Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 25 de maig de 2010.
Comença la reunió a les 17 hores i 9 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 19.

Pregunta 319 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyor Juan Gabriel
Cotino Ferrer, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre reciclatge de fem domèstic, que formula el diputat senyor Lluís Torró Gil (Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits) (RE número 54.
720, BOC número 224)

El senyor president:

Buenas tardes, señoras y señores diputados.

Señor secretario, (veus) señor Lozano, ¿puede usted pasar -a ver si tenemos quórum- lista, por favor?

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

N'hi ha quòrum, senyor president.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

El primer punto del orden del día de esta comisión de territorio, medio ambiente y vivienda es la lectura y aprobación del acta de la sesión anterior.
¿Alguna puntualización?
¿Algún voto en contra?
¿No hay nada?
Se aprueba por unanimidad.

El senyor president:

Segundo punto del orden del día, es la pregunta 319 al conseller de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda sobre el reciclaje de la basura
doméstica, y está presentada por don Lluís Torró.

Y tiene la palabra don Lluís Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el 2008, la Unió Europea va marcar un objectiu comú: que el 2020 s'havia d'arribar a reciclar un mínim del 50% del material del fem domèstic i dels residus i, a més, reduir-ne la generació en origen.

I la pregunta, per tant, és: quines mesures està prenent i té programades el Consell per tal de complir l'objectiu de la Unió Europea de reciclar el 50% del fem domèstic i reduir-ne la generació en origen amb la finalitat d'apropar-mos a les comunitats més avançades?

El senyor president:

Muchas gracias.

Buenas tardes, yo ya no sé si decirle secretaria autonómica o miembro de esta comisión, porque viene usted prácticamente las mismas comisiones que venimos el resto de los componentes.
(Veus) Doña María Ángeles Ureña, una tarde más, tiene la respuesta a esta pregunta del señor Torró.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente, buenas tardes.

Bona vesprada a tots.

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Torró.

Com ja vaig explicar en esta comissió el passat 23 de març, hem parlat amplament de la política dels residus, però en el tema concret que a vosté li preocupa avui, que és la reducció i el reciclatge de residus urbans, he de dir-li que en el nou PIR -que vosté sap que ara està en informació pública- es contemplen una sèrie de mesures per a assolir els objectius, entre ells, el de la reducció en l'origen dels residus, que són els següents que vaig a dir-li.

Per una banda, s'aposta per continuar avançant en la recollida selectiva i, en particular, per la recollida separada dels
residus orgànics.
En eixe sentit, la normativa, que és vinculant del PIR, establix l'obligació d'implantar la recollida separada i el tractament adequat dels bioresidus, residus
biodegradables de jardins i parcs, residus alimentaris i de cuina procedents de
llars, restaurants, servicis de restauració col·lectiva i establiments de consum al detall, i residus comparables, procedent de
plantes de transformació d'aliments.

Es proposa també al mateix PIR optimitzar els punts de recollida selectiva per mitjà d'ecoparcs compartits entre agrupacions de municipis, perquè tots els municipis disposen d'este servici amb independència de la seua capacitat econòmica.
Es proposen ecoparcs mòbils, tant a les zones rurals amb una baixa densitat de població, com a les zones urbanes, on hi ha molta demanda.

El nou PIR atén també l'aplicació del principi de responsabilitat de qui genera els residus -en este cas, els ciutadans- mitjançant un sistema de taxes equitatiu.
En eixe sentit, s'arreplega en la normativa del PIR la implantació d'incentius fiscals a la recollida selectiva i la reducció de la producció dels residus, de manera que les taxes per recollida, transport i tractament de
residus podran ser objecte de bonificacions o exempcions proporcionals a les
quantitats de residus recollits separadament.

Es planteja, igualment, la firma d'acords amb els agents econòmics per a la (inintel·ligible) .
.
.
d'actuacions tendents a reduir la producció dels residus.
Es fomenta l'estudi i la investigació per a la recerca d'alternatives viables que permeten la utilització de productes obtinguts en la valorització material dels residus urbans.

Es presta atenció específica a la utilització responsable de bosses comercials d'un sol ús, per mitjà d'acords amb les associacions dels sectors del comerç, distribució i fabricació, per tal de corregir l'ús innecessari d'este tipus d'envasos i promoure les bosses reutilitzables.
I, a més, es promouran campanyes d'informació per millorar els hàbits de consum de la ciutadania per donar a conéixer la despesa real de la gestió dels residus urbans.

Com vosté sap, el procés de participació de la revisió i actualització del pla integral de residus està en marxa.
Estem promovent un debat social que volem que siga el més ampli, i tenim previst que el pla estiga definitivament aprovat este any.

En resum, senyor Torró, sí li diria: es tracta de formar, informar, conscienciar i sensibilitzar.
Jo crec
que les mesures que arreplega el PIR són suficients per a obtindre l'objectiu que ens proposem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Tiene la palabra el señor Torró por cuatro minutos, -cuatro, treinta y siete.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.
Jo, la veritat, és que no compartisc l'optimisme que vosté demostra quant als objectius a complir.

En primer lloc, per una banda, per les pròpies dades de partida que s'utilitzen.
Anem a vore, jo en la pregunta, que no ho he llegit, però ja li citava algunes dades que són de caràcter general: en estos moments a Espanya no s'arriba a reciclar el 10% i les dades del País Valencià són pitjors que la mitjana estatal.
La mitjana de residus s'aproxima cada vegada més als dos quilograms per persona i any.
I vostés en el PIR, lamentablement no oferixen, d'una banda, ni els estudis necessaris per a saber exactament quants residus estem
produint i quants estan tractant-se i quants es poden tractar.

Jo vull recordar només que les dades que s'utilitzen són les dades de la caracterització i inventari de residus de 2002-2004, que és un inventari de tres anys, un inventari absolutament desfasat perquè des de 2004 a 2010 ha canviat moltíssim tot, i vostés no fan ninguna estimació.

Jo només vull recordar-li que en les dades que vostés oferixen, que no són eixes, que supose que han de ser dades de confiança, en eixos anys estava creixent la producció dels residus per persona i any a un ritme del 2% anual.
Això vol dir que es doblaria.
.
.
, de seguir eixe ritme es doblaria la quantitat de
residus produïts per persona i any en una data aproximada de trenta-cinc anys -és a dir, des de 2003 al.
.
.
en trenta-cinc, estem parlant de 2040-, és a dir, molt difícilment al 2020 podríem estar parlant d'arribar a les xifres que es suposa que serien adequades per al tema que planteja
la Unió Europea.

I vostés el que plantegen allí és no incrementar la producció de residus per persona i any, però no plantegen en ningun moment ningun horitzó de disminució de la producció dels residus.
És a dir, es diu que des del 2004 se suposa que fins al final del període que contempla el PIR la producció de residus no ha augmentat fins ara i seguirà sense augmentar, la qual cosa d'entrada ja és incomplir el que s'ha dit ací.
Però ahí no hi ha ninguna voluntat de reduir cap generació de residus.

Preocupa que sí que hi hagen una sèrie d'elements per a tractar d'avançar en la recollida selectiva; uns elements que més que penalitzar l'incompliment de l'obligació de separar els residus en origen, el que fan és primar el que ho fa bé.
Jo no sé si eixa és la política adequada.
Jo crec que efectivament cal primar al que ho fa bé, però, sobretot, cal penalitzar al que ho fa mal.
Perquè si volem realment conscienciar a la gent, haurem de partir d'ahí.
I, sobretot, també em preocupa moltíssim l'escassesa de mesures per a tractar de disminuir adequadament la política.
.
.
-perdó- la producció de residus.

Jo no sé, al final acabem sempre amb la mateixa, no sé si açò és producte d'una desplanificació perquè vostés no saben més, o simplement és que, de deveres, estan tractant de dur el sistema este de gestió de residus al col·lapse a posta, per a introduir les famoses solucions estes que també estan contemplades en el Pla integral de residus de la solución final, com -perdoneu l'expressió- els jueus en Alemanya, al final se n'aniran tots a la incineradora, perquè, clar, no tenim abocadors suficients, no fem política adequada de separació en origen, no reciclem la brossa i, damunt, les mesures que estan plantejant-se
ara -que seria el moment- no són en absolut adequades per al que estan plantejant-se.

I jo, lamentablement, al final.
.
.
, ací optem un poc pel principi de la navalla d'Ockham: l'explicació més senzilla, al final, ha de ser la més raonable.
I atenent que vostés no són incapaços, que quan volen fer bé les coses, saben fer-les perfectament bé, un ha d'explicar que no és que estiguen fent mal les coses perquè no sàpiguen, sinó que estan fent les coses aixina perquè en realitat és això el que volen fer; és a dir, el que volem fer és que esclate el sistema i poder introduir este sistema d'incineracions.

A mi em sembla això molt perillós i, insistisc, no m'acaba de donar ninguna satisfacció, sobretot tenint en compte una cosa, tot el que ha dit vosté ja ho he llegit jo en el Pla integral de residus.
Esperava que d'alguna forma fóra un poc més concreta a l'hora de donar alguna explicació, i no fer simplement un llistat de les coses que ja estan en el pla.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias presidente.

Senyor Torró, jo no puc compartir ni les dades que vosté baralla ni el plantejament que vosté fa.
Nosaltres en el PIR, que està ara en informació pública, tenim posat en xifres concretes el fem que cada persona fem al llarg d'un any, està al voltant de 511 quilos, que suposa un 11% menys de la xifra que vosté mencionava en l'exposició.

Jo vaig comentar-los a ses senyories, el passat 23 de març, que el 40% de la quantitat de residus que generem en la nostra comunitat es
destina al reciclatge i a altres formes de valorització, com resultat del tractament en planta dels residus en massa i de la recollida
selectiva.
Precisament, esta última, els últims quatre anys, ha augmentat un 45% i el nombre de contenidors a disposició dels ciutadans s'ha incrementat en un 21%.

Jo no puc compartir tampoc que no tingam planificació, tenim la planificació, tenim el PIR en vigor i tenim el PIR en revisió.
I, a més a més, el fet que mosatros hàgem inclòs la valorització energètica dins del PIR en revisió no fa més que incorporar la mateixa doctrina que té la Directiva europea de residus, i a més els altres principis estan tots arreplegats, estan en el PIR vigent i estan en
el PIR revisat.

I jo crec que hem de ser conscients d'una cosa, malgrat el rebuig que alguns sectors manifesten envers la valorització energètica, jo crec que és per una concepció equivocada de confondre la incineració com a via d'eliminació sense aprofitament energètic i la valorització energètica a través de la incineració.

Crec, senyoria, que les mesures que estem posant en marxa per al resultat que
li he dit amb dades concretes acrediten que la política de residus és una bona política.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Compareixença de la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, per a informar sobre l'aplicació, a la Comunitat Valenciana, del Pla estatal d'habitatge 2009-2012, sol·licitada a petició pròpia (RE número 52.
452)

El senyor president:

Pasamos al punto 3 del orden del día: comparecencia de la secretaria autonómica de Medio Ambiente para informar sobre la aplicación en la Comunidad Valenciana del Plan estatal de la vivienda 2009-2012,
solicitada -como no- a petición propia por la señora Ureña.

Tiene la palabra, señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Muchas gracias, presidente.

El motivo de esta comparecencia es hablarles a sus señorías de la aplicación del plan de vivienda en la Comunidad Valenciana.

En mi escrito de solicitud hablaba del plan estatal de vivienda, y estaba hecha
la solicitud de comparecencia en los mismos términos de otra que hay presentada por el Grupo Socialista.
Yo voy a intentar
contestar lo que yo quiero contarles a sus señorías del plan de vivienda estatal aplicado a nuestra comunidad.

Como saben, el plan estatal es sólo una parte del plan de vivienda que La Generalitat está ejecutando de forma concertada con el estado, con la aportación de los fondos del estado y de nuestros propios fondos y, también, con medidas y líneas de actuación propias del gobierno de La Generalitat.
Ello nos permite hablar de un Plan de
la vivienda autonómico 2009-2012.

La participación estatal en el plan de vivienda se articula a través del Decreto 2.
066/2008, de 12 de diciembre, que regula una serie de ayudas que
cuentan con financiación estatal, y se desarrolló nueve meses más tarde mediante la Orden de 28 de septiembre de 2009, por la que se regula la
aplicación del nuevo sistema de financiación.

Los compromisos del ministerio en la comunidad se concretan en el convenio que
se firmó el 28 de abril del 2009, en el que se determinan los objetivos comprometidos
por el estado para el período 2009-2012.
Vamos a ver esos objetivos.
Para promoción de viviendas de nueva construcción se fijaron 31.
290 viviendas; de las cuales, en venta, 23.
335.
Y, luego,
siguiendo la casuística propia del plan verían ustedes cómo desglosaríamos esas 23.
000 en viviendas protegidas de régimen especial, viviendas protegidas de régimen general, viviendas protegidas de régimen concertado.
Hay en alquiler 7.
775 viviendas fijadas como objetivos, unas
en régimen especial a 25 años y otras en régimen general a 25 años.
Y son cofinanciadas viviendas de promoción pública en un total de 180.
Les decía eso para que se den cuenta de lo prolijo que es el elenco de figuras que
contiene el plan.

Además de la vivienda para promoción de nueva construcción tenemos programas de ayuda a inquilinos, con unos objetivos de 7.
000
viviendas; adquisición de vivienda usada, con 3.
000 viviendas como objetivo; rehabilitación 40.
455 viviendas, de las cuales 2.
775 son en áreas de rehabilitación integral, 1.
000 en áreas de renovación urbana y 200 para erradicar el chabolismo.
Y, luego, tenemos actuaciones de
suelo para 7.
100 viviendas, de las cuales 4.
400 son áreas prioritarias y 2.
700 áreas no prioritarias.

Desde el primer momento advertimos al ministerio de que la regulación del plan estatal, a nuestro juicio, no era la más adecuada para dar respuesta a la situación por la que estamos atravesando, que era excesivamente rígida y que no contemplaba suficientemente la realidad de las necesidades
concretas de nuestra comunidad.
Como vamos a ir viendo, después de haber puesto en marcha el plan, esta advertencia que hicimos al ministerio
se ha confirmado desgraciadamente.

Desde la comunidad hemos intentado paliar en lo posible las debilidades del plan
estatal a través de nuestra normativa.
¿Qué hemos hecho en este sentido?
Por parte de la Comunidad Valenciana, el plan de
vivienda se desarrolla a través de una serie de normas en las que hemos establecido ayudas adicionales y líneas de actuación propias.
En particular tenemos el Decreto 66/2009, de 15 de mayo, por el que
se aprueba el plan autonómico de vivienda vigente, y la Orden de 28 de julio de 2009, que regula el
procedimiento para la tramitación de las medidas de financiación de actuaciones protegidas previstas en los planes de vivienda y suelo.

Junto a estas normas es menester que hagamos alusión a un elenco de ellas que inciden muy directamente en el desarrollo del plan de
vivienda y que permiten impulsar objetivos importantes de mejora de la calidad
de la edificación, de transparencia en la adjudicación de vivienda protegida, de ampliación de la cobertura social del plan y otras.
Y entre estas normas citaré: el Decreto de 26 de junio de 2009, por el que se aprueba el Reglamento de
viviendas de protección pública, que entre otros aspectos agiliza los trámites para facilitar la conversión de vivienda libre en protegida; el Decreto de 23 de octubre de 2009, por el
que se aprueba el Reglamento de rehabilitación de edificios y viviendas; la Orden de 20 de julio de 2009, que regula las
condiciones para otorgar el perfil de calidad específico de ahorro y sostenibilidad a efectos de obtener ayudas; la Orden de 18 de
diciembre de 2009, por la que se crea y regula el registro de demandantes de
vivienda protegida que viene a reforzar los principios de igualdad y
transparencia en la adjudicación de viviendas; y, por último, la Resolución de 28 de septiembre de 2009, que introduce la figura de las mujeres gestantes,
como un nuevo supuesto de beneficiario con protección preferente a efecto de los planes de vivienda.

Este marco normativo autonómico regula un conjunto importante de medidas para el desarrollo del plan de
vivienda destinadas principalmente a los siguientes objetivos: potenciar el
alquiler, impulsar la rehabilitación, ayudar a dar salida al stock de vivienda procedente del mercado libre y avanzar hacia la sostenibilidad
ambiental en la edificación.

En primer lugar, por tanto, uno de los objetivos fundamentales que perseguimos
con este marco normativo autonómico es dar un fuerte impulso a la figura del alquiler, fundamental para
estimular en la situación actual la demanda de vivienda y facilitar a muchos ciudadanos, sobre todo a jóvenes, la posibilidad de acceso a la vivienda.

¿Qué hemos hecho en este sentido?
Hemos incrementado el nivel de ingresos máximos para que más familias puedan tener derecho a percibir ayudas de alquiler, hemos aumentado
la oferta de vivienda protegida de nueva construcción en alquiler con incentivos y ayudas adicionales para los promotores.
Los
promotores pueden obtener, de manera anticipada, las subvenciones al inicio de
la obra de ejecución cuando se trate de viviendas en alquiler destinadas a colectivos específicos, jóvenes, mayores o personas discapacitadas o personas con rentas bajas.
Potenciamos el abaratamiento de los alquileres al condicionar las ayudas al
promotor o a que reduzca del importe del alquiler, dando mayor facilidad de
acceso a las familias con rentas más bajas.
Y reforzamos las ayudas a las entidades sin ánimo de lucro y empresas públicas para la adquisición de viviendas usadas destinadas al arrendamiento.

Además, dentro de la figura del alquiler, hemos potenciado de manera especial la
figura del arrendamiento con opción de compra, con una mejora sustancial de las condiciones establecidas por el
ministerio en materia de precios de alquiler, descuento en el momento de la
compra, en el ejercicio de la opción, y ayudas adicionales para los promotores.

A modo de ejemplo les diré que en nuestra comunidad el inquilino paga un 4,5% anual del precio máximo legal de la vivienda, frente al 5,5 establecido por el ministerio en los
alquileres a 10 años.
Y se descuenta del precio de compra de la vivienda hasta un 50% del alquiler
pagado, frente al 30 establecido por el ministerio.
Y además los promotores reciben una subvención adicional de 90 euros por metro cuadrado útil si ponen sus viviendas protegidas en alquiler con opción de compra.

Otra vía muy importante por la que la conselleria está impulsando la vivienda en alquiler, y por lo tanto impulsando las medidas
previstas en este sentido en el plan de vivienda, es el sistema público autonómico de mediación en el mercado de alquiler, a través de la red Alquila, que gestiona el Instituto Valenciano de la Vivienda y que
cuenta ya con más de 90 colaboradores.

Esta red es doblemente importe porque, por un lado, facilita el acceso a la
vivienda a un precio asequible, sobre todo a jóvenes y, por otro, contribuye a dar salida a las viviendas vacías.
Desde que la red comenzó a funcionar hemos pasado de alquilar 92 viviendas de media al mes, en el año 2006, a más de 200 al mes que se han gestionado en el año 2009, lo que supone un incremento del 117%.
En total, ya se han gestionado
cerca de 9.
000 alquileres de viviendas a través de la red Alquila.

Además, para impulsar la oferta de vivienda de la red, hemos dado a los propietarios
y promotores de viviendas en arrendamiento que ofrezcan sus viviendas a la red,
un seguro gratuito que cubre los impagos de rentas o daños a las viviendas, así como un servicio de arbitraje para solucionar rápidamente los conflictos entre propietario e inquilino.

Seguimos trabajando para mejorar esta línea de actuación.
En estos momentos estamos tramitando una nueva orden en línea con la iniciativa surgida en el marco del Pavace II para reforzar esta red.
Vamos a dar entrada a nuevos colaboradores, especialmente a los agentes de la
propiedad inmobiliaria; vamos a mejorar la información de los inmuebles, incluidos en la bolsa de viviendas de alquiler; y sobre todo
vamos a establecer un mecanismo para reducir los precios del alquiler de las
viviendas de la red.
Se van a reducir entre un 26 y un 35% el precio máximo del alquiler, dependiendo del municipio.
Y hemos estimado que ello va a
suponer una rebaja media de alrededor de 200 euros mensuales en cada contrato
de alquiler.

Además, para impulsar la colaboración de los ayuntamientos, hemos aprobado un convenio tipo para que los municipios
colaboren en la tramitación y puedan adherirse a la red Alquila.
Y estamos financiando la actividad de los
agentes públicos colaboradores de la red.

Otro de los grandes objetivos que perseguimos con el plan autonómico de vivienda es dar salida a las viviendas libres para reactiva el
inmobiliario.
Para responder a este objetivo ¿qué hemos hecho?
Hemos flexibilizado en la normativa autonómica las condiciones de acceso a la vivienda en cuestión de superficies para facilitar al promotor la conversión de vivienda libre en protegida.
Hemos establecido ayudas adicionales para las
viviendas que se destinen al alquiler.
Hemos posibilitado que muchas más familias se puedan acoger a las ayudas para adquisición de vivienda usada, cuando se trate de viviendas libres de nueva construcción que cumplan determinados requisitos.

Con estas medidas se ha aumentado la oferta de viviendas protegidas a precios más asequible y hemos abierto una vía importante para que las empresas promotoras puedan activar su stock de viviendas sin vender.
En concreto, en la Comunidad Valenciana las promociones
de viviendas libres de hasta 120 metros cuadrados pueden ser calificadas como
nuevas viviendas protegidas en régimen general.
Las promociones del mercado libre, con viviendas de hasta 150
metros cuadrados, pueden calificarse como nuevas viviendas protegidas de régimen concertado.
Y los compradores de viviendas nuevas de hasta 150 metros
cuadrados y terminadas antes del 1 de septiembre de 2009 pueden acogerse a las
ayudas para la adquisición de viviendas usadas.

Los resultados han sido bastante positivos, ya que una cuarta parte de las
calificaciones de las viviendas protegidas durante el año 2009 y el primer trimestre de este año, del 2010, proceden del stock del mercado libre.
Por eso hemos prorrogado un año más, hasta mayo de 2011, la vigencia de estas medidas.

Otro gran objetivo de nuestro plan de vivienda es el fomento a la rehabilitación.
Es, como les decía antes, otro de los ejes prioritarios de nuestra política de vivienda que puede, además, jugar un papel muy importante ante la situación de crisis para generar empleo y reactivar la construcción.
Por eso, desde La Generalitat, hemos destinado en el actual plan de vivienda
un 40% de nuestros recursos a la puesta en valor del parque residencial
existente y la recuperación de áreas o barrios de la ciudad, de las ciudades degradados.
En concreto, La
Generalitat tiene previsto aportar, con el presupuesto autonómico, 160 millones de euros en ayudas a la rehabilitación de edificios y viviendas, que beneficiarán a 36.
000 familias y que generarán un importante número de puestos de trabajo.

Una parte de este esfuerzo inversor se concreta en los convenios que hemos
firmado recientemente con el Ministerio de Vivienda referidos a áreas de rehabilitación integral, de renovación urbana y de urbanización prioritaria de suelo para la construcción de vivienda protegida, que permitirán beneficiar a 4.
800 familias y que generarán un impacto económico en nuestra comunidad de más de 100 millones de euros, de los que más de la mitad corresponden a inversión pública.
Aldaya, Alfafar, Alicante, Crevillente, Dénia, Elda, Manises, Petrer, Utiel y Valencia son los municipios beneficiados por
estos acuerdos entre La Generalitat y el Ministerio de Vivienda.

En este mismo sentido es importante señalar que la conselleria está asumiendo el coste de la redacción del informe de conservación del edificio, que es previo y necesario para solicitar ayudas a la
rehabilitación.
La normativa autonómica.
.
.
(remors)

El senyor president:

Perdone, perdone.
Para hablar hay que pedir la palabra.

(Remors) Tiene razón usted y se la voy a dar.
Ha habido un momento aquí de trasiego.
Con lo cual vamos a guardar el orden.
Ahora después haremos un receso de un minuto, -suena incluso un teléfono-, haremos un receso de un par de minutos.

Continúa la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Les decía que en este mismo sentido.
.
.
, estábamos hablando de la rehabilitación y del esfuerzo que se está haciendo desde el presupuesto de La Generalitat para tener como objetivo llegar
en ayudas de rehabilitación al máximo de las solicitudes que tenemos, les decía que una de las cosas que estamos haciendo es que el coste de la redacción del informe de conservación del edificio, que es obligatorio para acceder a actuaciones protegidas, lo
estamos financiando nosotros.
O sea, el informe es gratis para los
administrados.

La normativa autonómica adaptada a la situación de la Comunidad Valenciana y la gestión que estamos realizando desde la conselleria, a través de estas medidas, ha hecho que nuestra comunidad esté en estos momentos con un nivel de cumplimiento del plan de vivienda 2009-2012
sensiblemente superior a la media española.
Nosotros hoy tenemos un grado de ejecución del 118%.
La media en el territorio nacional está en el 108.
Y tenemos nosotros, en nuestra comunidad, a fecha de hoy, 24.
000
actuaciones calificadas.

Sólo en el primer año de programa hemos concedido ayudas a casi 3.
000 inquilinos, dato que duplica
las previsiones para el 2009 del convenio que firmamos con el ministerio.
Y
esto es posible gracias al esfuerzo que hemos hecho desde La Generalitat para
ampliar los objetivos en esta línea.
Ayudas a inquilinos de tal manera que La Generalitat financiará en el período 2009-2012, con cargo exclusivo al presupuesto autonómico, 13.
000 actuaciones de alquiler, que se sumarán a las 7.
000 previstas en el convenio con el ministerio.
Esto quiere decir que
20.
000 familias valencianas se beneficiarán de este esfuerzo.

Para mejorar el plan, como les decía al principio, dado que nosotros seguimos entendiendo que la rigidez de la
normativa estatal nos obligaba a hacer un esfuerzo de suplementación de determinadas líneas, porque a fecha de hoy el ministerio no ha acogido nuestra petición de que los objetivos fueran intercambiables y el presupuesto destinado a cada
uno de ellos pudiera alterarse en función de las peticiones de otros.

Otro ejemplo es el área de ayudas a la vivienda usada donde la Comunitat Valenciana alcanza el 184%
del cumplimiento del plan para 2009, al ser más de mil ciudadanos los que ya tienen garantizada una ayuda.
El objetivo
previsto por el ministerio para esta línea era de 650.

En cuanto a las viviendas protegidas de nueva construcción, el 80% de las viviendas calificadas en alquiler a diez años son con opción a compra, lo que avala el acierto de potenciar esta figura a través de mejores condiciones para promotores y ciudadanos.

Asimismo, la mayor flexibilidad de las condiciones para facilitar la conversión en vivienda protegida ha permitido que el 23% de las nuevas viviendas
protegidas, calificadas durante el 2009 y primer trimestre de 2010 procedan del
stock del mercado libre, como ya les comentaba.

En el ámbito de la rehabilitación, La Generalitat alcanza más del 150 del cumplimiento del plan en su primer año de ejecución, con actuaciones de rehabilitación que benefician a más de 15.
000 viviendas y que ya tienen reconocida la ayuda.

En conclusión, como les decía, señorías, el plan estatal nos marca unos objetivos que no se ajustan a las necesidades
reales de nuestra comunidad.
En el primer año, que en realidad no ha sido el primer año, porque, como les avanzaba, la orden del ministerio que pone el pistoletazo de
salida del plan es de septiembre de 2009.
Pues en estos meses que llevamos de
vigencia tenemos el siguiente grado de cumplimiento de los objetivos previstos
para los cuatro años de vigencia.
Un 57% en adquisición de vivienda usada, un 42% en ayudas a inquilinos, un 38% en rehabilitación y un 25% en promociones de nueva construcción.

Desde nuestra conselleria hemos impulsado las normas autonómicas que mejor contribuyen a adaptar la normativa del plan estatal.
En esta línea es en la que vamos a seguir trabajando para desarrollar hasta el final de
legislatura el Plan de vivienda 2009-2012, y otras líneas de trabajo que también estamos desarrollando para asegurar a todos una vivienda asequible de calidad,
respetuosa con el medio y en un entorno adecuado.

Pero, como hemos dicho reiteradamente al ministerio, es preciso tomar medidas
adicionales, flexibilizar ese plan, asegurar que promotores y compradores
puedan obtener financiación.
El gran problema del plan estatal de vivienda hoy es la imposibilidad de que
los bancos que firmaron un compromiso con el ministerio asuman el compromiso
que firmaron.
Al ministerio le hemos dicho que deberíamos hacer un esfuerzo al nivel que es posible para que los bancos cumplan el
compromiso que tienen firmado con el estado.
Hasta ahora los bancos están siendo tan reticentes a otorgar la financiación que en nuestro caso concreto más de cuatro mil viviendas que tenemos calificadas no obtienen financiación en las entidades de crédito.

En definitiva, nosotros hemos intentando con la política complementaria de vivienda, a través de nuestro plan autonómico, llegar donde el plan nacional sabíamos que no iba a llegar porque no se adaptaba a las condiciones de nuestra
comunidad.

Yo creo que el resultado que hemos obtenido, el nivel de cumplimiento en cada
una de las líneas de ejecución, nos dan idea de que íbamos por el buen camino, pero también nos dan idea de que hemos de seguir pidiendo al ministerio la revisión de los principios que inspiran el plan estatal de vivienda.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Tiene la palabra el señor Torró por cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Be, anem a vore, perquè la prolixitat de les explicacions de vegades no acompanyen, no es corresponen
amb la claredat de les explicacions.

I en este cas jo vaig a fer dos tipus de consideracions.
Una és d'ordre més general i altres referides sobretot al tipus d'informació que ens han facilitat.
I sobretot de la informació que no ens ha facilitat, que per a nosaltres possiblement siga tan important
com la que sí que ens ha facilitat.

Per una banda, una consideració general, i és el tema del propi estatal i del pla autonòmic, quant a la seua concepció i els seus objectius que per a nosaltres són absolutament desencaminats i desencertats a més no poder.
Perquè és diu «pla d'habitatge» quan s'hauria de dir «pla de promoció de venda de construccions».
Perquè en realitat no es té com a objectiu resoldre el problema de l'accés a l'habitatge de molts sectors socials, que inclús ara, en plena crisi, després de la baixada del preu de l'habitatge, com este no ha sigut baixat suficientment, i damunt els problemes d'atur, etcètera, seguixen veient-se exclosos del mercat d'habitatge.

La prova mateixa són les primeres dades que mos ha donat, no?
Quan estan parlant que de més de 31.
000 habitatges previstos hi ha 180 on es parla d'intervenció directa, de construcció directa per part de l'estat, amb això està dit absolutament tot.
És a dir, quins són els seus objectius?
Els seus objectius.
.
.
els dóna igual que la gent puga accedir o no a l'habitatge, el que els preocupa de deveres és que els proveïdors no tinguen els habitatges tancats i perden diners amb això.

No dic jo que no siga un problema, però, sense dubte, ha de ser un problema fonamentalment dels que patixen eixe
problema, d'eixos que es van tan alegrement llançar a la promoció, val?
En compte de ser un poc més prudents i tractar de buscar una activitat un poc més raonable, i que vostés en lloc de, diguérem, penalitzar-los per eixa acció, el que està fent d'alguna forma és ajudar-los i penalitzant, efectivament, els que no poden accedir.

Perquè al final això és el pla d'habitatge, no?
Tractar d'augmentar bàsicament les condicions o de fer més flexibles les condicions perquè habitatges que estan de 120 metres quadrats i 150 metres quadrats, com estaven
concebuts com habitatges lliures, ara puguen ser habitatges protegits, la qual
cosa no sé a partir d'eixe moment quin sentit té l'habitatge protegit perquè hui en dia pràcticament tot l'habitatge, tret d'uns estàndars molt elevats pot ser habitatge protegit.
M'agradaria que m'explicara quin sentit té la figura de l'habitatge protegit quan, en tot cas, haurien de parlar de l'altra figura.
És a dir, l'habitatge que no va a ser protegit i el definíem, més senzill que no fer una quantitat enorme de decrets, que és el que fan vostés, per a fer això.

Insistisc, no és diferència en essència del programa estatal, val?
El que fan, si de cas, en molts casos és empitjorar-lo una miqueta més, no?

Com, per exemple, el tema de la política esta que ha encetat de tractar de fer, d'estimular el lloguer amb opció de compra, que jo, sincerament, és una qüestió que no acabe d'entendre, perquè al cap i a la fi això és una compra diferida.
Si algú vol tindre eixa opció que opte, però que l'estat es dedique a promocionar el fet que els que han fet les vivendes obtinguen
uns beneficis extraordinaris sobre la base de subvencions públiques, la veritat és que no ho entenc de cap manera, eh, de cap manera es pot entendre això.

I després les preguntes concretes, no de les xifres que dóna, sinó de les xifres que no dóna ací.
Perquè ací.
.
.
, he tractat de prendre nota, però la veritat és que és difícil seguir totes les xifres espectaculars de graus de compliment del 184%, del
118% i no sé quantes coses més.

A mi m'agradaria que ens explicara una cosa que jo crec que és el que ha de donar realment la mesura, no?
Perquè hui en dia sí que hi ha, és deveres que hi ha moltes ajudes concedides sobre el paper.
Val?
Quants.
.
.
?
Com
està el compromís de pagament per part de La Generalitat?
Els crèdits?
És a dir, quants diners s'han gastat de deveres en estos moments?
No quantes ajudes han concedit i encara
no han pagat.
Però quantes ajudes han pagat, han donat eixos diners?
Quin grau de compliment hi ha
sobre els crèdits que tenien concedits?
I això és realment el que va a donar
(inintel·ligible) .
.
.
perquè ací si resulta que donen el 184%, però després la gent no rep eixos diners o els rep d'ací no sé sap quant de temps, la veritat és que en la pràctica és com si no ho hagueren complit, perquè les persones que reben eixes ajudes i després, com està passant hui en dia, cada volta més, resulta que eixes ajudes no els arriben, doncs ja ens dirà vosté per a què volen eixes ajudes.
Perquè l'únic que va a fer és complicar-los més la vida encara, perquè comptaven en uns diners que després en la pràctica no van a tindre.

Per tant, això és el que jo crec que, a banda de totes estes dades, hauria d'aclarir-mos en la seua segona intervenció.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyora Ureña, anem a vore, nosaltres considerem que s'ha de parlar d'estos temes.
De fet no és res nou els temes que plantegem ací, el tema de la vivenda, i normalment som l'oposició qui presenta nous enfocaments respecte a la política d'urbanisme, de vivenda, de planificació a l'hora de tot tipus de deduccions, subvencions, etcètera.

Vull dir, nosaltres crec que sempre portem estos debats i avui ens trobem que,
a petició pròpia, el govern ha volgut parlar d'açò.
Però a mi em sembla que ha sigut un mal dia.
Un mal dia perquè, justament, després d'esta compareixença, vosté ja no estarà ací, però tenim una proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari Popular al voltant del recolzament
que s'ha de fer de les polítiques que el govern fa en ares del lloguer, etcètera.

I dic que és un mal moment perquè en eixa proposició no de llei, a banda de les qüestions que en l'exposició de motius disten molt del que és la realitat, i això ja ho discutirem després, deixa molt en evidència que sembla ser que no estan vostés en la feina.
I li vaig a explicar per què.

Estem molt acostumats que el Grup Parlamentari Popular porte totes les demandes habidas y por haber -com se diu- al govern central, en totes estes maldats que se fan des del govern central,
estes polítiques que no arriben.

Però molt poques vegades trobem qüestions que vinguen a parlar de les polítiques de La Generalitat, i quan són coses que són de competència és perquè se donen compte que alguna cosa no està ben feta.
I, per tant, em sorprén que el Grup Parlamentari Popular avui vullga parlar de la política del govern valencià en matèria de vivenda de lloguer.

Perquè, clar, es diu que en un termini de tres mesos s'elabore un programa de mesures específiques per a continuar impulsant el lloguer de vivenda.
I, pel que tinc entés, tot el que vosté acaba de dir doncs haurà de revisar-se, per això que planteja el mateix partit.
És a dir, totes estes mesures que ara queden molt bé, a vostés se les faran revisar perquè sortirà aprovat, sembla ser, per la majoria del Grup Parlamentari Popular, i li diuen a
vosté i a la seua conselleria que elabore un programa de mesures específiques, sembla ser que és que les que ha dit vosté no eren molt específiques o pot ser siga perquè se poden especificar, però després no són reals, que és el que nosaltres creguem que passa.

Moltes coses d'estes seran reals, moltes de les xifres, però no podem entendre com totes estes coses després no són visibles, la gent no les percep com a una realitat, i li vaig a dir per què.
Vosté ha començat amb una dada, diu 31.
000 vivendes en total, de les quals 7.
000 són en lloguer.
Doncs, home, és un percentatge prou baix quan la resta són 23.
000 en compra, o siga, en venda, en construcció, en nova construcció.
I, per tant, nosaltres creguem que açò no és promocionar molt el lloguer.

Però, bé, a banda d'això.
.
.
La venda.
A banda d'això, voldríem saber si totes estes coses que vosté ha dit casen amb els retalls pressupostaris que ha patit justament el pla de
vivenda.
I voldríem saber el per què.
Perquè quan vam discutir els pressupostos, ho vam parlar amb el conseller, vosté sap que amb el conseller és difícil parlar d'estes coses, perquè no ho diu clarament.
Però quan dos més dos són quatre i se diu ací, doncs podem posar-nos d'acord.
I el que ha passat és que del que era l'any passat una aportació de La Generalitat de vora 90 milions d'euros, perquè la partida era de 102, però La Generalitat directament posava 90 milions d'euros, ara, de sobte, s'ha quedat en 51 milions d'euros.
Vora 40 milions d'euros s'han perdut des dels pressupostos de 2009 als pressupostos de 2010.
40 milions d'euros.

En canvi, i vostés ho saben, i és que ho tenen perquè ho han fet vostés, l'aportació estatal ha augmentat este any 6 milions d'euros.
Això casa amb tot el que vostés estan dient?
Perquè a mi m'ha cridat l'atenció que diu: volíem suplementar les ajudes a nivell estatal, les polítiques rígides, vosté les ha qualificat com a rígides.
Però, home, clar, dir que les polítiques són rígides però vénen de la mà de 6 milions d'euros més i les altres, que són les que s'ha suplementar, i que són totes meravelloses, com vosté ha dit, són 40 milions d'euros menys, doncs, home, a nosaltres ens sembla una miqueta estrany, estrany.
Perquè, home, vostés han descobert aleshores la fórmula màgica.
O és que abans estaven malbaratant els diners o és que ara el que ens han venut vostés, i en la seua compareixença, doncs és el que toca dir, el que queda bonic, el que, lògicament, entre de tant en tant se mos ha donat moltíssimes coses, però que no respon a la realitat.
I jo, en definitiva, crec que al final és això.
La fórmula màgica, tant de bo, tant de bo l'haguérem descobert per a no anar malbaratant els diners, que també ho fan, però crec que no és això i crec que la meitat de les coses que se diuen, en definitiva, se queda molt
clar i en els seus propis pressupostos és ja quan se visualitza tot, que no és el que en realitat el govern està fent.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La primera qüestió que m'agradaria manifestar en aquesta comissió és, amb tot el meu respecte a la secretària autonòmica, que sempre és un plaer comptar amb ella en aquesta comissió, és lamentar de nou l'absència del senyor conseller, perquè per segona vegada consecutiva coincidix que aquest grup parlamentari sol·licita la compareixença del senyor Cotino i per segona vegada consecutiva la secretària autonòmica, per
arte de birlibirloque, demana la compareixença a petició pròpia per abordar els temes que demana la compareixença el Grup Parlamentari Socialista, evitant aixina que comparega el senyor
Cotino.

Per tant, m'agradaria manifestar el descontent d'aquest grup respecte d'aquesta qüestió.

Per una altra banda, em preocupa el contingut de la compareixença de la secretària autonòmica, perquè el líder del Partit Popular, el senyor Rajoy, està demanant que desaparega el Ministeri d'Habitatge.
I què farien vostés si desapareix el Ministeri d'Habitatge?
Perquè vostés saben que tenen competències en matèria d'habitatge?
Vostés saben que tenen competències en l'Estatut d'autonomia, competències exclusives, també en fa referència la Constitució espanyola?
Perquè és el govern el que tindria, i el Ministeri d'Habitatge, el que tindria de complementar el seu pla d'habitatge, que tenen competència.
No al revés.
És que açò és el món al revés.
Perquè, al final, són vostés els que complementen el que diu Madrid.
I afortunadament que existix el
Ministeri d'Habitatge i afortunadament que existix el pla estatal d'habitatge, en este cas, 2009-2012.
Afortunadament, i benvingut siga, perquè si no, no sé què faríem en esta autonomia.

Li he de dir que és cert que hi ha una estratègia, estratègia en matèria d'habitatge per part del Govern d'Espanya i per part del ministeri.
En l'any 1997-2007, l'habitatge, com vostés saben, es trobava en un període d'expansió.
En 2007 es va produir un ajust que es va precipitar de manera brusca en l'any 2008, amb els problemes d'accés a crèdit derivat per la crisi financera mundial.

És per això, perquè s'havia de dissenyar de nou i redefinir els objectius, els eixos prioritaris que
en matèria d'habitatge s'havien de seguir.
I per això, el pla estatal habitatge i rehabilitació, per primera vegada el concepte rehabilitació en el pla estatal 2009-2012.
És que pareix que, per la seva intervenció, la rehabilitació l'han inventada en el pla autonòmic.
No.
Està en el pla estatal perquè és prioritat del pla estatal la rehabilitació.

I, per tant, doncs, calia considerar la realitat existent i contribuir a l'estabilització del mercat.
933 milions d'euros previstos per al període 2009-2012.
Sí, finançats també, aportació també de l'autonomia.
No ho vaig a obviar.
Però 60% quasi del Govern d'Espanya i el 40% quasi de l'autonomia.

Per tant, ací estem una altra vegada en el món al revés, perquè finança més el govern en matèria de vivenda sent competència exclusiva autonòmica que vostés.
I encara apareixen amb un discurs victimista de la rigidesa, de la falta de
flexibilitat i de la falta d'objectius ajustats a l'autonomia per part del pla estatal.

Ja en el pla 2004-2008 es va prioritzar, per moderar el creixement
desequilibrat del sector, l'impuls de la vivenda protegida, l'impuls del lloguer i la rehabilitació.
També a partir de 2008, per pal·liar els efectes negatius de l'estoc d'habitatge.
.
.
Que, per cert, el Grup Parlamentari Popular, que va votar en contra
de la proposta que va fer el Grup Parlamentari Socialista per alliberar les
quasi 150.
000 vivendes de renda lliure que hi han en estoc en la Comunitat
Valenciana per sanejar el mercat, perquè vostés saben que si no se saneja el mercat, difícilment es construirà ni vivenda protegida en aquesta autonomia.
.
.
La nostra proposta era la de
facilitar crèdits a les famílies perquè pogueren comprar vivenda i varen votar en contra.

S'han negat a aplicar, en l'àmbit de les seues competències, una mesura per impulsar, per tant, la sortida al mercat dels quasi
150.
000 habitatges en estoc a la comunitat, una mesura excepcional que en una
situació de crisi es requeria i es necessitava en aquesta comunitat, i vostés varen votar en contra.
Perquè, clar, no han aplicat ni una mesura excepcional per a la situació excepcional de crisi que especialment afecta també aquesta comunitat, perquè vostés també saben quin era l'únic motor de creixement pràcticament en aquesta comunitat autònoma, que era el de la construcció.

Per una altra banda, en el tema de la rehabilitació, també vull destacar en el pla estatal -que vosté no n'ha fet referència, crec, encara que com anava molt ràpid tampoc he pogut prendre nota- les ajudes Renove, que han passat del pla 2004-2008 a ser 78.
500 a, en el pla
2009-2012, 400.
000 actuacions les que correspondran també a l'autonomia.

Recordar que vostés també varen votar en contra d'una mesura que proposàvem, d'invertir 25 milions d'euros en ajudes directes per a la reforma d'habitatge que tant demanda el sector.
Perquè ja no només és important principalment per al sector de la construcció i les ajudes a les famílies que vullguen reformar la seua vivenda, sinó també a tots els subsectors que en depenen: fusteria, llanterneria, etcètera, etcètera.

Per tant, recorde que també en el Pla estatal de vivenda 2009-2012, també es preveuen mesures per a la conversió d'habitatge de renda lliure en estoc en algun règim de protecció, impuls del lloguer, que també facilita la reducció de l'estoc i les línies de finançament.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

La senyora Salvador Rubert:

.
.
.
ICO en el recolzament de la vivenda protegida.

El senyor president:

Muchas gracias, señora diputada.

Tiene la palabra la señora Ureña.
(Veus) ¡Ay, perdón!
Me dejaba a mi compañera de grupo.

Doña Verónica, por favor.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, agradecer a la secretaria autonómica su comparecencia a petición propia para dar cuentas en estas Cortes.
Ya lo decía el presidente de la comisión, forma parte ya.
.
.
es usted un miembro más de esta Comisión de Medio Ambiente.

Secretaria autonómica de Medio Ambiente, Vivienda, Agua y Urbanismo, cuatro cosas.
Como se
hablaba de un ministerio único y exclusivo de vivienda, pues, fíjense, aquí tenemos una Conselleria de Medio Ambiente, Vivienda, Agua y Urbanismo que
cumple, que da la cara y que da cuentas en estas Cortes.
¡Ojalá y todos los ministerios y todos los ministros hicieran lo mismo en el Congreso
de los Diputados!

Y después de darle las gracias por su comparecencia, yo quería felicitarla a usted y a todo el equipo de la conselleria, pues no solamente por el grado de cumplimiento del plan estatal de vivienda
del que nos felicita año tras año el propio Ministerio de Vivienda, sino por el compromiso.
.
.
por el arrimar el
hombro del gobierno valenciano en materia de vivienda, por cubrir esos huecos,
esos defectos que no cubre el plan estatal de vivienda.

Usted hablaba del plan autonómico de vivienda, y a mí me gustaría destacar unas medidas y unos objetivos que realmente creo que son importantes
a destacar y que realmente creo que hacen muchísimo papel en la Comunidad Valenciana, como medidas para potenciar el alquiler,
impulsar la rehabilitación y dar salida al stock de viviendas procedentes del mercado libre.

Yo creo, señoras y señores diputados, que sin duda esto contribuirá al acceso de una vivienda digna a precios asequibles y, además, a reactivar el mercado inmobiliario y a generar empleo, empleo en esta dramática situación de crisis económica en la que se encuentra este país.

A mí me gustaría también destacar la labor de la Generalitat valenciana en cuanto a la previsión que el Consell ya advirtió al Ministerio de Vivienda de cuál iba a ser la situación en la Comunidad Valenciana.
Yo creo que es muy importante que los gobiernos
aparte de gestionar, tengan prevención y sepan y conozcan cuál va a ser la situación exactamente.
Y desde la Comunidad Valenciana, el Consell ha intentado paliar
en lo posible las debilidades del plan estatal a través de esta norma autonómica, estableciendo ayudas adicionales y líneas de actuación propias.

Se pusieron en marcha, en definitiva, una serie de normativas y de actuaciones
por parte del Consell del presidente Camps que mejoraban la calidad en la
edificación, la transparencia en la adjudicación de viviendas protegidas, ampliaban también la cobertura social del plan.

Porque, señora secretaria autonómica, para el Partido Popular de la Comunidad Valenciana y para este grupo parlamentario la vivienda es política social esencial.
Y a mí me gustaría destacar una de esas resoluciones que ustedes tomaron el pasado 28 de
septiembre, que introduce -y me gustaría hacerlo como mujer y como parlamentaria, como representante de mujeres en la
Comunidad Valenciana-, que introduce la figura de las mujeres gestantes como un nuevo puesto de
beneficiarios con protección preferente a efectos de los planes de vivienda.
Yo creo que eso es igualdad,
eso es política social y eso es apoyar a un sector realmente necesitado.

Me gustaría también destacar el impulso a la figura del alquiler y el incremento del nivel de
ingresos máximos para que más familias y para que más colectivos sociales puedan optar a estas ayudas.
Ha aumentado la oferta de
viviendas protegidas de nueva construcción en alquiler, con incentivos y ayudas adicionales para los promotores.
Los
promotores también pueden obtener de manera anticipada, gracias al Consell de La Generalitat, las
subvenciones al inicio de las obras de ejecución cuando se trata de viviendas en alquiler destinadas a colectivos específicos, como son los jóvenes, mayores o personas discapacitadas.

También se ha potenciado el abaratamiento de los alquileres, al condicionar las ayudas
al promotor a que reduzca el importe de alquiler, dando mayor facilidad de
acceso a las familias y colectivos sociales con rentas más bajas.

Porque mire, señora secretaria autonómica, estamos de acuerdo que aquí no se trata de dar un cheque, porque el dar un cheque lo único que provoca es que se suba el precio del alquiler.
Es decir, si yo le doy a
usted un cheque de 300 euros por parte del gobierno, seguramente la persona que
va a hacer el alquiler subirá en 300 euros ese alquiler, con lo cual no va a servir absolutamente para nada.

En definitiva, una serie de medidas que van a ayudar, como le decía anteriormente, a los más necesitados a la hora de acceder a una vivienda, como son los jóvenes, los discapacitados y las familias con rentas más bajas.

A mí también me gustaría -no tengo tiempo suficiente- el destacar ese arrendamiento con opción a compra, la red Alquila, que es aparte de todas las ayudas y del plan estatal
de vivienda, etcétera, etcétera.
Y sobre todo, también el diálogo con el que el Consell de La Generalitat actúa en materia de vivienda, porque a mí me gustaría destacar que la nueva orden, que creo que están ustedes en proceso de tramitación, en la línea.
.
.
bueno, en la línea surgida en el marco del Pavace.
.
.
Es decir, este es un gobierno que dialoga,
que se sienta con los sindicatos, con los agentes económicos y sociales, que previene y que hace un diagnóstico claro de la situación, cosa que echamos en falta de un ministerio.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
típico de vivienda.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora diputada.

Ahora sí, tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Ahora sí, presidente.
Muchísimas gracias.

Gracias, señorías, por sus intervenciones a todos ustedes.

Yo, cuando explicaba al principio con tanto detalle cuáles eran los objetivos que se habían firmado con el Ministerio de Vivienda, intentaba poner de manifiesto a sus señoría la complejidad de la estructura del plan de vivienda actual y la necesidad de
que el plan de vivienda fuera mucho más flexible para que evitáramos situaciones como la que se está dando en nuestra comunidad, donde 28 millones, que estaban presupuestados por
el Ministerio de Vivienda para nuevas actuaciones en nuestra comunidad en el año 2009, no han sido satisfechos a nadie porque no se obtiene financiación por parte de los promotores y el ministerio no nos deja acoplar esos dineros a
otras líneas de actuación.

Por eso le decíamos al ministerio desde el principio que era menester que las líneas fueran flexibles y que los objetivos pudieran revisarse en función de las necesidades reales de cada comunidad.

¡Claro que nosotros somos conscientes de que la competencia exclusiva es de la
comunidad autónoma!
Por eso hemos dicho que no hace falta un Ministerio de Vivienda.
Pero el
Ministerio de Vivienda tiene el dinero, tiene el presupuesto, su obligación será distribuirlo entre las comunidades autónomas.
Y por eso le hemos dicho: «Déjennos hacer, no se encorseten ustedes en el marco tradicional de planes de
vivienda estatales con esa prolija relación de actividades susceptibles de ser financiadas, cuando podría ser mucho más sencillo, mucho más adaptado a la realidad de cada comunidad autónoma si fuera la propia comunidad autónoma la que tuviera libertad para organizar el destino de esos dineros dentro de
las necesidades de su propia comunidad autónoma.
»

Esa ha sido la reivindicación del gobierno de La Generalitat desde el momento en que firmamos el acuerdo con
el Ministerio de Vivienda, de pedirle al ministerio flexibilidad y posibilidad
de adaptación a las necesidades de cada comunidad autónoma, que todas no somos iguales.

Sus señorías convendrán conmigo que con la situación del stock de vivienda existente, además de hacer posible que todos los valencianos tuvieran la posibilidad de acceder
al disfrute de una vivienda digna, y para ello potenciar las figuras, como no
puede ser de otra manera, del alquiler y del alquiler con opción de compra, porque al final en la cultura de cada uno de nosotros está puesta el que la voluntad final es tener una vivienda propia.
.
.
Si yo puedo
acceder a esa vivienda propia cuando mejoren mis circunstancias económicas, pero de lo que yo he venido pagando de alquiler, el 50% ya lo tengo
entregado a cuenta del resultado final, pues es, yo creo, una buena medida.

Les decía a sus señorías, cuando les explicaba todo aquello, la dificultad de poder dar respuesta
satisfactoria a las necesidades de cada uno de nuestros vecinos en la Comunidad
Valenciana.
Y por eso les decía también el nivel de cumplimiento que hemos adquirido en cada una de las líneas, para que se den cuenta que era menester hacer un énfasis, poner más recursos, más objetivos a conseguir en vivienda usada o en alquiler que en nueva construcción, porque en nueva construcción sabíamos que no iba a resultar posible la realización, dada la situación económica actual y dada la situación real de la Comunidad Valenciana con el
stock que tenemos.
De ahí las medidas que hemos llevado a cabo.

Me preguntaba el señor Torró, me decía: «¿Y cómo van a hacer efectivas ustedes las ayudas?
¿Cómo está la situación del pago, que es lo que más preocupa a nuestros ciudadanos?
» Pues mire, señor Torró, yo puedo decirle que nosotros en el anterior plan de vivienda convinimos con
las entidades financieras un acuerdo mediante el cual los bancos adelantaban,
una vez reconocidas por La Generalitat, el pago de las ayudas.
Este año estamos a punto de firmar el mismo convenio.
Con lo cual, se les dará una respuesta rápida a nuestros titulares de ayudas.
Eso también para que sepan el esfuerzo que estamos haciendo en dar una respuesta pronta, rápida y adecuada.

Y quiero decirles también a sus señorías una cosa que es también muy importante: desde el año 2007 hasta la actualidad, nosotros hemos mantenido dos constantes, una,
constante, el nivel de inversión en torno a los cien millones de euros, noventa y cinco millones de euros, cada
año, en plan de vivienda, y el nivel de esfuerzo dentro del conjunto de la conselleria, en torno al 21%, en políticas de vivienda.
Eso ha sido una constante en nuestro presupuesto en el 2007,
en el 2008, en el 2009 y en el 2010.
Tengo los datos de cada año para poderlo comprobar, pero es así, estamos alrededor de noventa y dos millones de euros destinados a vivienda, y
en esfuerzo alrededor del 21% del presupuesto de la conselleria en materia de vivienda.

Sin duda, la política vivienda ha sido y es uno de los ejes fundamentales del gobierno de La
Generalitat y de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda
ahora, y de las otras consellerias que han tenido siempre la responsabilidad en materia de vivienda.
Pero también es verdad, señorías, que nosotros pensamos que siendo como somos, competentes en materia de
vivienda, sería menester hacer un esfuerzo por parte del Gobierno de España, primero, por reconocer eso y darle a las comunidades autónomas la competencia plena y, por tanto, los recursos, y, segundo, si no es así, pues, por lo menos, que se posibilite que cada una de las comunidades en función de las circunstancias de sus propios habitantes y de la propia comunidad pueda
hacer la política de vivienda con el dinero que, al final, no nos da nadie, porque, al final,
el dinero es de todos los españoles, pagados a través de nuestros impuestos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, doña María Ángeles Ureña.

Tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, no m'ha contestat, ¿eh?
(Remors) Vull dir, que vosté diga que estan a punt de signar un conveni amb les entitats financeres perquè les entitats financeres avancen a les persones (veus) que tenen ajudes concedides els diners que vostés no estan pagant-los, vol dir que no estan pagant eixos diners.

Per tant, li ho torne a dir, no sé com puc expressar-ho amb més claredat: ¿quin grau de compliment tenen dels compromisos contrets amb els (veus) beneficiaris de les ajudes?
Vull dir, ¿quants han rebut les ajudes realment?
Perquè, a més d'açò, vull dir, ací, jo no entenc massa la política que fan vostés, perquè, ací, al pas que anem, després van a queixar-se al govern de Zapatero de si hi ha molt d'endeutament, però a mi m'agradaria saber quina part d'eixe endeutament la culpa la té la Generalitat valenciana, ¿eh?
, de l'endeutament del sector públic espanyol, perquè ¡a gosades!
, ¿eh?
, ¡a gosades!
, vostés, no sé de quina manera.
.
.
, això no sé com es pot gestionar d'eixa forma, ¿eh?

Vull dir, insistixc que, per favor, que em conteste.
És molt concret, la pregunta, (inintel·ligible) .
.
.
Val que van a fer un això.
.
.
¿Quants diners deuen en estos moments?
Perquè, si fan això, és que no els tenen, els diners, ¿no?

I, després, el tema de la flexibilitat, que el pla era complex i tot això, bé, el pla ací.
.
.
, no vaig a entrar-hi també, perquè després tenim una altra proposició no de llei i no vull fer-ho llarg ací, estarem ací tota la vesprada parlant d'açò i tornarem a parlar dels mateixos problemes, però, evidentment, insistixc, a vostés no els preocupa si la gent accedix o no, a vostés el que els preocupa és que hi han promotors que no venen els habitatges,
(veus) i en compte de preocupar-se de quina forma es resol eixa.
.
.
, es resol el
problema de l'accés a l'habitatge de moltíssima gent, el que volen resoldre és els problemes de les butxaques de la gent que té eixes inversions macromilionàries.
No fa falta que guanyen tants diners, ¿eh?
, guanyant-ne algun menys, també havérem eixit tots beneficiats, perquè la major part dels diners que guanyen, a més, eren de decisions públiques i, per tant, eren diners públics o haurien d'haver segut diners públics si hi havera hagut una legislació adequada i una gestió política adequada.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Senyora Ureña, anem a vore, el tema que el 21%, com vosté diu, dels pressupostos totals de La Generalitat siguen destinats a vivenda i
que això no haja variat respecte, per exemple, a l'any passat, doncs, és justament perquè hi ha hagut una reducció important en aquesta conselleria.
És a dir, vostés, moltes vegades creuen que és que els percentatges signifiquen alguna cosa perquè diguen que continua.
.
.
¡Clar!
, continua, ha baixat la part de vivenda, perquè també ha baixat la part total de la conselleria i, per tant, se manté el percentatge, però això no vol dir res.
.
.
Això no «conlleva» un número del que vostés invertixen en açò.
El número, a dia d'avui, és que s'ha reduït en 40 milions d'euros el programa de vivenda i programes urbans.
¿Veritat o no?
Perquè això és el que hi ha aquí.
Jo només que m'he portat el fullet de pressupostos que vostés van presentar aquí i van aprovar: 40 milions d'euros en este programa, i, clar, el que passa és que la conselleria també ha vist reduït el seu pressupost total.

A més, vostés que han dit com d'important és justament este tema per a crear ocupació, en els temes de rehabilitació, etcètera, doncs, també podrien explicar com volen vostés potenciar l'ocupació, com volen potenciar la rehabilitació, com volen potenciar el lloguer, quan és tan necessari.
.
.
¡I ho veuen vostés!
Si és que la dialèctica se la saben.
¿Com poden fer això, quan reduïxen tantíssim les partides de creació d'ocupació?
És que ha sigut la Conselleria d'Economia, la d'Indústria, la de Medi Ambient, totes les que.
.
.
, la d'Agricultura, totes, ¡totes!
, les que contemplen les polítiques de foment de l'ocupació han reduït les seves partides pressupostàries, i com que això m'ho sé de cap a peus, doncs, home, almenys li dic que me done la raó.

I, li dic, ¿per què creu vosté necessari.
.
.
?
, el Grup Parlamentari Popular, avui va a aprovar segurament, una
proposició no de llei que li diu a vosté que dintre de dos mesos té d'elaborar un programa de mesures específiques per al tema del lloguer, ¿per què creu que li diuen això?
Anem a vore, és que aquí, diguem que vosté forma part d'esta comissió, i com que en forma part, ¡sabrà el que passa!
I, ací, el Grup Parlamentari Popular no porta coses competència de La Generalitat, si no és que es veu que cal redefinir les polítiques que se fan.

Per tant, li dic, li han comentat com de bé que estan fent-ho, però quan vosté se'n vaja, la punyalada va a ser trapera.
.
.
, (veus) la punyalada, trapera, perquè a vosté li estan diguent.
.
.
Ara, el que li diuen a vosté que és tot meravellós, demà li van a cridar i van a dir, escolte, dintre de dos mesos, un programa específic sobre el tema del lloguer.
Això és el que li van a dir a vosté.
.
.
¡Demà!
No li ho diuen avui a la cara.

Una altra qüestió.
Parla vosté de la cultura de la gent en tindre vivenda pròpia.
.
.
Mire, jo això no ho vaig a negar, però és que això és el que han fomentat els governs, tant del Partit Socialista com del Partit
Popular, que la gent tinga una cultura de vivenda pròpia, fins al punt que vostés van fer la promesa, que de seguida la van retirar, de negociar amb les
entitats financeres hipoteques de fins als cinquanta anys.
És a dir, que un jove de vint-i-cinc anys terminava de pagar la seva vivenda als
setanta-cinc anys, si és que arribava.

Vostés fomentaven la cultura, clar que sí, de tindre la vivenda pròpia, però això no li ho compra cap país europeu que mire cap a la modernitat i cap al que és la sostenibilitat de les finances de l'economia familiar, de la qualitat de vida dels ciutadans, de l'accés a poder viure i emancipar-se.
Això no ho compra ningun país europeu desenvolupat, ho compren les polítiques arcaiques que han tingut, en este cas, en el tema urbanístic i de vivenda, el Partit Socialista i el Partit Popular, tots dos.

I, clar, diu vosté, la gent és la que té la cultura de tindre vivenda pròpia.
.
.
No.
El primer, és el govern, i, per això, de les 31.
000 vivendes, que vosté diu, 23.
000 són per a la venda.
¡Canvien vostés!
, perquè saben de sobra que ha fracassat eixa cultura.
Si és que el problema és que ha fracassat eixa cultura, que la gent se n'haurà d'adonar i, de fet, ara se n'estan adonant, i per això vostés tenen de fer la maniobra de canviar el discurs, la gent se n'està adonant més que vostés.
.
.
Van vostés endarrerits sempre.

I una altra qüestió.
Mire, l'altre dia vam tindre una pregunta claríssima, que la portem abordant els grups de l'oposició des de fa temps, i és el tema que vostés no paguen les ajudes, per exemple, al lloguer.
Sobre el tema de l'Ivaj.
.
.
, ja sé que és Benestar Social i tal.
Doncs, anava en la línia del que comentava el company.
Anem a vore, dia la consellera, ai, estem a
punt d'acabar de començar a concedir cinc mesos després de que se suposa que tingueren d'haver rebut el primer xec o com li vullga dir el Grup Parlamentari Popular.
¿Vosté pensa que els joves, que estan esperant que vostés els donen l'ajuda que van tardar tant de temps en concedir-los, els poden dir a aquell que
els està llogant el pis que s'esperen cinc mesos a cobrar, perquè vostés estan negociant amb les entitats financeres?
.
.
.
¿Vosté no pensa que estos joves estan pagant tots el mesos?
¿Algú se creu aquí que estos joves sí que poden negociar amb els inquilins.
.
.
, amb els qui els lloguen la vivenda,
que els endarrerixquen el pagament a cinc mesos?
¡Home, és de vergonya!
, perquè això va passar i la consellera ho va dir, i vosté jo crec que també sap que eixa realitat existix.

Contestaria al meu company i mos contestaria a tots els que estem ací, almenys, del que és la realitat, perquè, d'alguna manera, tots volem pal·liar-la, ¿no?
, jo crec que tots volem pal·liar-la i, per tant, és responsabilitat de govern i també de l'oposició, almenys visualitzar quina és la realitat que vivim.

Gràcies.
(Veus)

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que em sorprén que la secretària autonòmica continue amb el criteri de la flexibilitat.
¡I tant que hi ha flexibilitat per part del ministeri de la vivenda!
, sobretot
perquè vostés encara tenen per justificar quasi huitanta milions dels plans anteriors i
Madrid continua transferint diners a vosaltres, a esta autonomia que té encara tants milions encara per justificar dels plans de vivenda anteriors.
¿I sap per què?
Perquè de Madrid cap a València hi ha lleialtat institucional, però de València cap a Madrid, ninguna, i vosté continua amb el seu discurs que vostés complementen això de Madrid.
.
.
¡Canvien el xip, que són vostés els que tenen competència!

I me diu que Madrid és el que té els diners.
.
.
Encara sort que reconeix que Madrid té els diners i transferix.
.
.
Perquè vostés també tenen diners, la qüestió és per a què i quines són les seues prioritats, perquè si tenen diners per a gastar-se'ls, per exemple, en un circuit urbà de fórmula 1 per a gastar en un cap de setmana, per a això sí, (veus) però per a les polítiques de vivenda, no, que fique Madrid els diners.
Doncs, molt bé, que pose Madrid els diners, ahí ens quedem.
(Veus)

¿Vostés què fan?
Com s'ha comentat abans, reduir en 40 milions d'euros els pressupostos en matèria d'habitatge.
¿Aixina és com van a millorar la seva política d'habitatge?
, ¿reduint el pressupost?
, o ¿com la van a millorar en matèria de rehabilitació?
, ¿eliminant les línies de rehabilitació?
, el tijeretazo en les ajudes al lloguer de l'Ivaj per als jóvens.
(Veus)

Apliquen el pla estatal, però apliquen-lo bé.
Vostés no han tingut estratègia en matèria d'habitatge.
En el període de bonança, del creixement descontrolat en aquesta comunitat autònoma, en la construcció residencial sense fi, en el període de bonança, quan aquí no s'ha construït vivenda protegida, perquè vostés no han vullgut planificar i ajustar el mercat, ¿ara què és el que passa?
És quasi cent cinquanta mil vivendes de renda lliure en estoc, i ara que vinga
Madrid i que ho arregle, que Madrid no és flexible.

Doncs, bé, doncs, ja vindrà Madrid i ho arreglarà.
Vostés encara no han reaccionat per a fixar una estratègia política en matèria de vivenda, i ho saben.
.
.
, ho saben, no fa falta que els ho diga el grup de
l'oposició, vostés ho saben.
¿On està el conseller?
, ¿on està el senyor Cotino?
¡És que és el gran desaparegut!
, és que ningú sap que és el conseller de vivenda en esta comunitat.
Desaparegut.
En esta comissió crec que ha vengut una vegada, el senyor conseller.
Però no cal que vinga, perquè és que si.
.
.
, encara que no vinguera, que prenguera alguna mesura creïble i seriosa, creïble i seriosa en matèria de vivenda.

Ja no perquè li ho demane el Grup Parlamentari Socialista, perquè li ho demana la ciutadania, perquè li ho demanen les persones amb menys recursos, que en una situació de crisi necessiten accedir a un habitatge.
Perquè també li ho demanen el sector de la construcció, també li ho demanen, perquè també tenen problemes.

En definitiva, en la nostra voluntat, com hem manifestat en múltiples ocasions en les nostres propostes que hem anat plantejant tant en
aquesta comissió com en el plenari, en seu parlamentària, en intentar contribuir des del punt de vista propositiu a aplicar mesures
que en estos moments calen en aquesta comunitat autònoma, reconegudes pel mateix informe de la conselleria de medi ambient, vivenda,
urbanisme i aigua, encara ho he dit al revés, un poc, en el seu informe, reconegut en el seu informe, tants anys després, han esperat a l'any 2007 a, vostés, elaborar, redactar un informe de la situació de demanda de vivenda en la Comunitat Valenciana.
¿Quin desastre abans, no?
, totes les mesures que vostés han anat prenent sense tindre un informe de quina era la situació de demanda.
.
.
¡Clar!
, la resposta és.
.
.
, és que, com vostés han actuat sense planificació, doncs, ara en patim en esta comunitat les conseqüències.

En definitiva, jo li demanaria de cara al futur que assumixquen les seues
competències i la seua responsabilitat, que crec que ens anirà un poc millor, i deixen de mirar tant a Madrid amb eixe xip que vostés tenen que nosaltres anem a complementar el que Madrid no fa.
No, assumixquen
que vostés han de planificar i, Madrid, en qualsevol cas, deuria complementar el que vostés haurien de planificar en esta comunitat autònoma, que sí que és ben cert que vostés deurien saber millor que Madrid quines són les nostres necessitats.
En això, mire, estic molt d'acord amb vosté.

Però, per això fa falta que vostés tinguen una política d'habitatge que no tenen, i espere que en el futur, doncs, acabe esta legislatura
i pugam ací debatre de la seua política d'habitatge, i deixen d'exercir eixe victimisme respecte de Madrid, al que ens tenen ja tan acostumats.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

¿Quiere usted un turno de palabra?
¿Por qué?

La senyora Marcos Puig:

Simplemente porque yo también quería hacerle una aclaración a la señora secretaria autonómica, al igual que el resto de grupos parlamentarios.
Y creo que, si se le han
dado cinco minutos al resto de grupos parlamentarios, pues, se me dan a mí.

Señor presidente, creo que usted, conociendo bien el reglamento, sabe que el señor presidente entiende y da un turno a los grupos parlamentarios para
aclaraciones.
Usted se lo ha dado al resto de grupos parlamentarios, esta
parlamentaria creo que es igual de parlamentaria que el resto de grupos.

El senyor president:

Tiene la palabra, señora.
.
.

La senyora Marcos Puig:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Simplemente, señora secretaria autonómica, tenga usted la seguridad y la garantía de que contará con el sustento y con el apoyo del Grupo Parlamentario Popular para seguir
trabajando en materia de vivienda en esta comunidad, para seguir planificando
qué es lo que necesita esta comunidad en materia de vivienda y para garantizar una
vivienda digna a los más necesitados, a los jóvenes, a las mujeres embarazadas, etcétera, etcétera.
Así, va a contar usted con el Grupo Parlamentario Popular.

Porque, mire, ¿sabe qué pasa?
Que intentarán liar, intentarán buscar alguna brecha en este grupo parlamentario pero no van a encontrar
ninguna.
¿Sabe por qué?
Porque cuando reivindicamos a Madrid es victimismo; cuando reivindicamos al
gobierno de La Generalitat, es que ustedes están haciendo algo mal.
No, no, nadie entiende que el Grupo Parlamentario Popular y
el Partido Popular de la Comunidad Valenciana no caen nunca en la
autocomplacencia, y siempre vamos a exigir más.
Pero, desde luego, contarán ustedes con el máximo, y siempre, sin ningún tipo de fisuras del Grupo Parlamentario Popular.

Eso no lo entenderán otros grupos parlamentarios que caerán en la autocomplacencia y pegan la cabotà de cara a Madrid cuando viene cualquier propuesta o cualquier cosa que
perjudique a los valencianos, pegan la cabotà y callan.
Nosotros, no.
Desde el Grupo Parlamentario Popular seguiremos
apoyando a este gobierno en materia de vivienda y en el resto de materias
mientras sigan haciéndolo igual de bien que lo están haciendo hasta ahora.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra para terminar, la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Señorías, no es verdad y no se puede aceptar de ninguna manera que el gobierno de La
Generalitat no tenga las ideas claras en materia de vivienda.
No es verdad que
no tengamos planificación.

Miren ustedes, al principio de esta legislatura, el gobierno de La Generalitat
puso en marcha un plan estratégico de vivienda y suelo para poner en evidencia cuál era la necesidad de vivienda protegida en toda la comunidad.
A ese plan están adheridos más de 117 municipios de la Comunidad Valenciana.
En cada uno de estos municipios
se está haciendo un estudio plurianual de las necesidades de vivienda protegida con tal
de dar respuesta satisfactoria a las necesidades en cada uno de ellos.
O sea,
planificación desde la concepción siempre, desde el principio de lo que es la satisfacción de un derecho fundamental de todas las personas.

Mire, que no nos preocupamos de la rehabilitación.
Eso no lo puedo admitir.
¿Por qué no lo puedo admitir?
Mire usted, yo les he explicado cuáles eran los principales objetivos a conseguir dentro del Plan autonómico de vivienda, y uno de ellos es, sin duda, la rehabilitación.
Y he dicho: El presupuesto autonómico destinado a la rehabilitación es de 160 millones de euros para beneficiar a 36.
000 familias, con la generación correspondiente del empleo propio de esa inversión.
Son 160 millones de euros.
No es una cantidad baladí.
Tengan ustedes en cuenta que el total del plan 2009-2013 tiene 900 millones de
inversión, de ellos más de 440 son inversión de La Generalitat, y, 160, son inversión en rehabilitación.
Pero, es más.

A las tres figuras propias de la rehabilitación que tiene el plan de vivienda del estado: ARIS, ARUS y plan Renove, La
Generalitat, consciente como es de cuál es la realidad de sus municipios y ciudades, ha incorporado tres nuevas
figuras: los programas preferentes de rehabilitación urbana, los grupos de viviendas de rehabilitación preferente y la reedificación.
Las ayudas que se destinan a los particulares para la rehabilitación son en consonancia con el esfuerzo que estamos haciendo, llegando, en algunos
supuestos, a duplicar las ayudas establecidas por el Ministerio de Vivienda.

Yo creo, señorías, que no se puede acusar al gobierno de La Generalitat de no tener claro qué quiere hacer en materia de vivienda.
Apostar, en este momento, por aquellos
objetivos que garantizan el acceso a una vivienda digna al mayor número de habitantes de nuestra comunidad y que garantizan la puesta en el mercado
de más actividad económica que ahora es, de verdad, lo que necesitamos.

El nivel del cumplimiento del plan -que también les he dicho a sus señorías- pone de manifiesto que estamos en el buen camino.
Hemos dicho que estamos en un
118% de cumplimiento, por encima de la media nacional, y que tenemos 24.
000
actuaciones calificadas.

Señorías, llevamos un año -ya les he dicho en qué condiciones- de este plan.
Tenemos un nivel de cumplimiento del cual nos podemos sentir
satisfechos, dentro de todas las limitaciones.
Y estamos buscando todas las
medidas posibles al alcance de La Generalitat para que nuestros ciudadanos,
cuando les hemos reconocido una ayuda, la perciban en el menor tiempo posible.

Creo que La Generalitat está haciendo lo que debe hacer: velar por la mejora de la calidad de vida de sus
vecinos y por el cumplimiento escrupuloso de nuestras obligaciones.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña, muchas gracias, una vez más, por venir y dar buena cuenta de cualquiera de las peticiones, incluidas las
suyas.
.
.

Hasta la próxima comisión.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

El senyor president:

Vamos a hacer un receso.

Por favor, los portavoces, por favor, que se acerquen a la mesa.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la represa immediata de les obres d'urbanització de la segona fase del PERI de Rabassa d'Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 51.
842, BOC número 220)

El senyor president:

Señoras y señores diputados, retomamos la comisión en el punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la reanudación inmediata de las obras de urbanización de la segunda fase del PERI de Rabassa, de Alicante, presentada por el Grupo
Parlamentario Socialista, la cual tiene una transaccional.
Los portavoces han
firmado todos.

«Las Cortes manifiestan.
.
.
¿Podría leerlo el señor secretario?
¿Está en valenciano?
, o.
.
.
(Veus) ¡Ah!
Perdón.
(Veus) No, no, si está en valenciano he preguntado.
(Veus)

El senyor president:

Ha visto usted, señor Pla, como tiene (inoïble) .
.
.

El senyor Pla i Durà:

Proposta de resolució -a vore-: «Les Corts manifesten el seu recolzament a les gestions realitzades per la
Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, a través de l'IVHSA, per a garantir l'adequada execució de les obres d'urbanització del PERI de Rabassa en la ciutat d'Alacant, i l'insten perquè continue adoptant totes les mesures que siguen necessàries perquè les obres estiguen definitivament acabades en el proper estiu, donant-se compte
del seu compliment en el termini de quatre mesos.
»

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Son todos a favor, 15 votos a favor, unanimidad.
(Veus)

Pasamos a la explicación de voto, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

És molt important en este cas l'explicació de vot, fonamentalment per una raó, perquè l'esmena que hem signat conjuntament parla que es recolza explícitament l'actuació de l'IVHSA, i, evidentment, això costa de signar, no?
I costa de signar, sobretot en un cas com el que estem ací, perquè estem parlant d'un tema que s'arrossega des de 1993, que es diu prompte, des de 1993 fins ara són dèsset anys i, a la millor, la cua, no?

Però no és només que s'arrossega des de 1993, sinó que tenim una foto ací molt guapeta en la qual el malaguanyat conseller García Antón estava posant la primera pedra, en 2008, i dia que: «El horizonte está en 2010» -dia la notícia de premsa-.
En 2010, havien d'haver estat acabades ja les obres.
En 2010, no s'han acabat les obres, s'han començat, val?
I s'han parat, s'han tornat a començar, s'han tornat a parar, s'han.
.
.
Bé, jo, sincerament, la veritat és que pense que açò és un poc un desficaci difícilment suportable, sobretot pels veïns que han estat darrere d'este projecte, que vull recordar que són habitatges protegits, uns habitatges protegits, a més, prou especials.

I volia acabar manifestant que nosaltres hem signat perquè realment volem manifestar la bona voluntat que finalment la conselleria i l'IVHSA facen el que toca perquè enguany.
.
.
, jo no sé si van a poder estar acabades.
Jo em conformaria que a finals d'any estigueren tan avançades perquè amb tota seguretat allà al primer trimestre del 2011 pogueren estar els habitatges en condicions de
posar-se ja per a la seua adjudicació.

I estem parlant en un dia que hem tocat qüestions referides a l'habitatge.
I jo crec que açò és una mostra boníssima de quina és la política del Consell en matèria d'habitatge.
És a dir, quan es tracta de fer inversions directes, de construir perquè es puga posar en el mercat habitatges protegits de forma raonable i a preus
dignes perquè la gent realment puga accedir i perquè es puga fer una competència real amb l'habitatge lliure, que permeta que l'habitatge lliure es pose a uns preus raonables.
No a través de convertir habitatge lliure en habitatge protegit, que això és fer trampes; sinó realment a través de concurs públic amb la iniciativa privada perquè, en definitiva, es puguen canviar les claus d'accés a l'habitatge, quan veu això, tenim coses com estes que són tristament lamentables.

Insistisc que la bona voluntat de tots els grups està ahí; la nostra, també.
I esperem que realment això servisca perquè qui s'haja de posar les piles, se les pose, i, en definitiva, enguany es tanque
definitivament esta qüestió, que ja s'arrossega durant massa temps.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Elena Bonet Mancheño)

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Torró.

Ahora, creo que tiene cinco minutos la palabra la señora Mollà.
Un momentito, que vamos a ver si nos aclaramos con el aparatito este.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Acabaré molt ràpidament.

Anem a vore.
Jo crec que tothom en el que és la base de l'objectiu que volem arreplegar en aquesta esmena que hem signat tots està claríssima.
Sí que és cert que valen les puntualitzacions perquè la manera d'expressar esta voluntat respon a diversos criteris, i en aquest cas, el Grup
Parlamentari Popular marca normalment quines són les pautes de la literalitat de les transaccionals, i nosaltres moltes vegades
discrepem en esta literalitat.

En el que comentava també el senyor Torró, és a dir, nosaltres no creguem que l'actuació de l'IVHSA haja estat tan contundent com havia d'haver estat.
De fet, en un moment donat exercix una pressió en una primera paralització, en esta última etapa del 2010, que sembla que responia a la contundència que ha d'exercir quan d'alguna manera es veu la rebel·lia, doncs, d'una empresa, d'una promotora, de.
.
.
que no respon als objectius que ha signat i del quals s'ha de fer responsables, doncs se va vore que en la següent paralització alguna cosa havia fallat, perquè no va haver la contundència i la rotunditat, ni les accions que previngueren aquesta segona paralització.

Malgrat això, nosaltres, doncs, manifestar que açò ha sigut una història de tragicomèdia, on les coses sempre són.
.
.
, se lapiden les voluntats de fer les coses bé i, a més, comporta moltes frustracions de la gent, que al final se pensava que anava a
vore una actuació immediata per part de la conselleria, de l'IVHSA, del govern de La Generalitat en definitiva; que sempre, doncs bé, passa el que passa, se posen les primeres pedres, se fan els compromisos, se
donen terminis una i altra vegada, tot s'allarga, mai arriba; quan arriba, sofrixen atropellaments -com diguérem-, sempre hi han pedres en el camí que fan que.
.
.
És a dir, sempre és una història tràgica i còmica a l'hora.
.
.
, les polítiques que fa el Partit Popular, i en detriment de la ciutadania, que en un
moment donat es pot vore afavorida per esta inversió i esta actuació urbanística.

Malgrat això, ja dic, nosaltres no creguem que l'IVHSA haja actuat amb rotunditat, i ens preocupa que no haja sigut capaç de contemplar les possibilitats de sancions, però reals, no amb declaracions, sinó sancions reals a qui se declara en rebel·lia, diguérem.
I, per tant, doncs bé, sí que tenim voluntat de deixar clar que tothom l'esperit el tenim en la base, i és que l'actuació es faça, i per tant, respondre al que són les demandes ciutadanes que, fins i tot, han arribat als carrers, a tallar
carrers amb mobilitzacions de les associacions de veïns de la zona.

I, per tant, a dia d'avui, volem expressar açò, el nostre recolzament a estes persones, a esta actuació i, bé, reivindicar una contundència que trobem a faltar per part de les autoritats valencianes.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señora Mollà.

Vamos a ver.
.
.
(Veus) Tiene la palabra el señor diputado, ilustre compañero señor Bueno.

El senyor Bueno Ortuño:

Muchas gracias, señora presidenta.

La verdad es que esta tarde estoy realmente contento de que en esta comisión se haya aprobado esta iniciativa de este proyecto.
Un proyecto que fue
aprobado hace ya más de quince años; un proyecto que es fruto de un acuerdo entre La Generalitat, el Ayuntamiento
de Alicante y la asociación de vecinos del barrio de Rabassa; un proyecto que realmente es muy
interesante; un proyecto muy atractivo, muy bonito, que consiste en 336
viviendas, 69 pisos con una altura máxima de tres alturas, 267 viviendas adosadas, todas ellas, viviendas de protección oficial.

Después de muchos años desde que se aprobara este plan, por fin, en junio del año 2008 se adjudicó la obra urbanizadora de este plan especial de reforma interior -que es así la denominación del PERI de Rabassa-, se adjudicaba en junio del 2008; la obra empezaba en noviembre de ese año 2008, con un plazo de ejecución de doce meses.

A lo largo de este tiempo, han sido en tres ocasiones las veces que se han
paralizado las obras.
Curiosamente, cada vez que se paralizaban, los vecinos se
movilizaban y el Grupo Parlamentario Socialista traía aquí a esta cámara una iniciativa pidiendo explicaciones o pidiendo que se reanudasen, ese
mismo día se reanudaban las obras, pero pocos días después se paralizaban.

Por eso, hoy estoy contento de que aquí y entre todos hayamos arrancado este compromiso de que, por fin, y de forma
definitiva, las obras se finalicen ya de una vez.
Con este compromiso que hoy
aquí hemos adquirido le vamos a dar una gran alegría a muchas familias que están esperando estas viviendas desde hace muchos años, le vamos a dar una gran alegría a todo el barrio de Rabassa, le vamos a dar una gran alegría a esas personas mayores que han tenido prácticamente tapiadas sus puertas y saliendo con mucha dificultad a la calle, una
gran alegría a muchos niños que han tenido que pasar, durante muchos meses, en unas condiciones muy
lamentables, por esas calles en obras para acceder a los colegios, teniendo en
alguna ocasión un niño.
.
.
accidentes, algunos niños han tenido accidentes por las condiciones en las que estaban las obras
paralizadas.

Pero, en fin, lo importante es que hoy aquí hayamos llegado a este acuerdo, a este compromiso.
Y esperamos que esta vez sea
de verdad y se finalicen las obras en el tiempo que aquí nos hemos marcado.

Desde el Grupo Parlamentario Socialista, junto con los vecinos del barrio de
Rabassa, vamos a estar vigilantes para ver que realmente esto se cumple.
Si se
cumple, estaremos todos satisfechos y contentos, y en caso de que no se cumpla,
denunciaremos de forma clara el incumplimiento del compromiso.
Espero que esto
no tenga que ocurrir, y sea más bien la primera parte, la de que todos nos congratulemos del acuerdo al que
hoy hemos llegado aquí.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señor Bueno.

Tiene la palabra la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, señora presidenta.

Yo quería también congratular a todos los grupos parlamentarios por esta firma.
Sinceramente, y
desde mi situación como vecina de Alicante, me siento igualmente contenta de este acuerdo, y
sobre todo por lo que significa.

Efectivamente, todos los alicantinos queremos que Alicante se desarrolle y se
lleven a cabo todas las obras necesarias para ello, éstas en concreto, y hablando de éstas, por supuesto, yo también.
También, comparto personalmente, y desde el Grupo Parlamentario Popular compartíamos ese interés y esa preocupación, sobre todo por el centro escolar, un centro escolar que hay en la zona del
Plan especial de reforma interior de Rabassa.

Y, bueno, efectivamente, hubo unas paralizaciones.
Pero si apoyamos la gestión del IVVSA es porque esas paralizaciones fueron decisiones unilaterales de la
empresa adjudicataria, de las que no se informó en ningún momento al IVVSA; simplemente se dejó de trabajar, y el IVVSA se preocupó de ver qué es lo que pasaba.

En una primera paralización, y tras unas conversaciones y negociaciones y, sobre todo, ante la preocupación que ustedes recalcan en su PNL, se llevaron a cabo esas obras necesarias para
acondicionar el acceso al centro escolar y a las viviendas -el acceso peatonal-.
De hecho, personalmente puedo decir que visité las obras, y puedo garantizar que esas obras se hicieron.
Y, de nuevo,
volvieron a paralizar las obras de manera unilateral, sin advertir para nada al
IVVSA.
No son coincidencia estas movilizaciones, es el transcurso de un trámite.
Es lógico que los vecinos de Alicante se movilicen ante una paralización de las obras.
Pero el IVVSA también se movilizó, porque en cuanto tuvo conocimiento de esa paralización se puso manos a la obra para saber qué pasaba.

Como parece, la empresa adjudicataria alegaba determinadas dificultades técnicas que encarecían el proyecto y, bueno, el IVVSA se puso a estudiarlas, y al ver que,
efectivamente, había esa problemática técnica, se llegó a un acuerdo después de varias negociaciones.
De hecho, la semana pasada, fue cuando se adoptó ese acuerdo y nada más adoptarse ese acuerdo se han puesto de nuevo manos a la obra.
No es
casualidad, ni por movilizaciones vecinales, ni nada.
Es el trabajo del IVVSA.
Y por eso nosotros aquí, el Grupo Parlamentario Popular, manifiesta ese apoyo a la gestión de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda, a través del IVVSA, porque ha hecho lo que tenía que hacer cuando lo tenía que hacer.

Agradezco enormemente el apoyo del resto de grupos parlamentarios ante este
acuerdo.
Y espero, igualmente, que estas obras se lleven a cabo y que Alicante
pueda disfrutar de esa zona.

Y, por otro lado, apuntar que -siento que esté ausente-.
.
.
, la diputada Mireia Mollà hacía alusión a una política cómica por parte de nuestro grupo parlamentario, del Grupo Parlamentario Popular.
Y yo he de recalcar que el Grupo Parlamentario Popular y el gobierno de la Comunidad Valenciana
lleva una política muy buena, muy acorde a las circunstancias y que siempre responde
solucionando los problemas.
Y por ello nosotros lo apoyamos y podemos decir,
además, que si hay alguna política cómica en estas Cortes, desgraciadamente, no es por parte del Grupo Parlamentario
Popular, es por otros grupos parlamentarios.

Muchas gracias.
Y nada más.

(Ocupa la presidència el president, senyor Andrés Antonio Ballester Costa)

El senyor president:

Muchas gracias.

Proposició no de llei sobre l'impuls a l'habitatge en lloguer, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 52.
383, BOC número 220)

El senyor president:

Pasamos al punto quinto del orden del día: Proposición no de ley sobre el impulso a la vivienda de alquiler, presentada por el Grupo
Parlamentario Popular.

Tiene la palabra la señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Muchas gracias, señor presidente.

Esta propuesta presentada por el Grupo Parlamentario Popular yo la calificaría como una proposición no de ley de apoyo y de reivindicación al gobierno de la Generalitat valenciana.

La actual situación de la economía y la inseguridad en el empleo hace del alquiler una de las alternativas de
acceso a la vivienda más viable para un gran número de ciudadanos y también se convierte en una de las fórmulas que están empleando los promotores para sacar al mercado las viviendas construidas que
han quedado sin vender.

Por esta razón, desde el Grupo Parlamentario Popular, sustentamos la labor que la Generalitat
valenciana está haciendo, esa apuesta intensa por el alquiler y el arrendamiento con opción a compra dentro de su política de vivienda, ya que estas figuras no requieren de grandes desembolsos,
hipotecas o inversiones a corto plazo que precisen aval o financiación bancaria para las familias valencianas.

En definitiva, señorías, ustedes saben que tenemos un problema.
El problema principal es que para
acceder a una vivienda hace falta pedir una hipoteca y no se dan las hipotecas
por parte de los préstamos de los bancos.
Y aparte gran número de jóvenes y de personas que quieren acceder a una vivienda no tienen un trabajo, con
lo cual, es la pescadilla que se muerde la cola, no pueden, en definitiva,
comprarla ni acceder a una hipoteca.

En el marco del Plan autonómico de vivienda 2009-2012, La Generalitat está desarrollando un conjunto de medidas muy importantes para potenciar el alquiler
que mejoran las establecidas por el gobierno central y que amplían las posibilidades de acceso a una vivienda, con preferencia a las familias más vulnerables.

Entre estas medidas que se aplican en la Comunidad Valenciana podemos citar
algunas.
Por ejemplo, se ha aumentado el nivel de ingresos máximos dentro de los cuales es posible obtener ayudas al alquiler para que las
familias puedan beneficiarse de ellas; se anticipa a los promotores el pago de
las subvenciones al inicio de las obras de ejecución cuando se trata de viviendas protegidas destinadas a alquiler o en alquiler
con opción a compra para colectivos específicos como jóvenes, personas mayores, discapacitados, y con un precio de alquiler reducido;
se concede, también, al promotor de viviendas protegidas en alquiler una subvención adicional de 90 euros por metro cuadrado útil si las ofrece en alquiler con opción a compra para potenciar esta figura a nivel autonómico, ya que el ministerio no distingue entre ayudas al promotor de viviendas
protegidas en alquiler y en alquiler con opción a compra.
Se ha reducido, además, en un punto el precio de alquiler para viviendas protegidas respecto a la
normativa estatal.
En concreto, en la Comunidad Valenciana en alquileres a diez
años el importe anual máximo del alquiler es del 4,5% anual del precio máximo legal de la vivienda, mientras que el ministerio establece este porcentaje
en el 5,5%.

Además, en la Comunidad Valenciana, La Generalitat ha establecido, en ese plan autonómico de vivienda, que una vez transcurridos los diez años de arrendamiento el inquilino pueda descontarse el precio de compra el 50%
como mínimo de alquiler pagado frente al 30% que establece el plan estatal.
Se han
facilitado ayudas a empresas públicas y entidades sin ánimo de lucro para adquirir viviendas con destino al alquiler.

Además, la Generalitat valenciana, ante la escasa dotación de ayudas al alquiler marcada por el ministerio, ha ampliado los objetivos de
ayudas a inquilinos a 5.
000 viviendas al año, es decir, 20.
000 en todo el período del plan 2009-2012, cubriendo un 86% más de ayudas con cargo a los presupuestos de la Generalitat valenciana.

Entendemos, desde este grupo parlamentario, que se está haciendo un esfuerzo importante por parte del Consell y en concreto de la
Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda.
Pero el Grupo
Parlamentario Popular también es reivindicativo, aunque a ustedes parece que les llame la atención que a veces este grupo parlamentario exija a su gobierno o no caiga en la
autocomplacencia.

También en nuestra propuesta, pues, en el punto uno, decimos que instamos a las Cortes
a expresar su apoyo a las políticas de fomento de alquiler de viviendas que está desarrollando el Consell, esas políticas que les cabo de explicar, señorías, a través del plan de vivienda y de la red de mediación de la Agencia Valenciana de Alquiler.
Y le instamos a que continúe ampliando en todo lo posible esas políticas.
Instamos a que se refuerce la red de mediación de Agencia Valenciana del Alquiler.

Entendemos, señorías, que el esfuerzo de La Generalitat no se limita a las ayudas del plan de
vivienda sino que también apuesta por el alquiler mediante el desarrollo de un sistema público de mediación en el mercado de alquiler, a través de la red de mediación de la Agencia Valenciana de Alquiler, la red Alquila, gestionada por el IVVSA.

En la actual situación de crisis económica y del mercado inmobiliario, el trabajo que realiza el gobierno valenciano a
través de este organismo resulta doblemente importante.
Por un lado, facilita el
acceso a la vivienda a un precio asequible, sobre todo a los jóvenes, y por otro lado contribuye a dar salida a las viviendas vacías a través del alquiler.
Una vía muy solicitada en la actualidad, tanto para propietarios como para demandantes
de viviendas.

Desde esta red, desde que empezó a funcionar esta red, en la Comunidad Valenciana se han mejorado los registros
año tras año, pasando de alquilar 92 viviendas al mes durante 2006 a más de doscientos contratos al mes que ha gestionado este servicio durante la año 2009.
Lo que supone un incremento del 117%.
En total, se han gestionado más de 8.
400 contratos a través de esta red.
Eso significa que esta red funciona, porque es demandada, y además cada día más.
Por lo tanto, por eso en esta propuesta de resolución instamos a que el Consell refuerce el trabajo de esta red.

Para estimular la oferta, además, La Generalitat ofrece gratuitamente a los propietarios que ofrecen su
vivienda a través de la red un seguro multiriesgo que cubre las contingencias de pago de rentas
o daños a las viviendas y un servicio de arbitraje para solucionar rápidamente los posibles conflictos.

Instamos en esta propuesta, como decía, a la conselleria a reforzar esta red.
Y nos consta y estamos convencidos de que va a hacerlo con
nuevas medidas que entrarán en vigor en breve, fundamentalmente para reducir el importe del alquiler de la
vivienda que gestiona.
Y se estima que se conseguirá una reducción media de unos 200 euros mensuales por vivienda, señoría.

Señorías, esta diputada les pide a los grupos de la oposición el apoyo a esta propuesta de resolución, puesto que creo que es una reivindicación al Consell de La Generalitat de políticas que realmente están funcionando, de reforzar políticas que en este momento se está viendo que están dando buen resultado.

Por otro lado, en el punto dos, instamos al Consell a que en el plazo de tres
meses elabore un programa de medidas específicas para seguir impulsando este alquiler, el alquiler de viviendas con precios
adecuados a la capacidad de pago de las familias valencianas; que refuerce el
arrendamiento, como opción de acceso a la vivienda, especialmente para los jóvenes; y que movilice la colaboración del mayor número de ayuntamientos, de asociaciones y entidades en toda la Comunidad
Valenciana.

En definitiva, se trata de implicar a todas las administraciones, local y autonómica, para fomentar el impulso en las ayudas de alquiler a viviendas que está llevando a cabo, la política de alquiler que está llevando a cabo la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda en
este momento.

Yo creo que es una propuesta muy aceptable, creo que los grupos de la oposición deberían verla con buenos ojos, puesto que siempre critican que el Partido Popular lo único que hace es reivindicar a Madrid.
Y creo que esto es una apuesta por parte
del Grupo Parlamentario Popular de reivindicar al gobierno de La Generalitat
una política de alquiler sólida y de acuerdo con las necesidades de los jóvenes valencianos y de todos los valencianos en general.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Se ha presentado una enmienda, que la ha presentado el Grupo Socialista.
Para
lo cual, tiene la palabra la señora María José Salvador por diez minutos.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

És cert que des del Grup Parlamentari Socialista hem presentat una esmena per a
complementar la proposició no de llei que presentava el Grup Parlamentari Popular, sobretot perquè el sistema autonòmic, com ara desvelarem, no està funcionant en matèria de lloguer amb l'eficiència que deuria.

Les característiques del sector de l'habitatge és cert que tant a la Comunitat Valenciana com a tot el territori espanyol hi ha
una escassesa d'habitatges destinats al lloguer, perquè és cert que no hi ha una cultura de lloguer.
El 13% de la població espanyola utilitza o viu en lloguer respecte a un 40%, que és la mitjana europea.
És per això que des del govern s'han impulsat una sèrie de mesures perquè l'any 2020 s'assolira el fet que el 20% de la població visquera en lloguers sobretot entre la població jove.

És cert que entre les mesures que es van adoptar, i ahí està la línia de l'esmena que nosaltres hem presentat, la renda bàsica d'emancipació, que són ajudes de 210 euros que es paguen de manera directa i que reben de manera
directa els jóvens per accedir al lloguer, jóvens entre vint-i-dos i trenta anys, una mesura que, com ara direm, està funcionant i també de manera molt adequada entre els joves de la Comunitat Valenciana.
Junt a les
ajudes dels 210 euros s'apliquen també ajudes de 120 euros per a la tramitació de l'aval i els 600 euros per al préstec de la fiança.

En els dos anys que hi ha de vigència de la renda bàsica d'emancipació, 14.
367 joves de la Comunitat Valenciana, a data de 31 de març, estan cobran esta ajuda per al lloguer.

Segons l'Observatori Jove d'Habitatge s'ha augmentat, gràcies a la renda bàsica d'emancipació, s'ha augmentat la taxa d'emancipació en la mitjana espanyola entre els jóvens que ha arribat al 46,8% i s'ha reduït de manera efectiva l'esforç econòmic que han de fer els jóvens per a emancipar-se.

En la Comunitat Valenciana, un jove que rep l'ajuda de la renda bàsica d'emancipació, sense ajuda, l'esforç d'emancipació és del 41% i amb l'ajuda de la renda bàsica d'emancipació és del 22,51.
Per tant, són arguments que ens ajuden a reforçar la idoneïtat i l'eficàcia d'aquesta ajuda directa per als jóvens per a formentar l'emancipació d'esta ajuda al lloguer i es continua millorant la seva aplicació per part del ministeri.

Davant les dificultats que tenen els jóvens, també els valencians, per accedir a l'habitatge hi ha una qüestió que és fonamental i és una qüestió de voluntat política d'on es posa l'accent, quines són els prioritats.
Vam fer una sèrie de preguntes escrites a la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge i ens vam informar que al llarg d'aquesta legislatura i, per tant, d'alguna manera coincidint amb la vigència de la renda bàsica d'emancipació de l'ajuda dels 210 euros que estan rebent els jóvens de la Comunitat Valenciana, les ajudes per accedir a l'arrendament, al lloguer en la Comunitat Valenciana en un període de dos anys, a través de l'Agència Valenciana de Lloguer, doncs, resposta escrita per part de la mateixa
conselleria ens indiquen que són 4.
600 famílies, o siga 4.
600 persones, les que han accedit a través de l'Agència Valenciana del Lloguer, els qui han accedit al lloguer a través de l'Agència Valenciana del Lloguer.

Per tant, la raó per la qual hem presentat aquesta esmena és perquè si hi han 14.
367 jóvens en la Comunitat Valenciana que estan ja cobrant les ajudes mensuals de 210
euros a través de la renda bàsica d'emancipació, i, per una altra banda, a través de l'Agència Valenciana del Lloguer, aquesta que vostés ara li dediquen aquesta lloança, tan sols 4.
600 famílies, 4.
600 persones, joves i no joves, és a dir, en general persones amb pocs recursos que necessiten, en lloc d'accedir a una vivenda en propietat, recorren al lloguer per raons de mobilitat
geogràfica, raons de situació laboral, doncs és la prova més evident que el seu sistema, doncs, no funciona amb l'eficiència i amb l'eficàcia que seria raonable.

Per tant, si hi ha una ajuda, com és la de la renda bàsica d'emancipació, que hi ha molts demandants jóvens en la Comunitat Valenciana que la reivindiquen, està funcionant, el que els demanem és que, en lloc de recórrer a un sistema o demanar que s'intensifique o se millore un sistema que no funciona, doncs pensem des del Grup
Parlamentari Socialista que el més raonable és que unim els esforços i complementem l'ajuda directa del ministeri, dels 210 euros, doncs que la complementen fins als
240 entre els joves de vint-i-dos i trenta anys perquè tinguen un plus en aquesta ajuda per al lloguer i perquè es puguen emancipar.

Per una altra banda, també demanem que s'intensifique l'eficàcia en el compliment dels objectius que s'han conveniat en l'àmbit del Pla estatal vivienda i rehabilitació 2009-2012, perquè a més de la renda bàsica d'emancipació doncs es preveuen les ajudes de lloguer als inquilins, que s'han quasi duplicat, i també les ajudes al lloguer amb opció de compra.
Si vostés ja han renunciat a exercir la seua competència exclusiva en matèria d'habitatge i es limiten a complementar el que fa el ministeri, doncs en lloc de
reivindicar en una proposició no de llei un sistema que a més en les xifres que vostés donen no està funcionant, doncs siguen més òptims i eficients i complementen la renda bàsica d'emancipació.

Per una altra banda, també considerem fonamental la informació.
Despleguen una campanya informativa, perquè molts jóvens probablement no accedixen a aquestes ajudes per desconeixement i, per tant,
també considerem important que li donen publicitat, no només a les de la renda bàsica d'emancipació, sinó a totes les ajudes que hi han per al lloguer previstes, tant en l'àmbit del pla estatal com el que vostés plantegen a través de l'Agència Valenciana de Lloguer en la ret Alquila.

En definitiva, si la renda bàsica d'emancipació s'evidencia com a un bon instrument, doncs fomenten-lo i complementen-lo.
És important que tinguem eixe objectiu comú de fomentar el lloguer, perquè també és un eix prioritari en el marc del pla estatal.
Fomentem l'emancipació dels jóvens, que els jóvens també de la Comunitat Valenciana són els que més tarden a emancipar-se respecte a Europa.
Consensuem i donem-li credibilitat a
la proposta.
No ens quedem només en el que sembla aparentment doncs una lloança en la conselleria i una petició d'intensificació d'una política que, a la llum de les xifres que vostés mateixa ens donen, és una política fracassada.
I demostren altura de mires, demostren responsabilitat i
recolzen, doncs, l'esmena que nosaltres presentem, que no desmereix tampoc el que vostés plantegen, ja que pensem que, tant el que vostés plantegen en la proposició no de llei en l'esmena que nosaltres plantegem, pensem que, en definitiva, implicaria aprovar
una proposta amb altura de mires i positiva, sobretot complementant una
iniciativa que estan rebent de manera molt satisfactòria tots els jóvens de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Tiene la palabra la señora Marco, por un tiempo de diez minutos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

La señora Salvador habla de política fracasada.
Yo, sinceramente, señora Salvador, no sé los datos que le dará a usted el ministerio, pero desde luego los datos oficiales dicen que el grado
de cumplimiento es de más del cien por cien de la Generalitat valenciana respecto a los objetivos
marcados por el propio ministerio.
Con lo cual no creo que sea ésta una política fracasada, sino creo que es un modelo a seguir, y así lo dice repetidamente el ministerio.
No sé los datos que le pasa a usted.
Desde luego yo sé que usted tiene que cumplir aquí un papel y, sinceramente, menudo papelón.

Mire, señora Salvador, nosotros, cuando usted habla de política fracasada, yo le digo que tenemos que hablar de credibilidad en materia de
vivienda la Generalitat valenciana, porque precisamente para el programa de
ayudas a inquilinos, que a usted le gusta tanto los cheques estos de 210 euros,
pues yo tengo que decir que nosotros alcanzamos el 193% del cumplimiento del
plan de vivienda.
Yo creo que eso no es una política fracasada.
Que los objetivos marcados por el propio ministerio se superan
en más de 1.
400 viviendas por parte de la Generalitat valenciana.
Y que además las peticiones de los inquilinos sobrepasan el cupo marcado por el ministerio
para los próximos cuatro años.

O sea, usted se limita en su enmienda a decir que, en vez de 210 euros que da
el ministerio, demos 240.
Pues, oiga, podíamos dar 300 o 500.
Pero, sinceramente, señora Salvador, le vuelvo a repetir, la política del cheque a lo único que conlleva es a que la persona que va a alquilar la casa suba el
alquiler.
Y eso es así.
Y por mucho que usted le de vueltas y nos pidamos que subamos a 250, a 260
euros, eso va a ser siempre así, señora Salvador.

Luego tengo que decirle que también maneja usted datos que, sinceramente, no sé de dónde se los ha sacado, porque yo manejo datos del Ministerio de Vivienda, que
dice que La Generalitat está cumpliendo los objetivos marcados por el ministerio en un 150% en materia de
promoción de viviendas de nueva construcción en alquiler.

O sea, y además, aparte de haber hecho los deberes y cumplir eso en un 150%, sólo estamos obteniendo financiación en un 41% de las viviendas calificadas, con lo cual en esta propuesta podríamos hablar y criticar al gobierno de José Luis Rodríguez Zapatero por darnos solamente la financiación en un 40%, cuando estamos cumpliendo en un 150.
¡Pero no lo hemos hecho!
Estamos reivindicando al gobierno de La Generalitat que
haga un esfuerzo en materia de alquiler.
Porque, como usted también ha dicho en su argumentación, dice, «es que aquí no hay, no hay una política de alquiler clara, aquí no hay una conciencia de alquiler».
¡Oiga!
¿y entonces qué estamos haciendo?
¿Qué estamos haciendo aquí?

Yo, señorías, sinceramente creo que ustedes tienen un papelón y que no saben cómo decir que no a la propuesta del Partido Popular porque les ha pillado con el
pie cambiado y el Grupo Parlamentario Popular reivindica a su propio gobierno
un esfuerzo en materia de alquiler, y ustedes han tenido que presentar una
enmienda que diga, «oiga, pues en vez de los 210 euros de Zapatero, pongan ustedes los 240».
Y eso es tener muy poquita altura de miras, señoría.

Nosotros desde el primer momento hemos sido responsables en este sentido, y lo
estamos siendo ahora presentando esta propuesta.
Ya advirtió La Generalitat al estado que la regulación del plan estatal no era la más adecuada para la situación que estábamos atravesando.
¿Y sabe por qué?
Porque fue el gobierno del señor Rodríguez Zapatero el que no vio venir la crisis económica, el que la negaba, el que nos mentía y nos decía que no iba a haber una crisis económica.
Y el gobierno de la Generalitat valenciana y del
president Camps decía, que sí, señor Rodríguez Zapatero, que viene una crisis económica, que hay que prevenir, que hay que hacer los deberes.
Pero, bueno,
nosotros, señorías, ya le digo que en este momento desde el Grupo Parlamentario Popular creo que
estamos aplicando una política muy responsable en materia de vivienda, y hoy presentando esta propuesta
sobre todo.

Nosotros hemos intentado desde la Comunidad Valenciana paliar en lo posible
pues las debilidades que ya le prevenimos del plan estatal, a través de diversas medidas contempladas en la normativa autonómica, que ya ha explicado también la secretaria autonómica y ya he explicado yo en mi anterior argumentación.

Y habla usted de una campaña informativa entre los jóvenes de las ayudas a la vivienda en la Comunidad Valenciana.
Desde el año 2008 la Conselleria de Bienestar Social y la Conselleria de Medio Ambiente,
Agua, Urbanismo y Vivienda firmaron un convenio de colaboración para el desarrollo y la coordinación de programas en materia de vivienda en el ámbito del programa de prioridades sociales para las personas y las familias.
En
este esfuerzo conjunto, y coincidiendo con la puesta en marcha del plan autonómico de vivienda, La Generalitat ha desarrollado una intensa campaña informativa, tanto a través de la Conselleria de Medi Ambiente como del propio Ivaj, incluyendo la
publicación de distintos folletos informativos para ofrecer a los ciudadanos, promotores,
ayuntamientos y gestores públicos, la información y el asesoramiento indispensable de todas las iniciativas de apoyo al acceso a
la vivienda que tienen a su disposición.

Un claro ejemplo de estas iniciativas es la Guía joven de ayudas a la vivienda en la Comunidad Valenciana, que ofrece a los jóvenes la información indispensable para pode solicitar las ayudas de vivienda con respecto a la
compra, alquiler y rehabilitación de las viviendas de la Comunidad Valenciana, y que también es muy fácil consultarla a través de la página web.

Por tanto, señorías, señores del Grupo Socialista, antes de proponer esta enmienda o este tipo de
iniciativas deberían de demostrar también ustedes un mínimo interés por conocer las actuaciones que se están desarrollando desde La Generalitat antes de hacer este tipo de propuestas,
porque simplemente con meterse en Internet usted ya ve que tenemos una guía joven de ayudas a la vivienda en la Comunidad Valenciana.

Yo quería hablar también de la reducción en el precio de alquiler, que sería una de las vías más adecuadas para facilitar a los jóvenes el acceso a la vivienda y a su emancipación.
Y no, señorías, como hacen ustedes desde el Grupo Socialista que proponen, como le he dicho
anteriormente, el aumento en el importe de las ayudas de la renta básica de emancipación.

Señores socialistas, ¿cuándo se va a dar cuenta el Partido Socialista que los cheques no llevan al final
a ninguna parte?
La gente necesita levantarse por la mañana y trabajar, trabajar, tener para conseguir una vivienda y un empleo de
calidad.
Para eso es a lo que se levanta la gente, y no para los cheques fáciles del señor Rodríguez Zapatero.
Que, por cierto, ¡nunca llegan!
¡Nunca llegan!
Porque no llegan, señora Salvador, no llegan.

41% financiados frente a un 150% de cumplimiento por parte de La Generalitat.
No acaban de llegar, no fluye, no fluye el cheque fácil del señor Rodríguez Zapatero.
Porque luego se encuentran con la siguiente situación: que hay déficit público.
Y luego se encuentran con la situación que tienen que bajar el sueldo de los funcionarios.
Y se encuentran con la
situación que tienen que congelar las pensiones.
Esa es la táctica «zapateril», la del cheque fácil, la de recortar derechos sociales al final de la corrida.
Y eso no va a
ninguna parte.

Estamos hablando de vivienda.
Estamos hablando de una reivindicación al Consell de La Generalitat, que es el que sabe hacer las cosas.
Que usted le
ha dicho también en su argumentación, y se lo decía antes a la secretaria autonómica, ustedes conocen mejor la situación, señores del Partido Popular de la Comunidad Valenciana.
Por supuesto que sí, porque hacemos el diagnóstico, porque no negamos la realidad y porque desde luego aplicamos las medidas
adecuadas en materia de alquiler y en materia de vivienda en general, señora Salvador.

Yo, de verdad, les pediría que cada vez que plantearan una alternativa no dijeran: «quiero un cheque de 210 más 30 euros más».
Que sean un poquito.
.
.
, tengan un poquito más de altura de miras.
Y desde luego sí que les pediría, a pesar de que nosotros vamos a rechazar su enmienda, porque vemos que los
cheques no llegan absolutamente a ninguna parte, creo sinceramente, señora Salvador, que ustedes se deberían plantear el aceptar esta propuesta del Partido Popular que reivindica una política en materia de alquiler al Consell de La Generalitat igual de buena que la
que está llevando en este momento.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marco.

Para la réplica, tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La veritat, senyora Marco, vosté diu que maneja les dades del ministeri, doncs jo les de la conselleria.
Perquè és que ací està per escrit, firmat pel senyor conseller, el senyor Cotino, Agència Valenciana de Lloguer, en el que va de legislatura 4.
600 actuacions en matèria de lloguer.
4.
600 davant dels 14.
367 jóvens valencians que estan cobrant 210 euros, que serà molt, serà poc, però són 210 euros que cobren tots els mesos per a poder pagar el lloguer.

I sí, li demanem que es complemente, perquè funcionen.
Per tant, diga-li que «esos que se levantan», que «los cheques que no sirven para nada», diga-los-ho als 14.
367 joves valencians que estan cobrant les ajudes de la
renda bàsica d'emancipació.

Però no voldria que aquest debat se convertira en si el ministeri i la renda bàsica d'emancipació i les ajudes al lloguer de la conselleria.

Continuen vostés intensificant, perquè sí que han d'intensificar i molt, han d'intensificar i ficar l'accelerador, perquè, clar, en eixe balanç de 4.
600, la veritat que hem deixa molt preocupada.
Continuen amb eixa
intensificació i, a més, complementen un instrument com és la renda bàsica d'emancipació, una ajuda directa que està pagant el ministeri, complementen-la als 240 euros.
És que no veig on està el problema.

Vostés, a més, és que en tota la proposició no de llei que fan referència, no reconeixen el conveni amb al ministeri.
Siguen una miqueta seriosos en
els seus plantejaments, siguen una miqueta seriosos.

I a més, els dic que deixen de boicotejar la renda bàsica d'emancipació, que jo ja sé que els agrada, perquè no és iniciativa seva.
Complisquen el conveni.
I que les 21 finestretes úniques d'habitatge per a tramitar aquestes ajudes, que fa dos anys que les hagueren
tingut de posar en funcionament perquè els jóvens pogueren accedir, tindre la informació i tramitar les ajudes, i no ho han fet.
Preferixen que siga únicament l'Agència Valenciana del Lloguer, les tres oficines de l'Agència Valenciana del Lloguer en tota la Comunitat Valenciana les que tramiten la
renda bàsica d'emancipació, perquè preferien que només n'hi hagen tres que aparega el
logo de la conselleria, perquè com no tenen ajudes directes, preferixen que aparega el logo de la conselleria en la renda bàsica d'emancipació, que no el logo del ministeri en les 21 finestretes úniques d'habitatge que hagueren tingut de posar en funcionament.
Quina pena dóna la seua altura de mires en les ajudes que realment funcionen per als jóvens en aquesta autonomia també!

Demostren seriositat, i també la podrien demostrar, agilitzant un miqueta tota la paperassa que els jóvens d'esta comunitat tenen de fer per accedir a aquestes ajudes.

En definitiva, apliquen-se, senyories del Partit Popular.
Diguen que no, una
vegada més, com ja van fer en el seu moment, a complementar la renda bàsica d'emancipació.
Diguen que no als 14.
367 jóvens que estan cobrant aquestes ajudes, diguen-los que no la volen complementar
perquè siga molt més fàcil per a ells el pagament del lloguer cada més, i a tots els milers de jóvens que continuaran rebent aquesta ajuda directa.
Doncs continuen dient que no
a la política de lloguer que realment funciona.

Sincerament, vosté sabrà el balanç del ministeri, jo també el sé, però sàpiga també el balanç de la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge i la seva política d'habitatge especialment per a jóvens: 4.
600, i ací està la resposta firmada pel senyor Cotino.
Aixina que benvinguts a los mundos de nunca jamás, que és on vostés estan, en el que implica les ajudes per al jóvens.
I per no recordar el seu retall de les ajudes de l'Ivaj per als jóvens.

En definitiva, no buscàvem la confrontació amb aquesta proposta, sinó la complementarietat, però vostés són incapaços d'aplicar i d'aprovar mesures simplement perquè vénen del Grup Parlamentari Socialista.

Aixina que moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Tiene la palabra la señora Marcos, su turno de réplica.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

¡Qué contradicción, señora Salvador!
Habla usted de que 14.
363 jóvenes se han beneficios de esos 210 euros, y luego nos acusa a nosotros de
boicotear.
O sea, está muy bien que la reciban, pero es que nosotros estamos boicoteando.
Aclárese, señora Salvador.

Yo no he dicho que sean malos esos 210 euros, le he hecho una reflexión, que además es muy sencilla de entender.
Cuando usted a una persona que va a alquilar una
casa le dice: «Yo voy a recibir 210, 250 o 300 euros de ayuda», esa persona le va a subir el precio del alquiler, porque eso es así, señora Salvador.
Yo no he dicho que sea malo.
Lo que pasa es que ustedes están en esa política, y como le he dicho anteriormente, esa política del cheque fácil, que al final creo que no da ningún resultado, porque el único resultado que da es que le suban el precio del alquiler.
Y al final es lo
mismo, el esfuerzo es exactamente el mismo, señora Salvador.

Y le vuelvo a repetir: ¡menuda contradicción!
Resulta que los que estamos boicoteando somos nosotros, pero resulta que sí que hay un montón de jóvenes valencianos que están recibiendo esa ayuda.
No, señora Salvador, no, señora Salvador.
Dése cuenta usted de lo que está diciendo y no se contradiga en sus argumentos.

Y luego habla de logos y no sé qué.
Oiga, pero si es que ustedes son los de los logos y los de la pancarta y los plan E a toda página y a todo tren, señora Salvador.
Nosotros no somos esos, son ustedes.

Y mire, le voy a decir otra cosa.
Usted habla de 4.
000 no sé qué de una respuesta parlamentaria.
Yo le tengo que decir a usted que para usted a
lo mejor es más de fiar su gobierno, el gobierno del señor Rodríguez Zapatero, que ha dicho que estamos cumpliendo en un 116% el plan de
vivienda.
Luego entonces, ¿lo estamos haciendo bien, estamos boicoteando o qué estamos haciendo, señora Salvador?
Aclárese, porque no le fluye bien la información.

Y además, usted cuando se empeña en no entenderme, no me entiende, porque lo único que he dicho yo de esos 210 euros es que lo único que ayuda es que se suba el precio del alquiler.
Y eso es una realidad y lo
entiende todo el mundo, señora Salvador.

Nosotros, ya le he dicho que desde el primer momento le dijimos al estado cuáles eran las necesidades de la Comunidad Valenciana y que había unas carencias dentro de ese plan de vivienda.
Y ¿qué ha hecho La Generalitat?
Intentar, intentar -y lo está haciendo, y lo está haciendo muy bien además- el tapar los agujeros que no cubría el plan estatal de vivienda.

Y usted búsquese la excusa que usted quiera, pero aquí hay una propuesta del Partido Popular que insta al gobierno de La Generalitat a
hacer una política planificada en materia de alquiler.
Y usted me está diciendo que la va a rechazar.
Bueno, en realidad, no me ha dicho si la va a
rechazar o no la va a rechazar.
Para mí, el que usted se abstenga o lo rechace es lo mismo, porque si se abstiene, es:
no sabe, no contesta.
Es decir, usted no quiere una política planificada que venga, que parta de estas Cortes y que se inste al gobierno
de La Generalitat a hacerlo.
Búsquese usted la excusa que quiera.

Me habla de mundos del nunca jamás.
Oiga, pero usted cómo me habla a mí de mundos del nunca jamás o del planeta del nunca jamás, cuando tiene usted un presidente del gobierno que ha negado la realidad y que
ha estado en el país de Alicia en el País de las Maravillas, que nos ha negado la crisis y que nos ha mentido.
No sea usted tan hipócrita de hablarme a mí de los mundos del nunca jamás, cuando aquí ha habido un partido, el Partido Popular, que ha hecho un diagnóstico de la situación y que dijo lo que se iba a venir.
Y su presidente del gobierno lo negó, lo negó rotundamente.
Y ¿qué ha hecho?
Lo único que ha hecho es dar chequecitos, chequecitos, que al final se acaba el
dinerito y lo único que hacen es que a los pensionistas y a los funcionarios se les baja el
sueldo y se les congelan las pensiones.
Y lo único que ha conseguido es casi cinco millones de parados en este país, con sus cheques fáciles.

Y además, subir los impuestos, subir los impuestos, que pone piedras en el camino a
todos aquellos que se quieren comprar una vivienda o alquilarla.
Eso son sus
210 euros de renta básica de emancipación, señoras y señores diputados del Partido Socialista.
¡Cuántas barbaridades estamos viendo en los últimos años por parte del gobierno socialista!
Sí, señorías, sí.

Gracias.
Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Para fijación de posición, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, la veritat és que este tipus de debats al final deriven en qüestions que són un poc.
.
.
no sé com.
Ací parlar de presidents, jo crec que no poden traure molt de pit ací els partits majoritaris dels presidents respectius, eh?
A voltes seria millor
tindre la boqueta un poc més prudent.

Anem a vore.
Ací hi ha un problema bàsic i evident.
Estem davant d'un mercat de l'habitatge que ha negat durant molt de temps l'entrada a la gent a eixe accés a l'habitatge, que és un dret reconegut constitucionalment.
Quan comparem la situació que hi ha a Espanya amb la situació europea, ens adonem que ací la situació és extremadament diferent.

Resulta que mentres que a Europa estem parlant de.
.
.
la mitjana sol estar entre
un terç i la meitat del parc d'habitatge es troba en lloguer, ací, jo no sé massa bé les xifres, però crec que no passa del 10%.
És a dir, estem en una situació que no és normal.
Només ens mirem amb Europa per a determinades qüestions, i en altres, que deuríem mirar-se, no ens mirem.

Clar, que ara vinga ací el Partit Popular a traure la bandereta de l'habitatge, resulta.
.
.
no sé com dir-ho, no sé com qualificar-ho.
Crec que evitaré la qualificació.
.
.
per a què, què vaig a guanyar amb això.
El que és cert és que vostés han estat durant molt de temps marginant el lloguer dins de les seues polítiques d'habitatge, quan el que hauria de ser natural, normal i raonable seria
precisament haver estat fomentat el lloguer.

Però, clar, per a fomentar el lloguer cal fer polítiques molt diferents a les que vostés estan proposant-nos ací.
Perquè, clar, estan dient-nos ací que estan establint-se límits estrictes perquè el preu del lloguer siga més baix, estan establint-se subvencions als promotors perquè establisquen (inintel·ligible) .
.
.
I jo els pregunte: bé, i ara per què este viatge?
Clar, ho ha dit vosté al principi de forma molt clara.

És a dir, el problema és el finançament, i això sí que ens preocupa.
Ací el que preocupa no és l'accés de la població a l'habitatge, el que preocupa és que els promotors no poden vendre els habitatges que tenen construïts.
Això és el que a vostés bàsicament els preocupa.
Com les condicions de finançament, per culpa de la política que vostés han estat aplicant, són molt complicades per a la gent, perquè els bancs estan retallant les condicions de finançament, lògicament la gent troba l'alternativa del lloguer com a un alternativa raonable, i els promotors veuen que
això pot ser.

Aleshores, en compte de tractar de vore de quina manera s'establix una política perquè els lloguers baixen de preu, vostés es dediquen a vore de quina manera ajuden els promotors perquè es vegen estimulats a establir eixe lloguer, quan el mercat, pel seu mateix
pes, aniria posant ja les coses en el seu lloc, si vostés en eixe aspecte no feren res, sinó que es dedicaren realment a promoure el lloguer.

Estan plantejant mesures de caràcter d'intervenció tova.
Mire, la mesura perquè el preu del lloguer siga més baix no és certa, perquè el preu de les rendes del lloguer protegit s'obtenen en funció del preu màxim de venda.
I el que ha passat en estos moments és que el preu de l'habitatge protegir ha crescut.
És a dir, el preu de l'habitatge en general cau, però el preu de l'habitatge protegit creix.
I és evident i és normal que es faça aixina, perquè vostés s'han dedicat que l'habitatge que no era protegit, que era lliure, vostés i el govern de l'estat, passe a ser habitatge protegit, amb la qual cosa en compte de fer baixar
el preu de l'habitatge protegit, el preu de l'habitatge protegit creix, encara que la mitjana del preu de l'habitatge cau.

Amb això què s'aconseguix?
Que la gent tinga dificultats d'accés, que el preu del lloguer, que es determina en funció del preu de l'habitatge protegit, també tendisca a baixar molt menys del que baixaria, perquè no es fan polítiques de promoció i d'accés a l'habitatge.

Com es fa una política d'accés a l'habitatge?
Intervenint directament, creant un parc públic d'habitatges, que existix a tota Europa.
Tots els països civilitzats en què normalment ens mirem a l'espill tenen enormes parcs d'habitatges públics en lloguer.
De tal manera que per als joves és molt senzill, quan arriben a determinada edat, accedir a habitatges que són barats.
I a partir d'ahí, un inicia la seua vida, i conforme això, genera una certa capacitat d'estalvi.
I alguna gent, alguna gent, normalment majoritària, acaben adquirint i entrant en el mercat de l'habitatge i adquirint un habitatge propi.
Però perquè els governs s'han preocupat que els joves puguen tindre això.

I això no s'aconseguix donant-los diners als promotors, no s'aconseguix amb els xecs.
.
.
Ara, que vosté vinga ací a dir-me els xecs fàcils estos, quan vostés estan posant xecs per a tot, per a llibres i per a no sé quantes coses, la veritat és que no sé jo quina seriositat és en la crítica, perquè la política és la mateixa.
És la política de la subvenció, en compte de la política de la intervenció.
És la política de posar diners a la gent en les seus mans, en compte de gastar-se diners públics per a crear serveis públics, per a crear llocs de treball públics de qualitat, etcètera, etcètera.

Bé.
Nosaltres no podem recolzar-li la seua proposició perquè és una contradicció en els seus termes.
Si s'ha de crear un programa de mesures específiques que impulsen el lloguer és perquè les polítiques de foment del lloguer no són suficients.
I jo crec que això és evident.
I, per tant, no es pot donar suport a una política de fomenta de lloguer d'habitatge.

I el tema de reforçar el lloguer com a opció d'accés a l'habitatge -ja ho he dit abans quan ha intervingut la secretària autonòmica, i ho torne a dir-, no és una alternativa vàlida.
Només servix perquè els promotors tinguen més beneficis dels que els corresponen.
El que vullga optar a això, que ho faça, però no amb diners públics.
Quina necessitat hi ha de posar diners públics perquè un promotor puga posar un lloguer en condicions o.
.
(veus) en això de venda.
No reduïx res.
Què reduïx?
S'ha reduït?
És increïble.
S'ha ensorrat el mercat de l'habitatge, no es venen pràcticament pisos en este país i el preu de l'habitatge no ha caigut pràcticament res.
Només cal comparar-lo amb el que ha passat a Estats Units.
Per què?
Perquè vostés, el govern autonòmic i el govern central, s'han dedicat a sostindre als promotors com a element central de la política, els que mos han dut a esta situació en què estem ara.
Jo no sé eixe tipus de polítiques on aniran a parar, eh?

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra para la fijación de.
.
.
¿Quiere la réplica o espera a la intervención.
.
.
?
(Veus) Uno a uno.

La senyora Marcos Puig:

Como usted quiera, señor presidente.
Si quiere, me espero a la intervención de la señora Mollà y así hago la réplica conjunta.
No tengo problemas.

El senyor president:

Pues así será mejor, digo yo.

Señora Mollà, su turno.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Nosaltres ja li hem advertit a la secretària autonòmica que després de la seva compareixença anava a ocórrer un fet, doncs, prou inusual en aquestes Corts.
I és que el Grup Parlamentari Popular, doncs, acolorixca la cara a les polítiques que fa el govern de La Generalitat.
I és un colorat de cara malgrat que en la seva exposició de motius vullguen dibuixar-lo en una realitat que no és la que.
.
.
, la real.
És un coloreig, perquè vostés li demanen en un termini, a més, quan són els de «per favor, no se pose cap tipus de límit temporal a qualsevol iniciativa», doncs, li posen fins i tot vostés, a iniciativa pròpia, un límit temporal a la conselleria per a elaborar un programa de mesures específiques d'impuls a la vivenda en lloguer.
Entenem que vostés volen dur esta iniciativa ací perquè veuen la mancança d'iniciativa per part del govern valencià, perquè, si no, és absurd que vostés diguen.
.
.
, diu, demanem una política «igual de buena que la actual».
.
.
¿I és necessari?
.
.
.
Si és «igual de buena», ¿per a què volem demanar una política «igual de buena»?
, ¿per a què volem elaborar un programa, a més, fent que la conselleria faça un treball que no servirà per a res, perquè posarà el mateix que estan fent, perquè és molt bo el que estan fent?
No veuen que no té sentit i que el que han fet és acolorir-li la cara, i acolorir-li la cara, perquè hi ha una evidència, una evidència d'una forma de fer política que mos ha dut a la situació actual, i és aquesta cultura de la compra, aquesta cultura de l'especulació, etcètera, etcètera.

Vosté ha dit abans: «Sí, diuen la cultura de la compra» i tal.
.
.
No, és que ho ha dit la secretària autonòmica, és que eixa part sembla ser que se l'ha perdut vosté.
La secretària autonòmica admet que la societat actual té una cultura que desemboca en la compra (veus) de la vivenda.
¡No!
, ¡ho ha ningunejat!
, ho ha ningunejat quan estava parlant amb la representant del Partit Socialista.
(Veus) ¡Sí, senyor!
, perquè ha dit: «Conciencia de alquiler.
.
.
¡Claro!
, que, si no, ¿qué estamos haciendo aquí?
» Volem fomentar la «conciencia de alquiler», i eixa és la que hi ha i, si no, «¿qué estamos haciendo aquí?
».
¡No!
, no és la que està, no és la que hi ha, no hi ha «conciencia de alquiler», li ho ha dit la secretària autonòmica, hi ha una cultura de la compra, no consciència de lloguer.

I el que cal fer és que la societat s'adone que cal fomentar la cultura del lloguer, no de la compra, i és pel que s'han posat dades objectives sobre que el 40% de la mitjana europea accedix a la
vivenda en lloguer, mentre que la mitjana estatal és d'un 13%.
¡Això és evident!
, i tothom coneixem.
.
.
I, de fet, és pel que vostés mateix promocionen el lloguer amb opció de compra, perquè saben que és la llaminadura en una societat que desemboca en la compra.
Cal canviar eixa
visió.

Cal canviar eixa visió i, per tant, no és acceptable dir recolzar les polítiques del govern quan s'han donat dades on, de 31.
000 vivendes que se construïxen, només que 7.
000 són per a lloguer.
Estarem aprofundint en estos percentatges, que no són als que deuríem aspirar, que no són els que regixen les polítiques de vivenda dels països més desenvolupats de la Unió Europea i, per tant, és el que mos ha dut a tindre esta cultura mal enfocada.

Això, per començar.
Ha fet vosté menció al tema dels fullets informatius, de l'IVAP, la Guía joven, que és indispensable i, ¡clar!
, aleshores és quan tampoc podem donar-li recolzament a les polítiques que estan fent del govern.
Vosté diu: «Es indispensable esta Guía joven.
» Molt bé.
I aleshores diguem: jove, vaja vosté a per la Guía joven, mire a vore quins requisits cal tindre per a accedir a la subvenció que li donen per a lloguer i demane-la.
«Indispensable».
.
.
Quan ho fan, resulta que la consellera, la setmana passada, els va dir a
vostés igual que a nosaltres que porten cinc mesos sense pagar el lloguer que
promociona l'IVAJ.
¡Vosté no podrà dir que no!
¡No podrà dir que no!
És una pregunta directa: ¿vosté diu que avui, o ahir.
.
.
, o demà, cobraran l'ajuda del lloguer de l'IVAJ que porten cinc mesos sense cobrar els joves que l'han demanat i als quals se'ls ha atorgat?
¿Podrà dir això?
¡No!
, la consellera ho digué clarament: «Estamos intentando arreglarlo para que, en cuanto sea posible, lo paguemos.
» ¡Cinc mesos sense pagar-li l'ajuda del gran fullet indispensable
Guía joven perquè el jove sàpiga a quines ajudes accedir de La Generalitat!

Mire, jo, sincerament, el tema dels xecs, no ho compartixc, i hi ha de vegades
que no se paga puntualment, això també és cert, els 210 euros.
.
.
, perquè, exemples, tots tenim familiars, que no s'està pagant puntualment.
Ara, no poden negar que això s'ha posat en marxa i ha ajudat a molta gent.
Això no ho poden negar vostés.
¿Quina ajuda han fet vostés de la subvenció de l'IVAJ cap als joves per al lloguer?
, ¿quina?
, ¿la de tindre d'estar cinc mesos sabent que t'han concedit una ajuda, que has complit els requisits, que has fet totes les
coses que la «indispensable
 Guía joven» li dia que fera, ¡i porten cinc mesos sense cobrar!
.
.
.
Però, això, ¿no els fa a vostés vergonya?

Doncs, home, doncs, no, no els fa vergonya, això és el que passa, que no els fa vergonya.
A mi me fa vergonya, sincerament, que hi
hagen joves esperançats d'una ajuda que pensen que els va a arribar i porten cinc mesos enganyant-los.
A
mi me fa pena, (veus) sincerament.
Però, bé, a vostés, no.
(Veus)

Diuen que el tema és impostos, «subir impuestos», tal, però no van a la màxima, i és que totes estes coses que ara són tràgiques, que s'estan posant damunt de la taula com a mesures inevitables, però que són, doncs, un atac frontal a l'estat de benestar i a la societat, doncs, vénen de la mà també de la pujada d'impostos, i és tot el contrari.
És, justament, una política deficient dels impostos la que mos ha dut a este dèficits, i, si no, ¿per què se van carregar l'impost de patrimoni només començar esta legislatura?

Vostés diuen, «no, es que aquí han regalado cheques».
.
.
No, «han regalado cheques» i han deixat de cobrar a la gent que podia pagar este impost, un impost que,
justament, penalitza els qui més tenen.
.
.
¡Hmm!
, ¿què és?
, ¿que ara no toca?
.
.
.
¡Això és el que ha passat!
, que han estat regalant diners i, damunt, han estat sense
cobrar a les persones que tenien de pagar l'impost de patrimoni, que, justament, és un impost que no paguen les persones que ho estan passant malament, sinó justament un impost de les persones que gaudixen d'una estabilitat econòmica.
Això és el que ha passat.

I això és el que ha passat, i ara volen que el paguen els jubilats i els funcionaris i
la gent que tenia la retroactivitat de la llei de la dependència, etcètera, etcètera.
¡I això ho fomenten vosté també!
, perquè el seu famós impost de successions i transmissions patrimonials és de vergonya, un 0,1% perquè no poden vostés suprimir-lo, perquè, aquí, tothom ha de fer esforços quan la situació és greu, però és que la situació és greu i cal saber per a qui és greu, i els esforços tenim de ser responsables i a vore qui té de fer els esforços.
.
.
I, justament, aquells als qui vostés els han deixat de cobrar els impostos de successions, de patrimoni, de totes
estes coses, són els que justament podien fer estos esforços per a la gent que ho està passant malament.

Aixina que vostés han fomentat este dèficit, estes polítiques de malbaratament, totes estes coses que ara critiquen del govern central.
I diuen: «I també els xecs.
» ¡Clar!
I quan van anunciar que anaven a donar subvencions per a la compra de
cotxes, vostés no van ser els llestos que al dia següent estaven diguent que anaven també a augmentar esta ajuda que fea el govern central.
¿Eixe xec no el recorda vosté?
¿Sap si és vergonyós eixe xec que vostés obliguen a declarar-los després?
¿Vosté sabia açò?
, que el qui rep l'ajuda, este xec tan famós que vostés posaren a l'endemà de sortir el govern central, diguen que també anaven a posar un altre xec, vostés, damunt, ¡fan que el declaren!
, que el declaren i que tinguen de tornar diners d'un xec d'estos famós que posen vostés en marxa, que vostés, damunt, li donen la volta.
El seu és vergonyós, el seu és que és vergonyós, perquè no
(inintel·ligible) .
.
.
que és vergonyós que el posen, sinó que damunt té vergonya quan la gent s'adona que tenen de declarar-lo en la declaració de la renda.
(Veus)

Però, bé, tot això és el que fan vostés i diuen que tot funciona bé, i que, per això, demanem la mateixa política, «igual de buena».
.
.
Doncs, a mi em sembla lamentable.
Lamentable perquè, abans, la secretària autonòmica, que és responsable del govern, no ha sabut explicar moltes coses, i vostés, lògicament, tampoc.
Esta discussió l'hem tingut, l'hem tingut en pressupost o l'hem tingut molt sovint, i és,
(inintel·ligible) .
.
.
, ¿per què reduïxen 40 milions d'euros de la partida i el programa de vivenda i projectes urbans?
És que jo, sincerament, em conformaria que digueren açò: ¿on estan els 40 milions d'euros del programa específic de vivenda i projectes (inintel·ligible) .
.
.
?
Escolte, que 40 milions d'euros, ¡mare meva si són!
, ¿eh?
¿On han anat a parar?
, ¿on han anat a parar en un pressupost que ha apujat este any?
, ¿on han anat a parar?

Eixa seria la contestació que jo li demanaria, perquè, aleshores, tal volta pugam ser objectius amb la seva política de vivenda, però, home, dir, no, és que ho fem tot bé, «igual de bueno».
.
.
Home, «igual de bueno» amb 40 milions menys, difícil, ¿no?
Llevat que, sincerament, amb estes freakades del senyor Camps resulte que haja trobat la gallineta dels ous d'or i ara sàpiga fer el mateix, «igual de bueno» amb 40 milions menys, i aleshores podria aplicar-s'ho a tot, ¿no?
, a tot,.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
sobretot a tot el que paga a estos «amiguitos del alma»

El senyor president:

.
.
.
señora diputada, muchas gracias.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i que tants recursos ens han fet gastar-nos.

El senyor president:

Tiene la palabra para la réplica la señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Hablaba, creo que era la señora Mollà.

Bueno, antes, cuando hablaba la secretaria autonómica, de navajazos y puñaladas por la espalda.
Ahora ha moderado su discurso y ha hablado de coloreo de
cara al gobierno de La Generalitat, y decía la señora Mollà que entendía que con nuestra propuesta, con la propuesta del Grupo Parlamentario Popular,
nosotros veíamos una carencia en materia de alquiler.
Si usted la rechaza es que usted está de acuerdo con la política al gobierno de La Generalitat en materia de alquiler.
Si no, no la rechazaría,
(veus) señora Mollà.

Hablaba usted de la cultura del alquiler.
¡Claro que sí!
, pues, para eso estamos aquí, si es que lo que le he dicho.
Lo que pasa es que usted intenta tergiversarlo
todo para que, al final, esto sea un lío y su intervención sea, pues, la que suele ser cada vez que interviene usted en estas Cortes, ¿no?
, una exaltación de su política y en posesión de la verdad absoluta de todo.

Mire, estamos aquí para reivindicar una política del alquiler, y por eso hemos presentado esta propuesta, una política y una cultura del alquiler, no para fomentar una cultura del cheque y la
subvención, no para fomentar la cultura del subsidio y la subvención, señora Mollà.

Hablaba usted també del alquiler con opción a compra, y, claro, es que creo que vamos en la buena línea, porque una persona que quiere acceder a una vivienda, a lo mejor no tiene
en este momento las condiciones adecuadas para que le den una hipoteca y
comprarla, pero sí puede alquilarla y después descontarse el 50% de lo que ha pagado, y así, ese dinero que ha ido abonando de alquiler le sirve ya para la entrada, y más.
¡Y tanto que le sirve para la entrada de un piso!

Y, mire, señora Mollà, la guía del IVAJ es un apartado de la página web del IVAJ, que usted se mete ahí y usted puede ver las ayudas a los jóvenes en materia de vivienda.
No mezcle usted absolutamente los conceptos.
Y me
decía que si no me daba vergüenza no sé qué.
¿A usted no le da vergüenza defender ahora, desde la izquierda que usted.
.
.
, -bueno, su partido político es de izquierdas-, los tijeretazos de Zapatero como ha defendido en su anterior intervención?
¿A usted no le da vergüenza ahora?
O sea, nosotros, el Partido Popular, el Partido Popular fue capaz, y
hablaba usted también de impuestos.
.
.
El Partido Popular fue capaz de bajar los impuestos sin
recortar derechos sociales.

Por lo tanto, señora Mollà, le pregunto yo a usted: ¿no le da vergüenza ahora defender los tijeretazos de Zapatero?

Hablaba usted también lo de la declaración de la renta.
¡Oiga, pero si usted sabe que la declaración de la renta no es al gobierno autonómico!
Es al gobierno central.
¿Qué me está diciendo a mí?
¿Quiénes están obligando a declararse ahora los cheques del plan Renove de los vehículos?
(Remors) Pues no, disculpe.
.
.

El senyor president:

Por favor, señora Mollà.

La senyora Marcos Puig:

No se exalte usted, que usted ha tenido su momento de gloria, y después tendrá su momento de gloria,.
.
.

El senyor president:

Por favor.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
señora Mollà.
Después tendrá usted su momento de gloria.

Vamos a ver, ¿quién obliga a deducir eso?
Pues es el gobierno central, evidentemente.
La declaración de renta, ¿quién la hace?
El gobierno central.
Sí, señora Mollà.

Yo les digo que ustedes ahora mismo, cuando dicen que no, -que ya tendrá su momento de gloria, señora Mollà, respete mi turno de palabra-, usted está diciendo que no a una proposición que pretende fomentar el alquiler, impulsar la rehabilitación, dar salido al stock de viviendas procedentes del mercado libre, ayudar a los más necesitados, a las personas más necesitadas de esta comunidad que necesitan una vivienda y emanciparse.
Está diciendo que no absolutamente a todo esto.

¿Y me habla usted del presupuesto?
Pues mire, tengo aquí los datos del presupuestos.
Yo no sé qué datos tendrá usted pero yo tengo aquí los datos del presupuesto.
Y le tengo que decir que he sumado y me he dado
cuenta de que en esta legislatura llevamos una media de noventa y un millones
de euros anuales destinados a vivienda en esta comunidad, sin contar con el
presupuesto del IVVSA.
Noventa y un millones de euros al año, sin contar con el IVVSA, señora Mollà.

Haga usted bien las cuentas.
Yo, le vuelvo a repetir que me parece mentira que
la izquierda esté defendiendo los tijeretazos de Zapatero y que no está apoyando en este momento una proposición presentada por el Grupo Parlamentario Popular que lo único, los únicos objetivos que pretenden es el ayudar a los jóvenes a tener una vivienda digna.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marco.

Pasamos a la votación.
.
.
(Remors) (La senyora Mollà Herrera parla sense micròfon) Si no la pide usted.
.
.
Bueno, yo es que no soy adivino aún, entonces, usted habla.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president, demanaria la rèplica.

El senyor president:

No intente usted excusarse con el compañero de al lado.

Pues, tiene usted dos minutos para hacer la réplica.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

No, jo havia entés que la rèplica l'anava a fer conjunta, el que passa és que és probable que, bé, la meva intervenció l'haja, doncs, en un moment donat descol·locat, fins al punt que ens hem adonat tots que vosté no fa declaració de la renda, me referisc a fer-la vosté.
Perquè, home!
, l'argument ha sigut brutal: l'ajuda de La Generalitat a la compra d'automòbil -la de La Generalitat- és la que s'ha de declarar en la declaració de la renda, perquè així vostés ho han posat.
Bé, doncs, res.
Anem a seguir amb una altra qüestió.

Nosaltres no diem que estem en contra de, en un moment donat, promocionar el
lloguer amb opció a compra veient la necessitat que n'hi ha, però que això, és que només en el titulillo, respon a una cultura que vostés no volen que canvie, que és la cultura de la compra.
Perquè vostés allarguen i diuen: «En este procés de crisi mos hem adonat que el lloguer és solució.
» I, de fet, així ho veiem en els països europeus que porten moltes moltíssims anys promocionant el lloguer.
Però, clar, nosaltres anem a fer-lo només en una època, una època en què mos vinga bé i la gent puga accedir a una vivenda perquè les caixes i els bancs no estan donant-li els crèdits, però després l'opció és la compra.

Vostés no estan redefinint les seues polítiques per a canviar la cultura de compra a lloguer.
I ho ha dit la consellera,
ho ha dit la mateixa consellera!
No m'ho invente jo!
I això és el que a nosaltres ens fa pena.
Vosté literalment ha dit que: «La Guía joven es indispensable para que el joven sepa qué ayudas puede obtener.
» La literalitat ha sigut seva.
I jo li dic, val!
Indispensable.
Clar!
I, després, no serà indispensable pagar?
Per què, home!
, vostés allò de «indispensable», que s'assabenten de tot allò bonic que feien.
.
.
Clar, això està molt clar!
I, a més, a Canal 9 tenen suficient.
Però, clar, el que cal anar és al de després; anem a donar la passa de després, que és indispensable pagar.
Perquè estos joves tindran dret al que han demanat, al que vostés han oferit i al que se'ls ha sigut concedit.
I la llàstima és que, després, hagen d'anar plorant-los.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
plorant-los a aquells que els lloguen els pisos, dient-los que d'esta ajuda encara porten cinc mesos sense saber res.

I, per tant, no anem a recolzar la política de vivenda del Partit Popular.

Gràcies.

El senyor president:

Pasamos a la votación.
No creo que tenga usted queja del trato que le ha dado esta mesa, siempre
generoso en el tiempo.
Muchas gracias.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
2.
¿Abstenciones?
5 abstenciones.
Con lo cual, se aprueba la proposición.

Muchas gracias y continuaremos la comisión, como hemos quedado en esta mesa, el día 15.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 58 minuts)