Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 13 d'abril de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 41 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 46.
Primera reunió.**

 

 

***Comunicació del Consell sobre la política de l'aigua a la Comunitat Valenciana (RE número 27.
282).***

**El senyor president:**

 

S'obri la sessió.

Bon dia, il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Punto primero del orden del día: comunicación del Consell sobre la política del agua en la Comunidad Valenciana.

Tiene la palabra el honorable señor conseller don José Ramón García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Buenos días.

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Tengo el honor de comparecer hoy ante esta cámara para presentar a sus señorías la comunicación sobre política del agua que el Consell acordó el día 1 de abril remitir a las Cortes, de conformidad con lo previsto en el artículo 158 de su reglamento.

La política del agua es un tema que sus señorías han debatido con profusión a lo largo de esta legislatura.
Yo mismo tuve el honor de comparecer hace aproximadamente un mes ante el Pleno, a solicitud de un grupo parlamentario, y tuve ocasión de exponer algunos de los aspectos de esa política.

¿Por qué entonces el Consell presenta esta comunicación?
¿Por qué consideramos que es importante y oportuno celebrar un nuevo debate, esta vez con la mayor profundidad que permite el procedimiento reglamentario?
En primer lugar, evidentemente, porque el tema del agua es siempre un tema de gran interés social y político, y no puede ser de otro modo en una comunidad que se pasa año tras año con un ojo puesto en el nivel de los embalses y con el otro en las nubes del cielo, preguntándose si este año tendremos o no suficiente para salir adelante.

Por tanto, el agua es un tema que siempre está en el primer plano del interés político, y lo seguirá estando, por desgracia, mientras no consigamos los valencianos una garantía estable y a largo plazo, como la que nos ofrecía el derogado transvase del Ebro.

Respondiendo a ese interés que recientemente se ha estado manifestando también en propuestas y declaraciones de algún grupo parlamentario, el Consell estima oportuno promover este debate.
Y, sobre todo, en este momento consideramos necesario que tenga lugar un debate que pueda contribuir a clarificar y precisar las posiciones y los criterios de los grupos políticos que representan a los ciudadanos valencianos.

Estamos en una situación de una gran inestabilidad en la política del agua en España, y esa inestabilidad se proyecta sobre todo, lógicamente, en las zonas más vulnerables, sobre los territorios donde la escasez de agua y la preocupación por obtenerla constituyen una realidad cuotidiana.
Y entre esos territorios, sin ninguna duda, está la Comunidad Valenciana.

Por eso, el Gobierno de la Generalitat desearía que este debate sirviera para establecer algunos puntos de acuerdo, un mínimo denominador común que nos facilite continuar durante lo que queda de legislatura una línea coherente en la política del agua, centrada exclusivamente en los intereses y las necesidades de los ciudadanos valencianos, en el desarrollo de nuestra economía y en la protección y mejora de nuestro medio ambiente.
Y entre estos intereses se incluye el impulsar y orientar la acción del Estado para potenciar las actuaciones que puedan incidir en una mayor disponibilidad y en un uso más eficiente del agua en la Comunidad Valenciana.

Hace dos días el presidente de la Generalitat y la ministra de fomento firmaban un protocolo de colaboración en materia de carreteras.
Se trata de un acuerdo básico sobre las actuaciones fundamentales que queremos desarrollar cada una de las dos administraciones en los próximos años, un esquema de cómo vamos a reorganizar una parte significativa de la red estatal y de la red autonómica y un compromiso político sobre plazos e inversiones.

Yo creo que se trata de un acuerdo importante, como punto de referencia y como documento de planificación concertada, que puede cumplir un papel, como lo han cumplido otros documentos de planificación concertada que hemos firmado en el pasado, como los protocolos de cooperación en materia de carreteras con el Ministerio de Fomento también en el año 1998, o como el convenio de colaboración en materia de infraestructuras hidráulicas con el Ministerio de Medio Ambiente en el año 1997.

Ya he señalado en otras ocasiones la trascendencia que tuvo este convenio de 1997.
Convenio firmado con el Ministerio de Medio Ambiente como primera expresión de un esfuerzo común y una voluntad de colaborar y actuar de forma coordinada para impulsar una política de ahorro, de aprovechamiento integral y de distribución solidaria del agua en la Comunidad Valenciana.
Ese era el objetivo de ese convenio.

El mantenimiento a lo largo de dos legislaturas de esa voluntad de colaboración, abierta además a las administraciones locales, ayuntamientos y diputaciones, y de manera muy importante también con la participación de los principales usuarios, los regantes, ha hecho posible que la Comunidad Valenciana se encuentre ahora en unos niveles de ahorro y gestión eficiente del agua sin comparación en el resto de España.
Y ha hecho posible también que ahora mismo se estén desarrollando proyectos fundamentales para el equilibrio hídrico de nuestro territorio, como el Júcar-Vinalopó o como la modernización integral de los regadíos tradicionales del Júcar.

Por eso, dentro de ese marco, la Generalitat Valenciana ha hecho, y sigue haciendo, un esfuerzo especialmente importante para impulsar todas las infraestructuras que, dentro de nuestras competencias, nos permiten gestionar cada vez mejor los recursos hídricos de que disponemos.

Solo les mencionaré algunos indicadores.
Por ejemplo, después de haber ejecutado el primer plan director de saneamiento y depuración de la Comunidad Valenciana, tenemos en marcha el segundo plan y un 60% de la inversión prevista, a cargo de la Generalitat, está ya realizada o en proceso de ejecución.

Solo con las actuaciones que hemos puesto en servicio en esta sexta legislatura, y las que tenemos ahora en ejecución o ya licitadas y, por lo tanto, vamos a iniciar en un plazo muy breve, estamos mejorando y ampliando la capacidad de solo 335 hectómetros cúbicos de agua al año, más de dos terceras partes del agua que se depura actualmente en la comunidad *(El senyor president colpeja amb la maseta)* Valenciana.

En los últimos diez años hemos pasado de tener 206 instalaciones de depuración en 1995 ­muchas de ellas puramente nominales, porque eran insuficientes o simplemente no funcionaban­, a tener actualmente 400 depuradoras, en buen estado de mantenimiento y de capacidad.
*(El senyor president colpeja amb la maseta)*

Si en 1995 pasaron por esas instalaciones 285 hectómetros cúbicos, en el año 2004 se han depurado cerca de 500 hectómetros cúbicos.
Y si en 1995 se retiraron de las depuradoras 198.
000 toneladas de fangos, se quitó ese material contaminante, 198 toneladas de fangos, en el año 2004 se han retirado 432.
000 toneladas de fangos, de esa materia sólida contaminante.
Se multiplica por dos y medio, casi por tres.

Como saben sus señorías, un aspecto fundamental de la política de aprovechamiento integral del agua que estamos impulsando es la reutilización del agua depurada.
La reutilización directa, directa, de la depuradora a la tubería y al campo, ya supera los 150 hectómetros cúbicos al año.
La reutilización indirecta.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados, yo les ruego a ustedes que si tienen que hablar, por favor, sálganse fuera, porque es que no hay forma de entender al que está hablando en la tribuna.

Muchas gracias.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

La reutilización indirecta supone más de 80 hectómetros cúbicos, el agua que depurada va al cauce y aguas abajo se vuelve a utilizar, sin contar la infiltración de las aguas depuradas que van a los cauces y van a las aguas subterráneas para volverse a utilizar también posteriormente.

Con las obras que tenemos ahora en ejecución, el volumen total de agua disponible para reutilización directa se verá incrementado en más de 200 hectómetros cúbicos al año.

Para que las aguas depuradas se reutilicen en el mayor grado posible es necesario que tengan la máxima calidad.
O sea, si no depuramos y no depuramos bien, difícilmente reutilizaremos agua en condiciones.
Este es un tema en el que el primer plan de saneamiento no incidió apenas, porque la preocupación principal ­es lógico­ *(El senyor president colpeja amb la maseta)* era construir un gran número de depuradoras, que no existían o que eran insuficientes.

Ahora tenemos ya cubierto, como digo, ese déficit de instalaciones, y estamos en un segundo plan, que incide fundamentalmente en el tratamiento terciario de las aguas, que incide fundamentalmente en el tratamiento de los lodos, de los fangos que se eliminan y que incide fundamentalmente en la reutilización de las aguas.

En ese sentido, les puedo decir que mientras actualmente reciben tratamiento terciario 18 hectómetros cúbicos al año las actuaciones que están en este momento en ejecución, en ejecución ­algunas de ellas prácticamente terminadas y en pruebas, como es Pinedo­, permitirán que antes de terminar esta legislatura ese volumen se haya incrementado en 255 hectómetros cúbicos más.
Es decir, pasamos de 18 hectómetros cúbicos a 273 hectómetros cúbicos anuales, que recibirán tratamiento terciario de máxima calidad para poder reutilizar sin ningún problema esas aguas.

Por lo tanto, la depuración y la reutilización de aguas residuales es un capítulo fundamental de la política valenciana, pero no de ahora, desde el año 1995.
Y es una política que hemos desarrollado yo creo que de forma muy importante, pero tampoco ha sido la única.
Están también las políticas de abastecimiento.
Y en este tema les puedo mencionar que con los planes de abastecimiento que tenemos en estos momentos en desarrollo ­algunos ya realizados, pero ahora desarrollando, Camp de Morvedre, la Marina Alta, la Ribera­, estamos garantizando el suministro de agua de calidad, y con seguridad, a más de 600.
000 valencianos y a una población turística muy importante.

La otra gran cuestión es el ahorro de agua en la modernización de regadíos.
Dentro del esfuerzo conjunto ministerio-Generalitat que han marcado estos años, todos ustedes saben, sin duda, que el Estado ejecutó, y se inauguró hace más de un año, quizá la actuación más importante, por el volumen de ahorro que genera, en modernización de regadíos, que es la modernización de la conducción *(so d'un mòbil)* en alta de la acequia Real del Júcar, de acuerdo con el proyecto que había redactado la Generalitat, siempre colaborando, coordinando y estando conveniando estas actuaciones con la administración general del estado.

En estos momentos, la Generalitat está realizando también las actuaciones de modernización de las redes, digamos, complementarias, de transporte y de distribución del riego hasta las parcelas, de acuerdo con los compromisos adquiridos con los regantes de la zona, con los usuarios de la zona, y no faltando a nada en el compromiso que teníamos adquirido, cumpliéndolo minuciosamente, y estamos totalmente al día.
Si quieren más detalles, no tengo ningún inconveniente.

También la desalación ha sido un aspecto de la política integral del agua en estos últimos años.
Hemos hecho desaladoras.
Está la desaladora de Alicante, que puso en servicio el Ministerio de Medio Ambiente en septiembre de 2003, y están las actuaciones de desalación en la Marina Alta, como la de Jávea, construida por el ayuntamiento, con la colaboración importantísima de la Generalitat en todas las obras complementarias, tan importantes en su inversión como la propia desalación; como en Denia, donde se está la planta del río Racons.

El esfuerzo inversor de la Generalitat en materia de aguas ha ido creciendo en consonancia con el aumento de las exigencias que nos imponíamos, o sea, haciendo verdad el compromiso político que teníamos de hacer la mejor gestión y el mejor aprovechamiento de las aguas de que disponíamos.

Las obras de infraestructuras hidráulicas, puestas en servicio por la Generalitat entre 1991 y 1994, supusieron una inversión global de 224 millones de euros.
Las actuaciones que hemos puesto en servicio en la primera mitad de esta legislatura, más las que tenemos ahora en ejecución o ya licitadas y, por lo tanto, pendientes de empezar de forma inmediata, suponen una inversión de 504 millones de euros, y llevamos la mitad de la legislatura.

El esfuerzo común y la coincidencia de criterios con los temas fundamentales entre la Comunidad Valenciana y el estado es lo que hizo posible también que a lo largo de estos años alcanzáramos logros históricos en materias de planificación hidrológica.
Primero, con la aprobación de los últimos planes de cuenca, que eran los más conflictivos, por eso fueron los últimos, el Tajo, el Segura y el Júcar; y, luego, con el Plan hidrológico nacional de 2001, en el que quedaron plasmados los resultados de más de diez años de trabajos y estudios de planificación y en el que se arbitró una solución sostenible, equilibrada y viable al problema más grave al que se ha enfrentado la política del agua en este país durante más de cien años ­eso es así, duela a quien duela­, y que, desgraciadamente, ahora, continúa pendiente, que es el problema del déficit en las cuencas mediterráneas.

Todos sabemos qué ha pasado con ese plan hidrológico nacional.
Se ha hablado aquí muchas veces, y a veces a mí me preocupa ser reiterativo en ese tema, pero creo que vale la pena.

Sus señorías conocen perfectamente el proceso seguido por el Plan hidrológico nacional desde su presentación en el Consejo Nacional del agua en septiembre del año 2000, el debate público que suscitó.
.
.
­yo creo que debe ser el proyecto más estudiado, más debatido, a todos los niveles, y con más participación social de la historia de España­; el amplio consenso que obtuvo, incluyendo la aprobación de comunidades con gobiernos socialistas y el apoyo prácticamente unánime de todos los usuarios de España, incluyendo los del Ebro; la apertura del plan a mejoras y propuestas de todo tipo, tanto en el Consejo del Agua, como en la tramitación parlamentaria y en la elaboración del proyecto de transferencias del trasvase del Ebro; la incorporación de medidas muy importantes para garantizar la protección ambiental y el desarrollo socioeconómico de los territorios de la cuenca del Ebro y otros más.

Con el Plan hidrológico nacional habíamos conseguido el mejor instrumento posible para que la Comunidad Valenciana, como el resto de las cuencas mediterráneas pudiesen resolver con garantías y garantías suficientes a largo plazo, sus problemas de falta de agua, dando prioridad al ahorro y a la utilización eficiente de los propios recursos, sin ninguna duda.
Y le quiero decir más: solo por esa política que se estaba desarrollando en esta comunidad, de esas políticas de aprovechamiento integral de los recursos, se nos escuchaba en otras administraciones y llegábamos a los acuerdos con esas administraciones, reduciendo el trasvase entre cuencas a lo que era estrictamente necesario para complementar esas medidas de ahorro y garantizando en todos los sentidos los derechos y las demandas de la cuenca del Ebro.

El Plan hidrológico nacional fue la ocasión perdida para un gran pacto de estado sobre la política del agua en España.
Sin duda había motivos para esperar que ese pacto de estado fuera posible.
El principal interlocutor del gobierno tenía que ser el primer partido de la oposición, entonces el Partido Socialista Obrero Español, un partido que apenas siete años antes había formulado desde el gobierno un proyecto de plan hidrológico nacional que preveía trasvasar entre todas las cuencas nada menos que 4.
000 hectómetros cúbicos al año, que sacaba del Ebro cerca de 1.
900 hectómetros cúbicos y cifraba el déficit de la cuenca del Segura en 1.
045 hectómetros cúbicos y la del Júcar en 890 hectómetros cúbicos.

Parecía razonable suponer que si una nueva propuesta conseguía optimizar el uso del agua mediante otro tipo de soluciones, reducir el volumen total de trasvase entre cuencas a 1.
000 hectómetros cúbicos al año ­la cuarta parte­ y contemplar para las cuencas del Segura y del Júcar transferencias solo de 430 y 300 hectómetros cúbicos por año, prácticamente la tercera parte, podría ser percibido como una mejora del proyecto del año 1993, y podría haber sido acogido, al menos, como un posible punto de partida para ese necesario pacto de estado.

Es que estamos hablando de un partido que no ya solo siete años atrás, sino apenas unos pocos meses antes seguía defendiendo sin ningún empacho la necesidad de los trasvases.
Por ejemplo, en la campaña electoral de marzo del 2000, los candidatos socialistas prometían en la Comunidad Valenciana un plan hidrológico nacional que haría efectivos los trasvases, y entre esos candidatos podemos recordar al señor Jordi Sevilla, hoy ministro de administraciones públicas, que decía que se debía garantizar el trasvase del Ebro gane quien gane; o a don Joaquín Almunia, entonces candidato a presidente del Gobierno, que prometía aprobar con urgencia el PHN, porque, según decía, "el respeto del medio ambiente, que es también importante para mí, no puede servir de argumento para condenar a la sed o a la desesperación a regiones enteras de España".

Tampoco parecía fuera de lo razonable pensar que los socialistas valencianos podrían considerar con algún criterio favorable una propuesta como la del Plan hidrológico nacional presentado en el año 2000, si el Consell presidido por el señor Lerma había aprobado unas alegaciones al proyecto del 1993 en las que lo acogía con entusiasmo y afirmaba: "Dada la explotación en estos momentos de prácticamente todos los recursos disponibles, así como la imposibilidad de obtener incrementos significativos de recursos como consecuencia de la construcción de infraestructuras de regulación, de la reutilización de aguas o de ahorros, la única solución que puede garantizar la estabilidad hidráulica de la Comunidad Valenciana pasa por la recepción de recursos externos".

El Partido Socialista valenciano ha mantenido esta primera postura hasta fechas recientes, y puedo recordar la resolución aprobada por estas mismas Cortes el 28 de septiembre del año 2000, con un texto presentado conjuntamente por el Grupo Popular y el Grupo Socialista en el que se expresaba el apoyo al Plan hidrológico nacional y se reclamaban aportaciones externas procedentes de la cuenca del Ebro.

Sin embargo, todo esto desaparece de repente.
Cuanto el Partido Socialista decide un buen día que sus intereses electorales en Aragón y en Cataluña están por encima de cualquier posible pacto histórico sobre la distribución del agua en las cuencas mediterráneas, se olvidan de todo lo que había ocurrido hasta ese momento.

El cambio se produce, de repente, cuando, después de haberse aprobado todos los planes de cuenca y después de haber realizado el estudio más profundo, más riguroso y más ambicioso técnicamente de los problemas del agua, ¡nunca!
, incluyo todo lo de después también en ese *nunca*, ¡nunca!
, y de las posibles soluciones, plasmado en el Libro blanco del agua, es un gobierno del Partido Popular el que presenta en ese año 2000 su propuesta de plan hidrológico nacional, una propuesta que continuaba la línea de solución intentada poco tiempos antes por el propio gobierno socialista, aunque con un planteamiento yo creo que mucho más moderno, poniendo el énfasis en la gestión integral de los recursos, en el control de la demanda, sin ningún incremento de regadíos y, por tanto, con una previsión de trasvases mucho más reducida.

Sin embargo, es a partir de ese momento cuando el Partido Socialista da un giro de 180 grados, se olvida de todo lo que había estado proponiendo, prometiendo y exigiendo hasta el día anterior, y se alía con los que se autoproclaman propietarios exclusivos de toda el agua que pase por sus tierras: deja de ser un bien común, un bien de todos, son los propietarios exclusivos del agua que pase por sus tierras; y dice que ni hablar, que ahora el PHN es una solución anticuada, que eso de los trasvases ya no se estila, que es totalmente imposible sacar una sola gota de agua del Ebro, que el déficit del Júcar y del Segura están inflados, que los valencianos derrochamos el agua, que desalar agua del mar está baratísimo mientras que trasvasar el agua es carísimo, que se van a echar a perder los ríos y los humedales de aquí, si reciben agua de allí, etcétera, etcétera, etcétera.

Y no solo dicen eso los socialistas de Madrid, de Zaragoza o de Barcelona: lo más grave es que lo dicen también los de aquí, los de la Comunidad Valenciana.
Y cuando llegamos a las alturas de 2004, cuando las infraestructuras del trasvase están por fin en ejecución, de acuerdo con las previsiones del Plan hidrológico nacional, cuando se está negociando ya con la Comisión Europea la aportación de 1.
262 millones de euros para financiar las obras, y cuando la Comunidad Valenciana está apunto de obtener la garantía de futuro que necesita y que le proporciona el trasvase del Ebro, nos encontramos, como consecuencia de una serie de circunstancias que nada tienen que ver con el agua ni con el trasvase, con la técnica ni con el medio ambiente, nada en absoluto, con un nuevo gobierno que ha asumido un compromiso electoral, este sí que vale, que piensa cumplir de inmediato.

Así, tenemos la paradoja de que en el 1993, cuando el ahorro y la gestión racional del agua estaban aún en mantillas, en la Comunidad Valenciana el Partido Socialista quería trasvasar 2.
000 hectómetros cúbicos de agua al Júcar y al Segura; en cambio, ahora, cuando ya se ha realizado la modernización de la red en alta de la Acequia Real del Júcar y estamos realizando la modernización de las conducciones de distribución hasta las parcelas cuando la superficie de riegos localizados ha pasado de 50.
000 hectáreas a 200.
000 hectáreas; cuando ya hemos termino el primer plan de saneamiento de la Comunidad Valenciana y tenemos en ejecución muy avanzada un segundo plan basado fundamentalmente en esas políticas; cuando estamos invirtiendo más de 150 millones de euros en la reutilización de aguas depuradas en el área metropolitana de Valencia, el mayor proyecto de reutilización de toda Europa y de toda la historia; cuando hemos invertido más de 40 millones de euros para poder reutilizar el agua de la depuradora de Pinedo; cuando estamos implantando los sistema de tratamiento de agua más avanzados que se están haciendo en ningún sitio en las áreas metropolitanas de Alicante y Benidorm, para utilizar el cien por cien del agua, que hoy no se puede reutilizar porque está muy salinizada; cuando están ya funcionando importantes instalaciones de desalación para completar los abastecimientos más problemáticos.
.
.

En fin, cuando se ha puesto en marcha en la Comunidad Valenciana definitivamente una política seria y efectiva de ahorro, de racionalización y de gestión eficiente de agua como nunca antes se había hecho ni se había intentado, y cuando ha quedado perfectamente acreditado que ni aun con todos esos esfuerzos es posible resolver todo el déficit de nuestras cuencas Júcar y Segura, que seguimos necesitando una contribución de otras cuencas cercanas, donde hay excedentes suficientes, y cuando, además, se reduce esa demanda a un tercio de lo que se proponía hace diez años.

Y, entonces, resulta que es precisamente ahora cuando la nueva ministra de Medio Ambiente, la misma que como secretaría de estado quería trasvasar 4.
000 hectómetros cúbicos al año como remedio más progresista para los problemas del agua en España, nos dice que no, que de ninguna manera va a haber trasvase del Ebro.

Así que la derogación del trasvase del Ebro ha sido uno de los episodios, yo creo, más lamentables de la historia política reciente por la forma en que se ha producido, con un decreto ley absolutamente falto de justificación, que está recurrido ante el Tribunal Constitucional, porque se dictó abusando de la Constitución; por la falta total de diálogo y de debate público a nivel político y a nivel social, prescindiendo desde el Consejo Nacional del Agua, cuya participación en la planificación hidrológica nacional es preceptiva, según la Ley de aguas; por la forma de presentarlo, con fiesta en el delta del Ebro y brindis ante las cámaras, como si estuviesen celebrando la victoria del Barça contra el Valencia.
*(Remors)*.

Pero, sobre todo, por la improvisación, por el lamentable nivel de improvisación, de falta de alternativas y de falta total de cualquier base técnica, de cualquier estudio, de cualquier justificación objetiva que hubiese podido, al menos, vestir de racionalidad esa decisión puramente política.

Y, fundamentalmente, por insolidario, tremendamente insolidario.
Hasta el artículo segundo de la Constitución habla y quiere garantizar la solidaridad entre todas las regiones y todos los pueblos de España.
Este decreto es el más insolidario de todos los que yo recuerdo.
*(Veus.
El senyor president colpeja amb la maceta)*

La ministra de Medio Ambiente lleva ya un año vendiendo la famosa alternativa al trasvase del Ebro, esa alternativa que, después de atravesar en unas pocas semanas varias versiones diferentes, acabó cristalizando en lo que se conoce como programa Agua.
¿De verdad nos creemos alguien que es una alternativa?

Vamos a ver, el programa Agua consiste en una serie de actuaciones en las cuencas identificadas como deficitarias.
Por tanto, primer dato, no se niega que exista ese déficit.
Eso ya es un logro.
Y ese es, como saben, una de las principales reproches que le hacen a la ministra sus aliados de la nueva cultura del agua, que no hay déficit.
La ministra reconoce que hay déficit.
Hemos logrado algo.

Se asume que existe déficit, pero se suprime una de las dos patas de la solución que aportaba el Plan hidrológico nacional del año 2001, que es el trasvase.
Y en lugar de poner otra pata para que no se caiga, se deja sólo la que ya estaba, que es el anexo.
Y debajo se mete alguna cuñita para ver si hacen alguna obrita más; tres o cuatro que no estaban en el anexo, las demás están todas en el anexo.
Así la pata parece un poco más larga pero el mueble se cae sin remedio si no estamos todo el día pendientes para sujetarlo.

Así es como ha dejado el gobierno del señor Rodríguez Zapatero la política del agua en la Comunidad Valenciana, con la pata que ya tenía, el anexo o programa Agua, prácticamente es igual, que son las actuaciones de ahorro, de reutilización y de desalación que ya estaban en el Plan hidrológico nacional, o que estaba desarrollando desde la propia Comunidad Valenciana.
Y a esa pata le añaden una pequeña cuña, con más desalación, la adecuación de un embalse, y algo tan curioso como la prolongación de un canal de riego en Castellón, prolongación que misteriosamente nos aportará nada menos que diez hectómetros cúbicos al año.
Pero lo admitimos, lo damos como bueno, aunque nos cuesta creerlo.

Podríamos repasar una a una las actuaciones de este programa agua, porque aún nos encontramos con otras cosas curiosas.
¿Cómo una depuradora, de la que se dice que se va a reutilizar el doble del agua que depura?
Difícil.
Pero, en fin, prescindiendo de la anécdota, lo cierto es que el 80% del agua que supuestamente aportará el programa agua para sustituir el derogado trasvase del Ebro son actuaciones que ya estaban en el plan, que ya estaba ejecutando la Generalitat, o que estaban en nuestro Plan *(El senyor president colpeja amb la maceta)* de saneamiento, y por tanto no añade nada que no estuviera ya contabilizado.
Estaba planificado.
Unas en ejecución, otras a falta de proyectos y a falta de lo que sea, pero estaban planificadas en el anexo.
Y eso se contaba con ello, estaba contabilizado a la hora de diseñar la garantía complementaria que nos iba a proporcionar el trasvase del Ebro, y que ahora ya no nos lo proporciona.

Con el trasvase del Ebro, la Comunidad Valenciana habría recibido 350 hectómetros cúbicos al año de agua, una parte del Segura y una parte del Júcar, añadida a los recursos que ya tiene o que hubiese podido obtener mediante ahorro, desalación y reutilización.
El programa Agua vuelve a recoger las actuaciones que permitían obtener esos mismos recursos, añadiendo la promesa de sumar otros 95 hectómetros cúbicos, pero nos quita los 350 del trasvase.
Sumando y restando, sólo son 95, siendo muy generosos, lo que aportaría además ese programa Agua.

Es decir, que 350 que aportaría el trasvase del Ebro, menos los 95 que como mucho podría aportar además el programa Agua, nos queda, tenemos un déficit de 255 hectómetros cúbicos.
La Comunidad Valenciana ha perdido con la alternativa de la ministra de Medio Ambiente nada menos que 255 hectómetros cúbicos.

Respecto a la documentación técnica del programa Agua, los estudios que se elaboraron como memoria ambiental y como memoria económica justificativa del decreto ley yo sólo puedo calificarlos de bochornosos.
Los tengo aquí.
Es algo así que luego si quieren les enseño.
Nada que ver con los estudios que formaron parte del Plan hidrológico nacional, para justificar la problemática medioambiental o la problemática económica.
Sobre todo si se compara, como decía, con la abundante y rigurosa documentación con la que el gobierno anterior presentó con el proyecto de ley del Plan hidrológico nacional.

Pero la mejor prueba de la falta de previsión, y de la improvisación con la que actúa el Ministerio de Medio Ambiente es cómo ha evolucionado la licitación de obras en la Comunidad Valenciana en este último año.
En el año 2003 el Ministerio de Medio Ambiente, directamente o a través de las confederaciones hidrográficas y las empresas estatales, licitó 200,5 millones de euros en infraestructuras hidráulicas en la Comunidad Valenciana.
Si a eso añadimos los 39,9 millones licitados por la empresa pública del Ministerio de Agricultura, que está desarrollando las actuaciones de modernización de regadíos, Seiasa, tenemos más de 240 millones de euros que el estado licitó en el año 2003 para mejorar la situación del agua en la Comunidad Valenciana.
Entre ellos 102 millones para las primeras obras del trasvase del Ebro.

¿Qué ha pasado en el 2004?
El total licitado en la Comunidad Valenciana por el Ministerio de Medio Ambiente, directamente o a través de sus organismos y empresas en materias de agua, ha sido de 8,8 millones de euros.
Un 4% de lo que se había licitado en el año anterior.
Y la empresa Seiasa licitó modernización de regadíos por 6,4 millones de euros.
El 16% del año anterior.

Pero no acaba ahí la cosa.
Si tenemos en cuenta que 8 de esos 15 millones licitados en el año 2004 se licitaron antes del cambio de gobierno, entre enero y marzo, el balance del primer año de gestión socialista en materia de agua es para la Comunidad Valenciana totalmente desolador.
Ni una sola obra del programa Agua se ha licitado.
Ni una sola obra de importancia se ha licitado, porque el volumen es del 4% de lo que se había licitado en años anteriores.

Si no recuerdo mal, por parte de la Dirección General de Obras Hidráulicas, que es la que licita cosas importantes, no llegó a 1 millón de euros.
Creo que son 600.
000 y pico euros.
Por parte de la Confederación del Júcar, unos 5 millones de euros destinados a alguna reforestación, y a cerrar algunas válvulas de algún canal que se estaba rompiendo.
En la Confederación Hidrográfica del Segura bastante menos, pero algo parecido.
Y los canales del Taibilla, para que sus tuberías no se rompieran en ese año 2004, 2 millones de euros.
Por lo demás, absolutamente nada.

Esta es una situación que desde luego no puede aguantar mucho tiempo la Comunidad Valenciana.
Es necesario y urgente recuperar un nivel de inversión estatal que al menos permita mantener la línea de actuaciones en ahorro, en mejora de la gestión del agua, y en todo lo que pueda contribuir de verdad a mejorar nuestra situación.

A ello se añade otra necesidad imperiosa: la necesidad de superar las dinámicas contrarias al trasvase Tajo-Segura y al trasvase Júcar-Vinalopó.
Dinámicas muy peligrosas para nuestra comunidad, que se han alentado o que se están consintiendo desde el propio gobierno.

Es preciso dejar muy claro, sin lugar a dudas ni a interpretaciones de ninguna clase, que para la Comunidad Valenciana son absolutamente irrenunciables tanto el Tajo-Segura, como el Júcar-Vinalopó.
*(Pausa)*

El Júcar-Vinalopó es el principal ejemplo de uso solidario del agua en la Comunidad Valenciana.
Se trata de una actuación que siempre ha tenido el máximo consenso.
Que estaba prevista ya en las directrices del Plan hidrológico del Júcar.
Que en el documento de bases *(El senyor president colpeja amb la maceta)* para la política hidráulica del Consell que el señor Lerma presentó en estas Cortes en diciembre del 93 se calificaba como prioridad máxima.
Y se decía que los recursos transferibles eran de cien hectómetros cúbicos/año.
Que fue aprobado sin ninguna voz discrepante, cuando se aprobó el Plan hidrológico de la cuenca del Júcar por el Consejo del agua de la cuenca en el año 97.
Ahora con una cantidad máxima transferible de ochenta hectómetros cúbicos, y que estaba ya en obras cuando se produjo el cambio de gobierno.

El trasvase Júcar-Vinalopó es ahora una incertidumbre.
El Partido Socialista, con su intento de jugar con todas las barajas al mismo tiempo, va a conseguir hacer inviable una actuación de la que dependen cosas muy importantes para un amplio territorio, y para un gran número de ciudadanos de esta comunidad.

¿Y qué les puedo decir yo del trasvase Tajo-Segura?
¿Se cree alguien, *(remors)* se cree la señora ministra que le vamos a dar por buena la enmienda que ha introducido en el Plan hidrológico nacional, ordenando que se revisen los caudales del Tajo-Segura, simplemente porque añade una cláusula para que la revisión no se haga en esta legislatura?
¿Es eso suficiente?

El señor Barreda quiere poner fecha de caducidad al trasvase.
Y aún nos quieren hacer pasar como una mejora de las garantías a favor del Segura porque la ministra ha pedido una tregua.
No.
Esto es el colmo.
No se trata de tregua.
Se trata de leyes, de compromisos que hay que cumplir.
No durante un tiempo, sino siempre, porque se llegó a esos compromisos durante un ejercicio serio de trabajos serios de consensos y de acuerdo.
En definitiva, como decía al principio, la política del agua en España está atravesando una etapa de inestabilidad muy peligrosa para la Comunidad Valenciana.

Yo creo que los socialistas valencianos no están defendiendo los intereses de la comunidad.
No han hecho lo que tenían que hacer para defender los intereses de la comunidad.
Se han plegado por completo a una política dictada desde arriba, y dictada además por alguien que no conoce, no entiende, o no le importa, la situación y los problemas del agua que tenemos en nuestras cuencas.

El Gobierno Valenciano desea que este debate sirva para clarificar posiciones, y si es posible, para fijar una postura común en algunos puntos esenciales.
Yo quisiera animar a los diputados y diputadas del grupo socialista a que salgan de ese punto muerto en el que se les ha colocado la estrategia de su partido en Madrid, en Cataluña y en Aragón.
Y ahora también en Castilla-La Mancha.

Ustedes saben que no dicen la verdad cuando tratan de defender las bondades del programa agua.
Ustedes saben que cuando intentan defender esas bondades frente a las maldades del Plan hidrológico nacional, o cuando tratan de hacerlo pasar como alternativa del trasvase del Ebro, no están diciendo la verdad, no están defendiendo los intereses de los valencianos.
No se puede ir un día con Maragall y decir que estamos de acuerdo con que no hay trasvase del Ebro, y otro día ver si Maragall tiene a bien dejarnos un poco de agua de ese Ebro que sobra sin ningún problema de ningún tipo.

Yo creo que hay que atreverse a buscar otra vez puntos de acuerdo, que nos permitan reivindicar con fuerza los recursos externos que ustedes saben que nuestra comunidad necesita.
Tenemos que atrevernos todos a aceptar puntos de acuerdo que nos permitan colaborar con el ministerio, para que se recupere esa inversión que necesitamos y que ahora está paralizada.

Atrévanse a plantear puntos de acuerdo que nos permitan defender de verdad la integridad del trasvase Tajo-Segura, la ejecución sin más dilaciones del Júcar-Vinalopó, que ustedes saben que son vitales para nuestra comunidad y que se pueden mantener sin perjudicar a nadie.

En definitiva, desde el Gobierno Valenciano les invitamos, señoras y señores diputados del grupo socialista, a que vuelvan a hacer suyas las reflexiones que hacía el entonces ministro Josep Borrell, cuando hablando de la cuestión del agua afirmaba "que es cauce de controversia entre usuarios y territorios, pero que puede y debe ser cauce de solidaridad entre los usuarios, y de cohesión territorial en España.
Hay pocos temas que puedan provocar un debate que fomente la cohesión del territorio en España, y uno de ellos es el problema del agua, capaz de fomentar una discusión racional y solidaria, acerca de los distintos usos posibles del recurso y los equilibrios territoriales que detrás de ese uso subyacen.
Nosotros estamos totalmente de acuerdo con ese discurso.
Es un discurso de solidaridad, es un discurso *(remors)* de cohesión territorial.
Mantengámoslo".

Este era el discurso que entonces tenía el Partido Socialista hace unos años.
Y el drama de la política del agua en España empezó el día en que el Partido Socialista decidió que ese discurso, que es el de la solidaridad, la racionalidad, la cohesión, estaba agotado y ya no les resultaba rentable.

Nosotros aún seguimos creyendo en ese discurso.
Si ustedes son capaces de recuperarlo, estoy seguro de que podremos avanzar mucho juntos en la defensa de los derechos y de los intereses reales de nuestra comunidad, la Comunidad Valenciana.

Nada más.
Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra para su intervención el representante del Grupo Parlamentario, en representación del grupo Entesa, el señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Novament ens trobem hui una altra iniciativa del PP en relació amb l'aigua.
I novament ens hem de preguntar per a què s'està fent este debat, què es pretén amb aquesta iniciativa, quin sentit té i per a què aprofitarà.

Des del nostre punt de vista esta és una iniciativa que és inútil, que és innecessària, que és partidista, que és també cínica, improcedent i manipuladora.
En definitiva, una iniciativa en negatiu, que no pretén solucionar res, que no pretén ajudar a aclarir res i que no ajudarà a resoldre ningun problema important dels valencians.
Però sí que servirà per a fer una cosa que els agrada molt a vostés: fer demagògia i propaganda política barata, propaganda en el pitjor sentit de la paraula.

I justificaré el que estic dient.
Primer, és inútil i no servirà per a quasi res, no servirà per al que hauria de servir en teoria, perquè en les condicions en què s'està fent este debat, en què es farà este debat, pel format que té, pel temps disponible, per les condicions i limitacions dels debats en esta cambra, servirà ben poc per a analitzar amb profunditat els temes documentadament i analitzar els temes de discrepància i arribar a punts d'acord.
No n'hi ha les condicions ­torne a dir­ ni de temps ni d'intercanvi per a poder arribar a este resultat.

En segon lloc, pense que és innecessari perquè com ja ha reconegut des del primer moment el mateix ponent del PP, ja s'han fet en esta cambra un munt de debats i discussions semblants en tots els mesos darrers, amb els mateixos resultats que cal esperar avui.
I és que no arribem, per descomptat, a una posició consensuada.
I al final, què passarà?
Que acabarà aprovant-se una vegada més allò que vulga el PP ­per a això tenen la majoria en esta cambra­, i obtindran eixe vot majoritari, per descomptat, s'aprovarà el que vostés vulguen sense haver convençut a ningú, ni haver posat les bases perquè realment puguem arribar a ningun tipus d'acord ni avanç en la resolució de les discrepàncies.

Per tant, pense que el PP podrà guanyar esta votació, però no convencerà a ningú, a ningú que no pensara com ells des del principi, per descomptat.
I fa ja molt poquets dies, fa molts pocs dies vam tindre en esta mateixa cambra dos debats novament sobre este tema a on ja s'havien fixat i ratificat les posicions de tots els grups parlamentaris.
Per tant, continue dient que és innecessari, inútil, innecessari i si no és que el PP al final ens faça ací un *striptease* o una cosa aixina, me pense que tot estarà ja vist i tot estarà revist en este tema.

En tercer lloc, és inoportú també perquè ens fa perdre temps, i açò em sembla molt greu.
Açò té ja un efecte negatiu immediat, i és molt lamentable.
En esta cambra tenim un enorme retard en la discussió de temes que com vostés saben perfectament estan pendents de resoldre preguntes i iniciatives des de fa més d'un any.
Jo mateix ne tinc un grapat de temes per resoldre, i pense que li passa en general a tota l'oposició, que tenen des de fa més d'un any preguntes per contestar.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Doncs bé, d'això és del que es tracta, de perdre el temps.
I així vostés van retardant més i més amb debats estèrils i improductius, i mentre no anem tractant temes importants, temes d'actualitat, temes que hauríem de vore immediatament.
Jo pense que és una tàctica estudiada i conscient del PP, que aplica una vegada i una altra per a desvirtuar la tasca de control parlamentari.
Una tàctica que pot ser legal però ens sembla una vergonya.
I aixina ho denunciem.

I també pensem que és una iniciativa i un debat cínic perquè pretén desviar l'atenció de la societat cap a uns òrgans i unes institucions a les quals no podem accedir en aquesta sala directament i no podem preguntar ni obtindre respostes de manera directa.
I tanmateix es tracta d'òrgans i d'institucions a les quals tots els grups parlamentaris que n'hi han ací sí que tenen en altre lloc representació i allí sí que poden formular i obtindre respostes immediates als seus plantejaments.

Per tant, en comptes de formular-lo degudament al lloc on se poden obtindre eixes respostes dels responsables que vostés acusen en moltes ocasions, estem ací ocupant-mos sense que mos puguen respondre els al·ludits directament i mentre estem ací deixant passar temps i no resolent els problemes que sí que poden resoldre aquí.
Realment deuríem d'interpel·lar els membres d'esta cambra, perquè la finalitat de control del govern d'esta cambra, per la qual cosa és una de les finalitats bàsiques i per la qual cobrem, és entre altres coses i fonamentalment portar el control d'aquells que sí que poden contestar-mos directament en esta cambra, és a dir, el Govern Valencià i les coses que faja o no faja este Govern Valencià.
Per a açò servix esta cambra, per a açò hauria de servir i vostés s'encarreguen perquè cada volta servisca menys gastant el temps en altres coses.

I, finalment, és una iniciativa manipuladora perquè pretén sembrar més desconcert i més confusió en comptes d'avançar cap a la resolució del problema.
Amb açò es pretén capitalitzar de manera partidista i abusiva, fent valer la majoria política que tenen vostés en institucions i la influència i domini que tenen en els mitjans de comunicació públics i influència també a voltes en altres mitjans privats, per a imposar una visió partidista d'este problema.

Per tant, encara que la nostra protesta només puga ser testimonial, protestem enèrgicament davant d'esta cambra per l'actitud irresponsable i maniquea del PP d'emprar l'aigua com una arma política, com un element de distracció i de no fer veritablement amb seriositat, abordar les causes profundes del problema de l'aigua que tenim, causes que, per descomptat, vull discutir i discutiré més endavant.

Però ara no vullguera acabar esta primera intervenció.
.
.
de la qual, a més, m'agradaria tindre el coneixement dels minuts de què dispose, perquè no apareixen en pantalla.
*(Remors)* No vullguera acabar aquesta intervenció sense analitzar alguns dels aspectes ­si me deixa el senyor Maluenda, que pareix que m'està interpel·lant i no l'escolte i me mareja una miqueta­.
.
.
*(El senyor Maluenda parla des de l'escó i sense micròfon)* Gràcies.
Aleshores.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, por favor.

Señor Maluenda, por favor.
Señor Maluenda, tengamos un poco de tranquilidad.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé, vull analitzar el que diu el seu escrit que han presentat ací.
Així en el seu escrit diuen que el PP està portant a terme una política integral de gestió hídrica sense precedents.
Evidentment dient açò s'arriba fins al ridícul perquè per més autosatisfets que puguen ser i puguen estar vostés, no poden dir que els anteriors no van fer absolutament res.
No voldrà fer-mos creure que són vostés els inventors de la depuració d'aigües o del reg per degoteig.
Senzillament això és fals.
De la mateixa manera que reconeixem que seria fals que algú els acusara a vostés de no haver fet res en este àmbit però, per favor, abans ja se feen coses i el PP ha continuat fent-ne algunes, efectivament.
I això s'ha de dir i reconéixer en els dos sentits.

El que sí que se pot discutir i molt és si han fet prou coses o no, i si han fet tot el que poden fer i tot el que cal fer.
I mosatros pensem que encara n'hi ha moltes coses a fer.
I no ho estic dient per a retraure-ho.
Ho estic dient precisament per a ajudar a fer allò que encara queda pendent.
I mentres n'hi haja aigües sense depurar o mal depurades, mentres hi haja aigües sense reutilitzar, mentres n'hi haja contaminació d'aqüífers, mentres n'hi haja extraccions d'aigua per controlar, mentres n'hi haja importants pèrdues en la distribució, en les xarxes de distribució de l'aigua, mentres n'hi hagen estes coses i estiguen passant, n'hi ha feina a fer, molta feina a fer.
N'hi han recursos econòmics a destinar i actuacions a concertar.
I ahí nosaltres sí que estarem demanant tot el consens i tot l'ajut possible i estarem al costat de qui vullga encetar eixes actuacions i completar-les en l'àmbit que siga, en eixa tasca concreta de completar i elevar amb el màxim de solidaritat, consens i esforç conjunt eixe tipus d'actuacions d'estalvi i eficiència.
Això per suposat.

També diu en el seu escrit que la política hídrica que vostés impulsen s'integra en el model de desenvolupament sostenible.
Amb açò no estem d'acord.
Ni nosaltres ni qualsevol persona que conega ni que siga de lluny què significa això del desenvolupament sostenible, si no és que vostés vullguen canviar el sentit, que no m'estranyaria perquè ja van en eixa línia.
Però consulten vostés qualsevol manual al respecte i ja voran que no es pot bastir cap model sostenible de desenvolupament que contemple un creixement continuat de la demanda i de l'ús d'un recurs tan limitat com és l'aigua, d'un recurs tan bàsic i limitat.
I vostés contemplen perfectament i sense pestanyejar per a res que l'increment de l'aigua vaja creixent any darrere d'any.
Això no és sostenible i això no és viable i això no té futur!
I vostés no volen agarrar el bou per les banyes des del primer moment.

Tampoc puc admetre ni estar d'acord quan diuen en el seu escrit que el transvasament de l'Ebre estava d'acord amb la normativa europea sobre l'aigua i el medi ambient.
Però home, si el xoc és frontal, si no pot haver contradicció més gran!
Com se pot estar d'acord amb la directiva europea d'aigües si aquesta directiva recomana tot el contrari, quan planteja, per exemple, i preveu la pròxima repercussió integral dels costos de la gestió en el preu de l'aigua?
I vostés, quan escolten parlar d'este tema boten del seient de seguida espantats.
Home!
I saben que això, la conclusió que portaria és que quan repercutixen eixos costos en el preu de l'aigua, en el cas del transvasament haguera portat a uns preus absolutament inassumibles pels menuts agricultors tradicionals valencians.

I pel que fa al respecte del medi ambient caldrà recordar-los, com ha recordat ara fa poquet el Defensor del Poble, fa uns dies, que el Pla hidrològic nacional en l'aspecte del transvasament de l'Ebre no va passar per una prèvia avaluació ambiental estratègica, com s'ha repetit ara fa poquet.
L'impacte ambiental d'una obra faraònica com esta és immens.
Afecta milers d'hectàrees forestals i de conreu que literalment desapareixen, per no parlar també del risc de bioinvasions que aquell estudi d'impacte ambiental passava de puntetes i donava solucions absolutament fantasioses i mai executades en cap lloc.

I vostés podran dir que va passar el tràmit d'aprovació i avaluació ambiental.
Efectivament, el tràmit el va passar perquè el tràmit, moltes voltes, estos estudis d'impacte ambiental s'estan convertint en un tràmit per a l'administració, i el PP ha aconseguit que passe açò reiteradament i açò ens ha valgut ja interpel·lacions de la Unió Europea denunciant la baixa qualitat d'estos estudis d'impacte ambiental.

Per no parlar també de la curiosa afirmació que tenen vostés sobre l'Ebre, que li sobra aigua perquè n'acabava molta en la mar.
Només des del desconeixement més elemental de les ciències ambientals es pot dir que és un desperdici que un riu acabe portant aigua a la mar.
Amb açò no fan més que demostrar la nul·la idea que tenen sobre medi ambient i el poquet que els importa la seua defensa, que els importa una bleda.

Vostés diuen en el seu escrit, parlen d'una aportació solidària de recursos referint-se al transvasament de l'Ebre.
Ací ha d'haver algun malentés perquè ni aragonesos ni catalans estaven d'acord a cedir eixos suposats excedents, que ells dien que no n'hi han.
Si tan clars eren els excedents per què no volen cedir-los estes comunitats?
És que són gent roïna, perversa, ens volen mal.
.
.
tot això que vosté pareix que a voltes alimenta?
És que de veres pensen vostés que és aixina?
O és que no poden pensar que ells també necessiten part, almenys, d'eixos recursos, d'eixos suposats excedents?

Encara que vostés hagueren forçat, el PP, encara que s'haguera fet el transvasament, açò no haguera acabat els conflictes oberts en estes comunitats.
Al contrari, el que haguera fet és allargar-los en el temps, indefinidament, eixos conflictes interterritorials.
Per tant, eixe transvasament no era resultat del consens interterritorial entre comunitats autònomes, sinó que era més bé font de conflictes, de conflictes continuats que amb el transvasament fet hagueren continuat i hagueren anat en increment amb tota seguretat.

I finalment, en el seu escrit parlen dels usos legítims de l'aigua, però no especifiquen quins, i ací n'hi ha un quid molt important de la qüestió, perquè tots els usos de l'aigua no són igualment legítims, no igual.
Aleshores, es pot considerar molt legítim i fonamental la satisfacció de les nece-ssitats bàsiques per a la població, o el manteniment dels regadius tradicionals.
Tot això sí, però no es pot considerar igualment legítim l'ús d'aigua per a nous regadius, per a noves transformacions de regadiu, per a noves urbanitzacions que tripliquen artificialment la població d'alguns municipis i per a dotzenes i dotzenes de camps de golf, piscines i altres usos sumptuaris que vostés deixen proliferar de manera desmesurada.

No és igual de legítim l'ús de l'aigua que fa una societat que deixa perdre entre el 30 i el 40% en les xarxes de distribució que l'ús que fera una societat molt més eficient amb eixa distribució.
Per tant, usos legítims n'hi han uns que ho són i altres que no, n'hi han uns que ho són més i uns que ho són menys, i això és molt important.
Davant d'una competició, d'un conflicte per un recurs cada volta més escàs i més limitat, en eixe cas s'ha de preveure quins són els usos bàsics a defensar i quins són menys defensables, menys urgents, menys bàsics, més ineficients, més malbaratadors i eixos usos sumptuaris i malbaratadors no se poden tolerar.

Finalment tampoc podem acceptar en el seu escrit la consideració del transvasament com una garantia de futur.
Tot el contrari!
A banda que la seua materialització sempre és més llarga en el temps i més costosa econòmicament que altres alternatives, que estiguera fet el canal no vol dir de cap manera que estiguera disponible l'aigua per circular per eixe canal.

Amb el pas del temps l'Ebre portarà menys i menys aigua cada vegada, com per desgràcia esta passant amb la major part dels rius, perquè és evident que no s'està controlant adequadament la creixent demanda i usos de l'aigua i cada vegada va a portar menys aigua, menys recursos i, a més, els efectes del canvi climàtic mal estudiats en eixe estudi d'impacte ambiental, van a accentuar esta situació.

Per tant, i a més, recordar el que estava dient-li abans: l'aigua que n'hi hauria, l'escassa aigua que poguera arribar, damunt, si s'han de pagar els costos reals com inevitablement mos obligarà la directiva europea d'aigües, això farà que els preus se disparen i que siguen dos vegades, com a mínim, més alts d'allò previst.
És a dir, que encara que el PP s'haguera entestat a fabricar el canal, a fer eixe canal, no està gens clar que poguera portar aigua ni que aquesta poguera pagar-se a preus assequibles pels agricultors.
Potser hagueren fet un canal; seria un canal sec, i ja tenim també el Tajo-Segura de recordatori.

Però altra cosa, i vull acabar en positiu, són les mesures, les peticions que vostés parlen de col·laboració de l'administració, entre esta i l'estatal i altres, per al desenvolupament d'obres i mesures d'estalvi i eficiència hídrica previstes en el programa aigua.
En aquest punt sí que exposem el nostre compromís absolut en relació a desenvolupar el tema, a reclamar a totes les institucions a que facen urgentment totes estes mesures, a que posen els recursos econòmics, a que siguen ambiciosos i a col·laborar i a conscienciejar a tot el món, a tota la població.
Però a tots els nivells, no únicament en relació a les obres estatals, també a les autonòmiques, a les municipals, a totes, i també per acabar amb el malbaratament dels recursos i amb els usos suntuaris i innecessaris.
En això sí que estarem al seu costat, en això sí que estarem reclamant solidaritat si volen abundar de veres en esta línia.

I donada la seua insistència en el debat i en el fet que hem de debatre, ja vorà que acceptem la seua proposta.
Volem debat i el volem de debó amb profunditat i a fons.
Ja vorà que presentarem unes propostes de resolució que apunten en esta línia.
Si volen debat, tinguem debat, però tinguem de veritat on toca, com toca i amb la màxima profunditat i rigor.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, el ilustrísimo señor diputado don Andrés Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Dice el señor conseller que venimos a un debate importante propuesto por el Consell de la Generalitat Valenciana.
Y yo quiero dejar patente de entrada que estamos discutiendo una comunicación del Consell, porque ustedes se han negado a aceptar una propuesta por dos veces, tanto en Diputación Permanente como en convocatoria de Pleno extraordinario, que nuestro grupo ha hecho de que comparezca el señor Camps.
Porque nos parece un tema muy interesante, como usted ha dicho, muy importante para esta comunidad, social y políticamente.
A nosotros más social, a usted más políticamente.
Pero el señor Camps ni ha querido venir, ni está hoy aquí, ni se le espera, ni se le espera.
Y eso hay que dejarlo señalado desde primer momento, para que no confundamos de quién es el interés y de quién no es el interés, señor conseller.

Permítame que comience mi intervención en el lugar en el que usted y yo la dejamos el 27 de febrero de 2002.
Permítame que le recuerde solo uno de los dos futuribles ­el otro, si quiere, lo lee usted­ que me atreví a hacer en aquel debate.
Le dije: la vida y la política son muy caprichosas.
¿Sabe cuál creo que va a ser el capricho vital de esta experiencia, del PHN en aquel debate?
Que el PHN, que la solución a la carencia de agua en esta Comunidad, la van a acabar realizando los primeros que la plantearon después de 40 años de expoliación por parte de una derecha que lo mejor que ha sabido en todo ese tiempo es ser cómplice de una dictadura, es decir, la solución la daremos los socialistas en el gobierno de la nación.
Así se lo dije el día 27.
Usted sonrió, me habló de la Otan después.
Y aquí estamos con el presagio cumplido.
Y yo creo que el cumplimiento de ese presagio no es ajeno al tono que usted utiliza y a la intervención que ha tenido.

Porque ¿a qué ha venido aquí, señor conseller?
¿A dar gestión de su conselleria?
Una gestión dada muy sui generis, con mucho *atrezzo*.
.
.
le ha puesto usted.
Porque la verdad es que usted lo aparenta menos que los demás, pero en densidad y en cantidad miente igual que el resto de los miembros del gobierno, miente igual que el resto de los miembros del gobierno, señor conseller.
¿Ha venido a eso?
¿Ha venido una vez más a poner a caldo al gobierno de la nación?
¿A echar por el suelo la alternativa del Programa Agua?
¿A criticar a la oposición como si ahora no hubiera pasado nada en el mundo, ni siquiera hubiera cambiado el gobierno, como si no tuviéramos más información?

Y luego dice que habrá que consensuar.
Pero si ha venido hoy usted aquí a hacer una declaración de guerra de un tema -sí, sí, está además escrita la declaración que han traído-, de un tema que requiere menos guerra y menos manipulación política, más consenso y más paz, que es el agua, señor conseller.
Quiera usted o no quiera.

Si es que lo que ha pasado hasta ahora nos permite que estemos ya en condiciones de no dejarnos engañar.
Si es que usted lo ha soltado así un poco suavemente, pero ha engañado.
Mire, usted ha llegado a decir que Aguas del Júcar invirtió un 4%, es decir, ha minusvalorado todo lo que se ha hecho.
Ahí hay una gran mentira suya, permítame que se lo diga, porque Aguas del Júcar el año pasado invirtió más de 57 millones de euros, y están las cifras, en el transvase Júcar-Vinalopó.
¿Pero qué obra nueva?
Es que se llena la boca.
Es que el plan Agua tiene más del anexo II.
¿Pero cómo no va a tener si no han levantado una lagartija de rabo de nada, si no han invertido nada, cómo lo vamos a quitar, si están por hacer, señor conseller, cómo no las va a tener, cómo no las va a tener?
*(Aplaudiments)*

Lo que le pasa a usted, y por eso atenúo el tono, es que estamos ya en condiciones de demostrar que ustedes han engañado a este pueblo, han mentido en esta Cámara con el tema del agua, con algo tan delicado para los valencianos.
Lo han hecho.
Han usado el agua como arma electoral de su partido para desprestigiar a la oposición.
Y lo peor es que toda esa sucia campaña que han hecho la han pagado con dinero de los demás, porque ustedes a paella convidan muy bien cuando pagan otros, convidan muy bien cuando pagan otros.
*(Aplaudiments)* Y lo peor es que han utilizado la televisión pública, que todos debemos porque ya no la pagamos, que todos debemos, para llevar la propaganda a su interés electoral.
Y esa es la historia.

Han cambiado desde el último debate infinidad de cosas en el mundo; han caído estados; se han levantado nuevas banderas en la ONU; ha habido una Constitución Europea aprobada en España; hemos enterrado a un Papa; ha cambiado el gobierno; ha cambiado hasta de criterio el gobierno de Murcia, que ya ha firmado con Cristina Narbona el convenio de las desaladoras, a pesar de que les reciben a ustedes.
.
.
a ustedes recibiendo y con Cristina pactando Valcárcel que no es tonto; ha cambiado todo menos ustedes, que siguen aferrados a dejar esta comunidad en soledad y en secano y en la más absoluta melancolía, que siguen engañándonos desde primer momento ­y conviene que lo digamos ya- que siguen fingiendo que no les dan, porque son incapaces de reconocer que no les queda un duro, que se lo han gastado todo en proyectos ruinosos y que es una farsa lo de la defensa del agua y otra farsa lo del trasvase.

No me hará falta que le recuerde que Seiesa, que la acaban de nombrar hace un momento, le ha pagado obras de competencia a la Conselleria de Agricultura, porque la Conselleria de Agricultura tiene la hucha vacía, tiene la hucha vacía y se las han tenido que pagar.
Sí, señor Cotino, 3 millones de euros, 3 millones de euros.
Y no mintamos más que al final van a hacer ustedes hueco en los reclinatorios de los confesionarios de tanto tener que ocultar las mentiras que hacen en esta Cámara.
¡No mintamos más!
*(Aplaudiments)*

Usted no puede comparecer aquí hoy como lo ha hecho, a nombrarse bajo un tono, así, sosegado, adalid del agua, porque, mire, yo no le he negado a usted nunca que usted es un buen técnico y por lo que sea hasta un buen padre, pero como conseller, como conseller es responsable directo de los problemas del agua de esta comunidad y responsable colegiado con el resto del gobierno y cómplice necesario con el señor Camps de que la comunidad esté como está sin resolver los problemas del agua.
Es usted.
Lo que pasa es que aparece aquí siempre como si no tuviera culpa de nada.
Usted ha venido aquí a demostrarnos que tenía la panacea de la solución del agua.
No la tenían.
Ahora sabemos más cosas de cómo nos engañaron.

Mire usted.
Usted ha vuelto a aferrarse al transvase como quien se aferra al manto de la Virgen del Pilar.
Pues, mire usted, ustedes han estado ocultando información importantísima.
Ustedes tuvieron información y documentación de la Comunidad Europea.
La Dirección General de Medio Ambiente les dijo que no ha sido posible determinar cuánta agua puede ser transferida, ni con cuánta garantía.
Y usted viene aquí a pedir garantías al Programa Agua, que las tiene.
La Dirección General de Economía señaló que se sobreestiman los beneficios del proyecto y se infravaloran deliberadamente los costes y no nos lo contaron.
La Dirección General de Política Regional denunció que no se habían estudiado otras alternativas al transvase, que usted sabe bien y el gobierno también y Camps también, que es una cuestión de obligado cumplimiento en este tipo de proyectos.

Pero hay otra cosa más jugosa, no se la pierdan.
La Dirección General de Mercado Interior dijo ­y dijo algo que forma parte, lo que pasa es que no lo saben, del quehacer habitual de ustedes allá donde sientan sus posaderas gubernamentales­, dijo que las adjudicaciones se habían hecho incumpliendo la normativa europea y que Trasagua incumplía la Ley de contratos del estado.
Ellos se escandalizaron, porque no les conocen, porque no les conocen, porque si no sabrían que ese comportamiento forma parte de su credo a la hora de pagar con dinero público y de adjudicar obras públicas sobre cosas y enriquecer a más de cuatro a costa de que el presupuesto se quede vacío, si no, no lo habrían hecho, no lo habrían hecho.

Sí, señor conseller, un rollizo embrión de pelotazo empezaron ustedes a gestar en torno al agua del transvase para amamantarlo con las tuberías del transvase, quiera usted o no quiera, y por eso empezaron a adjudicar como adjudicaron.
Y usted lo sabe mejor que yo.
Y si quiere que nos refiramos a las deficiencias técnicas del proyecto que nos ocultaron, que no hubo jamás un debate en Canal 9, ni un presentador de informativos, ni un técnico que dijera esto a la población para que supieran qué riesgo corríamos, ni uno, ni uno.
Yo creo que hasta Urdaci lo habría dicho.

Las deficiencias técnicas estaban muy bien señaladas y les decían que el caudal mínimo determinado para el Ebro de 80 metros cúbicos por segundo era inferior al establecido en su plan de cuenca, que era de 100 metros y usted lo sabe como técnico.
Que no habían considerado nada menos que en 900 kilómetros de longitud ni una sola pérdida, cuando proyectos análogos ­bueno análogos no porque no hay tan grandes- establecen al menos un 16%.
Que la capacidad del embalse en las cuencas receptoras para disponer del agua transvasada solo ascendía a 100 hectómetros cúbicos, cuando se hubieran requerido por embalsar 420.
Y usted lo sabe.
Ha sido engaño tras engaño y ocultación de documentación tras ocultación de documentación, señor conseller.

Y lejos de corregir y lejos de adaptarse y lejos de plantear cómo llega más agua, mejor, de más calidad y más rápida a esta comunidad, se aferra usted al pasado diciendo que a ver si podemos consensuar sobre el pasado.
Sobre el pasado no se consensua, sobre todo cuando el pasado se ha construido sobre la demagogia, sobre la mentira y haciendo de eso doctrina, como si de la doctrina del engaño se pudiera dar de beber a la gente y regar los campos.
No, señor conseller.

Usted ha venido aquí a hacer citas y yo le he recordado alguna.
Hay de más de atrás, hay de más atrás incluso de cuando Borrell, de cuando su líder espiritual, decía que Dios ha creído que hay una España seca y una España húmeda y se negaba al transvase.
Pero con citas no vamos a anegar los campos.
Sí, luego se adaptó, pero ustedes no se adaptaron a nada.
Y, le voy a decir más, le voy a decir más: que los ríos vayan al mar a lo mejor, digo yo que estará de acuerdo conmigo, es un designio de la naturaleza o si lo quiere una voluntad de Dios, me da igual.
Pero que el agua depurada vaya al mar es una negligencia de los hombres que se sientan en ese gobierno y no pueden pedir a los demás más agua cuando la dejan ir al mar.
*(Aplaudiments)* Y de alguna que otra mujer quien supone no tiene depuradora y hoy no está aquí.
Novelda, por ejemplo, es uno de los pocos pueblos, creo que es el único.
.
.
*(Pausa.
Veus) ¿*El ministerio.
.
.
?
Pues, anda que en diez años han hecho reivindicaciones ustedes, anda que en diez años le han dado toques a Aznar para que las hiciera.
O sea, que las tiene que hacer en ocho meses Zapatero y Aznar en ocho años volando con el bigote plano.
¿Qué le parece a usted, qué le parece a usted?
Hay que tenerlos bien puestos para decir que es obra del ministerio.
*(Aplaudiments)*

Mire usted, engañaron, engañaron abiertamente, porque ustedes sabían que el artículo 36 de la Ley del Plan hidrológico dice: en las inversiones públicas en obras hidráulicas tendrán carácter prioritario las de aquellos sistemas con problemas de disponibilidad que no requieran transferencias externas para la satisfacción de sus demandas, es el artículo 36.
Cuando ustedes hacen que toda la atención a nuestros problemas dependa de las transferencias externas, están restándole prioridad a todo anexo II, y vive Dios que se la restan, que no lo hacen, que lo debemos hacer nosotros ahora para incluirlo.

Sí, señor conseller.
Usted ha venido aquí a un debate y lo va a tener, pero tiene que dar las cifras que tiene y no tiene que dejarse de alguna manera llevar por esa tradición y esa tendencia al engaño que ustedes tienen.

Usted a pesar de eso, usted a pesar de que el gobierno del PP inició 23 actuaciones que importaban una inversión final estimada en algo más de 694 millones de euros y solo invirtió un raquítico 7%, es decir, casi, casi 50 millones, usted, a pesar de que se dejaron 38 obras sin empezar del anexo II que alguien las tendrá que empezar, viene aquí como responsable y cómplice de esa situación y dice, en la comunicación que nos ha pasado, que el gobierno de la nación ha impulsado una política del agua que ha supuesto un abandono radical de la política que se había seguido en la Comunidad durante dos legislaturas.
Hombre, no lo fíe tan atrás, porque aquí empezaron a hablar de agua cuando se hizo la ley de allá que la adoptaron y la hicieron propia.
No tanto, ¿eh?
,no tanto.

Oiga, dice que la política del PP se basaba en una estrecha colaboración entre todas las administraciones para lograr una gestión eficiente de todos los recursos hídricos disponibles en nuestro territorio.
Y tan estrecha, como que están de acuerdo que gobernaban en la comunidad y que son valencianos cuando ha ganado Zapatero, porque hasta ese momento han perdonado deuda histórica, no la han reclamado, no han pedido dinero para colegios, no han pedido para prestaciones sociales, no han pedido para inversiones.
Y de la noche a la mañana les ha entrado un subidón, una especie de picazón interno y desazón en el que se lo piden todo a Zapatero para ya y si no, no cumplen y piden desalojo del gobierno.
¡Si no se han acordado!
Si la victoria del Psoe ha supuesto devolverles a ustedes el sentido de valencianía que lo tenían extraviado bajo los vuelos tenues de la gaviota.
*(Rialles)* ¿Pero cómo viene todavía hoy aquí a plantear la intervención que ha planteado, señor conseller?
¿Es que no va a explicarnos nada de por qué el agua de Castellón va toda al mar, en el 98% de la depuradora?
¿Esa es la estrecha colaboración con Castellón, cuando hay pueblos ya en abril que.
.
.
además, no digo que beban de ahí, digo dos cosas: la depuradora al mar y pueblos ya abasteciéndose con cubas, que es de su responsabilidad haber garantizado abastecimientos, ya en abril, en Castellón.
¿Y no tenían soluciones en el PHN esos pueblos?
¿Esa es la estrecha colaboración?
En Castellón el que colabora ya sabe para lo que colabora y hacia donde dirige el patrimonio con el que colabora.
*(Rialles)* Eso sí que es una estrecha colaboración.
¡Y tan estrecha!

Pero, no, señor conseller, es que no nos va a explicar por qué en Alicante, que es donde más afectados hay por la sequía, la mayor parte del agua no se puede reutilizar.
Es que usted ha dado ya aquí por finalizado el primer Plan de saneamiento, que no lo está, y del segundo tienen muy poquito.
Si lo aprueban en el 2001, si lo empiezan a ejecutar en el 2003 y llevan un porcentaje que no llega ni al 33%, señor conseller.
Pero, ¿cómo puede usted venir aquí a lamentarse y a ponerse otra vez en el lado del secano, si el secano son ustedes, si el secano son ustedes, señor conseller?

Yo no quiero volver a participar en un debate en el que la ficción y el engaño van a estar presentes, señor conseller.
Usted ha acabado queriendo hacer un panegírico aquí de la defensa del consenso y ha empezado aludiendo a un convenio con Fomento, que ese gran asesino de la comunidad que es Zapatero les acaba de firmar por 5.
000 millones.
Si llega a ser bueno les hace de oro, porque si siendo malo le firma esos convenios, si llega a salir el chico bueno los forra a ustedes de oro.
.
.
Bueno, algunos ya se forran sin Zapatero, pero, de todas maneras, el convenio ya está convenido.
Y usted reclama.
Pues, mire, yo le digo: reclame otro convenio, firme convenios, pero no vaya a firmar lo convenios reclamando que los convenios vayan todos al pasado como si aquí no hubiera pasado nada, como si en este país no hubiera una nueva cultura del agua, como si aquí nada se hubiera movido, como si aquí todos tuviéramos que estar empapados en la melancolía.

¡Atrévase a plantear una política valenciana del agua que parta de reconocer los recursos que tenemos utilizables y nuestros propios potenciales!
Y reconozca el mar como un lugar de recursos naturales, de la naturaleza y de Dios, del que podemos también beber, aplicando el conocimiento de los hombres y la tecnología a través de los años para depurar esa agua, para desalarla.
No haga de la política valenciana del agua una confianza puesta en el noreste español para desde aquí hacer rogativas para que llueva allí y para que pueda venir aquí, porque ya tenemos ejemplos con el trasvase Tajo-Segura.
Esa era la gran maravilla del agua; que llueva en el norte para que, con suerte, después de no quitar ni la población ni de nada del trasvase, nos llegue algo aquí.

Esas son las potencialidades que tiene esta comunidad y en lo que creen, y, mientras tanto, tirando agua y engañando a tirios, troyanos, diputados, alcaldes, agricultores, concejales, comisión europea y a todo el que se ponga por delante.
Y los que no tenemos derecho a confesión, a vivir en el pecado, y, los que no, arrepentimiento y penitencia.
¡Pues, no!
Porque, en política la penitencia es dar cuentas y, si toca, dimitir o perder las elecciones.

Y el interés se demuestra andando.
Y hoy aquí quien tenía que estar no está, no está.
Sí que estuvo cuando las desaladoras del PP sabían a Moët & Chandon, que era cuando las inauguraba Elvira Rodríguez con Camps y brindaban con vasos de plástico.
¡Hay que tener mal gusto para brindar con vasos de plástico!
Pero brindaban y cantaban las excelencias de la depuradora de Agua Amarga.
Y ahora las depuradoras, sólo porque la ministra es del Psoe, son nefastas la salmuera, el medio ambiente.
.
.
Pero, ¡oiga!
, si hace cuatro días que cantaron ustedes ­y usted lo acaba de decir aquí también, sí, usted lo ha dicho aquí­, pero si dicen eso aquí, ¿por qué azuzan a la gente a que nos linchen diciéndoles que les van a causar la ruina?
¿Por qué hacen esto?
Porque tienen una doble moral, tienen una doble moral.
Y yo sé que las dobles morales.
.
.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Perelló, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

*(inintel·ligible)* No sabía que ha venido, señora presidenta, pero habíamos quedado que seríamos flexibles.
De todas maneras, acabo ya.

Yo quiero acabar dando nuestro mensaje de paz: abandonen la guerra, no convierta y siga trabajando con el agua como un arma de guerra y de rivalidad política, tradúzcala a un arma de paz y de consenso, porque le están esperando para conveniar, porque cuando han bajado a conveniar han encontrado respuesta en Madrid, porque son ustedes los que no están poniendo las condiciones, y necesitamos que las pongan, y cuando las pongan tendrán el apoyo de esta Cámara ­se lo ha dicho antes el portavoz de Izquierda Unida y se lo digo yo ahora­, pero, mientras se aferren a que vayamos para atrás con tal de que le beneficie a su partido y a usted, aunque esta comunidad tenga que hacer rogativas para que llueva en el norte y tenga que mirar al secano con tristeza para culpar a otros, no cuenten con nosotros porque nosotros somos de progreso y no de pasado, señor conseller.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.

Senyories.

En primer lloc, vull felicitar, en nom propi i del grup parlamentari que represente, al Consell per l'encert que significa portar esta comunicació a la cambra, per l'encert que significa portar-la i pel seu contingut.
Celebrar un debat com este sobre un tema, que és la carència més greu en matèria d'infrastructures que té la Comunitat Valenciana, pense que és un exercici de responsabilitat política del govern, del Consell Valencià, i un dret que tenen els grups parlamentaris a poder-se expressar sobre esta qüestió, a poder-se expressar sobre esta qüestió i a poder plantejar les alternatives que tenen sobre eixa política.

Per tant, senyor conseller, li done l'enhorabona a vosté i al govern del que forma part perquè pense que és molt oportuna, molt necessària, molt convenient i, a més, repetisc, és un exercici de democràcia portar al parlament ­on millor que en el parlament?
­ el que es discutisquen estes qüestions.

El que no entenc, el que no entenc és que alguns diputats utilitzen este torn d'un debat tan important per a la desqualificació, per a la desqualificació i per a l'insult en alguns casos.
Això és el que no entenc, això és el que no entenc.
Jo pense que venim ací a parlar de l'auia, no a parlar d'altres qüestions, no a convertir astò en un número teatral, no a convertir astò en una antítesis del que és el parlamentarisme com ha fet el senyor Arnal, o a convertir-se en un programa de televisió conforme ha intentat el senyor Perelló.
Crec que això no és seriós, crec que astò és una cosa més important i hem de referir-mos als temes de l'aigua, que és la comunicació que el Consell ha portat a la cambra.

I no és cert que el Grup Parlamentari Popular haja rebutjat una compareixença demanada pel Grup Socialista per a esta qüestió.
El Grup Parlamentari Popular el que va fer en la Junta de Síndics va ser ajornar la decisió sobre eixa iniciativa, perquè enteníem que la proposta que havia fet el Consell era una via parlamentària molt més important, perquè, a la volta que donava l'oportunitat de celebrar un debat com el que estem celebrant, teniem la possibilitat de presentar propostes de resolució.
Però, és que, a més, el Reglament de les Corts concedix al Consell la possibilitat d'incloure en l'ordre del dia un punt determinat.
I això és el que va fer.
Va ser totalment exquisit en l'aplicació del Reglament la Mesa de les Corts i la Junta de Síndics, i va ser totalment exquisit i responsable el govern en sol·licitar la inclusió d'eixe punt.
I diguérem sobre la proposta del Grup Parlamentari Socialista que si el que volen és conéixer, si el que volen és saber sobre esta qüestió, anem a esperar que se celebre esta comunicació del Consell i, si després pensen les seues senyories, les senyories del Grup Socialista, perquè el d'Esquerra Unida ja sabem que no volen este tipus de debats, no volen que es parle de l'auia ací, Esquerra Unida: l'Entesa, que es parle de l'auia ací a la Cambra.
.
.
Clar, després, si no és suficient la informació, estarà en el seu dret el Grup Parlamentari Socialista de ratificar eixa proposta, de demanar que s'incloga en l'ordre del dia i de decidir la Junta de Síndics el que corresponga.

Pensem que la cooperació i la unitat de criteris que el Ministeri de Medi Ambient i la Generalitat des de 1996 han tingut sempre és la que ha donat base a una política d'aprofitament integral de l'auia en la nostra comunitat tan encertada, tan eficaç, com la que s'ha realitzat en els últims anys i continua realitzant-se en estos moments.
Pensem que eixa col·laboració és necessària, és imprescindible, perquè són competències encontrades, són les competències del govern d'Espanya i són les competències del Consell de la Generalitat.
Que hi haja una bona disposició, que hi haja un entendiment, que hi haja una col·laboració sempre és bo perquè es puguen realitzar els projectes que es porten endavant.

El que ja no té sentit, senyories, el que no té cap sentit és que quan hi ha un projecte tan important com és el Pla hidrològic nacional, aprovat, en el que es contempla el trasvase de sobrants d'auia de l'Ebre, i repetix novament "sobrants d'auia de l'Ebre que van al mar", i part d'eixos sobrants es regula el que es puguen aprofitar en la Comunitat Valenciana, es puguen aprofitar en la Regió de Múrcia, que es puguen aprofitar en la pròpia Catalunya i, també, a Almeria, pense que és un encert del govern, siga del color polític que siga, el que ha pres la decisió.
Això va ser un encert i va ser un acord històric.
I, clar, només les promeses electorals que el senyor Zapatero tenia respecte del tripartit de Catalunya és el que fa que després, sense tindre una alternativa seriosa i real a eixe Pla hidrològic nacional, a eixes propostes del trasvasament dels sobrants del riu Ebre, es derogue el trasvase i es parle d'un pla que en alguns moments és un plagio, en gran mesura, en més d'un 80% del que ja estava contemplat en els annexes del Pla hidrològic nacional i es puga portar endavant una política destructiva ­sí, destructiva­ en matèria d'auia per a la Comunitat Valenciana.

Però, el més xocant és que eixa proposta alternativa que feia el Partit Socialista, que l'imposava el títol de programa Aigua, és un programa que ja es coneix pel programa de les tres M, sí, sí, de les tres M: la M de més auia, la M de més barata i la M de menys temps per a rebre l'aigua.
Però, clar, això ha sigut una fal·làcia, ha sigut una fal·làcia perquè diu: "més auia".
Mire, el ministeri afirmava en juny de 2004, recent les eleccions, que el programa Aigua aportaria 1.
063 hectòmetres cúbics a l'any.
En realitat, com ha reconegut expressament el propi ministeri en els seus documents oficials, no han estudiat quines són les demandes ni les necessitats i, per tant, no sé sap encara quines poden ser les actuacions que volen realitzar en aquell moment.

Posteriorment, en novembre de 2004 anunciaren que no es farien totes les obres perquè no hi havia demanda, que no hi havia demanda d'auia, però continuem sabent quines són les que volen fer.
Però, com poden atrevir-se a dir que no hi ha demanda d'aigua a la Comunitat Valenciana!
?
És que no saben que hi ha poblacions que no tenen auia suficient per a beure, per a l'abastiment humà?
És que no saben que hi ha cultius agrícoles que estan quedant-se secs per falta d'auia?
I, és que no saben que hi ha sobrants que van al mar?

En tot cas, el programa Auia no és cap alternativa al transvasament.
A la Comunitat Valenciana més del 75% de l'auia ­que suposadament aportarà el programa­ es correspon amb mesures que ja estaven previstes, com he dit abans, en el Pla hidrològic nacional de 2001, o que ja tenen programes o en execució la Generalitat o altres administracions.
Per tant, el 75% no afegix res al que ja es contava a més del transvasament.
Però, com a complementari, perquè feien falta eixes actuacions, a més del transvasament.

L'altra m, més barata, més barata.
El transvasament de l'Ebre tenia un cost de 4.
207 milions d'euros, calculat en funció d'un projecte d'infrastructures degudament redactat, amb tots els estudis previs i amb totes les garanties de la legislació de contractes públics, sotmés a informació pública, sotmés a informació pública que incorporava les mesures de correcció ambiental.
El suposat cost de les actuacions del programa Aigua, 3.
806 milions d'euros, no està abonat per cap projecte ni estudi seriós, són meres estimacions i cal sospitar que molt a la baixa.
El preu mitjà de l'auia ­que és esta m­, el preu més barat, el preu mitjà de l'auia del transvasament estava molt clar, i es basava entre 23 cèntims i 33 cèntims d'euros en funció que haguera finançament europeu o no l'haguera.
Segons allò que s'ha anunciat per la premsa del ministeri, el preu mitjà de l'auia del programa Aigua ­pura elucubració perquè mai s'ha mostrat cap estudi mínimament seriós, sinó que ho diuen de forma gratuïta­ se situaria entre 12 i 1,3 euros, entre 12 cèntims i 1,3 euros.
Això és com dir entre el zero i l'infinit.
Entre 12 cèntims i 1,3 euros.
Fixe's vostés, senyories, el camí que hi ha entre eixe preu mínim i el preu màxim.
Però, en qualsevol cas, més del doble del que suposava el transvasament de l'Ebre, més del doble.
Així, encara, caldria sumar el nou cànon ambiental que el ministeri vol imposar a tots els usuaris de l'auia, que també repercutiria, encara que afortunadament, de moment ha hagut de retirar-ho davant l'oposició de tots els usuaris i del propi Ministeri d'Agricultura.
No s'entenen entre ells.

La base del programa Aigua, eixe 25% que és d'afegir respecte al ja previst pel PHN, és la dessalació.
El cost de l'auia dessalada en la planta del Canal d'Alacant, una dessaladora d'última generació, és de 50 cèntims, 50 cèntims, a pesar que el 85% de la inversió per a la construcció de la planta va ser subvencionada per la Unió Europea.
El principal cost d'explotació és el consum d'energia elèctrica.
El consum energètic calculat en el projecte del transvasament de l'Ebre era de 2,43 quilovats hora/metre cúbic, mentres que el consum per la instal·lació en les plantes més modernes oscil·len entre 4,1 i 4,3, a la qual cosa caldria afegir 0,9 quilovats/hora, que necessitaríem per a elevar cada metre cúbic fins a la mateixa quota mitjana que s'hauria elevat l'auia del transvasament.

Per tant, el consum elèctric de l'auia dessalada estaria entre 5,1 i 5,2 quilovats/hora, més que el doble que el transvasament de l'Ebre.
És a dir, la segona m també els falta, com és la primera; la tercera m, en menys temps.
A estes altures les mesures del Programa Aigua no tenen ni projecte.
El passat 11 de desembre el *Butlletí Oficial de l'Estat* publicava l'anunci de licitació per a la redacció dels projectes informatius de les actuacions aprovades pel Reial Decret 2/2004.
En este anunci s'inclouen 29 actuacions, amb les quals s'haurien d'obtindre 345 dels 400 hectòmetres cúbics que suposadament aportarà a la Comunitat Valenciana el programa.
Per tant, quasi el 49% del programa no compta encara tant sols amb projecte informatiu.
Ni això.

Es preveu que les pliques d'este concurs s'òbriguen al febrer del 2005.
.
.
S'obriren.
Suposant que tots els contractes estigueren adjudicats a l'estiu, el pròxim estiu, és possible que d'ací a un any la majoria d'eixes actuacions tinguen ja redactat els seus projectes informatius.
Si han de passar pels períodes d'informació pública i declaració d'impacte ambiental, posar-se d'acord amb els ajuntaments, amb la Generalitat i amb els usuaris, després faltaria redactar els projectes constructius amb la seua tramitació i aprovació, licitar les obres, obtindre els terrenys, etcètera, és pràcticament impossible que abans del 2008 hi haja alguna d'eixes obres que anuncien, que estigueren en execució.
.
.

Tenint en compte, a més, la complicitat de moltes de les obres, sobretot les dessaladores, els termes necessaris d'execució fan molt difícil pensar que vagen a estar acabades, ni tant sols dins d'esta dècada, la dessaladora d'Alacant, que es va adjudicar el maig de l'any 2000, quan el Partit Popular governava a Espanya, i es va posar en servici al setembre de 2003.
I les actuacions que no s'hagen inclós en eixe concurs per a redactar projectes informatius es retardaran encara més.

Això també suposa una incertesa total respecte a la possibilitat d'obtenir finançament europeu, ja que en 2006 conclou l'actual període de programació, tant per al Fons de Cohesió com per al Feder.
El que vaja a succeir a partir de 2006, en una Unió Europea ampliada, en este aspecte és molt incert, i per tant no es pot garantir en este moment que estes actuacions puguen rebre el finançament que en un inici estava previst.

Les úniques actuacions que estan més avançades, com l'ampliació de la dessaladora d'Alacant, s'acaba d'adjudicar l'estudi d'impacte ambiental de l'ampliació, és perquè estaven ja previstes en el PHN aprovat en 2001 pel Partit Popular.
Seria la única cosa que és possible que estiga operatiu en el 2008.
Per això no suposa cap alternativa al transvassament, perquè ja estava previst en el propi Pla hidrològic nacional.

La realitat és que el criticar el programa Aigua no és perquè no ens agrade que vinga auia.
Sí que volem que vinga auia, d'on puga ser.
Sí que ens preocupa i volem que el ministeri faça actuacions que ens donen més cabal.
El que no volem, el que no volem és que se substituïsca el transvasament de l'Ebre per un programa que està basat en actuacions majorment que ja estaven previstes com a complementàries del transvasament de l'Ebre, o com el transvasament de l'Ebre complementàries d'estes.

El total de previsions del programa Aigua, d'hectòmetres cúbics a l'any, és de 400, i les actuacions ja previstes que figuren en el programa Aigua en els annexos del Pla hidrològic nacional són 208 hectòmetres cúbics.
I les actuacions previstes per la Generalitat i els ens locals *(el senyor president colpeja amb la maceta)* ascendixen a 97 hectòmetres cúbics.
Només quatre actuacions.
Només quatre actuacions, senyories, aporten nous recursos en el programa Aigua, com és la dessalació de la Marina Baixa, 20 hectòmetres cúbics; la dessaladora d'Alacant-Vega Baixa, 50 hectòmetres cúbics; prolongació Canal Cota 100, de Castelló, 10 hectòmetres cúbics; adequació envasament de Llaurens, 15 hectòmetres cúbics.
Total: 95 hectòmetres cúbics.
El 24% del que tenia previst en les actuacions ja en l'annex del Pla hidrològic nacional.

Amb el transvasament de l'Ebre a la Comunitat Valenciana s'hagueren obtés 350 hectòmetres cúbics, 350 hectòmetres cúbics d'auia a l'any, senyories.
En el programa Aigua s'obtindran 95 hectòmetres cúbics a l'any.
Hem perdut 255 hectòmetres cúbics.
I jo em pregunte, com la senyora Narbona, la ministra senyora Narbona, va a subsanar eixe dèficit de previsió que la Comunitat Valenciana tenia cobert en les expectatives del transvasament de l'Ebre?
I aquí es parla d'eixes actuacions.
I es parla fins i tot del Pacte de Múrcia.
Però el Pacte de Múrcia.
.
.
com ha acabat el Pacte de Múrcia?
El Pacte de Múrcia ha acabat en una lamentable situació, de la qual no som partidaris, però que li han fet el boicot a la senyora ministra, l'han rebut amb pancartes i l'han esbroncat.
No estem d'acord en estes actituds, però tampoc no estem d'acord en eixes altres actituds que signifiquen anar provocant a la gent i anar intentant enganyar a la gent.

I s'ha parlat anteriorment que el senyor Perelló ha vingut a posar com a exemple la depuradora de Monfort-Novelda.
Quina casualitat!
Quina casualitat!
Clar, el senyor Perelló és nou en estos temes i ha de funcionar en el que li diuen.
I clar, no li han dit la veritat.
I la veritat és que eixa depuradora hauria d'haver-la construït el ministeri fa més de sis anys, fa més de sis anys.
Però sap el que ocorria?
Que l'alcalde, l'alcalde de Monfort, don Casildo, que pertany al seu partit, va posar una sèrie de dificultats constants perquè s'executara eixa obra, va voler fins i tot el projecte canviar-lo com si el projecte fóra un mòdul que es pot traslladar d'un terreny a altre, canviar-lo d'un terreny a altre.
Després on el va canviar, i va transcórrer molt de temps, van trobar uns jaciments arqueològics, i no se li va ocórrer altra cosa que agarrar el plànol i donar-li la volta perquè quedara al costat, pensant que.
.
.
Bé, el mateix que va fer l'últim alcalde socialista de Petrer, quan li va pegar la volta també al projecte del poliesportiu i resulta que estan totes les instal·lacions al revés, el mateixet.
I això va generar una sèrie de retards tremends, tremends.

Però, no obstant, no obstant, el que sí que esperem és que, d'una volta per a sempre, eixa depuradora puga construir-se.
Que és una depuradora que és molt necessària per.
.
.
*(inintel·ligible)*

**El senyor president:**

 

Senyor Maluenda.
.
.
Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Però, clar.
.
.
Acabe, senyor president.

Les dificultats que l'alcalde socialista d'aquella població va fer és la que impedeix que estiga funcionant en estos moments.
Però el Partit Popular continuarà demandant les responsabilitats a qui les té, que és el ministeri en este cas, per a procurar que el més prompte possible estiga funcionant.

Res més en esta primera intervenció.
Moltes gràcies, senyor president.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Tiene la palabra, para contestación, el señor conseller, don José Ramón García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Muchas gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Quiero empezar con alguna cita más.
Quizá por animar un poco esta comparecencia.

Decía un conocido político "se trata de hacer una limitación natural, la semiaridez del territorio español una virtud al configurar una interdependencia regional y unos vínculos físicos de cohesión que deben considerarse muy positivos en nuestro estado de las autonomías.
El agua supone, en definitiva, en una cuestión política de equilibrio territorial y de solidaridad".
Decía otro, "el agua puede y debe ser un cauce de solidaridad entre los usuarios y de cohesión territorial en España.
Hay pocos temas que puedan provocar un debate que fomente la cohesión del territorio en España, y uno de ellos es el problema del agua, capaz de fomentar una discusión racional y solidaria acerca de los distintos usos posibles del recurso y los equilibrios territoriales que detrás de uso subyacen".
Y decía este mismo "sólo nosotros, los socialistas, somos capaces de aplicar en un país como España, porque seguramente sólo nosotros somos capaces de conseguir ese difícil ejercicio político de asumir cantidades heterogéneas para conseguir el bien general".
El primero era Alfonso Guerra, el segundo era Josep Borrell.

Es una pena, es una pena que no sigan con esa política de solidaridad, con esa política de cohesión territorial y con esa política de configuración del estado.
Lo que se está haciendo es insolidario, no responde a ninguna propuesta técnica seria, no responde a ningún problema medioambiental serio y no responde a problemas de agua.
Responde a compromisos políticos, a veces inconfesables o ineludibles.

Decía el señor Arnal que "parlem d'aigua com si fóra alguna cosa que no té cap interés".
No, no.
A nosaltres.
.
.
I vosté ho sap perfectament, i per a qui li parla ara l'aigua és una cosa molt important.
Des de fa molt de temps, molt de temps estem treballant intentant solucionar multitud de problemes grans i xicotets d'aigua en molts punts de la Comunitat Valenciana, en molts punts de la Comunitat Valenciana.
Des de sempre hem estat treballant en el que ha sigut el millor aprofitament possible de l'aigua: modernitzar, depurar i reutilitzar, lliurar les aigües que utilitzaven els regants netes perqué s'hi poguera beure.
Ho han fet en comarques, ho han fet en províncies i ho han fet des de la comunitat.
Però cal fer-ho tot en conjunt.
Aquí les administracions tenim competències compartides i hem de fer-ho entre tots.
Però hem treballat en eixa direcció.

El primer conveni que firmem la Generalitat i el Ministeri de Medi Ambient jo crec que és en l'any 1997, amb la ministra Isabel Tocino i el president Eduardo Zaplana, el primer conveni que es firma.
El que diu eixe conveni i el que estimula a eixe conveni és el millor aprofitament possible de l'aigua, el millor aprofitament possible de l'aigua.
I si llegim la relació d'actuacions que hi ha, són actuacions com la modernització de la Séquia Real, són actuacions com la depuració en tractament terciari de Pinedo, la reutilització d'eixes aigües, l'estalvi d'eixes aigües, i la redistribució, dins de la pròpia Comunitat Valenciana, com és el Xúquer-Vinalopó.
Eixes són tres actuacions emblemàtiques.
I hi ha més, hi ha més.

I parla d'açò, no parla d'una altra cosa.
És el més emblemàtic.
Però és que després el Pla de conca del Xúquer.
I continua en la mateixa línia, en la mateixa línia, però ja fent-ho d'una forma, diríem, per a tota la conca del Xúquer.
I a més vosté sap que eixe pla es va aprovar sense cap vot en contra, fins i tot els ecologistes no voten en contra.
Hi ha ecologistes en la conca.
.
.
en la conca.
.
.
en el consell de conca del Xúquer hi ha ecologistes, i li duré l'acta, i no voten en contra.
Els usuaris tots, tots, voten a favor, inclosos els de Castella-la Manxa, els del Xúquer, els de Castelló, els del Vinalopó.
Tots voten a favor.
Per tant.
.
.
I va ser un treball molt seriós.
Vam estar, des del Partit Socialista també, fent eixe pla de conca i després acabat pel govern del Partit Popular, i vaig tindre la satisfacció de poder col·laborar amb els dos governs, amb les mateixes directrius, sense cap problema de cap tipus.

Per tant, no parlem de l'aigua d'una forma frívola, sinó parlem d'una forma seria, molt seria.
I ens preocupa molt el que passe amb l'aigua.

Vosté diu que el que nosaltres volem fer no és sostenible, la sostenibilitat.
Jo crec que vosté i jo no pensem el mateix de la sostenibilitat.
Però espere.
La sostenibilitat per a vosté és de ser sols mediambiental, que no es faça res, opción cero.
És a dir, que es queden les coses conforme estan, i açò és sostenible.
Més d'una volta li ho he sentit dir.
No obstant això, vosté sap que la sostenibilitat té tres potes: la mediambiental, la social i l'econòmica.
Bé, l'*opción cero*, en el Pla hidrològic nacional està estudiada i valorada, i no és sostenible, no és sostenible, perquè hi han altres raons que fa que no siga sostenible.
És molt més sostenible la solució del Pla hidrològic nacional en el transvasament de l'Ebre que l'*opción cero* que vosté promulga insistentment.

Vosté fa també referència al preu de l'auia.
No mos amaguem.
Sense ningun dubte, el preu de l'auia és molt més barat en el transvasament que en la dessalació, però parlant de números que siguen homogenis, que estem parlant del mateix volum, del mateix cabal.
Si parlem d'un 1.
000 i per a l'altre 200, per suposat que no.
Parlant de la mateixa cosa, de l'ordre del 50 o 60% més barat el transvasament que la dessalació.

Mire, tinc els estudis fets amb anterioritat per un dels organismes més importants d'eixos temes, se tracta de l'Idae: "Ministerio de Medio Ambiente.
Observaciones sobre el coste del agua.
Costes de desalación.
El valor medio es de 3,26 kilovatios/hora por metro cúbico", quan se li demana pel Ministeri de Medi Ambient.
En els estudis que el mateix Idae fa en un congrés el 30 de setembre del 2003 aquí en València ­la transparència sis­ està perfectament detallat el "consumo referido a los 1.
050 hectómetros cúbicos del trasvase", però com si foren de dessalació, suposen 2,64 quilovats/hora per metre cúbic.
Perdó.
Astò és dels transvasament.
3,26 en un estudi posterior i 2.
64 en l'estudi de 30 de setembre del 2003, del cost dels "saltos hidráulicos de los trasvases".
En la dessalació ­espere que estiga aquí­ "consumo energético de las desaladoras".
En la mateixa ponència del 30 de setembre del 2003 ­transparencia ocho­ "se establecen los siguientes valores de consumo de desaladoras.
En Almería, en Cartagena, en Carbonera.
Consumo total, 5 kilovatios/hora/metro cúbico o 5,2 kilovatios/hora/metro cúbico".
És a dir, el transvasament té menys consum energètic, prou menys consum energètic, que la dessalació, aproximadament la mitat.
Per tant, el preu de l'auia no fa falta que parlem, perquè va comparat amb açò.

"Sobra agua en el Ebro o no".
Jo crec que ho reconeix tot el món.
Sobra agua en el Ebro, y mucha.
I no sols el cabal mediambiental necessari, sinó molta més.
De forma que jo vaig estar en l'any 96 debatent durant una setmana allò en el consell de la conca de l'Ebre, el pla de la conca de l'Ebre, on estava el famoso Pedro Arrojo, hoy prohombre de la nueva cultura del agua.
També formava part d'allí.
I vam aprovar aquell pla.
És cert que quan se va aprovar ell se'n va anar perquè no estava d'acord, però va estar en tot el debat.
Bé, vam aprovar el pla de la conca de l'Ebre amb uns excedents de l'ordre de 12.
000 hectòmetres cúbics a l'any, tenint en compte el pacte de l'auia d'Aragó, d'acord amb tots els estudis estadístics de funcionament de l'Ebre.
I mosatros estem demanant a la Comunitat Valenciana sols 350 hectòmetres cúbics.
De 12.
000 que en sobren per terme mitjà d'acord amb el pla de conca de l'Ebre, a 350.
La veritat és que es quasi vergonyós dir que no n'hi ha auia suficient.
Eixa solidaritat mínima que se demana a la Comunitat Valenciana hauria de contemplar-se sense ningun problema de ningun tipus.

"Usos legítimos del agua", "campos de golf o no campos de golf".
Si ja fins la ministra ha canviat de criteri.
Diu: "Narbona autoriza sus tres primeros campos de golf a cambio de ganar nuevos caudales para uso público".
Ja només queden vostés.
Analitzen bé i voran com no hi ha ningun problema.
Los campos de golf se poden fer, consumixen menys auia i se poden fer amb aigües reutilitzades, i creen riquesa.
Estem d'acord.
Aquí el Partit Socialista ha canviat i mosatros estem d'acord.

I diu que sí, que estaria disposat a col·laborar i que li agradaria que col·laboraren les administracions.
Jo li dic: són moltes les reunions que hem tingut amb eixe ministeri; la primera, la més decebedora, que és quan diuen que no hi ha marxa arrere i que els transvasament de l'Ebre s'ha d'eliminar.
Després d'açò hem tingut diverses reunions parlant del programa Agua, parlant del Xúquer-Vinalopó, parlant també que estaven equivocats en el transvasament de l'Ebre i que havien de reconduir les coses.
Són moltes les reunions.
En una d'elles, en Madrid jo demane la possibilitat de fer un document de conveni entre ells i mosatros, i prèviament a això, en reunions aquí en València, en la primera que ve el representant d'Acuamed, dic: anem a establir una comissió en què treballen gent de vosatros i gent de mosatros per a posar-mos d'acord en molts d'eixos temes del programa Agua, perquè no vénen a ser més que allò que és l'annex del Pla hidrològic nacional en un 80 i tants per cent.
La comissió s'ha reunit en diverses ocasions.

Tenim una proposta d'ells de poder establir un conveni determinat, que no mos pareix suficient perquè creem que són poquets els diners que posen i no se marquen els temps i no se fan algunes de les actuacions que mosatros creem precises.
Però això és normal, també amb el Ministeri de Foment vam estar parlant i al final vam aplegar a un acord determinat.
Jo espere que aquí puguem aplegar a acords determinats.
Però eixe acord mai ha de significar que l'acord és global.
Estem en desacord amb la política fonamental del Ministeri de Medi Ambient.
I això ho continuarem dient sempre, sempre.
Perquè se mos ha llevat als valencians una cosa que mos donava la garantia total, que era el transvasament de l'Ebre.
Això s'ha llevat i a canvi d'això no hi ha pràcticament res.
Si dir això suposa que no se firma el conveni, no és problema de mosatros, però el que no podem és firmar un conveni a canvi d'un silenci total i haver d'acceptar coses amb què no estem d'acord de ninguna manera.
Continuarem defenent allò que creem que hem de defendre, i volem col·laborar amb el ministeri, però en una posició d'igualtat, no agenollats davant de ningú a fer el que els altres hagen de fer; en una posició d'igualtat, podent dir que eixe transvasament de l'Ebre és necessari i que creem que estan equivocats.

El senyor Perelló parla de l'auia, habla del agua como campaña electoral.
Yo no sé quién utiliza el agua como campaña electoral, de verdad.
No sé quién está viniendo por aquí continuamente a hablar y a convencernos o a vender el programa Agua continuamente.
Desde luego, no somos nosotros los que estamos haciendo eso.
*(Remors)* No, no somos nosotros.
Y de verdad que nos produce una cierta pena ver como, con muchos de ustedes, que hemos tratado muchos temas de agua sin ninguna duda y nos hemos entendido, hoy el diálogo resulta más complicado porque parece que "o hablamos de esto solo y tenemos razón nosotros o no se puede hablar de nada más, y además, sois mentirosos, lo hacéis mal" y tal.
Bueno, pues esa es la estrategia que ustedes han seguido.
Pues sigan con ella.
Nosotros hemos intentado explicar lo mejor posible lo que estamos haciendo, sin ocultar nada y sin mentir a nadie, y no haciendo ninguna campaña electoral.
Campaña electoral se hace cuando se quiere decir que con ese programa Agua se soluciona todo, cuando además no hay nada técnico que lo respalde detrás, no hay nada que lo respalde ambientalmente, hasta se reconoce que puede tener más impacto ambiental que el propio trasvase, hasta se reconoce todo eso.
No hay nada de todo eso detrás, y entonces parece que tenemos que decir que sí, si no decimos que sí somos malos.
Y si no, hacen lo mismo que hacen en Murcia, que hablan con vosotros pero convenian con ellos.
La información debe de llegarle retrasada.
El día 7 creo que en Murcia había una reunión que no se pudo tener o no se tuvo, y que además parece que el gobierno murciano no estaba muy de acuerdo con la ministra o con el Ministerio de Medio Ambiente.
Algo pasó que hizo que aquello no funcionara muy bien el lunes pasado.

Pero no es esa la intención, como decía antes, no es esa la intención.
Si queremos colaborar, queremos hacer cosas, pero queremos hablar, digamos, de tú a tú, sin ningún problema de ningún tipo, como se ha hecho con el Ministerio de Fomento.
Si lo hemos demostrado con gente de su gobierno, sin ningún problema de ningún tipo.
Y queremos continuar estando en esa línea, y espero que al final lo podamos conseguir.
O sea, que paz y consenso, sí, pero no desde el silencio y no desde la derrota, sino desde la igualdad y desde que cada uno pueda decir lo que realmente opina, sin ningún problema de ningún tipo.

Usted dice que no cuente con nosotros.
Bueno, nos gustaría contar.
Yo hasta leí unas declaraciones suyas en un periódico, no sé cuál era, creo que es *El Mundo*, donde venía a decir que bueno, que el trasvase hasta Sagunto podría ser.
No sé si son verdad o no, pero algo de eso lo ponía ese periódico en su boca.
Bueno, si usted ha llegado ya algún acuerdo con alguien para que ese trasvase a Sagunto podría ser, yo lo que le pediría es que dijera que hasta Sagunto no es suficiente, tenemos que llegar más abajo.
Usted sabe que el problema del agua está fundamentalmente en el sur de nuestra comunidad, y que nosotros queremos ser solidarios dentro de toda la comunidad.
Corramos esa posibilidad de Sagunto un poco más al sur, continuemos negociando, continúe, no va por mal camino.
Si ese trasvase es posible, nosotros estaremos a su lado.
Si están dispuestos a hablar de posibilidades y de modificar el trasvase, estamos con ustedes.

A pesar de eso, conveniaremos y actuaremos en cosas del programa Agua, sin ninguna duda, pero como le digo, desde una posición de igualdad, no de derrota, porque creemos que tenemos razón, y nos gustaría de verdad, sinceramente, que ustedes nos apoyaran en esta política fundamental para la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Anem a reprendre, per tant, el diàleg que estem tenint.
I ara sí que m'agradaria centrar-me, i prou, en un tema de fons que mai s'acaba de tractar amb tot el rigor i la intensitat que necessitaria, i és centrar-me en les veritables causes del problema de l'aigua que patim al País Valencià.

Per què no tenim ara, ara, prou aigua els valencians i les valencianes?
Per què demanem ara més aigua?
Què ha canviat en els darrers anys?
Què està passant quan el creixement vegetatiu de la població valenciana és molt baix i quan l'agricultura tradicional valenciana està en retrocés i cada vegada n'hi han menys agricultors professionals en actiu i s'abandonen o se destrueixen més i més terres d'horta de regadiu?
Com és que si està passant açò estem consumint i demanant cada vegada més aigua?

L'explicació d'aquesta aparent contradicció és evident per a tots, per a tots menys per al PP.
I no perquè siguen cegos i no puguen vore el que passa, sinó perquè no volen admetre esta realitat perquè n'hi han interessos econòmics molt concrets i quantificables en euros que els tapen els ulls i els amollen les llengües.

El que està passant durant els darrers anys és que la forta demanda d'aigua no l'està provocant ni la satisfacció de les necessitats bàsiques i vitals d'aigua d'una població quasi estabilitzada, ni la satisfacció de les demandes agrícoles tradicionals, que van en retrocés.
Qui consumix més i més aigua i en reclama molta més i molta més encara és un fenomen que no és sostenible i que, si no se controla i es posa fre ens portarà al col·lapse territorial, ambiental i també econòmic.
Estem parlant del desaforat procés de creixement desordenat, especulatiu i malbaratador del territori que suposa el desgavell urbanístic actual, que està alimentat, propiciat o almenys tolerat pel PP.

Són eixa quantitat enorme de noves transformacions de terres de secà i forestals en regadius que s'han produït als darrers anys per promotors que ni són agricultors ni tenen res a vore amb els sectors agrícoles tradicionals, que ha implicat posar moltes noves hectàrees en regadiu, soterrant diners negres i perjudicant als veritables llauradors de sempre.

És eixa proliferació al·lucinant de PAI que impliquen ocupacions desmesurades de sòl en forma d'edificació dispersa, associada moltes voltes a vivendes unifamiliars amb jardins i piscines, que estan originant unes demandes incrementades d'aigua, a més de molts altres problemes ambientals, socials i econòmics.

Són eixes urbanitzacions que estan planificant-se en el litoral, i també en les comarques d'interior, les quals, d'una sola tacada, pretenen duplicar o triplicar, o encara molt més, la població, els habitants d'un municipi a voltes molt menut, amb les demandes incrementades d'aigua que suposa, i per no parlar també de les de l'energia, de seguretat, de neteja, de tractament de residus, de contaminació, de destrucció del territori, etcètera, etcètera, perquè tot això també va en el mateix paquet.

Són eixes instal·lacions presumptament turístiques i recreatives que malbaraten el sòl, els recursos naturals i els recursos econòmics.
Són eixes Terres Mítiques, eixos Mundo Il·lusions, eixes Ciutats de la Llum, i tantes altres sagnies que estan fent-se als diners de tots, de tots els valencians i valencianes, dines que vostés gestionen amb una increïble magnanimitat en benefici dels grans promotors i constructors, que segurament els ho agrairan de tot cor.

Són també, per què no?
, clar!
, els camps de golf, com vosté diu ­ara me pareix.
.
.
, ja, està molt bé que ho reconeguen amb tota claredat, que ho tenen clar que per a què és l'aigua, no?
­, que promouen grans empresaris com a excusa i justificació de grans instal·lacions hoteleres i grans urbanitzacions que tenen el golf com a tapadora, perquè quan es fa al camp de golf després van tres mil no sé quantes vivendes, no sé quants edificis hotelers, etcètera, etcètera, etcètera.
Tot això va, però, bé, sí, dissimulat com a activitat esportiva "de qualitat", com si fóra l'única manera d'haver-hi qualitat turística o d'haver-hi qualitat ambiental.

La veritable qualitat turística s'ha de fonamentar en la qualitat ambiental, i la qualitat ambiental no consistix precisament en destruir paratges naturals, en arruïnar el que són els valors naturals d'un territori, sense els quals no n'hi haurà altra fonamentació.
I resulta que els promotors són, per exemple en algun cas molt cridaner que ha eixit en la premsa, el mateix il·lustre esportiu que llegix el pamflet final en la manifestació de les paelles; o, curiosament, el president de la Junta Central d'Usuaris del Vinalopó.
.
.
Quina casualitat!
, que clar està, senyors del PP!
, que clar està per a què i per a qui és l'aigua que vostés volen transvasar!
, que clars estan els beneficis econòmics de les constructores i de les societats privades o limitades que tantes connexions tenen amb polítics del seu partit!
, que clar està a favor de quins interessos socials i econòmics treballa el PP en el País Valencià i allà a on podia governar.

Vostés, amb la seua política, estan creant i amplificant el problema de l'aigua.
Vostés, amb la seua política, estan detraent els recursos necessaris per a usos bàsics i estan transferint-los als sectors més especuladors i destructors del territori.
Vostés, el PP, són part i causa del problema, i difícilment van a ser part de la solució.

I vull recordar alguns aspectes importants que han eixit en este debat en relació al transvasament de l'Ebre.
Sobre la solvència tècnica i econòmica del projecte, vull recordar-li una volta més, perquè ja en van diverses, que tots, tots, tots els tècnics experts presents en el Consell de l'Aigua es van manifestar en contra del transvasament i van argumentar que no s'havien considerat adequadament les alternatives, eixa alternativa zero que vosté intenta marejar ací.
.
.
, no se van considerar adequadament totes les alternatives, només se va considerar a fons una, la que ja estava predeterminada.

I, a més, acusen acuse que estaven les dades econòmiques calculades de manera errònia i esbiaixada, "errònia i esbiaixada", això està escrit, negre sobre blanc, en paper, en les conclusions que vosté pot llegir perfectament, i jo li ho he llegit ací diverses voltes, ja no vaig a repetir-li-ho.

I quant als preus de l'aigua, està clar, i ho diuen una gran quantitat de tècnics, que hagueren superat, com a mínim, el doble d'allò previst pel transvasament, que era un preu polític, un preu artificial, no real, que no repercutia realment tots els components.
Li recorde que la major part del experts consultats pel Ministeri de Medi Ambient, quan estava governant el PP, informes que es poden llegir en la pàgina *web* del Ministeri, es manifesten, la majoria, molt críticament amb el transvasament.

A més, li he de recomanar a vosté que se documente una miqueta millor, perquè li agraïxc que haja fet l'esforç de concretar-me això de la comparació de preus, però, vaja sorpresa: és que no m'ha parlat de preus, m'ha parlat de cost del kilowatt!
És que és molt important, perquè, evidentment, en les dessaladores, el preu del kilowatt ­el kilowatt és l'energia, és un component fonamental­, però en el cas del transvasament no és únicament l'energia el que s'ha de considerar, i, a més, inclús considerant l'energia, he de dir-li que no s'ha considerat l'energia invertida en el procés de construcció, que és molt important, i que s'ha d'incloure per a fer una anàlisi comparativa; i que també s'ha oblidat, per exemple, de l'energia que consumiria una cosa que el pla hidrològic ni tan sols va arribar a concretar en la famosa solució per a controlar les bioinvasions, que va dir que anaven a fer un microfiltrat de tota l'aigua del transvasament.
Això, a banda que és una barbaritat que no se coneix cap experiència en el món que s'haja fet, el cost econòmic que tindria i el cost energètic que tindria ni se sap ni s'ha avaluat i seria, en tot cas, altíssim.

Quant que si sobra.
.
.
Bé, parlem ara dels efectes ambientals.
Ja li ho he recordat adés: el transvasament no va tindre en el seu moment una avaluació ambiental estratègica, i l'estudi d'impacte ambiental se va fer considerant el projecte a trossos, a fragments, per a amagar o intentar dissimular les magnituds del que se fea quant a afectació a vegetació, a zones forestals, agrícoles, a moviment de terres, etcètera, i aixina no se totalitzava en cap lloc per a vore si colava.

És un exemple eixe estudi d'impacte ambiental d'un mal estudi, d'eixos que tants ne fan de mals estudis, com ha denunciat la Unió Europea, fets a mesura dels interessos dels promotors de les obres, sense el rigor científic necessari, com ha tirat en cara la Unió Europea moltes voltes.
Eixa paròdia d'estudi d'impacte ambiental no pot amagar que n'hi havien grans problemes per resoldre, com eixe que he mencionat de les bioinvasions, o que s'afectava milers d'hectàrees agrícoles i forestals que eren destruïdes o a molts ecosistemes, a centenars d'hectàrees d'ecosistemes emparats per la directiva europea d'hàbitats, a més d'infravalorar els impactes sobre el paisatge, la fauna i la flora, i ni tan sols se calculava el volum total de terres que anaven a moure's i es desconeixia la ubicació exacta d'a on anava a traure's eixa terra i a on s'anaven a abocar els materials resultants excedents.
Ni això estava determinat i ubicat en eixe estudi!

I tampoc se van calcular adequadament els impactes sobre el delta de l'Ebre i sobre altres ecosistemes fluvials que es troben molt amenaçats i sobre les aigües i la dinàmica costanera i la pesca litoral, que anava a tindre repercussions molt importants.
Van estar passadetes de puntelletes sense analitzar a fons.
I vosté, amb tota la seua capacitat científica al respecte diu: "No, els problemes sobre el delta de l'Ebre són mínims".
Qui ho diu?
: vosté.

Perquè, per exemple, el senyor Pedro Rojo, que vosté l'ha mencionat i li recordaré que és professor d'economia hidràulica, per tant, molt capacitat per a fer anàlisis econòmics del transvasament, i premi Goldman, equivalent al Nobel ambiental, que li han donat per la seua vàlua, demostrava numèricament les coses que li acabe de dir sobre el preu i també els impactes ecològics sobre el delta, que, també, el màxim coneixedor d'eixe problema, que és el catedràtic d'ecologia Narcís Prat té tot un llibre per a explicar els impactes gravíssims que tindria.

Bé, jo no vull acabar ara sense dir que anem a presentar un grapat de propostes ara, a continuació, com vorà vosté, per a incrementar el debat ací en esta cambra i fora d'ella, i també per a demanar una investigació més a fons en una muntonada d'aspectes que veig que ací tenim discrepàncies i discussions.
Doncs, que s'analitzen amb tota classe de detall.
I també per a promoure investigacions sobre eixes relacions que n'hi han moltes voltes entre les demandes d'aigua i el procés urbanitzador que n'hi ha, i fins i tot en els casos de corrupció.
.
.
, presumpta corrupció anem a dir.
.
.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
que n'hi ha darrere.
I acabe en este moment, per a dir que també en estes propostes inclourem, per suposat, la paralització immediata de les obres del transvasament Xúquer-Vinalopó, que no estan garantint la supervivència del riu i de l'Albufera; i també mesures positives de suport a totes les demandes que es facen en les obres que van referides al que és la veritable línia sostenible, que és la sostenibilitat en la reutilització, en l'eficiència, en l'estalvi.
.
.
Ahí, tot el que vostés vullguen i més.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Per a rèplica, té la paraula en representació del Grup Parlamentari Socialista l'il·lustre diputat senyor Perelló.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, usted acaba haciendo siempre buenos propósitos, pero sigue usted en su segunda intervención anclado en el pasado, y lo sigue hasta cuando busca las citas.

Mire usted, es que desde que Borrell y Guerra hicieron esas declaraciones hace catorce años, y algunos las contradecían, de su partido, algunos hasta tenemos menos pelo, es que han pasado muchas cosas, y usted lo tiene hasta más blanco, es que han pasado muchas cosas desde entonces, entre otras, una que usted omite siempre deliberadamente en esta tribuna, que es la aprobación de una directiva europea hace diez años, once casi ya, o sea, tres años y pico después de esas declaraciones, que impide ese tipo de transferencias y que imputa los costes, los precios de estas obras, a los usuarios.
Y aquí se ha discutido ya antes.

O sea, ustedes de precios no han hablado jamás, porque, seguramente, quienes estaban sirviendo de coartada para esos precios, son los que no los podían pagar.
Porque, mire, cuando usted dice, "yo no sé quién ha hecho campaña electoral con esto".
.
.
Oiga, porque no se fija, ¿eh?
, porque si se fijara se habría dado cuenta, porque, claro, ¡que diga que no lo sabe!
Pues, mire usted, la campaña la han hecho poniendo a los agricultores en la trinchera y, detrás, hemos sabido las razones: la primera declaración lamentando la derogación del trasvase la hizo el señor Virosque diciendo, ¡ay, madre mía, ¡cuántas urbanizaciones van a dejar de hacerse si no se hace el trasvase!
.
.
.
Antes que los agricultores pudieran decir nada lo dijo el señor Virosque.

Y es que en esas manifestaciones y en esas campañas, ¡han utilizado a personajes de opereta!
No nombraré a alguno, pero sí que diré que se elevó a la tribuna representando a los jóvenes agricultores, sin ser agricultor y siendo más viejo que yo: no era agricultor ni jóvenes.
.
.
¡Esto es una farsa!

O cuando han utilizado a algunos representantes de usuarios del Vinalopó que demandaban agua para el riego y para las 1.
200 viviendas que querían hacer ellos en un campo de golf.
.
.
Que yo no tengo nada en contra de los campos de golf, fíjese lo que le digo, personalmente.
El problema es el chanchullo de alrededor y cómo están haciendo superpoblación sin mirar los recursos que tienen planteados, para tener esa población, que es el problema que han creado.

Y eso lo hacía con un tenista que tampoco mencionaré, que el otro día lo vi compungido a los pies de Rainiero y me enteré que estaba censado en Mónaco: ¡menudo baluarte para pagar los impuestos en este país!
Esa es la campaña electoral que ustedes han hecho.

Y cuando le digo ­y usted se ofende mucho conmigo­ que mienten, le digo que mienten, porque, mire, ustedes, del 2001 al 2003 han invertido de media en esta comunidad, del PHN, el 28,6%.
O si quiere haré lo que hacemos los políticos, se lo diré al revés: han dejado de invertir el 71,4%.
Por eso, cuando sale usted aquí a decir que está todo hecho, nos asustamos, porque significa que no querían hacer ese 71,4% que queda pendiente.

Y cuando dice que los socialistas abandonamos a esta comunidad, ¡ya está bien, por favor, con la canción!
O sea, que dos mil.
.
.
, más de dos mil, ¿2.
032.
753.
352 euros del programa Agua es abandonar a esta comunidad?
¿5.
000 millones de antes de ayer es abandonar a esta comunidad?
¿5.
000 millones de antes de ayer es abandonar a esta comunidad?
¿1.
000 millones para la Copa de América es abandonar a esta comunidad?

Aquí el único abandono real que ha habido y los únicos damnificados que ha habido y la única tragedia que ha habido con la derogación del trasvase, es para unos pocos, muy pocos, que electoralmente son insignificantes, aunque económicamente sean importantes, que son los que habían tomado el PHN como ¡el pelotazo hidrológico nacional!
En esto sí que ha habido una tragedia ahí, y yo puedo llegar a comprenderlos.
.
.
No me preocupan, porque llegan a fin de mes, pero puedo llegar a comprenderlos, pero no extiendan esa tragedia y pongan de luto a la comunidad, porque la comunidad está mejor que estaba.

Y no se trata de imponer ningún criterio, esos eran los tiempos de antes.
Imponer, se hace ahora cuando un alcalde en un pueblo cesa asesores si no le ponen el nombre de Zaplana a un polideportivo, ¡ahora sí que se impone!
*(Aplaudiments)*

Nosotros no imponemos, que sería el equivalente a cuando un sargento provisional le decía una mujer de un prisionero de guerra en la República, "o pasas por el catre, o no comes pan".
Era el equivalente a eso, estamos llegando a esos tiempos de dictadura.

Nosotros, no.
Le decimos que piense lo que piense, pero si tiene usted que acordar, tendrá que acordar para predisponer el futuro mejor, no para caminar hacia el pasado.
Tendrá que aprovechar los vientos del progreso que están en estos momentos en el Gobierno de la nación para conducir hacia delante a esta comunidad, no para llorar.

Y mire más, aunque no le convenga a su partido, ¿no valdrá la pena firmar algo que convenga a la comunidad aunque no le convenga a su partido?
Nosotros podríamos haber hechos discurso igual de demagógicos que los suyos.
Hicimos algunos que sabíamos que no convenían a nuestro partido en esta comunidad, porque sabíamos que a la larga se demostraría que convenían a la comunidad.
Y ahí también se podrían fijar.
Y no llamamos tecnistas, ni usuarios, ni constructores.
.
.
ni pagamos paellas, entre otras cosas, porque no teníamos el arrojo de pagarla del presupuesto público, 60 millones de este Parlamento, que no hay para algunas cosas y hay para otras.

Y por eso le he dicho lo que le he dicho.
Y por eso, cuando le estoy diciendo que ustedes han invertido poco, se lo digo porque, mire, del anexo segundo, esa conciencia que tenían ustedes de no priorizar para priorizar el transvase del Ebro, les llevó a que de los 1.
676 millones que suponían las 67 actuaciones del anexo, ustedes invirtieron un ridículo 9%.
Y es que estamos hablando de cifras.
.
.
Y es que ese 9% se convirtió en el 2004 en un 38%.
¿Cómo?
Con la inyección de dinero y de licitación rápida, y de ejecución de obras que estaban paradas, que hizo el gobierno de la nación.
Es que es así.
Un gobierno recién estrenado.
Que usted viene aquí y no le gusta que le diga esto.
.
.
yo tengo que decírselo, igual que dice usted.

No nos ha dicho.
.
.
Algunas cosas no las ha contestado, porque no han informado de muchas cosas tampoco.
Me da igual.
Pero díganos al menos qué tiene en contra del Programa Agua, y díganos la verdad, no nos diga la mentira.
Díganos la verdad.
O sea, usted está en contra de que en este momento ya estén adjudicados diez proyectos en la provincia de Alicante, siete en la de Castellón y dieciocho en Valencia, con los cuales se van obtener más de 400 hectómetros cúbicos mediante procedimientos seguros y garantizados, confiando en nuestros potenciales.
¿Está en contra?
Claro, para defender el transvase, tiene que estar en contra de esto y sacar estas cuentas que sacan, porque las sacan de una manera que es como si fueran a hacer ustedes el Programa Agua más el transvase, y restan y siempre les faltan.
Es que cuando ustedes hacen el trasvase, que dependía de Dios, ya se lo he dicho, no estaba el Programa Agua, no había que restar ni que sumar.
Estamos sustituyendo.

Lo que les duele es que han dicho tantas veces, tantas veces, que no había alternativa, que tenerla que ver ahora, les hace.
.
.
A mí me produce tranquilidad como valenciano, como socialista y como diputado, porque la tranquilidad que se vive en este debate con una alternativa sólida demostrable, con la cantidad de improperios que tuvimos que aguantar algunos cuando hicimos el debate aquí en el 2002.
.
.
Algo sí que ha cambiado en este país, y esperemos que para bien.
Parece que no solo se contagian los virur sino que también el talante.
Vamos a ver si es verdad así.

La cuestión, señor conseller, es que hemos llegado al límite.
Y aquí no hemos venido a pasar el rato o a cubrir el expediente para que.
.
.
Usted no se tiene que marear cuando sube aquí, a usted lo sacan guapísimo en Canal 9.
Yo tengo que hacer un esfuerzo por ponerme aquí un cartel que ponga: "No corras".
Y no lo hago por mí, lo hago por mi madre, que se desespera cuando ve las imágenes que me sacan ­se lo juro­, porque siempre salgo como si me fuera a comer a un conseller crudo.
*(Rialles)* Vuelta y vuelta no digo, pero crudo no me he comido nunca a ninguno.

Hoy, ustedes que tiene todas las de ganar todavía, porque aún controlan la televisión del régimen, hemos llegado aquí al límite.
Hoy hay que decir aquí qué se piensa hacer con el Programa Agua o no.
El Programa Agua tiene una legitimidad electoral, como la tienen ustedes.
Y tenemos que ver qué capacidad y qué voluntad tenemos de pactar eso, de conveniar eso, porque en Madrid sabe usted ­que lo sabe­ que la voluntad se tiene, para que esta comunidad salga adelante, para que confiando en sí misma tenga el agua que necesita, gastando la que ha de gastar, ahorrando la que ha de ahorrar y que el agua no sea para todos, que sea para los que más la necesitan, porque hay muchos que tienen, que les sobra.
Hay muchos que cambian la piscina todos los días, les sobra agua.
Solo para aquellos que no la tienen, que será más racional.
Casi siempre lo que es para todos es injusto.

Tenemos que llegar ahí.
Tenemos que ver si vamos a apoyar que tengamos agua ya, si vamos a apoyar la instalación de depuradoras, si vamos a poner facilidades.
.
.
Si tienen alguna dificultad con la instalación, de algún alcalde socialista, me lo dicen.
Porque, claro, la explicación que ha dado el señor Maluenda ­creo que no está ahora, *(remors)* no le veía, señor Maluenda­.
.
.
Pero es que me ha dejado usted.
.
.
me ha dejado usted absorto.
Como está como la Mare de Déu d'Agres, que apareix i desapareix, sense saber com, nunca.
.
.
*(Rient-se.
Remors)*

Es que resulta que una depuradora de Novelda, que era competencia del ministerio hace seis años, no se ha hecho porque había un socialista de alcalde.
No voy a repetirle aquello de manda.
.
.
lo de Trillo, porque es que me da vergüenza, pero tienen alma.
Si encuentran dificultades, hablen con nosotros.
Pero aquí pronúnciense y digan, cuando se presenten las propuestas de resolución, si están dispuestos a aprobar el Programa Agua o no.
Si van a facilitar que se inviertan 364 millones de euros para este año, que son 100 más de lo que invirtió el gobierno Aznar en tres años en esta comunidad ­en solo uno­, o no y por qué, y cuál es la alternativa.
Si les parece bien que el viernes se inauguren obras, que el señor Cotino me ha dicho que no, porque el tiene más facilidad para decir que no que yo, pagadas por Seiesa, que le correspondían a el.
Si les parece bien que se haya hecho o no se haya hecho.
A eso venimos.
Si les parece bien que estas Cortes apoyen la declaración de interés general de las actuaciones del Programa Agua, que propone y que prevé el Real Decreto 2/2004, de 18 de junio.
Es lo que tenemos que hacer hoy aquí.
En estas Cortes hoy hemos de pronunciarnos sobre el plan de aprovechamientos integrales de recursos hidráulicos de la comunidad.
Hemos de ver esa promesa electoral, de aquel instituto que el señor Camps proponía en uno de esos subidones que le dan.
O la entidad del agua, aquellos bancos públicos, si se hacen o no se hacen.
Y así podremos hablar de precios.

¿Sabe por qué no pueden hablar de precios de agua?
Porque el señor Camps, en un subidón de esos que le dan ­yo no sé qué le dan por la mañana­, salió y dijo: "Agua para todos y gratis".
¿Y gratis, y gratis?
¿Es gratis?
*(Veus)* ¿Ustedes están todavía, ustedes están todavía viviendo en Marruecos?
O sea, ¿no se han enterado de que estamos en Europa, que hay unas directivas y que eso es imposible?
Y porque le da el subidón a el, ¿no cuentan ahora los precios?
Y porque le dio el subidón de prometer el Instituto Valenciano del Agua, ¿no ponen en marcha el instituto ni ninguna entidad del agua?

Miren, en resumen, tienen una ocasión de oro hoy para proyectar, en un acuerdo con las propuestas que se hagan, desprendiéndose del pasado, de tú a tú si quieren, pero desprendiéndose de complejos, porque los complejos los tienen ustedes.
.
.
Porque si van ahora como derrotados es porque han ido mucho tiempo como arrogantes victoriosos y confiaban en más.
Porque el único fallo que ha habido en este plan es que ustedes confiaban que con Canal 9 aquí y Urdaci allí, y no perdiendo, esto era Jauja.
Pero eso se ha truncado, eso se ha truncado.

Por tanto, no tengan ningún complejo de derrotados, quítense los complejos, hablen de tú a tú, representen dignamente a los valencianos.
Pero esta ocasión la tienen para lanzar a la Comunidad Valenciana hacia el futuro o hacia el pasado, para predisponer el futuro mejor ­porque cambiar lo que no existe es imposible, el futuro no existe, pero sí que se puede predisponer mejor­, si son sinceros, si realmente se sienten dignos representantes del pueblo valenciano y si acuerdan con el gobierno legítimo de España todo aquellos que nos beneficie, y no lo que solo beneficie a su partido, señor conseller.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Gracias, presidenta.

Señores diputados.

Señor Perelló, señor Arnal.

Está claro que maneja lo de la televisión, por lo menos perfectamente Canal 9, y observa perfectamente lo que ocurre en esos sitios.
Debe tener una gran experiencia.

Señor Perelló, yo le devolvería una cuestión que usted planteaba.
Dice: "Aunque sea en contra de su partido, apoye el Programa Agua, que es algo que nos puede venir bien a todos".
Yo, sinceramente, creo que usted es un hombre que sube aquí y con su habilidad puede hablar de cosas, aunque no las conozca a fondo, con una tranquilidad y con un saber hacer perfectamente.

Pero usted no conoce el Programa Agua, porque si lo conociera de verdad, usted no diría lo que acaba de decir aquí.
El Programa Agua no es nada, no es ninguna alternativa al Plan hidrológico nacional ni al transvase del Ebro.
Absolutamente nada.
El Programa Agua, como usted y el ministerio reconoce, es el anexo del Plan hidrológico nacional, es el anexo del Plan hidrológico nacional.
Y ese anexo estaba contemplado antes en el plan.

Por lo tanto, estar de acuerdo con el Programa Agua es tanto como estar de acuerdo con el Plan hidrológico nacional anterior, pero con una gran pega, que han quitado lo que a nosotros nos interesa más.
Entonces, ustedes, socialistas valencianos, aunque vayan en contra del Partido Socialista del estado, ¿por qué no apoyan lo que les interesa a los valencianos, que es el Programa Agua más el transvase del Ebro?
Si usted estuvo a punto.
Usted lo que pasa es que se quedó en Sagunto.
Si llega a correr la raya esa un poquito más para abajo, le decimos que estamos de acuerdo con usted.
¿Continúa con la idea esa?
¿Llegamos a Sagunto y un poco más?
A Sagunto.
Ha conseguido lo de Sagunto, trabaje un poquito más y estaremos con usted, estaremos con usted sin ninguna duda.
Hasta en Canal 9 a lo mejor le sacamos más despacio.
*(Remors)*

"Invertir poco", dice: "invertir poco".
¡Vamos!
Invertir poco en el año 2003, invertir mucho en el año 2004.
Yo creo que tampoco conoce esas técnicas contables de la inversión.
A usted le han dicho: "Nos hemos gastado en el año 2004 no sé cuánto dinero, 40 millones, o 50 millones, más que nunca".
Lo que se han gastado, lo que se han gastado son las cosas que estaban ya previstas, adjudicadas, obras concretas, y se estaban haciendo.
Eso es lo que se han gastado.

Pero, además, al ralentí, al ralentí.
En el Júcar-Vinalopó, parando tres obras, tres fases fundamentales paradas.
En el transvase del Ebro, no parando sino eliminando todas las obras, más de 100 millones en obras que estaban en marcha.
Ese ha sido el gran ejercicio del año 2004.
No han sacado ni una obra nueva, ninguna, ni una obra nueva.
Y no es que lo diga yo, aquí no.
.
.
Es *Boletín Oficial del Estado*.
Ni una obra nueva en la Comunidad Valenciana del Programa Agua, ni nada de nada para traer agua.
Ni una.
Ustedes, ni una.
Lo único que han hecho es quitar las que estaban en marcha que traían agua, las tres del transvase del Ebro, o cuatro, y ralentizar el Júcar-Vinalopó todo lo que han podido.
Ese es el mérito.

Por lo tanto, aunque eso, defender estas cuestiones vaya en contra de su partido, defiéndalo porque va a favor de los valencianos.
Antes se invertía, se planificaba teniendo en cuenta a los valencianos.
Ahora ni se invierte ni se planifica teniendo en cuenta a los valencianos.

Mire, el Programa Agua tiene creo que son 28 actuaciones, que según el programa, dice que aportan agua.
De esas 28 actuaciones, que dice que aportan un total de 400 hectómetros cúbicos, que también se aportaban en el Plan hidrológico nacional, porque el Programa Agua estaba todo allí dentro prácticamente.
.
.
Actuaciones ya previstas en el plan, 208 hectómetros cúbicos.
Actuaciones previstas por la Generalitat y los entes locales, 97 hectómetros cúbicos.
*(Veus)* Solo hay 4 actuaciones que aportan nuevos recursos.
La desalación de la Marina Baja, no prevista antes y, desde mi punto de vista, no necesaria, 20 hectómetros cúbicos.
Desaladora Alacantí-Vega Baja, aumentándola, 50 hectómetros cúbicos más, que veríamos cómo se hace o no se hace.
Prolongación del canal Cota 10-Castellón, dicen que esa prolongación del canal da 10 hectómetros cúbicos ­no me lo creo, pero lo dice ustedes y lo ponemos.
Adecuación embalse de Arenós, 15 hectómetros cúbicos.
Esa es la novedad: 95.
El transvase del Ebro traía 350.
Total, faltan 255.

¿Cómo vamos a estar de acuerdo?
Si me gustaría estarlo, de verdad.
Me gustaría decir: "Mañana firmamos el papel", como hemos hecho con el Ministerio de Fomento.
Pero con estos números no podemos firmar nada.
A pesar de eso, ese anexo del Plan hidrológico anterior, Programa Agua ahora, *(veus)* con nuestra gente y la gente de Aquamed, se está analizando cosa por cosa.
Y llegaremos a soluciones y a acuerdos, pero las que nos interesen a todos, no solo a uno, las que nos interesen a todos, sobre todo a todos los valencianos, que es lo que nosotros queremos defender.

El señor Arnal, más que hablar de agua, se iba al territorio.
Bueno, yo creo que tampoco hay nada que esconder, ¿eh?
Hay una ley de ordenación del territorio clara, creo que una competente ley de ordenación del territorio.
Hay un programa de campos de golf, que es minúsculo comparado con Andalucía, o con Cataluña o con cualquier otra comunidad, donde gobiernos locales de todo tipo de color, socialistas, de Esquerra Unida y tal, los apoyan, y donde hace un momentín la propia ministra de Medio Ambiente opinaba sobre esos campos de golf.
Nosotros seguimos apoyando ese tipo de actuaciones, no siempre todas y de cualquier manera, pero todas las que son posibles, sin ningún problema de ningún tipo.
Yo creo que se ha protegido más paisaje que nunca, y aquí tenemos al consejero de territorio que lo puede aseverar y concretar de forma fehaciente.

Y otro tema, y este sí que lo conozco más.
El consumo de agua residencial, comparado con el consumo de agua de regadío, es muy pequeño.
Usted sabe que el 80% del agua que se consume se utiliza en la agricultura, y el 20% se utiliza en consumo residencial y consumo industrial.
Pues mucho tendríamos que crecer y mantener lo otro para que ese fuera el problema.
Ese no es el problema.
Y lo digo con toda la tranquilidad del mundo, sin ningún ánimo de ningún otro mundo.
Usted cree que cualquier cosa que va en contra de lo que usted piensa es algo diabólico para hacer.
.
.
No, no, si los diabólicos son ustedes; si no quieren que se haga nada.
Están en contra del AVE, en contra del plan, en contra de las carreteras, en contra del campo de golf, en contra.
.
.
Opción cero, opción cero.
Opción cero es paro hoy, hambre mañana.
Es lo que ustedes representan, no otra cosa.
Y continúan con ese eslógan continuo, continuo, continuo.
¡No estamos de acuerdo!
Lo siento.

En fin, dispuestos a colaborar, dispuestos a coordinar, dispuestos a trabajar como con toda la administración del Estado, con toda la lealtad.
A la otra parte también le exigimos lealtad.
Y ahí nos van a encontrar siempre, pero dispuestos a continuar defendiendo lo que entendemos que es fundamental y que se ha quitado, y se ha quitado solo a nosotros, sin ninguna razón ni técnica ni medioambiental ni económica.
Además, sin ninguna explicación de ningún tipo, sin ningún talante de ningún tipo.
Eso tenemos que criticarlo y aunque duela lo tenemos que decir.
Y sé que muchos de ustedes podrían también decirlo y estarían dispuestos, pero por lo menos vayamos por el camino.
Vamos a ver si bajamos un poco más allá de Sagunto y llegamos a acuerdos definitivos.

Gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Bé, senyories, finalitzat el debat, s'obri un termini que podria ser de 30 minuts però, d'acord amb els grups parlamentaris, ens han fet arribar a la presidència que en 5 minuts tindran prou.
Per tant, a la 1:15, a la 1:15 finalitzarà eixe termini, es reunirà la Mesa, a continuació la Junta, i es reprendrà el Ple que es suspén fins.
.
.
, calcule, a la millor, al voltant de la 1.
30.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 9 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 52 minuts)*

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Una vez reunida la Mesa, con el conocimiento de la Junta de Síndics, se han aceptado todas las propuestas de resolución que han presentado los grupos políticos, por lo que procedemos al debate de las propuestas de resolución.

En primer lugar, vamos a debatir las propuestas de resolución presentadas por el Grupo Parlamentario Popular, por su portavoz adjunto don Rafael Maluenda Verdú.

Hay una rectificación en la número 27.
525, en la primera línea de la propuesta de resolución donde pone ".
.
.
abonen.
.
.
", ha de posar ".
.
.
recolzen.
.
.
".

Señor Maluenda, tiene el uso de la palabra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Prèviament m'agradaria, per una qüestió d'ordre, si la seua digna presidència m'ho permet.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Sí, señor Maluenda, tiene uso.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Només aclarir que, efectivament, s'han tramitat totes les presentades però amb una condició *sine qua non* i és que unes iniciatives del Grup de l'Entesa que el grup majoritari ha entés que no s'ajustaven al reglament i al que contempla l'Estatut d'Autonomia de la nostra comunitat, que foren rectificades per a admetre-les.
Com s'ha compromés el síndic del Grup de l'Entesa a fer-ho aixina, s'han acceptat amb eixa condició, no tal com estaven.
Perquè quede constància en el *Diari de Sessions*.
Gràcies.

Bé, senyories, el Grup Parlamentari Popular en este important debat, en una qüestió tan trascendental *(el senyor president colpeja amb la maceta)* com és per a garantir el desenrotllament econòmic i social de la Comunitat Valenciana, per generar una oferta laboral estable i més important, com és la que se pot produir comptant amb un recurs tan important com és l'auia, ha fet una sèrie d'iniciatives que considerem que són positives i que proposem a la cambra per a la seua acceptació.

Una d'elles diu que les Corts recolzen l'esforç que està realitzant el Consell de la Generalitat en la implantació i millora de les infraestructures adequades per a potenciar tot el possible l'estalvi i la gestió eficient de l'auia a la Comunitat Valenciana, especialment en matèria de depuració i reutilització d'aigües residuals i de modernització d'auies.
Això és el que ja ve fent el Govern de la Generalitat des de 1996.

Aixina mateix, les Corts insten el Consell perquè reclame al Ministeri de Medi Ambient el més ràpid compliment dels compromisos assumits per este en matèria de depuració d'auies residuals i de modernització dels regadius i, en particular, la modernització de les conduccions en alta de les reals séquies d'Escalona i Carcaixent, la modernització dels regadius tradicionals de les comunitats de regants de Sueca, Cullera i Quatre Pobles, i la construcció de la depuradora de Novelda-Monfort ­que ha eixit abans en el debat­, la terminació dels col·lectors de la depuradora Albufera sud i la terminació de la depuradora d'Alzira-Carcaixent.

Una altra iniciativa es referix que les Corts manifesten el seu suport i la seua solidaritat amb Castella-La Manxa amb la demanda que l'administració de l'Estat execute, com més prompte millor, les infraestructures previstes en la legislació i en la planificació hidrològica hui vigents, per a possibilitar un millor aprofitament de les aigües del Tajo en el seu territori.

Igualment, les Corts Valencianes exigixen que, d'acord amb eixa mateixa legislació i eixa planificació hidrològica, la posada en funcionament de tals infraestructures no supose directament ni indirectament en l'actualitat o en el futur cap disminució de les transferències autoritzades i de les garanties establides a favor de la conca del Segura.

Una altra es referix que les Corts expressen el seu suport a la gestió que està realitzant el Consell davant del Ministeri de Medi Ambient amb l'objecte d'impulsar les infraestructures que contribuïsquen a millorar la disponibilitat d'auia en la nostra comunitat.
.
.
*(el senyor president colpeja amb la maceta)*, en la nostra comunitat, recuperant el clima de diàleg, de consens que hi havia amb el govern anterior en Espanya.

Una altra es referix que les Corts insten el Consell a reclamar al Ministeri de Medi Ambient que establisca un calendari d'execució del denominat programa Aigua a la Comunitat Valenciana en què s'especifiquen els objectius temporals d'inici i terminació de cada una de les obres i s'expliquen els mecanismes de finançament prevists, incloses les ajudes a la Unió Europea que s'espera obtindre per a cada un dels projectes.

Per què presentem estes iniciatives?
Perquè entenem, senyories, que el tema de l'auia és un tema que requerix solidaritat.
Solidaritat per part de tots els grups en el Govern.
A mi m'ha causat tristesa, en el debat que s'ha produït amb anterioritat, escoltar aquí a una de les senyories que ha dit "no cuenten con nosotros".
Que trist és això, senyories!
Que trist és que es diga en un tema d'auia "no cuenten con nosotros"!
Mai, mai, aquí, en esta cambra, el grup principal de l'oposició aleshores, que ho va ser 12 anys, el Grup Parlamentari Popular, quan se debatien qüestions d'auia mai va dir "no cuenten con nosotros", mai va dir "no compten amb mosatros".
Sempre vam dir "compten amb mosatros", que volem ser solidaris amb el Govern, perquè davant del Govern d'Espanya se puguen demanar i exigir millor els drets dels nostres ciutadans.
Mai hem dit "no cuenten con nosotros", sinó tot el contrari, "compten amb mosatros".
I és trist que hui, el principal partit de l'oposició, si verdaderament vol ser una alternativa de govern, faça una expressió tan desafortunada, tan desafortunada, senyories.

Hi ha qui diu també, des d'altre grup, que ara estem en el furor de les iniciatives referides a l'auia.
No és cert això, senyories.
La primera iniciativa d'auia que se va presentar en estes Corts se va presentar en 1983, i anava signada per este diputat.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Des de 1983 fins ara.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor, miren, si tienen cosas que hablar, por favor, sálganse fuera, porque no sé si es la agitación del final de la mañana u otro motivo, lo cierto es que al señor Maluenda ahora mismo lo tenemos sin voz.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
y sin tiempo, porque va corriendo el tiempo.
.
.
*(Remors)*

**El senyor president:**

 

Por favor, entiéndanlo.

Gracias.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies a vosté, senyor president.

I dia que des d'aleshores fins ara mai hem deixat de presentar iniciatives de l'auia, perquè és un tema summament important, és un tema que devem estar debatent constantment.

Miren vostés, senyories, en 1983 va ser la primera, i no vam deixar de presentar-ne tant quan formàvem part de l'oposició d'esta cambra com quan formem part del grup que sustenta el Govern, perquè entenem que és obligació de qualsevol diputat defensar els interessos de la Comunitat Valenciana.
I els interessos de la Comunitat Valenciana pa-ssen necessàriament per poder dispondre d'auia suficient, auia de qualitat.

La derogació del transvasament de l'Ebre ha generat problemes molt greus, problemes molt greus perquè no tenim ja garantit poder absorbir el nostre dèficit hídric.
Però és que, a més, ha creat altres problemes en conques que no existien a curt termini amb ningun problema greu, com era el del transvasament Tajo-Segura, i com era el del Xúquer-Vinalopó, perquè estava complint-se un encara que no amb la quantitat d'auia necessària i, l'altre, estan executant-se les obres.
Però eixa incertesa que l'auia de l'Ebre ja no vindria a la Comunitat Valenciana, eixe dubte va fer que hi hagueren moltes suspicàcies, que hi hagueren moltes desconfiances en les conques i que hi haja un moviment per part del govern de Castella-La Manxa que davant de la negativa del Govern d'Espanya del mateix partit, del Partit Socialista, que vinga l'auia de l'Ebre, se posen nerviosos i, aleshores, volen acabar amb eixos transvasaments que estan totalment consolidats al llarg dels anys.

És que l'actitud insensata i els perjuís del Ministeri de Medi Ambient contra els transvasaments i la seua submissió a les exigències d'Esquerra Republicana de Catalunya ha posat en perill la viabilitat del transvasament Xúquer-Vinalopó, senyories.

El Pla hidrològic del Xúquer va ser l'instrument per arribar a un consens històric quan a la gestió de l'auia en una de les conques més conflictives d'Espanya.
Va ser aprovada en el Consell de l'Auia de la conca sense cap vot en contra, com ha dit anteriorment el conseller.
El Xúquer-Vinalopó era l'actuació més important del pla per a pal·liar el dèficit d'auia per a abastiment i reg en la zona més seca de la conca i reduir la sobreexplotació d'aqüífers.

El Ministeri de Medi Ambient no s'atrevix a cancel·lar definitivament l'actuació, però està fent tot el que es puga perquè resulte inviable, perquè com ha dit moltes voltes la ministra senyora Narbona, no creu en els transvasaments.
La comissió tècnica organitzada per a revisar els cabals transvasables ha utilitzat dades que estan rebaixades perquè els resultats apareguen desfavorables.
Per exemple, en compte d'utilitzar tota la sèrie de dades disponibles sobre les aportacions en el riu Xúquer de més de 60 anys, s'han seleccionat només les dades dels últims 25 anys, que són menys favorables.
Tampoc s'han pres en consideració altres possibles mesures com, per exemple, ajustar la reserva del pla d'un metre cúbic per segon per abastiment com, per exemple, ajustar també eixe abastiment a Albacete, a la demanda real existent, només per a mosatros, que és la mitat, quant a la reutilització d'aigües depurades per a complir els cabals ambientals i per a regadiu.

El pla del Xúquer autoritzava transvasar fins a 80 hectòmetres cúbics/any, quan ho permeteren les infraestructures.
No és cert que s'haja dit que el pla del Xúquer supeditara la realització del transvasament a la prèvia terminació de les obres de modernització dels regadius tradicionals del Xúquer.
No és cert.
Però, no obstant, la Generalitatm a través de les conselleries d'Infraestructures i d'Agricultura, està complint el seu compromís de modernització dels regadius.
Després de la modernització de la xarxa en alta, la conducció principal de la séquia Reial del Xúquer, posada en servici pel Ministeri de Medi Ambient en febrer del 2004, la Conselleria d'Infraestructures i Transport té ja contractades i a punt d'iniciar les obres de la fase de modernització de la xarxa de transport i la resta de fases, que són 4,6 milions d'euros la primera, i 55 milions d'euros la segona, per posar en marxa estes xarxes que són competència i responsabilitat de la conselleria, i poder disposar dels projectes que correspon redactar als usuaris.

S'acusa al Consell que no té fets els deures.
Però no és cert tampoc.
S'estan fent.
I el govern socialista ni tan sols ha començat la modernització de la xarxa de distribució en alta de la séquia d'Escalona i Carcaixent, que també corre a càrrec seu.
Els resultats de la comissió tècnica, en concloure que el màxim transvasable no seria mai superior a seixanta-dos metres cúbics, ha reduït a una quarta part les disponibilitats, les expectatives i el compromís que hi havia per a este transvasament.

Quant al transvasament del Tajo-Segura, la ministra de Medi Ambient ha cedit al xantatge i a la pressió de Castella-La Manxa a canvi d'una treva de tres anys, el que queda de legislatura fins a les eleccions, durant els quals, Castella-La Manxa es compromet a no continuar reclamant constantment la supressió del transvasament Tajo-Segura.
I ha escenificat un acord històric en què s'anuncia com a nou el que ja estava previst en el PHN de 2001 i s'estava fent.
I s'obri la porta per a reduir gradualment els cabals que rep el Segura.

La ministra guanya un poc de pau fins a les pròximes eleccions en un tema que li crea conflictes importants a Múrcia, Andalusia i a la Comunitat Valenciana.
Barreda guanya el compromís que el transvasament se'n va a anar suprimint poc a poc.
I Castella-La Manxa no guanya res.
Perquè les obres que es comprometen ja estaven en el PHN: abastiment als municipis riberencs d'Entrepeñas y Buendía; conducció des de l'aqüeducte Tajo-Segura a la Plana manxega; abastiment i sanejament i ampliació de regadius a Hellín; substitució de bombeig en l'aqüífer de la Manxa oriental; abastiment a Puertollano, pla especial del Guadiana.
.
.

Açò és el que li dóna la ministra a canvi.
Però tots són actuacions que ja estaven programades.
Actuacions que ja estaven contemplades en l'annex del Pla hidrològic nacional.
Per això, senyories, hem hagut de presentar estes iniciatives, que venen a recolzar de forma clara el suport de les Corts a la política que el Consell de la Generalitat està portant endavant *(El senyor president colpeja amb la maceta)* en matèria d'aigua.
I a la volta, a recolzar de forma solidària al Consell, en les reivindicacions que constantment està fent a Madrid, perquè es garantisquen els drets dels valencians a rebre els cabals d'auia de qualitat, necessaris i convenients, per a garantir el nostre desenrotllament econòmic i social.

Eixe és l'objecte d'estes iniciatives.
I són congruents en el debat que hem celebrat abans, i són congruents en el debat que hem celebrat abans, i sabent que hi haurà algun grup parlamentari que s'oposarà clarament a estes iniciatives.
Perquè tradicionalment sempre s'han oposat a les iniciatives que comporten augmentar els cabdals d'auia a la nostra comunitat, per això, al final, en compte de representar als Verds hauran de representar als Secs.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
perquè si no tenim auia.
Acabe, senyor president.
Puix fixe's vosté, per què volem cridar-nos verds?
Sense aigua no hi ha verd, senyor Arnal.
Sense aigua no hi ha verd.

Però sí que apel·le a altres grups parlamentaris, que sempre han estat a favor, mentre que governaven, de polítiques que vingueren a resoldre els temes d'auia.
I sempre van recolzar a partir de 1996 quan va començar a governar el Partit Popular les iniciatives d'auia que el grup de govern portava, fins l'any 2000, solament fins l'any 2000, fins que van vore que el Partit Popular era capaç de fer un Pla hidrològic nacional i un transvasament d'aigües de l'Ebre, que s'aprovaria un any després en el 2001.
I era reconéixer que ells no van ser capaços d'aconseguir-ho, des d'eixe moment van començar a desmarcar-se.

Després, les exigències, el plat de llentilles del tripartit català.
Eixes exigències han fet que els interessos valencians s'hagen vist perjudicats.
Però hui tenen una nova oportunitat, tenen una nova oportunitat de reprendre eixe diàleg, eixe consens, eixa solidaritat que el principal partit de l'oposició, en les tres primeres legislatures d'esta Cambra, va donar sempre al govern de la Generalitat, aleshores presidit per en Joan Lerma i Blasco.

Ara tenen vostés l'oportunitat de fer.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
o utilitzar eixe exemple i ser solidaris.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Señor Maluenda.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
en les peticions ­acabe, senyor president­ que l'actual govern de la Generalitat del Partit Popular està fent.
Està duent a efecte de forma molt objectiva i molt pràctica, a més molt beneficiosa.
I està exigint i demandant a Madrid que atenga els nostres drets, que són tan importants com els dels que més.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Socialista, el ilustrísimo señor diputado señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Maluenda.

Han presentado ustedes cuatro enmiendas.
Cuatro propuestas de resolución, señor Maluenda, gracias.
Cuatro propuestas de resolución, y han utilizado el conocido método, se puede llamar la falacia de la composición, la falacia de la composición.
Es decir, ustedes van mezclando, en estas propuestas de resolución hay algunas cosas que suscribiría todo el mundo, y hay otras que no se suscribirían, y por tanto, eso hace que no se puedan aprobar.

Es como si yo le digo a usted, usted es diputado y marciano.
Me dirá que no.
¿Es diputado?
"Sí, pero es que no soy marciano.
" Pues lo mismo pasa aquí.
Van mezclando una cosa con otra, de manera que parece que lo que buscan es que le digamos que no.

Mire, en primer lugar, con respecto al Júcar-Vinalopó, voy a decirle cinco verdades, objetivas además.
La primera de ellas, en primer lugar, el trasvase Júcar-Vinalopó, señor Maluenda, no se lo apropien ustedes, eh, forma parte no sólo del Plan hidrológico nacional, también del real decreto ley aprobado por el gobierno de Rodríguez Zapatero el pasado mes de junio del 2004, que puso en marcha el programa agua que va a aportar 1.
200 millones de inversión del estado a la Comunidad Valenciana, y 400 hectómetros cúbicos adicionales.
Que ustedes han descalificado, que han despreciado, pero que van a acabar reclamando antes o después.

Yo estoy seguro que al final vendrán ustedes al Ministerio de Medio Ambiente, como otras comunidades autónomas, porque no puede ser de otra manera.
Tendrán que llegar a unos acuerdos, porque ¿cómo van a seguir despreciando durante meses y meses tantas inversiones para esta Comunidad Valenciana, con el pretexto de que como no viene el trasvase del Ebro no quiero lo otro que es alternativo?
Por tanto, ustedes en eso saben que se han quedado solos, que se han quedado aislados, que no han conseguido que ninguna fuerza política les siga en sus planteamientos de política hidrológica, y yo creo que van a tener que rectificar.

En segundo lugar, ese mismo trasvase del Júcar, que ustedes lo ponen aquí entre sus enmiendas, y por tanto yo lo suscribiría.
Pero es que lo ponen junto con el trasvase del Ebro.
Ese mismo trasvase del Júcar-Vinalopó el actual gobierno de España lo está realizando.
Es el que realmente lo está realizando e impulsando.
Han concluido el treinta por ciento de las obras.
Llevan el ritmo previsto.
Están centrados en la construcción los siete tramos en que se divide la obra.
Y la empresa responsable no ha paralizado las obras ni un momento y está poniendo los medios necesarios para llevarla a cabo.

Por tanto, yo, a eso, claro que le diría que sí.
Pero es que está en una enmienda, mezclado con otras cuestiones a las cuales usted sabe que no le podemos decir que sí.
Si usted lo hubiera separado y hubiera querido que hubiéramos votado con ustedes, las habrían puesto separadas y entonces las habríamos votado a favor.
Pero es que no han querido.
Luego ustedes se están contradiciendo.
Por una parte piden aquí, nos ponen la cara buena y nos dicen, buscamos el consenso.
Y por otra parte nos ponen unas enmiendas, mezclando asuntos para que no las podamos votar con ustedes, con lo cual lo que están haciendo en la realidad es negando aquello que ustedes dicen que quieren.

En tercer lugar, el estado está aportando la financiación de las obras del trasvase.
La conducción ya tiene un importe total estimado de 254 millones de euros, financiado el treinta y cinco por ciento con fondos europeos.
Y en los presupuestos generales del estado para este año, no como se ha dicho antes, se destinan más de setenta y seis millones de euros para la construcción del trasvase.
Cosa que ustedes no hicieron jamás.
Porque ustedes dedicaron exclusivamente millón y medio invertido por el gobierno del PP.
Yo no quiero enfrentarnos con eso.
Pero, señor Maluenda, le quiero decir que eso nosotros lo suscribiríamos, pero nos lo mezcla.

En cuarto lugar, lo que ha hecho el gobierno Rodríguez Zapatero es cumplir las condiciones que además se las pusieron al gobierno de Aznar.
Se las pusieron en diciembre de 2003, que son las condiciones que le puso la comisión.
Por tanto, oiga, digan ustedes que esas condiciones hay que cumplirlas, como son las condiciones medioambientales, el caudal ecológico, que el trasvase por supuesto es a excedentes, a sobrantes, y que por supuesto tienen prioridad las necesidades de la cuenca.

Mire, ustedes en eso además es que han cometido, yo creo que han cometido tres engaños, pero bueno, sigan ustedes por ahí si creen que esa es la buena política.
Porque es una política de medias verdades, y realmente también de falsedades, que nosotros no podemos suscribir tal como ustedes están poniéndolas así.

Mire, cojamos, por ejemplo, la propuesta de resolución 631: "las Cortes apoyan los esfuerzos que realiza el Consell para potenciar el posible ahorro y la gestión eficiente del agua en la Comunidad Valenciana".
Nosotros queremos el ahorro y la gestión eficiente del agua en la Comunidad Valenciana, pero lo que tenemos que hacer si la queremos, como diputados, es exigirle al Consell que cumpla, y no que realice la política que el Consell está realizando, porque realmente ¿está haciendo algo?
Pues claro que está haciendo algo, pero ¿está haciendo lo suficiente?
Claro que no está haciendo lo suficiente.

Mire usted, la política de la Generalitat Valenciana en materia de depuración y reutilización necesita avanzar mucho más, mucho más.
El número de actuaciones para reutilización de aguas depuradas, simplemente las previstas en el segundo Plan de saneamiento, es de setenta y cinco actuaciones, con un coste de 192,35 millones de euros para ser ejecutadas, como muy bien sabe el conseller y usted también debería saber, durante el período de 2001 a 2008.
Luego estamos ya muy cerca, estamos a la mitad, algo más de la mitad de ese período.

El objetivo consistía, dice, en aumentar la reutilización desde 124 hectómetros cúbicos existentes en el 2000, a 272 hectómetros cúbicos, son palabras de ustedes.
Pero es que de las actuaciones previstas se han ejecutado o se están ejecutando solamente las siguientes: en el 2001, se ejecutó San Miguel de Salinas y Pinedo-II, dos.
En el 2002, Altea, la Vila Joiosa y Castelló de la Plana, tres.
En el 2003, Guardamar del Segura, Hondón de los Frailes, Agost y Benferri y la Murada, que no estaba prevista pero que se ejecutó, cuatro.
Y según la memoria de la entidad, cerrada a 29 de marzo del 2004, están en ejecución la ampliación de Monte Orgegia y en selección provisional ­creo que ya adjudicada­ Rincón de León y Benidorm.

Entonces, no siendo estrictos y considerando incluso actuaciones relacionadas en sentido amplio con la reutilización, contabilizamos doce actuaciones de setenta y cinco, incluyendo la selección provisional.
Con lo cual, siendo optimistas, es que no se ha llegado al dieciséis por ciento de realización de las actuaciones previstas en materia de reutilización.
Y el grado de cumplimiento de los compromisos adquiridos en el Plan director, en el segundo plan director es francamente escaso.

Por tanto, nosotros no podemos suscribir el autobombo.
Sí que queremos la reutilización.
Claro que sí.
Ahorro, reutilización.
Esa es la clave y una de las claves de bóveda del propio plan de agua o programa de agua que está presentando el gobierno.
Lo que no podemos es suscribir la política laudatoria y de autobombo, y estas propuestas de resolución, que son laudatorias y de autobombo, de modernización de regadíos.

Señor Maluenda, yo creo que hay cosas en las que ustedes no pueden jactarse en absoluto.
Si es que no han cumplido ustedes el convenio con los regantes de la Acequia Real del Júcar, con la Usuc, que no la han cumplido.
Es que deberían ustedes haber modernizado y haber avanzado, y haber hecho sus deberes en la Acequia Real del Júcar, y es que no los han hecho.

El gobierno del estado, el gobierno español los ha realizado, y ha hecho el riego en alta, el gran tubo, la gran conducción.
Pero ustedes no han hecho más que de los cuarenta y cinco sectores, tres.
Por tanto, no tienen razón.
Si es que el propio gobierno de España se tiene que estar subrogando, subrogando en la modernización de regadíos que tendría que estar haciendo el conseller de Agricultura.
Ha dedicado veinte millones de euros el año pasado, y va a dedicar treinta millones de euros porque ustedes no hacen las cosas.

Luego no me digan que no estamos de acuerdo.
Estamos de acuerdo y queremos la modernización de regadíos, y por eso estamos haciendo los esfuerzos, y por eso el plan agua hace un gran esfuerzo.
Pero lo que no podemos es aceptar estas enmiendas que ustedes plantean, porque son de absoluta y total autocomplacencia.
Y si ustedes no empiezan por hacer un buen diagnóstico, como gobierno y como grupo parlamentario, ¿cómo van a poner buenas soluciones si no diagnostican los problemas adecuadamente, qué vamos a hacer?

Mire, dicen ustedes: "Las Cortes instan al Consell para que reclame al Ministerio de Medio Ambiente, el más rápido cumplimiento de los compromisos asumidos por éste en materia de depuración de aguas residuales y de modernización de regadíos, y en particular la modernización de las conducciones en alta de las reales acequias de Escalona y Carcaixent.
La modernización de regadíos tradicionales de las comunidades de regantes de Sueca, Cullera, Cuatro Pueblos Y la construcción de la depuradora Novelda-Monfort, la terminación de los colectores de la depuradora de la Albufera sur y la terminación de la depuradora Alzira-Carcaixent".

Es que eso está muy bien.
¿Pero no habría estado mucho mejor en su propuesta, que en lugar de ver la paja en el ojo ajeno, vieran la biga en el suyo?
¿A quién le queda más por hacer en modernización de regadíos?
A este Consell que se sienta aquí con nosotros, y que se lo podemos exigir.
¿Quién ha hecho menos en la Acequia Real del Júcar?
Este Consell.
Y en todas las demás también.
Este Consell.
Porque en todas las demás ha hecho el cero por ciento, y en la Acequia Real del Júcar no llega al diez por ciento.

Por tanto no culpen ustedes a aquel que ha hecho el cien por cien en la Acequia Real del Júcar, y que le faltan las otras, es verdad, y le exigiremos que las haga.
Pero no culpen a ese y sin embargo a este que tienen a su lado, porque es del mismo signo político, el mismo partido político, no le reclamen nada.

Mire, me parece que eso encierra una falsa concepción.

Mire, por ejemplo, las 633.
.
.
Dice: "Las Cortes instan al Consell a que continúe reivindicando con todos los medios la restitución del trasvase del Ebro a las cuencas del Júcar y del Segura, la defensa de la integridad del trasvase Tajo-Seguro y el pleno cumplimiento de las previsiones del Plan Hidrológico del Xúquer".

En cuanto al trasvase Xúquer.
Mire, el pleno cumplimiento del trasvase del Xúquer, un gobierno que está realizando, que le digo que ha realizado el 30% y que no se está deteniendo, un gobierno que acaba de votar con ustedes en el Congreso de los Diputados para que esto siga adelante, un gobierno cuya ministra ha declarado que eso va adelante.
Pero, una cosa es el tubo y otra cosa es el agua.
Y como el conseller que usted tiene sentado ahí no se dé prisa, y como el conseller no realice las obras que tiene que hacer en la Acequia Real del Júcar, tendremos la tubería, pero la Comunidad Europea lo ha dicho muy claro, en su decisión de 3 de diciembre de 2003 lo ha dicho muy claro: "fundamentalmente los recursos tienen que venir de aquellos ahorros que se produzcan en los regadíos".
Trabajen ustedes para que se hagan, pues, si no, estarán instalados en la demagogia y en el voluntarismo.

Pero, es que, además, si es que en el Tajo-Segura yo creo que estamos manteniendo ambos la misma cuestión: que el trasvase del Tajo-Segura continúe con las mismas normas de explotación que tiene, y no cuestionarlo, y este gobierno ha asegurado que no se cuestione esta legislatura, cosa que ustedes, cosa que ustedes, con la disposición adicional tercera del Plan hidrológico nacional autorizaban la revisión.
Y han abierto ustedes la caja de los truenos.
Y lo que hemos conseguido nosotros es estabilizar ese trasvase del Tajo-Segura, y conseguir una seguridad para que, primero, no se va a revisar, van a continuar las mismas normas de explotación, y, en segundo lugar, que cualquier revisión que como consecuencia de la disposición adicional tercera ­que ustedes votaron, no nosotros, ustedes, en el Plan hidrológico nacional­, cualquier revisión que se tenga que hacer en el futuro será siempre respetando los caudales que precisan los regantes de la cuenca del Segura.

 

**El senyor president:**

 

Señor Godoy, cuando pueda.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Mire, señor Maluenda, yo, de verdad creo y estoy convenido de que en los temas del agua lo mejor es el consenso.
Pero, no se puede llegar a un consenso cuando ustedes vienen a esta tribuna y se dedican a decirle a los demás insolidarios.
¡Oiga!
, insolidarios serán ustedes.
La solidaridad de este país está por encima de esto.
Y la solidaridad se demuestra en los Presupuestos Generales del Estado, y se demuestra cuando esta comunidad es Objetivo 1 y se demuestra con los Fondos de Compensación que se están recibiendo tanto para agua como para infraestructuras.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent Senyor President.

Senyories.

Senyor Godoy, vosté ve ací a la trona, s'enfada i comença a dir una sèrie de coses que no tenen res a vore.
Sí, sí, sí.
Però, el que més m'agrada ha sigut la perla, ha tingut una perla, ha tingut una perla.
Diu: "yo le digo a usted que no se puede ser diputado y marciano al mismo tiempo".

 

**El senyor president:**

 

Señoras diputadas.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ho creu vosté?
Està vosté segur que no es pot ser diputat i marcià al mateix temps?
Reflexione.

Mire, el Xúquer-Vinalopó.
El Xúquer-Vinalopó és una actuació del govern del Partit Popular en la Generalitat, és un conveni que es va firmar el 16 de gener de 1997 per l'aleshores ministra de Medi Ambient, senyora Isabel Tocino i per l'aleshores president de la Generalitat, senyor Eduardo Zaplana.
Però, es un projecte que el senyor Borrell i la senyora Narbona tenien plantejat pel govern de la Generalitat des de 1995 quan van començar a governar, finals d'eixe any, ho van plantejar i ho va tindre en el calaix, aquell conegut com el botxí de la Comunitat Valenciana, el senyor Borrell ­així se'l coneixia­, perquè era el botxí de les infrastructures, en el calaix sense pronunciar-se.
Quan va guanyar les eleccions José Maria Aznar va ser quan va ser possible.

I totes les actuacions han sigut així, totes les actuacions han sigut fomentades des del govern del Partit Popular i totes les actuacions han sigut conseqüents amb eixe projecte.

I quina és la posició del Partit Socialista?
Mire, en el document de bases per a la política hidràulica de la Comunitat Valenciana, presentada pel Consell a les Corts com a base per al Pacte de l'Auia ­eixa va ser la Resolució 1.
453/III, de 14 de desembre de 1993, quan governaven vostés­, ens diu que: "La prioritat màxima de la política d'estabilitat hidràulica és la transferència de recursos des del Xúquer a les zones de la Marina Baixa, el Vinalopó i l'Alacantí, i que els recursos accessibles a esta zona es fixaven en 100 hectòmetres cúbics, en 100 hectòmetres cúbics".

Programa electoral del Pspv per a les eleccions de 2003, document: Un altra forma d'entendre el medi ambient.
I diuen: "Recolzem determinades transferències hídriques històricament compromeses amb destí a les comarques més septentrionals i meridionals de la comunitat".
No es pot ser més ambigu en esta frase.
El mateix cap un sí que un no, el mateix pot ser una cosa que altra, al transvasament Xúquer-Vinalopó.

Nombrosos ajuntaments de la Ribera governats pel Psoe han aprovat mocions contra el transvasament Xúquer-Vinalopó ­això és el que fa el Pspv­ exigint la paralització de les obres: l'Alcúdia ­on està el seu responsable en temes de medi ambient, el senyor Francesc Signes­, Sueca, Alginet, Algemesí, etcètera.

El Pspv es va adherir a la plataforma de Xúquer viu, desembre de 2003, que reclamava la revisió del pla hidrològic del Xúquer i la paralització del transvasament.

Actuacions.
És fals el que vosté ha dit ací en la Cambra.
El govern de la Generalitat ha complit al 100% amb totes les actuacions previstes que havia de realitzar.

Mire, en la Sèquia Reial del Xúquer.
Per acord entre l'Administració de l'Estat, la Generalitat i els usuaris de la Sèquia Reial del Xúquer, la modernització dels regadius de la Sèquia s'està duent a terme de la següent forma: 

A càrrec de l'administració de l'Estat, modernització de la xarxa en alta.
Condició principal: les obres han sigut executades pel Ministeri de Medi Ambient i inaugurades en febrer de 2004.
En febrer de 2004, senyories!

A càrrec de la Generalitat, xarxa de transport i distribució.
La Conselleria d'Infrastructures executa la xarxa de transport a cadascú dels 45 sectors que es dividix la zona regable i la Conselleria d'Agricultura la xarxa de distribució fins a les parcel·les.

A càrrec dels usuaris, capçals i xarxes de rec en les parcel·les.
També va a càrrec dels usuaris l'obtenció i posada a disposició de l'Administració dels terrenys necessaris per a les obres i la redacció dels projectes a executar per la Generalitat.

Actuacions a càrrec de la Conselleria d'Infrastructures.
En octubre de 2003 es va licitar i en març de 2004 es va adjudicar el concurs de projecte i obra de la xarxa de transports corresponents als sectors VIII, XXII i XXXII, 1.
220 hectàrees en els municipis de Benimuslem, Algemesí, Alginet, Alberic, Alzira, Guadassuar i Benifaió.
El projecte està redactat.
El pressupost de l'obra és de 4,6 milions d'euros.

D'acord amb el conveni Generalitat i usuaris, del 23 de juliol de 2001, els terrenys han de ser aportats pels usuaris.
Els usuaris disposen ja de part dels terrenys i, davant de les dificultats per aconseguir la resta, la Llei d'acompanyament en els pressupostos de la Generalitat de 2005 ­la que vosté va votar en contra­ va declarar la necessitat urgent de l'ocupació, a fi de facilitar la seua adquisició per la Usuc com a beneficiari de l'explotació forçosa.

En la resta de sectors, 14.
500 hectàrees, els projectes han de ser redactats pels usuaris.
La conselleria està pendent d'anar rebent-los.
A mesura que es vagen rebent, la conselleria va licitant i va adjudicant, *(inintel·ligible)* que presentà, conforme està convingut, els usuaris, els projectes.

Actuacions a càrrec de la Conselleria d'Agricultura.
Tenen en execució tres projectes de modernització de la xarxa de distribució: el sector VIII, Alberic, Alzira i Benimuslem, licitat el 23 de maig de 2003, adjudicat el 30 de juliol de 2004, pressupost, 3,4 milions d'euros; sector XXII, Algemesí, Alginet i Guadassuar, licitat l'1 d'octubre de 2003, adjudicat el 28 de gener de 2004, pressupost, 2,8 milions d'euros; sector XXXII, Alginet i Benifaió, licitat el 26 de febrer de 2004.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

­Sí, acabe, senyor president.
­ .
.
.
i adjudicat.

La Sèquia d'Escalona i Carcaixent ­acabe, senyor president­.
La distribució de les actuacions és la mateixa que la de la Sèquia Reial: xarxa en alta a executar per l'Estat, xarxa de transport a executar per la *(inintel·ligible)* i xarxa de distribució a executar per la Conselleria d'Agricultura.
La modernització de la xarxa de distribució en alta a càrrec del Ministeri de Medi Ambient està sense iniciar.
Això és el que ha de saber vosté.
Però, jo crec que ho sap, ho oculta i no diu la veritat.
Està sense iniciar-se.
La consellera d'Infrastructures està tramitant el concurs per a la redacció del projecte de modernització dels regadius en la Sèquia d'Escalona,.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i eixirà a licitació en breu i el projecte estarà redactat abans d'acabar el 2005.
A continuació, es podran licitar les obres.

El Govern de la Generalitat està complint al 100%.
El govern d'Espanya, des que ha hagut canvi de signe polític al front d'ell, no està complint bé els seus compromisos.
Per què?
Perquè són enemics dels interessos de la Comunitat Valenciana.
Ho demostren en la llengua, ho demostren en l'auia.
.
.
*(Remors)* Ho demostren en la llengua i ho demostren en l'auia, senyories.
Ho demostren en l'auia i ho demostren en la llengua.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Estan en contra dels interessos de la Comunitat Valenciana.
Ho demostren en la llengua i ho demostren en l'auia.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

A continuación, tiene la palabra el señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señor presidente.

Señorías.

Nosotros no vamos a caer en esa traca final.
Me parece que es absolutamente improcedente si lo que queremos, al final, será coincidir en alguna cosa o por lo menos intentar llegar a posturas de acercamiento, posturas de consenso.
Pero tampoco vamos a permitir el maniqueísmo, y menos vamos a permitir que ustedes, primero, lo construyan, el maniqueo; después, lo critiquen; y, después, lo quieran destruir.

Mire, lo que nosotros decimos lo afirmamos nosotros.
Y lo que ustedes tengan que decir lo dirán ustedes de ustedes, pero no lo que nosotros decimos.

Y nosotros, señor Maluenda, el Partido Socialista, el gobierno de la nación, está realizando y está haciendo las obras del Júcar-Vinalopó, y las está realizando, y ha desbloqueado los fondos de la Comisión Europea.
¡Qué le vamos a hacer!
¡Estaban bloqueados!
Y los ha desbloqueado.
Y se los bloquearon al señor Aznar en diciembre de 2003 y ha cumplido la decisión de la comisión europea, y, si no la hubiera cumplido, ahora mismo no estarían en marcha.
Y están avanzando y están avanzando a buen ritmo.
Y parece mentira, pero, el conseller antes ha reconocido que algo tenían que ver los socialistas con el proyecto Júcar-Vinalopó, que algo tenían que ver con él, que estuvieron en el inicio.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.
.
.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Pues, miren, estuvieron en el inicio y van a estar en el final, y van a estar en el final.
Y ustedes han estado en medio, pero la verdad es que han estado en medio, por aquí y por allí, y no han realizado más que un millón de euros, y son 254 millones de euros, y el resto, pues, los tendremos que realizar nosotros.

Claro, todavía me sorprende más cuando se empeña en convencernos y en convencernos de que el gobierno de la Generalitat es el que ha cumplido ­y nos lo intenta hacer convencer con sus enmiendas­ y que el gobierno central es el que no ha cumplido.
Y es que eso como es absolutamente falso, usted no puede engañar ya ni a los de su propio grupo porque, al final, me puede dar usted tantos y tantos datos, que yo podría dárselos exactamente igual.
Después de leerlos, no siempre bien, todos esos datos, al final llegamos a una conclusión, y es que de los 45 sectores solamente tres los tiene usted adjudicados.

Y llegamos a una segunda conclusión.
Y es que el plazo de adjudicación en algunos casos es tan largo, porque es de 4 años, eso lo sabe también, es de cuatro años en algunos casos, que en la primavera de 2000 ­sí es de nosotros­ sí que podemos decir que la gran tubería del trasvase del Júcar-Vinalopó estará en Villena.
Pero, lo que no podemos decir es que en el 2007 ustedes habrán terminado las obras que tienen que terminar.

Y por eso, mire, en modernización de regadíos no podemos aprobar su política, la política del Consell.
Y si no la podemos aprobar, ¿cómo vamos a suscribir las alabanzas que usted le dedica?
Es que no es posible, sencillamente no es posible para nosotros.

Dice: "Las Cortes instan al Consell para que reclame al Ministerio de Medio Ambiente el más rápido cumplimiento de sus compromisos para la depuración de aguas residuales y de modernización de regadíos".
Pero, se les olvida decir al mismo tiempo: ".
.
.
y las Cortes, además de reclamar al Ministerio de Medio Ambiente, le reclaman al Consell de la Generalitat Valenciana, y, especialmente, a uno de los consellers que tienen ustedes aquí presente, al conseller de Infraestructuras, y, en segundo lugar, al conseller de Agricultura, que realicen las obras que tienen que realizar porque, o bien las tienen al 0% o bien, en el mejor de los casos, las tienen entre el 5 y el 10%".

Pero, es que no he entrado en otra cosa porque parecía ya abundar demasiado.
Es que no he entrado en las obras del postrasvase.
Es que tienen ustedes pendientes, aproximadamente, 130 millones de euros, que es el coste de todas las obras del postrasvase del Júcar al Vinalopó.
La margen izquierda, toda de ustedes, y la parte de la derecha.
Y es que resulta que ustedes todavía no han hecho nada.

Y no puedo entrar tampoco en su política de alabanzas a la reutilización de aguas porque es que ha habido proyectos que han dormido el sueño de los justos en los cajones de la conselleria, con respecto a la reutilización, y no se han realizado.
Pues, mire usted, está hablando un diputado que es de Alicante, y sabemos lo que sale por ese emisario de la Albufereta, sabemos lo que sale del Rincón de León y lo que sale del Monte Orgegia.
Sabemos que están entrando al mar más de 30 hectómetros cúbicos cada año y sabemos que ustedes han sido lentos y que han reaccionado lentamente.
¿Qué le vamos a hacer?
Pero si tienen Pinedo, que está prácticamente terminada la obra ya desde hace meses, y todavía no han logrado ustedes terminarla y ponerle el último punto para que esa agua se pueda reutilizar.

Es que van atrasados en materia de reutilización.
Es que tienen ustedes, de norte a sur, los mismos emisarios submarinos desde hace diez o quince años, echando cada vez mucha más agua, porque no practican una política de reutilización y de depuración.
Miren ustedes, empiecen por Vinaròs, sigan por todo Castellón, incluido Castellón de la Plana, prosigan por Valencia, bajen a Denia, vayan a Benidorm, vayan a Alicante y sigan bajando toda la costa.
Más de 150 hectómetros cúbicos de agua se les están escapando.
Si hubieran realizado un esfuerzo mayor, no digo que los 150 hectómetros cúbicos, pero algo más de agua tendríamos.
O ¿no?

Es que cuando usted dice: "No.
Es que los socialistas.
.
.
.
Nosotros lo hemos hecho todo".
Es que eso tampoco puede ser.
Ustedes han hecho algunas cosas.
Pero no puede ser que el conseller suba y diga: "De las 400 depuradoras, 200 las hicieron los socialistas", y que usted suba y lo niegue absolutamente todo.
Y que diga que las únicas políticas de agua integral.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Godoy, por favor.

 

**El senyor Godoy García:**

 

.
.
.
han sido las.
.
.
*(inintel·ligible)*

Mire, yo creo que acabaremos entendiéndonos en esta cámara, pero no de la manera en que ustedes lo plantean.
Por cierto ­y con esto termino­, mi compañero, que me ha precedido antes, ha dicho: "No cuenten con nosotros.
.
.
" Pero "no cuenten con nosotros" no lo utilicen demagógicamente.
No cuenten con nosotros para ir hacia atrás, no cuenten con nosotros para la melancolía, pero sí cuenten para construir el futuro y para avanzar.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Señores, ¿votamos los cuatro puntos?
No.
Uno a uno.

Comenzamos las votaciones.
Vamos a votar, en primer lugar, la propuesta de resolución número 631.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 42 votos a favor, 35 en contra, 6 abstenciones.

Pasamos a la propuesta número.
.
.
*(Remors)* Perdón.
Completamente de acuerdo.
No hay ningún problema, señor Maluenda.

Entonces, que sepan ustedes que han votado la 27.
525 y que vamos a votar la 27.
526.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 43 votos a favor, 35 en contra, 6 abstenciones.

Pasamos a votar, a continuación, la 27.
527.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 43 votos a favor, 40 en contra y 1 abstención.

Y a continuación votamos la 27.
528.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 43 votos a favor, 35 en contra, 6 abstenciones

Se suspende la sesión hasta las cuatro y media de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 37 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 40 minuts)*

**El senyor president:**

 

Vamos a proceder al debate de las propuestas de resolución presentadas por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, con las correcciones de erratas realizadas.
Tiene la palabra, en representación del Grupo Entesa, el señor diputado Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bona vesprada.

Anem ara ja en la fase final d'este debat, que està resultant més o menys com ja havíem pronosticat alguns que passaria i, bé, vostés havien dit que havien proposat este debat, esta iniciativa precisament per a facilitar la discussió, el debat, tot açò; ja havíem dit que en estes condicions concretes en què s'establixen els temps mil·limetrats que n'hi han i amb les dificultats d'interrelació que se manifesten per les condicions d'este debat no anava a ser massa productiu, i aixina és.

Per tant, com estàvem pronosticant, en este debat no estem arribant a aclarir amb riquesa d'arguments i profunditat els temes que havíem d'haver aclarit, i el que posa de manifest novament és quines eren les intencions seues, molt diferents, que, per descomptat, estan aconseguint-ho, que anem passant i passant el temps.

Però a nosaltres sí que ens agrada el debat i el volem de veres.
Per això hem presentat entre les nostres propostes, que ja coneixeran, una primera d'elles una proposta que n'hi haja un debat amb la màxima qualitat i rigor, amb les millors condicions quant a temps i quant a interacció i confrontació de plantejaments que estiguen sempre ben documentats.
Volem també la màxima participació en ell del major nombre possible d'experts rellevants en este tema i que n'hi haja la màxima pluralitat de plantejaments tècnics i de representació social.
Per això hem fet la proposta que se cree una comissió d'estudi, com en altres ocasions s'ha fet, per exemple amb el tema dels incendis forestals.

Volen realment profunditzar, aclarir, debatre amb profunditat?
Doncs tindrà una ocasió molt bona, i espere que voten a favor, de fer tot això investigant, estudiant a fons en un àmbit molt més propici per a fer tot açò.
Torne a dir, i aixina ho hem manifestat en la nostra proposta, amb intervenció i participació de les universitats valencianes, dels experts i també de la màxima pluralitat d'entitats ciutadanes que estiguen involucrades, garantint sempre eixa pluralitat.
I ahí arribar amb tot el temps que calga, amb profunditat, a traure conclusions i a confrontar dades ben documentades, com seria necessari sempre.

També.
.
.
no ens quedem amb eixe avanç sinó que fem una altra proposta.
Pensem que el debat no únicament ha de quedar-se en l'àmbit d'esta casa, entre les parets d'esta casa.
Precisament perquè volem debat, perquè volem que arribe a tots els ciutadans, perquè participe tota la ciutadania amb la màxima possibilitat de fer arribar les seues propostes a l'administració, demanem que el Govern Valencià impulse una campanya de debat sobre el tema de l'aigua, sobre la gestió de l'aigua, sobre les demandes, sobre l'ús que s'està fent, sobre els recursos que tenim, sobre la contaminació.
.
.
, tots els aspectes vinculats a l'ús, la gestió de l'aigua.
I volem que açò ho impulse en tots els àmbits públics, universitats, centres educatius, tots els centres que depenguen de l'administració i també concertadament amb altres àmbits privats de caràcter variat com, per exemple, sindicats, associacions de veïns, tota classe de fòrums a on se puga entrar a debatre açò, garantint sempre dos coses importants: un nivell mínim de qualitat tècnica, amb participació de gent experta rellevant, perquè debatre per debatre no ens porta a res, sinó amb base, amb dades, i també garantint sempre la màxima pluralitat d'opcions bé siga polítiques o tècniques o socials.

Per tant, els plantegem que n'hi haja eixe debat a fons i a totes bandes, i també que estiga reflectit en els mitjans de comunicació.
També, novament, que siga replegada la pluralitat d'opcions, perquè per desgràcia ja estem veent que en els mitjans de comunicació públics se fa una visió molt monocolor dels temes.
Ens agradaria que ací també n'hi haguera pluralitat i opció en els debats el més àmplia possible.

I no simplement estos debats; més treball a fons.
Proposem que s'inste l'administració valenciana a fer un ampli document on se repleguen les dades més rellevants sobre totes estes temàtiques que estem dient.
En la proposta estan detallats tots els àmbits que hauríem de tindre en compte.
És una proposta que especifica molts temes, molts temes que ací hem estat traent a col·lació i que este estudi, este informe hauria d'estar promogut pel Govern Valencià, això sí, també en col·laboració amb una comissió tècnica d'experts que li donaren un rang de nivell intel·lectual, tècnic i científic respectable.
I, per tant, ahí els instem que eixes dades que estem tenint dificultats per a entendre-mos, que n'hi han disparitats, que vostés trauen una xifra, que ells en trauen una altra, ací tenim discussions.
.
.
Bé, que estiguen damunt de la taula, que estiguen filtrades i que tinguem tots una base de dades de la qual fiar-mos i que tinguem aleshores uns criteris seriosos que estiguen admesos, que estiguen consensuats o, almenys, que tinguen el referendament de les institucions, de les universitats, dels centres d'investigació, com el Ceam, el Cide, etcètera.

I més enllà encara, també fem altres propostes per anar més allà i plantejar també al Govern Valencià que establisca de manera urgent, el més ràpidament possible, mesures preventives, mesures preventives per aturar, per frenar el creixement continuat de les demandes hídriques lligades molt especialment a la construcció i urbanització desbocada que està donant-se al nostre territori, que com vostés saben és una de les causants de l'increment, de la demana d'aigua que estem patint en els darrers anys, i que analitze bé eixes demandes quina relació tenen en este procés d'urbanització de construcció i que establisca mesures preventives ­tornem a dir­ per a evitar el malbaratament de l'aigua i l'ús que no siga prioritari, que no siga fonamental, que se puga considerar sumptuari o que siga aquell que està competint de manera inadequada amb usos molt més prioritaris, com són l'agricultura o com són les necessitats bàsiques dels ciutadans que òbviament han d'estar garantides sempre, sempre.

I no ens parem tampoc ahí i demanem també que es faja un estudi que analitze les relacions entre els grups de pressió econòmica, les obres públiques i els processos urbanitzadors per previndre i evitar casos de corrupció i d'especulació que es presenten en aquest camp i que en altres comunitats ha portat a actuar a la Fiscalia Anticorrupció.
Nosaltres sabem, tots ho sabem, que n'hi han pressions econòmiques i d'altre tipus molt fortes sobre els regidors i càrrecs administratius, de qualsevol partit, de qualsevol partit ­no estem ací tirant-li la culpa ara a un partit i avant­; sabem que les persones que estan exercint càrrecs públics siga d'on siga poden tindre eixes pressions molt fortes.
Es tractaria de controlar i evitar que existisquen eixe tipus de pressió ­torne a dir­ contra qualsevol càrrec públic sobretot en estos àmbits a on se prenen les decisions de requalificar terrenys, etcètera.
És un tema que pense que deurien de prendre vostés també amb seriositat.

Naturalment, també demanem que s'aturen de forma immediata les obres del transvasament Xúquer-Vinalopó donat que amb les dades actuals no es pot garantir ni el cabal a transvasar ni la salut ecològica de l'Albufera ni la del riu Xúquer, i en estes condicions, mentres no es demostre que n'hi haja aigua suficient sobrant realment per a transvasar, no es pot continuar amb eixes obres.

Finalment també proposem que estes Corts reclamen al Govern Valencià, amb la màxima urgència, agilitzar les obres i mesures que impliquen una millora en l'eficàcia, en l'estalvi, en la depuració, en la regulació i ordenació racional dels usos de l'aigua, i de manera puntual, nosaltres també pensem ­i amb això pareix ser que coincidim­ que les dessaladores no són la panacea, però de manera puntual, per a usos prioritaris, bàsicament urbans, i sempre amb el màxim respecte al medi ambient que se porten endavant instal·lacions de dessalació ­torne a dir­ sempre en estes condicions, garantint el màxim respecte al medi ambient.

I també estem d'acord a traslladar al Govern estatal que faça amb la màxima urgència totes les obres que d'ell depenen en relació a tots els temes que acabe de dir, exclusivament a estos basats en l'estalvi, l'eficiència, en estes millores de depuració, reutilització i puntualment de dessalació.
En açò estem totalment d'acord i esperem també el màxim consens d'esta cambra per a portar endavant esta petició.

I finalment, vull referir-me a alguns comentaris que se'ns fan de manera reiterada ­jo supose que és una miqueta en broma o no ho entenc­, que si des del nostre grup n'hi ha una desatenció als problemes socials i econòmics del territori valencià.
Això, com vostés comprendran no és seriós i els puc garantir que en les temàtiques referides al treball, a l'ocupació, a l'atur, al progrés econòmic del nostre país, nosaltres estem tan interessats com els que més, i ho estem demostrant dia a dia en cada una de les propostes que estem portant a esta cambra a través d'iniciatives, de preguntes, d'intervencions, quan parlem d'indústries, quan parlem d'activitats econòmiques de tota classe, i som mosatros qui moltes voltes ens quedem quasi a soles defensant molts problemes d'este tipus i estant al costat precisament del treball i que no se destruïsca teixit industrial tradicional valencià i que es mantinguen llocs de treball en l'agricultura i que es mantinguen llocs de treball en turisme que no necessàriament ha de ser un model únic de turisme sinó que pot ser un model diferent alternatiu més respectuós amb el medi ambient.

Aleshores, jo pense que eixes al·lusions que se feien que nosaltres volem el creixement zero o el projecte zero.
.
.
, bé, senyors, açò no és seriós.
Nosaltres volem un progrés econòmic de veritat per al territori valencià.
La fórmula, la paraula que a mosatros mos agrada emprar és un desenvolupament humà que siga mediambientalment sostenible.
I quan se diu "humà" s'està implicant que ha de ser un desenvolupament social, econòmic i evidentment pensant en el conjunt, en la major part de la societat, no únicament en un sector o en un altre.

Tinguen ben clar que nosaltres ens preocupem molt i molt d'estos aspectes i que totes les propostes que estem plantejant, inclús també quan parlem de l'aigua, van en eixa línia.
I vull aclarir-los que amb les mateixes inversions econòmiques, amb els mateixos diners invertits en depuració, reutilització, millora de xarxes de distribució, descontaminació, etcètera, amb les mateixes inversions se tenen més llocs de treball que en el transvasament, per exemple.

Per tant, amb els mateixos diners, amb menys impactes ambientals, amb més garantia de futur i amb més llocs de treball.
Nosaltres és això el que demanem, i no una caricatura d'açò com a voltes pareix que vullguen vostés fer-mos passar.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

Senyor Arnal, quan l'acusem de fer eixes estranyes polítiques que diem que van en contra dels interessos de la Comunitat Valenciana, no ho fem de forma gratuïta.
Ho fem perquè és la realitat.
Vosté és el diputat que s'oposa a tot, vosté és el diputat que està en contra del progrés, vosté si parlem de l'AVE s'oposa a l'AVE, si parlem dels transvasaments s'oposa als transvasaments.
Li haurem de preguntar: hi ha alguna qüestió, alguna política general que beneficie als valencians en què vosté estiga d'acord?
Eixa seria la pregunta que se li hauria de fer.

I fixe's vostés quina és l'alternativa que vosté presenta al debat que hui s'ha celebrat.
Clar, el que s'hagen abstingut en el debat, el que s'hagen abstingut en el debat i votació de les iniciatives, de les propostes de resolució del Partit Popular me fa pensar que estan acceptant eixa política, estan acceptant eixa actuació perquè del contrari hagueren votat en contra i, no obstant, s'han abstingut.
Què vol dir això?
Que estan d'acord.
I després quan analitzem les propostes de resolució que vosté planteja, se ratifica eixa idea en mosatros que vosté està d'acord amb la política que està realitzant el Partit Popular enfront de la responsabilitat del Consell de la Generalitat, perquè no presenten alternatives.

Presenten, la primera, la 550 diu: "Les Corts proposen als grups parlamentaris que reglamentàriament creen una comissió no permanent especial d'estudi sobre la problemàtica dels recursos hídrics al país".
Mire, vosté, vosté creu que astò és de *recibo*, vosté creu que astò és una iniciativa pròpia d'un debat tan important com este?
Si el Reglament de les Corts ja establix quina és la via per a demanar la constitució d'una comissió!
Si la seua senyoria té tant d'interés, agarre el reglament, que crec que li falta estudiar-se'l, perquè este matí parlava dels temps també quan els temps d'este debat estan regulats en el reglament, i plantege per la via corresponent el que pertoque, i ja ho estudiarem.
Però que ho faça en una proposta de resolució, en una comunicació del Consell respecte de l'auia, me pareix que no és gens encertat.

A més, és que després continua *pontejant* el reglament, perquè parla fins de la composició, del funcionament, de tal.
.
.
Mire, no, no, no.
I diu: "Per assegurar la màxima pluralitat i representativitat social".
Però vosté creu, de veritat, que en les Corts se pot analitzar, fer un estudi sobre la problemàtica dels recursos hídrics en la Comunitat Valenciana?
Mire, això que vosté demana, això es diu pla de conca, el pla de conca del Xúquer, el pla de conca del Tajo, el pla de conca de l'Ebre.
Ja hem analitzat eixa qüestió.
Però es pot fer des de l'executiu, des de la participació de les confederacions hidrogràfiques, des de la participació de les comunitats de regants.
Però ací en les Corts no es pot fer, i molt menys fer-ho de la forma que vosté ho ha plantejat.

L'altra resolució diu: "Acorden demanar al govern de la Generalitat l'organització i promoció d'un ample debat social sobre les necessitats hídriques, les demandes, els recursos i la gestió racional i sostenible de l'auia".
Això és continuació també, forma part també del pla de conca.
Però, a més, vosté creu que esta iniciativa és necessària?
On viu vosté?
Vosté no sap que eixe debat aquí està produint-se dia a dia?
, perquè esta és una de les qüestions que més importa a les valencianes i als valencians.
Vosté no sap que eixe debat està fent-se cada dia en els ajuntaments, mitjançant mocions que es presenten per distints grups parlamentaris, està fent-se en les diputacions, està fent-se en estes Corts, està fent-se en la universitat, està fent-se en els mitjans de comunicació?
Això no ho sap vosté?
Eixe debat està fent-se.
Què és el que aporta vosté amb esta idea?
No aporta res, no aporta res.
Això està fent-se cada dia.
Que vosté no s'entera?
És una altra qüestió.

Altra iniciativa, altra proposta de resolució, diu: "Les Corts insten el govern de la Generalitat a elaborar en el termini de sis mesos un ampli informe de caràcter científico-tècnic sobre les demandes dels consums i les existències hídriques valencianes".
Ja tenim altra volta els plans conca, ja tenim altra volta els plans de conca!
Vosté no aporta res.
Vosté no té idees.
Si jo estic convençut que astò vosté ho fa per lliure, no perquè en el seu grup pensen el mateix.
Perquè es podrà estar d'acord amb una cosa o amb altra, es podrà estar d'acord transvasament sí, transvasament no, però el que no es pot és venir ací i presentar una sèrie d'iniciatives en nom d'un grup parlamentari, que me mereix el màxim respecte, i que no tinguen rigor ni seriositat.
Això és el que no pot ser.
Aquí hem vingut a parlar d'aigua, no a parlar d'estes qüestions.
Que vosté què vol en este cas?
*Pontejar*, *pontejar* el que ja s'està fent, el que ja s'està coordinant des de l'administració?
No.
*Pontejar* eixos plans de conca que ja s'han realitzat i que este matí recordàvem que per exemple, el pla del Xúquer, eixe riu que vosté s'oposa de forma ferma que vagen els sobrants que s'estalvien al Vinalopó.
.
.
Vosté ignora que ho hem dit este matí que el pla de conca es va aprovar en el seu dia ­en 1994 crec que va ser, o 1993, no recorde exactament­ sense ningun vot en contra?
Això és el que vosté.
.
.
?
Home, per favor!

Altra iniciativa.
Si ans parlàvem de sis mesos, ara parlem de dotze mesos.
"Insten el govern de la Generalitat a elaborar en el termini de dotze mesos un estudi de profunditat de les demandes d'auia".
Senyor Arnal, per favor, per favor!
Que baixe Déu i que ho veja!
Si vosté totes les resolucions, les cinc que hem dit fins ara, les cinc.
.
.
La primera, absurda, *ponteja* el Reglament de les Corts.
Les altres quatres, amb una a soles haguera estat tot.
Si està repetint i repetint, un estudi, una anàlisi, un pla.
.
.
un en sis mesos, l'altre en dotze mesos.
Si és el mateix, és el mateix!
Fet un, estaria fet tot.
Però s'ha fet pel pla de conca i les confederacions hidrogràfiques també estan fent estos debats i també estan estudiant estos documents que vosté demana.

Una altra, diu: "Les Corts insten el govern de la Generalitat a la creació d'una comissió especial anticorrupció".
Astò és un destrellat.
Esta és un autèntic destrellat, senyor Arnal.
*(Veus)* Que es cree una comissió anticorrupció?
Això com funciona?
Això com funciona?
Això és com allò que m'envie.
.
.
un diputat que li va demanar al govern, al govern del Partit Popular, clar, que li enviara una relació dels abocadors incontrolats.
Si estan incontrolats, com va a enviar-li eixa relació?
Això vol vosté.
Combatre la.
.
.
Anem a vore.
Si vosté sap algun cas de corrupció, té l'obligació d'anar als tribunals i denunciar-ho.
Té l'obligació, com a ciutadà, d'anar als tribunals i denunciar-ho.
Però que es cree una comissió anticorrupció, això és un autèntic destrellat, senyor Arnal.
En acabant li sap mal que li diga les coses que li dic, li sap mal.

Bé, se n'ha recordat que hi ha un govern a Espanya.
De moment, quan ja han passat cinc propostes de resolució, se n'ha recordat que hi ha un govern a Espanya.
Un govern a Espanya que no és del Partit Popular, clar, perquè, si no, vosté a la millor totes elles hagueren estat referides *(El senyor president colpeja amb la maseta)* a demandes a eixe govern d'Espanya.
I mire el que diu: "Les Corts Valencianes acorden adreçar-se el govern de la nació per demanar que s'ature immediatament i de manera cautelar el transvasament del riu Xúquer al Vinalopó, mentres no quede suficientment garantit el cabdal ecològic del Xúquer i la salut ecològica de l'Albufera, així com la satisfacció dels usos tradicionals i les demandes legítimes ja consolidades que depenen del Xúquer".
Esta sí que té calat.
Esta sí que és una proposta pròpia d'este debat, però pròpia dels plantejaments que vosté fa, pròpia dels plantejaments que el seu grup ha mantingut sempre; des de fa sis legislatures, sempre han estat en contra d'estes actuacions.
Esta sí que té calat.
El que passa és que és inadmissible, perquè esta mos porta a la ruïna als valencians, esta mos porta a la ruïna als valencians.
És nece-ssari, primer, disposar d'auia per a garantir l'abastiment humà a les poblacions.
És necessari també disposar d'auia per a garantir el desenrotllament econòmic i social dels nostres pobles.
I vosté aquí, paralitzant això, ho porta tot al *traste*, mos porta a la ruïna.

Per això li deia este matí que vosté què ha de saber.
Vosté és sec, vosté és sec.
Vosté vol que se seque tot, que no hi haja verd per ningun costat.
I per això fa estos plantejaments.
No podem acceptar-li-la de cap manera.
Vosté està ignorant les necessitats del Vinalopó Mitjà, de l'Alacantí i de la Marina Baixa, que són les comarques valencians, tan valencianes com les altres, que van a vore's beneficiades d'eixa auia, però sense perjudicar a ningú.
Perquè el pla hidrològic del Xúquer, el pla de conca, està garantint els drets adquirits de tots, de tots els usuaris, els drets tradicionals.
I a la volta, està dient que dels sobrants, si hi ha sobrants, es farà el transvasament, però si no hi ha sobrants, no es farà el transvasament.

Què està fent el govern de la Generalitat perquè hi hagen sobrants?
Fent una política de racionalització i ús de l'auia que passa per la depuració, el sanejament i depuració, que passa per la modernització de regadius perquè sobre auia, i garantir que sí que haurà cabdal per a enviar-lo cap al sud.
Però vosté no.
Vosté entra com un elefant en una *cacharrería* i diu: "Fora, ho paralitzen tot".
Per l'amor de Déu!
Recapacite, senyor Arnal, recapacite.
Si no, anem a dir-li.
.
.
haurem de recordar també que hi ha això del botxí.
A vore si tenim més d'un botxí, a vore si tenim més d'un botxí per als interessos valencians.

I, per últim, per últim, "Les Corts Valencianes reclamen del Govern Valencià la màxima urgència d'agilitar les obres que impliquen una millora de l'eficàcia, l'estalvi i la depuració i la regulació i ordenació racional dels usos de l'auia".
Què es creu vosté que està fent la Generalitat des de 1996?
Això mateix que vosté demana.
Això està fent-se.
I es demostra amb les 386 depuradores que hi ha funcionant en la nostra comunitat.
Es demostra amb les directives europees que exigien que aquells ajuntaments que tingueren més de 2.
000 habitants, en l'any 2005 comptaren amb la mateixa planta de sanejament i depuració.
I què ha fet el govern de la Generalitat?
Que ja en l'any 2000 es tenia una planta de sanejament o depuració en cada una de les poblacions, però no de les poblacions de més de 2.
000 habitants, com exigia la directiva europea, sinó de les poblacions de més de 500 habitants.
Fixe's vosté si n'hem fet.
Què vol descobrir vosté ara?
La bicicleta?
Vol inventar la bicicleta?
Bé, invente-la.
Però, clar, no va a enganyar a ningú ni va a convéncer-nos a ningú.

I, per últim, diu: "Així mateix, acorden traslladar també al govern de l'Estat que efectue amb la màxima urgència les obres que d'ell depenen en relació als aspectes esmentats dintre del Programa auia".
Estem d'acord, estem d'acord.
Per això hem presentat una iniciativa este matí demanant el mateix, demanant el mateix.
Amb altres paraules, però demanant el mateix.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, cuando pueda.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

I vosté s'ha abstingut.
Acabe, senyor president.
I vosté s'ha abstingut.
I ja és bo que s'haja abstingut, ja és bo que s'haja abstingut.
És el reconeixement tàcit que vosté no està en contra del que s'ha dit aquí este matí per part del conseller i d'este diputats i per les propostes de resolució que hem presentat en nom del Grup Parlamentari Popular, que hem debatut i que hem votat a favor i que vosté no ha sigut capaç de votar en contra.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé, senyor Maluenda.
Quan este matí deia jo que un debat parlamentari pot servir per a quasi res i que es pot estar molt de temps parlant per a dir poquíssim, m'estava referint, òbviament, al seu tipus de discurs.
Vosté, les seues intervencions són la més clara confirmació i ratificació que estos debats, plantejats aixina, són poc productius i servixen per a aclarir poques coses.
Realment a vosté podríem estar escoltant-lo hores i hores i no avançaríem ni un pelet.
És un discurs buit de dades, buit de conceptes, buit d'arguments, almenys que siguen raonables.
Este mateix ha permés fins i tot fer bromes i al·lusions al senyor Perelló i a mi, *(veus)* dient que un feia teatre i que l'altre no aportava res als debats.

Mire, francament, fins que arribem a poder imitar-lo a vosté, sàpiga que mos falta molt.
Vosté sí que és un autèntic mestre, i per més que mos proposem el senyor Perelló i jo imitar-lo, crec que mai arribarem ni a la sola de les seues sabates, perquè vosté és un consumat mestre en esta manera d'estar parlant, parlant, picotejant cap ací i cap allà, i no dir res al final.
Vinga!
, si li agrada, continue.

Pel que fa a mi, no m'ofenen *(rient-se)* les seues inventives, perquè, francament, amb els arguments que vosté empra, les seues ofenses, francament, fan poc més que riure.
Ja tindrem algun dia ­espere­ un debat vosté i jo sense limitacions de temps, sense que vosté acabe parlant sempre l'últim i al final quedant en la gràcia, i ja podrem llavors entrar més a fons en els temes de discussió, amb bona documentació.

Perquè mosatros sí que volem el debat, i per això me ratifique en la pertinença de les propostes que abans s'han dit i que vosté no ha desacreditat en absolut, sinó que ha fet ací el comentari graciós que li ha semblat bé.

Diu: "Per a què estan fent açò, per a *pontejar* el que està fent.
.
.
?
" Òbviament, per a *pontejar* res.
Per a millorar totes aquelles coses que s'hagen de millorar.
I el millor exemple és quan vosté va i es referix al bon tractament que està tenint este tema en els mitjans de comunicació.
Supose que no se referirà als que depenen de vostés, del seu govern del PP, perquè el tractament que estan fent ahí.
.
.
vaja, no vaig ni a qualificar-lo.
Vosté ja sap perfectament com és.

Llavors, francament, jo crec que precisament perquè fa falta discutir d'una altra manera, amb dades *(El senyor president colpeja amb la maseta)*, amb seriositat, amb profunditat, amb arguments, per això és necessari un fórum que ho permeta.
I vosté sap perfectament que hi ha eixes possibilitats.
Igual com s'han fet comissions especials d'investigació sobre temes que han cregut que eren preocupants, com este tema ens preocupa i molt, pensem que s'han d'aclarir en profunditat les coses, perquè parlar per parlar, com vosté ha fet ací, això sí que no mos porta a cap lloc.
*(Remors)*

I he d'agrair, no obstant això, o que reconéixer, que el to de la intervenció del senyor García Antón sí que ha estat en termes generals més *comedida* i ponderada, encara que dels seus mateixos números, es deduïx el molt que encara queda per fer en el tema, per exemple, de depuració.
Escoltant les xifres que ell ha donat de depuració i de reutilització, faça una resta i automàticament l'ix un número ahí, que jo no l'he dit, però que constarà ara més escrit, que mos demostra el molt que encara hi ha per fer en recuperació d'aigües.
En això, mosatros el recolzarem; en altres coses, que veem que no estant justificades, naturalment que estarem en contra.
I òbviament ho fem amb els arguments que hem estat exposant ací, plantejant alternatives.
Com vosté sap de sobra, encara que diga el contrari, sempre hem argumentat les nostres idees, sempre hem plantejat alternatives.
No vaig ara amb un minut i *pico* ací a resumir-les.
Té tots els *Diaris de Sessions* per a llegir-s'ho i vorà i comprovarà que hi ha hagut sempre dades, argumentació, propostes, mesures raonables i sensates.

I un comentari més a la intervenció d'abans del senyor García Antón, quan ha dit que li semblava que estava parlant més de territori que d'aigua.
És que vosté comprendrà que quan estem parlant de l'aigua, hem de parlar de territori.
Té molt a veure.
I precisament tenim una llei d'ordenació del territori, una nova llei d'ordenació del territori servida fa molts poquets mesos, que no està servint, com mosatros ja vam advertir, per a frenar les reclassificacions massives de sòl no urbanitzable que estan fent-se.
I això té molt a vore amb les demandes d'aigua.
Si vostés no ho volen vore, no vaig a insistir més.
És tan obvi per a tota la societat que, vaja, encaboten-se vostés ahí i vorem on arribaran amb eixa posició.

I també vosté abans ha discutit uns aspectes que pense que mereixen un aclariment.
Vosté ha plantejat i diu: "Què vol dir això de parlar dels usos que estan tenint el sector residencial i industrial, si tot el món sap que la major part de les demandes d'aigua són per a l'agricultura?
".
Efectivament, el 80% aproximadament de les demandes d'aigua són per a l'agricultura.
Però en els darrers anys, en els darrers catorze anys, sobre els quals tenim dades, resulta que mentre que el creixement mitjà ha sigut d'un 8%, en conjunt, de la societat valenciana ­i això equival més o menys al transvasament de l'Ebre, al que se volia transvasar, aproximadament uns 350 hectòmetres cúbics per al País Valencià­, d'eixe 8% que hi ha hagut en general, el sector residencial i industrial ha apujat un 20%, la qual cosa vol dir que l'agrícola molt menys que eixa mitjana.
És a dir, que açò mos està donant una orientació molt clara i molt precisa sobre quin sector és el que està incrementant la demanda hídrica, que vosté pareix ser que ignora i que vol continuar ignorant.
Nosaltres no.
I per això insistim que, o anem a les causes del problema, les causes estan ja especificades, o vostés no van a arreglar-ho.
L'únic que aconseguiran és el que fa el senyor Maluenda.
.
.
i ja està.
No aclarir res, moure molt la boca i no portar arguments seriosos a esta cambra, desvirtuant el valor i el sentit que té un debat parlamentari, que mereix un nivell, un rang de dades i d'arguments molt més seriós.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, *(rient-se)* senyor Arnal, m'he de riue perquè vosté, no sé, no puc prendre les coses massa en serio, perquè el que ve ací a dir ací a la trona són tals *destarifos* que, sí, sí, el que l'únic que fa és, bé, ens fa passar un ratet agradable.
Eixa és la veritat.
Ens riem un poquet.
.
.

Fixe's de què m'ha acusat a mi.
Que jo he fet un *chiste* del senyor Perelló.
Jo no he nomenat al senyor Perelló per a res.
Si vosté es refereix a alguna cosa que aquí s'ha afirmat en la trona, que no es pot ser diputat i marcià al mateix temps.
.
.
Jo no ho he dit, ho ha dit el senyor Godoy.
Jo l'únic que li he dit al senyor Godoy que estava equivocat, que reflexionara.
Jo no he fet cap *chiste*.
Díga-li-ho al senyor Godoy.
Però vosté com no atén, com no atén.
Vosté mira per davant, per davant, com els bous.
*Fijo, fijo, tiro fijo*, i no es dóna compte qui són els que fan els comentaris.
Però jo no li he faltat el respecte a ningú ni he fet cap *chiste*.
M'ha limitat a dir-li al senyor Godoy que estava equivocat, que reflexionara i que meditara, que sí que es pot ser diputat i marcià al mateix temps.
*(Un diputat diu: al tema, al tema)* 

Al tema?
Eixe és el tema!
És el tema, senyor Godoy!
El tema que ha tret el seu portaveu, el senyor Such, el tema que ha tret el seu portaveu, el senyor Godoy, i el tema que ara ha reiterat el senyor Arnal.
Fixe's vosté si és el tema.
(*Remors)*

Mire, senyor Arnal.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, en plaza, señores diputados.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
Si vosté diu que li agradaria tindre un debat, un debat amb mi, però tancant vosté.
No m'ho diga que no m'ho crec.
Això ho ha dit vosté ací a la trona.
Això ho ha dit vosté en la trona.
Ha dit que li agradaria un debat sense temps i tancant vosté.
Fixe's, sense temps, com no siga en l'era, no sé on es pot fer un debat sense temps.
I tancant vosté, ha perdut una ocasió este matí molt bonica.
Perquè si vosté haguera utilitzat el torn en contra a la meua intervenció d'este matí, de la defensa que he fet de les propostes de resolució, igual que jo estic fent-ho ara en les de vosté, haguera tancat vosté.
Però ja li he dit que vosté no es coneix el reglament, i com no es coneix el reglament, doncs mire, no es pot esperar més de vosté, no es pot esperar més de vosté.
Mire com jo sí que tanque.
Mire com jo sí que tanque.
Mire, tanque.

I tanque per a repetir-li el que li he dit abans.
Que vosté no ha fet ni una proposta seria, a banda, a banda de la que demana que es paralitze el transvasament Xúquer-Vinalopó, tot l'altre és fullaraca que no té cap sentit.
Li he dit: per què la primera d'elles *pontetja*, *pontetja* el Reglament?
Perquè demana que es cree una comissió especial d'estudi i li dóna una comesa determinada.
Quan el Reglament diu clarament, el Reglament diu clarament quina és la via per a demanar eixes comissions especials d'estudi.
Que s'ha de proposar a la cambra, per acord de la Junta de Síndics, a petició d'un grup o d'un nombre determinat de diputats.
I diu quin article és.
I vosté, com això ho ignora, presenta una iniciativa.
Li ho explique, i diu que no li done arguments.
Eixa està clara.

Després em parla d'una sèrie de documents que ha d'elaborar el Consell de la Generalitat.
Uns en un termini de sis mesos, altres en un termini de dotze mesos.
I li he de dir que és exactament igual el que demana en sis mesos que en dotze mesos.
Li ho dic, i a més li ho reitere, el que he dit anteriorment que això que demana vosté és un altre pla de conca, és un pla hidrogràfic de cadascuna de les conques que tenim a la nostra comunitat.
Aleshores, li pareixen massa arguments suficients també per a dir-li que està vosté totalment equivocat?
Li ho dic, està totalment equivocat, això ja està fet.

Després demana debats socials sobre l'auia.
P+erò vosté no està acudint cada dia al debat social sobre l'auia?
El debat social sobre l'auia està en totes les institucions valencianes, està en universitats, està en mitjans de comunicació, està en les comunitats de regants, estan en els sindicats, estan en les associacions d'agricultors.
O és que vosté no viu en esta terra i no s'entera?
Possiblement que no visca en esta terra, perquè a voltes li llig certes coses que res tenen a vore en esta terra en l'actualitat.
Però, bé.

I després demana una altra en la que diu que cree la Generalitat una comissió anticorrupció.
I també li he dit que això és un *destarifo*, que és un destrellat.
Li pareix que no és argument que cree.
.
.
I li he posat l'exemple dels "vertederos incontrolados", la relació, l'inventari dels "vertederos incontrolados".
És a dir, que com la Generalitat va a poder fer una comissió anticorrupció?
Les comissions anticorrupció són els jutjats, són els jutjats, senyor Arnal.
I qualsevol ciutadà que tinga coneixement d'algun cas de corrupció ha d'anar als tribunals i presentar les proves.
Eixos són els autèntics.
.
.
autèntiques comissions anticorrupció.
I això és que cal fer.
El que no es pot fer és sembrar el dubte, conforme fa vosté, que ve ací, a la trona, i parla de qüestions que pretén generar una alarma social, que no existix.
Una alarma social que no existix, senyor Arnal.
I vosté pretén crear-la perquè pensa que així erosiona el govern.
No, se-nyor Arnal.
El govern està controlat i impulsat per l'acció d'este parlament i té claredat en tots els seus actes.
Té una actuació totalment transparent, totalment transparent.
I vosté té la possibilitat políticament de controlar-lo i de demanar-li responsabilitats, les coses que vosté entenga que políticament ha fet mal, i acudir als jutjats en aquelles situacions que vosté entenga o vosté pense.
.
.
Però duga proves, clar, que sinó se li pot tornar en contra, eh!
En les quals vosté pense que pot haver corrupció.
Vosté, si coneix això, té l'obligació d'anar als jutgats.
Eixes són les autèntiques comissions anticorrupció: els jutjats.
Allí és on ha d'anar vosté si té coneixement d'alguna cosa.
Però no demane que cree eixa comissió el govern.
Com funcionaria?
Quina comesa tindria?
Això és un autèntic destrellat, senyor Arnal?

 

**El senyor president:**

 

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

I li he dir sempre això que a vosté li molesta, perquè no vosté no vol el progrés d'esta comunitat, perquè és evident de les seues actuacions i les seues paraules, no s'evidencia altra cosa.
Si vosté està en contra del progrés.
Si vosté voldria, voldria que el tren fóra encara el tren de Calvó.
Vosté voldria que fóra eixe.

Sí, sí, vosté està en contra de l'Ave.
I vosté voldria que qui no tinga auia que no bega.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Mire, l'auia és de tots els que la necessiten.
I si naix en un lloc que sobra, i aquí falta, l'obligació dels poders públics, de l'estat, que és qui té la competència.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
és de portar eixos sobrants.
Res més i gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

Bien, vamos a proceder, vamos a proceder a la votación de las propuestas de resolución.

Pregunto: para la votación ¿una a una?
*(Veus)* Bien.
Una a una.
*(Pausa)*

Propuesta de resolución número 27.
532.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra, ninguna abstención.

Pasamos ahora a votar la propuesta 27.
534.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 73 votos en contra, y 2 abstenciones.

Pasamos a votar la propuesta 27.
535.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 43 votos en contra, ninguna abstención.

Pasamos a votar la propuesta de resolución número 27.
549.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 43 votos en contra, ninguna abstención.

Ahora la 27.
550.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 43 votos en contra, ninguna abstención.

Ahora votamos la 27.
551.
Perdón, señor.
.
.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Sí, president, és que no ens consta a nosaltres ninguna 50!
*(Veus)*

 

És que haurà confós el 3 amb el 5.
Però és que la 50 no ens consta.
.
.
*(Pausa.
Veus)*

**El senyor president:**

 

Senyor Maluenda.

Perdón.
Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí, gràcies.

És que.
.
.
Ho té clar?
Que han sigut substituïdes per la rectificada.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies.

Paz y amor.

Propuesta de resolución número 27.
551.
Procedemos a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 43 vots en contra, ninguna abstención.

Bien, a continuación pasamos al debate de las propuestas con registro de entrada de la 27.
536 a la 27.
546, ambas incluidas, presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista.
Tiene la palabra el ilustre diputado señor José Antonio Antonio Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señor presidente.
Señorías.

El Grupo Parlamentario Socialista ha presentado once propuestas de resolución.
Bien, entendemos que en nuestro país se ha abierto una nueva etapa política.
Y se ha abierto esa nueva etapa política por decisión soberana y mayoritaria del pueblo español.
Y esa etapa política, además de un cambio de gobierno, pues también ha supuesto que, en cumplimiento de un programa electoral explícito y claro, el gobierno de la nación ha puesto en marcha todo un conjunto de medidas y unas nuevas políticas del agua acordes con la nueva directiva del agua y acordes con la directrices de la comunidad europea.

Eso se lo recuerdo a usted, desde luego, con la mayor humildad, pero también con la mayor claridad, para que seamos todos plenamente conscientes del cambio que ha sucedido y de la necesidad de no seguir instalados en la nostalgia, mirando al pasado, sin enfrentarse al futuro, sin querer ver la realidad de.
.
.
realidad, no como a ustedes les gustaría que fuera, sino como realmente es.

Consecuencia de todo ello ha sido este Programa Agua que, como saben, tiene como objetivo aportar soluciones a los problemas hídricos, tanto cualitativos como cuantitativos que entre otras sufren determinadas áreas de nuestra Comunidad, todas las áreas del Mediterráneo, algunos territorios, pero nuestra Comunidad de manera especial, que es la que nos interesa aquí.

El Grupo Parlamentario Socialista, por supuesto, apoya a las 105 actuaciones aprobadas por el gobierno de España, pero no sólo por el gobierno de España sino por el Congreso de los Diputados, por todo el Congreso de los Diputados.
Pues, sí, excepto por el Grupo Popular.
Los otros ocho grupos del Congreso de los Diputados todos han votado y votaron a favor del real decreto ley.
Por tanto, eso es lo que constituye el Programa Agua, desde luego, aprobado en primera instancia por un real decreto ley, pero refrendado posteriormente por la inmensa mayoría de los grupos del Congreso de los Diputados.

Por tanto, yo entiendo que aquí el acercamiento del consenso debe de realizarse entre todos, pero especialmente, en estos momentos, creo que debería recapacitar y reflexionar aquel grupo que se ha quedado absolutamente aislado en sus políticas hídricas y acercarse al resto de los grupos.

Las Cortes Valencianas saben perfectamente que el 18 de junio de 2004, el gobierno de la nación aprobó ese real decreto ley.
Y conocen también que al mismo tiempo que se derogaba el transvase del Ebro no era dejarnos sin nada sino sencillamente hacer un cambio de políticas importante, importante, pero de alguna manera de acuerdo con lo que ustedes habían aprobado, ustedes también, el Grupo Popular, en el Plan hidrológico.
El Plan hidrológico nacional, que está clarísimo los artículos que ustedes aprobaron, que ustedes aprobaron, dice que las transferencias se realizarán una vez agotadas las medidas de los recursos propios en el propio territorio.
Y así lo tienen perfectamente en el 16.
4 o lo tienen perfectamente en el 12.
2 o lo tienen perfectamente en el 36.
1.
No hace falta que se lo lea, pueden ustedes ilustrarse leyendo aquellos artículos que ustedes mismos se encargaron de poner en este Plan hidrológico nacional.

Por tanto, es una cuestión de opción.
Y la opción está realizada.
Lo cual no quiere decir que posteriormente a esto no se realicen otras políticas.
Pero las políticas prioritarias son políticas que se hacen a nivel del propio territorio, explotando al máximo las posibilidades, optimizando al máximo las posibilidades que aquí se ofrecen.

Y las medidas del Programa Agua perfectamente saben ustedes que van a suponer la obtención de 1.
063 hectómetros cúbicos adicionales, frente a los 620 hectómetros cúbicos que, según los cálculos del Ministerio de Medio Ambiente, no míos, se hubieran obtenido realmente como promedio en el trasvase del Ebro los años en que hubiera podido llegar.
El conjunto de estas 105 medidas también supone realmente una inversión que es equiparable sino mayor a la que se iba a realizar.
Por tanto, vamos a tener obra pública la misma cantidad, porque la inversión va a ser en una primera instancia 3.
798 millones, más otras medidas que se van a incorporar, van a superar ampliamente los 4.
000 millones de euros, lo cual supone una inversión superior a la que suponía el trasvase del Ebro.
Para la Comunidad Valenciana son 1.
219 millones para obtener 400 hectómetros cúbicos de agua.
En ese sentido son más hectómetros cúbicos.
El conseller hablaba antes de 350 que, bueno, yo no voy a desmentir, pero no es cierto, son menos, algo menos.
Y, desde luego, en la hipótesis de los 620 hectómetros cúbicos del transvase del Ebro, que es la realista que establecen los expertos, habrían sido muchos menos, unos 200.

Por tanto, en ese sentido, ahí tenemos unas medidas que se van a aplicar.
Podrán ustedes pedir otras medidas, pero me extrañaría mucho o me ha de extrañar mucho que se opongan a estas medidas que son inversiones para la Comunidad Valenciana.
Y lo que pedimos en nuestra enmienda es que se acepte, que se acepte este Programa Agua, uno; que se acepten estas medidas, que se acepten los 1.
219 millones para la Comunidad Valenciana; que se acepte la obtención de los 400 hectómetros cúbicos; que se acepte la declaración de interés general y de su carácter prioritario y preferente y que se apoye la financiación con fondos europeos de estas medidas.
Y añadimos en esa misma enmienda que desde luego no vamos a renunciar a demandar otras medidas, incluidos trasvases, por supuesto, en el supuesto que se demostrara que en el futuro que tales medidas son insuficientes.
Pero tendremos que realizar primero esta medida, porque además están así previstas en la propia ley del Plan hidrológico nacional que ustedes aprobaron.
Y yo, desde luego, les reto a que demuestren aquí que eso no está previsto de esa manera.

En segundo lugar proponemos sobre transvases, por una parte, nuestro apoyo al transvase Tajo-Segura y a la determinación del gobierno de España de garantizarlo en las condiciones actuales de sus normas de explotación durante toda la legislatura, que ya lo ha dicho, y de que cualquier revisión posterior que pudiera hacerse, que desde luego estaría fundamentada, no en lo que nosotros hemos dicho como Partido Socialista sino en lo que ustedes aprobaron en el Plan hidrológico nacional, disposición adicional tercera, también les reto a que se la lea.
Cualquier revisión que pueda hacer debe garantizar la adecuada satisfacción de las necesidades hídricas de la cuenca del Segura en la Comunidad Valenciana.

Y el trasvase Tajo-Segura es verdad que se realizó con los planes de desarrollo y se retomó en la época de 1966, se ejecutó desde esa fecha hasta 1979.
Pero saben ustedes que es una de las obras hidráulicas planificadas por Lorenzo Pardo en tiempo de la República, en 1933, que desde luego pretendía acabar con el desequilibrio hidrológico del país y que fuera una idea defendida, qué casualidad, por el ministro de Obras Públicas del momento, que no era ni más ni menos que don Indalecio Prieto, en la celebre y todavía hoy invocada llamada Asamblea de Alicante.

Por tanto, no les quepa a usted dudas que lo vamos a defender los socialistas valencianos, como ha dicho nuestro secretario general, con uñas y dientes.
Y esta enmienda pretende garantizar ese transvase Tajo-Segura.
Pero no solamente garantizarlo sino mejorarlo, porque quedan obras que hacer para mejorarlo, como es el túnel Talave-Cenajo, por cierto se va a hacer un nuevo proyecto, o el Taibilla-Fuensanta, que también se va a hacer.
Estimamos que es una obra esencial para nuestra Comunidad Valenciana y nuestras enmiendas la defienden.

En tercer lugar, enmienda sobre el transvase Júcar-Vinalopó.
Las Cortes Valencianas manifiestas su apoyo al transvase Júcar-Vinalopó, decimos, cuyas obras está ejecutando el gobierno de España y cuyas normas de explotación, de acuerdo con lo establecido por la decisión de la comisión europea, de 2 de diciembre de 2003, que le recuerdo fue acordada entre la comisión europea y el gobierno de José María Aznar, el de ustedes, no el nuestro.
De acuerdo con esas normas deben tener en cuenta con carácter prioritario las necesidades de la cuenca, en particular las necesidades medioambientales, fijándose y respetándose el caudal ecológico del río Júcar antes de proceder a cualquier transvase.
Fue aprobado entonces, nosotros lo defendemos, está ahí aprobado, porque defendemos la cuenca íntegramente y defendemos los intereses del Vinalopó y defendemos los intereses de la Albufera y defendemos los intereses medioambientales y del caudal ecológico.

Apoyamos también las obras complementarias dirigidas a satisfacer las necesidades hídricas que no pueda satisfacer el transvase Júcar-Vinalopó, porque es limitado y hay que ser realista.
Ojalá se puedan transvasar no 80 sino 200 hectómetros cúbicos, pero hay que ser realista y hay que estar preparados.
Y por eso estamos proponiendo que se realicen obras tales como la depuradora de Monforte y Novelda, terciario, reutilización, en Elda, terciario y reutilización, o bien obras que ustedes *(remors)* ­perdone, señor Maluenda, estoy yo en el uso de la palabra­ quieren también que se realicen pero que no han realizado.
El terciario en Orgegia, terciario en Rincón de León, que se evite perder agua por ahí, y que se ejecuten obras de desalación necesarias en la costa.
Y que ustedes lo saben.

Y resistamos, por supuesto, a que agilicen las obras que tienen que dar agua a ese transvase, porque se tiene que nutrir, según lo que ustedes negociaron también, lo negoció Aznar con la comisión, preferentemente de sobrantes de ahorro de regadío y por eso lo aprueban.
Yo tengo aquí el dictamen de la comisión y tengo que lo acuerda el gobierno de España, lo acuerda con la comisión, el Estado miembro y la comisión han acordado condiciones específicas para la realización de este proyecto con objeto de garantizar la sostenibilidad medioambiental del mismo.
Esto es una decisión, casi tiene carácter de ley, es acto administrativo, casi tiene carácter de ley.

Y dice así: norma de explotación al transvase que tengan en cuenta con carácter prioritario las necesidades de la cuenca y, en particular, las necesidades medioambientales, fijándose y respetándose el caudal ecológico del Júcar antes de procede al transvase, etcétera, etcétera.
Desde luego, el tema de regadíos para nosotros es importante.
Ustedes tienen que mejorar en eso.
Ustedes, el Consell de la Generalitat Valenciana, tiene que hacer un mayor esfuerzo inversor, no puede culpar a los regantes de que no le traen proyectos.
Ustedes tienen que impulsarlos y tienen que hacer lo posible para tener esos proyectos y realizar las obras de regadío, tanto desde la Conselleria de Infraestructuras como desde la Conselleria de Agricultura.
Se han dormido y tienen que hacer las obras del post transvase.

Me temo que el tiempo se me acaba, pero tendré una segunda parte para aquellas cuestiones que planteamos con respecto a la Generalitat Valenciana, estas son con respecto al Estado.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per al torn en contra té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.

Senyories.

Mire, senyor Godoy, vosté este matí ha dit respecte de les propostes de resolució que jo he defensat que, clar, jo li feia una mescla, no sé que ha de dit de la falàcia de la no sé què, i feia una mescla entre els punts que vosté podia encertar i altres que podia encertar.
I, clar, això li obligava a votar o sí a tot o no a tot.
Això és fals, això no és veritat.
I vaig a demostrar-li-lo ara.

Mire, vosté té una iniciativa, la 27.
536, que en el primer punt diu: les Corts Valencianes manifesten su apoyo a las actuaciones contenidas en el Programa Agua del gobierno de España que afectan a las cuencas del Segura y del Xúquer en el territorio de la Comunidad.
I el quatre que diu: les Corts Valencianes recolzen el finançament amb fons europeus de les actuacions del Programa Aigua.
Mire, nosaltres estem d'acord amb això.
I sí que hi ha fórmula, sí que hi ha fórmula.
Jo els emplace que hi haja una proposta alternativa que, si està signada pels tres grups, es poden aprovar eixos dos punts.
Sí que hi ha fórmules reglamentàries.
Prenga bona nota.
Jo l'oferisc, jo l'oferisc.
Si hi ha acord firmat pels tres grups eixos dos punts se li poden aprovar.
Així que sí que hi ha fórmula per a desgranar els sí dels no i no conforme deia vosté este matí que era impossible.

La resta.
Mire, el punt dos d'eixa iniciativa, diu: 400 hectòmetres cúbics addicionals.
Això és fals, això és fals.
Addicionals a què?
A què són addicionals eixos 400 metres?
L'únic addicional que comporta el Programa Aigua són els 95 metres cúbics que jo li he detallat este matí en quatre actuacions concretes, que li ho he detallat.
El demés ja estava en els annexos.
Per tant, d'addicional res.

El punt tercer.
La declaració d'interés general de quasi totes les obres estava ja en el Pla hidrològic nacional.
L'únic que ha afegit el decret llei ha sigut la derogació del transvàs.
Per tant, no podem recolzar-lo, perquè nosaltres no pararem mai de reivindicar eixe dret que té la Comunitat Valenciana als sobrants d'aigua de l'Ebre.

El punt cinc.
Com sempre toquen la flauta però, mire, ninguna sona.
Vostés bufen, bufen, però no ixen les notes.
No descarten mesures addicionals, inclou transvases, quan?
Quan s'hagen acabat ja les obres del Pla Aigua, que acaben d'iniciar els projectes i vorem quan estan executades?
Si vostés estan convençuts, com nosaltres, que jo crec que sí que estan convençuts que fa falta allò del Pla Aigua, que són els annexos al Pla hidrològic nacional i el transvasament de l'auia de l'Ebre cal posar-lo en marxa ja.
Què hem d'esperar?
A que caiguen de la figuera?
I perdone'm l'expressió, no tracte de molestar a ningú.
Això hem d'esperar?
No, home, no, si estan convençuts pose'l ja en marxa.
Per aleshores també hauran suprimit ja el Tajo-segura, quan s'acabe allò del Programa Aigua, hauran suprimit el Tajo-Segura.
I què tornaran, a establir-lo novament?
El famós canvi climàtic que ara fa impossible el transvase de l'Ebre haurà desaparegut aleshores, quan acabem amb el Programa Aigua?
Esquerra Republicana estarà més per la solidaritat i la vertebració d'Espanya que ara o estan venent fum?

L'únic concret i real és que s'han carregat un transvase que estava ja en marxa i no perjudicava a ningú, senyor Godoy, a ningú, senyories, del Grup Parlamentari Socialista.
I ara van camí de carregar-se altres que lleva quasi 30 anys funcionant i que és vital per a la supervivència del Segura.
Mire, 390.
000 persones beuen del transvase Tajo-Segura, prenguen bona nota, 390.
000 beuen d'eixe transvase.

La 27.
537, tenen el desvergonyiment de dir ara que la revisió del Tajo-Segura, després d'esta legislatura, això sí, després d'esta legislatura, que l'ha exigida el Psoe en Castella-la Manxa, que l'ha aprovat el Psoe en el Govern, en la complicitat, en la complicitat.
.
.
, sí, sí, del Pspv, en la complicitat del Pspv, que s'ha conformat, s'ha conformat clarament, i han formalitzat mitjançant una esmena a una llei que destrossa el Pla hidrològic nacional de 2001, està fonamentada en la Llei del Pla hidrològic nacional de 2001.
És increïble.
Com poden actuar vostés amb eixa falta de coherència?
Com pot vindre vosté ací a la trona a dir que el trasvase, que no el descarten, però anem a executar primer el programa Aigua?
Vosté creu que quedarà alguna terra de cultiu aleshores per guardar eixa auia sobrant de l'Ebre, eixa auia que va al mar?
Per favor, senyor Godoy!
És increïble que facen estos plantejaments.

La 27.
538.
A quines obres i a quines necessitats volen que se li done el recolzament?
És que no ho diuen!
Este punt no té cap sentit, cap sentit, senyor Godoy.
No ho diuen.
Açò quant al punt 2.

Quant al punt 3.
El pla és convingut pels usuaris per a realitzar les obres de modernització a càrrec de la Generalitat i acaben en el 2009, no en el 2007.
Això que en el 2007 s'acaben les obres del trasvase s'entén que ha de ser el Xúquer-Vinalopó, encara que no ho diga.
És molt improbable, per no dir fals, perquè, de moment, bona part de les obres estan pràcticament paralitzades, paralitzades pel seu govern, paralitzades pel seu govern.
En un any que porten governant ni un duro per a auia per a la Comunitat Valenciana!
Això és del que han de sentir-se vostés orgullosos.
I el Psoe s'ha compromés clarament amb Esquerra Republicana a estudiar altres alternatives totalment distintes, així que no sabem en estos moments què és el que van a fer.
I la Generalitat sí està complint la seua part, està complint-la al 100%, està modernitzant la Sèquia que li correspon, està modernitzant els regadius, però el ministeri que ha de fer la modernització de la Sèquia d'Escalona i la de Carcaixent, i dels més regadius tradicionals, resulta que no fa res, no fa res, només la Sèquia del Xúquer que és la que fa el govern de la Generalitat.

En el punt 4 diu: "La Conselleria d'Infrastructures i Transports va a licitar enguany l'obra d'abastiment de les comarques del Vinalopó, Alacantí i Marina Baixa.
Primera fase.
El postrasvase Xúquer-Vinalopó, que vosté diu que no està fent-se.
Doncs, mire, sí que està fent-se també, amb un pressupost de 22 milions d'euros, concretament 21,9.
Així que no fa falta que el Psoe, el Pspv en este cas, es preocupe tant, perquè no es preocupa de les coses que ha de fer la Generalitat i que sap que estan fent-se, però se li oblida reivindicar i exigir a Madrid el compliment dels seus compromisos amb la nostra comunitat.

La 27.
539.
La Generalitat ja porta molt de temps impulsant eixe pla, encara que no s'haja formalitzant com a tal document perquè està en el II Pla de Sanejament, en el PIE i en els plans de cuenca, que cal complir en tots els seus termes.
I m'estic referint, concretament, que demanen que s'inste el Consell a elaborar i presentar en estes Corts, en el termini de sis mesos, el Pla d'aprofitament integral de recursos hídrics de la Comunitat Valenciana.
Mire, això està en el II Pla de sanejament, i en el PIE també, en el Pla d'inversions està totalment.

La 27.
540.
Això del "manejo hídrico de los humedales", que suposament aportaria 50 hectòmetres cúbics a l'any, estava ja en una proposta del Pspv de l'any 2001 que van presentar com alternativa valenciana al Pla hidrològic nacional, i que incloïa també 150 hectòmetres cúbics de minitrasvase de l'Ebre i del Tajo, 150 hectòmetres cúbics de minitrasvase de l'Ebre i del Tajo.
Ja veiem el cas que el seu partit, el seu govern, els ha fet.
Fins el moment l'única cosa que han aconseguit és que desaparega el trasvase de l'Ebre.
Ni mínim, ni màxim, que desaparega totalment!
I estan en procés de fer el mateix en el Tajo-Segura, perquè segur que, al final, vostés consentiran que ens quedem sense el Tajo-Segura, conforme vol el president socialista de Castella-la Manxa.

Però, bo, vostés no perden la moral, continuen en allò del "manejo hídrico de los humedales".
I, ara que el ministeri tampoc els fa cas en astò, volen un estudi que el pague el Consell.
Bo, *(rient-se)* supose que açò serà una broma, que eixe estudi vol vosté que el pague el Consell.

La 27.
541.
"Les Corts Valencianes insten el Consell de la Generalitat a impulsar la realització d'un ampli estudi sobre l'estat de la xarxa de distribució de l'auia".
Eixos estudis els té la confederació hidrogràfica corresponent.
Això és competència de la confederació.
I això és competència del ministeri.
I això ja està, senyor Godoy, que és del seu partit, faça la gestió, si només alçant el telèfon pot estar la seua senyoria enterat.

Quant a la 27.
542.
Mire, les competències de la Generalitat en matèria d'auïes estan ben exercitades tal conforme estan, no fa falta una entitat que no sabem quina classe de funcions va a desenrotllar, perquè si per un costat exercirà totes les competències de la Generalitat en matèries d'auïes, al mateix temps estaria adscrita a una conselleria que ostente les competències en matèria d'auïes.
Per tant, no sabem al final qui té eixes competències.
Si estan adscrites a la conselleria, per què volem crear-ho?
La conselleria està funcionant molt bé i té molt bé controlat estos temes i està actuant de forma enormement positiva.
Millor quedar-nos conforme estem.
Virgencita que me quede como estoy.

La 27.
543.
Ara és quan s'està fent tot això que vosté reclama i que el I Pla de Sanejament ni tenia previst.
Vostés van fer un esborrany de I Pla de Sanejament, que no li van donar dotació econòmica, i nosaltres en el 95 vam haver de modificar-lo i fer una aportació econòmica suficient.
I no ens hem conformat amb això,.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
sinó que estem executant en estos moments el II Pla de Sanejament.

Acabe, senyora presidenta.

Quant a la 27.
545.
La Conselleria d'Infrastructures i Transports ja està fent un esforç important per impulsar les obres de canalització i prevenció d'inundacions.
En estos moments està executant-se o hi ha obres licitades per més de 93 milions d'euros.
És un bon nivell d'inversions i crec que no fa falta duplicar-lo.

I, per últim, la 27.
546.
El Consell està disposat a practicar totes les polítiques de consens que faça falta, però amb qui té competències i li correspon legítimament la missió de gestionar i planificar l'auia a Espanya, no amb el senyor Carod Rovira o amb el senyor Maragall, no amb el senyor Marcelino Iglesias o amb el senyor Barreras.
Això ha de fer-se amb el govern d'Espanya, amb el Ministeri de Medi Ambient.
I la conselleria està.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Maluenda, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

­Acabe, senyora presidenta.
­ .
.
.
insistint constantment, reivindicant constantment i exigint que es done solució als nostres problemes.

I m'ha quedat una altra per contestar-li.
Però, com tindré un torn de rèplica, no es preocupe que tindrà complida informació també, perquè no vull que diga que no li conteste i que no li done dades.

Res més, senyora presidenta.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, moltíssimes gràcies, senyor Maluenda.
*(Aplaudiments)*

Té la paraula per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señora presidenta.

Señorías.

Señor Maluenda, respecto a la propuesta que usted ha hecho con respecto a la primera proposición del Grupo Socialista sobre el programa Agua, creo que si no hay inconveniente se puede hablar sobre el asunto, sobre ese primer punto, porque sobre el resto mal puedo estar de acuerdo con usted.

Bien, voy a seguir mi intervención y, posteriormente, decirle también, contestarle a usted algunas de las cuestiones que ha planteado.

En primer lugar, hemos planteado una propuesta de resolución en la cual pedimos a las Cortes, al Consell, que elabore y presente en estas Cortes en el plazo de seis meses el Plan de aprovechamiento integral de recursos hidráulicos de la Comunidad Valenciana.
Y ahora dice usted que esto no es de su competencia.
Pues, le voy a decir una cosa.
Ni siquiera voy a cuestionar ya si es de su competencia o no, solamente le voy a decir que desde el año 2000 hasta el año 2004 esto, que no es de su competencia, el conseller de Infraestructuras lo ha tenido puesto en los presupuestos como una prioridad de su conselleria, así, con estas palabras: "Elaboración de un Plan de aprovechamiento integral de recursos hidráulicos de la Comunidad Valenciana".
Y, ¡qué casualidad!
, en el año 2005 los presupuestos lo han perdido.
¿Saben en qué programa estaba?
Gestión de recursos hidráulicos, gestión de infraestructuras hidráulicas.
Sabe usted que siempre ha estado ahí.
Punto, línea 2, punto 1, punto 1.
Bien, pues, algún interés debía tener el Consell cuando lo colocaba.
Y si no tenía interés, ¿qué estaba haciendo?
, ¿simulándolo?
Y si tenía interés, ¿por qué no lo ha mantenido?

En cualquier caso, creo que esta Cámara merece una explicación de por qué lo ha tenido 4 años y, ahora, cuando se lo pide el Grupo Socialista, nos dice que no es de su competencia.
A ver si es que a base de negar las competencias se convierten ustedes en incompetentes.

Mire usted, segundo punto.
Le decimos: encargar un estudio a las universidades valencianas sobre el potencial hídrico en los marjales de nuestra comunidad, un estudio hídrico.
Estamos pidiéndolo ya en la segunda, la tercera vez que lo pedimos en esta Cámara, y de su posible aprovechamiento.
Si es que hasta el presidente de la Diputación de Castellón ha dicho que los marjales de Castellón arrojan al mar más de 40 hectómetros cúbicos al año.
¡Si es que lo ha dicho!
Si es que cualquier cálculo que se hace por ahí, pequeño, dice que arrojan más de 100 hectómetros cúbicos.
Pues, una comunidad que necesita agua no necesitará estudiar sus recursos propios, y lo único que pedimos es que las universidades valencianas estudien esa posibilidad, que estudien esa posibilidad y que traiga una propuesta el conseller a las Cortes.

En tercer lugar, pedimos el estudio sobre el estado de la red de distribución de agua potable de la Comunidad Valenciana.
No es de su competencia, sin embargo, en el PIE lo ponen como una de sus prioridades estudiar estas cosas, estudiarlo, del agua po-ta-ble, no he dicho del agua de riego.

En cuarto lugar, le pedimos el proyecto de ley de creación de la entidad valenciana del agua.
Y dicen ustedes que no, que de ninguna manera, que eso no tiene sentido.
¡Es que no aceptan ustedes ya ni su propio programa electoral!
Es de las pocas cosas en las que hemos coincidido.
Ustedes en su programa electoral le llaman el Instituto del Agua Valenciano.
Nosotros, en nuestro programa electoral, el Partido Socialista le llama la Entidad Valenciana del Agua como administración valenciana del agua.
Es que ni siquiera ya lo aceptan.

Aceptar esa propuesta tendría, evidentemente, unas ventajas.
Por un parte, ¿no estamos hablando de la gestión integral del agua?
Pues, recibiría un nuevo impulso con esta entidad.
¿Las políticas del agua no quedarían coordinadas en esa entidad?
Se haría una política más eficaz.
La situación de la Comunidad Valenciana, las necesidades de agua de alguno de estos territorios, nuestro desarrollo futuro, la necesidad de políticas modernas que incitan sobre la cantidad y calidad de nuestras aguas, que utilicen simultáneamente todas nuestras posibilidades y potencialidades, aguas superficiales, subterráneas, desalación, depuración, reutilización, medidas de ahorro, modernización de regadíos, no una residenciada por aquí y otra residenciada por allá, sino coordinadas.
Decía en su comunicación que habían practicado una política integral del agua.
¡Por favor!
Esto les daría la posibilidad de coordinar una política integral del agua y coordinada.

En quinto lugar, decimos que impulsen, que colaboren, que realicen progresivamente, o, en su caso, que agilicen las obras de implantación del tratamiento terciario y reutilización de aguas.
Tampoco lo quieren.

En sexto lugar, decimos que dupliquen el esfuerzo inversor destinado a los problemas de abastecimiento de agua potable, calidad del servicio, eficiencia de redes, contaminación por nitratos, intrusión marina y sobreexplotación, que, según sus datos, los del Consell, no lo míos, los del Consell, están afectando a un buen número de poblaciones en la Plana de Castellón, el Camp de Morvedre, el Camp de Túria, el área metropolitana de Valencia, la Ribera Alta y Baja, la Costera, la Safor, la Marina Alta y la Marina Baixa.
Y se lo decimos porque al ritmo de 25 millones de euros al año, que es el que ustedes llevan ­eso presupuestado, gastado mucho menos­, es que no llegarán nunca.
Y les pedimos que lo incrementen el doble, a 50 millones, porque, si no, no cumplen ustedes el compromiso del PIE, en el que se han obligado a invertir 514.
9 millones en estas cuestiones en cinco años.
Es que no pueden llegar.
25 multipliquen por 5 años a ver lo que les da.

Y le pedimos políticas de consenso en materia de agua con el conjunto de las administraciones públicas.
Pero, si el conseller también lo pedía.
Hagámoslo realidad.
Ustedes durante.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Ya termino.
Perdone.

Durante su mandato, durante el gobierno de José María Aznar, no las practicaban, pero nosotros sí queremos practicarlas.
Esa etapa ha pasado.
Dejémonos de nostalgias.
Vamos a tratar de trabajar juntos en aquello en lo que coincidamos.
Pero de verdad.
Si el conseller tiene que irse a firmar un convenio a Madrid o si tienen que venir aquí.
Hágase.
Apoyen ustedes este programa y no vivan en la añoranza, no vivan ustedes, como están viviendo, de espaldas a lo que están suponiendo las nuevas tecnologías, lo que está suponiendo la modernidad, anclados prácticamente en el regeneracionismo y en el siglo XIX.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, senyor Maluenda, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Godoy.
M'ha donat la impressió que ha reconegut que efectivament sí que se podia desglossar unes votacions, perquè m'ha paregut escoltar ­si no és aixina, per favor, corregixca'm­ que sí que accepta fer una proposta alternativa en el primer punt i el segon punt, com li he oferit, de la seua proposta de resolució 27.
536.
És aixina?
Sí?
No l'escolte.
Per favor, senyora presidenta, que conteste.
És per saber si replique o.
.
.
*(Remors)* Vosté ha parlat.
.
.
No, no.
Dic si ha parlat amb el Grup d'Esquerra Unida?
Els ha convençut, l'Entesa?
Sí?
Doncs, si tots estem d'acord, fem un descans i la signem.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Bé, senyoria.
Crec que tinc entés que vosté està demanant que si n'hi ha acord per tots els grups es faça un descans per a aplegar a una possible transaccional.
És aixina, senyor Maluenda?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí.
Això pregunte.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Sí, senyor Godoy, un momentet.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señora presidenta.

Por supuesto, manteniendo los puntos posteriores, los puntos posteriores se votarían de manera separada.
*(Remors)* Esa ha sido mi propuesta.
Usted me ha dicho: "cabe hacer sobre el punto primero".
Le he dicho: sobre el punto primero, de acuerdo.
Estará en el *Diario de Sesiones*.
Pero le digo que por supuesto manteniendo los puntos posteriores.
¿Cómo vamos a renunciar a ellos, señor Maluenda?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Godoy.

Senyor Maluenda, té vosté la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Señor Godoy.
Para que se presente una propuesta alternativa es necesario que la signen todos los grupos parlamentarios, en este caso los tres, pero además conlleva la retirada de la iniciativa inicial.
¿Usted está por esa labor, señor Godoy?
*(Pausa)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señor Maluenda, de nuevo le vuelvo a decir lo mismo.
Usted cuando ha intervenido en esa tribuna yo le he querido entender que el Reglamento autorizaba el hacerla de un punto.
Por supuesto, si la implicación es que se retiran todos los puntos, hemos dicho que no, que los puntos posteriores los mantenemos.
Por tanto, eso querrá decir que parece que no.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

O sea, que sigue desconociendo el Reglamento.

 

**El senyor Godoy García:**

 

La interpretación del Reglamento no lo permite

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Que sigue desconociéndolo, parece que no.
.
.
, que es que no.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Para esto tenemos al presidente.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

O sea, que no está dispuesto a retirar la iniciativa para.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señora Ninet.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Y supongo que la Entesa.
.
.
¡Ah!
, parece que están negociando ahora.
*(Remors)* No es posible.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, que lo aclare el presidente.
Si se puede hacer del punto uno dejando los demás como deglosando en dos, bien.
Y si no, por supuesto que no.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president.
Pero vamos a informarle de qué se trata, que no estaba, acaba de incorporarse.

 

**El senyor president:**

 

Este presidente entiende que el señor Godoy solo acepta separar de una de las iniciativas, de las diez iniciativas u once, separar un punto del resto.
*(Remors)* O dos puntos del resto.
Es decir, desglosar de una de las iniciativas parlamentarias y el resto retirarlo.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

¿No lo acepta?
No, no, lo que pida el Reglamento.
O sea, ¿que no es posible?
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor.
Solo cabe en una transaccional la retirada de la parte que no está conveniada.
Si ustedes pueden retirarla, lo hacen, y si no, no cabe.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Bé, ni sopem ni el pare es mor.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Such, tiene la palabra.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Sí, senyor president.

És a dir, si hi ha una proposta de resolució amb què estan d'acord en una part i es pot transaccionar, sense que se retire la resta i es vote la resta, nosaltres estem disposats.
I estem disposats a acordar amb el Grup Parlamentari Popular el que faja falta, sempre i quan se mantinga la resta i ells voten, el Partit Popular, vote el que considere oportú a la resta.
Amb això nosaltres no tenim cap problema.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president.
Per a aclarir.
El Reglament especifica clarament que se pot fer una proposta alternativa si va signada per tots els grups i si el proponent de la iniciativa inicial retira la seua.
Això diu el Reglament.
Per tant, o l'acceptem, si estan d'acord ho fem aixina, i si no estan d'acord, què anem a fer?
, mos conformarem.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Evidentment, considerem que el tema és de la suficient importància.
En tot cas, respecte al tema del programa Aigua, com vostés bé han dit, en tot el debat, la importància de l'aigua, perquè poguérem aprovar això.
Per això el que plantegem és que se separe i continuem nosaltres mantenint la resta i vostés voten el que consideren oportú.
Ara bé, si vostés volen obligar que nosaltres retirem la resta de la proposta perquè vostés aproven sols una part, ens pareix que això no és anar pel bon camí del consens.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor Such, se nota que vosté estava en els corredors.
Que qui ha fet eixa proposta he segut jo i no vosté ni el seu grup.
He segut jo el que he dit que estava disposat a demostrar i a acceptar el punt 1 i el punt 4 de la proposta de resolució 27.
536, però que era necessari, amb el Reglament en la mà, que fóra signat primer pels tres grups, i segon, que comporta la retirada dels altres tres punts, que no tenen major transcendència per a vostés, i que prevalguen els dos més importants del programa Auia.
Ho he proposat jo i estic pendent que vostés se pronuncien, però dintre d'allò que el Reglament contempla.
O siga, que vostés no han proposat res, vosté estava fora i ha aplegat tocant d'oïda, i això és el que no pot ser.

Total, que no l'accepten, no?

 

**El senyor president:**

 

Perdón.
Señor Such.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Es que este es el receso en público, si no, después cuentan lo que quieren.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, por favor.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor president.

És evident que no hi ha cap voluntat d'acord, perquè ens estan emplaçant que retirem la resta, i per tant, nosaltres no anem a retirar la resta.
I com no té voluntat d'acord el Partit Popular, en este cas nosaltres.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores.

 

**El senyor Such Botella:**

 

.
.
.
no retirem i que voten el que consideren.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

.
.
.
i que voten en contra del programa Aigua i del que són beneficis per a esta comunitat.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Gràcies, senyor Such.
Ja ho ha aclarit vosté, ja ho ha dit, que estan en contra, que no estan disposats a fer-ho.
Doncs, moltes gràcies.
Que conste en el *Diari de Sessions*.

Senyor president, me dóna la rèplica ja?
*(Remors)* Clar, ara ho ha dit clar.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

**El senyor president:**

 

Señores, yo creo que ya está bien.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Restableixca'm l'horari.

 

**El senyor president:**

 

Se lo restablezco inmediatamente.
Tiene usted la palabra.
.
.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
para continuar su intervención, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Donada la impossibilitat que el Grup Socialista accepte aplegar a eixe acord, procedixc al torn de rèplica, com reglamentàriament està preceptuat.
*(Remors)* Gràcies, senyora, gràcies.

Mire, senyor Godoy, l'actuació irresponsable i ambigua del Ministeri de Medi Ambient és la que ha posat en perill la continuïtat i la viabilitat del transvasament del Tajo-Segura i del Xúquer-Vinalopó.
A més, han plantejat reformes legislatives molt perjudicials per als usos de l'auia predominants en el nostre territori, tractant d'imposar preus d'auia que l'agricultura no pot assumir.
Això és el que vostés han fet.

Al mateix temps, s'ha reduït dràsticament la inversió de l'estat, aixina que no faça ostentació vosté del que invertixen.
Mire, en l'any 2003 l'estat va licitar 200,5, o siga, 200 milions i mig d'euros en obres hidràuliques a la Comunitat Valenciana.
En l'any 2004 vostés n'han licitat 8,8, 8,8.
Vergonya ha de donar-los parlar d'estes qüestions.

Quina ha segut la resposta del Consell de la Generalitat.
Mire, la resposta del Consell ha segut, d'una banda, defendre els drets i els interessos de la comunitat exigint el transvasament de l'Ebre, l'acompliment del Pla hidrològic del Xúquer i la garantia de continuïtat del Tajo-Segura, i per un altre, reforçar el compromís amb totes les actuacions i les infraestructures que puguen millorar la situació dels recursos hídrics en la Comunitat Valenciana.

S'està potenciant la inversió i infrastructures hidràuliques, amb èmfasi en les actuacions que permeten estalviar i gestionar millor l'auia disponible al llarg d'esta VI legislatura.
Des de 1996 són les polítiques que el Consell de la Generalitat està portant a efecte, està desenrotllant en esta comunitat.

S'ha aprovat el segon Pla director de sanejament d'auies residuals de la Comunitat Valenciana, per Decret 3 d'octubre del 2003.
Estan ja en servici o en marxa obres per valor de 337 milions d'euros, la qual cosa suposa el 60% del total de la inversió del pla a finançar per la Generalitat, que són 580 milions d'euros.

Amb les actuacions de depuració acabades en esta legislatura o que estan ara en execució, es millora i amplia la capacitat de tractament per a 316 hectòmetres cúbics d'auia residual a l'any, i en estos moments estan licitats o adjudicats i pendents d'inici altres actuacions per a millorar la depuració d'altres 18 i mig hectòmetres cúbics a l'any.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

La reutilització d'auies residuals depurades ha aconseguit el 160 hectòmetres cúbics/any.
Amb les obres que estan ara en execució en esta legislatura es podrà arribar fins als 200 hectòmetres cúbics.

Actualment es depuren amb tractament terciari, que és la màxima qualitat, com la seua senyoria deu, supose que deu saber, 18 hectòmetres cúbics a l'any.
Amb les actuacions que estan ara en execució s'incrementarà en 255 hectòmetres cúbics més a l'any.

S'han posat en marxa actuacions dels plans d'abastiment previstos en el PAU que garantixen un subministrament de millor qualitat a més de 600.
000 valencianes i valencians, i a una població turística molt important: Camp de Morverdre, tercera i quarta fase; la Ribera, tercera fase, la Marina Alta, primera fase.

S'ha posat en marxa un pla d'emergència contra inundacions en deu municipis de Castelló i quatre de València, amb una inversió de 51 milions d'euros.

La Generalitat ha iniciat la modernització de regadius en la Séquia Reial del Xúquer, com he dit, complint els compromisos assumits amb els regants i amb el Ministeri de Medi Ambient.

Amb les actuacions executades o ja iniciades en esta legislatura, la inversió mitjana anual en infraestructures hidràuliques és ara de 144 milions d'euros/any.
En 1991 al 94 se van invertir en eixos quatre anys que governaven vostés 56 milions d'euros per any.
Si descompten la inflació, del 33%, entre 1995 i 2005 la comparació és 56 milions/any en 1991-94 i 97 milions d'euros/any actual.

Què vol dir això, senyor Godoy?
Que el Govern de la Generalitat sí que ha fet els deures.
El Govern de la Generalitat.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

­Acabe, senyor president­ .
.
.
sí que ha complit al cent per cent els compromisos, no solament amb els regants, amb els usuaris, sinó a més amb tota la societat civil valenciana.
Perquè allò formava part del nostre programa de govern, i quan portem escassament mitja legislatura resulta que allò està complit al cent per cent.
Però no mos parem ahí, continuem avançant.
Igual com hem fet en el primer Pla de sanejament, que no mos vam conformar i vam elaborar i estem executant ja el segon.
Igual ocorre amb esta política hidràulica que el Consell de la Generalitat porta endavant.

Per contra, què és el que vostés mos proposen?
Mire, un programa Auia fantasma.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que està basat en actuacions ja contemplades en el PHN i que són necessàries, clar que sí, però a més de l'auia de l'Ebre, a què no renunciem ni renunciarem.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Vamos a proceder a la votación de las propuestas de resolución presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Una a una?
*(Remors)*

Comenzamos la votación.
Propuesta de resolución número 27.
536.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 32 votos a favor, 48 votos en contra.

Vamos a continuación a votar la 27.
537.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra.

Ahora la propuesta de resolución número 27.
538.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 31 votos a favor, 48 votos en contra.

Propuesta de resolución 27.
539.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra.

Votamos ahora la 27.
540.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra, ninguna abstención.

Pasamos a votar la 27.
541.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 41 voto en contra, ninguna abstención.

Procedemos a votar la 27.
542.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 41 votos en contra.

Ahora procedemos a votar la 27.
543.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra, ninguna abstención.

Ahora votamos la 27.
544.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra, ninguna abstención.

Ahora votamos la 27.
545.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 32 votos a favor, 42 votos en contra, 6 abstenciones.

Y a continuación votamos, finalmente, la propuesta de resolución 27.
546.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42 votos en contra, ninguna abstención.

A continuación entramos en el punto número tres del orden del día, que dice preguntas tramitadas por el procedimiento especial de urgencia, de acuerdo con la resolución de carácter general 2/VI, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana-Entesa, registro de entrada 26.
244.
*(Pausa)* La realiza el diputado del grupo Entesa, Joan Antoni Oltra, al honorable señor conseller de Infraestructuras y Transportes.
Por favor, señor Oltra, tiene la palabra.

 

 

 

 

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i formulada pel diputat Joan Antoni Oltra i Soler, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, al conseller d'Infrastructures i Transport, senyor José Ramon García Antón, sobre en quina situació es troba el soterrament de les vies del metro al seua pas per Benimàmet (RE número 26.
244).*

 

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller.

La pregunta fa referència al que podríem dir un vot de mostra de l'estat en què es troben les línies de ferrocarril convencional al País Valencià.
En concret estem parlant del barri de Benimàmet, en un problema ja crònic des de fa molts anys, que estan patint els veïns de la zona, dels quals hi ha ací una representació.
I que ha tingut accidents, molèsties de tot tipus, i molt recentment inclús és un tema que en diverses ocasions hem portat a debat en aquestes Corts.
Sempre hem trobat per part de vostés moltes promeses, molts convenis, molts protocols, però de forment ni un gra, com vulgarment se sol dir.
Per tant, la pregunta nostra és si vosté està en condicions de poder garantir-nos dir quina és la situació real d'eixe projecte, d'eixa necessitat de soterrament i d'eliminació del problema que avui estan patint en eixa zona.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra el honorable señor conseller don José Ramón García Antón.
Un momento, señor conseller.
*(Pausa.
Remors)*

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transport:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Oltra.

Yo creo que, como su señoría conoce, en los últimos tres meses hemos tenido importantes avances respecto al soterramiento de vías en Benimàmet.
En primer lugar, fue el pasado mes de enero cuando se firmó un protocolo de colaboración con el Ayuntamiento de Valencia para proceder a este soterramiento.

¿Cuál es la actuación que se planteó en ese protocolo?
Vamos a soterrar más de un kilómetro de vía, y construir una nueva estación subterránea que reemplazará la actual en Benimàmet.
Esta actuación permitirá una mejora del servicio prestado a la zona, una reducción de los tiempos de recorrido, una mejor integración urbana del ferrocarril, y además la supresión de dos pasos a nivel para vehículos y uno peatonal.

Hemos sometido ya a información pública el anteproyecto, terminando el plazo precisamente de esa información pública la semana pasada.
Estamos estudiando las alegaciones que se han presentado, y preparando la contratación de la existencia técnica para hacer el proyecto constructivo, el proyecto de construcción.
Para ello contamos, de acuerdo con el protocolo, con un plazo de nueve meses.
En nueve meses tenemos que tener el proyecto de construcción hecho.

Con ese proyecto de construcción, y conocido el coste total de las obras, se establecerá un convenio con el ayuntamiento que permitirá la financiación paritaria de la obra y contrataremos las mismas.
En principio tenemos previsto que sea ejecutada por el ente gestor de infraestructuras de la red de transporte y puertos de la Comunidad Valenciana.
Un tema importante de esa operación, es que vamos a aprovechar los beneficios urbanísticos que pueda generar el soterramiento, tanto para financiar las propias obras como para generar un importante volumen de suelo para vivienda protegida.

Finalmente querría colocar esta actuación en un contexto quizá un poquito más amplio.
De una parte tenemos un programa de actuaciones de integración urbana de las líneas de Metro Valencia.
Hay dos tipos de actuaciones contempladas.
Unas de soterramiento, como el que estamos examinando hoy en Benimàmet, y otros dos que también ya han pasado por la fase de exposición pública en Burjassot, Godella y en Alboraia.

Son actuaciones que vamos a realizar en colaboración con sus respectivos ayuntamientos, dado su fuerte contenido urbanístico, la aparición de plusvalías importantes.
Y además de soterramientos estamos trabajando en actuaciones de integración ferroviaria, en los once núcleos urbanos que recorre en superficie la línea 3 hasta llegar a Rafelbunyol.

De otra parte esta actuación también se encuadra en las actuaciones que estamos ejecutando de modernización de la línea 1, actuaciones que la están colocando al mismo nivel que las líneas más recientes.
Son varias, no quiero señalarlas porque acabaría con todo el tiempo.
Pero verá que hay una verdadera preocupación por ese tema, y trabajos muy concretos.
Y en este caso fue en el mismo barrio de Benimàmet donde expusimos el anteproyecto, donde firmamos el protocolo la alcaldesa y yo, y donde se dio a conocer a todos los vecinos de aquella zona hace aproximadamente unos tres meses.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyor president.

Senyor conseller, jo crec que a les seues promeses li passa un poc com al micròfon que ha tingut, a pesar de ser vosté el conseller d'infrastructures ha fallat estrepitosament.
Jo crec que en este problema de Benimàmet, jo ja li he avançat que coneixia l'existència d'eixe protocol, coneixia l'anunci públic del tema de l'avantprojecte.

Però és que vosté ja fa molts anys que està prometent solucions a una cosa que no arriba mai.
Jo no vull traure ací a relluir els problemes, els accidents, etcètera, que estan passant allí.
Jo tinc ací el debat que.
.
.
la resposta que em va fer vosté a una pregunta feta per aquest diputat en juliol, es va publicar en juliol de l'any 2000.
Si vol li la puc llegir.

Vosté deia que en aquesta legislatura ­la passada, la pa-ssada­ la seua conselleria s'havia fixat com a línia d'actuació preferent, la supressió de passos a nivell, i precisament una de les actuacions programades se desenvoluparà a Benimàmet.
Això ho deia vosté per escrit en l'any 2000.
La legislatura acabà en el 2003 i no va fer res absolutament.

També tinc una altra resposta seua en la qual diu que està estudiant en l'Ajuntament de València solucions financeres al problema que se plantejava.
Any 2001.
Va massa espaiet tot això, senyor conseller.
El protocol és cert que està ahí.
Que per cert, l'alcaldessa de València aprofita per a requalificar horta, eh, de pas, ja que estem parlant del tema, doncs menys horta que se protegix.
Això és un document que pot tindre validesa o no, perquè incompliment de protocols i incompliment de convenis hi ha tots els que es vulga.

Ha tret vosté ara a exposició pública l'avantprojecte.
L'avantprojecte que segons la mateixa documentació estava, se va encarregar en l'any 2001, ja va eixir a concurs la redacció d'eixe avantprojecte, del 2001.
Estem en el 2005.
Encara no tenim projecte.
A eixe ritme, senyor conseller, jo no sé els anys que hauran d'esperar el veïns de Benimàmet a resoldre eixa papereta.
I quan dispose del perfil del projecte, quedarà l'altre tema, el tema del finançament, el tema de si l'Ajuntament de València complix o no complix els seus compromisos quant a la part que li toca, que és una part important.

Per tant, nosaltres el que sí observem és massa lentitud, massa despreocupació per part de la seua conselleria en resoldre un problema que tenen ahí, damunt de la taula i que està afectant a molta gent.

Ja sé que jo, comparant açò amb el tema de l'Ave, per a vosté deu ser de riure, però sí que li demane una cosa: deu vosté de preocupar-se més d'aquestos xicotets ­entre cometes­ problemes, però que estan afectant al dia a dia de la gent.
Això és una cosa que està ahí, i eixa necessitat està ahí, i vosté haurà xarrat amb la gent, vosté haurà signat convenis, però vosté ha perdut la credibilitat, i l'ha perdut, vaja, amb ganes, perquè és que ha passat massa temps, han passat massa anys sense resoldre eixa problemàtica, i ahí està eixa representació de veïns que no es fia de les seues paraules.

Per tant, nosaltres voldríem un compromís molt més seriós, a pesar que la seua paraula, vist el que per escrit ens ha contestat en altres ocasions, la veritat és que té molt poca fiabilitat.
Però sí ens agradaria un major compromís per part de vosté.
No hi ha un compromís no tan sols en el pla d'infraestructures estratègiques, que s'hi fa referència en el document: no figura expressament el soterrament, l'eliminació d'aquest pas a nivell.
Figura, a la millor, com a objectiu general, com a objectiu concret no està, i tots sabem eixe pla d'infraestructures estratègiques com s'ha fet i el finançament que té.

Per tant, dubtem molt, la veritat, senyor conseller dubtem molt i no ens agrada aquesta qüestió.
Creem que és una qüestió que deuria tindre un cert caràcter prioritari per la problemàtica, per la constant reivindicació, per la necessitat que té eixe tema d'estar resolt.
I vosté jo crec que ho coneix perfectament, vosté s'ha reunit amb veïns.
.
.
Hi han hagut accidents, inclús molt recentment ahí.
.
.
Ja sé que part és una imprudència de la persona que va ocasionar eixe accident mortal, però això està ahí i pot tornar a repetir-se en qualsevol moment.

Per tant, sí li demanem, eh, eixa urgència per resoldre un problema que el tenim.
No és que haja de vindre, és que està damunt de la taula, i hi han hagut massa promeses, senyor conseller, massa incompliments, i no és una cosa tan difícil, ni tan car, ni tan impossible de fer.

Per tant, estem parlant de resoldre un problema en la mateixa ciutat de València, que està reivindicat per tot el món, que se suposa que vostés tenen la voluntat política de resoldre-ho, però que fins ara no han passat de promeses i d'uns quants documents que cal vore si veritat este és l'últim document o encara en queda algun altre més a fer.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Por favor, señor conseller, tiene usted la palabra.

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Gracias, presidente.

La verdad es que no esperaba del señor Oltra el que aprovechara una oportunidad desgraciada, que él sabía perfectamente y conoce perfectamente que fue un accidente provocado por una mala acción de un conductor determinado, y que usted aprovechara esa circunstancia para traerse a nadie aquí y para defender un tema al que no hemos adelantado mucho en esa cuestión.

Usted conoce perfectamente que la alcaldesa y yo, dos meses antes de eso, habíamos firmado ese protocolo, presentamos el anteproyecto y nos comprometimos a, en nueve meses, tener el proyecto y una fórmula determinada de financiación, y que lo vamos a hacer, como estamos haciendo un montón de cosas.
Usted sabe que la inversión que estamos haciendo en eliminación de pasos a nivel, la inversión que estamos haciendo en seguridad vial, la inversión que estamos haciendo en transporte metropolitano en esta área metropolitana y en la de Alicante, no se ha hecho nunca ­¡nunca!
­ por este Gobierno, ¡nunca!
, y ahora se está haciendo.

Lo sabe perfectamente en todas actuaciones de metro, de tranvía, de seguridad, de eliminación de pasos, lo conoce perfectamente y, cuando quiera, lo debatimos particularmente, pero no esperaba de usted que aprovechara una circunstancia de estas para sacar un tema, cuando nos adelantamos a él con bastante tiempo.

Gracias.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i **formulada per la diputada María del Carmen Nácher Pérez, del GP Popular, al conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre què en fa la Generalitat per a la conservació, l'adequació i la posada en valor de l'art rupestre de la Comunitat Valenciana (RE número 27.
270).***

 

 

**El senyor president:**

 

Pasamos a la siguiente pregunta, que corresponde a la número 27.
270, presentada por la ilustrísima señora diputada María del Carmen Nácher Pérez al conseller de Educación, Cultura y Deportes.

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, hui que anem a tractar un tema sobre l'art rupestre, que és un tema de patrimoni inclòs dins de la llista del patrimoni mundial de la Unesco, m'agradaria aprofitar per a felicitar-lo a vosté i a tota la conselleria per aconseguir que la candidatura del Tribunal de les Aigües siga una candidatura, siga una realitat ja, perquè puguen reconéixer-la com a bé d'interés immaterial per la Unesco.
Per tant, el felicite, i com a ciutadana d'esta comunitat, li done les gràcies per poder *(inintel·ligible)* que el nostre patrimoni siga universal cada dia més.

Ja em centre en la pregunta, i dir-li, l'art rupestre de la Comunitat Valenciana està inclòs en la llista de patrimoni mundial de la Unesco des de 1998.
De tots és sabut que una cosa és estar inclòs i després cal conservar-lo, restaurar-lo i cuidar-lo cada dia més i, al mateix temps, difondre'l.

Per això li pregunte: què està fent la Generalitat per a la conservació i l'adequació de la posada en valor de l'art rupestre?

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula l'honorable conseller d'Educació i Cultura, senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esports:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Nácher, li agraïxc la seua pregunta i també li agraïxc la felicitació, efectivament, la candidatura del Tribunal de les Aigües com a patrimoni.

Tots sabem que la iniciativa de la Generalitat Valenciana l'any 1996, les comunitats autònomes d'Aragó, de Catalunya, Múrcia, Andalusia i Castella-La Manxa, junt amb la nostra, van decidir promoure davant de la Unesco la incorporació de l'art rupestre de l'arc mediterrani a la llista del patrimoni mundial.

El comité del patrimoni mundial es va reunir a Kyoto en el 1998 i va aprovar la seua incorporació a la llista del patrimoni mundial.
Amb esta declaració culminava l'interés de la Generalitat per dignificar l'art rupestre prehistòric, que és un dels béns més particulars del nostre patrimoni.

Però l'obtenció de la declaració no era un fi en si mateix, sinó un marc, una ocasió per a executar un projecte més ampli de gestió integral del nostre art rupestre, que forma més de quatre-cents conjunts distribuïts en noranta municipis de les tres províncies.

Quant a la conservació, que era un dels temes més importants, es partia d'una situació lamentable, molt lamentable, ja que bona part dels conjunts d'art rupestre més emblemàtics presentaven seriosos problemes de conservació, com a conseqüència de l'abandó de decennis i, a més, presentaven problemes d'espoliació, que no s'havien pogut o volgut evitar anteriorment.

Per a abordar estos problemes, l'any 1997 vam organitzar en el Museu de la Valltorta el I Congrés internacional sobre conservació i difusió de l'art rupestre a l'aire lliure en l'ambient mediterrani, amb l'assistència dels màxims especialistes.
El resultat d'esta trobada va ser el disseny d'un programa extens d'intervenció, de conservació preventiva, que ens ha permés millorar sensiblement la conservació del nostre art rupestre.

Els primers treballs es desenrotllaren al barranc de la Valltorta, van seguir les coves de l'Aranya de Bicorp i els conjunts de la Sarga a Alcoi, i, des de llavors, tots els anys es desenrotllen de conservació preventiva promoguts per la Direcció General de Patrimoni Cultural Valencià i coordinats pel Museu de la Valltorta.

Enguany s'han iniciat treballs de conservació en els següents conjunts: la cova Remígia en Ares del Mestre, en Castelló; el Charco de la Pregunta en Enguera, València; Las Clochas en Gestalgar, València; l'abric de Roser, Millares, València; i es continuen els iniciats els anys anteriors en l'important conjunt de la Sarga, en Alcoi, i en la cova de les Meravelles de Gandia.

Estes mesures de conservació s'acompanyen d'una política activa de protecció física mitjançant la tanca dels conjunts més vulnerables.
S'han protegit des del 1997 més de 32 conjunts; enguany s'està intervenint al barranc de les Coves de Salem a Benirrama, l'abric de Santa Maria, en Racó de Sorellets, etcètera, i s'ha dissenyat i s'està desenrotllant un pla de senyalització de tots els conjunts de manifestacions rupestres.

A més a més, un dels projectes més importants i més rellevants és la creació del Centre de Documentació de l'Art Rupestre Mediterrani, que té com a projecte prioritari la realització del primer catàleg ­el primer­ de l'art rupestre valencià, la publicació del qual està prevista per a enguany, per a 2005.

Respecte a la difusió, s'ha avançat d'una forma molt significativa.
La llei 4/1998, d'11 de juny, de la Generalitat Valenciana, del patrimoni cultural, inclou la figura del parc cultural en la categoria de bé d'interés cultural de caràcter immoble, i el definix com a espai que conté elements significatius de patrimoni cultural integrats en un medi físic rellevant pels seus valors paisatgístics i ecològics.

En l'actualitat s'està treballant en la creació de tres parcs culturals en els territoris de la nostra comunitat més rics en art rupestre: la Valltorta-Gasulla a Castelló; Bicorp-Millares a València; i el Pla de Petracos a Alacant.

Jo no m'estendré en la definició i en les característiques d'estos parcs, que mos portaria massa temps, però que el que sí vull dir-li és que, a més d'eixos parcs, s'està treballant en la redacció d'altres projectes com el de Morella la Vella, a Morella, Castelló, i el del Valle de Baldovar d'Alpuente, ací, a la província de València.

Cal destacar que tots estos projectes configuren una xarxa unitària caracteritzada al seu torn per la diversitat, perquè s'emplacen en paisatges molt diferents; la complementarietat respecte a l'oferta turística de sol i platja, perquè es troben en territoris interiors, enfront d'enclavaments costaners, en què hi ha una intensa activitat turística: la Valltorta-Gasulla enfront de l'eix Orpesa-Vinaròs; Bicorp-Millares enfront del sector Cullera-Gandia; i el pla de Petracos en l'interior de la Costa Blanca.
I articulen, a més, un recorregut nord a sud des de l'Alt Maestrat fins a la muntanya d'Alacant, configurant una oferta molt atractiva en els territoris d'interior de la nostra comunitat.

Finalment, assenyalar que la xarxa de parcs es complementa amb actuacions de posada en valor de conjunts dispersos però rellevants.
Com ja he dit, la Sarga d'Alcoi, la cova de Meravelles, els conjunts de Falfiguera de Xulilla i Las Clochas de Gestalgar.

En definitiva, senyoria, estem treballant, i crec que d'una manera intensa, per potenciar este aspecte tan important de la nostra cultura i he de dir-li que he encomanat que per al pròxim desembre estiga completada una publicació de difusió, per tal que este conjunt de riquesa patrimonial que tenim ací a la Comunitat Valenciana, puga ser encara difós d'una manera més completa.

Moltes gràcies, senyoria.

 

 

 

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i **formulada per la diputada Carolina Salvador Moliner, del GP Popular, al conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre quines actuacions o quines iniciatives té previst dur a terme la conselleria, per a promoure i incentivar la investigació i el coneixement del patrimoni arqueològic i paleontològic de la Comunitat Valenciana (RE número 27.
271).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, que correspon al Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 27.
271, i per a la formulació de dita pregunta té la paraula la senyora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Honorable senyors consellers.

Senyores i senyors diputats.

Senyor conseller.

És per tots nosaltres coneguda la inquietud del nostre govern, del Govern Valencià, per la protecció, conservació, difusió, foment, investigació acreixement del patrimoni cultural valencià.
Prova d'això és la Llei 4/98, d'11 de juny, del Patrimoni valencià, que en el seu títol tres regula tot el que és la riquesa del nostre patrimoni arqueològic i paleontològic.

Centrant-me voldria fer-li una pregunta.
Quines actuacions i iniciatives té previstes realitzar la Conselleria de Cultura, Educació i Esports, per promoure i incentivar la investigació i el coneixement del patrimoni arqueològic i paleontològic de la Comunitat Valenciana?

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller d'Educació i Cultura, senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esports:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Salvador.

Efectivament, com vosté molt bé ha assenyalat, la Llei del Patrimoni cultural valencià del 98, constituïx el marc legal de l'acció pública dirigida a la conservació, difusió, foment i acreixement del patrimoni cultural en l'àmbit de la nostra comunitat.
És en eixe context on es duen a terme, per part de la Generalitat Valenciana, directament o indirectament, col·laborant amb altres administracions, les actuacions encaminades a la conservació i coneixement del patrimoni, i en l'anterior pregunta hem tingut també una mostra de com fem estes coses.
Tenim un tracte especial i específic, el patrimoni arqueològic i paleontològic de la comunitat.

Este patrimoni, per la seua naturalesa, requerix el desenrotllament de determinades actuacions investigadores, que permeten el seu coneixement des del punt de vista científic, a partir del qual es poden avaluar les mesures que resulten necessàries per a la seua conservació.
Per tant, la política dirigida al patrimoni arqueològic i paleontològic, en primer lloc ha de dirigir-se a la seua investigació per a oferir, posteriorment, la possibilitat de la seua protecció i posada en valor front a la societat sencera.

En conseqüència, és de vital importància que la línia d'actuació pública camine a incentivar la realització d'aquelles intervencions arqueològiques o paleontològiques, que permeten aprofundir en el coneixement d'este patrimoni.
Que, a més a més, ens permetrà això que es puga exercir una tutela adequada, en obtindre informació sobre l'existència i el valor dels vestigis que representen la història de la comunitat.

A través de la Llei de pressupostos s'ha establit per part de la Generalitat Valenciana, diverses línies pressupostàries destinades a l'estudi, investigació i coneixement del patrimoni d'esta naturalesa.
Concretament hi ha una convocatòria d'ajudes anual per al present exercici, que munta prop als cent mil euros, objecte de la qual és la realització d'actuacions arqueològiques i paleontològiques en jaciments de la Comunitat Valenciana.

També a través de la Llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana, es preveu la dotació amb caràcter nominatiu a les universitats de la Comunitat Valenciana, per al desenrotllament d'actuacions en el marc del patrimoni arqueològic i paleontològic, ja que l'aportació científica en este camp és essencial.
Per això, les universitats d'Alacant, Castelló i València, compten també en partides pressupostàries en el present exercici en diverses dotacions, en la finalitat d'actuacions arqueològiques integrades en un programa anual.

Amb caràcter general, en el dit programa s'inclouen projectes específics per a l'exercici de què es tracta, o projectes generals d'intervenció.
En el cas, per exemple, de la Universitat de Castelló, i com a projectes de més llarg abast, cal ressaltar les actuacions desenrotllades en la cova Fosca, al terme municipal d'Ares del Maestre.
En el cas de la Universitat d'Alacant, l'estudi del jaciment de l'Alcúdia, del municipi d'Elx.
I en la Universitat de València, el jaciment del Molón, a Camporrobles.

Quant a la realització d'actuacions dels jaciments paleontològics, a més n'hi ha partides assignades complementàries per a les universitats.

Quant als diversos ajuntaments que compten amb un patrimoni arqueològic en principi rellevant, perceben ajudes *(La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)* que van des de quantitats diverses, que poden oscil·lar entre els 20.
000 i 56.
000 euros.
I són de destacar les ajudes consignades a l'Ajuntament de València, d'Alacant, de Dénia, de Requena, de Villena, d'Alzira, entre d'altres.
Però a més, estes contribucions als ajuntaments i altres entitats que es desenrotllen en este àmbit per la conselleria que tinc l'honor de dirigir, es duen a terme, a més, actuacions directes en estos àmbits, directament la conselleria, en tots aquells casos en què es tracte de jaciments d'especial protecció, o que requerixen intervencions específiques per la seua necessitat.

En estos moments estan previstes desenrotllar les actuacions següents.
En relació en el patrimoni arqueològic, diverses actuacions relacionades en l'art rupestre que han sigut anteriorment tractades en detall en la pregunta anterior i que per tant no repetiré.
En relació en el patrimoni paleontològic, està previst que en breu s'inicien unes actuacions concretes en el jaciment de Tambuc inclòs en l'expedient de declaració com a bé d'interés cultural dels jaciments d'*ignites* de la Comunitat Valenciana, i que s'ha plantejat davant l'Unesco per a la seua consideració com a patrimoni de la Humanitat.
Estes actuacions són bàsicament de neteja per al seu posterior condicionament ­em referisc al jaciment­, per a la seua visita pública, amb la instal·lació de passarel·les i altres infrastructures.

Pel que fa a l'àmbit estricte de la protecció del patrimoni arqueològic per part de la conselleria, podríem mencionar les següents actuacions: la cova de les Cendres, a Teulada; la cova de Parpalló, a Gandia; Santa Maria, a Castell de Castells; la cova de l'Or, a Beniarrés; el jaciment del tossal de la Font, a Vilafamés, i el jaciment arqueològic de Cabezo Redondo, a Villena; jaciment que a més de la tanca s'ha dut a terme una actuació de consolidació d'estructures excavades.

Al costat del que s'ha exposat, o juntament al que s'ha exposat, hi ha que destacar també la labor de difusió desenrotllada per l'administració autonòmica en relació amb l'art rupestre de la Comunitat Valenciana.
Que ja li he dit jo abans que se centraven ­a la seua companya­ a través del Museu de la Valltorta, a Tírig, que és un centre de la Generalitat Valenciana especialitzat, que ha permés centralitzar l'estudi i la investigació de l'art rupestre i la seua posada en valor.

També, exercint des de l'administració autonòmica la tutela del patrimoni arqueològic subaquàtic, que és un tema molt interessant.
Patrimoni que per la seua naturalesa específica requerix d'una atenció especial.
Per tant, a través d'una ordre de l'any 97 se va crear el Centre d'Arqueologia Subaquàtica de la Comunitat Valenciana, depenent d'esta conselleria, que s'orienta a l'inventari i documentació, protecció, conservació, estudi i difusió del patrimoni arqueològic submergit.
En este àmbit, pel citat el Centre d'Arqueologia Subaquàtica de la comunitat, s'han efectuat diverses actuacions, tendents sobretot a l'inventari i catalogació de jaciments arqueològics subaquàtics.

Quant a la tutela i protecció d'este mateix patrimoni s'han executat actuacions concretes.
Per exemple, les restes de Bou Ferrer, a la Vila Joiosa, o les restes de l'Albufereta a Alacant, en el qual s'han efectuat intervencions destinades a la seua investigació, consolidació i conservació.

I finalment, senyora presidenta, assenyalar que des d'esta conselleria s'està treballant en un text reglamentari, en què es desenrotllarà el títol tercer de la Llei del Patrimoni cultural valencià que regula el patrimoni arqueològic i paleontològic, per tal de continuar aprofundint en esta labor, que tant interessa als senyors i senyores del parlament i de l'oposició, pel que veig i pel que sent.

Moltes gràcies, senyoria.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i **formulada pel diputat Adolf Sanmartín Besalduch, del GP Socialista, al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre si restablirà la disciplina urbanística en el cas de l'hotel Atrium Beach de la Vila Joiosa, atès que presenta un nivell d'edificació que supera en molt la llicència municipal (RE número 26.
254).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a prosseguir en la pregunta registre d'entrada 26.
254, dirigida al conseller de Territori i Habitatge, i que formula l'il·lustre diputat Adolf Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Senyor conseller.

Tenint en compte que la Conselleria de Territori i Habitatge té l'obligació de tutelar la disciplina urbanística en qualsevol municipi de la Comunitat Valenciana, pensa restablir-la en el cas de l'hotel Atrium Beach de la Vila Joiosa, Alacant?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Sanmartín.

Pareix que és vosté l'únic que no s'ha assabentat, que ha sigut el Consell, a instància de la Conselleria de Territori i Habitatge, qui el passat 24 de setembre va adoptar l'acord d'imposar a la mercantil Hotel Luna S.
A.
, una sanció que consistix en una multa de 12.
020.
242 euros, amb 9 cèntims d'euro.
I al mateix temps, també espere que d'això també s'assabente avui, ha sigut el Consell qui ha instat a l'Ajuntament de la Vila Joiosa, com a administració pública competent, per a que ordenara a l'infractor la demolició de les obres il·legalitzables per excés d'edificació sobre l'edificabilitat permesa en el pla general *(Tus)* Perdó.
En el pla general d'ordenació urbana.

Per tant, és indiscutible i irrefutable que la decisió que ha adoptat el Govern Valencià respecte d'esta infracció urbanística, té la voluntat i la fermesa que es complisca la legalitat, i açò i no una altra cosa és el que succeirà, senyoria.
Es complirà per tant la legalitat.
La tutela que li correspon a la conselleria s'ha realitzat, s'ha executat dins del nostre marc legal.
I vosté jo crec que hauria de reconéixer hui ací que esta disciplina a la que vosté feia referència, s'ha complit absolutament en els termes que la legalitat planteja; per una banda, imposant la multa més important que s'ha posat per una infracció urbanística en esta comunitat mai, i en segon lloc, obligant a qui té les competències, com és l'ajuntament, que restablisca en una primera instància, dins de les seues competències, la demolició d'aquelles obres que s'hagen fet fora de l'edificabilitat que tenia en principi la llicència.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Senyor conseller.

Evidentment jo no li parle de la multa, que faltaria menys que no haguera de pagar.
Jo el que li vull dir aquí, i el que hem d'analitzar avui, és per què després d'any i mig d'haver-se paralitzat les obres a l'Hotel Atrium ­per cert, degut a un fet luctuós i no ni per ordre seua ni de l'ajuntament­ li seguixen sobrant encara onze altures; vulnerant el propi pla general del municipi, i les pròpies condicions estipulades en la llicència, resulta que en lloc de deu plantes se'n varen construir vint-i-una, la qual cosa ha suposat un excés d'edificabilitat proper als 80.
000 metres quadrats.
Ens trobem, per tant, amb una infracció urbanística de dimensió descomunal comesa per un excés d'edificabilitat d'altures.

A banda, jo li he de dir que la seua actuació al respecte, com a mínim em pareix sospitosa.
Em pareix sospitosa perquè com és possible que vosté declare el 22 de setembre de 2004, que tant l'ajuntament com l'alcalde de la Vila han actuat de la manera més escrupolosa?
És que ha oblidat que entre març de 2002 i març de 2003, i aquestes dates vosté les hauria de tindre, aquesta alcaldia que vosté tant defén, dicta sis decrets ordenant la paralització de les obres, però sorprenentment sens cap tipus d'efecte?
Unes vegades perquè l'ajuntament, segons deia, havia perdut l'adreça de la promotora.
Altres per defectes de forma en la notificació, i la més forta de totes, quan al final s'envien al jutjat els decrets de paralització emesos, resulta que no es presenta ningú de l'ajuntament al juí de faltes, malgrat estar degudament citat.
Per tant, l'actitud de l'equip de govern s'ha de qualificar d'obstruccionista i de connivència amb l'infractor.

Ara bé, segona qüestió, tant o més vergonyosa que la primera.
El 7 de juny de 2004, ho hauria de saber, la Direcció General de Planificació i Ordenació Territorial de la seua conselleria, de la seua, ordenà a la promotora la demolició de les obres il·legals i il·legalitzables; en el seu defecte ho havia de fer l'ajuntament, i en defecte de l'ajuntament, ho diuen vostés, ho ha de fer la conselleria.

Doncs bé, el termini per a complir aquesta ordre de tolerància zero finalitzava el 12 de setembre de 2004.
Han pa-ssat vuit mesos i ni la promotora ni l'ajuntament, que vosté sap que no vol tancar l'expedient ni vosté han fet res al respecte.
Segona sospita.

Tercera qüestió i tercera sospita.
Mire, em surt vosté abans de Pasqua, dient-mos que existeix la possibilitat ­no ho deia jo, ho diu vosté­, de tornar a estudiar l'expedient d'infracció si la promotora compensa d'alguna forma a l'ajuntament; quan parla de compensació s'està referint a la possibilitat de transvasar edificabilitats.
Perquè ho entenguen les seues senyories.
Miren, la promotora, mitjançant conveni amb l'ajuntament, li cedeix a aquest ics parcel·les al costat de l'hotel per a dotacions públiques, i d'aquesta manera es compensa l'excés d'edificabilitat i altures que és l'origen del problema.

Mire, senyor Blasco, això, a banda de ser il·legal, és simplement indignant.
Vosté, en qualitat de màxim responsable, no solament de fer complir la normativa urbanística, sinó també i sobretot de restituir la legalitat urbanística conculcada per una acció il·legal, no pot dir ni en broma que estudiarà aquest tipus de solució.

Vosté el que ha de fer és allò que va acordar la seua directora general el juny passat: executar la sanció disciplinària corresponent i demolir l'excés d'edificabilitat existent.
I prou.
Sap millor que jo que aquest tipus de compensacions o transvasaments d'edificabilitat no són viables, conforme als prevists en els articles 40 i 55 de la Lrau.

Però mire, quarta sospita.
El que són les coses, senyor conseller, el dia que vosté havia de comparéixer en aquesta trona ­que per cert, no ho va fer­, apareixia una sentència del jutjat del Contenciós Administratiu número 3 d'Alacant, que respecte el tema que estem tractant obliga a l'alcalde a convocar d'una vegada per totes un ple en menys d'un mes per a posar fi a l'expedient administratiu, conforme a l'article 184 de la Llei del sòl.
I recorda aquest mateix jutjat, i li recorde a vosté, en el seu fonament cinqué que: "en actuaciones que como la presente contradicen el planeamiento urbanístico, la administración resulta obligada a restaurar la realidad física alterada.
No existiendo la posibilidad de optar por ningún otro medio distinto o diferente".
Ho diu el jutge, no ho dic jo.
I li recorde: la sentència és del 4 de març; avui ja estem a 13 d'abril, i malgrat haver transcorregut un mes, el ple no s'ha convocat!
Aquest és l'ajuntament que vosté tant defén.
I vosté ho sap millor, millor que jo.
L'excusa que ha posat l'Ajuntament de la Vila és que d'acord amb un informe tècnic de l'urbanista municipal es suspén la tramitació de l'expedient de disciplina urbanística i s'inicia la tramitació d'un possible conveni entre la mercantil i el consistori per a després presentar-los-el a vostés.

Mire, ja està bé d'històries i d'embolics, senyor Blasco.
No li dóna vergonya que haja de ser el jutjat el que intente restablir la legalitat perquè l'ajuntament no ho vol fer i la seua conselleria passa de puntetes amb l'excusa que ha de ser l'ajuntament qui finalitze l'expedient i estudiar aleshores les solucions.
Vosté és el conseller que havia d'abanderar la tolerància zero contra les construccions al·legals per a demostrar la política implacable contra la rejola posada allí on no es deu?
El cas de l'Atrium és l'exemple il·lustratiu que qui té diners i influències pot canviar l'ordenament urbanístic en benefici propi, infringint d'esta forma els principis de legalitat i d'igualtat.

Mire, senyor Blasco ­i acabe­, jo represente un grup parlamentari que, malgrat no tenir a data d'avui majoria en aquesta cambra, té la responsabilitat, la decència i l'honradesa suficient per a exigir-li d'una vegada per totes que exercisca amb eficàcia i transparència les competències que la llei li atribueix per a la satisfacció i defensa.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Finalitze, per favor.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

.
.
.
de l'interés públic que té encomanat.

Aquest grup parlamentari observarà amb lupa qualsevol resolució que al respecte es puga prendre i, evidentment, ens reservem les accions legals pertinents amb objecte de restablir l'ordre urbanístic infringit i depurar les pròpies responsabilitats.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, per molts efectes teatrals que vosté vulga fer des d'ací, vosté no té ni tan sols la credibilitat moral per a dir algunes de les afirmacions que vosté ha fet ací.
Sembrar dubtes sense assenyalar ninguna qüestió concreta és propi dels demagogs que no tenen ningun argument i que damunt se presenten davant de l'opinió pública per a intentar confondre-la sense ningun argument seriós.
I en eixes intervencions, vostés a l'única cosa a què contribuïxen és a desacreditar-se, a quedar com una pantomima el que vostés volen portar ací i a intentar per tots els mitjans generar confusió a on no tenen vosté ni tan sols la més mínima credibilitat per a dir algunes de les coses que vosté ha dit.
*(Remors)*

I vaig a dir-li'n algunes més, vaig a dir-li'n algunes més.
Vosté que vol ací aparentar açò i vol fer este tipus de *paripé*, li vaig a dir a vosté alguna cosa més.
Primera.
Seria interessant que vosté sabera en el marc de quin pla general d'ordenació urbana es va fer esta sol·licitud de llicència i la llicència mateixa.
Pregunte vosté qui governava en eixe ajuntament en eixe moment.
*(Veus.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Bé, bé, això no té res a vore, això no té res a vore!

Segona qüestió, segona qüestió.
La tutela urbanística que li correspon a la Conselleria de Territori i Vivenda s'ha fet en els termes que marca la llei, i vaig a dir-li més, ficant la multa més gran que s'ha ficat ací per una infracció urbanística i demanant i exigint la demolició de tots els metres que s'hagen construït allí fora de l'edificabilitat plantejada.
Li pregunte a vosté: en tota la història de l'autonomia valenciana, en l'etapa del govern Socialista i en l'etapa del govern Popular, diga'm un sol cas, un sol cas on el responsable de matèria urbanística haja plantejat una sanció d'esta envergadura.
Diga-me'n una, diga-me'n una perquè a la millor l'única que troba vosté en l'anterior etapa és precisament de la persona que li parla, i això seria bo que vosté la sabera, la sabera, efectivament.

I la tercera cosa és que per molt mal que li sàpia, per molt mal que li sàpia, a la millor vosté ho ignora això, i és que estem en un estat de dret.
Quan se planteja una sanció per una infracció la persona afectada, i en este cas inclús fins l'ajuntament, té la potestat de poder presentar els recursos per a establir un procediment que tinga totes les garanties.
I això s'està complint d'una forma escrupolosa, i és més, és més, li vaig a dir a vosté, li vaig a dir a vosté per a la seua tranquil·litat, que este Govern no deixarà que ningú faça ninguna infracció, com no ho ha deixat fins ara, com no ho ha deixat fins ara, cosa que vosté, vosté podria tindre ací un poc de més memòria i traure alguns altres casos més que els toquen molt de prop, que els toquen molt de prop, i que també estem actuant sobre ells; li vull dir que l'actitud que ha tingut este govern de seriositat, de responsabilitat i de fermesa la va a mantindre.

Este Govern se compromet una vegada més i, a través de la persona que li parla, que la sanció se mantindrà en els termes que la llei marca i que se demolirà allò que estiga fora del que siga la legalització o no, del que estiga fora.
Perquè vosté parla de 70 o 80.
000 metres, però encara no ha portat ací un sols certificat on se certifique que eixe és l'excés d'edificabilitat.
*(Remors)* No, no, no, no, no, no, no, no, no assenyale eixe tipus de coses.
Vull dir-li a vosté que si és això, això és el que anirà fora.
Entén vosté?
I això serà no perquè ho diga vosté, sinó perquè ho ha fet este Govern, i perquè ho ha fet este Govern quan vosté i el seu govern de l'etapa anterior i ara mai ha fet una actuació d'este tipus.
*(Un diputat parla des de l'escó i amb el micròfon desconnectat)* Però qui diu que no vol tancar l'expedient?
Vosté és un ignorant quan parla aixina!
*(Protestes)* Els expedients se tanquen.
.
.
*(Protestes i aplaudiments)* Vosté és un ignorant i un irresponsable!

Els expedients estan tots sotmesos a l'imperi de la llei i tenen uns terminis.
Si vosté està convençut d'això podria el seu grup allí haver plantejat legalment una infracció per no haver-se tancat l'expedient.
I no ho ha fet!
No ho ha fet perquè no pot fer-ho.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Conseller, vaja finalitzant.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

.
.
.
Si el que a vosté el preocupa, i al seu grup, és.
.
.
, que jo crec que és el que els dol a vostés, el que els dol a vostés és que un govern haja actuat amb eixa responsabilitat, haja imposat una sanció, haja obert un expedient i intente restablir la legalitat urbanística d'una forma exemplar en esta comunitat com no s'havia fet mai.
A vostés això els dol i ara comencen ací a sembrar fins a quatre dubtes que aplique-se'ls vosté tots, aplique-se'ls vosté tots, perquè este Govern complirà el que ha dit.
I ho complirà dins del que marca la llei, no al capritx demagògic de vosté.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Finalitze, per favor, senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

.
.
.
que es deixa portar per quatre informacions que no tenen ninguna base.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Per a què demana la paraula, senyor Perelló?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta, porque por muchos acaloramientos que ha habido en esta cámara siempre hemos intentado respetar el decoro de los grupos y el decoro de los diputados *(remors)* por muy, por muy equivocados que estuvieran.
Y hoy se ha llamado "irresponsable" e "ignorante" vivamente a un diputado de nuestro grupo.
Y quiero que conste en acta la protesta de nuestro grupo.
Solamente es eso.

 

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i **formulada pel diputat Antonio Such Botella, del GP Socialista, al vicepresident del Consell, senyor Víctor Campos Guinot, sobre si té previst el Consell aplicar cap criteri per a evitar que la compra de terrenys per part de càrrecs públics acabe provocant requalificacions del sòl (RE número 27.
328).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Muchas gracias, señor Perelló.

Vamos a continuar, por favor, con la pregunta siguiente, que es la que corresponde al diputado Antoni Such Botella, del Grup Parlamentari Socialista, i amb registre d'entrada 27.
328 i dirigida al vicepresident del Consell.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Campos, té previst el Consell aplicar algun criteri per a evitar que la compra de terrenys per part de càrrecs públics acabe provocant requalificacions del sòl?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el vicepresident del Consell, senyor Campos.

 

**El senyor vicepresident del Consell:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Such.

El Gobierno tiene previsto, como hasta ahora, seguir actuando con responsabilidad y desde la responsabilidad aplicando la legalidad y, desde luego, procurando que las leyes, las normas sean cumplidas por instituciones, por particulares y en todo aquello que sea de nuestra responsabilidad hacer un seguimiento eficaz de esta política.
Ni más ni menos.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Campos, o siga, que pensen fer exactament el mateix que estan fent ara.
Per tant, no dir res, acatxar el cap i deixar que açò vaja com va.
I dic jo vaja com va perquè jo crec que este és un cas més de molts ja, desgraciadament, que estem patint ja en esta comunitat.

Quan es produïxen algun tipus d'accions o d'imputacions, i vull recordar, per exemple, l'última de la senyora Pilar Máñez, m'ix vosté i diu que va a posar-li tots els serveis jurídics a la seua disposició.
En el tema del senyor Fabra, quan estan dient empresaris que han pagat per determinat tràfic d'influències, vostés callen i donen la callada per resposta.
Quan s'imputa l'alcalde d'Alacant, també donen la callada per resposta.
Quan s'escapa l'interventor d'Oriola i diu que s'han emportat diners l'ajuntament governat pel Partit Popular, també callen vostés.
I, a més, quan s'imputa determinada gent damunt els donen faena, com a l'exsubdelegat del Govern de Castelló, damunt els donen faena.

El que estem preguntant hui és una cosa més, una més; una més de la que no obté resposta d'este Govern, del que el Govern no té res a dir.
No té res a dir quan el senyor alcalde de Torrevella, un dels pilars bàsics del campisme, per allí baix, un dels que ha recolzat el senyor Camps d'una forma decidida i important, agarra i compra uns terrenys en el terme d'Almoradí i paga 180.
000 euros.
I quina casualitat, quina casualitat que els ven per 5.
400.
000 euros.
Quina casualitat!
I jo dic: fins ahí, bé, igual la sort d'una compravenda d'este tipus, pot portar una persona a tindre una plusvàlua del 3.
000% en la compra d'uns terrenys.
Fins ahí, pot ser sort, pot ser que haja pegat un *pelotasso* completament legal.

Però, bé, el que ja no és tan normal, senyor Campos, i per això li ho demanem a vosté com a vicepresident; se suposa que ha de vetlar també per l'ètica i el comportament dels càrrecs públics en este sentit, el que no és tan normal és que precisament el que li compre els terrenys al senyor alcalde de Torrevella siga l'empresa que està fent els PAI en Torrevella.
Això ja no ho vegem normal.
Perquè això sí que és sospitós, si que és sospitós de tràfic d'influències i d'utilització d'informació privilegiada.
És molt sospitós.

I vostés no diuen res.
Vostés callen.
I no és que damunt callen sinó que el president Camps diu que açò ho ha conegut per la premsa i que no té res a dir.
El senyor alcalde de Torrevella ha manifestat que va comprar els terrenys per a fer la cria de gossos, per a fer la cria de gossos.
I ara resulta que ahir s'ha presentat en la Conselleria de Territori i Habitatge un concert previ per a fer una requalificació dins del Pla general d'ordenació urbana d'Almoradí, en el qual van a edificar-se 3.
500 vivendes.
És una casualitat més, una casualitat més.

Perdone, senyor Campos, però ja no estem per a bromes, ja no estem per a casualitats.
Jo li demane al Govern, al Govern de la meua comunitat, que actue, i que actue dient: "Açò no és possible que ocórrega"; que actue dient: "Anem a establir normes per a evitar que açò ocórrega"; que actue per a dir que els alcaldes o els càrrecs públics no poden exercir eixe tipus d'actuacions mercantils en empreses amb què ells contracten per als seus termes, o amb les que tenen relació.
Vosté seria dels més interessats, senyor Campos, a fer este tipus d'aportacions per a intentar netejar el que és la vida política d'esta comunitat.
Per desgràcia estem vegent, per desgràcia estem vegent, que açò no està ocorrent, i que a vostés se'ls va acumulant un cas darrere un altre, un cas darrere un altre i són incapaços de dir absolutament res.
I jo crec que ha arribat ja el moment que es prenga la iniciativa.

Li dic més, senyor Campos, mire, el Grup Parlamentari Socialista, com açò de la compra dels terrenys del senyor Hernández Mateo ocorregué quan ha sigut diputat, i ho ha dit, anem a demanar també que mos donen trasllat de la declaració de béns i interessos d'activitats i patrimoni de quan ell era diputat.
Anem a vore-ho, anem a vore fins a on ha arribat este home.
I, a més, anem a fer-ho en una proposició no de llei en el sentit que jo li estic indicant.

I jo emplace el govern del Partit Popular, el govern de la Generalitat, que assumisca eixa possibilitat que entre tots fem possible que això no torne a ocórrer.
I almenys que vostés siguen capaços des del govern de la Generalitat, siguen capaços que havent vist el que ha passat i generar-se plusvàlues del 3.
000%, i venen terrenys a empreses que estan edificant en Torrevella, i que estan edificant en Torrevella, vostés siguen capaços d'aplicar un codi ètic, siguen capaços d'aplicar un codi ètic i que accepten almenys les propostes que nosaltres anem a fer-los, per a intentar dir a la gent que açò de pegar *pelotassos* no està bé, açò de pegar *pelotassos* no està bé, no és correcte i que almenys donem tranquil·litat als valencians i a les valencianes que quan veuen este tipus d'actuacions i este tipus de transaccions fetes per càrrecs públics, almenys tenen dret a sospitar que açò no està clar i que ací hi ha gat tancat.

Nosaltres li emplacem a vosté que siga capaç de tirar endavant amb això.
I sé també, i sé també, perquè han muntat una espècie de campanya en el tema de Torrevella, del Grup Socialista, sé també el que va a dir-me.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Finalitze, per favor.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Jo espere que vostés siguen capaços, siguen capaços d'assumir propostes en positiu per a intentar que açò s'acabe i per a intentar netejar la vida política d'esta comunitat, que cada vegada, que cada vegada ens dóna la sensació que va pitjor.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el vicepresident, honorable senyor Campos.

 

**El senyor vicepresident del Consell:**

 

Moltes gràcies.

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Such, en primer lugar, una cuestión previa de su intervención.
Posiblemente cometamos errores en este gobierno y seguro que algunos de ellos podrán ser conocidos por los ciudadanos, pero en ningún caso vamos agachando la cabeza por ahí.
Nosotros vamos con la cabeza muy alta.
Porque nos podemos equivocar, pero actuamos, y trabajamos y mantenemos nuestra responsabilidad de gobierno desde la responsabilidad y haciendo las cosas siempre y únicamente pensando en el bien común, en los intereses de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, y sin ningún otro criterio, y con la cara muy alta, las manos muy limpias y dando la cara en todo momento, señor Such, señor Such.
*(Aplaudiments)*

Permítame, permítame que yo conteste lo que quiera contestar, que estaré acertado o no, y no adelante ya cuál va a ser mi contestación.
Pero, evidentemente, el gobierno no ha adaptado ninguna medida, ni posicionamiento, ni va a realizar ninguna acción concreta contra el portavoz socialista del Ayuntamiento de Torrevieja, *(Veus)* que tiene varias denuncias presentadas por particulares por cuestiones inmobiliarias que yo desconozco.
*(Veus)* Ni la ha hecho ni lo va a hacer.
Ni en el caso de Sueca, *(La senyora vicepresidenta colpeja amb la maseta)*, ni el caso de los concejales suyos de otros ayuntamientos, etcétera, etcétera.

Mire, señor Such, si usted, como siempre, como es habitual, quiere aportar una dosis de demagogia al debate, eso está bien, pero reconózcalo públicamente.
Este es el turno de preguntas de control al gobierno, no el turno de la demagogia parlamentaria única y exclusivamente, que parece que es su única actividad cuando llega este turno de preguntas.

¿Sabe usted cuántos cargos públicos hay en la Comunidad Valenciana, aproximadamente, claro?
¿Tiene una idea, aproximadamente?
*(Veus)* Más o menos, yo he hecho unos cálculos, más de 5.
700, incluidos los miembros de esta cámara, e incluidos los concejales, lógicamente.
Más de 5.
700.
Y el gobierno no tiene la responsabilidad de inspeccionar en su actividad particular a todos los cargos públicos de la Comunidad Valenciana, no la tiene, por mucho que usted se empeñe en escenificarlo.
El gobierno tiene la responsabilidad de hacer que se actúe con responsabilidad y, desde luego, con legalidad por parte de todas aquellas personas que representan al gobierno, algunas de sus instancias, pero no tiene la responsabilidad de montar un órgano que inspeccione a los concejales, a los diputados autonómicos, etcétera, etcétera, a esos más de 5.
700 cargos públicos de la Comunidad Valenciana.
Eso lo entiende todo el mundo.
Bueno, y usted también, aunque haya querido venir aquí, dentro de esa campaña que ya llevan más o menos dos meses, en la que están intentando generar una sensación que en esta comunidad la gente no les compra.

Esa sensación está en otros sitios, está en Sevilla, en el Ayuntamiento de Sevilla, *(Protestes)* está en algún municipio, en algún municipio también de la provincia de Sevilla, con los sobrinos de Felipe González, *(protestes)* está en Barcelona *(Aplaudiments)* y va a estar en Madrid, como estuvo cuando gobernaron ustedes, porque son insaciables en la corrupción *(protestes)*, porque son demagogos profesionales *(Protestes)*, señor Such.
Si esto de la corrupción es algo que les acompaña allá donde van.
*(Protestes)* Pero si les acompaña allá donde van.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Señorías.
.
.

 

**El senyor vicepresident del Consell:**

 

Pero si todo son concesiones a dedo, todo son recalificaciones a sobrinos de ex presidentes, pero si todo son cobrar facturas sin que haya habido ningún trabajo, etcétera, etcétera, etcétera.

Pero ustedes, ustedes, si de algo saben, y saben de muchas más cosas, pero si de algo saben de verdad, es de esto.
Pero ¿qué nos cuentan?
*(Protestes)* Pero ¿qué nos cuentan, señor Such?
Pero ¿qué nos cuentan?
Y podríamos citar un montón de casos.
Yo creo que no aportaría, no aportaría nada al debate.

Le quiero recordar, simplemente, lo que le decía.
Nosotros no nos escondemos y asumimos todo lo que tenemos que asumir.
Pero el gobierno asume su responsabilidad.
No tiene por qué asumir otro tipo de responabilidades, sea de quien sea, sea de quien sea.
Igual que usted, como representante de su grupo, en representación de su grupo, asumirá la responsabilidad que le corresponda en esa función, pero no tiene por qué asumir otras.
Y yo creo que hay que centrar las cosas.

Hoy ha sido un día bastante largo, donde se ha hablado de cuestiones muy interesantes para los valencianos.
En unas estaremos de acuerdo y en otras no.
En la mayoría, no, pero da igual.
Se ha hablado de problemas, de verdad, que afectan a los ciudadanos, se ha hablado de cuestiones que afectan a la acción del gobierno, se ha hablado de cuestiones que afectan a la acción de la oposición.
También en las preguntas, en la anterior pregunta, a pesar del debate, se ha hablado de cuestiones que sí que afectan a las decisiones del gobierno.
Pero usted ha llegado, como siempre, a poner la guinda de la demagogia, sin más, sin más que esa estrategia de intentar, bueno, decir que esto.
.
.
no sé qué y no sé cuántos.
*(Remors)* ¡Mentira, señor Such!
¡Mentira!
El gobierno asume toda su responsabilidad, *(Veus)* pero el gobierno no se va a convertir, no se va a convertir en una suerte de inquisición.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant.

 

**El senyor vicepresident del Consell:**

 

.
.
.
en ningún caso, incluido el caso Alaquàs.
*(Aplaudiments)*

 

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial** i **formulada pel diputat Alfred Botella i Vicent, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, al conseller de Sanitat, Senyor Vicente Rambla Momplet, sobre quins canvis pensa dur a terme la conselleria, en la Unitat de Control Anticoagulant de la Fe, de València, per tal d'assegurar un funcionament correcte de cara als pacients (RE número 27.
292).***

 

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable vicepresident.

Anem a passar a la última pregunta d'urgència, formula pel diputat Alfred Botella i Vicent, d'Esquerra Unida-Els Verds: l'Entesa, que va dirigida al conseller de Sanitat, registre d'entrada 27.
292.

Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, no és la primera vegada que parlem d'aquesta qüestió, però vosté vorà que en la pregunta hi ha una modificació respecte al que vàrem discutir un altre dia.
I és que, en este cas, este diputat vol saber són els canvis que pensa dur a terme la Conselleria de Sanitat en la unitat de control d'anticoagulants de la Fe de València per tal d'assegurar un funcionament correcte de cara als pacients.
I ahí després podrem parlar dels professionals també, que parlarem, però parle vosté de quins són els canvis que pensa dur a terme.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Rambla.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Señor Botella.

Como ya tuve ocasión de señalarles a los ilustres diputados el pasado 23 de febrero, la Conselleria de Sanidad decidió, bajo criterios estrictamente asistenciales, proceder a una reorganización dentro de la unidad de control del anticoagulado del hospital de la Fe aquí en Valencia.

Esta medida ha permitido no solo que funcione correctamente la unidad, sino que además haya mejorado notablemente la calidad de su asistencia.
En concreto, hemos conseguido acortar los tiempos de espera de los pacientes que acuden allí diariamente, hemos acortado también el tiempo de finalización de la consulta y hemos reducido la periodicidad con la que se controlaba a los pacientes, especialmente los pacientes con prótesis valvulares cardiacas.
Mejoras que, sin duda, redundan en la calidad de la asistencia.

Y como toda reorganización tiene que conllevar la puesta en marcha de medidas de forma progresiva, les señalo que hemos previsto también poner en marcha un nuevo sistema para obtener muestras de sangre de los pacientes a través de punción digital, iniciar la externalización hospitalaria de algunos pacientes en los casos en los que reúnan las condiciones necesarias, para que estos pacientes sean atendidos en el centro de salud más próximo a su domicilio.
También vamos a sectorizar los pacientes que no corresponden al departamento sanitario del hospital de la Fe, con un más adecuado reparto de la carga asistencial.
Y, por último, el traslado de la unidad de terapéutica anticoagulante a una nueva unidad que se ha puesto en marcha en la Fe, de toma de muestras en el hospital.

Por tanto, señoría, yo creo que estamos hablando de unos cambios que ­le reitero­ responden a criterios asistenciales, cuyo objetivo ha sido, como siempre, el de mejorar la asistencia a los ciudadanos de nuestra comunidad.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, vosté ha fet ací referència a una sèrie de canvis, que diu que vénen a redundar en un millor servei per al pacient; que és una decisió que varen prendre en el seu moment, de reorganitzar la unitat de control d'anticoagulants, i que han aconseguit que funcione més correctament.
Que en este temps han aconseguit que el temps d'espera siga més curt, que finalitze la consulta abans i que s'acurte també el temps de les persones amb pròtesis valvulars.
A més, afegix el tema d'externalització de pacients, ha mencionat que als centres de salut, i també sectoritzar aquelles persones que no pertanyen a l'àrea de la Fe.

El que oblida vosté, senyor conseller, és, en primer lloc, que a l'hora de reorganitzar una unitat d'aquestes característiques, una de les qüestions que caldria tindre en compte és l'opinió dels pacients.
Però a vostés segurament això no els importa molt, perquè vostés fan una política d'esquenes a la societat, d'esquenes als ciutadans i a les ciutadanes.

I mire vosté, vosté quan parla d'este tipus de *logros* que ha plantejat ací, caldria dir-li que, en principi, qualsevol patologia necessita d'una relació estreta entre el pacient i el metge.
I això vosté ho coneix perfectament, si cap més en este tipus de patologies, en este tipus de malaltia, perquè necessita d'una relació constant.
Sap que hi ha casos greus i que en determinats moments pot perillar inclús la vida del pacient.

Però vosté, lluny de fer que actue correctament aquesta unitat, senyor conseller, com vosté ha dit ací, jo li diré que en este temps hi ha hagut casos inclús de persones que han hagut d'anar a urgències perquè o han sigut mal ateses o no han sigut ateses.
I eixa és una qüestió que té una responsabilitat directa eixos canvis que vosté ha fet.

Li deia abans que és necessari eixa relació entre el pacient i el metge.
Eixa relació existia abans, amb la doctora que existia.
Que, per cert, vull recordar-li que no estava en l'executiva amb mi i, per tant, no té vosté res que tirar-me en cara en este cas, de si és una companya de partit.
No, no.
Jo, en tot cas, defendré ací a la professional que realment és eixa persona i que no sóc jo el que va a defendre, en este cas, eixa professionalitat, perquè, entre altres coses, personalment no la conec.
Però hi ha una reconeixement dels mateixos pacients, que exigixen el retornament d'eixa persona a eixa unitat, perquè continua havent un bon servici.

Perquè jo li diria: si després de trenta anys de servei d'esta persona atenent a pacients, resulta que ara vostés han trobat els problemes, o vostés són uns ineficaços o realment eixa persona estava fent-ho molt bé i que el que a vostés els molestava és que fóra una persona reivindicativa, que portara a la conselleria les reivindicacions dels mateixos pacients.

Però, bé, com aquesta no és solament la qüestió que jo vull plantejar-li, encara que és un tema important, li diré també que amb totes estes mesures que vosté planteja, el que oblida, senyor conseller, és que en eixe pla d'humanització que vosté ve ací i mos planteja, i mos diu que és la meravella del segle XXI, resulta que allí ja es diu ­i vosté assegura ací que això es una cosa que està portant-se a la pràctica­ que els ciutadans i les ciutadanes del País Valencià tenen el dret d'elegir el metge i el centre.
I resulta que quan estes persones eligixen el metge i el centre, vosté va i diu que ara cal externalitzar-los als centres de salut i que cal sectoritzar a aquelles persones que no pertanyen a La Fe.
És a dir, és tot un exemple del compliment que vosté fa del que vosté mateix elabora, que ve ací i s'ompli la boca dient-nos totes les coses que realment vol portar a efecte.

Bé, vull acabar perquè el temps se m'acaba.
En estos moments el que ocorre és que cada dia hi ha un metge diferent a la consulta, que pot ser analista o hematòleg, que no pot estar sempre el mateix perquè són persones noves, que no es pot avançar la data de control perquè aquells.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

­Sí, senyora presidenta, acabe.
­ .
.
.
aquells que no són de l'àrea els volen sectoritzar de seguida.
L'interval entre controls s'ha incrementat.
Vosté diu que s'ha disminuït.
No, no, s'ha incrementat, excepte per als valvulars, efectivament, però el que caldria plantejar és que tots els pacients tenen el mateix dret i, a més, tenen les condicions perquè siguen atesos de la mateixa manera.

I acabe dient-li que el caldria fer, senyor conseller, és, en principi, tindre en compte que eixes enquestes que vosté diu que existixen, que vosté fa allí en La Fe, que la gent respon afirmativament i que diu: Encuestas sobre satisfacción de los pacientes, allí en la.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Acabe, senyora presidenta.

Diu: "¿Ha sido buena la atención que se le ha prestado en el día de hoy en esta unidad?
" No diu si abans era millor o pitjor.
El resultat ja el pot saber.

I acabe dient-li, senyor conseller, que els pacients anticoagulats, organitzats, perquè estem en un democràcia i la gent s'organitza, que també arrepleguen signatures per al contrari del que vosté diu, no els deixen dins de La Fe arreplegar-les perquè vosté i el responsable de La Fe és el prohibicionista.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies, senyor diputat.
Moltes gràcies.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Rambla.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señora presidenta.

Señor Botella, yo pensaba que este era un trámite parlamentario donde teníamos que tratar procedimientos ­como dice­ especiales, de urgencia, de interés general para la Comunidad Valenciana.
Pues, bien, es la segunda vez que vengo por una cuestión concreta, resuelta y, a mi modo de entender y a modo de entender de la mayoría de los pacientes que allí se han atendido, con éxito.
Pero, en todo caso, si esto es lo más urgente, lo más general y lo que más preocupa de lo que en este momento está ocurriendo en la sanidad pública, me satisface saber que desde la percepción de su grupo las cosas están funcionando a satisfacción.

Por principio, le voy a decir que desde la Conselleria de Sanidad, y yo particularmente, vamos a defender siempre a lo profesionales, siempre, y, en este caso, también.
Por eso, no voy a entrar a hacer ninguna valoración de los profesionales y, en concreto, de la profesional a la que usted se ha referido.
Pero, sí le voy a decir que al igual que vamos a defender la profesionalidad y la capacidad de nuestros facultativos, también vamos a tomar todas aquellas medidas que redunden en una mejor organización y, en definitiva, en una mejor asistencia sanitaria.

Mire, en la Unidad de Control Anticoagulante de La Fe se han tomado medidas, como le digo, planificadas y pensadas en beneficio de los pacientes que allí se han atendido: se ha acortado el tiempo de espera de 4 horas -según declaraciones de la responsable de esa unidad­ a menos de una hora en la actualidad; se ha regularizado el tiempo de finalización de la consulta que antes llegaba a ser ­también según declaraciones de la responsable­ de 4 y 5 de la tarde, a alrededor de poco más de las 2 de la tarde, atendiendo al mismo número de pacientes; se ha reducido la periodicidad, en el caso de pacientes con válvulas cardíacas, de 7 a 5 semanas, ampliándose a otros colectivos o a otro tipo de pacientes.
Y no sólo se ha mejorado en todos estos indicadores, sino que se ha mejorado en la satisfacción de los pacientes.

Y, mire, no actuamos de espaldas a los pacientes, sino, más bien al contrario.
Hemos hecho una encuesta, que es la que usted ha señalado.
Qué le voy a preguntar, qué le voy a preguntar que no sea: ¿Está usted satisfecho con la atención recibida?
¿Qué quiere que le pregunte?
¿Cómo ha quedado el Valencia el domingo pasado?
Pues, si está usted satisfecho con la atención recibida.

Mire, usted, de 1.
001 pacientes preguntados, 999 han manifestado afirmativamente estar satisfecho, con DNI y firma.
No es una encuesta, sino con DNI y firma, comprometiendo esa información.
Es decir, el 93% de los pacientes está satisfecho.
Por tanto, mal no se estarán haciendo las cosas.
Ya me gustaría tener esos indicadores en otras áreas de la sanidad pública.
Y no siendo esto suficiente, vamos a seguir tomando medidas para mejorar la atención de este tipo de pacientes.

Cuando digo sectorizar enfermos que no corresponden al departamento de este hospital es tratar de ubicar servicios similares en otros hospitales, donde no los haya, para que la gente pueda ser atendida donde más próximo esté de su domicilio, y lo mismo la posibilidad de que en determinados centros de salud pueda ser atendido.
Hay muchas personas mayores que se tienen que desplazar a La Fe.
Si podemos realizarle los controles en un centro de salud próximo a su domicilio, no le quepa la menor duda que nos lo agradecerá.
Y la posibilidad de utilizar también la punción digital va a redundar en una disminución del tiempo de espera que tiene que tener el paciente allí en la atención.

En definitiva, pues, seguiré viniendo a estas Cortes tantas cuantas veces se me requiera para hablar de este tema y de otros.
Pero, le reitero lo mismo.
Estamos satisfechos con una medida tomada que lo único que ha buscado es reordenar y mejorar la atención de los pacientes que acuden a esta unidad de anticoagulante del hospital de La Fe.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Finalitzades les preguntes d'urgència, se suspén el ple, que es reprendrà demà de matí a les deu.

Moltes gràcies.

 

*(Se suspén la sessió a les 19 hores i 30 minuts)*