Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 19 de novembre de 2001.
Comença la sessió a les 12 hores i 33 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 56.**

***Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes***

 

**La senyora presidenta:**

S'obri la sessió.

El primer punt de l'ordre del dia: debat de totalitat del Projecte de Llei de Pressupostos de la Generalitat Valencia-na per a l'exercici 2002.
L'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

Per a la presentació del projecte de llei, té la paraula l'Honorable Senyor Conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

 

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Una volta ha conclós el ple que ha tractat la nominació del president de la Generalitat Valenciana com a president del Comité de Regions i vistes estes valoracions gens constructives, en este cas de l'oposició, anem ara a començar el debat de pressupostos per a l'any 2002 amb l'esperança que els nostres esforços per contribuir al desenrotllament social i econòmic de la nostra comunitat puguen ser atesos.

En este sentit, els pressupostos de la Generalitat Valenciana per al pròxim exercici, per a l'any 2002, tenen dues novetats fonamentals.
En primer lloc, s'han confeccionat per primera vegada exclusivament en euros i assumeixen el canvi que el sistema de finançament de les comunitats autònomes ha plantejat.
Estes dues característiques tenen una transcendència fora de tot dubte, ja que el canvi afecta de forma significativa, no només als pressupostos que ara es presenten, sinó també als pressupostos dels anys venidors.

Este nou sistema de finançament que dóna resposta a les pretensions del Govern Valencià i en el qual esta comunitat ha tingut un paper protagonista, està basat en la solidaritat i corresponsabilitat fiscal i a través d'ell, com ja he tingut oportunitat de dir en anteriors ocasions davant d'esta mateixa Cambra, la Comunitat Valenciana vorà incrementat el seu finançament, convergirà en el curt terme cap a una situació de suficiència financera real i disposarà dels instruments pressupostaris necessaris per a consolidar el creixement aconseguit en estos últims anys de cara al futur.

En la línia de l'objectiu d'estabilitat pressupostària ja iniciada en l'exercici anterior, el pressupost per a l'any 2002 està dissenyat per a la consecució de l'equilibri pressupostari, centrat principalment en el control de la despesa pública i amb la racionalització de la seua estructura, ja que només este equilibri pot garantir la neutralitat del pressupost i reafirmar les prioritats que ens han marcat.

Sobre això vull destacar que els pressupostos per al pròxim exercici són els primers que recullen una disminució de l'endeutament net, és a dir, la diferència entre el que es destina a les emissions de deute i el que es destina a amortitzacions de la Generalitat Valenciana.
D'esta manera, si en l'any 1992 el pressupost recollia un increment de deute net de 332 milions d'euros, en l'any 2002 per primera vegada es pressuposta una reducció del deute net que arribarà als 26 milions d'euros.

En conjunt, els pressupostos per l'any 2002 incideixen en les bases de la política econòmica que fins ara ha aconseguit situar a la Comunitat Valenciana en una senda de descens interanual de la desocupació registrada, així com un creixement econòmic sostingut.
Òbviament, esta política ha de partir d'un anàlisi rigorós del nostre entorn macroeconòmic i d'unes previsions fonamentades de l'evolució que en curt termini pot experimentar tant en l'àmbit nacional com internacional, i per això a continuació tractaré d'analitzar molt breument la situació i la previsió econòmica nacional i internacional per a referir-me posteriorment a la corresponent a la Comunitat Valenciana.

L'elevada incertesa en el panorama econòmic i polític internacional provocada com a conseqüència dels fets ocorreguts als Estats Units l'11 de setembre, introdueix nous elements de volatilitat en les expectatives de creixement mundial per a l'exercici 2002.
A pesar d'esta situació, els ministres d'economia del grup de països més industrialitzats van emfatitzar en l'última reunió que, encara que reconeixent les incerteses sobre l'evolució futura de l'economia mundial, els fonaments econòmics permeten un moderat optimisme i van descartar que l'economia mundial acabara entrant en una clara recessió.
Encara que resulta difícil marcar els termes per a la recuperació econòmica, a l'any 2002 es preveu una progressiva aproximació a una senda de creixement en el segon trimestre de l'any.

En concordança amb este nou context econòmic, la predicció de creixement de l'economia espanyola per a tot l'any 2001 se situa en el 3%.
El nou creixement macroeconòmic preveu un suau desaccelerament del creixement de la demanda interna i una millora de l'aportació del sector exterior al creixement de l'economia espanyola, que s'estima creixerà per a l'any 2002 un 2,9%, només una dècima per sota del present exercici, creixement que no es pot qualificar de mediocre, sinó que amb una perspectiva històrica ampla és un creixement preable.

En este context de creixement més moderat de l'economia espanyola, encara que continua sent un dels més alts dels països de l'Ocde, el govern de la nació, igual que fa el Govern Valencià, manté l'objectiu d'equilibri pressupostari, ja que és ara quan es té la responsabilitat d'evitar que una orientació inadequada de la política fiscal puga convertir-se en un factor d'interrupció del creixement.
L'equilibri pressupostari garanteix la neutralitat del pressupost i reafirma les prioritats i les restriccions a les quals s'enfronta qualsevol govern que, conegudes pels agents econòmics, poden ser perfectament anticipades e incorporades al seu corportament.

D'altra banda, l'economia valenciana ha mantingut durant l'any 2001 una tendència de creixement sostingut iniciada a finals de 1996, encara que a causa de l'evolució de la conjuntura internacional ­a la qual m'he referit abans­ els nivells de desenrotllament han sigut un poc més moderats que en exercicis anteriors.

Durant el període transcorregut durant l'any 2001 estan el creixement econòmic valencià, que se situarà en una taxa superior al 3%, ritme de creixement superior a la taxa mitjana registrada en l'economia espanyola, i substancialment major a la mitjana de la Unió Europea.
S'ha vist esta situació afavorida pel dinamisme de la demanda interna que manté el seu protagonisme com a motor de la nostra economia mentre que l'aportació del sector exterior ha reduït el seu PER respecte a altres exercicis com a conseqüència del creixement de les importacions.

A pesar del lleuger *(inintel·ligible)* experimentat en el ritme de creixement econòmic, el mercat de treball ha continuat mostrant un balanç clarament favorable, ja que s'ha mantingut un vigor considerable en la demanda de treballadors i s'ha aconseguit un descens de la xifra de desocupats fins a uns mínims històrics que han permés que la nostra comunitat es mantinga davant del conjunt nacional en el descens de la desocupació.

Les últimes dades de l'EPA referides al tercer trimestre d'enguany confirmen la tendència de creixement de l'ocupació i de l'economia en la Comunitat Valenciana, situació que se suma a l'evolució positiva d'altres indicadors d'ocupació com les dades de l'atur corresponents al mes d'octubre on la Comunitat Valenciana s'ha situat davant de la reducció de la desocupació tant en termes absoluts com relatius amb 2,17 punts per sota de la mitjana nacional o un altre indicador important com l'afiliació a la Seguretat Social.

Efectivament, l'EPA situa a la població activa de la Comunitat Valenciana amb un increment de 12.
900 persones respecte al segon trimestre d'este mateix any, és a dir, un 0,73% més, i a la població ocupada amb un increment de 17.
300 persones respecte al trimestre anterior.
El que suposa un 1,10% més, i sobre el mateix trimestre de l'any 2000 un increment internanual de 31.
900 persones ocupades, és a dir, més d'un 2%.

Transcorregut un poc més de l'equador de la legislatura, l'objectiu plantejat pel govern popular de crear 150.
000 nous llocs de treball s'ha aconseguit amb la creació ja de 156.
000 noves ocupacions, 156.
000 nous llocs de treball.
D'esta forma és com es pot avançar cap a l'objectiu de plena ocupació, que en la Comunitat Valenciana ja s'ha convertit en una realitat en 275 dels seus municipis.

En funció de tot això i fruït de l'intens esforç realitzat per tots els agents socials i econòmics de la nostra comunitat, les perspectives corresponents al pròxim exercici 2002 estimen que el creixement del valor afegit brut de la nostra comunitat serà del 3%, lleugerament per damunt de la mitjana del conjunt nacional i molt superior a la mitjana dels països de la Unió Europea.
És a dir, tant des d'un punt de vista estructural com conjuntural, l'economia valenciana es troba preparada per a continuar creixent de forma sostinguda en l'any 2002, i el que és més important, per a traduir este creixement en creació d'ocupació estable i estabilitat, així com també de qualitat sense haver d'elevar el nivell d'inflació.

En el context de la situació i previsió econòmica anteriorment descrit, l'important en veritat és aplicar una política econòmica adequada, perquè quan es té es torne encara més favorable eixe context i l'economia valenciana es puga trobar en una situació que li permeta incorporar-se promptament i amb força amb majors ritmes de creixement.
I això és el que el Govern Valencià pretén amb estos objectius de política econòmica dissenyats en els pressupostos per al pròxim exercici i que té com a característiques principals les següents: en primer lloc, la despesa social es constitueix com la pedra angular d'estos pressupostos; en segon lloc, els pressupostos per a l'exercici 2002 persegueixen el manteniment de l'equilibri pressupostari dins del marc del nou model de finançament autonòmic i de l'escenari d'estabilitat; i, en tercer lloc, són uns pressupostos que estan a favor de l'expansió econòmica, el que facilitarà sense cap dubte una convergència real a Europa.

Estes característiques bàsiques són les que ens permetren aconseguir els quatre objectius fonamentals que han inspirat el contingut d'estos pressupostos i que hui els presente: en primer lloc, la creació d'ocupació; en segon lloc, el foment de la despesa social, la potenciació de les infrastructures i, per últim, l'impuls a la innovació i a la competitivitat de l'economia valenciana.

Per això, el pressupost per a l'any 2002 que ascendeix a una quantitat de 8.
339.
601.
000 euros registra un creixement d'un 10,41% respecte a l'any anterior, i les àrees de la sanitat, de la justícia, del benestar social i la cultura i l'educació són les que presenten els majors increments.
I tot això sense oblidar l'important volum de recursos que s'han de destinar també al foment de l'ocupació des del Servef com un organisme autònom de la Generalitat Valenciana.

Abans d'entrar en l'anàlisi concret de les propostes d'estos pressupostos de la Generalitat quant a despeses i ingressos, vull ressaltar el fet que el fonament bàsic de les línies d'actuació per a totes les conselleries se centra, doncs, en estos quatre objectius que abans he fet referència.

En primer lloc, el procés de creació d'ocupació que ha viscut la nostra comunitat des de 1996 fins a enguany permet que en el mig terme la consecució de la plena ocupació aparega com un objectiu plenament assumible.
De fet, com ja he mencionat anteriorment, esta és la situació que caracteritza al mercat de 275 municipis de la nostra comunitat.

Es pot afirmar, per tant, que al llarg d'esta segona legislatura la creació d'ocupació que a finals del 1980 i principis de 1990 presentava un marcat caràcter conjuntural ha passat a constituir una característica estructural bàsica de la nostra comunitat: la creació d'ocupació.
En conseqüència, els esforços pressupostaris que a curt termini es porten a terme en matèria d'ocupació aniran orientats en esta direcció, assumint que una ocupació de qualitat per a tots és la millor garantia per a reforçar un altre dels objectius bàsics que presenta este pressupost: el foment de la despesa social.
Durant l'any 2002 es preveu crear 30.
000 nous llocs de treball, donant un impuls decidit al foment de l'ocupació a través de la contractació, l'autoocupació, les accions formatives i les polítiques d'orientació professional i intermediació laboral.
Per això els recursos que se van a destinar al foment de l'ocupació ascendeixen a 332.
711.
000 euros, el que suposa un increment que arriba al 10,26%.

Com ja he indicat, la despesa social se constituïx com un segon objectiu i com un pilar bàsic dels pressupostos de la Generalitat Valenciana, concretament el del pròxim exercici en les àrees de sanitat, educació i cultura i benestar social, que són les que registren, deixant al marge justícia, un creixement més elevat en el pròxim pressupost.

El volum de despesa que se concentra en les conselleries que acabe de nomenar, persegueix un objectiu molt clar: que el creixement econòmic, que en este moment està gaudint la nostra comunitat actualment, puga beneficiar a tota la societat en conjunt.
El pressupost, per tant, es converteix en un instrument de distribució de riquesa.
Una dada els il·lustrarà millor l'afany d'este govern per dotar de recursos suficients les necessitats socials de la nostra comunitat: la mitjana de la despesa social en el pressupost de la Generalitat que hi hagué entre els anys 1992 i 1996 fou del 72,7%.
Des de 1996 fins a l'any 2002 eixa mitjana s'ha incrementat fins a arribar al 75%.
I a més de créixer i crear riquesa, des del Govern Valencià es pretén garantir una distribució justa i solidària d'esta, i és per això que la principal prioritat dels pressupostos de la Generalitat per a l'any 2002 s'ha situat en la potenciació de la despesa social, com ho demostra el fet que el volum de despesa que es destina a polítiques socials, incloent les relatives a vivenda, ocupació i cooperació amb els més necessitats arriba fins als 76,8% del pressupost total i ascendix a la quantitat de 6.
405 milions d'euros.

Este important increment va dirigit a diverses àrees, entre les quals es troben, en primer lloc, afavorir la qualitat del sistema educatiu valencià i garantir el dret a l'educació i a la igualtat d'oportunitats en l'accés a este per part de tots els ciutadans.
En segon lloc, garantir una assistència sanitària de qualitat als ciutadans, controlant al mateix temps la despesa sanitària.

Se busca també la consecució del benestar social amb programes específics sobre la família, menor i adopció, programa de la dona i programes de drogodependències, entre altres.
I, per últim, facilitar l'accés a la vivenda i la cooperació també amb països en vies de desenrotllament.

El tercer objectiu que constituïx estos pressupostos és el de la potenciació de les nostres infraestructures i l'increment de la inversió pública.
Els pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'any 2002 permetran també incrementar molt significativament l'elevat ritme inversor que es va aconseguir durant l'exercici anterior.
Per a l'any 2002 es manté l'objectiu d'aconseguir una adequada vertebració territorial de la nostra comunitat, des del nord fins al sud, des de la costa fins a l'interior.

I amb això es perseguix corregir els desequilibris estructurals amb una dotació d'infraestructures que encara són evidents en alguna zona de la nostra comunitat.
En este sentit, el total d'inversió pública de la Generalitat Valenciana i de les seues empreses que esperen executar en el pròxim exercici 2002 ascendix a 2.
240 milions d'euros, el que suposa un increment del 31,12% respecte de l'exercici anterior.
I encara els diré més: des de 1992 els pressupostos per al pròxim exercici són els que dediquen un major percentatge de recursos a la inversió pública, destinant un 22,43%.

En últim lloc, el quart objectiu inclòs en els pressupostos del pròxim any pretén l'impuls a les actuacions dirigides a fomentar la innovació en el nostre teixit productiu i a incrementar la competitivitat de l'economia valenciana.
D'esta manera els recursos destinats a investigació desenrotllament i innovació tecnològica s'incrementen un 15,66% respecte a la dotació que este programa tenia en els pressupostos de l'any anterior, el que es concreta en 56.
265.
000 euros i suposa un 7,16% de l'increment total que registra el pressupost de la Generalitat Valenciana en conjunt.
Amb això el Govern Valencià compleix de sobra l'objectiu anunciat en el Pla valencià d'investigació, desenrotllament tecnològic i innovació, que va previndre destinar almenys el 5% de l'increment del pressupost a estes polítiques d'investigació.

L'impuls que des de la Generalitat Valenciana es dedicarà als processos d'investigació, desenrotllament i innovació, té com a finalitat última la de reforçar la competitivitat de les empreses valencianes i de la nostra pròpia economia.
Per això és fonamental donar suport als diferents sectors que la integren, desplegant en tota la seua extensió les mesures que al seu moment no es van recollir en el Pla de desenrotllament regional, i que han vist per mitjà de l'aprovació en març de l'any 2001 del Programa operatiu 2000/2006, el que s'haja concretat el seu escenari financer.

A continuació centraré la meua exposició en l'anàlisi concret del pressupost de despeses i ingressos.

Pel que fa al pressupost de despeses, es poden distingir, com saben, les que es generen com a conseqüència d'operacions corrents, que representa un 79,8% del total del pressupost de despeses; les d'operacions de capital, que representa el 16,8%, estem parlant d'operacions no financeres; i les generades com a conseqüència dels actius i passius financers, és a dir, les operacions financeres, que arriben al 3,4% del pressupost.

Les depeses per a operacions corrents han tingut una disminució significativa respecte al pes que suposaven en el pressupost de l'any 2001, que se situava en un 82%.
El capítol de despeses de personal del pressupost de despeses de la Generalitat Valenciana s'ha dotat amb 3.
045 milions d'euros.
Esta xifra suposa una reducció del pes relatiu d'este capítol en els pressupostos de la Generalitat respecte a l'exercici 2001 de 0,9 dècimes i de 3,5 punts percentuals en relació a 1992.

Quant al capítol corresponent a despeses de funcionament, recull un volum de crèdit de 954 milions d'euros, on destaca, pel volum que aconsegueix en relació a les despeses totals del capítol II, la Conselleria de Justícia, de manera que s'intensifiquen els esforços en els funcionament de la policia autonòmica valenciana, la modernització judicial, i també en la Conselleria de Sanitat, amb una finalitat de reforçar l'atenció sanitària.

El pressupost de despeses de la Generalitat recull en el capítol IV les transferències corrents.
En termes absoluts, les transferències corrents més significatives de la Generalitat Valenciana es destinen a la despesa social de les àrees de l'educació, amb l'educació concertada, o a la sanitat, amb les prestacions farmacèutiques.

La creació del Servef com a organisme autònom, i la seua plasmació en el pressupost de la Generalitat per a l'any 2002, ha condicionat la composició d'este capítol IV del pressupost en la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació, en tant que la transferència destinada al Servef ascendeix a 98 milions d'euros, que és percentualment un 10,07% superior a la de l'exercici 2001.

Per a l'exercici 2002, el capítol VI, el d'inversions reals i transferències de capital, ascendeix a 816 milions de pessetes, i engloba els crèdits per a inversions reals d'este exercici.
Aixina, les conselleries que concentren les majors dotacions d'este capítol són, lògicament, les conselleries d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports i la Conselleria de Sanitat.

En la primera, els recursos estan destinats principalment als programes d'infraestructura de carreteres i arquitectura i vivenda, amb un pressupost per a despeses d'inversió de 211 i 200 milions d'euros, respectivament.

Quant al pressupost corresponent a les transferències de capital per a l'any 2002, estes ascendeixen a 587 milions d'euros, amb un creixement en relació a l'anterior del 5,32%.
Estes transferències recullen els fluxos de fons sense contrapartida, que es destinen a finançar despeses derivades d'operacions de capital.
La recentment creada Conselleria d'Innovació i Competitivitat destina 66 milions d'euros a finançar despeses de capital, principalment destinades a subvencionar les despeses de capital de l'Institut Valencià de l'Exportació o de l'Institut de la Petita i Mitjana Indústria.

Pel que fa al pressupost d'ingressos, per a l'exercici 2002, este registra un increment del 10,41%.
Este increment, el més elevat dels últims anys, és el resultat d'aplicar el nou model de finançament autonòmic aprovat el passat mes de juliol en el Consell de Política Fiscal i Financera.
Com saben, este Consell de Política Fiscal i Financera, en la reunió del 27 de juliol d'este mateix any, va aprovar el sistema de finançament de les comunitats autònomes de règim comú, que regirà a partir del pròxim any inspirant-se en els principis de suficiència, autonomia, solidaritat i coresponsabilitat fiscal.

No faré una anàlisi exhaustiva del nou model, ja que de sobra és conegut per tots vostés, però voldria ressaltar en este punt que la principal característica del mencionat model és el seu caràcter integrador, ja que incorpora tant el finançament dels servicis comuns com el finançament de la gestió dels servicis de la sanitat i dels servicis socials de la Seguretat Social.

La previsió de creixement dels ingressos de la Comuni-tat Valenciana com a conseqüència de l'existència d'un nou model la podem xifrar en 390 milions d'euros, aproximadament 65.
000 milions de pessetes, fidel reflex de com resultarà de beneficiós el nou model en el futur de la Comunitat Valenciana.
En l'estat d'ingressos previstos per a l'any 2002 les operacions no financeres representen el 98,2% del total, i les financeres l'1,2% restant del conjunt de drets que es preveu liquidar en el pròxim any.

Per a analitzar la variació del conjunt de recursos pressupostaris no financers, podem establir tres blocs bàsics de finançament.
En primer lloc, els ingressos de naturalesa tributària, que componen els capítols I, II i III del llistat d'ingressos relatius als impostos directes, impostos indirectes i taxes i altres ingressos, respectivament, el pes dels quals en el total de recursos previstos per a l'any 2002 és d'un 64%.

Les transferències procedents de l'Estat i les transferències finalistes en virtut dels convenis de col·laboració amb altres entitats o administracions públiques, constituïxen un segon grup de recursos, excloent el finançament europeu, que representen el 29,71% dels ingressos totals estimats.
I les transferències corrents i de capital de l'exterior, corresponent als fons estructurals de la Unió Europea, i les iniciatives comunitàries associades a elles, tenen un contingut, el qual es recull més detalladament en un apartat específic posterior, però que contribuïxen al 3,95% del finançament total de l'exercici.

En estos tres blocs s'han de destacar, en primer lloc, els ingressos de naturalesa tributària, que componen els tres primers capítols de l'estat d'ingressos relatius als impostos directes, indirectes i taxes i altres ingressos, respectivament.
Respecte a estos ingressos, ha de destacar-se que els presents pressupostos inclouen actualitzacions puntuals en la tarifa aplicable al cànon de sanejament i recull una revisió del tipus aplicable en l'impost d'actes jurídics documentats, l'abast del qual queda condicionat per raó de la naturalesa de les operacions afectades, afavorint clarament les escriptures sobre vivendes habituals.

També s'actualitza en un 2% la taxa de la Generalitat Valenciana i es regula l'increment aplicable a la taxa sobre el joc de les màquines i aparells automàtics.
Cal destacar les mesures adoptades en l'impost de la renda de les persones físiques per a afavorir les famílies nombroses i l'accés a la vivenda per la via del lloguer.
En segon lloc, com a segon bloc, les transferències corrents o de capital inclouen les transferències procedents de l'Estat, corresponents al nou sistema de finançament de les comunitats autònomes, i el conjunt de transferències finalistes en virtut dels convenis de col·laboració.

Els ingressos procedents de la participació de la comunitat autònoma en els ingressos de l'Estat en concepte de percentatge de participació, tenen la naturalesa d'ingrés corrent destinat a finançar els servicis assumits, i formen part del finançament incondicionat, i este caràcter no finalista significa que l'administració autonòmica pot assignar-los i distribuir-los lliurement, segons les prioritats que establisca l'exercici pressupostari.

En el capítol de transferències de capital, i amb la naturalesa de finançament finalista, s'inclou també les assignades pels Fons de Cooperació Interterritorial.
Este fons és un instrument de solidaritat i la seua creació està destinada a corregir desequilibris econòmics entre les distintes comunitats autònomes.

Un tercer lloc, un tercer bloc de recursos el constitueixen les transferències de la Unió Europea.
Els recursos procedents de la Unió Europea previstos per a l'any 2002 ascendeixen a 329.
134.
000 euros.
D'esta quantitat 155 milions constitueixen transferències corrents en concepte d'aportació comunitària a través del Fons Social Europeu, el programa operatiu 2000/2006 i ajudes corresponents a la política agrícola comú.
Per a esta última actuació s'estima que el pressupost de l'any 2002 tindrà un volum de 88.
485.
000 euros.

Pel que fa a les transferències de capital de l'exterior s'inclouen tant els recursos procedents dels fons estructurals, Fons Europeu de Desenrotllament Regionals, Fons Europeu d'Orientació i Garantia de les Seccions de Garantia i Orientació i les distintes iniciatives vinculades a ells, com l'instrument financer d'orientació a la pesca i el programa Life.

L'anualitat prevista per a l'any 2002, dins del programa de desenrotllament regional aprovat pel període 2001/2006, permet preveure ingressos per este Fons de Desenrotllament Regional en un import de 126.
681.
000 euros.
Estos recursos tenen com a destinació projectes d'infrastructures, de carreteres, de proveïment d'aigua, de telecomunicacions, d'actuacions de protecció d'espais naturals i tractament de residus; projectes d'investigació científica i tecnològica, així com projectes i actuacions de suport i potenciació de la infrastructura productiva i turística i programes d'assessorament empresarial i formació professional.

El cofinançament de la Unió Europea en concepte de transferències de capital per a l'aplicació de les mesures de la política agrària comú i les mesures de suport i també les destinades a reforestació i millora del medi natural i reestructuració i millora de les produccions es desglossen: el Ceoga garantia en 15 milions d'euros, el Ceoga orientació en 17 milions d'euros i la resta de transferències ascendeixen a 13.
523.
000 euros.
D'esta forma les operacions financeres en l'estat d'ingressos de la Generalitat se circumscriuen en el capítol d'actius financers al reintegrament d'anticipos concedits als llauradors pel subministrament d'aigua per a reg o a la devolució de préstecs a curt terme.

En relació a les necessitats de finançament vull ressaltar que estos pressupostos s'han elaborat amb l'objectiu d'un dèficit zero, complint els criteris de convergència europea en el marc de la consolidació fiscal i pressupostària de les administracions públiques, als quals he al·ludit a l'inici de la meua intervenció.

A continuació analitzaré breument les dotacions pressupostàries de les diferents conselleries en relació a les actuacions que el Govern Valencià s'ha proposat com a prioritàries per al pròxim exercici 2002.

Com he indicat anteriorment, la despesa social segueix constituint una de les línies mestres del pressupost de l'any 2002.
En este sentit, les àrees de sanitat, educació i cultura i benestar social són les que registren, deixant al marge justícia, un creixement més elevat en el pressupost del pròxim any, que representa el 76,8% del total de pressupost de la Generalitat Valenciana, incloent, a més, les relatives a vivenda, ocupació i cooperació internacional.

Si considerem els creixements per conselleries és la de Benestar Social la que aconsegueix un increment del 9,88%, mentre que la de Cultura i Educació se situa prop del 9,25 i la de Sanitat en un 10,07%.
Per tant, en conjunt, la despesa social total ascendeix a uns recursos de 6.
405 milions d'euros, el que suposa un creixement molt important respecte a l'últim exercici.

La despesa de la Generalitat Valenciana destinada a la política d'educació en l'any 2002, l'execució de la qual correspon a la Conselleria de Cultura i Educació, ascendeix a 2.
433 milions d'euros i està estructurada a través d'onze programes pressupostaris amb un increment percentual, com he dit, del 9,25% respecte a l'exercici anterior.
Este important increment va dirigit a afavorir la qualitat del sistema educatiu valencià i a garantir el dret a l'educació i a la igualtat d'oportunitats en l'accés a esta per part de tots els nostres ciutadans.
De fet, el mateix Govern Valencià s'ha compromés a completar el mapa escolar en els pròxims dos anys, per això va constituir una societat amb la raó social de construccions i infrastructures educatives de la Generalitat Valenciana, la finalitat de la qual és emprendre la construcció dels centres educatius que recull el dit mapa escolar.
Per això hi ha una inversió prevista del més de 9 milions d'euros i a final dels pròxims anys s'hauran posat en marxa 174 nous centres educatius d'ensenyament primari i d'ensenyament secundari.
Crec que cal destacar per la importància que té l'increment de les prestacions educatives oferides fins ara sobretot en matèria d'educació primària i secundària, per a les quals hi ha prevista una dotació per a cadascuna d'elles de 880 milions d'euros i 423 milions d'euros respectivament.

Pel que fa la prestació sanitària, com en anys anteriors, continua ocupant un lloc prioritari dins de les àrees de la despesa pública.
D'esta manera es manté l'objectiu de prestar un servici públic que faça efectiu el dret a la protecció de la salut.
I és per això que la Generalitat Valenciana destina a la Conselleria de Sanitat 3.
074 milions d'euros, el que suposa un increment de més del 10% respecte a l'exercici anterior i suposa un pes específic en el pressupost de la Generalitat del 36,6%.
Este creixement respon a la necessitat de complir un altre dels objectius d'este Govern Valencià que resulten prioritaris, és a dir, garantir una assistència sanitària de qualitat als ciutadans controlant al mateix temps la despesa sanitària.

Respecte a esta conselleria, vull destacar el creixement molt significatiu que registren les partides destinades al funcionament de la xarxa sanitària valenciana, que creix un 22% amb un import de 665 milions d'euros.
I també val destacar el creixement que experimenta el seu capítol d'inversions amb un 8,22% i amb més de 143 milions d'euros.

Vull fer menció d'alguns aspectes que es podrien considerar els dos programes més significatius.
En primer lloc, dins els principals objectius marcats pel programa d'atenció primària, es troba completar la xarxa quan a recursos assistencials i també incrementar la formació i el prestigi dels professionals i el seu protagonisme en l'àmbit hospitalari; garantir una adequada assistència sanitària a la població, tant autòctona com turística.

Quan fa a l'assistència especialitzada, el pressupost de la qual és d'1 milió 386 euros, té com a principals línies d'actuació potenciar la cirurgia menor ambulatòria, l'hospitalització de dia, l'hospitalització a domicili, com a fórmules alternatives a una hospitalització tradicional i també la reducció de llista d'espera quirúrgica de consultes externes i d'exploracions diagnóstiques, a més de desplegar els mecanismes de gestió que faciliten la lliure elecció del centre i del facultatiu.

La recerca d'eficiència en el nostre sistema econòmic no ha de fer-nos oblidar la importància que té reforçar la despesa social.
Avançar en aquelles polítiques que busquen augmentar l'equitat en la nostra societat i assegurar un nivell de benestar mínim per a tots els grups socials és indispensable, sense cap dubte, per aconseguir el grau de cohesió propi d'una economia desenrotllada.

El grup d'actuacions d'acció social, que instrumentalitzen a través de la Conselleria de Benestar Social i són ateses a través d'esta despesa pública, recullen una sèrie de prestacions econòmiques especialment dirigides a diversos col·lectius, drogodependents, discapacitats, menors, etcètera, que per les seues especials característiques necessiten una major protecció.
Per això esta conselleria compta amb un pressupost que ascendeix per al pròxim any a més 342 milions d'euros amb un important creixement respecte de l'exercici anterior prop del 10%.

Les àrees més importants de cara a la potenciació de l'acció social de la Generalitat Valenciana són, en primer lloc, el programa pressupostari de servicis socials, que destina 156 milions d'euros als aspectes bàsics d'estos servicis com un sistema integral, harmònic, interdependent i coordinat que es configuren com un dret de tots els ciutadans i ciutadanes i reflecteix un increment del 6% respecte a l'exercici anterior.

En segon lloc, el III Pla d'igualtat d'oportunitats entre homes i dones per al període 2001/2004, incorpora el criteri d'igualtat d'oportunitats en totes les actuacions dels departaments de la Generalitat i compren els àmbits de la cultura, l'educació, l'ocupació, la conciliació de la vida familiar i laboral i la salut, l'exclusió social, la cooperació i els mitjans de comunicació social.

La Generalitat Valenciana destina en el programa pressupostari de promoció de la dona 8.
675.
000 euros, amb un increment de més del 26%.
S'incrementa també l'esforç econòmic a fi d'aconseguir un entorn lliure de barreres de tota classe, evidenciant així la voluntat d'integració social i la garantia del principi d'igualtat de tots els valencians i de totes les valencianes, destinant 74 milions d'euros per a esta finalitat amb un augment de l'11,42%.

L'àrea de família, àrea del menor i adopcions, el pressupost de la conselleria passa de 58 milions d'euros i centra les seues actuacions en la protecció dels col·lectius socials desfavorits, finançant entitats locals per al Pla de mesures d'inserció social, el foment de la participació de la societat civil, l'atenció a les famílies que necessiten un suport per la seua situació específica de renda o altra tipologia.

Per altra banda, els valencians i valencianes demanem inequívocament.
.
.

 

*(Ocupa la Presidència el vicepresident segon, senyor José Cholbi i Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

Un moment, senyor conseller.

Senyories, volen guardar silenci i ocupar els seus escons?
*(Pausa)*

Seguisca, senyor conseller.
Gràcies.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Moltes gràcies, president.

Per altra banda, els valencians i les valencianes demanem inequívocament un esforç profund de millora i modernització del nostre sistema judicial.
Això conforma un repte d'interés general que ha de ser enfrontat amb un projecte global que enfronte sistemàticament el fons dels problemes amb les múltiples reformes que resulten necessàries.
Per això, la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques posa en marxa este ambiciós i profund projecte de reforma per a l'any 2002, el que suposa 177 milions d'euros, el que es tradueix en un increment del 9,96% respecte de l'anterior exercici.
També es destinaran al programa denominat d'administració de justícia per a l'ampliació i millora dels edificis judicials i per a dur endavant la segona fase de la construcció de la ciutat de justícia en València, entre altres accions.

Ja he mencionat al llarg de la meua intervenció que, junt a les polítiques socials i a les que garanteixen el desenrotllament econòmic, estos pressupostos contenen una ambició, el pla d'inversió pública, amb el ferm propòsit de dotar a la nostra Comunitat de les infrastructures adequades per a garantir el benestar i el progrés.
És per això que la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transport té una dotació per al pròxim any de 696.
598.
000 euros.

En els pressupostos per al pròxim exercici el programa d'arquitectura i vivenda, dotat amb 200 milions d'euros, permet impulsar la figura de la vivenda jove i la integració social dins el marc de l'actual Pla de vivenda, la creació a curt i mitjà termini de sòl urbanitzat a baix cost per a l'edificació de vivendes protegides i, per últim, la rehabilitació de barris desfavorits i la millora del medi urbà en àrees degradades.
Però no podem oblidar que les infrastructures són factors claus per a la competitivitat del nostre territori; és per això que per a l'any 2002 les dotacions per a inversions en infrastructures de carreteres ascendeixen a 211 milions d'euros.

El programa de gestió i infraestructures de recursos hidràulics permetrà dur a terme la política hidràulica que la Generalitat Valenciana, basada en l'aprofitament integral dels recursos disponibles en el nostre territori i amb l'esforç inversor realitzat en els últims anys, tant en sanejament d'aigües i estalvi de recursos hídrics com en modernització de regadius, ha situat la Comunitat Valenciana en disposició de complir les exigències del Pla hidrològic nacional que ja ha sigut aprovat.

Per a la materialització de l'impuls a la innovació i a la competitivitat, que constituïx un dels objectius bàsics dels pressupostos per als pròxim exercici, la recentment creada Conselleria d'Innovació i Competitivitat, que substituïx a l'antiga d'Indústria i Comerç, assegurarà que la Comunitat Valenciana participe en el progrés en què es troben immergits tots els països industrialitzats del nostre entorn.

Tot això justifica àmpliament que la política d'investigació, desenrotllament i innovació tecnològica haja guanyat ràpidament pes en el pressupost per al pròxim exercici.
En este sentit, l'Oficina de Ciència i Tecnologia, que passa a dependre d'esta conselleria, té les competències en matèria d'investigació científica i tècnica i de desenrotllament tecnològic, i serà la impulsora i coordinadora de totes estes activitats promogudes per l'Administració.
A esta oficina se li destina un pressupost de 777 milions d'euros, que suposa un 43% del total del pressupost d'esta conselleria.

Per altra banda, la política industrial i energètica té com a objectiu fonamental l'increment de la productivitat dels sectors i de les empreses de la Comunitat Valenciana.
En este sentit, les actuacions empreses s'han tingut i s'han dirigit d'una banda a afavorir canvis en els mètodes i en les formes de producció, i d'altra, a la introducció de la cultura de la qualitat.

En este sentit, la política agrària de la Generalitat Valen-ciana duta a terme per la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació té com a objectius bàsics la modernització de l'economia, la creació d'ocupació, el foment de la formació professional, la investigació i innovació tecnològica, la incorporació de la dona i dels jóvens al món rural i al desenrotllament de la indústria alimentària com a motor real de l'economia agrària.
El seu pressupost ascendeix, per tant, a 385 milions d'euros.

De forma especial, i amb ocasió de la presidència es-panyola de la Unió Europea durant el primer semestre de l'any 2002, tindrem l'oportunitat d'establir pautes i estratègies d'actuació en la Unió Europea en suport del model agrari nacional.
També, en combinació amb les comunitats autònomes, es promouran polítiques actives que permeten el desenrotllament harmonitzat del món rural.

Pel que fa a la dotació pressupostària que en els pressupostos per a l'any 2002 té l'àrea de la Presidència de la Generalitat, esta suposa una participació en la despesa total de l'1,6%, amb una dotació de 130 milions d'euros.

Per al desenrotllament d'activitats dirigides a la millora de la qualitat del producte oferit i l'impuls de la promoció exterior de la nostra comunitat com a destinació turística, es destina el 38% de la total quantitat d'esta secció.

Dins del programa de cooperació internacional al desenrotllament es gestionen els fons que permeten finançar les actuacions destinades a contribuir al progrés dels països en vies de desenrotllament, en les distintes modalitats: accions directes en els països en desenrotllament, campanyes de sensibilització de la societat, execució de l'ajuda humanitària d'emergència i postemergència en casos de necessitat concreta, col·laboració amb altres agents de cooperació en la Comunitat Valenciana i diverses accions institucionals.
Per tot això, la dotació pressupostària d'este programa per al pròxim exercici supera els 21 milions d'euros.

Pel que fa al programa de coordinació de grans projectes, una vegada posats en marxa els grans projectes de la Generalitat Valenciana, compta per al pròxim exercici amb una dotació de 308 milions d'euros per a concloure alguns dels projectes que estan en fase d'execució.

No podem oblidar que l'objectiu final de la política de medi ambient és, sense cap dubte, la protecció de la salut de l'home i la conservació en quantitat i en qualitat, de tots estos recursos que condicionen i sustenten la vida: l'aire, l'aigua, el sòl, el clima, les espècies de flora i fauna, les matèries primeres, l'hàbitat i fins i tot el patrimoni cultural i natural.
Per al desplegament i execució durant l'any 2002 d'esta política per a la Generalitat Valenciana el pressupost per al pròxim exercici recull per a la Conselleria de Medi Ambient una dotació que supera els 105 milions d'euros.

Per últim, i pel que fa a la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació, la dotació pressupostària és de 219.
959.
000 euros, amb un creixement del 8,76% respecte l'exercici anterior.

Entre les actuacions que cal destacar, estretament relacionades amb l'interés del Govern Valencià de garantir un creixement econòmic sostingut que permeta incrementar la competitivitat de la nostra economia i d'aconseguir la plena ocupació en tota la comunitat, es troba l'impuls dels processos de foment de la competitivitat.
Per això, a través d'actuacions dutes a terme per l'Institut Valencià de Finances, donarem suport a la internacionalització de les empreses de la comunitat, a les inversions en investigació, desenrotllament i innovació tecnològica; en general, al finançament de projectes estratègics favorables a l'increment de la competitivitat de la nostra economia; fent, a més, que la Comunitat Valenciana es mantinga a l'avantguarda en l'actualització i la utilització de crèdits tous orientats al finançament de les noves inversions, de les menudes i les mitjanes empreses, a projectes d'inversió en elements productius i millorar les seues línies de comercialització en l'exterior.

A més d'això, i com vaig tindre ocasió d'exposar en la presentació en comissió dels pressupostos de la conselleria de la qual sóc titular, emprendrem actuacions dirigides fonamentalment a continuar el clima existent de concertació i diàleg social, a millorar la competitivitat dels sectors productius de les empreses, aixina com a finançar també l'aplicació de l'estratègia europea d'ocupació i els plans d'acció relacionats amb ella.

Es continuaran les activitats encaminades a facilitar l'adaptació a la moneda única europea, i la Generalitat Valen-ciana realitzarà la seua adequació i seguiment en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.

I continuarem amb les polítiques actives d'ocupació, amb objectius com l'impuls de la inserció laboral de les persones amb risc d'exclusió social; la priorització especial a les mesures de caràcter preventiu; afavorir i vetlar per la protecció dels treballadors; la promoció, el foment i l'estabilitat de l'ocupació; el foment de la formació contínua dels treballadors; la seguretat i salut en el treball, i promoure la igualtat d'oportunitats per a tots.
Tot això esperem dur-ho a terme, com ja s'ha fet durant este exercici, a través del Servei Valencià d'Ocupació i Formació.

Senyores diputades, senyors diputats.
Per a concloure els diré que el Govern Valencià ha sigut capaç any rere any i en moments de bonança econòmica d'introduir mesures de política econòmica que fins eixe moment només s'introduïen, i per la força de les circumstàncies, en temps de crisi.
Que l'economia valenciana haja mostrat i continue fent-ho un comportament millor que el de moltes altres economies no és estrany a este fet, i per això cal procurar de forma eficient la satisfacció de totes les necessitats i, en general, del benestar dels valencians.

L'objectiu principal de la política econòmica del Govern Valencià és l'expansió econòmica de la nostra comunitat, i també continuar avançant en el procés de convergència real amb Europa.
Per això, la potenciació d'infraestructures, la inversió en despesa social, la innovació i la incorporació de noves tecnologies i la competitivitat de les nostres empreses, junt amb un sòlid fonament en l'equilibri pressupostari, exercirà un paper primordial.

En definitiva, es tracta dels pressupostos més socials de la història autonòmica, que naixen de la confiança d'este Govern en la societat valenciana i del nostre compromís per situar la Comunitat Valenciana en el punt de progrés i modernitat que tots volem, i pel qual este esforç ho mereix.

És per això que sol·licite, en nom del Consell, l'aprovació d'este Projecte de llei de pressupostos per a l'any 2002.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Defensa de l'esmena a la totalitat.
Té la paraula la senyora Moreno, en representació del Grup Parlamentari Socia-lista­Progressistes.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Señora presidenta.

Señores y señoras diputadas.

La verdad es que es una pena que el señor presidente y candidato a más presidente haya salido corriendo ahora, porque el diálogo debería también empezarlo en esta casa oyendo lo que dice la oposición.
De todas formas, espero que el Gobierno que está aquí se lo cuente.

Venimos, y vengo yo en nombre de mi grupo, a defender la retirada del Proyecto de ley de presupuestos que extensa y tediosamente nos ha expuesto ahora mismo el señor conseller.

Unos presupuestos que para mi grupo son increíbles, y no porque sean prodigiosos sino por inverosímiles, puesto que se basan en un escenario macroeconómico totalmente absurdo e insensato.

Son unos presupuestos que ahondan en la senda de la privatización y de la insolidaridad comenzada en el año 1995, despreciando un año más la apuesta por la inversión en el futuro para la mayoría a costa del beneficio rápido para unos pocos.

Son unos presupuestos irreales, puesto que pretenden dar la imagen de estabilidad sobre la base de artificios contables.

En definitiva, mi grupo pide hoy la devolución de es-tos presupuestos porque suponen un fraude a la sociedad valenciana.

Estos presupuestos se presentaron a esta Cámara un mes y medio después de los sucesos del 11 de septiembre.
Uste-des tuvieron tiempo suficiente para haber replanteado las predicciones económicas realizadas durante el verano.
Pero evidentemente eso, en esta comunidad, donde el Gobierno actúa con el lema único de "que la realidad nunca te quite un buen titular", el lema con el que actúa la prensa amarilla, evidentemente era impensable ese cambio.
Ustedes añadieron la palabra "incertidumbre" y continuó todo igual.

En esta Cámara oímos en su día hablar al señor Zaplana con bastante tranquilidad, por no decir optimismo, sobre la situación económica originada tras el atentado de las Torres Gemelas y su repercusión en nuestra economía.
Obviamen-te, después de oír al señor Zaplana, el señor Rambla no iba a llevarle la contraria en sus presupuestos.
Pero mire, me van a permitir que les lea unas palabras de un premio Nóbel de economía, el señor Paul Samuelson, que escribía recientemente en un diario económico: "nadie más que un bobo excesivamente confiado puede saber ahora las probables repercusiones de esta calamidad única en su especie para la economía de Wall Street".
Sin más comentarios.

Mire, no se trata de un debate entre agoreros y optimistas.
El Gobierno no puede transmitir confianza y serenidad a los agentes económicos practicando tácticas del avestruz.
Hay que reconocer la realidad de los hechos y después poder poner los medios para solucionarlos.
¿Quién puede creer seriamente que vamos a mantener un crecimiento económico del 3%?
Cuando el debate actual ahora mismo no es el que ha dicho usted antes, señor Rambla.
El debate actual ahora mismo es si estamos ya en recesión o es una desaceleración.
Ese es el debate actual en el mundo.

El Banco de España ha reducido ya sus tasas de crecimiento del 2 y medio al 2.
El Fondo Monetario, dos veces en un mes.
La Comisión Europea lo rebaja al 2,8.
Hasta el señor Rato, hasta el señor Rato ese de Gescartera, también se ha planteado rebajarlo.
Nosotros ¿qué?
, señor Rambla.
Como Gary Cooper, solos ante el peligro, siempre solos ante el peligro.

Desafortunadamente para todos nosotros, en este tema su mayoría absoluta no les va a servir para asegurar ese crecimiento que hoy aquí plantean, ni su mayoría absoluta ni siquiera esa corporación que aunque tenga interés tampoco podrá ayudarnos a conseguir ese 3% que han planteado.

Y vaya por delante que esto de las previsiones no se trata de ningún debate estéril, porque como usted ha comentado hace un momento, a partir de este año nuestros ingresos van muy ligados a la evolución del crecimiento económico.
Nuestros ingresos van ligados a los impuestos, a unos impuestos, señor Rambla, que a usted le gusta decir, y hoy ha dicho algo parecido, algo así como que su Gobierno utiliza una política tributaria social, dice algo parecido, porque usted plantea que se reducen gastos a los más desfavorecidos, a los que más lo necesitan.
Pero lo que nunca dice usted, señor Rambla, es que los requisitos exigidos son tantos que luego son muy pocos, muy pocos, los que pueden acogerse a esas medidas teóricamente sociales.

También olvida usted decir, cuando habla, por ejemplo, del impuesto de actos jurídicos, que lo que baja tres puntos para unos, para pocos, aumenta el doble para todos los demás, de forma que la recaudación total, en ese impuesto en concreto, aumenta el 60%.

En definitiva, parece que su único esfuerzo social, señor Rambla, señores del gobierno, no pasa más que por asegurar el ahorro del señor Julio Iglesias en los paraísos fiscales, y no por buscar el ahorro de todos los ciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Porque usted no ha hablado, y es básico en este debate según usted mismo dijo, usted no ha hablado de su defensa a capa y espada, el pasado viernes en Madrid, sobre el impuesto que el señor ministro Montoro quiere imponer a todos los ciudadanos por conducir, simplemente por poner gasolina; cuatro pesetas como mínimo, más las que se apliquen o no se apliquen a nivel autonómico.
El señor que más defendió ese impuesto, el señor Rambla, el que en Madrid defiende los impuestos indirectos que son los más antisociales, y aquí en Valencia pretende cubrirse de un talante social.

Y vaya por delante que entiendo por qué lo defendió usted.
Usted defendió ese impuesto, porque necesita de una forma imperiosa más ingresos.
Porque por mucho que se hayan empeñado en vender el éxito del nuevo modelo de financiación, usted, y ustedes, son conscientes que no tienen suficiente, que no tienen suficiente.
Y por eso ha defendido en Madrid ese ingreso, disfrazándolo además que es para cubrir más la sanidad.
No señor, es para recaudar usted más, porque usted ingreso de sanidad tiene.
Usted ingreso de sanidad tiene.

Los ingresos que usted ha planteado en este presupuesto le han permitido que el presupuesto de gastos crezca un 10% más.
La verdad es que podía haber planteado un 15, un 30%, sólo es cuestión de que unas partidas que no se pueden contrastar con ningunas otras, porque nunca han existido, aumenten esa cantidad.
No podemos contrastarlas, no sabemos si están las partidas de ingresos ajustadas o no.

Y mire, señor Rambla, el tema no es baladí, porque es conocida la afición del conseller de Economía, la afición del conseller de Economía, de incluir como posibles ingresos partidas que nunca se incorporarán en la tesorería de la Generalitat Valenciana.
Pero que sí permiten automáticamente aumentar el gasto.
Y ya sabe usted que hay un convenio de 40.
000 millones, que desde el 99 se supone que nos tenía que ingresar el ministerio de Economía, es el 2001, empieza el 2002 y el ministerio de Economía ni sabe dónde está el convenio, ni lo reconocen ni desde luego lo va a pensar pagar.

Dije antes también que son unos presupuestos que ahondan en la senda de la insolidaridad y de la privatización.
Y ello es así porque aumentan los conciertos sanitarios en un 33%, en un presupuesto de sanidad que crece menos que la media.
Y ello es así porque mientras los conciertos para la enseñanza primaria crecen el 3,8 y los de secundaria el 11,5, para la enseñanza primaria pública no aumentan ni el 1%, y para la enseñanza secundaria pública no aumentan ni el 7%.
Y ahondan en la senda de la insolidaridad y de la privatización cuando congelan el bono de la residencia para la tercera edad y no crean ni una sola nueva residencia pública.

Y ahondan en la insolidaridad cuando un año más castigan a los empleados públicos a seguir perdiendo poder adquisitivo, e incumplen una vez más la Ley de la función pública no queriéndose sentarse a negociar con ellos sus salarios.
Dicho sea de paso, su talante en ese aspecto también es conocido, porque usted está siendo incapaz de arreglar un problema laboral, simplemente por no querer dialogar con alguien que lleva más de diez días encerrado en su casa, señor conseller.

Estos presupuestos también son insolidarios en temas como el de la mujer, donde un programa teóricamente de promoción de la mujer asigna la gran cantidad de cuatro euros por valenciana a la mujer.
Estos presupuestos ahondan en la senda de la insolidaridad y de la privatización cuando no priorizan las inversiones públicas, cuando establecen una dotación para las inversiones más de seis puntos por debajo de la media del presupuesto.
Y hay que recordar que el año pasado también estaban por debajo, las inversiones del 2000 fueron menores que las del 99.

Un año más, también, se repite el listado de proyectos nunca comenzados o con cantidades totalmente insuficientes como la tan cacareada nueva Fe, que tiene una dotación que no sirve ni para cubrir la quinta parte de las necesidades, ¿verdad, señor Castellanos?
Pero lo realmente peligroso es que no hay ni una sola señal en estos presupuestos, que nos asegure que esta vez ustedes tienen intención de cumplir lo que han puesto.

En el año 2000, del presupuesto que se aprobó en las Cortes al que ustedes ejecutaron se perdieron por el camino más de 28.
000 millones de pesetas.
En el año 2001, en el mes de septiembre, todavía no se habían invertido 70.
000 millones de pesetas que difícil es que se inviertan en lo que queda de año.

Y no vengan con la historia de que la ejecución de este gobierno presupuestaria es la más alta del mundo mundial y de no sé cuántos años.
No vengan con eso, porque, ¿saben que?
Si nosotros sabemos que ustedes gastar, gastan.
La ejecución del gasto, altísima.
Pero lo que estamos hablando es de la inversión, de lo que es para todos y de lo que queda para el futuro.
Ustedes gastar, gastan.
Algo les ha enseñado, para algo les ha servido el ex asesor ese que cantaba lo del talonario de cheques, para eso sí.
*(Remors)*

Para el 2002, este año las inversiones previstas suponen menos del 10% del presupuesto.
Es tan evidente que es poco que ya se ha constatado el interés de los miembros de este gobierno, y hoy mismo lo ha hecho aquí el señor Rambla, para intentar resaltar que las inversiones que realizan las empresas públicas también hay que tenerlas en cuenta con la excusa de que hacen infraestructuras públicas en educación, en sanidad, ferroviarias.
.
.

Es llamativo que los teóricos liberales, aquellos que como Aznar hablaban de menos Estado, en nuestra comunidad amplían cada vez más el sector público.
Es llamativo, siempre que no se tenga en cuenta que es la mejor forma para llevar la opacidad al gasto público.
Es llamativo, siempre que no se tenga en cuenta que en estas Cortes hablar de empresas públicas es como si no se hablara de dinero público.

Es sabido y es conocido que ustedes impiden y pretenden impedir todavía más que la oposición fiscalice las actividades de esas empresas públicas a las que cada año le dedican más aportaciones, y que además son el origen y su gestión, son el origen de grandes problemas, como el famoso quebranto económico del Ivex, que en estos presupuestos se dotan con más de 1.
000 millones de pesetas, que como ya dijimos desde hace mucho tiempo, lo íbamos a pagar todos los valencianos.
Este año ya empezamos a pagarlos.
De cómo se financian estas empresas hablaremos más tarde.

Antes le dije a usted que eran unos presupuestos irreales, puesto que se basan en una apariencia de equilibrio presupuestario construido sobre la base de artificios contables.
Miren, este año, desde su mayoría absoluta, han tenido lo que realmente es una desfachatez política, de aumentar el gasto en bienes y servicios más del 23% respecto del año pasado.
Sí, el gasto ese de los bolígrafos, las dietas, los contratos con otros profesionales, los contratos con otras empresas.
Ese gasto -eso siempre, eso siempre a dedo, empresas adjudicadas a dedo-, ese gasto aumenta el 23% del presupuesto.
En el pasado, ustedes utilizaban la llamada contabilidad creativa para disfrazar esa política de derroche que también hacían, pero la disfrazaban.
Este año, ya digo, ustedes contablemente se han tirado al monte.

Bajo la máxima de que lo importante y lo fundamental es que la izquierda, esta, no sepa lo que hace la derecha, bajo esa máxima, ustedes destinan demasiados millones de todos los valencianos al apartado de gastos de funcionamiento; aquel donde, como ya he dicho antes, los contratos se adjudican a dedo, y cada vez son más los contratos y cada vez son más los millones.

Ustedes se empeñan en seguir hablando de equilibrio presupuestario y de déficit cero.
Incluso rizando el rizo este año van tan sobrados que dicen que van a amortizar deuda.
Lo que no dicen, señor Rambla, lo que no dicen es que esa amortización de deuda no es ninguna decisión política, es que esa amortización de deuda no es ningún esfuerzo adicional, es que simplemente vence el plazo, es que les vence el plazo.

Lo que no dicen ustedes en público, señor Rambla, es que en los presupuestos que se han presentado a esta Cámara, no los que dice la oposición, los que se han presentado a esta Cámara, si se tienen en cuenta las empresas públicas que se nutren de fondos de todos los valencianos, y que ustedes suman para contar las inversiones, si se tiene en cuenta esas empresas públicas se van a endeudar ustedes, nos vamos a endeudar todos, en más de 85.
000 millones de pesetas.
Es decir, nada de déficit cero.
Un déficit con nueve ceros, un déficit con nueve ceros es el que se presenta en este presupuesto.

Lo que no dice tampoco este presupuesto, pero lo explicó el señor conseller en la comisión de Economía, posiblemente involuntariamente, pero nos lo explicó, usted nos explicó el esfuerzo creativo que ustedes han realizado para contener las cifras de la deuda que trimestralmente publica el Banco de España.
Porque usted nos aclaró por qué los ingresos propios de algunas empresas públicas han crecido en los presupuestos de una forma totalmente inexplicable.

Por poner algunos ejemplos.
Simplemente, Cacsa, la Ciudad de las Ciencias, aumenta este año de ingresos propios en más de 50.
000 millones respecto los previstos el año pasado.
Ojalá, ojalá.
Pero, Ciegsa, la empresa de las infraestructuras educativas, aumenta los ingresos propios este año en más de 44.
000 millones.
¿De dónde saca Ciegsa los ingresos propios?

Pero usted, repito, nos recordó, usted nos recordó en esa comisión, que aquellas empresas que se financian mayoritariamente con sus ingresos, sus operaciones de endeudamiento, esas empresas no suman para las cuentas del Banco de España, esas empresas no suman en la deuda que luego se hace pública el Banco de España.

Pero no nos engañemos, estamos hablando de términos contables.
A los efectos de los valencianos, los valencianos vamos a pagar esa deuda; a los efectos de los valencianos, los valencianos vamos a deber el dinero que figure en el Banco de España, más todos aquellos miles de millones que se endeuden las empresas públicas que no tienen más dinero que el que los valencianos le aportemos.
Porque ya está claro que a ustedes, repito, la deuda ya sabemos que ni les ocupa ni les preocupa, que era lo que decían antes.
Solamente le dedican un esfuerzo para que parezca que sí que están haciéndolo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Moreno, vaja finalitzant.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Voy terminando ya.

Miren, señores y señoras diputadas, tradicionalmente en este debate el Grupo Popular utiliza su turno no defendiendo unos presupuestos que se supone que van a apoyar, sino recordando lo que se hace en el pasado, hace ya unos cuantos años, y este año eso también lo ha hecho el conseller, que vaya por delante que hablar del 92 a aquí, madre mía, pero utiliza su tiempo en hablar del pasado o preguntando cuál es la alternativa de la oposición.

Mire, el tiempo está acabando.
Del pasado desde luego yo no voy a hablar, si ustedes quieren hablar, hablen ustedes, a mí me preocupa el futuro de los valencianos.
Pero de la alternativa.
.
.
en el poco tiempo que me queda, sí que le diría que sí que hay una alternativa a estos presupuestos, que sí que es posible hacer unos presupuestos más sociales que ayuden a los más desfavorecidos.
Unos presupuestos que apuesten por los sectores productivos de verdad, por el pequeño empresario, por el agricultor, que apuesten de forma seria por la política de infraestructuras.
Unos presupuestos donde el objetivo del empleo sea un objetivo real y no una lucha contra las estadísticas.
Unos presupuestos que planteen seriamente la seguridad alimentaria, la seguridad laboral, la seguridad doméstica.
Unos presupuestos que evidentemente no es posible que ustedes hagan, porque eso está muy lejos de los intereses que el gobierno está defendiendo.

Termino ya, insistiendo en que mi grupo pide la devolución de un presupuesto que es un auténtico fraude a la sociedad valenciana, que tiene derecho a exigir que la mayoría absoluta del Partido Popular se emplee en mejorar a nuestra comunidad y no a otros menesteres.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula per al torn en contra el senyor Costa, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Miembros del gobierno.

Señora Moreno.

La verdad es que no puedo empezar sin manifestar mi sorpresa por dos aspectos que usted ha planteado aquí.
Yo es la primera vez que oigo en el Pleno de las Cortes Valencianas que un portavoz de la oposición califique la comparecencia, a petición propia del presidente del Consell, como una falta de respeto a la Cámara.
Es la primera vez que lo oigo.
Y eso, *(remors)* que no lo ha dicho usted, lo ha dicho su portavoz esta mañana.
.
.
*(Remors)* Lo ha dicho su portavoz esta mañana.
*(Remors)* No se ponga nerviosa.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, senyor Costa, atenga's a la qüestió.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
Y eso que usted ha dicho esta mañana, y hago referencia porque cuando el señor presidente del gobierno se ha marchado *(remors)* y usted ha dicho que debería estar aquí para escuchar, yo le digo: debería estar aquí para escuchar, pero no se preocupe, porque usted ha dicho que los miembros del gobierno le trasladarán lo que voy a decir; pues yo creo que después de lo que usted ha dicho, los miembros del gobierno no van a trasladar absolutamente nada, porque lo que ha dicho y nada es lo mismo.
*(Protestes)*

En segundo lugar, *(remors)* en segundo lugar, es cierto que hay otro modelo de hacer presupuestos, es cierto, es cierto que hay otro modelo de hacer presupuestos, el modelo que planteaba el Partido Socialista.
El modelo malayo no sé cuál es, pero el modelo que planteaba el Partido Socialista sí que sé cuál es, y el modelo que planteaba el Partido Socialista es el de los 275.
000 parados en la Comunidad Valenciana, los del crecimiento económico negativo, los de falta de colegios e infraestructuras educativas, los de falta de sanidad, los de falta de ingresos, y en definitiva los de ruptura social.
Eso eran los presupuestos que plantea el Partido Socialista.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Y mire usted, y mire usted (*veus*).
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor, senyories.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
ha hecho usted aquí tres referencias fuera, ¡fuera!
, del debate presupuestario, muy sutilmente, pero las ha dejado caer: ha hablado de paraísos fiscales.
Cómo es posible que el único partido que maneja dinero en cuentas en paraísos fiscales ­¡el único!
­ tenga aquí la desfachatez de acusar a un gobierno que cumple escrupulosamente la legalidad con actuaciones que ellos han hecho antes y siguen haciendo a la hora de defender esas acusaciones en el Congreso de los Diputados y en los tribunales de justicia.
(*Protestes*) ¿Cómo es posible que el único político que tiene cuentas abiertas en Suiza pueda criticarnos a nosotros por el cumplimiento escrupuloso de la legalidad?
(*Aplaudiments des d'un sector de la Cambra*)

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

¿Cómo es posible?

Hombre, y usted ha dicho "el señor Rato, el de Gescartera", supongo que se referirá al señor vicepresidente del Gobierno, el que promovió la creación de la comisión de investigación de Gescartera, (*protestes*) el que ha presentado al Congreso de los Diputados doce medidas para mejorar la solvencia y el control de la Comisión Nacional del Mercado de Valores y el que ha convertido el "efecto Zapatero" en "efecto zapatazo", señoras y señores del Partido Socialista, "efecto zapatazo".
*(Remors, protestes)*

Y entrando en alguna de las múltiples delicias que ha tenido en su intervención, entrando en las acusaciones del presupuesto: "irreales".
*(Remors)* Fíjese si nosotros, si el conseller, si el Gobierno asume la situación económica en la cual nos estamos moviendo, fíjese si somos prudentes y moderados en nuestras expectativas: el año 2000 acabamos con un crecimiento del 4,4%, planteamos un crecimiento del PIB del 3%; planteábamos en el presupuesto del año pasado la generación de 50.
000 puestos de trabajo, planteamos 30.
000 puestos de trabajo; y esa es la moderación que nosotros creemos.

Hombre, no pensar que el Gobierno puede ser absolutamente consciente de que Estados Unidos puede entrar en recesión, de que Japón está en una situación económica complicada, de que América Latina, ejemplo Argentina, está prácticamente en suspensión de pagos, que en Europa, bueno, la situación no es tan mala, pero tampoco es la situación que se planteaba hace seis meses.

Pero la diferencia es que, si eso antes era absolutamente preocupante para nosotros, hoy las bases económicas españolas y valencianas son mucho más sólidas: cuatro años seguidos creciendo por encima del 4%, eso se llama crecimiento estable, eso se llama crecimiento estructural, señora Moreno.
El Partido Socialista dispuso de las mayores tasas de crecimiento económico en la historia de la democracia de este país y tuvo las mayores recesiones económicas de la historia en este país: eso se llama crecimiento coyuntural.
Y usted no encontrará ni uno, ni uno solo de los organismos internacionales, ni el Banco de España, ni el Banco Central Europeo, ni el Fondo Monetario, ni la Ocde, ninguno que vaya a decir que España crezca por debajo.
.
.
­¡ninguno!
­, que España vaya a crecer por debajo de la Unión Europea, creceremos por encima, y que la Comunidad Valenciana no vaya a crecer por encima de la media española.
¡Ninguno!
Y le reto a que lo plasme y lo traslade aquí: ¡ninguno!

¿Y eso sabe lo que significa, señora Moreno?
Significa convergencia real, significa algo que ustedes nunca han concebido porque nunca podían pensar ni soñar en la convergencia real de la Comunidad Valenciana o de España con el conjunto de la Unión Europea, pero se llama convergencia real, que para que usted sepa lo que es, es: la productividad por la creación de empleo.
Creación de empleo que ustedes, y usted, y me dice siempre que me gusta recordarle su acento sindicalista, y yo le digo que es verdad, como sindicato debería saber que en estos momentos si hay alguna comunidad que lidera la creación de empleo en España, esa es la Comunidad Valenciana.

Nosotros, a nivel de productividad, igual que Europa, ¡igual!
A nivel de creación de empleo en hombres, lo mismo, igual.
Faltan las mujeres: ¿sabe usted que de los 275.
000 parados que ustedes nos dejaron hemos reducido 151.
000, y de esos, más del 52% son mujeres?
Convergencia real con Europa de la Comunidad Valenciana.
¿Sabe usted que somos la primera comunidad autónoma de España que supera el umbral del 40% de ocupación de las mujeres?
¡La primera!
Convergencia real.

Pero, hombre, eso se plantea no solamente, como usted muy bien suele plantear, con 50.
000 millones de la Con-selleria de Empleo, no solamente, coincido, nosotros hemos dado una partida importantísima para ayudas y políticas directas en generación de empleo, 50.
000 millones.
Pero usted tiene que contar que hay 372.
000 millones de pesetas de inversión directa en esta comunidad, que van a generar empleo, ha de contar que hay aproximadamente 100.
000 millones de pesetas de ayuda a sectores productivos que van a generar empleo, ha de contar que hay aproximadamente 70.
000 millones de pesetas en políticas de innovación, desarrollo, innovación tecnológica, que van a generar empleo.
Y además, no contentos con eso, señora Moreno, hacemos un nuevo acuerdo social y aprobamos un gran acuerdo por el empleo, como es el Pavace, que las organizaciones sindicales y los empresarios han aceptado y que va a generar en la Comunidad Valenciana 240.
000 puestos de trabajo adicionales.

Hombre, ejecución presupuestaria: usted puede plantear que los presupuestos son irreales porque no se asume la coyuntura económica, porque no se cumplen las expectativas o porque no se ejecutan.
Y usted dice aquí que los presupuestos no se ejecutan, ya no que no se ejecutan las inversiones, sino que no se ejecuta el porcentaje de presupuestos.
Hombre, yo tengo que decirle que este año, aunque a usted no le gusta, a 30 de septiembre, la ejecución del presupuesto es del 90,7% (*remors*), la mayor.
.
.
, la mayor.
.
.
­ahora hablaremos de capítulos, no tengan prisa, señoras y señores diputados, ahora hablaremos­, la mayor de los últimos cinco años.
Pero si usted quiere que hablemos de capítulos y concretamente de operaciones de capital, si usted tiene tiempo puede ir al tochito ese gordo de ejecución presupuestaria, verá que la ejecución es del 83,21% en operaciones de capital, 6 y 7, por si no sabe la nomenclatura, 6 y 7.

Pero si usted se plantea, bueno, es que eso es este año, vayamos al año pasado, le diré que el año pasado la mayor ejecución presupuestaria en los últimos siete años, 98,57%.
Operaciones de capital: exactamente lo mismo, superiores al 95%.
Modificaciones presupuestarias, porque pueden decir: "No, es que plantean un presupuesto aquí, pero luego liquidan otro".
No, señora Moreno, 4,5% de modificaciones presupuestarias.

Pero pueden decir: "Eso no es suficiente, nosotros queremos más, el Partido Socialista quiere que se ejecute todavía mejor el presupuesto".
Le diré: si el ejemplo de ejecución presupuestaria es del 89% de media de ejecución presupuestaria de los gobiernos socialistas, por 96,45% de ejecución de los gobiernos del Partido Popular, le diré que nos quedamos con nuestro modelo.
Si usted me plantea que las inversiones se ejecutaban antes más: falso.
Inversiones: 79,6%, Partido Socialista; 82%, gobiernos del Partido Popular.

Hombre, que el partido que en menos de un año ha planteado tres reformas fiscales, tres: una antes de elecciones, el Partido Socialista; otra durante las elecciones, el Partido Socialista; y otra que duró un par de semanitas, que era la del tipo único, que al fin y al cabo lo que hacía era subirle el tipo a los contribuyentes de renta más baja y bajárselo a los contribuyentes de rentas más altas, eliminaba la progresividad.
Pues, que pueda acusar al Gobierno Valenciano de subir los impuestos es absolutamente falso, absolutamente falso.
Váyase, señora Moreno, al artículo 4 de los presupuestos (*veus*), váyase, señora Moreno, al artículo 4.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
de la ley de presupuestos de la Generalitat Valenciana, váyase y verá allí que hay 40.
000 millones de pesetas, 40.
000 millones de pesetas de beneficio fiscal para los ciudadanos valencianos.
Usted habla del incremento del impuesto de actos jurídicos documentados, le digo que todavía quedan 17.
000 millones más de beneficio fiscal.

Y no engaña a nadie, porque el jueves van a presentar una enmienda donde plantean retirar una deducción a las familias numerosas de esta comunidad, a las familias numerosas valencianas, y plantean retirar esa deducción.
Y ustedes plantean retirar una deducción a todas aquellas personas que tengan un régimen de alquiler en la Comunidad Valenciana, y que no es que no se pueda aplicar nadie esa deducción, si lo tiene usted en la memoria económica que tantas veces utiliza: actualmente hay 44.
000 familias numerosas que se van a beneficiar de esa deducción, 44.
000, exactamente, 1.
300 millones de pesetas de ahorro para las familias valencianas, y que ustedes plantean retirar.
Actualmente hay 41.
700 valencianos que pueden aplicarse la deducción en régimen de alquiler.
Actualmente 41.
700 valencianos que se la pueden aplicar.

Y, hombre, yo entiendo que usted no estuviera en la Diputación Permanente donde se debatió la aprobación del sistema de financiación nuevo.
La verdad es que me sentiría en la obligación de explicarle lo que pasó en aquella Diputación Permanente, pero lo que usted no puede plantear es que ese incremento de 65.
000 millones de pesetas es falso, lo que usted no puede decir es que después de acordar el mayor acuerdo de financiación por consenso, por unanimidad, por todas las comunidades autónomas, que mejora en 300.
000 millones de pesetas los recursos de la Comunidad Valenciana, 60.
000 millones de pesetas al año la previsión, 65.
000 la realidad, usted no puede decir, mezclando churras con merinas, que es que como el Gobierno cumple la legalidad y aplica una orden del año 1994, nosotros no tenemos credibilidad en los ingresos.

Porque le voy a repetir lo que le dije en otro debate: usted no dará credibilidad a los acuerdos que los gobiernos socialistas firmaran con el Gobierno central, no le dará, pero no le quite la credibilidad a un acuerdo firmado por dos secretarios de Estado y por un conseller y que recoge el mayor acuerdo de financiación entre Madrid y Valencia que ha existido nunca, el mayor, y que se cobrará peseta por peseta, y que reconoce absolutamente todo el mundo, entre ellos reconoce la propia normativa presupuestaria que el Partido Socialista aprobó en el año 1994, entre ellos, la propia normativa socialista.

Y, hombre, hacer demagogia con la posibilidad de aplicar un recargo sobre las gasolinas.
Yo creo que usted, por lo menos, debería leer la prensa, por lo menos, por lo menos: ninguna comunidad autónoma, ninguna, se ha opuesto a ese recargo, ninguna, ¡ninguna!
Han dicho: dos semanas, comisión de estudio antes de la aprobación del sistema de financiación para eso.
Chaves, Bono, Ibarra, etcétera, y toda la retahíla de personajes, aprobaron esa comisión de estudios para que se estudiara la posibilidad del recargo (*protestes*), ¡todos los socialistas los aprobaron!
, y ahora se ha pedido un plazo de dos semanas para decidir y alegar sobre las consecuencias de ese impuesto.

Y, hombre, mire, yo no sé exactamente dónde estamos viviendo, porque claro, yo ya no me atrevo a comparar las cifras absolutas de gasto social.
Yo creo que usted puede decir que destinar más de un billón de pesetas a gasto social no es suficiente.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, vaja finalitzant.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Sí, termino, señora presidenta.

Yo creo que usted puede pensar que aproximadamente destinar el 10% del producto interior bruto que se genera en esta comunidad a sanidad, educación, cooperación, vivienda, servicios sociales.
.
.
no es suficiente.
Pero, vamos, que los señores ­yo supongo que le sonarán­ Birlanga, Aurelio Martínez, en esta misma tribuna, con las mismas partidas ­no cantidades, las mismas partidas­, dijeran que los presupuestos socialistas eran los únicos que garantizaban el estado de bienestar en la Comunidad Valenciana, y que nosotros con las mismas partidas, destinando tres puntos más de presupuesto a eso, seamos antisociales.
Eso no tiene sentido, señora Moreno.
No tiene sentido.
Y si usted puede, me lo explica ahora, y le atenderé con muchísima atención, le atenderé con muchísima atención.

Y hombre, lo de la deuda ­y termino, señora presi-denta­, lo de la deuda.
Le voy a decir una cosa: el Gobierno Valenciano se ha endeudado, en proporción, cinco veces menos que los gobiernos del Partido Socialista.
Cinco.
*(Remors)* Y le voy a decir por qué.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Y le voy a decir por qué.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Sí, termino.

De cada 100 euros, entre 1992 y 1995, de cada 100 euros de presupuestos públicos, 5,2 eran deuda.
De cada 100 euros, 5,2.
En los presupuestos del Partido Popular, de cada 100 euros de presupuestos públicos, solamente el 1,1 es deuda.
*(Remors)* Y le voy a decir otra.
A usted le molestará porque nunca lo ha conocido, pero que este es el primer presupuesto que amortiza más deuda de la que emite, que amortiza más deuda de la que emite, es absolutamente una realidad que no plasmamos nosotros, plasma el Banco de España ­que usted ya ningunea en su último informe­ y plasman las principales agencias de valoración, que si quiere, después hablaremos de eso.

En definitiva, señora Moreno, no podemos aceptar su enmienda.
Yo creo que prácticamente sus argumentos son.
.
.
y si me permite la comparación, me parece usted, o el Partido Socialista, un poco el Harry Potter, el mago aquel: donde no hay crisis, la pone; donde no hay deuda, la pone; donde hay bienestar social, pone fractura social.
Pero estos, señora Moreno, son unos presupuestos serios, no es una película.
Y, por lo tanto, vamos a rechazar su enmienda.

Muchísimas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra) (S'escolta una veu que diu: "Muy bien")*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Té la paraula per a rèplica, la senyora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Gracias, señora presidenta.

En primer lugar, decir que, desde luego, mi grupo no puede entender cómo decir Prodi, sin decir señor delante, ha motivado que el señor presidente ­que sigue sin estar­ dijera no sé cuántas cosas, y que aquí en esta tribuna se haya calificado de personajes a presidentes socialistas.
No lo puede entender mi grupo.
*(Remors)* El público no se ha dicho.

Bueno.
Continuamos diciendo, tal como acabé yo: evidentemente, estos presupuestos no tienen más defensa que el insulto, no tienen más defensa que la vuelta atrás, llegar al año 1992, o hablar de los socialistas, de lo que hacen, de lo que no hacen y de lo que saben o no saben.
Miren, se empeñen y se pongan como se pongan, ustedes en el tema de la coyuntura económica, del crecimiento económico, actúan como esa madre que dice.
"Mi hijo qué bien anda; todos los demás con el paso cambiado".
Se pongan como se pongan.
Absolutamente todos los organismos financieros están en la incertidumbre.
Evidentemente que no hay ninguno que diga que España no va a crecer más que Alemania.
¡Hombre, claro!
Si es que partíamos de mucho más atrás.
Si eso no lo dudamos, si eso no lo dudamos.
¡Faltaría más!
El problema es seguir creyendo que eres el mejor sin poner medios para los problemas que están llegando.

Mire, la presión fiscal.
Hoy mismo el periódico *El País* tiene como titular: "La presión fiscal ha subido dos puntos del PIB durante los cinco años del gobierno del PP".
Fuente de la intervención general.
Pero no sólo es el periódico *El País*, la OCDE en todos sus informes lleva ya informando que los tipos están subiendo, que la presión fiscal desde que gobierna el Partido Popular está aumentando.
Lo que pasa es que ustedes están cambiando la distribución, lo que pasa es que ustedes están repartiendo a favor de determinados colectivos y no de otros.
Ese es el cambio que están haciendo, pero no la presión fiscal, que está aumentando.

Porque se empeñe como se empeñe, señor Costa, beneficios fiscales, 40.
776 millones, exactamente.
¿Sabe usted cuánto más que el año pasado?
¿Sabe usted cuánto más?
Exactamente 375 millones de pesetas.
Todas esas medidas novedosas y sociales que ustedes dicen este año que van a tener presupuesto, todas esas medidas, según ustedes, como mucho, 375 millones de pesetas.
¿Eso es el impuesto social?
¿Eso es el beneficio social?
Así es como ustedes han hecho todas sus previsiones sociales, todos sus cambios impositivos y así es como definitivamente la presión fiscal ha ido aumentando cada vez más.

Porque digan lo que digan, el impuesto que el viernes pasado el señor Montoro planteó aprobar en el Consejo de Política Fiscal ­y tuvo que retrasar no dos semanas, señor Costa, una, no dos semanas, una-, el impuesto era un impuesto nuevo para suplir las carencias de financiación que tiene el acuerdo de política fiscal.
Y que no le engañen y que no le digan, el impuesto tiene dos partes: una parte que el señor Montoro pretende subir ya el 1 de enero, de 4 pesetas; y la otra parte, que quedaría voluntaria, para que el señor Rambla suba, por mucho que diga que no, por mucho que diga usted que no.
El impuesto es un impuesto indirecto.
Que el Consejo de Política Fiscal lo que aprobó era una comisión de estudio para que en seis meses, en seis meses, en el 2002, estudiara si era factible o no.
Y el señor Montoro pretendía en dos días ponerlo en marcha.

Bueno.
Vamos a ver.
No es que yo quiera insistir en ese famoso convenio, que, según usted, es el mejor convenio firmado nunca, que va financiar nunca.
No es que yo quiera, es que ustedes esos 40.
000 millones de pesetas ­que se dice pronto, 40.
000 millones de pesetas­ se los gastaron en 1999.
Y el Ministerio de Economía, que es el que teóricamente firma el documento, el convenio, el Ministerio de Economía en el año 2002, dos veces ­no una, dos veces­, y por escrito, ha dicho que no reconoce ese convenio, ha dicho que no tiene ningún acuerdo con la Generalitat Valenciana.
Dos veces.
Y alguna más que irá diciendo de ahora en adelante.
Dos veces.
Y, por tanto, sigo diciendo que si ese ingreso está cuestionado, les guste o no les guste, el señor Costa, el señor Rambla tiene esa duda y esa credibilidad, porque su firma está ahí.
40.
000 millones desde 1999, 40.
000 millones que el que tiene que pagar nunca reconocerá.

Y mire, la ejecución.
Yo ya les dije ­yo sabía que lo iban a decir­, gastar, gastan, y lo tienen que decir en voz alta.
El 98%.
Si gastar, gastan.
Hice antes el chiste, lo del talonario de cheques.
Pero esa ejecución que usted ha leído de setiembre, hágala entera, hágala entera.
Diga que en Sanidad, en el mes de septiembre, ustedes han ejecutado el 10%.
En el capítulo de inversiones reales, el 10% de lo que estas Cortes el año pasado aprobaron para la Sanidad.
El 10%.
¡Dígalo todo, dígalo todo!
Porque no vale con decir: "Las operaciones de capital también suman".
Hombre, depende, ¿eh?
Las inversiones propias, las inversiones reales propias son las de la Generalitat.
Lo demás, son subvenciones.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Moreno, vaja finalitzant.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
.
para otros.

Voy terminando.

Evidentemente, señor Costa, antes, dice usted, antes había presupuestos sociales, ahora con las mismas partidas no los hay.
Evidentemente no es un problema de cómo se llame la partida ­porque la educación siempre es educación­, es un problema de a quién se dirigen los dineros, si se dirige a la pública o se dirige a la privada.
Si se dirige a la pública, es social porque es para todos; si se dirige a la privada, no es para todos y, por tanto, no es tan social.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señores del Gobierno.

Señora Moreno.

Yo he intentado prestar atención a su intervención, pero me he dado cuenta que usted no ha prestado absolutamente nada de atención a la mía.
*(Remors)* Yo hablo de futuro, no hablo de pasado.
Hablo de pleno empleo, como estos presupuestos.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
hablo del 2% del PIB destinado a políticas de I+D+I; hablo de ser la primera comunidad que cumple la Logse, aquella ley socialista que dejaron ustedes sin financiación; hablo de dotar de infraestructuras hospitalarias a esta comunidad, cuando ustedes no las hicieron; *(remors*) y hablo, y hablo ­y no se pongan nerviosos, señoras y señores de la oposición­, y hablo de dotar de una estructura social, de bienestar social, a todos los ciudadanos y ciudadanas valencianas.
Eso es hablar de futuro.

Y hombre, decirme usted *(remors)* sesgadamente que sube la presión fiscal.
Yo le voy a hacer una matización.
La presión fiscal puede subir porque se incrementan los tipos o puede subir porque se incrementan las bases fiscales.
Y si usted coge el mismo trocito de noticia que ha citado de *El País*, verá que dice: "La presión fiscal ha crecido dos puntos del PIB.
Ese aumento se debe ­señora Moreno­ al crecimiento del empleo y de la bonanza económica".
Es la gran diferencia entre lo que usted.
.
.
No intente engañar a los periodistas.
Se pagan más impuestos porque se recauda más, porque hay más empleo y más crecimiento económico.
*(Remors)* Esa es la realidad, no lo que usted plantea, señora Moreno.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*¡Hombre!

Ejecución presupuestaria.
Dígalo usted como quiera, señora Moreno, pero ustedes en ejecución de presupuestos y de inversiones, ni a la suela de los zapatos, señora Moreno.
*(Remors)* Ni a la suela de los zapatos.
En sanidad, en educación, en bienestar social, en todo, ni a la suela de los zapatos.

Y ya está bien de plantear aquí un debate, y de fractura social, sobre los empresas públicas.
Primero, lo que tienen que hacer es ponerse de acuerdo en saber qué mensaje quieren lanzar sobre las empresas públicas valencianas.
¿Quieren cerrar las empresas públicas que ustedes constituyeron y que dotaron de posibilidades de recurso al endeudamiento para hacer, entre ellos, el metro de Valencia, para construir polígonos industriales, para hacer operaciones de construcción de infraestructuras de saneamiento.
.
?
¿Quieren destruirlo eso?
¿Quieren evitarlo?
¿O prefieren que no hay una empresa pública que destine 180.
000 millones de pesetas a culminar ese mapita escolar que ustedes no hicieron?
¿Prefieren que eso no exista?

¿O a lo mejor lo que no quieren es que se haga algo como Cacsa?
Yo tengo aquí un recorte del año 1995, martes 19 de septiembre.
Fíjese usted a quién le podría asignar, de los miembros del Gobierno, esta frase.
"No hacer la Ciudad de las Ciencias es atacar el modelo de la Valencia del siglo XXI y de su proyecto de transformación más ambicioso".
*(Remors)* No.
Eso lo decía el señor Aurelio Martínez, consejero de economía valenciano.
*(Aplaudiments i remors)* Y ahora ustedes nos plantean.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
que es una obra faraónica y sin interés general.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Pónganse de acuerdo, pónganse de acuerdo, por favor.
*(Remors)* Y seguimos hablando.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories, guarden l'ordre parlamentari, senyories.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Miren, Consejo de Política Fiscal y Financiera, recargo.
Usted sabe que una de las bases del acuerdo de financiación autonómica ­aquel al que usted no pudo venir a debatir, pero que todos aceptaron, menos el partido socialista valenciano ­todos, Partido Socialista, CiU, Conver-gencia.
.
.
todos aceptaron, menos el partido socialista valenciano­.
.
.
ese acuerdo lo que decía es que se creara un grupo de trabajo, aprobado por unanimidad por todas las comunidades autónomas, todas, de las cuales ustedes gobiernan seis.
.
.
Pues decía que hubiera un grupo de trabajo para estudiar un recargo sobre las gasolinas, para poder financiar la sanidad pública, porque había deficiencias de financiación en las comunidades autónomas, entre ellas, la nuestra porque nos la negociaron con graves deficiencias los gobiernos socialistas.
Eso es lo que se aprobó en el Consejo de Política Fiscal y Financiera.
Eso es lo que se aprobó, y lo aprobaron sus comunidades autónomas.
Y nosotros lo que hemos dicho es que analicemos, estudiemos, ese recargo, y dentro de una semana o dos, dentro de una semana o dos, que en esa comisión de estudio se plantee si es viable o no.
Lo hemos dicho nosotros y lo ha dicho Bono, y lo ha dicho Ibarra.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Costa, vaja acabant.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
y lo ha dicho Chaves.

Sí, termino, señora presidenta.

En definitiva, señora Moreno, yo creo que usted, como siempre, plantea la política o la estrategia del doctor Frankenstein: descuartiza al pollo, coge las vísceras y se deja la pechuga, el pollo y el contramuslo.
*(Remors)* Yo creo que este presupuesto.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Señor Vicente, por favor.

 

**El senyor Costa Climent:**

.
.
.
este presupuesto, señora Moreno, de lo que habla es de empleo, de lo que habla es de bienestar social, de lo que habla es de crecimiento y de generación de riqueza.
Y esas son las bases y los argumentos por los cuales rechazamos su enmienda.
La generación de empleo, el bienestar social, y el hacer que los ciudadanos y y ciudadanas valencianas tengan un futuro mejor de estabilidad y de crecimiento económico.
Muchísimas gracias*.
(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Fijació de posició.
Té la paraula el senyor Oltra en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

 

**El senyor Oltra Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.
Senyores i senyors diputats, el Grup d'Esquerra Unida també ha presentat una esmena a la totalitat a aquestos pressupostos, coincideix en gran mesura en els arguments que.
.
.
la proposta del Partit Socialista ha estat presentada, i dir que anem a recolzar aquesta proposta i esta vesprada tindrem més temps per a defensar qüestions semblants.

Gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Correspon a continuació la votació ordinària del debat de totalitat del projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per l'exercici 2002, l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista­Pro-gressistes.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 35 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció, queda rebutjada l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

Senyories, se suspén la sessió.
Es reprendrà a les quatre i mitja.

 

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 23 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 35 minuts)*

***Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida del País Valencià***

 

 

**La senyora presidenta:**

*(Inoïble)* .
.
.
pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002, l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Oltra, per a defensa de l'esmena a la totalitat, en representació del Grup Parlamentari Esque-rra Unida.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors consellers.

Bé, se nota que és la vesprada i n'hi ha algunes mancances en els escons.

Bé, anem a defensar l'esmena a la totalitat que ha presentat el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida davant d'un projecte de pressupostos que no ens agrada.
Nosaltres pensem que per al Partit Popular el projecte de pressupostos cada volta més es transforma en un mer tràmit, un tràmit que és obligatori presentar-lo, aixina ho diu la llei, però que pràcticament no val per a res, i jo crec, em dóna la impressió, que els mateixos diputats i responsables del Partit Popular són els primers que pensen que això no és més que això, un tràmit que s'ha de complir però ja està.

Una de les proves d'eixa qüestió serien les modificacions tan constants que provoquen en aquests pressupostos, i cada volta, a més, més prompte, inclús en el pressupost de l'any 2001, crec recordar que el mateix gener ja començaven a fer-se modificacions.
O siga, pràcticament eixint per la porta d'aprovar els pressupostos i avui ja comença a maquinar de quina manera es poden anar modificant.

Si a això li ajuntem el model de complement, que a pesar de la propaganda oficial que se diu, en aquells aspectes, fonamentalment el tema d'inversions, que és el tema ­digam­ important i a on de veritat notaria eixes modificacions en un sentit o en un altre, doncs la veritat és que el nivell de compliment és molt baix en el capítol d'inversió, inclús en alguna molt especial i molt sensible, com és el tema de sanitat, a voltes no s'arriba ni al 15% o el 20% de màxim de nivell de compliment, la qual cosa diu molt poc quant a la fiabilitat d'aquests pressupostos.
Fins ara, per a nosaltres, i ens molesta donar-mos la raó, la fiabilitat dels pressupostos que presenten vostés és pràcticament nul·la.

Entrant ja a l'anàlisi d'aquest projecte, el primer que hauríem de dir és que són uns pressupostos absolutament.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Oltra.

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
absolutament irreals.
I això no és una definició gratuïta.
Les dades macroeconòmiques en les quals s'ha basat aquest projecte crec que són suficientment descriptives de la no-realitat en la qual se vénen basant.
Pensar que el creixement del PIB seria del 3% solament respon a eixa idea megalòmana que pot tindre el nostre president, i que segurament contagia a la resta del Consell, d'estar per damunt de tot.

Si a nivell d'Estat la previsió era el 2,9%, ací ha de ser més, ací ha de ser el 3%.
Això ja ens pareixia una cosa prou difícil de creure en aquells moments, en estos moments que el mateix Banc d'Espanya ja baralla xifres al voltant del 2,5%, inclús menys, doncs la veritat és que és molt difícil continuar donant-li una certa credibilitat a aquesta qüestió.
Que la inflació va a ser del 2%, això no s'ho creu absolutament ningú, a pesar que l'última dada és bona, en el sentit que ha permés una certa baixa, encara estem en el 3% i amb una inflació subjacent del 3,7%, a banda que de nou condemna especialment tot el sector de treballadors de l'administració a una nova pèrdua de poder adquisitiu, que ja es va accentuar en l'any 2001 i els condemna de nou en aquesta situació.

Ens preocupa el missatge triomfalista que en qüestió d'ocupació encara se té.
És cert que les últimes dades no han segut excessivament roïnes, excepte per a una part important de la nostra comunitat, que és la província d'Alacant, però també és cert que eixa dinàmica de creació il·limitada d'ocupació i de reducció de l'atur s'ha trencat, i s'ha trencat i a partir d'estos moments, des de fa ja uns mesos, tenim mesos bé, mesos no tan bé, mesos roïns, i eixa dinàmica ens dóna la impressió que va a accentuar-se.
Però alhora ens preocupa molt eixe missatge triomfalista de dir "bé, no s'han de fer més esforços, perquè la cosa va suficientment bé".
Nosaltres no creem que vaja tan bé, i molt més si a més hi afegim qüestions col·laterals ­eixa paraula tan famosa últimament­ com poden ser el tema de la sinistralitat i el tema de l'eventualitat en l'ocupació, que són temes molt importants i en els quals la nostra comunitat sí que és líder, però líder en estes qüestions a pitjor.

Per tant, si les previsions quan el senyor conseller presenta els pressupostos per a nosaltres ja eren excessivament optimistes, hem de dir que en estos moments són simplement temeràries, no se les creu absolutament ningú.

Després, pensem també que són uns pressupostos privatitzadors.
Si el conjunt del pressupost puja un 10,41%, els concerts amb la sanitat privada pugen el 33%, i els concerts amb l'ensenyament privat, el 14%.
Ahí sí que hi ha gent que ix beneficiada d'aquest pressupost i són aquests sectors, aquests sectors que també s'ha de dir que no afavorixen el benestar general de la nostra comunitat: s'ha demostrat que no és millor la qualitat que presta el sector privat en aquests servicis, no és millor, al contrari, en molts casos és prou pitjor, i fonamentalment és més cara.
Per tant, jo crec que s'ha de fer una crida a la recuperació en este cas del valor d'allò públic davant d'eixa aposta tan descarada per part de vostés de cara al sector privat.

Després, són uns pressupostos poc inversos i molt burocratitzadors.
Si és veritat que el conjunt puja eixe 10,41%, les inversions reals solament ho fan al 4%, i damunt ja hem dit abans que és el capítol que menys nivell de compliment té al final de l'any.
Les transferències de capital solament pugen el 5,3%, en canvi les despeses de funcionament, allò que vostés inclús en l'oposició criticaven, i jo crec que criticaven amb raó, en el sentit que són aquelles menys productives, vostés mateixa pugen el 24%, més del doble de la pujada general del pressupost.
I hi ha alguns llocs que tenen especial predilecció, com podria ser la Presidència de la Generalitat Valenciana, que ni tan sols el 24%, ahí arriben al 28%.
O siga, de tant de despesa burocràtica de gent que estarà per allí, etcètera, etcètera, consumint i tal.

La despesa menys productiva, que és la més burocràtica, augmenta el seu pes en el pressupost, passa del 10,2% en el 2001 a l'11,4% en el 2002, i això són dades oficials, augmenta el pes d'eixe capítol menys productiu.
Mentrestant les inversions baixen.
En concret, per a l'any 2002, 33 milions d'euros, i passen, a més, de suposar el 10,4% del pressupost al 9,8%.
O siga, el pes a de la inversió baixa quant a importància en este pressupost.

I eixa situació, a més, és molt greu, sempre és greu, però encara molt més greu ara, quan recentment s'han donat a conéixer informacions segons les quals queda confirmada de nou la marginació que el nostre país, els valencians i valencianes tenen, en el sentit de rebre inversions de Madrid.
Molt de parlar ací del "poder valencià" i de tota eixa propaganda que jo crec que ja no se la creu ni tan sols el que la va inventar, que ja l'anomena poc.
El País Valencià està en el lloc 17 de les diferents comunitats autònomes quant a rebre inversions, i tingam en compte que les dos comunitats que vénen darrere, el País Basc i Navarra, tenen característiques, mitjançant el concert econòmic, distintes, i per tant inclús no seria ni tan sols comparable.

Som els últims quant a inversió per habitant, i això ens pareix una cosa molt greu, tenint en compte que nosaltres aportem més del 10%, tant en població com en PIB, i sols rebem el 5,39%.
Ahí sí que deuria vore's eixe poder valencià, eixa influència, eixe treballar pel país, que a voltes se fa propaganda però no es fa absolutament res.

Després, són uns pressupostos, per a nosaltres, unflats i poc realistes.
És cert que són els primers pressupostos a on va a aplicar-se el nou sistema de finançament autonòmic.
Nosaltres vam ser crítics, pensem que no és un nou model, creem que no s'ajusta a les necessitats del nostre país, ni tan sols inclús s'ajusta al que inicialment el mateix president Zaplana, en aquell llibre en què va escriure l'última coma, dia que anava a defensar, perquè no és això tampoc el que al final va a aplicar-se.
S'aposta molt pels impostos indirectes i molt poc pels impostos directes, i pràcticament ens quedem en quadre quant a la pròpia capacitat normativa.
Això es traduïx que la recaptació per als impostos indirectes puja d'una manera increïble, més del 400%, mentres que els impostos indirectes ho fan solament en el 100%.
Això, lligat al tema a què abans féem referència de les previsions absolutament il·lusòries que vostés s'han fet quant a la situació econòmica futura de la nostra comunitat, ens fan pensar que probablement els càlculs estan molt unflats i que és molt fàcil que fallen, tenint en compte que es van a basar molt en el nivell de consum.
Si una part important dels ingressos es basa en els impostos indirectes, tan íntimament lligats a la capacitat de consum, si eixa capacitat de consum es veu afectada per la situació econòmica, i és el primer que es veu afectat, la situació pot ser prou delicada.

Probablement per això s'han inventat altres vies, per exemple el tema de l'impost sobre el tema de les escriptures, que baixa un poquet en algunes qüestions i fan el truc de sempre, que quasi tots els anys la fan, o siga, baixa un poquet per a alguna gent i puja molt per a la resta de la població.
Ahí trauen 23.
000 milions de pessetes.
I ara, últimament, mos hem desdejunat amb el tema del famós impost sobre la gasolina, que vosté ha segut quasi el més entusiasta a nivell d'Estat, senyor Rambla, en eixe sentit.

O siga, què vol dir això?
Vol dir que el nou projecte de finançament autonòmic ha fracassat ja abans de començar a funcionar?
És cert aleshores quan nosaltres li díem que les quantitats que vosté baralla de 65.
000 milions de pessetes ­que, per cert, estan per baix inclús de les quantitats que inicialment se venien a l'opinió pública­ no van a ser suficients i s'han de buscar altres mitjans?
Altes mitjans que lògicament es busquen també per una via indirecta, de manera que pague tot el món, amb independència del nivell de renda que se tinga, mitjançant l'impost aquest sobre el tema dels hidrocarburs.
Nosaltres, avui mateix, li hem demanat la seua compareixença perquè ens explique què més n'hi ha d'això, de què ve eixe entusiasme amb què vosté recolza eixe nou impost, eixe nou gravamen sobre la butxaca de tots.

Després, són també uns pressupostos que van a augmentar el deute, a pesar de la propaganda de reducció, del dèficit zero, de l'estabilitat pressupostària, etcètera, etcètera.
I a més, crec que inclús va a augmentar eixe dèficit d'una manera oficial.
Per què dic això?
Perquè si bé és cert que en els pressupostos figura una previsió de reduir la despesa financera dels interessos que passa de 327 milions d'euros a 263, així com l'amortització de deute públic, que passa de 16 a 125 milions d'euros, això és cert!
, però és que per altra banda el recurs al crèdit de les empreses públiques, fins a 527 milions d'euros, fa que el deute augmente.
O siga, que el que me baixes per un lloc, m'ho augmentes molt més per altre, de manera que la situació va a ser pitjor, en una comptabilitat racional, pitjor que a l'inici.

I el deute públic, a pesar que vosté no es cansa de dir que és un problema menor i que és una manera que l'oposició tinga alguna cosa a dir, jo crec que és un tema molt important i molt preocupant per al present i per la futur del nostre país.
Tenim un deute exageradament insostenible, i no podem estar conformes amb unes baixes tan xicotetes com la de l'últim trimestre, estem pràcticament en el bilió de pessetes, i crec que és una quantitat suficientment important perquè vostés feren esforços majors en el sentit d'intentar reduir eixe deute i fonamentalment intentar racionalitzar la despesa pública.
Per tant, continuem reivindicant també la necessitat d'eixe pla de sanejament.

També, per a nosaltres, aquests pressupostos són uns pressupostos electoralistes.
Per què?
Doncs, perquè la llista d'inversions prevista inclou les antigues promeses, que és una llista prou ampla, més tota una sèrie de noves promeses.
Pareix que algú ha dit "bé, que ens demana la gent per ahí?
, doncs tot això anem a fer-ho", quant a centres de salut, carreteres, centres de tot tipus, socials, etcètera, etcètera, tot això està, el problema és que hi ha casos que estan fa anys, anys i anys, i ja està bé que apareguen els llistats d'eixe tipus.
Alguna volta s'han ja d'executar.
Per tant, pareix un llistat més de cara a vendre en les diferents poblacions "això vostre està en els pressupostos, anem a fer-ho", "quan?
", "bé, ja vorem", perquè després les partides que se consignen per a eixa execució, en la majoria dels casos són molt xicotetes.

També s'ha de dir que són uns pressupostos clarament clientelistes.
I dic això perquè amb diners públics es compren voluntats, amb diners públics s'ajuda als que ens ajuden.
Casos com el de la Real Acadèmia de Cultura Valenciana, Lo Rat Penat, Covapa, etcètera, etcètera, són absolutament descarats, amb diners públics s'estan comprant voluntats, s'estan comprant assentiments.
El "sí, *bwana*", o fer la pilota, cotitza molt a l'alça; el ser objectiu, el ser independent, el mantindre criteris propis, vostés ho ofeguen econòmicament, no li donen el que han de donar.

Són els pressupostos, també, antimunicipals.
No solament no desenvolupen un compromís de vostés mateixa quant al fons de cooperació municipal de 5.
000 milions aprovat ja fa més de dos anys, és que se'ls unfla la boca de parlar, que els ajuntaments se'ls ha de donar més competències i més recursos econòmics, i a l'hora de la veritat això torna a no aparéixer en els pressupostos.

Per tant, continuen amb la seua política d'ofegar els ajuntaments i a partir d'ahí, mitjançant eixe clientelisme, doncs, anar donant segons la convinença.
Són uns pressupostos també que tenen molt pocs recursos europeus, i és una qüestió que ens preocupa, i ens preocupa després d'haver assistit ací a tota una sèrie de debats sobre una quantitat de bilions de pessetes que anaven a vindre ací a la nostra comunitat provinents d'eixos fons europeus.
En l'any 2001, van ser 53.
000 milions de pessetes, i en el 2002, 54.
700.
Una diferència de 1.
700 milions de pessetes, poc més del 3%.
.
.
Poc més del 3%, en un pressupost que puja més del 10%, això vol dir que el percentatge, la importància d'eixos fons europeus, cada volta és més xicoteta.

I tenim un problema, jo crec que prou greu, i és el de les empreses públiques, empreses públiques que crida molt l'atenció com un govern com el de vostés, que ho privatitza absolutament tot, no es dedica a altra cosa que a anar creant i potenciant determinades empreses públiques.
I que conste que nosaltres veem justificades algunes d'elles, i creem que tenen una sèrie de raons objectives per a poder funcionar, però és que hi ha altres que això no ho comprén absolutament ningú.
Si el Banc d'Espanya és l'entitat en el nostre país dedicada a fer diners, aquestes empreses pareixen destinades al contrari, a fer-los desaparéixer, però a fer-los desaparéixer a més sense saber exactament per a què, i ahí hi ha alguns exemples com el de la Televisió Valenciana, que això és una cosa increïble si no fóra perquè es veu en els papers.

Quan no hi ha recursos suficients per a àrees tan importants com és la sanitat, com és l'educació, com és el benestar social, la mateixa Generalitat, de fons propis, aporta solament a tres d'aquestes empreses 99 milions d'euros, 16.
500 milions de pessetes: 13 a Parc Temàtic, 5 a Projecte Cultural Castelló i 80 a Cacsa.
A banda s'autoritza que l'endeutament d'aquestes empreses, i això sap vosté que és una cosa que faran.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
doncs, augmente d'una manera increïble més de 87.
000 milions de pessetes.

Acabe de seguida, senyora presidenta.

Tot això fa que aquests pressupostos, evidentment, no siguen els pressupostos que nosaltres pensem que li fan falta a la nostra comunitat.
Pensem que van a continuar aprofundint en les desigualtats i en els problemes que fins ara vostés estan creant al nostre país.
Per tant, hem presentat eixa esmena a la totalitat amb el desig, desig ja veig que absolutament impossible, que els rectifiquen, que els tornen al Consell i que es facen uns pressupostos més reals, més ajustats a les necessitats reals de la majoria dels valencians i no d'eixes minories selectes, que són els que fins ara vostés han estat cuidant.

Deixen-se de tractar tan bé eixes minories tan selectes, tracten millor la immensa majoria de tots, deixen-se algun projecte faraònic de costat, i dediquen-se més a fer les coses que necessita el dia a dia de tots els valencians i valencianes.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Barrachina, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

 

Buenas tardes, señorías.

Presidenta.

Señor Oltra, el Grupo de Izquierda Unida plantea una técnica para iniciar el debate un tanto, si me permite, inocente.
Ha comenzado diciendo que el presupuesto no vale para nada, que nadie se lo cree.
Es una técnica un tanto inmadura tratar de romper algo que uno no puede poseer.
Cuando un debate presupuestario como éste, con casi 400.
000 millones de pesetas, 375.
000 de inversión, con más de 1 billón de pesetas de gasto social, cuando este debate no se puede ganar lo que se hace es deslegitimarlo, desacreditarlo, decir que no sirve para nada y además que es increíble.
Eso sí, sin aportar ninguna magnitud a ésas que hace referencia, y que esta mañana también se han citado, que le pueda dar crédito, que pueda sustentar esa afirmación.

Por tratar de encontrarle un hilo lógico a su intervención, la ha estado edificando sobre tres premisas, a mi juicio las tres erróneas, que le conducen a una serie de conclusiones falsas.
Primero, dice que el escenario sobre el que se plantea el presupuesto no es real.
Concretamente ha dicho que "son previsiones temerarias, ilusorias".
Y me gustaría que su señoría acreditase su afirmación.
Yo le daré tan sólo las que me vienen a la cabeza de los últimos cinco o seis días, y es el que el IPC está en el 3%, un punto menos que el año pasado; los tipos de interés en el 3,25, el año pasado estaban en el 5%; la bolsa ha ganado en el último mes un 10%; este fin de semana se anunciaba la décima bajada consecutiva de los precios de las gasolinas; los costes energéticos en el suministro eléctrico se han reducido hasta en un 14% en los últimos meses; las últimas encuestas ­a las que usted hacía referencia­ de la EPA dicen ya que son casi 400.
000 los valencianos cotizantes a la Seguridad Social, por encima de los que recibimos en 1995 y, además, los datos de la encuesta de la EPA arrojaban que hoy hay 32.
000 valencianos más trabajando que el año pasado.
Junto a eso, otra serie de magnitudes a las que usted hace referencia, pero que no cita ninguna, como el crecimiento en un 11% de las exportaciones o del número de turistas.

Todo eso no es un escenario que yo pinte de forma positiva, son datos, son datos y, por tanto, si usted no comparte ese escenario tendrá que darme datos distintos.
Pero, no diga que las previsiones son ilusorias, son temerarias y no arroje una sola cifra, como yo le he dado aquí en este momento para poder contrastarlo, porque, si no, señor Oltra, nos arriesgamos a divagar con afirmaciones grandilocuentes como la que su señoría ha hecho, y que, sin duda, le reportarán buenos titulares de prensa, pero de datos, de concreciones, señor Oltra, ninguna.

Le decía que lo edifica sobre tres premisas falsas.
Primero, dice que el escenario es falso, que eso está muy mal.
Si siempre decía usted que estábamos en una situación crítica, ahora ya no es crítica, es críptica, de cripta, de situación mortuoria en la que se encuentra la Comunidad Valenciana.
Y por eso yo le pido que si esta es la situación críptica que usted nos anuncia, que nos dé algún dato para ilustrar a sus señorías.

Primero, plantea un escenario que no existe.
Segundo, dice que da igual, los presupuestos no se cumplen, pero lo que se apruebe se modificará mucho.
No es cierto.
Si lo dice sin saberlo, pues, lo lamento, pero si lo dice sabiéndolo sería mentira, es decir, en el último presupuesto liquidado las modificaciones fueron de un 4,5%.
Quiero decir que el grado de acierto presupuestario de los presupuestos que componen, que confecciona el conseller Rambla, tiene un grado de acierto presupuestario que ronda el 96%, que se inserta, por cierto, en una tradición presupuestaria de seis años de gobiernos populares cuyo acierto presupuestario, cuyo grado de modificaciones está entre el 5 y el 6%, acertando, por tanto, en esa previsión en más de un 94, 95%.

Y la tercera de las hipótesis que usted plantea errónea es que además de modificarse después no se ejecutan.
Esta afirmación ha causado tanta fortuna en la prensa valenciana que he leído titulares recientes que venían a decir que no se ejecutaba ni un 50%.
Pues, bien, el último presupuesto liquidado, su grado de ejecución fue del 98,65%.
98,65% quiere decir un grado de ejecución presupuestario sobresaliente, sobresaliente.
Lo que hacen sus señorías es denunciar ejecuciones del 50% y, después, cuando lees la noticia, descubres que se refiere a uno de los 9 capítulos y, además, a fecha 30 de septiembre y no 30 de diciembre.
Hágalo más sencillo.
Utilice los datos de febrero y el grado de ejecución será entre nada y el 10%.
Y, por tanto, no utilicen los de septiembre porque el presupuesto se ejecuta a final de año.

Le digo, por tanto, que usted plantea tres premisas falsas: el escenario, las modificaciones y la ejecución presupuestaria, que le llevan, por tanto, a conclusiones, señor Oltra, verdaderamente erróneas.

Hace, además, un planteamiento en el presupuesto de ingresos que me parece inapropiado.
Dice que crecen los impuestos indirectos.
No.
Esto es el nuevo modelo de financiación.
El nuevo modelo de financiación elimina transferencias y pasan a ser tributos cedidos y, por tanto, donde antes había un 25% de tributos propios hoy hay un 65% de tributos propios de la Comunidad Valenciana.
Quiere decir que hemos vivido en este mismo año la transición presupuestaria en la Comunidad Valenciana.
Quiere eso decir que son estos los presupuestos más valencianos de la historia, porque este nuevo sistema financiero, este nuevo modelo de financiación de las autonomías nos atribuye la autonomía y la suficiencia financiera que veníamos reclamando.
Lo que ocurre es que este es un tema tabú, el hablar aquí del nuevo modelo de financiación, como apareció propuesto ya en el programa económico a las elecciones de 1999 del Partido Popular de la Comunidad Valenciana, como después se perfiló, se concretó y se amplió en el capítulo V de ese libro que usted maltrata constantemente, todo eso es un tema tabú, porque nos ha provisto de 65.
000 millones de pesetas adicionales que antes no tenían y que nos permite hoy exhibir el presupuesto más social que existe, no sólo en la historia de la hacienda pública valenciana sino de toda España.

Yo sé que usted le dará poco crédito a mis afirmaciones, pero su señoría, como yo, recibe una revista que hace comparaciones, *Trámite Parlamentario*, que en el mes de octubre en este parlamento y en todos los parlamentos de España han recibido esa comparación que yo le digo que nos convierte a la Comunidad Valenciana en la autonomía que mayor apuesta social hace.
Y ese estudio refleja lo que ya hemos dicho, que de las 17 autonomías ­en la página 48 de la revista de *Trámite Parlamentario* del mes de octubre­, la Comunidad Autónoma Valenciana, de las 17 es la que mayor parte del presupuesto dedica a gasto social.
Nosotros decimos un 76,8% del presupuesto total, lo cual es, lo mire en términos absolutos o en términos relativos, una cantidad importantísima.
En términos absolutos, para que se hagan una idea, y sin el ánimo de comparar, dedicamos 1 billón 60.
000 milllones.
Si usted se da cuenta, en el último presupuesto progresista que se aprobó aquí en este parlamento su presupuesto total era 850.
000 millones.

Pues, bien, sólo a gasto social dedicamos el presupuesto completo y 250.
000 millones más.
Sólo a gasto social, que es una partida a la que usted ya comienza a no darle importancia.
Nosotros sí se la damos.
Para nosotros gasto social es lo que se dedica a la educación pública, a la sanidad pública, a la vivienda pública.
Eso es lo que consideramos el gasto social, además del bienestar.
Y eso ocupa en nuestro presupuesto un 76%.
En términos absolutos muchísimo, pero en términos relativos todavía más.
Este 76% se reducía a 72 en etapas pretéritas formadas con mayorías de otros gobiernos.
Eso nos permite aumentar el gasto social sobre gobiernos superados en 2/3, en más de un 65%.
Eso nos permite incrementar un 17% las ayudas a la familia, al menor, a las adopciones, un 11% a drogodependencias, un 11% a discapacitados y un 26% de ayudas a la mujer.
Y entiendo que eso es complicado, resistirse desde una formación supuestamente progresista a un presupuesto con este talante.

Por eso, su señoría lo que ha hecho nada más comenzar el debate es restarle importancia, es decir, "el pressupost no val per a res" ­como ha dicho usted­, es decir, aquí, pase lo que pase, que me quede como estoy, porque como el debate no se puede ganar, por lo menos que las conclusiones que de aquí se saquen en conjunto no sean ni buenas ni malas no vaya a ser que lo perdamos.

Le decía, insisto, que este presupuesto es el que recoge un mayor compromiso social en la historia valenciana y es el que nos procura 405.
000 millones de pesetas para educación, y que esos instrumentos, como son las sociedades públicas de Ciegvsa, nos van a permitir invertir 60.
000 millones en nuevos colegios.
Y eso nos permite, con esos nuevos modelos de construcción, llevar a cabo, además, partidas o actuaciones, incrementos importantes, como la ayuda en la adquisición de libros de texto que crece un 17%, o el crecimiento en promoción cultural y también en el estímulo deportivo que aumentan en un 25%.
Por eso, nuestros presupuestos, insisto, son aquellos que tienen un mayor contenido social de nuestra reciente historia parlamentaria valenciana.

Hacía una referencia su señoría, y es una referencia parcialmente acertada, cuando hablaba de los gastos corrientes.
No es verdad que el gasto corriente crezca más.
El gasto corriente en términos porcentuales pierde peso.
Del gasto corriente que son cuatro capítulos sí es verdad que uno de ellos, el capítulo II, el que se dedica a compra de bienes y gastos de funcionamiento, sí que es cierto que crece.
Y le daré la explicación.
Lo que ocurre es que la explicación que le voy a dar a su señoría creo que no le va a complacer.
Tiene dos secretos el crecimiento de ese capítulo II: una justificación relativa, y es que hay una de las consellerias, la conselleria de Justicia y Administración pública, que por indicación de la Sindicatura de Cuentas cambia en la contabilización una de sus partidas y se produce un incremento en el capítulo II de un 111%, concretamente aquello que se destinaba a pagar a Tragsa, que históricamente tanto los socialistas como nosotros se ubicaba en otra partida presupuestaria, ahora va al capítulo II y produce un incremento del 111%.
Lo cual hace desfigurar el conjunto del presupuesto.

Y si esto tiene importancia relativa hay otro crecimiento que tiene una importancia absoluta.
Y es que es impensable, es de una inocencia magna pensar que puede el rendimiento asistencial de nuestra sanidad pública crecer en un 55% y que se congelen los gastos de funcionamiento.
Sería absurdo pensar que los Samu, los Servicios de Atención Medicalizado Urgente, donde había dos hoy hay 34, se pagan por el capítulo II y no va a crecer nada.
Es decir, sería pecar de inocencia pensar que se puede pasar de dos Samus a 34, pagarlas por el capítulo II y que el capítulo II siga sin crecer.
El capítulo II es, además, le recuerdo, el que paga los conciertos que permiten mantener el IVO, que permiten mantener los servicios de hemodiálisis, que permiten llevar a cabo los TAC, que permiten pagar más de 10.
000 millones para las prótesis de los enfermos valencianos y todo eso que se dedica a conciertos a través del capítulo II le parece, sin duda, a su señoría, prescindible.

Yo, si Izquierda Unida tiene otro proyecto de presupuestos, si le parece que no está bien dedicar ese capítulo II, dígame exactamente de qué quiere prescindir.
Es decir, si quiere eliminar las Samus, si quiere eliminar ambulancias ordinarias, si quiere que los hospitales vuelvan a cerrar por las tardes, porque es ilusorio pensar que ahora que se abren por las tardes los hospitales valencianos que han permitido que se lleven a cabo 80.
000 intervenciones quirúrgicas, que han permitido 250.
000 exploraciones, que eso no genere ningún coste en servicio adicional.
Evidentemente, los genera.

 

**La senyora presidenta:**

Senyories, per favor, silenci.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Si su señoría tiene un modelo alternativo o desea simplemente renunciar a una parte de ese gasto que le he dicho que se lleva a cabo a través del capítulo II, simplemente tiene que proponerlo.

Yo no me quiero extender, señoría.
Por cierto, se le ha olvidado comentar el tema de la cooperación internacional, que siempre ha sido estrella de este debate, y esta vez como parece que no le gusta la partida que dedicamos, pues, lo ignora.
Entiendo que es una obligación de Izquierda Unida oponerse y no me sorprende que Izquierda Unida se oponga a un presupuesto aunque crezca un 14% en términos absolutos el presupuesto consolidado.
Entiendo que le da igual que el presupuesto dedicado a gasto social sea de más de un billón de pesetas.
Entiendo que le resulta indiferente que las inversiones consolidadas crezcan un 31% y asciendan a 375.
000 millones de pesetas.
Izquierda Unida ni se inmuta cuando en la Comunidad Valenciana habitan 30.
000 nuevas empresas o 392.
000 nuevos trabajadores.
Da igual que existan 131 nuevos colegios, 85 nuevos centros sanitarios ó 200 nuevas depuradoras.
Eso le es indiferente.

Lo importante es oponerse, oponerse a estos presupuestos, con un billón de gasto social, como se oponen al AVE, como se opusieron al Plan hidrológico nacional, como se oponen también a nuestro nuevo sistema de financiación, sobre todo hay que oponerse porque nos procura 65.
000 millones mas, como se oponen, también, al Plan de choque que ha permitido reducir un 80% las listas de espera en la Comunidad Valenciana.
Ustedes a lo suyo, que es oponerse.
Nosotros a lo nuestro, y con este presupuesto el Gobierno Valenciano va a tener la oportunidad de trabajar más y en mejores condiciones.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Bo, senyor Barrachina, evidentment nosaltres ja sabem que no anàvem a guanyar este debat, perquè, home, el contrari seria.
.
.
no veje's tu, els costaria l'acomiadament a tots els qui estan ahí.
Açò seria un cas insòlit absolutament, no?
Per tant, ja partim d'això.
A pesar d'això hem fet l'esforç d'intentar argumentar la nostra posició, que jo crec que és una posició absolutament legítima, inclús correcta, perquè em dóna la impressió que vosté gran part de la meua intervenció, que és el que passa, el tindre més o menys preparada, no es pot contestar.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Però és que no ha entrat en ella, no ha entrat en ella, un poc per damunt i tal, però no ha entrat en ella perquè és que no es pot entrar.
O siga, quan li parlem de què circumstàncies en el poquet de temps que ha passat des de la presentació dels pressupostos fins ara, que és poc més d'un mes, han canviat i han canviat en un sentit negatiu, ho diem nosaltres però ho diu el Banc d'Espanya, el senyor Caruana ahir i despús d'ahir ­ahí estan els reculls de la premsa- on es planteja ja que eixe creixement que vostés en la memòria del projecte figura com que podria ser del 2,9 i vostés han passat al 3, ja estan parlant del 2,5 o menys.
I el propi vicepresident Rato ja parla de què, bo, en el mes de desembre caldrà replantejar-se si les previsions que s'han fet són o no correctes.
Ara, vostés ja sé que estan per damunt del bé i del mal, això faltava, pobre de mi que estic dubtant de la seua capacitat.
Clar, este món no és de vostés, vostés ja estan per damunt.
Però, bo, estàvem parlant dels pressupostos i venia al cas parlar d'eixe tipus de coses.

Què anem a fer si vostés són els únics que no s'han donat compte que estem en un procés d'una certa o d'un cert inici d'una recessió.
I això ho confessa tot el món, des del president del Banc Europeu, que diu que la política de reducció de tipus d'interés no podrà mantenir-se indefinidament.
Perquè vosté ha de saber que està fent-se una política d'alguna manera artificial per aguantar l'economia, per dir-ho clarament, però que això pot durar el que pot durar, però no pot durar indefinidament.
I hi ha tota una sèrie d'elements que estan ahí.

Clar i es diu "és que la cosa no és tan greu, que si l'ocupació, les altes en la seguretat social".
Però vosté sap que un alta en la seguretat social hui en dia se li dóna a una persona per treballar dos hores a la setmana?
Per treballar dos hores a la setmana ja està justificada una alta en la seguretat social.
Això és el futur que espera la gent?
Eixe és el futur que vostés estan contents?
Perquè d'això hi ha així de contractacions temporals i d'eixe nivell de contractació al nostre país, no estem parlant d'un altre, estem parlant d'aquest.
O siga, que per tant amb cura en eixe tipus de qüestions.

Quan es parla de modificacions i de nivells d'execució, home, jo ja com sabia la resposta que anava a tindre, no m'ho diga de tot el pressupost, perquè això faltava, que reduïren la possibilitat en el capítol del sou, per exemple.
Però, home, allà on es poden modificar, allà on es pot retallar, que fonamentalment és el capítol d'inversions, home, negar això jo crec que és negar la pròpia evidència.
Si vostés, via *Diari Oficial de la Generalitat*, són els primer que peguen retalls escandalosos en temes com la sanitat, per exemple, i que el nivell d'execució ahí és molt baix, això és així.
Que després tinguen un nivell.
.
.
Home i s'ha quedat curs, més del 90% per exemple en despeses financeres, clar que sí.
Però en un altre tipus d'inversions, en concret, res de res.
O siga, que no vaja per ahí, perquè està absolutament equivocat.

I nosaltres clar que estem en contra d'eixe model de finançament autonòmic que està aplicant-se o no, no sé si s'arribarà a aplicar, perquè ja veig que estan començant a eixir alternatives possibles perquè pareix que s'han quedat curts.
Home, nosaltres apostàvem per una altra cosa.
Inclús pareix que el president Zaplana en alguna declaració ­com parla tant, com parla tant segurament arriba un moment que ni ell es recorda del que acaba de dir­ però jo recorde que ell parlava d'arribar fins el 50% de participació en l'Irpf.
On s'ha arribat al final?
Al 33%.
Si estàvem en el 30.
Què s'ha pujat?
Pràcticament res.
On s'ha pujat de veritat?
En els impostos indirectes.

I vosté sap, i no perquè li ho diga jo, que són els impostos o és el capítol més sensible a la conjuntura econòmica.
Que si va bé, segur que van a quedar-se curts.
Si l'economia va bé van a quedar-se curts, perquè el nivell de consum i els impostos indirectes seran molts.
Però si va mal ahí és on es notarà en primer lloc eixa situació.
I el deute que té la Generalitat Valenciana tampoc l'inventem nosaltres.
Si ahí estan les dades oficials del Banc d'Espanya que diu que hi ha un bilió de pessetes.
Que açò a vostés no els preocupa?
Ja ho sabem.
Però no deixarà de negar-me a mi el dret a dir que això a nosaltres sí que ens preocupa que a vosté no li preocupe això, perquè és una situació per a estar preocupats de veritat, perquè és un deute massa fort i és un deute que està hipotecant ara i el futur.

Diu: "és que hi ha diners per això i diners per allò altre".
Mire, diners vostés tenen per al que volem, per al que volem.
I fan ahí en una partida fan determinat increment, val.
Però hi ha partides que són d'una generositat increïble.
El capítol VIII, d'actius financers, eixe puja un 8.
000%, eixe no l'ha anomenat.
Veritat, senyor Barrachina?
Eixe no l'ha anomenat.
Per què puja eixa barbaritat?
Per una cosa que jo l'havia dit en la primera intervenció.
I hi ha una aposta molt forta, absolutament jo crec que indefendible, per determinats projectes faraònics, fonamentalment la Ciutat de les Arts i les Ciències, que abans era un *bicho* y ara és un *chollo*, pareix ser, on es destinen milers i milers de milions ahí.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Sí, acabe de seguida.

Si tinguera resoltes totes les nostres necessitats bàsiques, que no estan, a la millor està bé gastar-se'l en això.
Però quan no estem en eixa situació i s'està recorrent al deute, s'està recorrent a empreses públiques en tal d'enganyar o de camuflar deutes, s'està recorrent al mètode alemany, s'està recorrent al que siga en tal que *la abuela no se pare*, home malgastar milers i milers de milions de pessetes que estarien millor utilitzats en altre tipus de qüestions que no en eixes obres faraòniques, per a nosaltres no té cap defensa.
I li ho dic com ho sent, m'agradaria que no fora així, però és així, senyor Barrachina.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Oltra.
Señorías.

Los presupuestos se presentan el 30 de octubre, por tanto el acontecimiento que tuvo lugar en las torres de Nueva York, pues ya tuvo lugar antes y esa previsión se contiene en el presupuesto.
Después de esa fecha, aquí el dato que pudiera incidir en el desarrollo de estos presupuestos es la bajada de intereses que se produce por parte del Banco Central Europeo, que lo que va a hacer es liberar una parte de los recursos que contiene nuestro capítulo III de gastos financieros.
Y, por tanto, en la única modificación que ha habido desde la presentación de ese texto presupuestario aquí en términos macroeconómicos ha sido positiva, como es la reducción en los tipos de interés.
El resto estaba previsto y no ha desmentido usted ninguno de los datos que yo he hecho referencia anteriormente.

Habla del sistema de financiación y dice que no se ciñe a lo expuesto tanto en el libro anteriormente mencionado como en el programa electoral del Partido Popular de la Comunidad Valenciana en 1999.
Léaselo o yo le enviaré una fotocopia, léase el capítulo V del susodicho libro y verá como cuando se hace referencia a que es importante tener en cuenta la población de hecho, es decir, el turismo ahora se tiene en cuenta, de que cuando habla de hacer cesiones en los impuestos especiales, ahora se consigue y aumentar la cuota de Irpf, ahora también se consigue.
Estos presupuestos son, por tanto, como le he dicho anteriormente, los más valencianos que hemos tenido nunca, porque nos confieren un 65% de ingresos propios, frente al 25% anterior.
Eso intencionadamente lo tratan de confundir con un incremento en los impuestos cuando es tan solo el tránsito de un modelo financiero a un modelo actualmente distinto.

Trata su señoría, nuevamente, y además con desprecio, las previsiones que se hacen.
Pues, mire, todas las previsiones en materia de empleo, todas las previsiones que ha hecho en los seis años previos el gobierno popular, todas han sido superadas.
Incluso una ocasión se solemnizó con los sindicatos en lo que se llamó el acuerdo valenciano por el empleo y la formación, el Avef, donde se propuso la generación de 70.
000 empleos.
Entonces, salió la oposición también a cuestionar ese objetivo.
Ese objetivo en lugar de 70.
000 se convirtió en 312.
000 empleos.
Siempre hemos mejorado nuestros objetivos y, en concreto, los datos de ocupación que usted aquí ha venido a cuestionar nuevamente.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Un moment, senyor Barrachina.

Per favor, senyories, pregue silenci.

Continue, senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señora presidenta.

Los datos de empleo que su señoría ha venido a cuestionar arrojan simplemente que en el último mes, a 30 de octubre, el desempleo femenino se ha reducido en la Comunidad Valenciana en un 52% y el desempleo juvenil en un 72%.
Eso es lo que dicen las estadísticas.
Lea usted seguridad social, lea la EPA o si quiere, también, el Inem.
Eso, exactamente eso, es lo que dice.

Y, como es un dato irrefutable, por eso el Grupo de Izquierda Unida ha pasado por aquí seis años y medio sin hacer una sola pregunta sobre cuál es la situación de desempleo en la Comunidad Valenciana, que dice bien poco de aquellos que se autoidentifican como partido obrero.
Nunca ha hecho una pregunta Izquierda Unida sobre la situación del desempleo en la Comunidad Valenciana, no les interesa, porque los datos son elocuentes por sí mismos.

Finalmente, desprecia nuevamente el esfuerzo que se hace en la promoción de las artes, de las ciencias, de la cultura y del ocio.
Mete en el mismo saco para ensancharlo, para engrandecerlo, la fundación de las artes escénicas, el proyecto cultural de Castellón, el circuito de Cheste y las dos actuaciones con objetivo científico o de ocio.
Lo mezcla todo para abultarlo más y finalmente lo desprecia.
Pues le he de decir algo: no estará muy lejos el esfuerzo que se ha hecho en la Ciudad de las Artes y las Ciencias, que cuando se produjo la inauguración su portavoz dijo que le parecía una apuesta interesante, exactamente es lo que dijo, interesante.
Pero, claro, para que sea interesante, si antes no estaba y hoy existe, alguien tendrá que pagarla.
Ustedes no, el actual gobierno sí, para que se haga algo como el señor Ribó destaca como interesante.

Y digo que ese impulso que se ha dado a la ciudad de Valencia no será ajeno el hecho de que sea esta la ciudad que ha visto crecer más el turismo en los últimos años; mientras grandes capitales, Madrid, Sevilla o Barcelona se han visto estancados en los últimos tres años, la ciudad de Valencia ha visto crecer en un 23, en un 13 y en un 11% anualmente el crecimiento de sus visitantes.
Y ese esfuerzo que se ha hecho por dotar a Valencia de unas infraestructuras modernas tiene su ventaja con el paso del tiempo, con la llegada de nuevos turistas, con la generación de nuevo empleo.
Seguramente ha sido el único resquicio que usted ha encontrado para tratar de erosionar esos presupuestos que, como le digo, son los más solidarios que se han aprobado nunca en esta comunidad autónoma.
1 billón 60.
000 millones para gasto social, 1 billón 60.
000 millones.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Barrachina, vaja finalitzant.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Concluyo, señora presidenta.

.
.
.
para los de aquí y para los fuera.
Porque les recuerdo que lo que se va a destinar al tercer mundo son 3.
570 millones.
Yo he escuchado recientemente hablar con cierto desprecio y decían 3.
500 y pico millones.
Pues, bien, el pico, el pico es lo que invertían los otros.
3.
570 y los otros el pico, ni siquiera, en 1994, 49 millones.
El actual gobierno 3.
570.

 

**La senyora presidenta:**

Silenci, per favor.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

El pico es lo que invertían los demás.

Por eso, porque son unos presupuestos solidarios con los de dentro y también con los de fuera, tenemos que rechazar su propuesta de enmienda a la totalidad.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Correspon la votació.
.
.
*(Remors)* Senyora Moreno, per a què demana la paraula?

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Señora presidenta, mi grupo quiere fijar posición en este.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per a fixar posició té la paraula, senyora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

En nombre de mi grupo, esta mañana creo que hemos defendido, de una forma entiendo que clara, que estos presupuestos que se presentan son irreales, son increíbles, son insolidarios.
Y como esta tarde también han entrado nuevos conceptos, a la enmienda de esta tarde decir también que además es la única ley que ha entrado en estas Cortes con un texto únicamente en castellano.
Tanto hablar de academia y esta ley solamente está en castellano.
Por tanto, vamos a apoyar la enmienda.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Votació ordinària de l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida al debat de totalitat del Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valen-ciana per a l'exercici 2002.
Senyories, comença la votació.
Senyories, el resultat de la votació és de 34 vots a favor, 44 en contra, cap abstenció, 1 nul, queda rebutjada l'esmena a la totalitat.

Senyories, havent finalitzat.
.
.
­per favor, pregue silenci­ havent finalitzat el debat de totalitat sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002, i havent segut rebutjades les esmenes que s'han presentat, d'acord en l'article 125.
6 del Reglament de les Corts Valencianes, queden fixades les quantitats globals dels estats dels pressupostos i s'obre un termini de presentació d'esmenes parcials que només podran referir-se a l'articulat i a les seccions, i que finalitzarà el proper dia 27 de novembre.

Senyories, s'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 17 hores i 25 minuts)*