos, punt, sense matisos, ni més ni menys.

I una altra cosa, senyor conseller, com que jo mai en la vida li he dit que ni
vosté ni la seua conselleria faja res, perquè això és impossible, perquè fins ahí podríem arribar, tant que jo ho diguera com que fóra veritat, jo, si vol, a partir d'ara, cada vegada que tinga una compareixença amb vosté, el primer que diré és: senyor conseller, jo no dic que vosté no haja fet res en esta conselleria, i després continuaré amb la intervenció.
I després, si vol, faja el de sempre, que és agarrar les paraules que li interessa i contestar dient coses que no és que no haja dit, és que ni les he pensades.
Però, bé.

Anem a vore.
La reforma de l'estatut, moltes gràcies per explicar-me que era un tema de finançament i no de competències; un tema, vosté ha dit, fonamental, des de fa mes i mig, abans no.
Perquè fa més i mig concretament és quan el vicepresident i conseller d'Economia fa una roda de premsa i anuncia que se va a encetar una reforma de l'estatut, fa mes i mig, abans, no.
Aleshores, només li dic una cosa, que se donen una miqueta de pressa perquè a la millor arribaran tard, perquè arribaran tard, arribaran tard.
Val.

Més coses.
Que poquet temps me queda, quina llàstima!
Me diu: vosté no parla res del ministeri, de com s'han rebaixat els pressupostos.
Home, clar!
, no he dit res perquè jo no he vingut ací a parlar d'això, jo no.
I no vaig a dir res.
I com diuen que una imagen vale más que mil palabras, li ensenyaré alguns gràfics que comparen els últims anys de la gestió del Ministeri de l'Interior.
«Tasa anual de criminalidad», des de l'any 2000.
Estem en esta.
(Remors) Vale.
Y no digo nada.
«Descenso porcentual de la criminalidad en España».
Vale.
En la comunitat, més que la mitjana espanyola.
«Tasa de homicidios dolosos y asesinatos»: baixa.
«Delitos contra el patrimonio»: baixa.
«Tasa de robos con violencia»: baixa.
«Sustracciones de vehículos»: baixa.
«Faltas de hurto»: baixa.
«Tasa de delitos esclarecidos»: puja.
«Tasa de detenidos»: puja.
«Agentes provinciales disponibles»: puja, com vostés saben, sobradament bé.
Y «comparación incremento efectivos 2003-2010».
(Remors) Qui governava en el 2003?
I que poc de furor reivindicatiu tenien vostés en 2003 i com estem ara?
Dic jo que la inversió que haurà fet el ministeri i la gestió haurà tingut alguna cosa a vore, no?
Me pareix a mi que sí.

En qualsevol cas, el problema és que vostés han fet de la seguretat el mateix que de les infraestructures, l'aigua i el finançament.
Han fet un tema bandera, un tema bandera.
Ara bé, bandera per a exigir al govern central, però no per a complir les seues competències i no per a treballar pels valencians en la part que a vostés els toca.
El problema és que quan fan tanta bandera fan com Camps: «Me envuelvo en la bandera.
» El problema és que
se envuelve en la bandera fins ací, i com ho fan fins ací no veuen el que tenen més propet, no veuen el que tenen més propet.
I aixina mos va a tots.

Per cert, sé que me passe.
Cinc segons.
Per favor, no m'ha contestat a eixe desmesurat augment de les sancions del capítol III del programa de seguretat, que passa de 500.
000 euros a 10 milions d'euros.
Me conforme que me contesten a això.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

L'última intervenció del senyor conseller per a tancar la compareixença.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

Telegràficament.

Senyor Torró, ja li he explicat que baixa un 0,3% el pressupost respecte a l'any 2010.
Mosatros no ens n'anem als pressupostos de l'any 2005, com fan els pressupostos generals de l'estat, sinó que baixem.
.
.
I per això prioritzen seguretat i emergències.

Mire, no tinc temps i no vaig a parlar-li de les estadístiques i dels resultats d'emergències, perquè crec que estan a la vista de tots.
L'esforç que ha fet este govern amb les estadístiques, siga d'incendis forestals siga de resposta immediata davant qualsevol accident,
qualsevol emergència, o siga de planificació que ha fet este govern, crec que està fora de dubte en seus universitàries, en seus doctrinals i en seus d'experts.
Són uns resultats, diria jo, més que prudents i més que positius.
Però si vostés aixina i tot volen criticar-ho, ho critiquen.

Mire vosté, vosté me vol parlar de la història de la federació i tal.
Jo he fet un seguiment de la història, jo també sóc músic com vosté i he tocat en dos bandes i molts anys.
I la meua primera carrera fou la de la música.
I, mire vosté, l'evolució que ha tingut el tema de la música des de la llei de l'any 1998 i des dels acords que s'han fet en este govern és que era la nit i el dia per a les societats musicals, la nit i el dia, era de
fer pràcticament res a donar alguna cosa.

Li vaig a dir més.
En l'any 1995, pel que vosté dia de les escoles de música.
.
.
Les escoles de música estem parlant.
.
.
El que cal fer és normativitzar les escoles de música.
(Remors) Sí, sí, les escoles de música i d'educands.
Sí, senyor, sí senyor.

Mire vosté, en l'any 1995 n'hi havien 58 escoles de música.
Este govern, que no vaig a dir que no fa res perquè la senyora Sanchordi no me diga.
.
.
, este govern (inintel·ligible) .
.
.
287 escoles de música i n'hi havia 58, senyores.
I vostés encara s'atrevixen ací a criticar.
Però, bé, és que és una cosa que ratlla la.
.
.
Vaja.
.
.
, m'estalvie l'adjectiu.

Mire vosté, totes les subvencions estan per damunt de l'any 2009, totes.
I vosté diu que no se fan les coses del pla Confiança i tot això.
Precisament, perquè no se fan les coses, mosatros tenim majoria absoluta i vosté està on està.
.
.

El senyor president:

Senyors diputats.
.
.

El senyor conseller de Governació:

Perquè mosatros sí que les fem i vosté, damunt que no les fa, fa com el perro del hortelano, ni hace ni deja hacer.
(Remors)

Senyor Morera, qui no se fia no és de fiar.
Vosté diu que juergas i saraus per a pijos i no sé què.
Mire vosté, jo no li vaig a faltar al respecte a vosté, com vosté l'acaba de faltar a este govern i als valencians.
Però, mire, moltes d'estes juergues que vosté diu estan creant ocupació, estan creant turisme i estan portant inversions estrangeres que mai hagueren
vingut si no s'hagueren fet.
Aixina que lamente molt que vosté s'agarre a pitorreo estes coses, perquè la gent, amb el que està patint i no està acabant a final de mes, li assegure que no se les agarra a pitorreo.

Mire vosté, mosatros estem pagant al cent per cent el tema de les escoles de música.
Sé que els dol molt, que hem arribat a un acord, sé que els dol molt.
Està satisfet el col·lectiu, però no l'oposició.
Bé, és el seu problema.
És que ho lamente, ho lamente molt per vostés, ho lamente!
Però, què anem a fer?
Les coses són aixina, les coses són aixina.
I ja que està dient això, espere que recolze la modificació de l'Estatut d'autonomia.

I, mire vosté, mosatros férem un estatut siguent lleials i solidaris i reivindicatius, però no rupturistes ni insolidaris.
Ni creguem que s'haja de comprar vots per a mantindre un govern amb càrrec a molt milions de ciudatans que n'hi ha.
Perquè això és la prova del sectarisme i de la insolidaritat en política, per a que ho sàpia.
I per això li dic que faríem la reforma de l'estatut igual que l'acabàvem de fer, perquè som lleials i som reivindicatius, però no som rupturistes ni som insolidaris.

I diu que donava vergonya l'Estatut.
Férem 75 ponències.
I jo que fon ponent -vosté no ho sé, no sé on estava-, però jo que fon ponent, ens reunirem en centenars de reunions, en companyia, també, de membres del seu partit i del partit socialista, amb centenars d'institucions i associacions de la societat civil.
I li ho poden contar a vosté també.

I diu: «dos milions i mig per a vigilància d'edificis».
Home, dos milions i mig, per a vigilància d'edificis.
.
.
Mosatros gastem la policia per a seguretat ciutadana.
Gastem la
policia per a les funcions que interessa, en estos moments, i que les taxes de
criminalitat mos indiquen.
I, evidentment, este conseller no està per ficar policia autonòmica en els edificis públics.
Per a que ho sàpia.
Parlarem, que no tinc temps.

La reforma, que he dit, de l'Estatut d'autonomia -i me va a permetre cinc segons el president-.
La reforma que plantegem no se podia fer, senyora Sanchordi, fins que no
estiguera la decisió i la sentència del Tribunal Constitucional.
Però, bé, si és que és una cosa que ja se sap.
És que, de deveres, me preocupen molts comentaris que sent de les seues
senyories.
¿Com anem a fer i a plantejar-se una reforma, quan mosatros diguem que això és inconstitucional, però l'únic que pot dir que és constitucional és el Tribunal Constitucional?
I mosatros diguem: «Doncs si ho és per a Catalunya, ho és també per a mosatros o per als extremenys.
» ¿Com anem a plantejar la reforma fa no sé quant mesos, si és del mes de juny la decisió de la sentència del Tribunal Constitucional?
De veres, de veres, és un poquet alarmant, de veres, alguns plantejaments.

I mire vosté, per a acabar -gràcies, senyor president-, la taxa de criminalitat.
M'agradaria tindre temps per a parlar d'este tema, de la taxa de criminalitat.
Simplement dir-li -i acabe, senyor president-, dir-li dos coses.
U, llegia l'altre dia, i era públic i està en revistes especialitzades de matèria de seguretat, i s'ha publicat també en mitjans de comunicació, a alguns experts d'universitats -no de ningun partit polític, ni de ninguna ideologia
(inintel·ligible).
.
.
- que dien que desconeixen els criteris de les noves taxes de criminalitat que ha
fet el ministeri de l'Interior, que podien donar els resultats que volgueren que donaren i l'opacitat que tenien.
Amb la qual cosa, amb això que li diga, és suficient.

I segon, i acabe, de l'any 2003 a l'any 2010 -parlant vosté d'eixes famoses.
.
.
, jo també li podria traure molts glaçons que fan ara en els ordinadors-, hem crescut 1.
200.
000 habitants.
No me vullga comparar, vosté, una comunitat de 5.
200.
000 habitants en una de 3.
900.
000 habitants.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories.
(Remors)

Després de la compareixença del conseller, suspenem la sessió fins a les quatre i mitja, que compareixerà la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 23 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 31 minut)

Compareixença de la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina Hernández Miñana

El senyor president:

Si els pareix a tots bé, anem a reprendre la sessió de la comissió d'economia i hisenda que, a migdia, amb la compareixença del conseller de Governació l'havíem suspés fins a esta vesprada a les quatre i mitja -que és l'hora que és ara- i que tenim ací amb mosatros a la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació que, com han fet tots els consellers membres del govern, va a exposar-li a la
comissió les línies pressupostàries del seu departament per a l'exercici de l'any que ve, el 2011.

Doncs, donar-li a la consellera la benvinguda.
Ja ets habitual de la presentació dels pressupostos, i, quan vullgues, doncs, tens la paraula.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Molt bé.

Moltes gràcies, president, per la teua benvinguda i, efectivament, ja som habituals des de
fa uns quants anys, des d'esta legislatura.

Molt bona vesprada a tots, senyories.
Els pressupostos de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació per a l'exercici 2011 s'han dissenyat mantenint el criteri general d'austeritat en el gasto públic, seguit per tots els departaments del Consell, criteri que ja s'aplicà en els exercicis 2009 i 2010 i que continua en els pressupostos per al pròxim exercici 2011.

Igualment, s'ha tingut en compte l'escenari actual marcat pel nou model de finançament, el pla d'austeritat de La Generalitat en què s'han adoptat determinades mesures de contenció del gasto públic, el pla econòmic financer de reequilibri 2010-2012, els pressupostos generals de l'administració general de l'estat, així com els programes operatius de la Comunitat Valenciana per al període 2007-2013.
Tot això, dins dels principis de transparència, eficiència en l'assignació i utilització de recursos públics i, naturalment, els criteris de plurianualitat.

En este exercici 2011 es realitza, si cap, un major esforç d'austeritat unit a un criteri d'eficiència, a fi d'aprofitar el màxim possible els recursos tant econòmics com humans que disposem, mantenint el recolzament a tots aquells projectes
de caràcter estratègic i, sens dubte, que beneficien els sectors productius.
Els hem d'administrar en una època de gran dificultat econòmica.

En relació als capítols, se rebaixa un 4% el capítol I, gastos de personal -com votés tots saben-, obligats pels pressupostos del Govern d'Espanya.
I se baixa un 15% el capítol II, que fa referència a la compra de béns i gastos de funcionament, en la línia d'apostar -en este cas sí- per una gestió eficient i àgil, que suposa que tingam una de les administracions més barates de tot Espanya, en el marc d'un pressupost de La Generalitat -com dia- que és el més social de tota la nostra història, donat que el 83% d'ell se dedica a les polítiques de caràcter social.

El pressupost de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, en este marc que acabem de definir i descriure per a l'exercici 2011, ascendix a 288,7 milions d'euros, i la seua participació en els pressupostos totals de La Generalitat és del 2,11%.

Si fem referència als pressupostos consolidats de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació que -com bé saben tots vostés per les compareixences anteriors- inclou l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries, l'IVIA, i l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, ascendix este pressupost consolidat a 495,4 milions d'euros, que suposa el 3,06% del pressupost total consolidat de la Generalitat
valenciana i que reflectix una disminució del 4,9% respecte a l'exercici anterior.

Si fem una anàlisi dels pressupostos per capítol de gasto, i atenem a la seua classificació econòmica, el capítol de personal ascendix a 51,5 milions d'euros; el de funcionament, a 25,2 milions d'euros, sent el més baix de tots els capítols de gasto; les transferències corrents a 58,9 milions d'euros; les operacions de capital, 25,9 milions d'euros; i les transferències de capital a 127,3 milions d'euros.
Este capítol, que és el capítol VII, és el de major pes de tots en el nostre pressupost, un 44,1%, i suposa, en relació al pressupost de l'any passat, un 1,6%.
És un capítol destinat -com bé saben vostés- a la inversió productiva i competitiva del sector, i, especialment, a l'impuls de les partides relacionades amb el desenrotllament del medi rural i -com dia- a la competitivitat de tot el nostre sector agroalimentari.

Si fem esta anàlisi en relació als programes de gastos, comencem per la subsecretaria que gestiona el programa
711.
10, que fa referència a la direcció i servici general.
És un pressupost de 39,7 milions s d'euros i la seua finalitat és acostar l'administració tant als professionals del sector, a totes les organitzacions que en el sector
són interlocutores per a mosatros, i facilitar-los la informació per a l'exercici de la seua activitat.
En este capítol pressupostari mantenim l'esforç inversor en totes les partides destinades a desenrotllar i a implantar l'administració electrònica i la simplificació de totes les carreres administratives, que és una política en la qual ja hem insistit sobre ella en estos últims anys.
Se tracta d'arribar d'una forma àgil, eficient i molt més econòmica, no sols a tots els interlocutors del sector sinó a tots els beneficiaris del nostre sector.

En relació a la Direcció General de Producció Agrària, els pressupostos per al 2011 ascendixen a 125,1 milions d'euros i representen el 43,4% de la conselleria.
És la direcció que té la responsabilitat de gestionar tres programes per a mosatros fonamentals, i d'ahí el pes tan important d'esta direcció general en relació al pressupost total de la conselleria: gestiona el programa 714,20, foment i
garantia agrària, que amb 63.
100.
00 euros és el programa de major dotació econòmica de tota la conselleria -ara entraré i ens estendrem sobre ell-.
Té una disminució, en relació a l'any anterior, d'un 6,4%, i jo crec que esta és una dada molt important, perquè sent el de major pes podria haver suposat o haver carregat sobre ell alguna
disminució important, i, tanmateix, no ho han fet precisament per les polítiques que se gestionen a través d'este programa.

El següent programa, 531.
10, estructures agràries, que comptarà per a l'exercici 2011 amb 43,4 milions d'euros, i el programa destinat al desenrotllament i millora de la ramaderia amb 18,5
milions d'euros.

Com dia, amb una dotació de 63.
100.
000 euros per al 2011, el programa de foment i garantia agrària dóna la màxima prioritat al sosteniment de la renda dels llauradors.
Per això, ficava èmfasi en la disminució i en l'import absolut d'este programa, sosteniment de la renda dels agricultors, i comprén una de les línies més importants de recolzament a esta idea, que és la contractació d'assegurances agràries amb 22 milions d'euros, el foment d'una agricultura compatible amb la protecció mediambiental i amb les exigències dels consumidors.
També contempla tot allò relacionat amb les ajudes agroambientals i totes les ajudes directes que se
cofinancen a través d'este programa pressupostari i que tenen totes la dotació necessària perquè eixe cofinançament siga una realitat.
Un altre dels principals objectius de la Direcció General de Producció Agrària per al 2011 és la millora de la competitivitat de les nostres explotacions.

I, parlant de la citricultura, el programa de la reconversió varietal dotat amb 6,7 milions d'euros -com vostés saben-, cofinançat pel MARM, que té la dotació suficient per a la demanda que n'hi ha en estos moments.

I en relació al programa de desenrotllament rural de la Comunitat Valenciana, que també té el mateix horitzó d'aconseguir explotacions més rendibles i adaptables a les exigències tant tecnològiques com de mercant, però també per a una millor gestió mediambiental, continuem apostant, a través d'este programa, per les ajudes a la modernització de les explotacions agràries i a la instal·lació de jóvens.

Estes ajudes estan encaminades a corregir -com bé saben vostés- deficiències de caràcter estructural que condicionen, en molts casos, la competitivitat de les
explotacions agràries, aixina com la incorporació de jóvens; recolzen actuacions que milloren la capacitat tecnològica a través d'inversions en instal·lacions, compra d'equipament, maquinària, plantació de noves varietats o nous cultivars que puguen ser alternatives a les
produccions actuals o millores en els sistemes de regadius.

Si recorden, inicialment este programa, de desenrotllament rural de la
Comunitat Valenciana, el tradicional PDR, i estes dos mesures, estaven dotats
amb 85,62 milions d'euros.
Però, la demanda, la previsible demanda, d'acord amb la qual estem tenint, però, sobretot -i és molt important-, l'alt grau d'execució de totes els projectes que s'estan finançant a través d'estes dos línies, mos ha portat a incrementar esta dotació en sis milions d'euros, a fi de possibilitar noves convocatòries que acullen noves iniciatives en este sentit.
Amb esta aprovació, amb esta modificació, les ajudes comptaran, per a les dos línies, per als dos programes, amb 91,7 milions d'euros; 51,2 a modernització i, 40,5, a instal·lació.

Finalment, posem en marxa una nova línia d'ajudes dotada amb un milió d'euros, destinada a la protecció dels nostres cultius, a través de malles protectores.
La intenció d'esta nova línia és incorporar valor afegit, preservar els cultius de les inclemències meteorològiques, naturalment del vent i la pedra, d'algun tipus de plagues i, en determinats casos, també, tenim la seguretat que valdrà per avançar les produccions i fer que les tingam en un moment més adequat de l'oferta i també per a incrementar la productivitat.
Per tant, creem que és important començar a treballar amb produccions protegides.

Dins de la Direcció General de Producció Agrària, el següent programa que els havia descrit, estructures agràries, el 531.
10, té un pressupost de 43,4 milions d'euros.
I les actuacions més rellevants que es duran a terme seran totes les relacionades amb l'optimització de l'ús i la gestió de recursos hídrics.
No se li escapa a ningú que la modernització del regadiu amb el consegüent estalvi d'aigua, però també la disminució que suposa per als costos de producció, i, sobretot, la millora en les condicions de treball, és una de les prioritats que ha sigut i contínua sent una de les prioritats marcades per esta conselleria i, sens dubte, pel
govern del president Camps.
Per això, la línia que fa relació a la racionalització de l'ús de l'aigua de reg és dota amb 22 milions d'euros, que suposa un increment del 14,6% respecte a l'exercici anterior.

En relació als camins rurals, als camins agrícoles de titularitat municipal, este any està previst que esta inversió se puga fer a través de la inversió directa de la conselleria, i se destina una inversió de 16 milions d'euros.

I l'últim programa d'esta direcció -que havíem descrit-, desenrotllament i millora de la ramaderia, 714.
80, té com a objectiu fonamental el manteniment de l'estatus sanitari de tota la nostra cabanya.
És una política de caràcter horitzontal, que creguem que és absolutament necessària, no sols per a la competitivitat de les explotacions, sinó també molt important per a la seguretat alimentària i dels nostres consumidors.
Per tant, manteniment de l'estatus sanitari; adequació de les explotacions als nous requeriments normatius en matèria de benestar animal, este aspecte també és fonamental perquè han eixit últimament algunes normatives que estan obligant el sector a nous equipaments i a
noves adequacions; i, sens dubte, el manteniment del nivell de competitivitat d'estes explotacions encaminades a la seua renda.

Per això, en relació a este programa, mantenim el mateix nivell d'ajuda a les agrupacions de defensa sanitària per a pal·liar les explotacions de forma directa, tot el que està relacionat amb el control de malalties i amb el manteniment de la xarxa d'epidemiovigilància de la Comunitat Valenciana, de la qual se fem càrrec absolutament, i el manteniment de la quantia de les indemnitzacions per
sacrifici obligatori, que també forma part del programa nacional de control i eradicació de malalties.

Se publicarà una nova orde -que resolt el que acabava de comentar- d'ajudes destinada a la millora de les condicions de benestar animal, perquè, concretament, en explotacions porcines i avícoles de posta n'hi ha noves exigències comunitàries que aconsellen que les explotacions s'incorporen a eixa normativa i no mos pareix que siga el moment que ho fagen
sense ajudes de caràcter públic.
Publicarem una nova convocatòria de l'ordre d'ajudes per a la millora de la competitivitat de les explotacions, el que siga
ajuda directa per al ramader o per a adequar les seues instal·lacions, també se manté en la seua integritat, i estem tramitant una nova orde d'ajudes, en este cas, per al sector apícola.

En relació a la Direcció General d'Investigació i Tecnologia Agroalimentària, els pressupostos per al 2011 d'esta direcció ascendixen a 39.
250.
000 euros.
S'han dissenyat per a mantindre totes les estratègies necessàries per a continuar dotant el sector agroalimentari valencià d'eines de competitivitat, que tinguen el seu suport en la innovació i que són necessàries per a continuar liderant els mercats.

El capítol VII, de la direcció general, s'ha ajustat en algunes línies, i, en el cas dels projectes d'investigació es mantenen tots aquells que tenen una repercussió directa o indirecta sobre la competitivitat del sector.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació manté la seua aposta per la innovació perquè, a través de la investigació i el desenrotllament tecnològic com a eina de millora de la competitivitat, es dota tota la cadena
agroalimentària d'una vertadera clau per a la seua sostenibilitat.
Se dota este programa -com dia- amb 39 milions d'euros.

En este sentit, es promouen els projectes d'investigació de l'IVIA en tots els sectors de l'agricultura, amb especial atenció als cítrics, als fruiters, a les hortalisses i a la cabanya ramadera.

Se recolzen projectes de caràcter integral, que ja s'havien ficat en marxa en estos últims anys, i tot allò relacionat amb el control alternatiu a les plagues, tant per als sectors agrícoles emergents com per als tradicionals.

Ací tornem a ficar com a prioritari, com a un pilar fonamental, el tema de la
sanitat.
Abans parlàvem de la sanitat i el benestar animal, i ara parlem de la sanitat de caràcter vegetal, absolutament, prioritària.
Per això la lluita de les plagues se manté en tota la seua extensió.

La transferència de tecnologia es recolza tant en el sector primari com en la indústria agroalimentària, fomentant el desenrotllament de projectes d'investigació aplicada.

El pressupost per a l'institut en este any ascendix a 21,4 milions d'euros.

Es mantenen les accions dirigides a promoure el desenrotllament de projectes de
noves tecnologies, en este cas, incrementant un 68% l'aportació de la Generalitat valenciana, considerant que són projectes que generen valor afegit i contribuïxen a la competitivitat del sector, aixina com als projectes per a la mitigació del canvi climàtic.
En alguns dels casos se tracta de projectes per a valorar els residus
agroalimentaris i, en algun altre, per a promoure la generació associada al cultiu d'espècies hortícoles.

En el control de plagues i malalties, que ja els he dit que és un pilar fonamental, es continuen totes les estratègies, ja iniciades en estos últims anys, que combinen la lluita biològica i la biotècnica en l'ús dels fitosanitaris, dirigits a aprofitar estes ferramentes amb l'objectiu d'acostar les nostres produccions, tant a la demanda del consumidor, com a
permetre la seua diferenciació comercial; per això, ficàrem en marxa el projecte Zero, que ja tinguérem ocasió de presentar en el seu moment.
Per això es promouen, tant les polítiques actives de prevenció i control, com les de divulgació i transferència dels resultats que se van obtenint al llarg de la vida d'estos projectes.

En la relació amb la Direcció General d'Empreses i Desenrotllament del Medi Rural, que té entre les seues competències indústries agroalimentàries, cooperativisme i medi rural, els pressupostos per al 2011 ascendixen a
73,3 milions d'euros i representen el 25,4% del pressupost de la conselleria.
Ho fa.
.
.
, la
gestió esta direcció general a través de quatre programes pressupostaris: el primer d'ells, ordenació i millora de la producció pesquera, amb un pressupost de 22,8 milions d'euros.

En matèria de pesca, el sector, en els últims anys, ha hagut d'afrontar nous reptes respecte al volum de pesca desembarcada, de l'augment de costos d'explotació, de l'activitat extractiva, reptes realment importants i que poden llastar el futur
del sector.

Per tot això, a través del programa 714.
10 i amb la intensificació de les mesures que ja s'han contemplat en el pla director de pesca i que ja tenen un nivell d'execució per dalt del 80%, es pretén afrontar amb èxit este repte del qual estàvem parlant, establir un equilibri sostenible i econòmicament viable entre la conservació dels recursos marins i la seua explotació; aixina com, per descomptat, mantindre l'ocupació de la gent en la mar.

Per esta raó, la línia destinada a finançar les parades biològiques, que ha segut discutida ací en l'exercici en el qual la ficàrem en marxa, no patix cap disminució respecte als exercicis anteriors, mantenint-se la consignació pressupostària de 4 milions d'euros, que és en la línia de recolzament a les polítiques socials d'este govern.
Per descomptat, esta, sense cap dubte, és la mesura de major caràcter social de les d'esta conselleria, però, sobretot, una vella aspiració de tot el món de la pesca.

Per això, des de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, anem a articular mesures que ens permeten avançar en la investigació per al desenrotllament tecnològic del sector i les pràctiques que potencien i milloren la competitivitat de les activitats
extractives, les de transformació, les d'industrialització, comercialització i la formació en el món de la pesca.

Igualment, iniciarem projectes d'estudi per a nous esculls, si és el cas; el manteniment de les ajudes a les parades biològiques per a protegir i regenerar els recursos marins, i, per descomptat, a les
parades definitives, per a ajustar l'esforç pesquer -com dia abans- als recursos existents, assegurant un objectiu fonamental, que és la sostenibilitat del sector, però també la sostenibilitat del medi marí.

Sense oblidar, la intensificació en campanyes com les de promoció del peix fresc, del peix del nostre litoral, baix la marca «Peixcològic, la mar de natural», que se du a terme en col·laboració amb els ajuntaments que tenen seus de confraries i, per descomptat, en cada una
de les confraries; així com la ficada en marxa d'un projecte pilot, en este moment, ja, per a la pesca de turisme i un projecte,
ja iniciat, com és el de la investigació, a través de la nova unitat associada entre l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries i la universitat catòlica a través de la seua facultat d'estudis del mar.

De manera que podem afirmar que el sector no vorà limitat ni el seu finançament per als projectes d'inversió, modernització o equipaments, però tampoc les seues necessitats de finançament per a gastos de tipus social.

El segon programa d'esta direcció general s'ocupa de la indústria agroalimentària.
Una indústria que en l'actual conjuntura econòmica té un comportament positiu, que està suposant com un dic per al manteniment d'ocupació i per al manteniment de les exportacions de la nostra comunitat.
Per tant,
mereix l'impuls i mereix el recolzament d'esta conselleria.

A través del programa 714.
30, indústries agroalimentàries, se destinen 19,6 milions d'euros per a recolzar les iniciatives empresarials, bé de la indústria, bé de les cooperatives, que tinguen projectes de diversificació de productes, de modernització, d'incorporació, d'innovació o d'aplicació dels resultats de la investigació.

En relació a este mateix tipus de projectes, però per a microempreses, xicotetes empreses, normalment, que inicien la seua
transformació d'alguna matèria de caràcter primari i que són en gran mesura de caràcter artesanal, se dotarà esta línia de microempreses amb 1 milió d'euros.
Per això, s'ha augmentat de forma molt important la dotació a estes empreses, per a impulsar la creació de microempreses, per a impulsar les iniciatives empresarials d'estes característiques en les cooperatives.
I per a seguir recolzant els projectes d'inversió d'estes característiques de les empreses, se fa este significatiu increment.

En relació al cooperativisme agrari, que tots coneixen el recolzament d'esta conselleria a través de tots els anys d'esta legislatura, continuem apostant per a impulsar este model empresarial, a
través de les ajudes, que tenen com a objecte: la formació als socis de les cooperatives, la reestructuració del sector a través de fórmules d'integració que garantisquen o ajuden a garantir, per un costat, un major volum de producció i que eixa oferta competisca de forma agrupada en els mercats per a un millor
posicionament d'esta.
És una forma de racionalitzar totes les instal·lacions que existixen al llarg de tot el territori, amb la finalitat de ser més competitius i de tindre una major rendibilitat.

Esta línia d'ajudes se manté en la seua integritat en relació a l'exercici 2009.
Perquè l'any passat tinguérem una petició extraordinària del sector cooperatiu, que se va atendre, incrementant de forma molt
important les ajudes per a eixe projecte concret.
Se manté este any esta línia.
.
.
, o siga, no li afectaria, diríem, la crisi perquè se manté en els nivells de 2009.

I en esta línia, també hem recolzat.
.
.
, la quantitat no pareix significativa, però creguem que ho és, per als sectors als quals va dirigida.
Es recolza amb 100.
000 euros, en
transferències corrents, el sector de la satsuma per a conserva, perquè creguem que està localitzat en una àrea geogràfica on l'impacte és important.
I mantindre la indústria de conserva de satsuma és fonamental per a mantindre el cultiu de la satsuma en eixa àrea geogràfica.

I de la mateixa manera, però, en este cas, amb 650.
000 euros, se recolza, amb l'adaptació d'un reial decret del ministeri, als productors de plantes vives i productes de
floricultura.

En l'àmbit del medi rural, del desenrotllament de les polítiques del medi rural, que, sense dubte, són de les apostes més fermes que fa este Consell, tant en recursos econòmics com en recursos personals.
Ja saben vostés que afecta, tant a iniciatives de caràcter privat com a iniciatives de caràcter públic, per a la millora dels servicis públics dels pobles de l'interior, però també per a la millora i la preservació del paisatge rural tradicional o del patrimoni, no soles del paisatgístic, sinó el cultural i arquitectònic de l'àmbit rural, la dotació és de 24 milions d'euros.

A estos objectius dirigim l'estratègia Ruralter, que ja ha segut discutida àmpliament perquè és d'anteriors exercicis econòmics.
I podem destacar com una novetat per a 2011 que se fica en marxa l'execució, que l'altre dia vàrem estar parlant, del programa de desenrotllament rural sostenible, amb un
pressupost d'un poquet més de 6 milions d'euros, el que suposa un increment substancial addicional a la gestió d'este programa Ruralter.

I entre les actuacions a dur a terme, cal destacar en esta direcció general -ja no estem en Ruralter- la posada en marxa d'un parc agroalimentari, que l'estudi ja l'havíem comentat al llarg d'estos últims mesos, com a un instrument per a guanyar futur, que permeta el
desenrotllament del nostre territori, la fixació d'ocupació en zones molt determinades; aixina com conéixer bé quines són les demandes i les tendències del consumidor per a enfocar tots els projectes d'innovació, de qualitat, de diversificació, d'oferta i d'utilització de noves tecnologies en este sentit.
Podíem dir que és un projecte certament innovador i que tracta d'avançar-se a la problemàtica immediata, tracta d'avançar-se d'alguna forma al futur.

I en relació a la Direcció General de Comercialització, els pressupostos per a 2011 d'esta direcció general ascendixen a 11,3 milions d'euros.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, a través del programa 714.
60, qualitat agroalimentària, i amb un pressupost de 7,7 milions d'euros, aposta prioritàriament pel foment del consum dels nostres productes, per conéixer i difondre els valors alimentaris i sanitaris dels mateixos, sobretot, en
allò relacionat amb la fruita i hortalisses fresques.
I això se plasma clarament en els pressupostos.
I és el tercer any que esta comunitat autònoma és la que més diners invertix en el foment d'estos beneficis saludables per al consum, concretament, en la població infantil i a través del programa de repartiment de fruita en els col·leges de tota la Comunitat Valenciana, en la franja d'infantil i primària de tots els col·leges públics i concertats de la Comunitat Valenciana.

Se manté la promoció, per una part, de totes les figures de qualitat de la nostra comunitat; aixina
com d'altres productes autòctons, com estem assenyalant, de gran valor per a la salut; però també a través d'ajudes directes a tots els consells reguladors que donen cobertura als productes
de qualitat.

Per un altre costat, a través de les ajudes per a realitzar jornades i seminaris de formació d'estos productes agroalimentaris a diferents col·lectius, hem anomenat els escolars, però a diferents col·lectius, tractem de difondre les excel·lències d'estos productes de qualitat.
Però, a més, anem generant, si és el cas, noves marques de qualitat o noves etiquetes que permeten ficar en
valor productes, com és el cas en esta última setmana de la magrana, que treballem en l'entorn d'Elx i d'Albatera, sent també una demanda del sector accedir a estes marques de qualitat.

En matèria de promoció agroalimentària, el programa 762.
20, promoció, comercialització i internacionalizara.
.
.
internacionalització -perdó-, comptarà este any, el 2011, amb 3,5 milions d'euros, i aposta per la promoció i la internacionalització del sector, donat que este element és clau en estos moments, i en un mercat globalitzat.

El sector agroindustrial és hui un motor de l'economia i és un dels sectors productius que més ocupació i riquesa està generant en la nostra comunitat, com és ben sabut.
Al ser un sector amb vocació exportadora, considerem necessari mantindre eixe esperit exportador i continuar
recolzant, de forma activa i de forma important, tot allò relacionat amb la internacionalització i amb la participació de les nostres empreses en els certàmens internacionals de referència.

I a més de les direccions generals, l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària seria l'altre capítol de pressupost que afecta a la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, que forma part del que diguem el pressupost consolidat de la conselleria.

Totes les actuacions que hem vingut a comentar que duen endavant l'estructura orgànica d'esta conselleria, se complementen amb les desenrotllades per esta agència, l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, que com saben és l'entitat autònoma encarregada de l'execució d'aquelles mesures d'intervenció o de regulació de mercats que mos permeta els fons europeus i també aquelles mesures vinculades a la gestió de les ajudes de la Unió Europea.

El pressupost per a 2011 d'esta agència ascendix a 229,3 milions d'euros.
I creix, en relació a 2010, un 5,4%.
I dic «creix» en relació al pressupost inicial de 2010, perquè ja hem tingut ocasió en altres exercicis, ací, de comentar que el pressupost de l'agència des que s'inicia per tindre un funcionament diferent, són fons europeus, un funcionament absolutament diferent a l'exercici pressupostari nostre, varia al llarg de l'any.
I fique com exemple l'últim exercici, el 2010.

El pressupost de l'agència en tal dia com hui, quan el presentàrem, partia de 217 milions d'euros.
A dia de hui, i per a l'exercici 2010, s'ha incrementat ja en 112 milions d'euros.
Vol dir que tenim un pressupost, més d'un 51% a l'inicial.
Partíem de 217 milions i en este moment tenim ja 329 milions d'euros gestionats a través de l'agència.

Açò se deu fonamentalment a que estem tractant de fer una administració molt àgil, molt adequada o molt aproximada a la gestió dels fons europeus, que mos està permetent pagar immediatament, i a més pagar inclús allò que se pot anticipar per la normativa del Feaga.
Recentment hem anticipat 17
milions d'euros de totes aquelles ajudes que es podien pagar.
Bé, doncs, l'execució, l'alta execució d'estos programes i d'estos fons mos permet anar captant nous fons de forma immediata.
Bé, si aconseguim continuar en la gestió d'estes característiques no hi ha ningun dubte que el pressupost de l'agència serà diferent també el pròxim any i l'increment també serà d'una forma important.

Com dia, l'agència fonamentalment gestiona fons que van a mesures destinades a millorar les
condicions de la producció i comercialització en sectors com el ramader, l'apícola, el vitivinícola i el de les fruites seques, però també gestiona tot allò relacionat amb el pagament únic i pagaments directes a les explotacions agroalimentàries.

En definitiva, es tracta d'uns pressupostos en els que posem l'accent en les mesures de competitivitat, però també en les de sostenibilitat, en el sentit de concebre l'activitat agrària, la ramaderia i la pesca com a elements de desenrotllament, de dinamització i de manteniment del nostre entorn natural.

Són uns pressupostos en els quals se realitza un gran esforç d'austeritat, però en els que se mantenen totes les estratègies necessàries per a continuar dotant el sector agroalimentari valencià de la competitivitat necessària i que se basa, fonamentalment, en la innovació i en el coneixement i que té com objectiu liderar que els nostres productes seguixen sent líders en el mercat.

Són uns pressupostos que continuen donant una màxima prioritat al sosteniment de la renda dels llauradors, objectiu fonamental.
Per això, el nostre ferm suport a la contractació d'assegurances agràries, com els he dit, al desenrotllament total, inclús incrementant del PDR de la nostra comunitat, per descomptat a les indústries agroalimentàries i a tot allò relacionat amb el recolzament al medi rural.
Perquè seguixen sent fons d'ocupació i origen segur de la recuperació de la nostra economia.

Són, en definitiva, uns pressupostos que reflectixen el nostre compromís amb el sector agroalimentari d'esta comunitat, però que sobretot reflectixen un model de gestió rigorós i planificat, dirigit a atendre les necessitats dels nostres llauradors, del món de la ramaderia i de la pesca i també d'atendre les noves expectatives de caràcter alimentari que s'obrin per als ciutadans.
Sense dubte, se tracta de ficar en marxa també, a més de sostenint totes estes activitats, nous projectes que mos permeten avançar cap el futur.

Com els dia, austeritat, pressupostos pensats en el sector i en les seues
activitats (inintel·ligible) .
.
.
, protecció de tota l'activitat relacionada amb la renda agrària i, per descomptat, la vista ficada en el futur, és l'orientació fonamental dels pressupostos per a l'exercici 2011.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera, per la seua exposició.

Donem la paraula a la senyora Albiol, en representació del grup de no adscrits.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Bona vesprada, senyora consellera.

Els pressupostos de 2011 en matèria d'agricultura, ramaderia i pesca per a nosaltres, per a Esquerra Unida, potser
siguen la mostra més evident que aquest govern li dona l'esquena als sectors més febles del nostre teixit productiu.
Durant el pròxim any les persones del camp, els llauradors, ramaders i, la gent de la mar, també, estaran literalment a la intempèrie del mercat més agressiu, sotmesos a la pressió esclavista dels baixos preus pels seus productes i sota la realitat, igualment
desoladora, d'haver de patir contínues pèrdues en les seues explotacions rurals.
I aquestes realitats no sols no es veuen
emparades o compensades per les polítiques actives del Consell en aquesta matèria sinó que a més van a pitjor.

L'agricultura valenciana s'afona.
Els ramaders valencians s'afonen.
La pesca valenciana s'afona.
I vostés al final l'únic que fan és penjar-los una àncora del coll perquè s'afonen encara més o perquè s'afonen encara més ràpidament.
I aquestos pressupostos són l'exemple més cridaner i també l'exemple més trist, senyora consellera.

Vostés han passat la tisora per les partides pressupostàries en un 13,21%.
Estem parlant de 44 milions menys respecte de l'any passat, molt per sobre de la mitjana de retalls que ha patit el conjunt dels
pressupostos.
I per a que m'entenga quan dic allò de l'àncora, és molt fàcil, no?
Nosaltres diem allò de l'àncora, perquè des de l'any 2001 el Consell ha reduït en un 55% les successives aportacions a la seua conselleria, una conselleria
que ja representa només el 2,11% del total dels pressupostos globals de La Generalitat.
I m'agradaria que vosté explicara açò, un 55% en una dècada.
Això ha sigut el retall.

I, si fem una anàlisi per programes, trobem una a una totes les seues contradiccions.
L'apartat d'estructures agràries, per exemple, que esdevé clau per a la modernització del camp valencià, es reduïx en més d'un 11% i, com no?
, dins la tendència d'anar reduint cada any un poquet més.
I un altre retall clamorós, que per cert és el més elevat de tots, és el que patix el programa de qualitat agroalimentària amb un descens del 43% de dotació econòmica.
I ahí n'hi ha, per exemple, un exemple, que és el retall del 20,8% en la línia destinada a impulsar la promoció i la implantació de productes agroalimentaris del País Valencià.
I n'hi ha un altre mig milió d'euros per a les accions adreçades a promoure entre la població els hàbits
(inintel·ligible) .
.
.
 de la dieta mediterrània, que és tot això del que vostés se vanaglorien tant.
Això també té les seues retallades.

D'altra banda, és especialment sagnant la reducció del 6,4% que haurà de patir el programa sobre foment i garantia agrària.
Senyora consellera, cal dir-li que vostés estan jugant amb el pa i la sal dels nostres llauradors, perquè aquest és un dels pilars més delicats en la mesura que establix línies directes de suport a la millora de rendes dels agricultors.
La seua
conselleria ofega les subvencions a les assegurances agràries i tot allò relacionat amb neutralitzar eventualitats catastròfiques, com ara plagues o malalties als conreus.
Per cert, que d'aquest programa, i a grans trets, destaquem també la reducció de les inversions reals en un 90%.

I si passem al capítol d'investigació i tecnologia agrària, ¿quina és la proposta de la conselleria?
La proposta de la conselleria és retallar un 19% en aquesta partida.
I en aquest apartat, i relacionat també amb açò, a Esquerra Unida li crida l'atenció la qüestió dels centres d'investigació hortofrutícola i d'altres que constantment pressuposten sense anualitzar i que el proper any tornen a estar inclosos en una partida única.
Li estic parlant del centre de Carlet, d'Almassora, d'Alcàsser.
I m'agradaria que en la contestació em diguera què passa amb aquestos centres, perquè tenim ahí alguns dubtes, perquè com apareixen tots junts en una única partida i des de fa ja alguns temps, bé.

El programa de desenvolupament del cooperativisme agrari és un dels més perjudicats de les polítiques agressives.
Vosté ha intentat disculpar-ho, però la veritat és que no té disculpa, senyora consellera, perquè ¿n'hi ha alguna cosa més necessària en un temps de crisis que ajudar els xicotets productors que facen pinya
comuna, que n'hi hagen cooperatives?
Jo crec que no n'hi ha res més necessari.
I açò ha sofert un retall del 33% respecte al pressupost del 2010.

I no tinc molt de temps, però podríem continuar així en tots els programes.
Desenvolupament i millora de la ramaderia, un descens
del 20% del pressupost.
Sector pesquer, un 13,5% menys que en 2011, amb una
caiguda de les inversions reals del 77%.
Per tant, han sigut moltes retallades.

Nosaltres pensem que és evident que hi han hagut retallades en totes les conselleries pràcticament, però n'hi han determinades conselleries que són les que ens poden ajudar a eixir de la crisi, perquè són les conselleries que són productives.
Estic parlant d'indústria, turisme, agricultura.
Nosaltres pensem que és una greu equivocació eixe retall en una conselleria productiva, com és agricultura.
I, per descomptat, nosaltres no compartim estos pressupostos i
pensem que no caben excuses davant d'aquestes retallades tan greus que està sofrint i sobretot la caiguda també en les inversions públiques.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, en agricultura, l'agricultor quan veu que plou considera que és una riquesa el que li està caient.
Però quan plou sobre mullat potser el que veu en perill és la seua collita.
Això és el que està passant amb este pressupost, això és el que està passant amb este pressupost.

Any rere any li he estat dient, quan ha arribat tal dia com avui, que el seu
pressupost anava perdent entitat, percentatge, dins del pressupost global de La
Generalitat.
Any rere any.
No s'ha fet cap correcció, cap intent de correcció d'eixa circumstància.
Ara arribem este any i ja no parle de pèrdua del que és comparativa, del percentatge dins del que és tot el pressupost de La Generalitat, parle de pèrdues en termes absoluts molt grans.

I jo sé que parlaran, lògicament, de que estem en una situació de crisi, que estem en una situació.
.
.
Ho he dit en unes altres ocasions, però no puc deixar de dir-ho, perquè se repetix pel que fa a l'agricultura.
Quan he parlat al llarg, no ara en el pressupost, sinó al llarg d'este any, de la circumstància de la crisi, he dit que havien dues direccions que no es podien evitar.
La primera, el
recolzament a tots els sectors productius; la segona, l'atenció al desocupat i l'atenció social per als problemes que originen esta crisi.
Eixa doble direcció jo no la veig.

I ara me centraré en la primera part dels sectors productius dels quals formen part importantíssima en el País Valencià l'agricultura, també la pesca, encara amb un volum econòmic molt inferior, però sobretot l'agricultura.

Mire, el pressupost global disminuïx un 4,7%.
Jo crec que vosté com a consellera en este moment haguera hagut de plantar-se clarament i
adaptar-se realment, si hem de fer una reducció, que l'hem de fer, això és evident, però que ahí no podíem baixar.
No és que ha baixat un 4,7 sinó que baixa un 13%.
La quantitat global és de, ja s'ha dit, pràcticament de 44 milions d'euros.
Això és molt gran.
Això és un abandonament del llaurador, del pescador a la seua sort.
Com he dit, plou
sobre mullat i esta pluja, pluja negativa, és una pluja de milions que s'evaporen cada any més, està ja posant.
.
.
, no posant en perill sinó que està acabant amb l'agricultura.

Ho he dit moltes vegades, potser algú puga pensar que el meu discurs és tremendista: els agricultors estan abandonant les explotacions agràries per falta de rendibilitat i perquè estan abandonats a la seua sort.

Això representa que este pressupost, que he dit en xifres absolutes, però si mirem per capítols, com vosté molt bé dia, el capítol I, despeses de personal, un poquet més o un poquet menys, en totes les conselleries baixa més o menys igual, al voltant d'un 6%, vostés un poquet més.
El II s'ha fet un esforç, se rebaixen les despeses corrents.
Però el problema mos ve a partir d'ací.
El capítol VI un 50%, un 50% d'inversions que passem de l'any passat, on s'havia fet un esforç sobre l'any anterior, de 52 milions a 25, un 50%.
Capítol IV, transferències corrents, una disminució de l'11%, que representa més de set milions.
El capítol VII, una disminució menor cal dir.
Però, clar, això mos porta a una dimensió de 44 milions, 43,9 milions del global del pressupost.
És greu.

Si fem l'anàlisi pels programes també ho vorem, si fem les anàlisis per programes vorem com.
.
.
Jo no entenc com pot fer vosté una visió tan poc realista del pressupost que té a les mans, per dir-ho d'una manera que crec que no pot ofendre a ningú, perquè no és la meua voluntat.
Quan veem com està baixant 7 milions el capítol de serveis generals, que eixe podia tindre una justificació que van dir, però és que el d'estructures agràries mos baixa 6 milions més.
El d'investigació i tecnologia agrària -i ahí tinc de dir-li que tinc de fer una comprovació-, a mi m'eixia una baixada de 9 milions, ací es menor
(inintel·ligible).
.
.
, perquè he vist que hi ha una disfunció entre el que diuen les fitxes i el que diu el pressupost de l'any passat que hi ha penjat en el web de la Conselleria d'Economia i Hisenda d'on havia tret els números.
Si atenc al de la Conselleria d'Economia i Hisenda, el que està allí, es una disminució del 19% en el programa d'investigació i tecnologia agrària, que seria 9 milions.
En este moment, segons el que diuen les fitxes d'este pressupost són només de 5.
Però és igual.
No és igual, però, indubtablement, 5 en són molts.
Aixina, aixina.
.
.

L'ordenació i millora de la producció pesquera té una disminució de 3,5 milions.
Hi ha una qüestió.
Va a tindre una disminució en una modificació pressupostària que s'ha fet ara farà uns mesos -no ho he buscat-, de 2 milions pense que eren aproximadament, i que van anar a una.
.
.
-no diré que siguen eixos-, però va anar a un còmput en el qual hi havia una part -jo ho he criticat i.
.
.
- que anava per a pagar despeses de la Fundación V Encuentro de las Familias.
Per la correspondència del que anava i el que eixia, podíem pensar que de la pesca se n'ha anat cap a una fundació, que el que va fer va ser organitzar una vinguda del papa, però fa molt de temps.
No és per a pagar la que ha vingut a Barcelona, sinó que esta ja fa molt de temps i estem pagant ahí.

El programa de foment i garantia agrària se rebaixa en 4 milions; el de qualitat agroalimentària pràcticament en 6, i té una davallada del 43%.
Clar.
.
.
El de desenvolupament o millora de la ramaderia
un 20% per davall de l'any passat, que representa més de 4,5.
.
.
, exactament 4.
656.
000.
Escolte, no és defensable, no és defensable el pressupost.
I no és defensable perquè vosté ha dit moltes coses que, bé, que a mi m'agradaria que m'explicara.

Perquè, clar, qualitat agroalimentària, com he dit, 5,8 milions d'euros menys, però és que, a més -molt important- 800.
000 d'eixos diners són de disminució en les despeses dels consells reguladors, una part important del que és la dinamització de cara a la promoció dels productes.
I, bé, té 800.
000, que ja ho he explicat també, de l'Agencia Valenciana de Foment de Garantia Agrària, que té una disminució ahí.
.
.

Però és que baixem pràcticament un 20% en investigació i tecnologia agrària, i la part més important de la.
.
.
, perquè ací se fa un descens que és molt repartit.
D'alguna manera, toquem un poquet tot i deixem el pressupost pràcticament.
.
.
Però on està el millor?
Curiosament, la més gran que té en esta línia és d'1,6 milions en R+D+I de l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.

És importantíssim.
.
.
Me dirà: «Tot és important.
» Sí, és veritat, però, com he dit, ací hem perdut l'oportunitat de demostrar que el recolzament al sector agrari era vital en este
moment, i en este moment no podem dir-ho.
Per què?
Per exemple, hi ha la rebaixa d'inversions molt grans.
Tenim ací en estructures agràries, per exemple, que són quasi 6 milions.
D'on es trau la part més gran?
Mire, 5 milions ixen de la subvenció a obres d'infraestructura agrària dedicat a ajuntaments i mancomunitats.
Una davallada d'inversió de 5 milions en un any.

Programa per programa -és que me sorprenc, encara que no és tan gran-, la disminució de mig milió de euros per una partida i 1,3 en una altra -parlem pràcticament de 2 milions d'euros- en el cultiu i explotació en comú, programa seu.
I que vosté sap que sempre, a més, l'he defés personalment, però l'únic que no defenc és que no hi haja aportació econòmica suficient per a posar-lo en marxa.
Pràcticament ens n'anem a 2 milions d'euros que rebaixen ahí.
És que és molt difícil.
.
.

Quant a ramaderia, tenim una davallada del 20%, en les condicions del sector,
les condicions del sector, la davallada de preus.
Parlem de l'oví?
Com ha baixat el preu durant este any?
Com ha baixat no només el preu, sinó el consum.
Clar, tenim un doble problema.
Per una part, baixa el preu, però, per l'altra, mos baixa el consum, perquè a causa de la situació econòmica, se reduïx també el consum de certes.
.
.
de carns de més qualitat.
I, per tant, està passant això.
Com anem a animar el consum d'ahí?
Què anem a fer?
Com anem a vigilar, entre cometes el de vigilar.
.
.
?
Però com anem a protegir d'alguna manera eixe preu?
Simplement estem parlant que se puga seguir vivint d'eixes explotacions.

1,2 milions d'euros davalla la millora d'instal·lacions i equips de les granges.
0,6 milions, 600.
000 -és menor- per als usuaris de les casetes de Castelló.
És suficient eixa partida per a aguantar tot este any?
Una pregunta, m'agradaria que.
.
.
És suficient eixa partida, eixa disminució de 600.
000 euros per a la utilització de les casetes per a la recollida d'animals morts que se fa a Castelló?
, perquè si no, tindrem ahí un altre problema, perquè algú ho tindrà de pagar.
Si en este moment s'han de carregar en 600.
00 euros més els usuaris de les casetes, moltes explotacions van a tancar-se.

Hi ha molta cosa més, però podem seguir després en el segon torn.
(Inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera, benvinguda a l'últim pressupost d'esta legislatura.

En primer lloc, vull manifestar-li la meua admiració pel coratge i el valor demostrat en cada un dels pressupostos que vosté mos ha presentat.

En el primer, en 2008, mos presentà un pressupost que d'entrada li llevaren les inversions en aigua i se l'emportaren a la Conselleria de Medi Ambient.
Això sí, les despeses en aquell moment, les despeses de personal se les quedà la Conselleria d'Agricultura.

Mos presentà un pressupost que estava molt lluny dels objectius i bones intencions que vosté va manifestar en la seua compareixença de presa de possessió en el seu càrrec.
Un pressupost que havia segut disminuït i que vosté volia fer més coses de les que se podien fer abans, i alguna cosa fallava perquè no se pot fer més amb menys recursos.

En el següent, en el de 2009, tornen a rebaixar la importància de l'agricultura, ramaderia, pesca i alimentació al 2,56%, mentre la resta de La Generalitat creixia una mitjana del 9% anual.
Vosté centrà aquest any tota la seua defensa en l'increment de la partida en assegurances agràries, que havia tingut de fer per tal de mantindre la quantitat necessària per a fer front a les subvencions als llauradors en assegurances agràries.
L'agravi fet pel govern central era, segons vostés, intolerable.

S'escoltaren frases com les del portaveu del Partit Popular, que dia: «Enesa, escolte!
, política fonamental en el manteniment de la qualitat de vida i del futur del camp i
del futur dels joves.
» I Enesa abaixà les ajudes a les assegurances agràries, i és una política fonamental.
I què ha hagut de fer la seua conselleria?
Incrementar-la, augmentar-la per a
garantir això, que és fonamental, que és bàsic, senyora consellera.
I amb to solemne, el portaveu dia: «Un nou capítol en eixa novel·la negra que dia a dia escriu el govern nacional.
» I en eixe mateix pressupost, vostés se feren una esmena rebaixant la partida en 4 milions i se quedaren tan
amples.
No passà absolutament res.

El pressupost de 2010 vosté el presentà com a un pressupost que apostava, segons les seues paraules, per les polítiques socials i pel recolzament a les estructures productives.
Social seria,
perquè presentaren una partida per a millora de les OCAPA de 6,15 milions d'euros i una altra de 2,3 per als pescadors.
I que el 16 del mes d'agost, mitjançant un canvi pressupostari, el conseller d'hisenda s'emportà 7 milions d'euros, dels quals 2 milions van anar a parar a la Fundación V Encuentro Mundial de las Familias, celebrat en l'any 2006.
No estàvem per a tirar euros, i menys eixe any, i menys en este.

Jo, que li vaig dir en aquell moment que no me creia esta partida per desfasada
amb el que tradicionalment se gastava en este capítol, ho vaig atribuir que després ho passarien al pla Confiança.
Confiat, la veritat, és que sí que ho vaig ser.

I mentre, senyora consellera, no se fea front al pagament de les ajudes a la sharka que els llauradors tenien pendent des de 2008, ni al milió d'euros que estaven assignant i no han cobrat els productors de caqui afectat pel
fong, ni les indemnitzacions compensatòries de muntanya o les ajudes a la desestructuració de la vinya.

Vostés, conscientment, sabien que estaven pressupostant uns diners que no eren per
als llauradors i pescadors.
Vostés, senyora consellera, estaven enganyant a consciència.
I això, de veritat, me dol.

Aquest mateix any 2009, vosté silencià descaradament l'augment que fea el govern central en matèria d'assegurances agràries, i en ningun moment va admetre que això li ajuda a mantindre la partida necessària per a fer front a l'assegurança agrària, ja que vostés havien rebaixat eixe any la seua aportació.
Amb tot el que havia dit l'any anterior, i ni una sola declaració de lleialtat institucional.
Un any eren els grans malats i els altres eren una
cosa que millor era silenciar.

Tot açò ve, senyora Maritina, per a dir-li que és molt difícil creure's el seu pressupost, perquè any darrere any els han fet intencionadament mal i amb l'ànim a vegades, moltes vegades, massa vegades, d'enganyar.
Mal, perquè per a justificar que feien moltes coses i que, per tant, invertien, han aplegat
a ficar partides del capítol IV com a VII, i quan estes partides passaven a l'IVIA se pressupostaven com a capítol IV, que en realitat és el que eren.
Enganyosos, perquè ficaven partides que sabien que no eren per als llauradors ni els pescador, però que pressupostàriament quedaven com a inversió.
Era del que es tractava, d'aparentar millorar per a fer més treball i millorar la productivitat.

Senyora consellera, amb estos antecedents mos resulta difícil creure's el pressupost que vosté mos presenta per al 2011.
Un pressupost que, com ja s'ha dit ací abans, cau a la quota més baixa de la seua història, un 2,1% del pressupost del Consell, que mentres el Consell cau el 4,1, l'agricultura ho fa un 13,21%.
Una vegada més, la retallada, com també s'ha dit, és més elevada.

Un pressupost que lluny de prioritzar els objectius a aconseguir, manté totes les mateixes línies que anys anteriors, portant eixes xifres que per avançat se sap que no podran fer front a les seues necessitats per mancança de recursos, perquè ja són tan baixos que no jo no sé com va a obrir ni tan sols les línies pressupostàries.

Un pressupost que és més del mateix, però baixant totes les partides un 20%, exceptuant la partida per a indústries.

Un pressupost que en treballs realitzar per altres empreses, se gasten uns 15
milions d'euros.
Nosaltres lògicament creguem que en estos moments de crisi cal utilitzar més el personal de la conselleria, i les esmenes nostres segurament aniran alguna
en eixa línia.

Senyories, jo crec que estem empobrint la pobresa.
Estos pressupostos seguixen
enganyant.
Plantegen invertir 15 milions en capítol VI, en obres noves, sense pressupostar anualitats futures.
I en la part d'ingressos està previst ingressar per prestacions de servici i matèria d'execució per contracta, o siga, cos d'enginyers, el doble del que vostés poden cobrar.
M'agradaria, senyora consellera, que m'explicara quines obres noves van a fer.
M'ha paregut sentir alguna cosa de camins, però m'agradaria que m'ho confirmara.
I sobretot d'on van a aconseguir els ingressos que pressuposten, si legalment només poden fer-ho un 4% sobre les inversions.

Per cert, senyora consellera, també m'agradaria que me diguera què és això d'F.
C.
M.
C, perquè si és el que jo crec, el cèlebre fons de compensació municipal del senyor Blasco, me confirmarà que són uns pressupostos que intencionadament volen enganyar.
Se'n recorda vosté del pla Millorar, quan el senyor Cotino volia invertir 1.
500 milions d'euros en el sector citrícola i 700 en el vitivinícola?
Els pressupostos dels anys següents portaven més diners que en l'any anterior, però totes les partides portaven, això sí, afegit, amb majúscula, la paraula «Millorar».
Era el mateix, però amb eixe afegit.
En ningun cas eren noves aportacions per a fer front a una
situació de crisi estructural que pateix el camp valencià, en este cas, el citrícola i el vitivinícola.

Ara se vol fer creure que el Consell aportarà noves ajudes als ajuntaments per a fer front a la seua crítica situació financera.
No mos enganyen més, senyora consellera.
Denominació de la línia J652038464 en el pressupost de 2010, «convenio de interés agrario con los municipios».
Denominació de la mateixa línea U796552073, en el pressupost de 2011, «convenio de interés agrario con los municipios», i entre parèntesi, això sí, F.
C.
M.
C.
En camins, per suposat, València manté la seua assignació idèntica a la de l'any passat, mentre la resta de la comunitat baixa de 7,3 a 2,3 milions.
Una
partida que mosatros creguem que és clarament creadora de treball.
Això sí, en el pressupost porta F.
C.
M.
C.

Senyora consellera, els pressupostos del senyor Camps -lògicament és el nostre criteri- i, per tant, els de la Conselleria d'Agricultura, són irreals, endeutats i ineficaços.

Amb estos pressupostos el PP empobrix més, si cap, l'agricultura.
Els llauradors, amb estos pressupostos, seran més pobres, si això és possible, que jo ja ho dubte.
Estos pressupostos no tenen com a objectiu,
senyora consellera, millorar la renda dels llauradors ni el de crear treball.

Senyora Maritina, seguixc admirant el seu coratge i el seu valor.
Utilitze'l per a tornar-li al senyor Camps estos pressupostos, i a vore si aconseguix que
mos maltracte menys al nostre benvolgut sector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, moltíssimes gràcies per la seua presència en esta comissió.

Jo, després de vist el que hem vist i escoltat el que hem escoltat, doncs, jo crec que són poques coses les que podem afegir a esta cerimònia que es repetix anualment, però sí que hi han hagut les conegudes afirmacions demagògiques, l'agricultura, la peixca, la ramaderia, s'afonen.
El desmentit el dóna la pròpia realitat d'estos sectors.
Si qui afirma això coneguera la realitat del camp, el món rural, de la peixca o de la ramaderia, si la coneguera de veritat, doncs, no s'atreviria a fer eixa afirmació tan rotunda que s'afonen, perquè això, afirmar-ho aixina, és pur catastrofisme, pur catastrofisme.

Però, dit això, i escoltat això, ¡ninguna aportació!
.
.
.
¡Ninguna aportació!
, ¡ninguna idea!
Anàlisis soms, superficials, carregats de llocs comuns en els plantejaments de tota
l'oposició, però, idees, aportacions, crítiques objectives, plantejaments seriosos, ¡ni un!
Home, també és cert, alguna ocurrència, alguna ocurrència, com aquella que s'ha afirmat ací.
.
.
: any darrere d'any, als que els plou sobre banyat, com s'ha dit ací, i jo ho dic en termes polítics i electorals, aixina vullc que s'entenga, és als
agorers del sempre, als que sempre estan repetint la mateixa cançoneta, a ells sí que els plou sobre banyat, però, amb eixe plantejament, tornen a fer gala d'un desconeiximent total i absolut de la realitat de la nostra agricultura, de la
peixca i de la ramaderia en la Comunitat Valenciana.

Certament, els jocs metafòrics són, per lo manco, els utilitzats hui, poc afortunats.
Si parlem, com s'ha fet també ací, entenc que metafòricament, d'evaporacions, el que a ells els constata fefaentment és que se'ls evapora de manera constant la confiança de la societat, dels ciutadans, en els plantejaments fal·laços i contraris als interessos, quan no també contraris a la nostra pròpia personalitat com a poble.

Però en el seu paper, es tenen de dedicar, senyora consellera, a fer el que han fet
hui, a buscar les disminucions pressupostàries, a fer èmfasi en eixes xifres que fiquen el dit en les qüestions merament numèriques sense entrar en l'anàlisi objectiva de quina és la causa que comporta això i per què això no interessa.

Senyora consellera, permeta que li diga una cosa des del meu grup parlamentari.
Vosté no tan sols té acreditat el valor i el coratge, com s'ha dit ací, que també: el que té acreditat al llarg del que resta, el que queda de legislatura, el que portem de
legislatura és, indubtablement, la seua capacitat i la bona gestió que des de la conselleria ha segut capaç vosté d'imprimir en defensa dels sectors que depenen de la seua conselleria.

En tot cas, senyora consellera, vosté, amb eixa bona gestió, amb eixe bon treball de vosté, de tot el seu equip i del govern de Francisco Camps, en tot cas, el que han
fet és garantir les necessitats i les demandes de tots els sectors.
I açò, senyora consellera, no és una novel·la negra, com a la millor mos podríem haver pensat fa uns anys.
En aquell moment mos pareixia una novel·la negra el que era el comportament del govern central, en el que al govern
central es referix.
.
.
Jo tinc de, humilment, autoesmenar-me: en ocasions ja no és una novel·la negra, és una novel·la de terror, i en altres ocasions té visos d'un autèntic còmic, si no fóra tan seriós el que mos juguem els valencians, als quals, reiteradament, el se cap de
files, el senyor Zapatero, mos
matxaca, reiteradament, mos matxaca.

La constatació, senyora consellera, que s'ha dit ací, de l'empobriment de la pobresa, una frase més feta, sempre és el mateix, mosatros, l'única constatació de l'empobriment, de la pobresa que tenim, té la seua plasmació més clarivident en els arguments reiterats cada debat pressupostari pels
representants del grup majoritari de l'oposició.
¡Això sí que és la constatació de l'empobriment de la pobresa!
Sempre és el mateix, la política de l'allioli.
.
.
, de l'allioli pel que es repetixen vostés, i es repetixen.

Ha parlat el senyor representant del Grup Socialista de les assegurances.
.
.
Xe,
¿però que a algú li ha faltat en esta comunitat la cobertura de l'assegurança?
(Veus) Eixa és la pregunta que s'ha de fer vosté.
(Algú diu: «¿Que jo què he dit?
») ¿Algú.
.
.
?
Vosté ha dit el que ha dit i el que ha dit consta en el Diari de Sessions,.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
i jo dic el que dic i també constarà.
(Veus) És molt fàcil, s'ho rellig quan ho publiquen i vorà el que ha dit vosté i el que li acabe de dir jo.

Però, en tot cas, volen fugir d'una cosa que és una realitat.
.
.
Algú ja es ficava la bena abans de la ferida, quan dia, sí, ja sabem, mos van a parlar de la situació econòmica.
.
.
Home, és que és una cosa tan evident, tan seriosa, tan òbvia, que s'ha de parlar d'eixa situació.
.
.
N'hi ha una conjuntura general de persistència de la crisi.
El que és coherent, responsable, necessari, era i és, en esta situació,
(veus) aplicar criteris d'austeritat en tots els gastos públics.
Això és el que ha fet el Consell i això és el que s'ha fet en la Conselleria d'Agricultura.
Ja es va fer en el 2009, per cert, i en el 2010, com ha assenyalat
la senyora consellera en la seua intervenció, ja es va començar a fer, mentres altres es dedicaven a negar la crisi quan no a adoptar mesures
radicalment oposades (veus) a les que calia adoptar i, per tant, mesures total i absolutament errònies.

Eixa és la realitat que tenim davant.
I en el cas de la Comunitat Valenciana, a més de la crisi brutal que vivim, doncs, cal afegir la no manco brutal i salvatge
discriminació a què es sotmet la Comunitat Valenciana quant al finançament, que resulta clarament injusta i insuficient.
I això és que ja ho saben fins els gossos, això ja no hi ha qui s'atrevixca a negar-ho, una situació que ha comportat el tindre de posar en marxa un pla (veus) d'austeritat, un pla econòmic financer de reequilibri 2010-2012, una sèrie de programes operatius, de mesures que han buscat, en tot cas, major
austeritat.

I això, la consellera, en la seua compareixença, hi ha fet referència, ha emmarcat eixa realitat, perquè el que els passa a vostés és que, com no volen vore la realitat, com tanquen els ulls davant de la
realitat, el que no és capaç de besllumar eixa realitat, resulta incapaç per a donar solucions alternatives a la superació d'eixa realitat, i això és el que reiteradament els ocorre a vostés.

El que no resulta acceptable és utilitzar el doble llenguatge d'exigir la contenció dels gastos, com fan vostés en algunes ocasions, i, al mateix temps, criticar els retalls pressupostaris.
Això és la quadratura del cercle.

Per això creu el meu grup que rebaixar un 4% el capítol I o un 15% el capítol II, doncs, jo crec que és apostar, i cal dir-ho, amb valentia, això és apostar, és envidar, això és envidar per una administració més moderna, més àgil, més eficient, més barata.
Aflaquim l'administració en allò que cal fer-ho, a on ho demanen els ciutadans, que això estan demanant-ho els ciutadans, no és que.
.
.
, estan demanant-ho els ciutadans, sense privar-los dels servicis que es
requerixen.

Senyora consellera, jo crec que han fet vostés un esforç d'austeritat però, al mateix temps, de conservació d'aspectes que resultaven vitals, que calia prioritzar, als qual calia seguir
apostant en ells, i en eixe sentit, per acabar fent èmfasi en la importància que té el capítol VII de transferències de capital en el conjunt del pressupost de la conselleria, i això, perquè vostés això ho han refugit per diverses raons.

Primera, per una part, este capítol és el de major pes de tot el pressupost, suposa un 44% d'eixe pressupost de la conselleria.
És a dir, quasi la mitat del pressupost de la conselleria.
Doncs, bé, sent el capítol VII el de major pes, té un increment d'1,6% respecte al 2010.
Ahí això ningú de vostés ho ha assenyalat, vostés han refugit i han buscat el que els interessava: un increment, i.
.
.
, així mateix, com també assenyalar que la conselleria, en la seua intervenció, este capítol VII és destina, quan intervé la conselleria, a la inversió productiva.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
i competitiva del sector.

Acabe, senyor president.

En conclusió, un encert, senyora consellera, perquè reduïx a on cal reduir i es manté i s'incrementa en el capítol més important, entre altres, que no m'ha donat temps fer referència a ells, que responen als interessos dels sectors productius que hem de
defendre.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Té la paraula la senyora consellera per a aclarir els dubtes que s'han plantejat en el debat.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies a tots els portaveus dels diferents grups parlamentaris, especialment al
portaveu del Partit Popular, que ha tengut unes paraules especials per als
pressupostos.

Bé, m'agradaria començar per.
.
.
No sé si vaig a anar en ordre, però vaig a tractar de contestar a quasi totes les coses que han plantejat i crec
que han començat diguent una frase que dia, més o menys, que.
.
.
, si demanava excuses o disculpes, perquè tot s'afonava, o una cosa aixina.
Llavors, ni hi ha excuses ni disculpes, ni demane
excuses ni disculpes per al pressupost que he dut ací, tot el contrari, he dut el pressupost que creïa que respon d'una forma més eficaç a estos moments i és el pressupost amb què anem a treballar este any, en consens amb el sector i amb aquelles polítiques que realment el sector necessita.

En estos moments, el que tenim de fer és marcar prioritats, i això és el que hem fet mosatros, marcar prioritats.
Mosatros, quan marquem prioritats,
les treballem amb el sector i les fem ajustant a la realitat de les execucions
de cada una de les ordres de les convocatòries i dels projectes que s'han vengut duguent a cap.
Per tant, són uns pressupostos molt treballats, molt coneguts, molt ajustats, molt orientats
al sector i molt ajustats a la situació d'execució i a la situació de la socioeconomia que en este moment desenrotlla este sector.
Per descomptat,
en un marc d'austeritat, com ja hem dit, però amb una realitat extraordinària per a la demanda de projectes i la seua execució, i adaptant-se, com he dit al principi, a una sèrie de paràmetres i de criteris, alguns dels quals emanen de les normatives, de les
directrius o de les relacions amb altres administracions públiques, entre elles, el
(inintel·ligible) .
.
.
.

Per tant, són els pressupostos que creguem més dignes per al sector en este moment.
Per tant, els defenc amb orgull i amb la
seguretat que van a ser positius per al nostre sector.
Si no, és evident que no ho faria.

No fa falta valor per a defendre estos pressupostos, són els millors pressupostos possibles, i, això.
.
.
, crec que conteste, d'alguna manera, a un primer aspecte de caràcter general.

Bé, partida a partida, o programa a programa, en relació al programa de foment i garantia agrària, que hi han entrat quasi tots vostés, me pense que menys un dels portaveus, hi han entrat fent comentaris, és realment el més important, el de major pes de la nostra conselleria, i, a més, conté un dels programes més importants de la conselleria.

Com dia en la intervenció inicial, és el programa que assegura o que garantix les rendes als llauradors i als
ramaders, fonamentalment, i el que assegura algunes de les polítiques de sostenibilitat i de biodiversitat i de tractament mediambiental de les
nostres produccions.
Per tant, és un programa realment important pel pes i pel significat de cada una de les
seues accions.
I, per això, haguérem pogut tindre la temptació.
.
.
, vostés han dit en algun moment que han baixat un poquet de tots i tal, no, no, no.
Este programa que abaixant un poquet haguérem.
.
.
No.
Este programa se manté quasi en la seua integritat precisament per al que se destina.
Disminuïx el capítol IV d'este programa, i ho han dit alguns de vostés, però és una disminució que ara explicaré i voran com no té
significància des del punt de vista del que estem parlant, d'arribar les ajudes als llauradors i de la sostenibilitat de la renda i de l'aplicació de les polítiques que hem vist.

La principal partida d'este programa pressupostari són els 22 milions d'euros d'assegurances agràries que se mantenen, com ja hem dit, al mateix nivell.
I que, jo torne a fer la
pregunta que ha fet el portaveu del Partit Popular, no hi ha ningun dels
nostres llauradors que se quede sense poder cobrir, sense subvenció per a cobrir la seua pòlissa agrària.
Però és més, som la comunitat autònoma d'una més alta participació d'entre totes les comunitats autònomes d'Espanya en la política d'assegurances agràries.
Per tant, creguem que estem recolzant una política que té una demanda molt alta per part del sector i que té una resposta de la mateixa manera per part de l'administració, en este cas, autonòmica.

El descens que acabava de comentar s'explica fonamentalment per l'ajust en la línia que atén les ajudes que traguem en algun cas quan hi ha pèrdua de capacitat productiva enfront de determinades inclemències meteorològiques.
És una partida que, com vostés saben, perquè també s'ha parlat ací en alguns moments, se provisionava per a que quan n'hi haguera alguna inclemència poder tal.
Val.
Per a l'any que ve nosaltres ahí hem deixat aquelles inclemències que ja tenim compromeses.
I, com vostés també saben, se pot decidir per decret del Consell, és de reconeixement preceptiu quan hi ha una inclemència, aleshores localitzar la partida pressupostària, mosatros hem considerat que era esta la que no afectava de forma directa a
ninguna activitat que en este moment se tinguera de realitzar.
Per tant, és la que hem llevat.
I l'hem llevat completa, la que no estava compromesa.

Per tant, ahí no és que hi haja descens ni no descens, sinó que ens acollirem al decret que obliga, que és perceptiu, per al cas d'inclemències meteorològiques.
I no afecta en absolut a ningun dels compromisos que ja tenim per este
motiu, ni a ninguna altra línia de treball.
Estic parlant de les gelades de 2005, per exemple, i d'altres catàstrofes, que eixes se mantenen en tota la seua extensió.

Però, a més, dir-los que mosatros esta línia la tenim i és allò que no cobrixen les assegurances agràries, recordaran, perquè ací també s'ha discutit, les assegurances agràries sols cobrixen una sèrie de danys i no la recuperació de la capacitat productiva.
I quan el ministeri trau alguna norma de
recolzament o alguna ajuda que puga recolzar sols recolza a aquells que tenen
assegurances agràries.
I som mosatros els qui, a través d'esta línia, estem ajudant al llaurador o a l'explotació ramadera o l'aspecte que se considere, a tindre una ajuda.
Per tant, creguem que és una política social, però a més una política real en defensa d'eixos interessos.
I no hi ha ninguna altra administració que estiga duguent endavant esta política.

El sosteniment de les rendes, que també s'ha parlat ací, ve reforçat per les ajudes directes, són les ajudes cofinançades i les ajudes agroambientals de la política agrària comuna.
I se reflectixen en els 6,4 milions d'euros que la direcció de producció agrària, i crec que s'ha comentat, transferix a l'Agència Valenciana de Foment Agrari exactament amb el mateix concepte.
Cal
ressaltar que l'aportació de la Generalitat valenciana, junt a l'administració general de l'estat, en este cas que són ajudes cofinançades, com dia, genera unes ajudes anuals pròximes als 45 milions d'euros, que és el que se manté en tota la seua extensió.

N'hi ha un aspecte ahí, capítol IV que baixa, però és un conveni del FEGA, té una baixada important, però és un conveni.
Si els senyors del FEGA baixen se baixa l'aportació de l'administració autonòmica.
És consens.
Consens no, mire, és que ací n'hi ha tant, mosatros mos agradaria que el FEGA mos donara el mateix que l'any passat, però si no és aixina, la baixem també.

No obstant això, les transferències de capital, anem al capítol VII, que com díem abans és un capítol que realment és el que està destinant-se per a les inversions de totes les iniciatives empresarials, s'incrementa en un 5,8%.
I açò no ho ha comentat ningú.
El capítol VII d'este programa, que és el més important, s'incrementa en un 5,7%.
I eixe va directe a la millora de la competitivitat de
les explotacions agràries, directe als llauradors, directe als propietaris de les explotacions agràries.
No estem parlant d'altre tipus de sector.

En Pla de reconversió varietals, ja ho he comentat abans, no vaig a estendre'm.
També n'hi ha un increment pressupostari important.
I es manté el pressupost, a pesar de la conjuntura econòmica, a la renovació del parc de maquinàries, equipaments i tot allò relacionat amb la incorporació de noves tecnologies.

Efectivament, el programa de cultiu en comú sofrix una retallada que s'està ajustant a les sol·licituds i l'execució dels projectes que tenim en este moment en curs.
El que no anem és a traure una convocatòria amb una dotació superior a la demanda que estem tenint.
Per tant, esta, se manté la línia, però s'adapta a les sol·licituds i a les execucions que tenim en curs, deixant una quantitat lliure per
a una nova convocatòria per a admetre noves sol·licituds.

En referència al programa 531, d'estructures agràries, me van a permetre vostés que torne a dir que s'incrementa en un 14,6% tot allò relacionat amb la política d'estalvi d'hídrics.
Me pareix que és un objectiu absolutament coherent al llarg de tots estos anys i és una priorització en unes inversions.
No s'abaixa tot i se diu café para todos, se prioritzen exactament unes inversions que considerem absolutament
essencials.

La baixada en este programa, per descomptat, se deu al descens en el capítol II, el 15% del capítol II, que com ja hem comentat afecta, és per un motiu estrictament d'austeritat.

I en el capítol VI, efectivament, que se parla de noves inversions, se produïx també una retallada.
Precisament per això, perquè és per a noves inversions, considerem que una cosa que no s'ha començat, que no està tot encara en projecte, ahí creguem que és precisament on havíem de fer els retalls, perquè no són projectes que estiguen en marxa i a ningú se li està retirant ja una ajuda, ni resolta, ni convocada, ni amb problemes.

Però he de dir-los que, en relació amb les infraestructures agràries, esta administració en estos últims anys ha fet mil quilòmetres en un recolzament econòmic, amb una inversió de 66 milions d'euros, d'estos últims anys.
Molt més que qualsevol altra administració i en qualsevol moment, ni de comunitats autònomes, ni de ningun altre tipus.
Ara, mosatros ací tornaríem a incrementar si el govern estiguera a bé o tinguera a bé firmar amb mosatros un conveni, igual que firmà en Catalunya, pel qual a ells se'ls donava 7 milions d'euros, el govern de Catalunya ne ficava 2 i ne feien nous de camins rurals.
Mosatros fenomenal.
9 milions, mosatros de seguida 2 per a camins rurals en la
Comunitat Valenciana.
Els que hem fet fins ara mil quilòmetres amb 66 milions d'inversió, tots a costa dels fons propis de la Generalitat valenciana.

Eixa és la nostra política en un moment en el que se poden fer i els pressupostos ho permeten,
realment jo crec que han fet una ret extraordinària i d'una qualitat extraordinària de camins rurals amb una trama que afecta a totes les províncies i a totes les comarques.
I, en este moment, que no hi ha compromisos, estes inversions no iniciar-les.

En relació amb el programa de ramaderia, reitere, perquè és que m'havia estés molt en ramaderia perquè per a mosatros és fonamental.
La prioritat, hem marcat prioritats en ramaderia.
ADS sanitat i
benestar animal, ADS se manté totalment tot allò relacionat amb la sanitat i amb el benestar animal; tot allò relacionat amb l'adaptació a la normativa que, com he dit, he ficat dos exemples, el porcí i l'avícola de posta, que tenen l'obligació a partir d'ara d'adaptar-se a una normativa i han de fer unes inversions.
I l'única administració que va a recolzar eixes inversions en una nova línia som mosatros.

Per tant, quan n'hi ha una demanda o quan n'hi ha un problema estem ahí, inclús en anys pressupostaris molt complicats.
I havíem tingut la sort de definir un pla Confiança que mos havia permés avançar molt en el Pla director de ramaderia.
Per tant, moltes de les inversions que
estaven programades per a diferents exercicis les hem pogut fer amb el pla
Confiança.
I en estos moments ja estan totes executades.

I, com dia abans, ajust a la demanda.
Se manté la línia que recolza les iniciatives per a mantindre la modernització o la compra d'equipament i maquinària en les explotacions agràries.
La línia que no n'hi ha és la de trasllats, perquè en este moment no n'hi ha demanda per a trasllats, que s'han fet en estos últims anys, no n'hi ha per a trasllats de ramaderies.

Per tat, torne a dir el mateix, estem fent uns pressupostos que, com coneguem
molt bé el sector, parlem molt amb el sector i coneguem quin són els seus projectes, estem fent uns pressupostos que s'adapten exactament a la realitat del sector per al qual treballem.

En relació a la Direcció General d'Investigació i Tecnologia Agroalimentària, efectivament tots han manifestat que per a mosatros és fonamental el manteniment d'un substrat d'investigació, d'innovació, de desenrotllament tecnològic, una capacitat de generar coneixements o de generar resultats a partir d'eixos coneixements que permeten la competitivitat d'este sector.

Per això mosatros, tant a través de l'IVIA, com a través de molts convenis que mantenim amb les diferents universitats, la Universitat
de València, la Universitat Miguel Hernández, la Universitat d'Alacant també en estos moments tenim diversos projectes amb ells, i la Universitat Politècnica, estem treballant en eixa generació de coneixement i de resultats fonamentals.

Però quan parlàvem de centres tecnològics que estiguen en marxa o que poden estar en marxa i les disminucions
fonamentalment en capítol VI, que és el que mos han dit, tinc la gran satisfacció de poder dir-los que el centre de Carlet s'acaba ja.
Per tant, no necessitem inversió per al centre tecnològic que ja s'acaba.
I el centre de Requena ja s'ha acabat, per tant, tampoc necessitem inversió per a eixe centre que s'ha acabat.
I la inversió que queda és per a l'altre centre que falta.

Per tant, és lògic que abaixe, perquè una volta s'havia projectat els centres tecnològics no se poden replicar indefinidament.
Una volta s'han acabat els centres tecnològics que estaven projectats al principi de legislatura, que s'han anat construint, complint el nostre programa no sols electoral sinó un programa de legislatura que duguérem ací, les inversions baixen d'una forma substancial.
El de Requena s'ha acabat i el de Carlet està acabant-se, abans que acabe l'any s'acabarà.

Per tant, vostés comprendran que no anem a destinar inversions a una cosa que no ho necessita i
que s'ha executat en temps, en forma, en termini i en pressupost, que crec que també és un motiu de satisfacció per a tots els qui puguem estar ací ara parlant d'eficiència en l'aplicació dels fons públics.

En matèria d'investigació, per tant, si eliminem estes xifres, que eren les que vostés estaven manejant, estem en uns nivells investigadors realment extraordinaris.
Probablement no n'hi haja ninguna altra comunitat que destine els fons per càpita que s'estan destinant ací.
Però, a més, amb l'objecte de mantindre l'estructura destinada a la sanitat vegetal íntegra.
Tot el tema de (inintel·ligible) .
.
.
 se manté cent per cent, perquè com deia abans en les ADS en matèria de sanitat animal, és absolutament fonamental mantindre la sanitat vegetal.

Mantenim també íntegre el recolzament als programes d'inversió en noves tecnologies, allò que havia comentat abans, dels hivernacles de cogeneració i de valoració energètica, perquè realment és essencial incorporar estes tecnologies per a la productivitat del sector, però sobretot per l'impacte que pot tindre l'aplicació d'estes en la mitigació del canvi climàtic.
Jo crec que tot el que fem ara, inclús en estos moments de problemes pressupostaris, ho haurem avançat per a pressupostos posteriors, però sobretot ho haurà avançat el sector per a estar en bones condicions en moments que puguen ser menys crítics que ara.

Mantenim la línia de suport a la sharka.
Dir-los que està gestionat tot allò de 2009 en relació a la sharka, perquè ho han preguntat dos dels portaveus, me pareix.
I allò de 2010 està quasi acabat de gestionar.
Que les ICS estan pagades, no gestionades, estan ja
pagades.
I que la del caqui està resolta i, com vostés saben, se va a pagar, perquè està resolta ja.
Però dir-los que l'única administració que en el tema del caqui, que era un tema de sanitat vegetal de tota una
producció que pot considerar-se nacional, perquè sols està ací, l'única administració que ha treballat no sols en matèria d'investigació per a resoldre el problema, i estaran tots vostés d'acord que ha sigut un èxit la resolució del problema, sinó en les ajudes als llauradors, ha sigut l'administració autonòmica valenciana.
Per tant, quan n'hi ha una problemàtica que afrontar esta administració fica els diners, trau els pressupostos i ho concreta en línies d'ajudes.

I gràcies, per descomptat, al compromís dels investigadors, perquè el món de la investigació té una dinàmica de treball que probablement no està tant en sintonia amb una dinàmica pressupostària, perquè els treballs s'inicien, se plantegen i tenen un ritme diferent al pressupostari, jo crec, i m'agradaria aprofitar este moment per agrair a tot el món investigador de l'àmbit agrícola, sense dubte de l'IVIA, però dels altres que havia comentat abans, perquè mantenen un compromís extraordinari per anar detectant tots aquells projectes i per anar
ajustant-los i per anar insistint en els que tenen capacitat de traure
resultats i per anar un poc difuminant a aquells que creuen que no.

Jo crec que és important eixa tasca que s'està fent, en estos moments.
I, sense dubte, això és el que mos permet ajustar els projectes investigadors, perquè s'ajusten des d'eixe punt de vista.
I mos permet, també, anar incorporant nous projectes, com hem incorporat, recentment, fa uns mesos,
el de l'empremta de carboni, pensant també que conéixer bé quin és l'impacte que la nostra agricultura, la mediterrània -la citricultura fonamentalment, però la mediterrània-, pot tindre en relació amb l'empremta de carboni, mos pot donar molts arguments per a posteriors negociacions
europees.
I creguem que és un coneixement que deguem de començar a tindre ja, per a estar ben situats per a posteriors negociacions.
Per tant,
ahí també seguim avançant en noves idees.

En relació a la pesca, realment, dir-los que la pesca és, probablement, un dels sectors més ben tractats per esta conselleria, des del punt de vista pressupostari i des
del punt de vista de l'assistència tècnica i de la resolució de problemes.
Naturalment, disminuïx.
Però és que disminuïx el 15% el capítol II.
Per tant, això té un impacte directe.

I disminuïx el capítol VI, i vaig a tornar a dir-li la mateixa explicació: és que mosatros vam pressupostar l'execució d'un escull, i és que l'escull ja s'ha acabat i este any no n'hi ha ningun pressupostat.
Per tant, eixa inversió ja no entra en el capítol VI d'este any.
No n'hi ha ningun.
.
.
Per tant, no està eixe pressupost.

Què és el més important?
Que les parades tecnològiques, que afecten 315 pescadors i 292 embarcacions, se manté la seua línea pressupostària de quatre milions.
I he de dir-los que d'estos diners, el 95% són de la Generalitat valenciana i el 5% del fons europeu de la pesca.
Mosatros
creguem que esta era la línea ideal per a que el govern haguera mostrat interés en la pesca de la Comunitat Valenciana.
Vostés saben que ho vam intentar i que va ser una negociació llarga.
I, al final, no ho hem aconseguit.

No sols això, sinó que encara ha eixit hui publicat.
.
.
Perquè mosatros podem aportar els fons, però mos ho ha d'autoritzar el Govern d'Espanya, perquè els plans de pesca tenen caràcter nacional.
Perquè ací, a voltes, també n'hi ha una xicoteta concepció que no s'entén bé.
Les competències les tenim mosatros, sí, però molta part de la legislació, de la normativa i de les directives que obliguen a determinades coses no les
tenim mosatros.
Hui s'ha publicat -encara és un detall que no afecta als pressupostos, però crec que és important saber-ho- el pla que mos permet pagar la veda, de gener d'este any, als nostres mariners.
Jo crec, francament, que a voltes, sense ficar
diners, però un poquet d'agilitat, milloraríem tots molt.

En la millora de la vertebració del sector de la pesca, les confraries, exactament el mateix pressupost.
En la
promoció dels productes pesquers, exactament el mateix pressupost.
I, com els dia abans,
s'incorpora un pressupost per al que hem denominat Centre d'Investigació de la Pesca, que és un centre associat a l'IVIA, que pretenem que siga el mateix que ha sigut el CITA ara, un centre de
ramaderia associat a l'IVIA, però expert en ramaderia.
Bé, doncs el mateix per al món de la pesca.

En relació amb indústries agroalimentàries, bé, havíem comentat, apuja un 11,4%.
Ací n'hi havia de nou el que ja els havia dit, relacionat en la satsuma i en les
plantes vives.
I, la resta, va dirigida a projectes de caràcter.
.
.
, d'increment de la competitivitat.

I en el tema de cooperatives, mire, perdone, no he tractat de justificar res.
Són dades.
En el 2009 n'hi ha una assignació, que s'incrementa de forma molt considerable en un 28,6% en el 2010, perquè se treballa un projecte de cooperatives en el món cooperatiu.
I demanen el suport econòmic per a eixe projecte.
I aixina ho vaig explicar ací l'any passat.

Senyores, este any augmenta la partida de cooperatives per a un projecte
concret que afecta a un número de cooperatives determinades i a una indústria que treballa per al sector cooperatiu, que forma part del sector
cooperatiu.
Este any, eixe projecte ja s'ha acabat, amb el suport d'esta administració.
S'ha fet eixe finançament, s'ha acabat eixe projecte.
I tornem als pressupostos, exactament, del 2009.

Jo crec, a més, que este fet, el que expressa, exactament, és que mosatros fem uns pressupostos sempre adaptats al sector.
I que mosatros no
fem uns pressupostos d'un còpia i apega, sinó que un any que n'hi ha una demanda, se cobrix eixa demanda; i quan no n'hi ha eixa demanda, doncs se canvia la prioritat.
Mosatros treballem per
prioritats, com he dit al principi.
Si la prioritat per a les cooperatives, en
un moment determinat, és un projecte, s'aborda eixe projecte.
Quan eixe projecte s'acaba, doncs n'abordem un altre -que pot ser la prioritat del moment.

I en relació amb el capítol VI, que també m'ha comentat vosté, de comercialització, que havia caigut d'una forma prou important.
.
.
Doncs, mire, li he de dir el mateix que li he dit
per als altres.
Eixe capítol, estàvem, estàvem.
.
.
, de fet està ja l'institut.
.
.
 per al Consell Regulador del Torró de Xixona, s'ha fet la seua seu.
I és que la seu s'acaba este any.
Però, a més, també s'ha fet la seu de tots els consells reguladors de les denominacions d'origen de la província d'Alacant.
I és que, també s'acaba.
Aleshores, eixos dos edificis, l'any que ve, no els hem de fer.
Per tant, no els tenim pressupostats.
I eixa és la baixada del capítol VI de la Direcció General de Comercialització.

Jo crec que he respost -almenys, totes les que m'havia pres nota- totes les seues inquietuds.
Però dir-los, naturalment, que no podem compartir els mateixos pressupostos.
Que no
podem fer els mateixos pressupostos perquè mosatros treballem per prioritats, en orientació al sector i d'acord amb el sector.
I jo crec que el sector sap, perfectament, qui compartix
els mateixos objectius i qui no.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Anem a per l'últim torn, que correspon als grups polítics, en este cas a la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies, senyor president.

A vore, primer voldria dir-li al senyor portaveu del Partit Popular que quan se
parla sense saber, normalment se fa el ridícul.
I és el que li ha passat a vosté.
(Remors) Sí, perquè quan jo dic que al País Valencià s'afona la pesca, el camp i la ramaderia, ho dic, precisament, perquè conec els sectors.
I vosté a mi no m'ha d'ensenyar absolutament res.
De ramaderia, potser un poquet.
Però de pesca i d'agricultura, absolutament res.
Val?
Perquè me conec els sectors.
Absolutament.
Sóc filla, néta, besnéta de pescadors; neboda de llauradors.
I vosté a mi, d'açò, no m'ha d'ensenyar res.

I he vist com s'han hagut d'anar deixant, un a un, la mar, perquè no arribaven a final de mes.
I anar-se'n a treballar a les fàbriques -que, per cert, ara han tancat i estan en l'atur-.
Perquè en la pesca -vosté, a la millor, no té ni idea- però les coses estan molt malament, i la crisi ja és endèmica des de fa, al menys, quinze o vint anys, val?
I els pescadors -jo sóc del Grau de Castelló- no arriben a final de mes perquè poden estar eixint a pescar setmanes i setmanes i, si no, pesquen no tenen un sou fix i no duen un duro a casa.

I els llauradors, el que estaven esperant fa un parell d'anys és a vore si els venia un PAI i podien vendre, a bon preu, les terres, perquè és l'únic que els podia salvar de la misèria en la qual ja estan instal·lats.

I eixe és el tema i aixina és com estan els sectors en el País Valencià.

Ja li dic que de la ramaderia, a la millor, vosté m'ensenya alguna cosa.
Però de pesca i d'agricultura, me pareix que vosté a mi no m'ha d'ensenyar res.

I a la millor, qui desconeix el mecanisme de Les Corts és vosté.
Perquè, avui, el que veníem era a analitzar els pressupostos.
I les aportacions, les prepararem esta
setmaneta, que farem les nostres esmenes.
I vindrem ací, d'ací unes setmanes, a presentar les nostres aportacions en esmenes.
Que, a la
millor, qui no té molta idea de com va açò és vosté.

I ja, per centrar-me en el debat dels pressupostos.
Jo no crec que.
.
.
Vostés diuen que açò és el que estan demanant els ciutadans?
¿Els ciutadans estan demanant un retall d'un 55% en deu anys, d'aquesta conselleria?
Això és el que estan demanant?
¿Estan demanant que vostés baixen un 33% en cooperativisme, un 20% en ramaderia, un 13,5% en el sector
pesquer?
Això és el que estan demanant els ciutadans?
Doncs jo, la veritat, és que no ho he sentit en ningun lloc, que estiguen demanant això.

Jo crec que el que estan demanant és altres coses que tenen molt a vore en el seu partit i en les seues formes de
fer política.
Però, bé.

I en investigació, senyora consellera, com pot vindre ací i dir que és que la investigació és tan i tan i tan important, i estan fent vostés un esforç.
.
.
?
Però si el programa té una baixada d'un 19%.
Si el programa d'investigació representa un 13,2% d'una conselleria, de la seua,.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Albiol Guzmán:

.
.
.
que representa un 2% dels pressupostos.
Vosté ha fet els números?
¿Vosté sap en que se queda el programa d'investigació, al final?
Per favor, el 13% d'una conselleria que representa un 2%, que açò ja no és ni conselleria, açò és una microconselleria.
Perquè ja comença a ser ridícul.

I el tema que em preocupa a mi molt, el tema dels recursos per a les inclemències del temps.
A vore.
Si quan n'hi han diners als pressupostos, ja costa que se pague, si, damunt, ja no estan ni en els pressupostos eixos diners, ja, que s'obliden.
De debò, que se n'obliden.
Si quan estan els diners, ja està mal; dons, si, directament, no estan.
.
.
vinga, que se n'obliden.

Quant al capítol VI de la majoria de programes que diguem que baixa.
A vore, està bé que se vagen acabant les coses, sobretot coses que portaven anys i anys
pressupostades, està molt bé.
Està molt bé que se vagen acabant.
Però no me pot dir que és que ja no fa falta fer res més nou en el País Valencià.
.
.
«Ja està tot fet, ja no cal fer res més, ja està tot ideal.
» Home, per favor!
 Si s'acaben unes coses serà per a poder pressupostar-ne altres, no?
, dic jo, eh?
No ho sé.

I, després, per acabar -perquè abans no m'ha donat temps, en la primera intervenció-, sí que m'agradaria fer èmfasi en un assumpte, que no hem comentat ningú, però com vosté després té temps, a vore si em pot dir alguna cosa d'açò.
Li estic parlant del modus operandi del Partit Popular, val?
Em referisc al tema de l'externalització de l'activitat pública mitjançant la contractació d'empreses privades.
Per a que m'entengau, estic parlant de com s'està destruint el sistema públic i s'està afavorint determinats.
.
.
, no sé si amics, no amics, però.
.
.
En fi.
Que, sense dubte, no se fa des del sistema públic, val?
N'hi ha una pràctica que és que en el capítol de compra de béns corrents i despeses de funcionament, s'està produint una gran externalització.
I, per exemple, en percentatges d'externalització: en el programa de foment i garantia agrària, el 84,6% d'eixe programa; el 78,5 del d'ordenació i millora de la producció pesquera; el 67% del de ramaderia; el 58,3% de direcció i serveis generals; el 56% d'investigació i tecnologia agrària; el 47% d'indústria agroalimentàries.
Són els percentatges -torne a dir- que no gestiona la pròpia conselleria, sinó que són d'externalització.
Que ja sap que per a Esquerra Unida és fonamental que n'hi haja un reforçament del sector públic i que no es dediquen a privatitzar o externalitzar els serveis.
I m'agradaria que em puguera comentar alguna cosa d'açò.

I ja, per acabar, perquè se m'acaba el temps, simplement dir que no acceptem aquestos pressupostos, perquè pensem que no són els més adequats en un temps de crisi.

Gràcies.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, per al·lusions volia demanar-li la paraula.

El senyor president:

No n'hi han al·lusions, senyor Giner.
(Remors)

Senyor Pañella.

El senyor Giner Giner:

Ho lamente molt.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

He començat la primera intervenció parlant de la pluja, parlant de si plou sobre mullat.
Però jo, després de sentir algunes de les intervencions, crec que per a l'agricultor ha passat el pitjor que podia passar.
Ha caigut una pedregada que els
ha deixat sense collita.
Sí, sí.

Per què?
Doncs mire, perquè este pressupost, este pressupost se manifesta totalment inútil per a ajudar a l'agricultor en una situació de crisi i en una situació de necessitat.

Una crisi que se suma a la crisi permanent de l'agricultura i la ramaderia i la pesca, sobretot perquè són activitats que, avui, només poden funcionar si tenen una decidida actuació de l'administració en el seu favor.
En un món que competim en preus, en tot el món al mateix temps -això que s'anomena «la globalització»-, les societats avançades van a necessitar d'una política activa, favorable a estos sectors.
I si no, no van a servir, mire.

No obstant, jo pense que s'han dit algunes coses que no són exactament.
Mire, si parlem de la renda, de l'assegurança a la renda de l'agricultor, és veritat que la partida, la línia T3092000 de suport a les subscripcions d'assegurances agràries, roman en els 22 milions, exactament (inintel·ligible) .
.
.
any passat.
Però si mira la que hi ha dalt, que diu: «La 1698000, que és protecció de la renda dels agricultors, davant de danys no coberts per l'assegurança agrària», era de tres i mig i ha quedat en 2,1.
Ahí hi ha una disminució d'1,4 milions.
No és el mateix.
Hi ha una disminució d'1,4 milions, dedicats a l'assegurança de la renda de l'agricultor.
I és real.
Són xifres.
És a dir, que no només està en una línia, està en tot.
I ahí hi ha una disminució, en el global.
En tot cas, si hi ha motius s'explicaran
(inintel·ligible) .
.
.
Per tant, hi ha, en eixa part, hi ha una situació, doncs que no.

El capítol VII, que, per cert, el capítol VII, o estic jo equivocat, però no creix un 5%; creix l'1,15%-.
(Remors) General.
.
.

El senyor president:

Senyora consellera.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
No, en general dic, en general.
(La senyora consellera diu sense micròfon: «Ah, val, val.
En general.
») Perquè si parlem en el general, clar, si parlem.
.
.
Sí, el capítol VII, en general, augmenta només l'1,15%.
Però clar, augmenta l'1,15%, però també, quan parlem del capítol VII, si mirem servei per servei, vorem que en uns augmenta sensiblement,
segons el que van baixant en l'altre, segons el que van baixant en l'altre.
Vull dir, perquè si mirem estructures agràries, de 26 a 24 milions.
Si mirem investigació i tecnologia agrària, de 25 a 21 milions.
Si mirem ordenació i millora de la producció pesquera, de 12,6 a 11,6.
Vull dir, aixina, aixina.
.
.

El que hi ha una certa compensació.
.
.
 Hi han uns serveis que pugen perquè hi han uns altres que baixen.
Perquè si no, seria impossible.
Un pressupost que baixe no pot pujar.
Puja el capítol VII, sí.
Però segons també.
.
.
, en el global puja molt poquet i quan pugen uns serveis és perquè baixa en uns altres.

Per tant, este pressupost el que fa és equilibris, una redistribució, que vosté ha dit.
.
.
, però, bé, que respon a objectius aconseguits.
Clar!
, perquè respon a objectius està clar.
Cada pressupost, cada línia pressupostària té (inintel·ligible) .
.
.
Però, ¿canvien quan els altres estan aconseguits?
No, hi han variacions d'objectius que no ens porten a absolutament a res.

S'han dit coses que no estic.
.
.
Que vosté diga com a mèrit que l'ajuda de la sharka pràcticament està, que la del caqui també.
.
.
Anys!
Sharka porta anys!
El caqui porta un any, pràcticament, o més.
És a dir, d'això no es pot presumir!
No, d'això no es pot presumir!
Del retard en els pagaments, que ja es diu: «està pràcticament.
.
.
», d'això no es pot presumir.
Crec que no hauríem de presumir.

I vaig -per acabar- a dir, simplement, que si estic decebut, si estic decebut, no és ja per la defensa que s'ha fet d'este pressupost, sinó perquè s'ha caigut per a defendre'l en l'autocomplaença, en l'autobombo, i això mos porta a una visió irreal del que existix.
Se pot justificar el pressupost?
Bé, se podria -supose-, que jo no el justifique, però podria.
.
.
, però quan se cau en el «som els millors», «som els que més fem», doncs, ¿com és que nosaltres tenim l'agricultura com la tenim?
Perquè, dir això no crec que siga tremendista ni catastrofista.
La realitat és que cada vegada n'hi han més camps abandonats.
És una realitat.
Cal recórrer tot el país, cal recórrer tot el país, que estan abandonant el cultiu, no es molesten ni en arrancar els tarongers,
els deixen que se'ls mengen els
(inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Senyor Pañella.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

I això està passant en este país.
Vosté (inintel·ligible) .
.
.
Això està passant en este país.
I si algú diu que no, és que no se coneix tot el país.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

La consellera no m'ha contestat a.
.
.
és una broma, ja ho sé, però allò de F.
C.
M.
, la qual cosa jo quasi que he entés que, efectivament, és aixina.
Perquè, jo li dia que els pressupostos són enganyosos; en la mesura que tenen apuntacions d'este caràcter vol dir que, en realitat, volen enganyar, volen dir alguna cosa que no és, que n'hi ha un fons especial per als ajuntaments que van a ajudar-los a tindre finançament.

Són -com dia abans-, que no mos els creguem, jo li dia: és que no mos els creguem, senyora consellera, és que són ja molts anys on van agarrant partides d'uns llocs i altres i, després, quan se porten a cap, és tot el contrari.
¿Com anem a creure-mos que, ara -segons vosté diu, segons vosté i segons els pressupostos- pugen en un 5% les inversions, si després hem vist que del 6,3 milions de les OCAPA n'han desaparegut cinc, i que dels pescadors, dels 2,3, n'han desaparegut dos.
Si ara férem comptes, ¿com eixirien eixos percentatges, senyora consellera?
Clar, arriba un moment en
què ja no és creïble.

I, sens dubte, estiga tranquil·la que mosatros amb deu minuts per a contestar quaranta.
.
.
Se tracta de fer una
valoració política dels pressupostos, i, després, és quan li farem les esmenes, en les quals les nostres aportacions se suposa que
van allí, encara que ja estic segur que el Partit Popular no n'acceptarà cap i mos dirà el mateix de tots els anys, que «vostés no tenen idees, que no aporten res.
.
.
», el mateix que mos ha dit hui.
Perquè, quan algú, per a justificar este pressupost, ha de, demagògicament, atacar l'oposició, la veritat és que me fa l'efecte que té pocs arguments per a justificar este.

I la veritat és que m'he quedat sorprés perquè ha tardat cinc minuts en no soltar allò del «malvado Zapatero», sobre la qual cosa jo dic: bé, està ja el portaveu ficant-se en un punt.
.
.
i, després, vosté, també, més suaument, però també ha tingut la temptació de ficar l'estat pel mig.

A mi m'agradaria recordar-ho, encara que açò sempre ho recorde, que mosatros tenim les competències en matèria d'agricultura, pesca i alimentació, i que, en les Corts espanyoles està el Partit Popular, que n'hi han uns pressupostos i que els companys de vostés estan allí -supose- per a fer això, criticar-los -el mateix que fem mosatros-, i, sobretot, intentar esmenar per millorar-lo.

Perquè el que no està clar, senyora consellera,.
.
.

El senyor president:

Senyoria.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
-li ho vaig dir una vegada, però, ara, li ho tornaré a dir-, és que amb les mateixes regles de joc, amb les mateixes lleis europees i
espanyoles, amb les mateixes -que jo podria discutir amb vosté i de segur que, en molts casos, estaríem d'acord, mos agradararien o no mos agradarien, o creguem que mos discriminen o no-, però -insistic- amb les mateixes, altres comunitats autònomes, perquè han cregut més en este sector, han apostat de forma millor, i apostar de forma millor vol dir
increment en el sector productiu, increment de les inversions i, per tant, del
seu sector.

I quan veus que n'hi han conselleries, en este cas d'agricultura, comunitats autònomes que estan de l'ordre del 10, l'11, el 12, el 13, el 15, el 17%, com la comunitat de Castella-Lleó, doncs, és quan comprens que de veritat se creuen que el seu sector és important.
Quan ací estem en el 2,1, aleshores pensem que ací no ens acabem de creure que açò és important.
Perquè, clar, quan veus el resultat, després de tants anys, i vostés ja porten -de debò per a vostés, i de segur que, no tant de debò per a l'oposició-, porten ja quinze, quasi setze anys governant.
.
.
, o, bo, jo no crec que ara hi
haja un situació de dir, «no, és que la culpa era de otros», perquè eixa és la tendència que moltes vegades l'oposició, en este cas, el Partit Popular, sempre mos diu: «Es que ustedes eran peores.
»

Mire, després de setze anys, la realitat: ha desaparegut el 70% dels hòmens i dones que estaven en el camp en 1995, han desaparegut 73 nuclis rurals de
la Comunitat Valenciana, i les rendes han baixat un 40% dels llauradors
valencians.
Després de tot això, te n'adonés que en Extremadura hui s'han posicionat en les fruites dolces; Andalusia, en agricultura ecològica; Múrcia, en transformats, igual que en Navarra; en ramaderia, Lleida, i, en este
cas, els catalans.
I quan tu veus tot eixe panorama és quan arribes a comprendre que alguna cosa haurem fet malament ací, senyora consellera, que si no tenim autocrítica, difícilment -jo crec- anem a buscar i trobar la solució.

Però, estes coses, senyora consellera, estiga tranquil·la que li farem esmenes i que espere que el Partit Popular les mire amb un altre
tarannà més autocrític per vore si podem millorar el que creguem que és una desfeta.

Moltes gràcies.
(Veus)

El senyor president:

Gràcies, senyor Lozano.

Això se diu: que es miren amb cariño.

Té la paraula la senyora consellera perquè, amb cariño, faça els aclariments que considere oportunes.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

No em consta fer-ho amb cariño perquè jo crec que és pertinent.
O siga que, amb el mateix cariño.
.
.

A vore, efectivament, sols una frase en relació als convenis amb administracions locals.
Efectivament, mosatros, esta
conselleria, des de fa prou de temps, des del moment de les transferències, firmà eixos convenis amb quantitats que normalment són per al manteniment del personal -que antigament estava en les cambres- i que treballa en els ajuntaments.
I eixe conveni s'ha incrementat en este exercici -crec que era eixa la pregunta-.
Efectivament, n'hi ha més increment per a eixe conveni.

Però, com tinc poquet de temps, dir-li que en esta conselleria, el capítol II, des de l'exercici 2008 fins a este, s'ha disminuït en un 37,4 9%.
No pot vindre vosté ací a dir-me que no hi ha control de les assistències tècniques i que no s'ha fet un esforç extraordinari en el tema de les contractacions externes.
Un 37,49%.
Un control
extraordinari de les assistències tècniques.
Evidentment, n'hi han moltíssimes que s'han de mantindre; estic pensant en este moment en la biofàbrica, que és el nucli, el pilar fonamental de la lluita contra la
Ceratitis capitata, i sols es pot fer mitjançant eixe projecte.
Bé, podríem parlar aixina de tots els projectes, però no me dóna temps, si m'ho haguera dit en la primera intervenció li'ls haguera contestat tots.
Però, per exemple, és que no mantindre la biofàbrica i la solta de mascles estèrils per a lluitar contra la Ceratitis capitata seria impressionant.
I en això estaran tots vostés d'acord, no crec que ningú crega que puga fer-se d'una altra forma que no siga a través d'una assistència tècnica.

I, efectivament, estem en un moment econòmic molt difícil i molt complicat, i el nostre sector també té elements molt preocupants.
I l'element més preocupant -que ací no ha eixit esta vesprada- és el del preu en origen, perquè el nostre sector té indicadors molt positius, de caràcter macroeconòmic, per a tot el sector agroalimentari, però tenim un problema molt greu, que és el preu en camp.
I a eixe problema, probablement, hauríem d'estar tots treballant tots els dies.

Però, quan han dit que ací tenim transferides les competències, tenim transferides les competències per a la gestió de moltes coses, però allò relacionat amb acords amb països tercers, que mos fa moltíssim de mal -léase: acuerdo de libre asociación en Marruecos-; el control de les importacions i de tot el que entra per fronteres -léase: entrada de possibles plagues o material vegetal que no està en condicions o fruites que no estan en condicions i competixen amb les
nostres, acuerdo de reciprocidad.

Parlem de la llei agroalimentària, que sí que podria ser una solució i sí que podria ajudar en el tema del preu en camp.
Tampoc tenim mosatros la competència.
Jo el que estic dient-los és que, si arribem a un gran acord, a un acord important, però que realment vaja a eixe element: el problema dels preus en camps.
Estigam tots
d'acord que competència no pot ser qui dicte la política econòmica d'este país.
I a partir d'ahí, tots a treballar.
Eixe acord ja, en este moment.
.
.
La resta, jo crec que,
realment, en esta comunitat s'està treballant d'una forma adequada, sobretot perquè se treballa de la mà del sector.
I dir-los que, efectivament, n'hi ha una baixada de rendes molt important, però mentres que en Espanya, en els últims dos anys ha sigut del 5,5%, en esta comunitat ha sigut de l'1,6%.

Això és pensar que és suficient?
No!
Això és pensar que estem en un bon moment?
No!
Això és continuar dient que tenim un problema molt greu, que és el de preus en camp, i que en eixe problema hem de posar-mos tots a treballar.
Però, eixe problema naix d'una llei de caràcter nacional i en les comunitats autònomes.
A pesar que estem intentant-ho i ficant tots els instruments, és molt difícil anar endavant i progressar d'una forma important.
Ahí és competència i el ministeri els que, de veres, poden actuar, com poden actuar en tots
els aspectes relatius -com dia abans- a la competència en països tercers i tots els aspectes relatius a les negociacions amb la Unió Europea.

Tots sabem la importància, la implicació i l'impacte que tenen eixes decisions en la nostra agricultura.
Mosatros, per la
nostra part, a continuar sent austers, a continuar ficant polítiques orientades al sector, treballades amb el sector i dedicades a aquells
instruments i aquelles necessitats que podem cobrir dels sectors.
Sens dubte,
austeritat absoluta, control de gasto i a continuar treballant -com hem fet fins ara- perquè el nostre sector, a pesar del moment tan complicat de crisi que té, continue mantenint els sindicats macroeconòmiques d'exportació, de generació d'ocupació; l'última dada d'ocupació, també el millor en matèria agrària, el de la Comunitat Valenciana.
És significatiu o no, però igual que tots.
L'últim d'ocupació, el millor, el de la Comunitat Valenciana.
I anem a continuar treballant perquè, almenys, això puga ser aixina i mos permeta eixir de la crisi a través dels projectes que estem desenrotllant -i torne a dir- orientats pel sector i segons el sector està demanant, que permeten l'eixida de la crisi més ràpidament.

I fer un altre comentari.
Efectivament, sempre n'hi han inversions possibles, però com mosatros prioritzem, prioritzem i orientem les inversions, creguem que en
este moment, que tenim ja una xarxa de centres tecnològics important, anem a ficar en marxa els que tenim i anem a continuar
projectant nous centres que no requerixen en este moment una inversió per a l'exercici 2011.
Però, sense cap dubte, idees, projectes i possibilitats.
.
.
totes.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Senyories, ha acabat la compareixença de la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació.
(Veus)

Dos minuts per a rebre la consellera de Benestar Social.

Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença de la consellera de Benestar Social, senyora Angélica Such Ronda

El senyor president:

Senyories, bona vesprada.

Anem a reprendre la comissió d'economia, que l'hem suspés fa un moment, després de la compareixença de la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Tenim entre mosatros a la consellera de Benestar Social que, com han fet la
resta de membres del govern, ve a exposar a la comissió corresponent, a esta, la seua línia pressupostària del seu departament per a l'exercici de l'any que ve, el 2011.

Li donem la benvinguda, com no pot ser d'una altra manera, senyora consellera.
(La senyora consellera de Benestar Social diu: «Gràcies, senyor president.
») Eres la que remates el dia de hui les compareixences dels consellers.
I, quan
vullgues, tens la paraula per a explicar-mos el que hem dit abans, estos
pressupostos per a l'any que ve.

La senyora consellera de Benestar Social:

Moltes gràcies, president.

Buenas tardes, señoras y señores diputados.

Como soy la última que cierro, trataré de ser lo más breve posible, tratando de no cansar en exceso la atención de sus señorías.

Hoy comparezco ante sus señorías para explicarles o trasladarles las líneas generales del proyecto de presupuestos de la Conselleria de Bienestar
Social para el próximo año, así como los aspectos concretos de mayor relevancia.

El presupuesto de la Conselleria de Bienestar Social para el 2011 experimenta
un incremento del 0,15%.
Un incremento moderado, pero que, en cualquier caso,
refleja el compromiso del Consell de que las políticas de bienestar social, la prestación de servicios sociales y, en general, la atención social a los valencianos no se vean afectadas por el actual contexto económico.

Es el único departamento del Consell que ve incrementadas sus dotaciones
presupuestarias.
Los presupuestos de la Conselleria de Bienestar Social para
2011 alcanzan los 673.
447.
610 euros.

A continuación, paso a trasladarles las variaciones producidas en cada una de las unidades
gestoras.
El programa de dirección y servicios generales disminuye un 15,96% en un esfuerzo importante por
reducir los gastos de funcionamiento.
Es el programa, también, que en menor medida afecta a las políticas sociales directamente.

El programa de servicios sociales disminuye un 8,68%.
El programa de familias y
adopciones tiene una disminución del 0,93%.
El programa de promoción de la mujer tiene una disminución del 0,67%.
El programa de integración social de personas con discapacidad experimenta un incremento del 6,80%.
Y el
programa de dependencia, centros, servicios y prestaciones tiene un incremento
del 1,60%.

Antes de continuar con un detalle más pormenorizado de las diferentes partidas y líneas, sí quería trasladar a sus señorías que hemos realizado un esfuerzo en la distribución del presupuesto.
Estamos en un momento complicado y hemos trabajado estos
presupuestos pretendiendo ser realistas y priorizando las líneas estratégicas, programas y actuaciones que consideramos esenciales y que queremos evitar
que se vean afectados por la disponibilidad de menos recursos.
Esto significa
que hemos tenido que recortar y ajustar algunas dotaciones, pero es nuestra
obligación como gobernantes, y así debe ser, decidir cómo asignamos y distribuimos los recursos de la mejor manera posible para la
atención social de los valencianos.

Paso, a continuación, si les parece, a informar sobre las variaciones experimentadas por los
diferentes capítulos presupuestarios.

El capítulo I experimenta una reducción del 6,40%, que en términos absolutos asciende a algo más de 5,5 millones de euros, y es debido a las reducciones salariales aplicadas a
los trabajadores públicos.

El capítulo II, destinado a compra de bienes y gastos de funcionamiento, con algo más de 215 millones de euros, se mantiene con un leve descenso del 0,6%.

El capítulo IV, que recoge la dotación para trasferencias corrientes, subvenciones, ayudas, programas, convenios, etcétera, tiene un presupuesto de más de 353 millones de euros, lo que supone un incremento del 6% respecto al del año pasado.
Este capítulo representa el 52% del total del presupuesto de la conselleria.

Creo que es interesante resaltar este incremento, que a su vez tiene lugar tras
el incremento del 28% del año pasado, porque muestra que esta conselleria, eminentemente gestora de acuerdo con sus objetivos, potencia su esfuerzo en las
trasferencias corrientes, lo que en definitiva significa dar prioridad a las
prestaciones y a los servicios sociales, a la atención social de las personas.
Como saben sus señorías, aquí se incluyen las dotaciones que son trasferidas a personas, entidades sin ánimo de lucro, corporaciones locales, entre otros.

Finalmente, los capítulos VI y VII son los que recogen las inversiones y trasferencias de capital,
que sufren una reducción del 29% y del 42%, respectivamente.
No obstante, quisiera en este punto
aclarar que en nuestro presupuesto está excluido el plan Confianza, que, como saben, es la vía por la que el Consell está actualmente canalizando la mayor parte de las inversiones.
En concreto, en la
Conselleria de Bienestar Social se financian 81 proyectos del plan Confianza en
las tres provincias de la
comunitat, con un importe de 64.
404.
239 euros.

Y estos proyectos por conceptos se desglosan de la siguiente forma: en materia
de dependencia estamos ejecutando 21 proyectos; en materia de juventud, 17
proyectos, y en materia de acción social y mayores se incluyen 43 proyectos.

A continuación, paso a referirme a los aspectos más relevantes, en función de los destinatarios de los distintos colectivos a los que se dirige nuestra
actuación.

El programa presupuestario de acción social y mayores, es decir, nuestras líneas destinadas a aquellos colectivos más desfavorecidos o en riesgo de exclusión social y a la atención de las personas mayores, en lo que venimos denominando el envejecimiento
activo, que no se encuentran todavía en situación de dependencia, tiene un presupuesto global de 69.
326.
980 euros.

Más del 25% del presupuesto de esta dirección general se destina a la renta garantizada de ciudadanía, que mantiene el presupuesto inicial del año 2010, que a su vez, recuerdo a sus señorías, se triplicó respecto al del año 2009.
Creo que esto evidencia el compromiso del Consell con la ejecución de políticas tendentes a combatir la pobreza y facilitar la inserción social.

Atendiendo a la coyuntura económica y en consonancia con unos presupuestos restrictivos, hemos efectuado un
ajuste en las diferentes líneas de subvención de este programa presupuestario, con una bajada media del 10% en las mismas.

El plan concertado de prestaciones básicas y servicios sociales de corporaciones locales cuenta con una dotación para 2011 de 23.
295.
100 euros, cantidad que representa un tercio del
presupuesto total de la dirección general.

Como saben, este plan articula la cooperación entre el estado y el Consell para el desarrollo de los servicios sociales
generales de los ayuntamientos, que son los que atienden a la problemática social de cualquier ciudadano y a la prevención primaria de situaciones de segregación o de marginación.
En concreto, con la dotación de este plan se financian los equipos sociales base de mantenimiento de
centros sociales y determinadas prestaciones, entre las que destacan los
programas de emergencia social y de ayuda a domicilio.

La aportación de cada comunidad autónoma está establecido que será al menos la misma que la efectuada por el estado.
En el caso de nuestra
comunidad, de los 23 millones a los que hacía referencia consignados en los presupuestos del año 2011, el estado aporta 8.
423.
537 euros, y la Generalitat valenciana, la misma
cantidad más 6,5 millones más, es decir, 15 millones de euros, aproximadamente.

Por otra parte, se mantiene, con leve ajuste del 5%, la línea para programas de acción comunitaria, que dispone de una dotación de 934.
640 euros destinados a entidades que realizan programas dirigidos a
colectivos en riesgo de exclusión social, tales como refugiados, transeúntes, reclusos, ex reclusos, etcétera.
Y, asimismo, continuamos financiando el mantenimiento de los centros
sociales, de los comedores sociales.

Mantenemos los programas destinados a nuestros mayores, sin verse afectados por
ajustes económicos.
Así podemos mantener todas las actuaciones y programas tendentes a procurar un
envejecimiento activo de las personas mayores y a la prevención de la dependencia, fomentando la participación en la sociedad de este colectivo.
Como saben, dentro del contenido de estos
programas existen actividades de ocio, tiempo libre, actividades de tipo
cultural y actividades dirigidas a la atención y prevención de problemas físicos específicos de personas mayores.

El presupuesto nos permite la potenciación de los centros especializados de atención a mayores, de los CEAM, como un recurso de atención preventiva a la dependencia.
Saben que son centros destinados a ofrecer
servicios especializados, tendentes a lograr el mantenimiento de las personas
mayores en un estado físico y emocional que les permita valerse por si mismas, como son los servicios
de prevención y mantenimiento de la salud, rehabilitación, información y formación, actividades físico-deportivas, ocupacionales, entre otras.

Incrementamos la dotación de la línea que recoge los programas de tercera edad, porque consideramos prioritario
mantener e incrementar la financiación de programas que fomentan la participación activa de las personas mayores en la sociedad y el desarrollo y puesta en
funcionamiento de cuantas acciones sean necesarias para que este colectivo
disfrute de un mayor bienestar.

Pasaríamos a hablar ahora de la Dirección General de Familia y el Menor, que cuenta con un presupuesto de 68.
805.
910
euros.
Como antes les he referido, tiene una leve disminución del 0,93%.

También en esta área nos hemos querido guiar por criterios de eficiencia y de priorización, de forma que aumentan las partidas que consideramos esenciales, desde una
acción de gobierno, y hemos recortado o ajustado programas que no responden al mismo
nivel de necesidad.
Por ejemplo, en este caso de ajustes se encuentran las
partidas destinadas a adopciones internacionales, que las hemos ajustado en
tanto desde hace un tiempo se está produciendo un descenso también en el número de solicitudes, que es evidente que la situación económica tiene una incidencia directa en el volumen de solicitudes de adopciones.

Bien.
Los presupuestos de esta dirección general se dirigen a las siguientes líneas estratégicas.
Por un lado, a la consolidación de la red de centros residenciales de protección de menores.
Recordar en este sentido el último concierto de plazas para menores, que abarca desde el año 2009 hasta el 2013, y que creo que implica un compromiso claro del Consell por
garantizar la disponibilidad de plazas residenciales para menores tutelados.

Se trata en total de 63 centros residenciales y de 624 plazas, además de 19 centros de día con 420 plazas, todos ellos concertados con entidades sin ánimo de lucro.
Esta garantía y estabilización de plazas del concierto supone, en concreto, para el año 2011, una cuantía de 20.
363.
656 euros en residencias y de 3.
329.
526 euros en centros de día.

Por lo que respecta a los centros de titularidad de La Generalitat, y con
independencia de los gastos de personal, contamos con un presupuesto de más de trece millones de euros para el mantenimiento de los 29 centros
residenciales y de los 8 centros de día.

Por otra parte, se incrementan o se mantienen las líneas presupuestarias del capítulo IV, que presenta un aumento global del 4,94% respecto al ejercicio
anterior.
En concreto, incrementamos en un 41,9%, hasta alcanzar los 3.
333.
750
euros, la línea para los SEAFI.
A pesar de que desde el ministerio ha dejado de apoyar estos
programas, nosotros hemos considerado que las políticas preventivas en materia de familia e infancia son absolutamente
prioritarias.

Y mantenemos, también, con 393.
000 euros, el presupuesto para los servicios de orientación y mediación familiar que, como saben, se ubican en aquellos lugares donde no existen los
SEAFI.

Estos presupuestos respaldan nuestro compromiso por fomentar y apoyar el
acogimiento familiar de menores, con una política tendente a la desinstitucionalización y cuyo reto es conseguir que el acogimiento familiar sea una verdadera
alternativa para el mayor número posible de menores bajo la guarda o tutela de la administración.
Por eso destacaré el incremento del 26,5% para las PEI de acogimiento, para familia educadora
especializada, que pasan de 450.
000 euros a 569.
000 euros.

Es nuestro compromiso por ofrecer a menores que son víctimas de desprotección, y en supuestos de especial necesidad o de urgencia, una respuesta en un
ambiente familiar.
De esta forma damos continuidad a la potenciación de estos acogimientos, cuyo presupuesto ya en el año 2010 se vio incrementado en un 100%.

El resto de dotaciones para PEI de acogimiento familiar, tanto en familia
extensa como en familia educadora, se mantienen con 3 millones de euros y 1,7,
respectivamente.

Incrementamos también las líneas destinadas a los puntos de encuentro familiar, en un 7,75%, para reforzar
la atención de las visitas tuteladas y los programas y beneficios de las familias
numerosas.

Se mantienen las dotaciones presupuestarias para inserción sociolaboral de menores y de jóvenes del sistema de protección y, también, para el programa «Primeros días».

Pasamos ya a las políticas de igualdad y de mujer.
El programa presupuestario de promoción de la mujer cuenta con un presupuesto de 10.
777.
990 euros, tiene una reducción del 0,67%.

La dotación de mujer e igualdad se dirige a dos grandes líneas de actuación: por un lado, los programas y servicios de promoción de la mujer, con un presupuesto de 3.
293.
466 euros y, por otro lado, a los
programas dirigidos a mujeres que se encuentran en situación de riesgo social, que tiene un presupuesto de 5,5 millones de euros.

Seguimos apostando por las políticas de igualdad y, por tanto, por la participación activa de las mujeres en todos los ámbitos que dan contenido a nuestra sociedad y por la lucha contra todo tipo de
discriminación, especialmente, en el empleo; así como apoyando las actuaciones que permitan la conciliación de la vida personal, familiar y laboral.

Quiero referir las ayudas Dona Empresa, que tienen un presupuesto de 140.
000
euros, cuyo objetivo es favorecer el espíritu emprendedor de la mujer en la Comunitat Valenciana.
Un programa nuevo que
se ha puesto en funcionamiento este año, tratando también de suprimir.
.
.
, de suplir -perdón- la eliminación de este programa por parte del ministerio y que nuestra comunidad ha tenido
una gran respuesta, porque hemos tenido 800 solicitudes de ayuda.
Por eso nos
ha llevado a tomar la decisión de triplicar su dotación para el año que viene, pasando de 45.
000 euros a 140.
000 euros, como les refería, con el objeto de poder atender este año a un mayor número de solicitudes, porque además es un programa que fomenta, desde el ámbito de mujer, el crecimiento económico y la generación de empleo.

También el presupuesto nos va a permitir mantener los 35 centros Infodona de los que
disponemos, incluyendo los tres que se han aperturado en este año, y las medidas de conciliación de la vida personal, familiar y laboral.
Y dentro de esta línea de actuación se encuentra, por ejemplo, la orden de apoyo a las actividades extraescolares
que desarrollan los centros educativos en horario conciliador.

En segundo, como les refería, contamos con los programas dirigidos a mujeres en situación de riesgo social, con un presupuesto de cinco millones y medio.
Destacar en
este apartado que se trata de programas para la prevención y atención de las mujeres en situación de riesgo y que los destinamos, también, a la gestión y mantenimiento de los centros residenciales en que los que se les acoge.

En cuanto a juventud, desde el gobierno valenciano vamos a continuar impulsando
los programas destinados a los jóvenes para fomentar la formación, la movilidad, la inserción profesional, el ocio y el tiempo libre.

El presupuesto del Ivaj, para el 2011, es de 12.
325.
050 euros, tiene una
reducción del 28,9%.
Se produce, por tanto, un ajuste presupuestario en la dotación del instituto.
Pero vamos a poder continuar, básicamente, con los mismos programas, si bien con una disminución en el número de plazas o en el número de dotaciones.

En esta línea, seguirán en marcha las becas Eurocursos, el programa Emprenjove, a través del cual se presta asesoramiento, también, para la creación de empresas y damos también continuidad a programas de ocio con los campamentos y albergues.
Mantenemos
las subvenciones para las asociaciones juveniles de ámbito territorial de nuestra comunidad y la subvención a los consejos territoriales de la juventud.

En la atención a las personas con discapacidad, el presupuesto de la Dirección General de Atención a Personas con Discapacidad asciende a 179.
856.
600 euros, lo que representa un
incremento del 6,80% sobre el presupuesto del ejercicio anterior, evidenciando
nuestra voluntad y nuestro compromiso por mejorar la atención a las personas con discapacidad de nuestra comunidad.

El mayor esfuerzo se concentra en el capítulo IV, que prevé un incremento general de 17.
548.
120 euros y una variación sobre el ejercicio anterior de 14,17%.
Dos son los ejes sobre los que se
estructura este incremento.

El primero gira en torno a los centros y recursos de atención a personas con discapacidad, aumentando las líneas destinadas a financiar el mantenimiento de centros, tanto de personas con
discapacidad intelectual o física, en el que llegamos a 43.
312.
200 euros, con un incremento del 54%; como de
centros para personas con enfermad mental crónica, que pasa a tener un presupuesto de 7.
115.
000 euros, con un incremento del
11,68% con respecto al ejercicio anterior.

Y el segundo eje se establece sobre las prestaciones destinadas a personas con
discapacidad en situación de dependencia, prestaciones para cuidador no profesional y para la prestación vinculada al servicio.

El incremento experimentado por las prestaciones de dependencia para personas
con discapacidad es del 10,22% hasta alcanzar los 23.
791.
720 euros.

Se incluyen también las prestaciones dirigidas a subvencionar, con carácter complementario, la atención especializada en centros residenciales de personas con discapacidades
persistentes derivadas de enfermedad mental que se encuentran en situación de urgencia o necesidad y carecen de recursos económicos suficientes para hacer frente al precio de los citados recursos.
Las
prestaciones tienen consignado un presupuesto de 6.
919.
180 euros, lo que
representa un incremento respecto al ejercicio anterior del 75,61%.

Quisiera recordar a sus señorías que este presupuesto para todas estas prestaciones ya se triplicó en el año 2010 respecto al ejercicio anterior y continuamos en la línea de dar una prioridad a la atención a las personas con discapacidad.

Evidentemente, este fuerte incremento en estas líneas que hemos priorizado nos ha obligado a reestructurar y a reequilibrar el
resto de líneas, con el fin de alcanzar el objetivo de lograr una atención integral a las personas con cualquier tipo de discapacidad, guiándonos en todo momento por el principio esencial de mantener los niveles de
calidad y de atención.
Eso nos ha supuesto eliminar o ajustar algunas líneas, que han sido, fundamentalmente, convocatorias de premios y algunos
convenios.
Pero hemos podido mantener también la de atención general de programas, con 2,5 millones de euros, lo que refleja nuestra
voluntad, no solo de intervenir en actuaciones de atención directa, sino también de prevención y de inserción social.

En el programa presupuestario de ordenación de la dependencia y gestión de centros, servicios y prestaciones, su presupuesto asciende a 303 millones
de euros, es decir, 4,8 millones más que en el ejercicio 2010, lo que representa un aumento del 1,6%.
Un
crecimiento significativo en un año de rigurosa austeridad presupuestaria y en el que, además, en el ámbito de la dependencia hemos visto mermado el presupuesto que destina la
administración general del estado.

El esfuerzo presupuestario se centra, en este año 2011, en la ampliación de las prestaciones económicas de la dependencia y en la consolidación de la red pública y concertada de centros residenciales y de día que integran el sistema de atención a la dependencia.

En cuanto a la línea de prestaciones económicas para mayores dependientes, pasa de 87,8 millones de euros en 2010 a 99,6
millones en 2011, lo que representa un incremento notable, del orden del 13,4%
y un crecimiento absoluto.
.
.
, en términos absolutos -perdón- de 11,8 millones de euros.
Esta cifra, junto al importe de la línea equivalente del programa de integración social de la persona con discapacidad, hace que el montante total de las
prestaciones económicas de la dependencia supere para este año 2011 los 123 millones de euros, con un crecimiento del 12,8%.

Yo quisiera, si me permiten, resaltar el incremento experimentado por esta línea en dos años, porque hemos pasado de 32 millones y medio a 123 millones de euros, lo que
supone un incremento de más del 278%.

Respecto al segundo eje, la consolidación de la red pública y concertada de centros, recordar el impulso que ha recibido en esta
legislatura, (so d'un telèfon mòbil) con cerca de 3.
500 nuevas plazas de mayores dependientes concertadas.

Los presupuestos de 2011 se destinan al mantenimiento de los conciertos de
accesibilidad social; se incrementa la dotación de la línea de servicios sociales especializados de tercera edad, que agrupa a la
residencias y centros de día de las entidades sin ánimo de lucro, en 593.
000 euros hasta alcanzar los 19.
625.
470, y prácticamente se mantienen la línea de financiación de las residencias municipales, con un importe superior a los 10 millones de
euros.

Con el fin de ampliar la oferta de servicios a las personas en situación de dependencia durante 2011, se ampliará y consolidará el servicio de teleasistencia de la dependencia, y para ello se han
presupuestado para este año 2011 algo más de tres millones de euros.

El capítulo VI, con una dotación de 7,2 millones de euros, se reduce en algo más de tres millones de euros.
Contempla este capítulo un presupuesto para las reformas necesarias en las distintas residencias de
la conselleria, programas de acondicionamiento, de climatización, etcétera.
Y, bueno, les vuelvo a recordar que en estos capítulos ya he hecho referencia antes al plan Confianza y a los proyectos de
dependencia, 21 proyectos, que se están financiando a través del plan Confianza.

Así pues, el presupuesto global destinado a la atención a personas con discapacidad.
.
.
-perdón- a las personas con discapacidad, con enfermedad mental crónica y a la aplicación del sistema de promoción de autonomía personal y dependencia asciende para el año 2011 a 482.
887.
628 euros.
Esto supone destinar a este ámbito el 71,7% del presupuesto de la Conselleria de Bienestar Social.

Y yo espero, sinceramente, no haber cansado en mucho su atención; haber sido, presidente, lo más rápida que he podido, atendiendo que esta es la última comparecencia del día y a cómo estarán sus señorías en este momento, y haber sido capaz, haber sido capaz, si es que lo he sido,
de trasladarles las prioridades que el departamento que tengo el honor de
dirigir va a llevar a cabo a lo largo del próximo ejercicio.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera, no se ha portado usted mal del todo, ¿eh?

La senyora consellera de Benestar Social:

¿Cuánto ha sido de mal?

El senyor president:

Pues, un poquito más de lo que yo creía.

La senyora consellera de Benestar Social:

¡Vaya!
Bueno, en el siguiente voy a cerrar en diez minutos, presidente.

El senyor president:

El mal se cifra en 26 minutos.
Pero bueno.
Ahora es el turno de.
.
.

La senyora consellera de Benestar Social:

Es que es muy grande la conselleria.

El senyor president:

.
.
.
ahora es el turno de los grupos políticos, que sabrán apreciar las explicaciones que usted, señora consellera, ha dado.

En primer lugar, tiene la palabra la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies, president.

Bona vesprada, consellera.

Bé, els pressupostos de benestar social representen un 4,9% del total dels
pressupostos de La Generalitat; un 4,22%, si parlem dels pressupostos
consolidats.
I per a Esquerra Unida açò són uns pressupostos que no donen resposta a un situació de crisi econòmica com la que estem vivint.

Jo no sé molt bé què és açò de la crisi per al Partit Popular, la veritat.
Jo crec que no és el mateix que per a mi.
Per a vostés supose que crisi significa, doncs, que n'hi han empreses que tenen previsió de tindre menys beneficis que anys anteriors, o que els bancs han guanyat no sé quants milions menys que un altre període de temps, o coses aixina.

Però, per a Esquerra Unida, crisi vol dir que n'hi han més de 500.
000 persones aturades en el País Valencià; que n'hi ha al voltant de 145.
000 persones que no tenen accés a ninguna prestació en el País Valencià; que tenim un 20% de la població del País Valencià que viu o, més bé, sobreviu sota el llindar de la pobresa.
Crisi, per a Esquerra Unida i per a
aquestes persones, vol dir drama i vol dir necessitat d'una conselleria de benestar social forta que permeta donar cobertura a aquestes
situacions.

Hi ha un pujada insignificant d'un 0,2% que no dóna resposta a aquesta situació.
N'hi ha una baixada del capítol I, de personal, d'un 6,8%, superior al 5% de Zapatero, al que nosaltres ens vam oposar ací, allí i.
.
.
, vaja, des del primer moment.
N'hi ha una baixada d'un 30% en el capítol d'inversions reals, que vosté diu que confiem en el plan Confianza i que confiem en Camps.
I la veritat és que del plan Camps se parla molt, però se'l veu poc.
Per tant, jo, la veritat, és que no confie.
Haguera preferit que el plan Confianza, que el plan Camps i que totes eixes inversions estigueren dins del pressupost, perquè aixina, almenys, avui, podríem estar debatent també d'eixes inversions, de les quals no podem parlar perquè no estan en el pressupost.

N'hi ha una baixada també d'un 43% en transferències de capital, i això és el que més em preocupa.
Això i, sobretot, el més alarmant és que n'hi ha una baixada del programa de serveis socials, val?
, i per a mi això és el fonamental quan n'hi ha un moment de crisi.
N'hi ha una baixada d'un 8,7% dels serveis socials en un moment de crisi.
.
.
, quan estem en un moment
que, cada dia, n'hi ha més gent que ha d'acudir als menjadors socials, que ha d'acudir a la renda garantida de ciutadania perquè no té per a arribar a final de mes i perquè si no, al final, acaben anant al contenidor a per menjar.
Vull dir, no podem
permetre'ns el luxe de baixar un 8,7% en serveis socials en esta situació.

Renda garantida.
Vosté ho ha dit bé, igual que l'any passat, a l'inici, 18 milions d'euros.
I esperem que no passe com l'any passat, que va haver ahí una modificació de crèdit que ho va deixar en 10 milions.
Esperem que no passe com l'any passat.
I 18 milions és absolutament insuficient.
18 milions dividit entre les persones que en estos
moments no tenen prestació en el País Valencià ixen a 10 euros al mes.
Jo, amb 10 euros al mes, doncs, jo no sé vosté, jo no puc fer absolutament res per a omplir la nevera.
I si n'hi ha una modificació de crèdit i ho deixen en la mitat, doncs, eixiran a 5 euros al mes, per exemple.

I, bé, nosaltres lamentem profundament que no n'hi haja una partida pressupostària extraordinària per a reforçar els equips d'atenció als serveis socials municipals, perquè no poden resoldre les sol·licituds de renda garantida per falta de mitjans, per falta de fons i per falta
de tot.
I sembla que enguany, vosté em corregirà si m'equivoque, des de febrer, no donen noves resolucions de renda garantida perquè no n'hi han diners tampoc.
Bé, això quant als serveis socials.

Família i adopcions.
N'hi ha una cosa que sí m'agradaria que explicara, ho ha explicat abans i jo m'he perdut, però.
.
.
, centres de dia de menors, 2010, 23 milions; centres de dia de menors, 2011,
1 milió.
Vull dir, ahí, sí que m'agradaria que donara alguna explicació.

També desapareix el foment de programes d'adopció.
Quant.
.
.
-em queda un minut, vaig a anar ràpida- quant al programa de promoció de la dona, sols representa un 1,6% del seu pressupost, que és una cosa realment ridícula.

En 2010 hi havia una partida de 3 milions d'euros per a centres d'especialitzats de la dona en situació de risc social.
Enguany jo no ho he vist, no sé què ha passat.
En una situació de crisi, uns diners destinats a la dona en risc d'exclusió social -no sé-, em sembla que eren interessant.
No sé on estan eixos diners, i vosté supose que m'ho explicarà després.

Quant a integració social del discapacitat, n'hi ha una baixada d'inversió real d'un 20%, quan estem en un moment de carència absoluta de vivendes tutelades, de centres ocupacionals, i no n'hi ha pressupostat res de nou.

En dependència, puja un 1,6%, és veritat.
Però em sembla que per a eixir de la cua, quant a l'aplicació de la llei de dependència, farà falta alguna cosa més.

I una cosa greu.
Al final, el 60% de les prestacions o serveis són per a les prestacions econòmiques, que era una cosa que tenia de ser excepcional.
No només ací, eh?
, això està passant en moltíssimes comunitats autònomes, que tampoc em sembla bé.
Però aixina el que no estem fent és potenciar eixa xarxa pública de residències, de vivendes, de centres de dia, etcètera.
I, evidentment, una baixada d'inversió real del 30%, tampoc anem a resoldre eixa situació.

El senyor president:

Senyora Albiol.
.
.

La senyora Albiol Guzmán:

I acabe ja, perquè ja no me queda temps.

Simplement, malalts mentals és la clara demostració de com els pressupostos són sempre o quasi sempre amb el Partit Popular una mentida, perquè vostés donen ahí partides, per exemple, per a les associacions de familiars de malalts mentals,
que enguany han pagat com han pagat, si és que ja les han pagat totes.
I jo li pregunte si l'any que ve (inintel·ligible) .
.
.
Gràcies.

El senyor president:

Senyora Albiol, moltes gràcies, moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Pañellla.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, potser tinga la impressió que sempre demanem, però jo sí li puc assegurar que el que li diré respecte a este pressupost no ho he dit en cap altre, i com a grup que som de
poca gent, m'ha tocat estar en molts.

A ningú li he exigit o li he demanat que creixquera.
A vegades hem dit que alguns dels
pressupostos que hem analitzat fins ara, he dit que no em pareixia bé que disminuïra molt per damunt de la mitjana del que és la disminució general del 4,7 que té el pressupost de La Generalitat.

No obstant, precisament per la situació en què estem, no crec que puguem estar satisfets d'este pressupost.
Per què?
Perquè el pressupost de benestar social és un dels pilar que tenim de fer per a realment aguantar la situació de crisi.
No dic per a eixir-ne, en benestar social no és per a eixir-ne.
Podem projectar accions per a.
.
.
, però realment és per a poder suportar el problema social que puga generar esta situació de crisi.

I este pressupost no creix pràcticament, estem estables, dins d'una situació que, en la línia del que hem dit, lògicament, hi han capítols que pugen, però bàsicament pugen en funció del que se resta d'altres capítols.
I això, bé, no és el que crec que siga necessari per a eixir.
.
.
Ho dia perquè precisament -sí, és veritat- el capítol IV, com vosté ha dit, de transferències corrents, té un augment molt considerable, cosa que és positiva, i aixina ho reconec ací davant.

Però, clar, també he de dit que les inversions del capítol VI té un retrocés important -vosté també ho ha dit, ho ha reconegut-, i que el capítol VII, el que són les transferències de capital, que també són altres tipus d'inversions, també té una davallada important, que entre els dos, el total de les operacions de
capital mos porten a una davallada de 12 milions, que és molt considerable dins del pressupost.
I precisament la millora ahí és on haguera tingut d'estar el creixement, en mantenir el capítol VI, el capítol VII, que seran necessaris, a més de l'augment, com a mínim.
.
.
, o augmentar més encara el capítol IV, que possiblement ja vorem si serà suficient.

Ho dic això perquè hi han certes preguntes que, al mirar programa per programa, jo vull fer.
Per
exemple, en la direcció de serveis socials, disminuïx amb una dotació de 4 milions les aportacions a l'Institut Valencià de la Joventut.
Això és l'aportació que anem a tindre en la nova llei de joventut, que supose que aprovarem
prompte?
La joventut avui és un dels sectors d'edat.
.
.
és el sector d'edat més afectat per la crisi.
Tenim el 40% de la gent que es pot considerar menor de
trenta anys en atur.
Crec que ahí hi havia treball a fer.
Tenim una disminució de 4 milions.

Una altra pregunta.
Un tema que hem discutit moltes vegades és la.
.
.
si Avapsa haguera d'existir o no.
Però no vaig a portar la discussió ahí, això ho hem tingut en altres moments.
Avapsa existix, té unes responsabilitats.
I té una davallada de 270.
000 euros en este moment respecte al que tenia consignat
el pressupost anterior.
És això.
Va a poder seguir el ritme necessari de treball.
.
.
?
Perquè, clar, és molt dubtós.
Si hem tingut problemes de portar al dia totes les valoracions i tot, la llei
de dependència, cal dir que té objectius diversos.
Quan en cobrim un, en queda un altre.
I conforme baixem en
la gravetat, diguem, de la dependència, la quantitat de gent és major.
Tenim -reitere- 270.
000 euros menys per al treball d'Avapsa, repartits en dues partides, en dues línies, que no vaig ara a
(inintel·ligible .
.
.
ací.

En serveis socials, també hi ha una davallada de 6,6 milions d'euros, que són 3,5 de transferències, del IV, de transferències corrents, i 2,5 del VII, de transferències de capital.
Bé, això és preocupant (inintel·ligible) .
.
.
I sobretot pensant que ahí tenim, per exemple, una cosa molt important en este moment, que és la renda garantida.
Una renda garantida que encara que tinga la mateixa
quantitat de l'any passat, del pressupost anterior, exactament la mateixa, ja la vam qualificar
com a insuficient en el seu moment, i pense que serà insuficient.
.
.
serà suficient la quantia perquè no s'aplicarà com tindria d'aplicar-se, lògicament.
Mire, quan s'acaba la partida, quan s'acaba la línia pressupostària, s'acaba l'aplicació.
Però realment això és un incompliment d'un objectiu, que, ja dic, ja no l'estic fixant en.
.
.
, sinó més que en la situació social que tenim.

També les ajudes a projectes, per exemple, de corporacions locals té una disminució de 2 milions d'euros també.
Com s'ha dit, la línia d'eradicació de la pobresa dedicada a les corporacions locals té una disminució de 2,6 milions d'euros.

Hi ha una altra cosa que no és tan important quantitativament, però sí qualitativament.
A mi -i si m'equivoque, me corregix- m'han desaparegut dos línies de subvencions, la del conveni amb el col·lectius Lambda i el conveni amb el col·lectiu Col·lega.
Casualment els dos són de gais, lesbianes i tal.
Per tant, és una coincidència que hagen desaparegut?
Té alguna relació.
.
.
?
A la millor com hem sentit ja al senyor Rajoy, que diu que realment va a
fer, si ell mana, si el Partit Popular governa, va a fer modificacions legals
sobre això.
Té alguna relació això?
Perquè, clar, és curiós que hagen desaparegut eixe dues línies.

També -jo ho han dit, però m'ha estranyat- el foment del programa d'adopcions ha desaparegut, 128.
000 euros que n'hi havien ahí han desaparegut.
El funcionament -i això és molt preocupant- als centres de dia de menors, ha passat de 24 milions d'euros a 1,5, de 24 a 1,5.
Com van a funcionar els centres de dia de menors?
És que hi ha un augment.
.
.
, sí, però també una disminució, perquè el conjunt realment estem com estàvem.
I, clar, això, per a mi, és enormement preocupant.
Els centres de dia de menors, jo entenc que si feen
falta 24 milions l'any passant, està clar que este any amb 1,5 no van a poder funcionar.

Igual que els centres d'especialitzats en l'atenció a la dona en situació de risc.
Tenen una davallada de més de tres milions d'euros.
Estic parlant de la línia T1329000.
Davallada de més de tres milions d'euros.
La situació de violència de gènere no està, malauradament, no està disminuint.
Ho veem en les manifestacions que estan existint de.
.
.
, per la
premsa i per altres, que se manté.

També hi ha.
.
.
les corporacions locals, els serveis socials de discapacitats, per
exemple.
.
.
Ah!
, no.
Perdó.
Ahí sí que té vosté un augment, efectivament, important, que s'anirà compensant amb les altres.

Hi ha una pregunta també que vull fer d'una manera molt, molt concreta.
Ha desaparegut una línia que es diu centre ocupacional, en Castelló, un conveni amb la diputació per a fer un centre ocupacional.
El centre ocupacional no s'ha fet.
No sé si han fet el conveni i l'han llevat, però el centre ocupacional fet no està, i eren 853.
000 euros.
I això a mi me preocupa.
Perquè, clar, si se posa.
.
.
I s'ha fet, a més, moltíssima publicitat que se farà, se farà i se farà.
Però eixa línia desapareix i el centre ja li dic jo que no.
.
.
És més, per seguretat, avui he telefonat, avui mateix, per dir: «Escolta, se m'ha escapat a mi?
» No, no s'ha fet el centre a Castelló.
No sé si el conveni està fet.
M'ho explica.
A la millor resulta que està el conveni fet, però si està fet el conveni, però si el centre no està.
.
.
, ja s'ha fet el desemborsament.
Bé, no.
.
.
Ho pregunte.

I després també, en l'ordenació a la dependència, que vosté ha defés, bé, hi han algunes partides que, lògicament, estan dient que no anirem al ritme.
Vull dir, estem parlant.
.
.
Les
estades a residència de tercera edat hi ha també una disminució de 2 milions d'euros, al mateix que en el bo centre de dia també tenim una disminució econòmica.

Jo -no sé-, jo crec que amb estos números que he dit -ràpidament també, i no vull, si pot ser, ni consumir el temps que tinc-, hi han dues preguntes o dues observacions a fer.
Crec que serà difícil que este pressupost responga a la necessitat que tenim en una etapa de crisi
de manera general.
I, és clar, encara que té una aportació major, no anem a posar al dia la llei de dependència, les prestacions que ahí estan contemplades.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula el senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señora presidente.

Señora consellera, desde el Grupo Socialista valoramos también que el crecimiento del presupuesto de la Conselleria de Bienestar Social es
total y absolutamente insuficiente, un 0,1%.
Y lo es por dos motivos.

En primer lugar, porque uno de los objetivos fundamentales de la Conselleria de
Bienestar Social es precisamente atender a los colectivos que están en peor situación, a los colectivos más desfavorecidos y a los que están siendo muy vulnerables a la actual situación de crisis.

Y, en segundo lugar, otro de los objetivos importantes que tiene esta conselleria es la aplicación, de una vez por todas ya, de la ley de la dependencia.
Con este crecimiento,
evidentemente, ni una cosa ni la otra se va a conseguir.

Es especialmente significativo, como usted bien ha dicho, el descenso
experimentado por la dirección general y servicios sociales, el descenso del 15,96%, que son casi ocho
millones de euros.
Y ya ha dicho usted, que me ha llamado la atención, que este programa es el que menos afecta a las políticas sociales.
Yo creo que no, porque en este programa está el Ivaj, está el Ivaj.
Y el Ivaj es toda la política de La Generalitat en relación con los jóvenes, que dicho sea de paso, son los que peor lo están pasando en este momento dada la situación de crisis económica por la que nos encontramos.

Ya el año pasado se quitaron las ayudas para el alquiler de las viviendas de los jóvenes, se quitaron también las ayudas para el equipamiento de empresas creadas por jóvenes.
Y este año, a esas dos que ya estaban quitadas en el año 2010, le añaden también el transporte de FGV, que eran 318.
000 euros.
Es decir, pasamos de este año destinar 500.
000 euros a las ayudas al transporte a los jóvenes de Castellón, de Valencia y Alicante, a quedarnos con 72.
000 euros nada más, es decir, 46.
000 para la EMT y otros 46.
000 para la entidad de transporte de
la ciudad de Alicante.
Entonces, nos parece una disminución importantísima del presupuesto, porque los 318.
000 euros que se destinaban este año a FGV no se van a destinar en el año 2011.

También es significativo el descenso de Avapsa.
Usted sabe que nosotros no somos
favorables ni partidarios de la empresa Avapsa.
Y es más, todos los años proponemos que el personal de Avapsa pase a depender directamente, a depender
directamente de la Conselleria de Bienestar Social.
Y vamos a seguir
manteniendo que este personal dependa directamente de la conselleria, pero difícilmente se va a conseguir con la disminución del presupuesto que se ha visto para este año.

La dirección.
.
.
Bueno, curioso es también el tema del Ivaj.
En el tema del Ivaj, nada menos que el 55% del presupuesto
que hay para el año 2011 está destinado al pago de personal.
Eso no tiene lógica.
Es decir, que un organismo destine el 55,8% de su presupuesto a pagar
personal, quiere decir que algo está fallando.
Entonces, lo que se podía hacer es convertir eso en una simple jefatura de área o convertirlo en un servicio, pero no estar utilizando toda una estructura
para que se consuma la mayor parte del presupuesto en salarios del personal.

La Dirección General de Servicios Sociales disminuye también un 8,68%, son prácticamente 7 millones de euros.
Y eso sí que es todavía más grave que lo anterior.
En primer lugar, porque la Dirección General de Servicios Sociales entre su objetivo prioritario está el favorecer la integración de los colectivos en situación desfavorable o en riesgo de exclusión social.

¿Cuáles son las líneas que van dirigidas precisamente a esos colectivos más desfavorables y en riesgo de exclusión social?
Pues la línea de servicios sociales generales de los ayuntamientos, que disminuye un 10%
con respecto al año 2010; las actuaciones dirigidas al pueblo gitano, que disminuyen un 20% con
relación al año 2010; los programas de acción comunitaria, que disminuyen un 7%; las prestaciones económicas de emergencia personal y desarrollo personal, que disminuyen otro 20%; y,
luego, la casa de la caridad, el casal Domus Pacis, el Osoju y el albergue de
Elche, que disminuyen, por término medio, un 10%.

Es decir, en cifras exactas, con relación al 2010, el presupuesto o las líneas destinadas a los colectivos más desfavorecidos disminuyen en 3 millones de euros con respecto al año 2010, pero si lo comparamos con el año 2009, en que se aprobó un presupuesto extraordinario para hacer frente a la crisis, que, dicho sea de
paso, ese presupuesto no se mantuvo en el año 2010, la diferencia con el año 2009 sería que tendremos en esas líneas 8 millones de euros menos en el año 2011 de lo que había en el año 2009, con una diferencia, y es que la situación de crisis económica por la que estamos atravesando no ha mejorado sensiblemente con relación al año 2009.

En primer lugar, en nuestra comunidad hay en este momento, y según los últimos datos de la EPA del tercer trimestre del 2010, 87.
200 familias en las que
sus miembros no tienen ningún ingreso.
Es decir, hay 87.
200 familias que no perciben ningún ingreso y que, por lo tanto, deben ser objeto de la atención social por parte de las administraciones públicas.
Parte de esas personas están siendo atendidas con los 426 euros del programa del Gobierno de España y que afecta aproximadamente.
.
.
, o en este año ha afectado aproximadamente.
.
.
, no, no, ha afectado a 30.
000 personas.
Pero
queda todavía allí un colectivo importantísimo de más de 50.
000 personas que tienen que ser objeto de atención como lo son en otras comunidades autónomas por las rentas de inserción.

Es decir, en esta comunidad hay una renta garantizada de ciudadanía que es de las más bajas de España en lo que se refiere a números absolutos, que ya se ha dicho anteriormente.
Dice usted, «en el año 2009 se triplicó».
.
.
Muy bien, se triplicó, pero no se gastó.
.
.
Se triplicó, pero no se gastó, porque de 6 se pasó a 18 millones, pero después usted, en las respuestas parlamentarias que nos dio, dijo que a 31 de
diciembre se habían gastado 11 millones, y para el presente ejercicio 2010, las dos reducciones
que ha habido de los 18 millones de euros han dejado la línea en 8,7 millones de euros, con lo cual, evidentemente, pocas personas que estén en situación de desprotección van a poder ser atendidas con el presupuesto que la
conselleria destina al principal programa de lucha contra la pobreza o de lucha contra la
exclusión de aquellas familias que están en situación de necesidad.

No nos ha dicho nada del programa.
.
.
, aunque sí viene en las principales líneas de actuación, del programa de la compra de alimentos para los bancos de alimento de las
tres provincias, que no aparece por ningún sitio, a no ser que sea a través del capítulo II, pero sí que querríamos que nos dijese si hay algún presupuesto o hay algo previsto para el año 2011 en relación con la compra de alimentos.

La Dirección General de la Mujer es similar al Ivaj.
El Ivaj, al principio de la
legislatura, tenía 17,5 millones de euros y ahora tiene 12.
Es decir, van a la liquidación.
Pero es que la Dirección General de la Mujer, al principio de la legislatura, año 2007, tenía 16,7 millones de euros y ahora tiene 10,7.
O sea, va también a la liquidación.
Podrían también hacerla desaparecer, porque, al final, el cometido que está cumpliendo es prácticamente ninguno.
Nosotros creemos que con ese presupuesto no se va a poder
combatir eficazmente la violencia de género.
La única partida fuerte que hay es la de 338.
510 euros, que va dirigido a programas
de empleo para las mujeres víctimas de violencia de género y se paga íntegramente por parte del gobierno del estado.

En lo que se refiere a la Dirección General de Integración del Discapacitado, que sí que crece.
.
.
, crece, pero comparando con el inicial, no con el que evolucionó posteriormente, del año 2010, el incremento más significativo está en el capítulo IV, comparándolo con el inicial, que son 17,5 millones más que en el año 2010, de los cuales, 6,4 millones de euros provienen del incremento que hacen
las aportaciones del estado al presupuesto de discapacitados, 5,1 sería el crecimiento de la
conselleria, y los otros 6 millones que faltan serían de la reducción que se ha producido en el capítulo I, en el VI y en el VII.

Por lo tanto, creemos que no sabemos si con la dotación en la que ha quedado este presupuesto va a haber cantidad de dinero suficiente
como para poner abonar a los centros, de una sola vez, la resolución que les corresponde.

Llevamos ya tres años en los cuales la Conselleria de Bienestar Social ha sido incapaz de hacer una
resolución por el cien por cien de los recursos que les correspondía a cada uno de los centros.
En este año se han hecho ya dos resoluciones y estamos pendientes de la tercera.
Creemos
que con el incremento que tiene esta partida, no va a ser suficiente como para
que se pueda garantizar que los centros realmente van a poder recibir las
ayudas al cien por cien y no troceadas en dos o tres resoluciones, como ha
venido siendo hasta ahora.

Por último, el capítulo II, que es un capítulo muy importante y que a nosotros también nos merece una reflexión.
.
.
, al capítulo II se destinan prácticamente el 30% del presupuesto, es decir, 202 millones de euros nada menos
que a la aplicación 2.
2.
7, trabajos realizados por otras empresas.
Yo creo que tanto dinero, un
tercio del presupuesto, merecería una explicación por su parte de a que se van a destinar fundamentalmente esos 202 millones de
euros que están total y absolutamente oscurecidos en el presupuesto.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Jaime Mundo Alberto)

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Torres.

Per a acabar esta ronda, té la paraula la senyora García, del Grup Parlamentari Popular.

La senyora García Herrero:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señora consellera.

Pues, en primer lugar, darle la bienvenida y agradecerle su comparecencia en
esta tarde para explicarnos lo que son los presupuestos de 2011 de su conselleria, la Conselleria de Bienestar Social.

Y este grupo parlamentario, señora consellera, pues, quiere reconocer el esfuerzo y el compromiso, y un esfuerzo importante,
prioritario y solidario del gobierno valenciano con los más necesitados de protección.

Señorías, nosotros entendemos que estamos antes los presupuestos más sociales, a diferencia de lo que pasa con los presupuestos generales del
estado, que cada año recortan más las políticas sociales.
Unos presupuestos que son garantes de la cohesión social, porque mantienen intacta la prestación de los servicios públicos fundamentales en un momento de crisis como el actual y que el gasto
social alcanza el 82,5% del presupuesto total de La Generalitat, es decir, de
13.
714 millones de euros, 12.
000 se destinan a políticas sociales.

Y también van a venir condicionados como nos ha ido pasando en los últimos tiempos, por la financiación o, mejor dicho, por la falta de ella, ya que el actual modelo de financiación autonómica mantendrá a la comunidad autónoma valenciana, como ya nos vienen acostumbrados, a estar a la cola de la
financiación per cápita, y ya sabemos que en el 2008 ya fue una diferencia de 337 euros menos por
valenciano de la media nacional, con un volumen menor de ingresos respecto del
modelo anterior, y lo que va a obligar a La Generalitat a un gasto mucho mayor
que el que debe atender y no atiende el estado, sobre todo en bienestar social,
educación y sanidad.

Año tras año, señorías, venimos asistiendo al incremento del gasto social en los presupuestos de La
Generalitat, y así, si en 2004 suponía el 77,7%, este año 2011, como acabo de decir, será del 82,5%, es decir, 5 puntos en estos últimos años, cuando el gasto social de los presupuestos generales del estado solo supone
el 57% del presupuesto total.
Es decir, el gobierno valenciano, de cada 100
euros va a destinar 83 euros a las políticas sociales, consolidando el modelo social de esta comunidad centrado en la
estabilidad, el bienestar y la cohesión social, que si siempre ha sido prioridad para el gobierno valenciano, más todavía en estos momentos de crisis y dificultad para muchos valencianos y valencianas
y que supone un garantía de atención a las personas
(veus) y a sus familias en sus necesidades sociales.

Y, fundamentalmente, señorías, responden a política dirigidas a las personas.
Detrás de cada actuación, de cada política social, hay personas, y a ellas nos debemos y nos debemos a atender en sus
legítimas demandas.

Por eso, señora consellera, yo quiero destacar, al igual que lo ha hecho usted, que si el presupuesto de
La Generalitat para 2011 registra un descenso del 4,7%, la única conselleria cuyo presupuesto crece es la Bienestar Social, siguiendo con esa apuesta del
gobierno valenciano en materia de acción social y alcanzando un volumen total de recurso de 673.
447.
610 euros, con un
incremento, como muy bien ha dicho, del 0,15% respecto al año pasado y que, como he dicho, supone un importante esfuerzo, pero un importante
esfuerzo de todo el Consell, porque está todo el Consell contribuyendo a que los departamentos sociales mantengan o
crezcan en sus presupuestos.

Este año, como bien ha explicado usted, señora consellera, la situación de crisis económica que vivimos ha hecho que este presupuesto de Bienestar Social crezca
ligeramente cuando el de las demás consellerias decrece, pero sí que hay que destacar el significativo incremento en las áreas de mayor calado social y donde más necesidades hay en este momento.

Yo no voy a entrar, señorías, en hacer un análisis detallado, porque ya lo ha hecho usted magníficamente, señor consellera, pero (inintel·ligible) .
.
.
exposición sí que hemos podido comprobar que, aunque algunos programas decrecen, los de
integración social de las personas con discapacidad y los de ordenación de la dependencia y gestión de centros, servicios y prestaciones, sí experimentan un notorio incremento, y así, este gobierno sigue dando un impulso muy fuerte a la aplicación de la ley de la dependencia y a la atención a las personas con discapacidad, y es por eso que estos dos programas son en
los que se centra el mayor esfuerzo presupuestario de la
conselleria.

Son 180 millones de euros la integración social de las personas con discapacidad con un incremento total de 6,80%, pero
sí con un 14,70% de incremento en el capítulo IV, importantísimo para este sector, y un incremento en el mantenimiento de centros para
personas con discapacidad intelectual o física del 54%.

Yo quiero destacar igualmente, señora consellera, la atención especial que se ha querido prestar por parte de su departamento a los enfermos
mentales, incrementando las prestaciones económicas individualizadas en 75,61%, y para el ingreso en residencias de atención especializada a personas con enfermedad mental, con un incremento del 11,8%.

También hay que destacar, como decía, los 303.
037.
280 euros destinados a la ordenación de la dependencia y gestión de centros, siendo destacables lo incrementos que se producen en las líneas destinadas a las personas en situación de dependencia, sus cuidadores no profesionales y asistentes personales.

Igualmente, señorías, la aplicación y desarrollo de la Ley de autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia atendiendo sus necesidades, facilitando una dotación de recursos y prestaciones suficientes y de calidad, así como también la adecuada ordenación y asignación de los mismos, y que también experimentan un incremento que, si es global, en un 1,6%, un 7,39% en lo que
es capítulo IV.
Un incremento, y como usted muy bien ha explicado, señora
consellera, que se produce subvencionando los gastos de mantenimiento de centros y
servicios de atención a la tercera edad y financiación de las prestaciones económicas del sistemas valenciano para las personas dependientes, que se reconozcan
en su programa individual de atención, son 123 millones de euros, con un incremento del 12,8%, entre las que merece
destacar los gastos del servicio de ayuda a domicilio de las personas
dependientes.

Y todo ello, señora consellera, a pesar de que el estado reduzca, como reduce este año, un 5% la consignación presupuestaria dedicada a la dependencia, pues, que esa es la verdadera
situación, esa es la realidad, señorías.

Estos presupuestos, como he dicho al principio de mi intervención, son los más sociales de la historia, y lo repito, porque son unos presupuestos que, a
pesar de la grave situación económica, la falta de financiación del estado y los recortes que ha efectuado los presupuestos generales del
estado en políticas sociales, nos permiten seguir apostando por los servicios sociales sin
bajar la atención a los más necesitados, en especial a las personas con discapacidad y enfermos mentales,
que siempre han presentado unas mayores carencias.

También por la apuesta evidente por desarrollar la ley de promoción de la autonomía personal y de la dependencia, no solo por el incremento destinado a las
prestaciones de los dependientes, sino por el mantenimiento de las líneas vinculadas a la promoción de la autonomía personal y al envejecimiento activo, apoyando y fomentando la participación activa de las personas mayores en la sociedad y dotando de fondos el
mantenimiento de los centros específicos de la tercera edad.

También, porque estos presupuestos reflejan un fuerte compromiso con todas las
personas que están sufriendo con mayor intensidad la crisis económica, porque se mantienen las apuestas por las políticas en pro de la mujer y de la igualdad junto con las políticas de apoyo a la maternidad, y así, el programa dirigido a las mujeres en riesgo social y al mantenimiento de
centros residenciales, con un presupuesto de 5,5 millones de euros.

He querido destacar estos datos tan importantes, porque creo que es justo
hacerlo y que tampoco me voy a extender, como ya he dicho anteriormente, en un
mayor detalle, por la magnífica y brillante exposición que de estos presupuestos ha hecho usted, señora consellera, y que atienden en su conselleria no solo a las personas dependientes o a los discapacitados, sino también a los jóvenes, a los menores, a las familias, a la mujer y a los colectivos en general más desfavorecidos.

Señorías, el estado reduce cada vez más en sus partidas sociales y nosotros incrementamos la protección a los sectores más necesitados de ella.
Son las diferentes formas de gobernar, consellera, (veus) y así el estado, una vez más, no cumplirá con la aportación del 50% que debería hacer al Plan concertado de los servicios sociales generales, donde la conselleria pondrá 15 millones de euros y el estado, simplemente, 8,5 millones.
Es cierto que se
han tenido que realizar restricciones presupuestarias, pero que se han
producido en programas sin que afecten o afecten en lo mínimo a la atención de las personas a las que nos debemos y con las que estamos comprometidos.

Por eso, señora consellera, quiero terminar diciendo una vez más que el Grupo Parlamentario Popular defenderá estos presupuestos con el convencimiento de saber que son los más sociales, al mismo tiempo que austeros, responsables, realistas, justos,
solidarios y comprometidos, como siempre, con las personas.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora García.

Per a respondre a totes les apreciacions que s'han fet aquí per part de tots els grups, té la paraula a continuació la senyora consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Muchas gracias, señor presidente.

Trataré de ir dando respuesta a lo que me han planteado.
Y si en algún momento hay planteamientos que han sido comunes, pues con la misma respuesta
espero poder satisfacer o por lo menos intentarlo a los dos planteamientos.

Tanto el señor Pañella como la señora Albiol me hablaban de las inversiones de los capítulos VI y VII.
Yo he referido en mi intervención en dos momentos el que se están canalizando las inversiones del Consell, a través del plan Confianza.
Decía la señora Albiol que el plan Confianza no se ve.
Yo casi le diría que hay que ir por los municipios de toda la comunidad para verlo.
Nosotros
tenemos en nuestra conselleria 81 proyectos del plan Confianza, con un importe, un presupuesto de más de sesenta y cuatro millones de euros.
Están ejecutándose todos ellos, el cien por cien.
Hay obras terminadas, hay obras que están en ejecución, obras licitadas.
Yo no he querido aquí, como les decía antes, por no cansar su atención, referirles, pero si quieren se lo digo, cuáles son las obras y cada uno de los proyectos.

El plan Confianza ha supuesto el que las inversiones se realicen en todo el
territorio de la Comunidad Valenciana a la vez y ha supuesto en nuestro ámbito y en todos el que sean los municipios, los ayuntamientos de toda la
comunidad, de todos los municipios, con independencia de cualquier color político que los estén gestionando, los que digan el presupuesto que les corresponde en función de su número de habitantes dónde quieren que vaya.
Y eso ha hecho que tengamos, a través de la Conselleria de Bienestar Social, 21 proyectos de dependencia y prácticamente el 50% en proyectos de mayores, porque así lo han solicitado los municipios.
Venir a trasladar que porque en el capítulo VI y VII haya una reducción es que no se están realizando inversiones, cuando se están haciendo y está ejecutado el cien por cien del plan Confianza de la Conselleria de Bienestar
Social, pues, sinceramente, creo que con eso está contestado.

En cuanto a lo que se refería de la modificación de crédito que redujo el presupuesto de la renta a 10 millones, es que no es así.
Probablemente se deba a un mal entendido.
Es que no es así, no se ha reducido a 10 millones el presupuesto de la renta.
Y yo le reitero
que el presupuesto de renta el año pasado se incrementó tres veces, se triplicó, y que este año el que tenemos es de 18 millones de euros, que estoy convencida que nos va a
permitir dar la respuesta a quienes lo necesitan, en función de las posibilidades presupuestarias que contemplamos ahora mismo.

Lo mismo le digo cuando me dice o he creído entender que baja el presupuesto de las personas con discapacidad.
Mire, es
que sube el 6,8%, no es que baje, es que sube.
No sé si es que a lo mejor yo no he entendido bien la puntualización que me hacía.

Con respecto al tema de menores, quizá yo que he querido ir rápida no lo he trasladado con claridad.
Vamos a ver.
Los conciertos de menores
abarcan el período 2009-2013.
Para el 2009-2013, el presupuesto total comprometido para cuatro
años es de 83.
426.
344,80 para plazas residenciales y más de trece millones para centros de atención diurna.
Después yo he referido lo que es la cantidad del año 2011.
Si hay alguna diferencia más, que tampoco sé si con claridad he entendido lo que me trasladaban, también tienen que pensar que porque está en vigor la nueva ley de contratos los conciertos han pasado de capítulo IV a capítulo II y de ahí, quizás, el mal entendido de las cifras que me estaban refiriendo.
En todo caso, el
presupuesto es el mismo, el concierto está, las plazas residenciales están y la cantidad no se ha disminuido.

Me hablaban también, me preguntaba el señor Pañella sobre un centro de Castellón, no me ha sabido referir cuál es.
Yo entiendo, por lo que me dice de la línea, que debe ser el de Peñeta Roja que se terminaba en el año 2010.
Y, por tanto, si ya está terminado el centro, para el año 2012, lo que es la línea de inversión desaparece, porque ahora empezamos ya con el equipamiento y el funcionamiento
del centro.
Si es eso a lo que se refiere.

Me hacía referencia también al tema de Avapsa.
Mire, los sistemas de gestión se van consolidando con el paso del tiempo.
A mí me resulta curioso que cuando el presupuesto es de una cantidad les parezca mal
y cuando se reduce también les parece mal.
Pero, en fin, el sistema de gestión se va consolidando, las valoraciones de nuestra comunidad están prácticamente al día.
Y creo que es de responsabilidad de gestión el que el presupuesto que se dirige, si tiene que ser inferior, sea inferior.
En cuanto a lo que me decía si se va a seguir continuando con la aplicación del sistema.
Por supuesto.
Es que en el incremento presupuestario lo dice, lo
digo yo.
Pero, además, el incremento que se refleja en los números lo dice.

Me hacía referencia también a algo, a algún punto de tema de violencia de género.
Pertenece a la Conselleria de Justicia.
Desde el año 2008, nuestros centros son de atención a mujeres en situación de riesgo de exclusión.
Pero usted me hacía en concreto una alusión al tema de la violencia de genero que no es de esta conselleria.

En cuanto al tema que me preguntaba de si es una coincidencia que desaparezcan
las líneas de los colectivos Col·lega y Lambda, le diré que obedece a que otras entidades del mismo tipo nos han solicitado el que esto
fuera a la orden general, que además creo que es lo correcto en tanto se presentarán programas y podremos ver cuáles son programas que se deben financiar y no dos colectivos en concreto que
tengan una línea nominativa, cuando otros colectivos pedían ayuda.
Eso por un lado.

Y, por otro lado, le diré que considero que estos colectivos no son colectivos que tengan su cabida en
los riesgos de exclusión social.
Son colectivos que están en esta línea.
Estas líneas a las que ustedes hacían referencia están dentro de los colectivos en riesgo de exclusión social.
Probablemente, cuando esas líneas se crearon pudo tener un sentido.
Pero yo creo que ahora mismo, si estamos
todos hablando de la igualdad entre todos, en tanto no tenemos líneas específicas de heterosexuales, no tenemos líneas específicas de homosexuales.
Y cuando una persona o un colectivo considera que tiene una especial situación de vulnerabilidad para llevar a cabo una actuación, y por tanto reclama a la administración pública una ayuda, entiendo que debe presentar un programa en igualdad con el
resto de colectivos.
Y esa dotación presupuestaria de esa orden genérica repartirse en función de las necesidades y en condiciones de igualdad para todos los que por una u
otra circunstancia estén en situación de riesgo de exclusión social, si es que en algún momento lo están.

Me hablaban también del presupuesto que se dedica a las políticas de juventud.
Yo creo que hay que plantearse el escenario en el que estamos
ahora mismo.
Es que no estamos en el escenario de hace dos años, es que estamos en el que estamos en este momento.
Y eso nos lleva a
priorizar unas políticas.

Señor Torres tiene que permitirme que me sorprenda que usted me hable de los
presupuestos del Ivaj, cuando el gobierno central ha reducido los programas de
juventud un 30%.
¿Quiere decir que el argumento que usted me traslada a mí es el mismo argumento que usted considera o que usted traslada al gobierno
central?
Porque digo yo que será lo mismo.
Es más.
En el tema de mujer, nosotros hemos priorizado dentro de las mujeres los
programas de formación y los programas de empleo.
He de decirle que no lo ha hecho así el gobierno central, que ha reducido precisamente los programas de
emprendedurismo y los programas de formación de mujer.

Entonces, bueno, comprenderá que me sorprenda que usted aquí me habla de que si reducimos al pueblo gitano.
Señor Torres, el gobierno central no en este año, en 2008, en 2009, en 2010 reduce el Plan nacional gitano y en 2011.
Nosotros
estamos ajustándolo en un momento donde la situación económica nos obliga a hacer determinados ajustes y a priorizar determinadas políticas.
Entonces, que de usted vengan estas puntualizaciones.
.
.
Y me dice que le parece más grave el tema de la reducción de acción social, cuando usted sabe, porque usted lo sabe, que la reducción principal viene de la aplicación del plan concertado, de que el gobierno central, que lleva con el plan
concertado congelado desde el año 2003 y nosotros cada año lo hemos incrementado, donde nosotros hemos puesto más que el gobierno central, el doble.
Este año lo han reducido en un 11%.
Supone alrededor de un millón doscientos mil euros menos para la Comunidad Valenciana.
Y de ahí viene una parte sustancial de esa disminución del presupuesto de esa dirección general.

Y viene usted a referírmelo como algo que me dice más grave.
Y usted mismo, en sus palabras, lo ha dicho: la situación no se ha mejorado.
Claro que la situación no se ha mejorado, dicho sea de paso por la situación que está atravesando España, que en el contexto europeo estamos en el lugar que estamos.
Y digo yo que
quienes están gobernando en el ámbito nacional alguna responsabilidad tendrán.
Esa situación no se ha mejorado y eso nos obliga a, dentro del presupuesto que tenemos,
priorizar las líneas necesarias de atención, como son la dependencia, la discapacidad.

Y que me haga puntualizaciones al presupuesto de dependencia en una comunidad
autónoma como la nuestra donde crece, donde creció el año pasado, sobre el incremento del año pasado crece este año, cuando el gobierno central lo rebaja el 5%, bueno, señor Torres, me lo explica.
Yo supongo que todos estos argumentos que usted me
traslada, los trasladará al ministerio.
Pero, en fin, en cualquier caso, en cualquier caso, presentamos
y votamos conjuntamente una solicitud al ministerio para que hiciera una
financiación correcta del sistema de la dependencia.

Por lo tanto, lo quiera, lo (inintel·ligible) .
.
.
usted ahora mismo, lo hemos votado en un ejercicio de responsabilidad,
entiendo, por parte de todos los que hemos votado conjuntamente, el que se
revise ese sistema para que sea sostenible.
Pero, a mayor abundamiento, en
nuestra comunidad, yo hoy presento unos presupuestos donde vuelve a
incrementarse la dotación destinada a la atención a la dependencia.

En cuanto a los centros, señor Torres, dice usted que llevamos tres años.
Mire, señor Torres, ¿llevamos tres años en los centros?
No.
En los centros llevamos mucho más.
Llevamos desde el año 2003 creando plazas en los centros de atención residencial, 10.
325; 3.
327 en centros de día; 3.
626 para personas con discapacidad; 1.
584 para personas con enfermedad
mental crónica.
Y llevamos todos los años sufragando y concertando las plazas.
Y cuando finaliza el ejercicio se han
concertado las plazas que se han creado.
Eso es lo que llevamos.
Llevamos tres
años cumpliendo con los compromisos que asumimos y haciendo que quien está ocupando una plaza concertada por parte de La Generalitat, la siga ocupando y
no tenga que prescindir de la misma.

Y con respecto al capítulo II, pues, señor Torres, si usted lo sabe.
Con el capítulo II mantenemos los recursos de atención a personas mayores, a personas con discapacidad, las gestiones integrales, a
personas con enfermedad mental crónica, a menores, a mujeres en situación de riesgo de exclusión.
Sabe perfectamente que el groso del capítulo II es donde gestionamos los recursos de atención social.

Yo le reitero.
Es nuestra obligación con el presupuesto que tenemos, que incrementa, siendo el único departamento que incrementa, y con un presupuesto de una administración general del estado que en políticas sociales baja más del 8%, cuando nosotros no sólo estamos manteniendo sino que estamos subiendo y hemos hecho un ejercicio de
responsabilidad de decir, señores, hay que ajustar y priorizar aquí, porque es la respuesta principal que tenemos que dar, creo que poco se puede
decir de los mismos.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora consellera.

Per a l'últim torn de rèpliques, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

La senyora consellera ens diu que confiem en el pla Confiança, perquè confiem en eixos 64 milions d'euros, en eixos 81 projectes.
Però la veritat és que si el grau de compliment d'aquest pla és com el de la seua conselleria, que tremolen, que tremolen els majors, els
dependents i els discapacitats.
Perquè li he de dir que la seua conselleria és la quarta per la cua quant a inversions.
9,8 milions dels 50,3 milions; és a dir, només ha complit no arriba ni al 20% del que calia fer en inversions.
Per tant, si
estem parlant del mateix grau de compliment, bé, això que dic, que tremolen.

Jo no sé, a la millor és vosté la que s'ha de passejar pel País Valencià i preguntar als ajuntaments, que molts estan dient que no estan arribant eixos
diners que havien d'arribar del pla Confiança.
Però, bé.

A part d'això, algunes coses les ha explicat, altres no.
No ha explicat, em sembla, el tema del
per què desapareix el programa de foment dels programes d'adopció, perquè ha desaparegut.
I tampoc ha explicat per què desapareix el programa d'ajuda a dones en situació de risc social, que ja li he dit que en un moment de crisi econòmica em sembla molt greu.

I, després, no vosté, sinó tots els consellers i les conselleres que estan passant per ací s'estan excusant en que la situació econòmica que està patint l'estat espanyol, el País Valencia, evidentment que forma part d'ell, que són uns pressupostos que podien ser, que no es pot fer altra cosa, que vostés han de retallar perquè no ens queda una altra, etcètera, etcètera, etcètera.
Jo la veritat és que li he de dir, igual que li he dit a altres consellers amb els que he
tingut oportunitat, és que no és així.
Vull dir, el País Valencià, estem en una situació molt pitjor perquè tenim menys ingressos que la resta de comunitats autònomes.

De fet, si vostés no aplicaren eixes deduccions fiscals que apliquen; si vostés no hagueren fet eixes rebaixes en l'impost de patrimoni i de successions -pel que respecta, evidentment, al tram autonòmic-, en estos moments comptaríem amb 1.
500 milions d'euros més.
1.
500 milions d'euros més per al pressupost de la Generalitat valenciana.
1.
500 milions d'euros més significa primer, que no haguérem hagut de rebaixar el 5% del sou als empleats públics; ni retallar -com han retallat- en sanitat, en educació o com han retallat en altres coses; o que tindrien, doncs això, 500, 1.
000, 1.
500 milions d'euros més per a destinar a les persones que estan patint una situació econòmica dramàtica.

És a dir, que no és una qüestió de la situació econòmica global -que això, evidentment, afecta; jo no vaig a dir que no-.
Però és que, vostés, damunt ho fan més greu del que és.
Vostés s'han dedicat a aplicar una sèrie de rebaixes fiscals a la gent que té rendes altes.
Perquè no s'ha d'oblidar que el tema de l'impost de patrimoni, de l'impost de successions, afecta, fonamentalment, les rendes altes, val?
, als que
tenen molt de patrimoni i als que tenen molt per deixar als que vénen després, evidentment.
I vostés s'han dedicat a retallar en això.
I això el que fa és, ara, que el País Valencià tinga menys recursos per a destinar a les dones en situació de risc social, a les persones que no estan cobrant ninguna prestació, per a aplicar la llei de dependència -que li recorde que estem a la cua de la cua; i en esta inversió que fa, en esta pujadeta que fa, no anem a eixir de la cua, lamentablement-.
I, per tant, jo li dic que això, que no s'excusen en la situació econòmica global quan vostés ací estan fent tot el que estan fent.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Albiol.

Bé, té la paraula el senyor Pañella, del Grup Compromís.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Hi han algunes coses que s'han quedat pendents.
I, per tant, haurem de tornar-li-ho a dir, perquè supose que és que no.
.
.
Anem molt ràpids i se van quedant, no?

Sí que he de dir que comprovarem allò del centre ocupacional, si és eixe.
Jo li he dit, exactament, el que dia la línia.
No dia res més, no se si es referirà a Penyeta Roja o a altre.
En Castelló se parla d'un centre ocupacional que no s'ha fet i no parlen d'este.
En tot cas, aclarirem si és este.
Intentarem saber-ho, vull dir, per saber a quina referència fa.

Mire, hi ha una qüestió de les que mos ha contestat, que jo no puc compartir en absolut.
Diu que, quan
hem parlat de la política de joventut -jo he parlat, efectivament, de l'Ivaj i tal-, que no estem com fa dos anys.
No, estem molt pitjor.
Amb un 40% -reitere-, dels menors de trenta anys, aturats.
Efectivament, no estem igual.
Estem molt
més malament.
I, per tant, això requerix un esforç suplementari per a que, puguem integrar, d'alguna manera, la gent que entenem que està més ben preparada perquè hem gastat molt més diners per a preparar-los.
I que no estiguen ahí, sense tindre un lloc.

Per tant, l'atenció a la política de joventut, en este moment, crec que ha de ser un dels llocs prioritaris.

No sé si se pot definir els col·lectius d'homosexuals -de gais, lesbianes i altres- com a que no estan, o sí, en especial situació de vulnerabilitat.
Com, col·lectivament, no ho sé.
.
.
L'homofòbia està ahí.
L'homofòbia està ahí.
No, no diguem: «Cal que.
.
.
».
L'homofòbia és una realitat, és una realitat.
I les paraules de Rajoy també.
També.
Perquè hi ha, vaig a dir-li-ho literalment, amenaça, és a dir «anem a canviar les lleis que tenen relació.
.
.
», ho ha dit clarament.
.
.
(Remors) Senyories, si qualsevol cosa que tinga relació.
.
.
A la millor diu, si resulta que algú pot vore que el Bloc està governant en Catalunya -que no sé com ho poden vore-, me permetran que faça referència a les paraules del seu partit i candidat a la presidència de l'estat, del govern de l'estat.
Sobretot, perquè crec que és qui fa, qui dirigix la política del seu partit.
I si no, bé, vostés mateixa si no el dirigix.
Per tant, comprovarem també.
Està clar.
No hi han línies específiques i faran una línea general i comprovarem, en el futur, com acaba això.

No estic d'acord en.
.
.
Potser, jo he fet un comentari, que haja prestat a despistar, quan
he parlat dels més de tres milions de centres -ho he dit literalment-, dels centres d'especialitat en la dona en situació de risc.
Ho he dit aixina.
Després he fet un comentari que, efectivament, no era el correcte.
I he dit el nom de
la partida, T1329000.
Ha desaparegut.
I no el 2008, el 2010 estava.
O siga, que
si no tocava estar, el despistat ahí, perdone, però no sóc jo, si no tocava estar ahí.
Perquè en el 2010, eixa partida existia.
I en el 2011 deixa d'existir.

Hi han altres coses que no he dit.
Però és que també.
.
.
Per exemple, en.
.
.
Ha parlat, vosté, de la integració social del discapacitat.
Sí, però, per exemple, també desapareix el Respir Familiar.
I el bo d'estades en centres residencials per a malalts mentals.
El bo d'estades en centres residencials de malalts mentals, en tres milions d'euros, desapareix també, eh?

Per tant, dic, hi han qüestions que pense que si que.
.
.
Perquè, clar, si no, és un mer traspàs de fons d'unes línees a unes altres -que és el que he dit-.
I això me dóna la impressió.
Perquè això fa falta, no?
Per tant, igual que el centre especialitzat en la dona en situació de risc, crec que fan falta.
Si me diu que estan en una altra conselleria,
doncs serà la novetat d'este any.
Ja li dic jo, que he comprovat, i l'any passat -li ho assegure, que ho tinc davant- que estava, l'any passat, perfectament, a més amb 3.
270.
400 euros.
Eixa és la quantitat que tenia.
Per tant, per això m'estranya que no estiga.
Si, realment, s'ha desplaçat.
.
.
Perfecte.
Estaran ateses, exactament, si està en una altra conselleria.
Però això no és el què.

Igual que no s'ha contestat com van a funcionar, en 1,5 milions d'euros, els centres de dia de menors, que funcionaven amb 24.
No ho sé.
Jo és que no sé.
Faig una.
.
.
(remors) Bé, correcte.
S'explica.
Perquè, precisament, crec que avui estem per a això, per a donar explicacions a aquells dubtes que tinguem.

I, per a acabar, simplement, manifestar-li, doncs, com he començat.
.
.
Al marge d'estes situacions, veig que hi ha un transvasament de fons, d'una partida a l'altra.
Que no tot creixement.
I també li dic, li reitere, és a la única consellera que li he dit que el seu pressupost hauria de créixer, precisament, per poder donar solució, poder donar ajuda a totes les problemàtiques socials que, en este moment, s'estan produint i se seguiran produint, per la previsió que tenim en este any.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Pañella.

Bé, per a l'últim torn de rèplica, té la paraula, per part del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señor presidente.

Como lo ha dicho la señora García Herrero, y también la consellera en dos ocasiones, dice: «El único departamento que crece es el de Bienestar Social, el 1,01%.
» Pues no, hay otro departamento que crece más, que es el departamento de la deuda, que crece un 10,9% -que es la tercera conselleria con mayor gasto- el departamento de la deuda.

El año pasado, la tercera conselleria con mayor gasto, era la Conselleria de Bienestar Social, en el año 2010.
Pero para el año 2011, la Conselleria de Bienestar Social, pasa al puesto número cuatro, en números absolutos.
Y está por delante el servicio de la deuda -es decir, lo que todos tenemos que pagar-, por la mala administración de los recursos, por parte del gobierno valenciano.
Y que cada año va subiendo a más.

Decía la consellera que alguna responsabilidad, en esta situación de crisis -porque estamos hablando de Bienestar Social, hablamos de crisis-, que alguna responsabilidad tendrá el gobierno central.
Evidentemente que el gobierno central tiene alguna
responsabilidad.
Pero más responsabilidad tiene el presidente Camps, que en el tercer trimestre del año 2003 -que es cuando él entra- la Comunidad Valenciana tenía una tasa de paro del 10,94; y ahora tiene una tasa de paro del 23,41 -más que duplicada-.
El estado no ha crecido tanto; del 11,12, que tenía entonces, tiene ahora un 19.
Es decir, la Comunidad Valenciana está muy por encima.
Y está haciendo mucho peor las cosas, en materia económica y en materia de empleo, que el resto de comunidades autónomas.
Somos la cuarta autonomía en la que peor está la situación del empleo.
Y que, por lo tanto, requiere de mayores medidas a nivel de empleo
y de mayores y más abundantes medidas en materia de protección social.
Eso es evidente.
Y en eso es en lo que estamos.

Mire, el gobierno central, el gobierno central tiene unas competencias y la
comunidad autónoma tiene otras competencias.
Se ha aprobado un nuevo modelo de financiación.
En ese nuevo modelo de financiación, la comunidad autónoma tiene: una mayor participación en el IVA, una mayor participación en el impuesto de hidrocarburos, una mayor participación en, prácticamente, todos los impuestos, una mayor participación en el IRPF; una mayor participación en el impuesto de sucesiones y donaciones.

Si después, con ese dinero, o con esos recursos -cuya competencia la tiene la Generalitat valenciana-, los quiere dedicar a hacer exenciones fiscales, pues a mí me parece muy bien.
Y hay otras comunidades autónomas que priorizan determinados servicios: servicios sociales o servicios de
empleo.
Aquí se priorizan unas cosas.
Y, por lo tanto, después, que no se recurra al gobierno central.
Es decir, el gobierno central tiene
unos programas: el plan nacional de prestaciones básicas -que viene de los años noventa, o de los años ochenta-.
Y que me diga usted que disminuye un millón de euros.
.
.
¡Óigame usted!
¿Y se atreven a decir eso?
Si solamente en el año 2010, con el Plan de impulso a la economía, a las medidas económicas, el ayuntamiento.
.
.

¿Le pongo un ejemplo?
El Ayuntamiento de Valencia, usted sabe que del presupuesto
destinado a los ayuntamientos del plan E, durante este año, el 20% de ese presupuesto se puede destinar a fines sociales.
¿Sabe cuánto le ha dedicado el Ayuntamiento de Valencia -de ese dinero procedente del estado- a pagar al personal de los servicios sociales municipales?
Tres millones y
medio de euros.
Tres.
Estamos hablando de un millón de euros para toda la comunidad.
¿Sabe usted qué cantidad de dinero hay para toda la comunidad?
108 millones de euros para
actuaciones relacionadas con la educación y el bienestar social en la Comunidad.

El Ayuntamiento de Castellón, por ejemplo, destina 1.
605.
160 euros a programas de atención domiciliaria.
¿Qué quiere usted que le diga?

Y estamos aquí diciendo que si el gobierno central ha reducido el programa nacional de
prestaciones básicas en un millón de euros a nuestra comunidad.
¡Pero si tiene nuestra comunidad, a través de los ayuntamientos, la posibilidad de recuperar más de cien millones de euros!
¿Cómo cree usted que han estado viviendo los ayuntamientos de la Comunidad
Valenciana durante el ejercicio del 2010?
¿Es que, acaso, su conselleria, ha pagado a tiempo las subvenciones para el pago de los profesionales de los
servicios sociales de los ayuntamientos, o los programas de inserción, o el programa de ayuda a domicilio, o los centros sociales?
¡Si hay ayuntamientos que todavía no han recibido un euro correspondiente al 2010!

¿Sabe usted cómo han atendido las ayudas de emergencia?
A través del presupuesto del plan E, que este año les ha permitido destinar el 20% a esas actividades.
Y yo le digo una cosa, si
lo tenemos fácil, tanto que dice que se gasta el gobierno Camps en el plan C, pues no hay
ningún problema.
Para mejorar la situación económica de los ayuntamientos y beneficiar, de una forma directa, también, a los valencianos, también se podría dedicar el 20% de esas partidas a los gastos corrientes de los ayuntamientos.
Y, entonces, sí que de verdad nos pondríamos en el sitio que nos corresponde.
Pero eso no.

Obras, desde la propia conselleria, desde los servicios centrales de la conselleria o de la Conselleria de Hacienda.
.
.
No me diga que no, porque son cuatrocientos y pico millones del capítulo VI y 162, solamente, del capítulo VII.
Por lo tanto, lo que se transfiere a los ayuntamientos, realmente, son
162 millones de euros para el año 2011.
Entonces -nosotros lo proponemos-, que se destine parte de ese dinero a los gastos corrientes de los
ayuntamientos: de educación y bienestar social.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Torres.

Bé, ja per a finalitzar esta compareixença de presentació de pressupostos de Benestar Social, té la paraula l'honorable consellera.

La senyora consellera de Benestar Social:

Gracias, señor presidente.

Voy a hacer referencia a un tema -que se me había pasado en la anterior intervención- porque me reiteran que es el tema del programa del fomento de adopción, que ha desaparecido.
Que es un programa que se daba de información para adopción internacional, que hemos considerado que había que priorizar otros.
Entre otras cosas, por lo que les he comentado, por la
reducción que ha habido.
Era un programa de asesoramiento.
Que se seguirá prestando por las personas que llegan, a través de la propia
conselleria.

En cuanto al tema de los jóvenes, que me reitera, hace referencia a los jóvenes en paro.
Pues, precisamente, por eso, yo le decía que dentro de la reducción hemos priorizado los programas, y se han mantenido los programas tendentes a
la formación y al emprendedurismo de los jóvenes en nuestro presupuesto del Ivaj.

No voy a entrar a.
.
.
No voy a entrar a la reflexión que hace, señor Pañella, alrededor de la homofobia, que ha utilizado usted.
Porque yo estoy
convencida que cuando un responsable político hace una referencia y puede enjuiciar o analizar u opinar acerca de una
ley, que uno puede considerar constitucional, inconstitucional, o no, que se
mantendrá o no que se mantendrá.
.
.
No quiere usted, con eso, identificarlo al término que usted ha utilizado.
Probablemente, no ha sido el planteamiento.
.
.
(Remors) No, no, ni por mí ni por el presidente nacional del Partido Popular.
Entiendo que no, entiendo
que no.
Y por eso le digo.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías.
.
.

La senyora consellera de Benestar Social:

.
.
.
que no voy a entrar en esa puntualización, porque estoy segura de que no es ese el planteamiento.
Y hoy, aquí, estamos hablando de presupuestos.

Ustedes me han preguntado por dos líneas y yo he dado la explicación de dónde están esas dos líneas.

Con respecto a los centros de mujer -que me refiere-, con independencia del tema de violencia, en esta conselleria, es competencia los centros de mujer que atienden a mujeres en situación de riesgo social o de especial vulnerabilidad.
Que tiene el mismo presupuesto
que el año pasado, de cinco millones y medio, señora Albiol.

Probablemente, probablemente, la confusión -y usted dice: «venimos a hablar aquí para aclarar dudas»-, pues, probablemente, la confusión esté por lo mismo que hemos hablado en el tema de menores, por la aplicación de la ley de contratos que se pasa del capítulo IV a capítulo II, pero es que el presupuesto es el mismo, los centros son los mismos y
las plazas son las mismas.
En ese sentido, creo que podemos tener tranquilidad
al respecto.

Y, señor Torres, habla usted de mala administración de los recursos en esta autonomía.
En esta autonomía lo que hay es una mala financiación, que compartimos su grupo parlamentario y el nuestro.
Cuando esta autonomía tenga la financiación que le corresponde y cuando el sistema de promoción y de atención a la dependencia tenga la financiación que le corresponde, probablemente, si las cosas siguen como usted está pintando, pueda usted hacer un análisis como el que está haciendo.

Pero, partiendo de la premisa de que la financiación es incorrecta, hablar de una administración deficiente, pues, yo no puedo de ninguna manera compartirlo con usted cuando
le digo -creo que en ejercicio de responsabilidad- que tanto el grupo político al que yo pertenezco como el suyo se ha votado en estas Cortes las dos
cosas: la financiación correcta de esta autonomía y la financiación correcta del sistema de atención a la dependencia.

Señorías, esta conselleria tiene muchas competencias; desde antes del nacimiento de la vida humana -porque nosotros consideramos que antes del nacimiento de la vida humana hay un
interés necesitado de protección- hasta los menores, los jóvenes, las mujeres, las personas en situación de riesgo de exclusión social o padeciéndolo, los colectivos vulnerables, las personas mayores dentro del
envejecimiento activo, los jóvenes -no sé si lo he dicho, y, si no, lo repito-, las personas con discapacidad, con enfermedad mental crónica, con dependencia,.
.
.
, son competencia de esta
conselleria.
Estos presupuestos priorizan esas necesidades: los mayores, la discapacidad,
los menores necesitados de protección, los colectivos más desfavorecidos.
.
.
Estamos trabajando en el nuevo plan de inclusión social 2011-2013 con una perspectiva de transversalidad entre los distintos
departamentos del Consell, contando, además, con las aportaciones de las organizaciones sociales que colaboran siempre con
nosotros en nuestro ámbito de actuación.

Y este presupuesto nos va a permitir, nos permite seguir dando respuesta a
todas estas necesidades y a todas las competencias que corresponden a la
Conselleria de Bienestar Social, un presupuesto que -como les decía al inicio- ha pretendido ser realista, que se ha trabajando priorizando necesidades que
consideramos que en este momento había que atender, modificando cosas porque es nuestra responsabilidad modificarlas
para dar la mejor respuesta posible a la ciudadanía.

Queremos llevar a cabo una política en materia de bienestar social que se adapte lo máximo posible a las circunstancias que atravesamos y que eso no suponga que
ninguna persona con necesidades deje de tener la protección que necesita por parte de la administración pública.
Estamos en un momento donde los ciudadanos nos exigen un ejercicio de
responsabilidad a todos, a los poderes públicos y a los grupos parlamentarios también.

Con la distribución de este presupuesto es lo que hemos intentado conseguir.
Y estoy convencida de
que podremos continuar en la misma línea que hasta ahora hemos tenido, de dar la respuesta necesaria a los
valencianos que lo necesitan.

Muchas gracias.

Disculpe si me he pasado algún segundo y buenas tardes a todos.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident:

De nada, señora consellera.

Bé, anem a vore.
Acabada la compareixença, els convoque per a demà a les deu del matí.
Per favor, un moment d'atenció.
Els demane als portaveus dels grups que transmeten que n'hi han unes xicotetes modificacions demà -crec que tots són sabedors-, però demà començarem a les deu amb la compareixença de Solidaritat i Ciutadania; n'hi havia previst a les dotze el conseller d'Infraestructures, que se farà a les dotze i mitja perquè n'hi ha una Junta de Portaveus, ací, a Les Corts; i, després, a les quatre i mitja de la vesprada se tancarà amb la compareixença del conseller d'Economia.

Res més fins demà a les deu del matí.

Moltes gràcies.

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 13 minuts)