Coordinaci%C3%B3%088497.07.04%20macro.html





Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 4 de juliol de 2012.
Comença la reunió a les 11 hores i 12 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 10.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat per a substanciar l'ordre del dia previst.

En primer lloc, pregue a la senyora secretària comprove el quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Comprovat el quòrum, passem al primer punt de l'ordre del dia que és l'aprovació, si és el cas, de l'acta de la reunió anterior.
Com de costum, les seues senyories la tenen en la seua carpeta.
I si volen manifestar alguna cosa és el moment de fer-ho.
Del contrari, entenem que per assentiment i unanimitat, a més, s'aprova.
Doncs, moltes gràcies, queda aprovada l'acta.

Projecte de llei, de La Generalitat, d'estatut de Radiotelevisió Valenciana (RE número 23.
326, BOC número 78)

El senyor president:

Passem al segon punt que és debat del projecte de llei de La Generalitat d'estatut de Radiotelevisió Valenciana.

Per a la defensa de les esmenes, en primer lloc, té la paraula el senyor Moreno per a defensar el primer bloc del Grup Parlamentari Socialista, que no cal que repetisca jo el número d'esmenes -només que comença en la 1-, perquè les seues senyories ja ho han anotat anteriorment.

Té la paraula el senyor Moreno.

Recorde que els temps que hem acordat són set minuts per torn a favor o torn en contra i tres minuts per a rèplica.
D'acord?

Senyor Moreno, quan vullga?

El senyor Moreno Escrivà:

Senyor president, moltes gràcies.

L'esmena número 1 és la primera d'un grup de 16 esmenes, a les quals no me referiré per una qüestió d'economia en la intervenció.
Un total de 16 esmenes que fan referència a esmenes de caire tècnic, d'eixes de fer els deures de veritat que és no fer el ridícul a l'hora de redactar una llei.

Els fem notar.
.
.
I, després, quede a la disposició del Grup Popular per a tornar-li-les a fer notar -ja els ho férem en el primer informe que ens van demanar- que hi han abundants esmenes que són absolutament incorrectes, des de l'article 7, que fa referència a l'esmena 33, en què es regula.
.
.
És un article directament inconstitucional, ja que se regulen telecomunicacions, que és una matèria en què la Generalitat valenciana no té competències i que no és objecte d'aquesta llei.

Altres com l'esmena 62 a l'article 14, que intenta aclarir un redactat absolutament inintel·ligible.
O, per complir la llei i estar amb concordança amb el context legislatiu en què deuria estar aquesta llei, està l'esmena 110, que fa referència a l'article 22, que els commina a complir la Llei orgànica 1/1982 del dret a la rectificació, que aquesta llei no contempla de ninguna de les maneres.

Per altra banda, també fem referència a les esmenes que tenen a vore -i que també passaré ràpidament-.
.
.
, que tenen a vore amb l'exposició de motius.
Hi han diverses esmenes que fan referència a l'exposició de motius i que parlen dels oblits que el Partit Popular ha tingut en eixa redacció que tenen a vore amb el consens, amb les necessitats que hi hagen majories de bloqueig, la creació del consell d'audiovisual, la necessitat que la llei responga a la defensa del valencià, la vertebració del territori o el pluralisme polític.

Entrant ja en el que són les esmenes i l'articulat del primer bloc, dir-los que l'esmena número 7, que fa referència a l'article 2, ens pareix fonamental.
Perquè, a diferència del text proposat pel Partit Popular, el que nosaltres sí que fem és una catalogació detallada del que és servei públic; és a dir, del que es deuria ocupar la Radiotelevisió Valenciana.
I substituïm un genèric «objetivos generales», que són eixes fórmules que té el PP per a no complir mai la llei, per un taxatiu «deurà complir tots aquestos objectius per a complir l'objectiu de servei públic».

De la mateixa manera, també vull fer referència molt singular a l'esmena número 28, que fa referència a l'article 5; que, per cert, és pràcticament literal a la llei gallega, eixa que el vicepresident del govern, el senyor Ciscar, va posar en una intervenció parlamentària com l'exemple de consens que tots deuríem seguir -i que sembla que vostés han oblidat-; i que és l'article que consagra el principi que la Radiotelevisió Valenciana deuria estar, decididament, al servei de l'enfortiment del valencià.

Me pareix també important destacar l'esmena número 35, que fa referència a l'article 7, en què volem evitar la creació de fundacions, per part de la televisió valenciana.
Ja saben que, tractant-se del Partit Popular.
.
.
Els governs del Partit Popular són a les fundacions el que els piròmans a la gasolina, sempre és millor que no en tinguen o que les tinguen el més lluny possible.
En el cas aquest, intentem evitar la proliferació descontrolada de fundacions relacionades amb la radiotelevisió pública; així com en l'esmena 38, referent a l'article 8, evitar les societats filials que també podrien crear-se.

Pel que fa a l'esmena 47, que em pareix també molt important i que té a vore amb una de les coses més greus que conté l'articulat presentat pel govern, pel Partit Popular, que és aquest mal costum d'establir que la junta general d'una societat pública és el mateix Consell.
Això que ens ha dut al desastre en CACSA, en CIEGSA, a la corrupció i a l'escàndol, en el cas d'una televisió pública és directament impresentable, perquè és la pura governamentalització de la televisió pública.

Pel que fa a l'article 11, a l'esmena 51 que presentem, també volem assenyalar, de manera clara, que entenem que esta esmena deuria considerar-se.
Perquè el nombre de consellers.
.
.
, la reducció que pretén el govern valencià del nombre de consellers en ningun cas, absolutament en ningun cas, busca ni l'economia ni l'eficiència ni l'estalvi.
L'únic que busca és augmentar encara més el control del govern de la televisió pública.
L'únic que busca és excloure a partits minoritaris que representen desenes de milers de valencians, que deurien estar ahí, que deurien estar escoltats.
Busca excloure els representants dels treballadors.
Busca.
.
.
, no estalviar-se els 2.
000 o 3.
000 euros que és pràcticament una part mínima del que gasten els assessors i la cort d'assessors del director general de la televisió pública; busca, senzillament, evitar el control de la radiotelevisió pública.
Busca evitar el pluralisme.
Busca minvar els mecanismes de fiscalització de la televisió valenciana.
Eixa i no cap altra -eixa i no cap altra- és la intenció del redactat de l'article 11 que ens proposen vostés.

Tenim altres esmenes que parlen de «sí» eficiència.
La 31, que fa referència a l'article 7, també per a evitar que se constituïsquen més societats anònimes dependents, penjant del que seria la societat anònima Radiotelevisió Valenciana.
Eixe és un mecanisme de què hem de previndre els valencians i de què hem de previndre el partit del govern, donades les nefastes conseqüències que ha tingut eixa pràctica en la radiotelevisió.
Està el cas de Gent per Gent, que ja està absorbint molta de la gent que volen recol·locar, per a evitar-los l'ERE.
Hi han moltes fundacions que tenen vostés previstes constituir, moltes societats, per a tornar a muntar un monstre de deute, vergonya i corrupció.
Eixes esmenes van a evitar-ho.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, a vosté, senyor Moreno.

Torn en contra, senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

A ver, señor Moreno, yo creo que usted aquí tiene una ensalada mental importante.
Porque me está hablando, en su turno primero, de enmiendas que me ha puesto en otro grupo: la 110…; en fin, varias más, la de la exposición de motivos, etcétera.

Con lo cual, yo me voy a ceñir a lo que usted, en principio, debería haber hablado.
Porque, claro, las del uno me las mete en el dos, las del dos en el tres… En fin, un lío.
Pero, bueno, no voy a perder un solo segundo más en lo que ya se ha visto aquí claramente, como se ha preparado usted este debate.
Y, al final, lo que realmente demuestra esto es que ustedes no tienen el más mínimo interés en esforzarse por consensuar absolutamente nada.
Y no tienen el más mínimo interés en aprobar o acercarse a una ley para poderla…, que sea toda la cámara la que la vote a favor.
Porque, desde luego, se demuestra claramente en sus enmiendas que ustedes lo único que hacen es reproducir exactamente el texto alternativo que ustedes han presentado.

Del grupo este primero -que usted no se aclara mucho-, le digo que aceptamos la número 4 y la 44.

Y, desde luego, yo me voy a referir, exactamente, a alguna de las enmiendas que usted ha planteado aquí.

Mire, en su enmienda número 7 ustedes pretenden enmendar la plana a lo que dice el texto, creo que de una manera extraordinariamente capaz, y es la definición del servicio público.
Yo creo que lo que ustedes presentan es bastante peor que lo que el texto de la ley dice.

En cuanto a la enmienda 28, mire, el texto dice claramente.
.
.
La utilización preferente del valenciano queda garantizada en el artículo 2 del proyecto de ley que presenta el gobierno valenciano.

Pero es que, además, ustedes pretenden enmendarle la plana el Estatut de autonomía, donde ya dice el nostre Estatut de autonomía, claramente, que la lengua en la Comunidad Valenciana es la valenciana, además de la castellana.
Y, por lo tanto, a nosotros nos parece que es cerrarse, absolutamente, decir que únicamente se podrá hablar o utilizar el valenciano en la Radiotelevisión Valenciana.
Creemos que «preferentemente» ya indica la voluntad del gobierno en este sentido, y por supuesto que será así.
Pero, además, se tendrá que utilizar y se deberá de poder utilizar la castellana y la del inglés, que yo creo que es algo muy interesante en la ley, porque ya hay una definición exhaustiva de ciertos programas en el contexto de lo infantil, que se consideran como servicio público, donde el inglés será una lengua importante.
Y yo creo que eso es interesante para el futuro de nuestra gente en la Comunidad Valenciana, los niños y los jóvenes, que es muy importante que también sepan el inglés.

En cuanto a la enmienda 31, mire, aquí ustedes hablan mucho del fomento del audiovisual valenciano, etcétera, etcétera.
Pero, claro, es que ustedes aquí pretenden la obligatoriedad de ejercer directamente la función de servicio público.
Oiga, esto es una cosa que es que ni siquiera en el texto que ustedes aprueban de Radiotelevisión Española, que fíjese que lo aprueba el Partido Socialista… Por cierto, tengo que decir aquí, para que conste en acta, que no aceptaron ni una sola de las enmiendas que propuso el Partido Popular, en aquel entonces, en el texto de la corporación Radiotelevisión Española.
Aquí, la ley que regula esta Radiotelevisión Española -insisto, aprobada por el PSOE-, dispone expresamente que la corporación ejercerá su función de servicio público a través de dos sociedades mercantiles.
La ley gallega, a la que apela usted permanentemente, dice en el artículo 9 que la corporación radiotelevisión galega podrá constituir o participar en el capital de toda clase de entidades que adopten la forma de sociedad mercantil.

Por lo tanto, señor Moreno, ustedes se contradicen permanentemente.
Es decir, ustedes, en este texto legislativo, tienen -y lo podremos comprobar, y ya he señalado una, pero tendremos ocasión de señalar más- una contradicción permanente entre lo que ustedes han aprobado en otras comunidades autónomas, donde está o gobernando o ha aprobado el Partido Socialista algún texto legislativo, y, sobre todo, en el texto de Radiotelevisión Española, que lo aprobaron ustedes sin que aceptaran -insisto- ninguna enmienda del Partido Popular.
Por lo tanto, pónganse ustedes de acuerdo y decidan, de una vez, qué es lo que quieren.

Oiga, fomento del audiovisual valenciano y fomento de las productoras valencianas será porque se externaliza algo, será porque se externalizan algunas franjas, será porque se compra a estas productoras y no se hace directamente a través del personal de la Radiotelevisión Valenciana; que, además, como ustedes saben o deberían de saber, en el momento actual, en este siglo XXI, no es necesario, de ninguna de las maneras, lo que tuvo que hacerse en otros años anteriores, y es que desde el principio al final de la emisión, de la provisión, de lo que se hacía a través de las televisiones autonómicas tenía que ser 100% contratado internamente porque es que no había sector.
Y ahora existe ese sector.
Por lo tanto, un poquito de deferencia al sector, un poco de deferencia y confianza a lo que es la colaboración entre lo público y lo privado que ustedes, efectivamente, lo creen y no lo creen, ahora sí y ahora no, dependiendo en donde se encuentren y dependiendo de lo que políticamente les interesa hacer.
Porque vuelvo a insistir que ustedes están anteponiendo -en mi modesta opinión- los intereses de todos los valencianos y valencianas a su interés político, en este tripartito que ustedes han constituido.

Y, por lo tanto, ustedes no aprobarían ningún texto que presentara el Partido Popular porque no les interesa, han decidido que no les interesa.
Y, por lo tanto, aunque nosotros presentáramos…, mire, hasta el mismo texto que ustedes han presentado, ya inventarían ustedes otro para no aprobar el que ha presentado el Partido Popular, porque ustedes políticamente -y es evidente y está muy claro- no les interesa.
Ustedes sabrán por qué.
Pero, mire, vamos a seguir.

La enmienda número 47.
¡Oiga!
, vamos a ver.
Es que, de verdad, le voy a leer un texto en donde se demuestra claramente lo que es una junta general.
¡Oiga!
, no se equivoque usted tanto, señor Moreno, que es un poquito.
.
.
, en fin, de capacidad de prepararse las cosas o que sus asesores -que también los tienen ustedes, bueno, a alguna la han cesado, pobrecica, para pagarle a alguno que no sabemos si vendrá aquí nunca o qué, pero, en fin, da igual-, a sus asesores que le digan lo que es una junta general.

Mire, «de conformidad con las previsiones contenidas en el artículo 159 del Real decreto legislativo 1/2002, de 2 de julio, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de sociedades de capital, la junta general es el órgano social en el que se reúnen los socios».
En el caso que nos ocupa el único socio de Radiotelevisión Valenciana, SA, es La Generalitat, porque es un ente pú-bli-co, que ustedes unas veces dicen que sí, y otras que no.
¡Aclárense!
Por lo tanto, esta es una sociedad anónima unipersonal, y, por lo tanto -según establece el artículo 15.
1 del citado texto refundido-, «en la sociedad unipersonal el socio único ejercerá las competencias de la junta general».

Y, por lo tanto, señor Moreno, no digan ustedes barbaridades legislativas como la que pretende usted que, además, le aprobemos en una enmienda que, claro, en fin.
.
.
Como algo se sabe en el gobierno valenciano -y algo se sabe- y algo tiene la ley desde el punto de vista jurídico, que es bastante mejor que lo presentan ustedes que desde el punto de vista jurídico -según los expertos- deja mucho que desear, pues no le podemos aprobar esto porque es una verdadera barbaridad.

En cuanto a la 51 -y acabo ya-, vamos a ver, es que sorprende que en las circunstancias actuales ustedes defiendan mantener el número de miembros del consejo de administración en vez de reducirlo, pero volvemos a las incoherencias.
O sea, es que ustedes, en la televisión galega -ésta de la cual hablan tantos- hay siete miembros; en la balear.
.
.

El senyor president:

Le ruego acabe, señora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

.
.
.
nueve miembros; y, en la Radiotelevisión Española redujeron el número de miembros del consejo de doce a nueve.

¡Oiga!
, aclárense ustedes un poquito, y, en fin, no hagan ustedes el ridículo de esta manera.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora De Miguel.

Per a rèplica, senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyora de Miguel, és veritat que jo sóc nou, el que és un inconvenient.
Però, també és veritat que vosté -com ja li vaig dir un dia- forma part de l'inventari d'este edifici, és de sobra coneguda, i per a mi això és un avantatge.
Un avantatge a l'hora d'evidenciar que l'única que té una ensalada mental i l'única que no ha fet la seua feina en esta sala és vosté.

La seua feina.
.
.
vàries: primera, preparar-se les intervencions, la qual cosa és molt obvia; i, la segona, la seua feina era, com a part del partit del govern, era haver intentat arribar a algun acord o algun consens, que és eixe que cloquegen contínuament però que no fan.
Perquè, des del ple de l'esmena a la totalitat fins a hui, els contactes del seu partit i dels seus representants, almenys amb este partit -i crec dir amb tot els partits de l'oposició- és ningun.
Perquè vostés, la feina que no fan de ninguna manera és arribar a acords, perquè «acord» no saben si s'escriu en c, en k o en h intercalada.
És una cosa que no controlen de ninguna manera.

Mire, «preferentemente valenciano».
Vostés, «preferentemente», l'única cosa que volen «preferentemente» és Triskel, l'única cosa que volen «preferentemente» és Secuoya, l'única cosa que volen «preferentemente» és.
.
.
ho tenen hui en els diaris, en portades per a vergonya de tot Espanya i la Comunitat Valenciana.
Eixa és la seua preferència.

El seu «preferente» -que ja estava en la llei- ha sigut que el valencià només es veia en Punt 2, en 24/9, i que Canal 9, el principal canal, tota l'estona: westerns en castellà, i, ara, en el western tindrem de vaquer el senyor Miguel Ángel Rodríguez.

Mire, vosté deixe de dir tonteries sobre el sector audiovisual i paguen-los, que és l'única cosa que realment volen, i no els facen passar per la pedra perquè altres productores s'emporten els diners.

Respecte a la junta, La Generalitat.
.
.
¿No són les Corts Valencianes part de La Generalitat?
La tria és molt fàcil; pot ser la junta general, les Corts Valencianes, o, subsidiàriament el consell d'administració que trien Les Corts, o pot ser directament el Consell, o, si volen -¿per què es tallen tant?
-, ¡xe!
, el senyor Fabra, que és el titular de la cosa, que siga ell la junta general i acaben aixina una miqueta més prompte.

Mire, senyora De Miguel, jo l'evite, si vol, per a futures intervencions, esta història.
Reconeguen directament que tot això els sobra, que tot açò els molesta, que este debat no el volen ni vore.
Però, ¡si li acabe de dir que té articles que són ¡inconstitucionals!
¡Si la meitat de les correccions que han fet en la seua llei la feren després del document que nosaltres els vàrem aportar!

Vostés no vénen ací a escoltar absolutament res, vénen a muntar un sarau, volen muntar un poquet d'embolic a vore si aixina poden justificar el fet que són sords l'hora d'escoltar les altres forces polítiques, a l'hora d'escoltar la societat valenciana, i volen ací muntar una miqueta d'embolic.

Diguen que açò no ho volen per a res, que ni se les lligen ni se les llegiran i que no volen acordar res perquè, vostés, l'única cosa que volen és controlar la Radiotelevisió Valenciana, de dalt a baix, sense oposició, a ser possible, en el consell d'administració, com els seus companys balears, ja que vol buscar exemples d'altres llocs.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

Senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

¡Ay!
, señor Moreno, mire, yo, de verdad, no voy a ser cruel porque creo que es innecesario.
Yo creo que la evidencia es la que es.
No voy a entrar en temas personales.
(Rient) No sé lo que pensarán otros compañeros suyos de partido que están en Las Cortes más tiempo que yo.
Pero, yo creo que en los temas personales, que a usted le gusta mucho utilizar y que, en fin.
.
.
, yo no voy a entrar ahí.
(Remors) Se ha demostrado aquí quién es quién y ya está.

El senyor president:

Senyor Moreno, per favor, respecte la intervenció.

La senyora De Miguel García:

Señor Moreno, usted se quejaba de que yo le interrumpía, pues no me interrumpa que yo no le he interrumpido para nada y le he dejado a usted decir todo lo que ha querido, ¡faltaría más!
, porque nosotros sí que creemos en el pluralismo y en la democracia.

Y a nosotros sí que nos hubiera gustado -como ya le he explicado antes- que ustedes hubieran hecho algún tipo de esfuerzo más, pero está bien que usted, en fin, sea nuevo.
Yo le digo que no se preocupe porque de aquí al pleno -y esto es algo que está claro y es evidente-, de aquí al pleno se pueden llegar a acuerdos y se puede seguir trabajando en el acuerdo porque nosotros vamos a seguir con la mano tendida, independientemente de lo que usted quiera decir aquí, que tampoco tiene tanta importancia.

Es decir, nosotros vamos a seguir intentando el acuerdo por encima de todo.
Que ustedes no quieren, pues yo creo que es evidente.
Que a ustedes no les interesa, ¡hombre!
, yo creo que la presentación de un texto alternativo los tres grupos de la oposición conjuntamente y el hecho de que sus enmiendas, las del Partido Socialista -ésta que usted se lía con una y con otra-, sean el texto clarísimamente recogido, pues, ¡hombre!
, no sé, verde y con asas.
Es que ustedes no han variado en absoluto.

Pero, nosotros insistimos que, de aquí al pleno, en el propio plenario, en el debate de la ley, vamos a seguir con la mano tendida y esperemos que se pueda llegar a algún acuerdo.

Yo ya le he explicado lo que es la composición de la junta general, y le he dado, incluso, las referencias legislativas y el porqué en esta ley está explícito lo que está.
No me diga usted que ustedes no están haciendo una ley más cara -y no sé esos dos o tres mil euros de dónde se los saca-, porque es más que evidente que ustedes proponen treinta y tres personas frente a nueve que proponemos nosotros.
Ustedes se saltan a la torera lo que es les Corts Valencianes y su capacidad de control, en este caso al ente público de Radiotelevisión Valenciana que se creará con esta ley.
¡Es que ustedes les da igual!
Ustedes son el control de los controladores.
.
.
¡Oiga!
, un poco más de seriedad, que estamos en unos momentos de complicación y no es necesario hacer esas macroestructuras.
¡Pero, si ustedes en su propia ley de Radiotelevisión Valenciana no las hicieron!

Señor Moreno, no venga aquí a contar temas de productoras de audiovisual y productoras y productoras.
¡Oiga!
, si ya le expliqué el otro día en la primera fase de la ley que ustedes, es decir, el Partido Socialista, cuando ha gobernado ha contratado y requecontratado por unos precios astronómicos y ha hecho producciones de la Radiotelevisión Española verdaderamente impresentables.
O sea, ¿ustedes de qué vienen aquí a presumir?
¡Por favor!
¿Usted se cree que se nos ha olvidado que han estado ocho años en el gobierno?
¿Usted cree que se nos olvida dónde han estado ustedes gobernando y lo que han hecho?
No vengan aquí a dar clase.
Vamos a intentar todos ser mejores, todos, porque por supuesto que hay que procurar mejorar y gestionar mejor.

El senyor president:

Muchas gracias, señora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Pero, ustedes no se pongan de ejemplo porque es que, en fin, es una vergüenza.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, passem al segon bloc que correspon al Grup Parlamentari Compromís.
Comença en l'esmena 5 i acaba en la 106.

Senyor Morera, per a la seua defensa.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president i síndic en funcions del Grup Popular.

Bé, en vista a este debat, i constatant un poc la posició del Partit Popular, no sé si el més convenient seria que mos indicaren quines són les esmenes que mos van a aprovar -en el nostre cas, de les setanta-cinc, tres, no n'hem transaccionat cap- i acabem en esta, el que jo considere que és una farsa.
Perquè no n'hi ha debat, no n'hi ha parlamentarisme, no n'hi ha voluntat d'arribar a acords, ací s'ha premut l'accelerador i el Grup Parlamentari Popular està impassible el ademán perquè se nota que tenen voluntat i ganes de fulminar un element de la nostra identitat com ha sigut Radiotelevisió Valenciana.

I com els vaig dir, vostés no mos poden donar lliçons perquè el govern actual, del Partido Popular, és el que ha portat a les quotes més baixes de credibilitat -ahir teníem dades d'audiència de Radiotelevisió Valenciana infames- i una despesa incontrolada que, en alguns casos, està sent investigada pels tribunals de justícia per saqueig sistemàtic de Radiotelevisió Valenciana.
¡No ens poden donar lliçons!
I el que ens plantegen ací és perpetuar i continuar un model de perversió de Radiotelevisió Valenciana.
I, ara, entraré al detall, entraré al detall sobre tot açò.

Miren, començant, de les trenta esmenes d'esta agrupació d'esmenes, confonen completament un cosa, i és que això ja ens indica la pauta de la llei que vostés mos plantegen.
Confonen el que és servei públic -que jo crec que vostés no saben el que és-, amb els objectius que ha de determinar el contracte programa.
¡Són dos coses diferents!
Nosaltres entenem Radiotelevisió Valenciana com a servei ¡públic!
Vostés han prostituït Radiotelevisió Valenciana i han fet un servei partidista, de partit.
I, clar, en el text que mos plantegen encara la perversió és més gran.
Per això, els hem presentat l'esmena número 5, a l'article 2.
1, perquè és que ahí s'han fet.
.
.
, el que ha redactat això té molt clar que ni li interessa el servei públic, que el que li interessa és una altra cosa.

¿Què interessa?
Doncs, votem l'esmena número 30, l'article 7, on esta llei permet la creació de societats filials.
És a dir, les activitats d'eixe servei públic -que vostés no definixen, que només les deixen a un contracte programa que s'ha de fer-, les deixen en mans d'unes societats filials.
¡Si tots sabem ja quines són eixes societats filials!
¡Si tots sabem com s'han contractat i com s'han donat a dit, eludint qualsevol procediment objectiu de contractació!
, que d'això també tenen una cabassada de processos judicials sobre este tema.
Sabem que, en aparença de legalitat, ¡sabem eixes societats filials quines eren!

Per tant, el servei públic que hauria de prestar esta televisió, amb diners públics, senyories, se'n van a anar a capitalitzar una societat filial que prestarà no un servei públic, sinó continuaran prestant un servei particular.
Hem presentat l'esmena 30 en este punt.

Sobre el contracte programa, en l'article 4 -i que he presentat diverses esmenes-, destaquem l'article on s'indica que «serà obligació d'emetre programes sobre determinats temes d'interés general que propose el Consell».
Però, clar, no sabem ahí on queda garantida ni la independència ni la professionalitat del grup, tant que reiteren els principis fonamentals.
És una contradicció en termes, perquè la llei està feta pensant en fer-li un vestit a mida a les societats filials.

Sobre els principis d'actuació del grup, l'article 9, i nosaltres hem presentat esmenes, l'esmena 46, per exemple.
Són frases molt boniques sense cap garantia de compliment -això sí-.
Mosatros digam el que siga.
.
però, després, no tenim cap garantia de compliment i, per tant, els principis d'independència, neutralitat, inclusió de totes les opinions, distincions entre opinions fetes i accés a les minories, entre informació i opinió.
.
.
Queda tot en una retòrica la seua llei, una retòrica que tots sabem que amb l'actual llei, que és molt millor que la que mos presenten vostés, s'ha incomplit sistemàticament.
I, per tant, no tenim cap garantia, al contrari; tenim la previsió que no n'hi ha motius que vostés canvien en este sentit, vostés van a continuar impassibles el ademán.

Bé, el que ja és de nota és el colp d'estat mediàtic que vostés proposen en allò que és la configuració del consell d'administració en la secció II del capítol II.
I ahí mos indica tot que s'està intentant continuar vampiritzant les institucions valencians, les societats valencianes, ¡malgrat que perguen vostés les eleccions!
, perquè mantenen el consell d'administració, a huit membres més el director general, d'una forma absolutament grollera.

¡Si eixe no és model!
Si la designació del consell d'administració.
.
.
, efectivament, persones independents, capaces, el que no tenim ara.
Vostés prorroguen.
.
.
¿No?
La capacitat és que n'hi ha persones que són manifestament incompatibles amb el càrrec que estan desenvolupant.
I el que és més greu, dels nou consellers, un, el director general, eliminen en el seu text la prohibició d'intervindre i votar en coses que l'afecten directament.
¿És que no hem sabut ja i no hem tingut ja prou amb la intervenció, amb l'adjudicació de la pàgina web de Radiotelevisió Valenciana?
Algú tindrà motius de preocupar-se.
Perquè si en la prohibició que n'hi ha en l'actual llei s'ha intervingut directament per a col·locar l'adjudicació en un dineral d'eixa pàgina web, sense limitació?
És il·limitat!

I, a més, una cosa perniciosa que nosaltres hem esmenat en l'article 78, és que no sabem com s'efectua la pròrroga automàtica dels tres anys.
I l'incompliment de no intervindre directament en les qüestions que l'afecten, crea ahí una arbitrarietat molt escandalosa, molt escandalosa.
És que la mires per on la mires, la llei és absolutament penosa.

Després, en la rèplica parlarem del valencià, perquè és que no han entés vostés res.
No han entés res.
Només pot ser competitiva i viable econòmicament si ens empoderem en el que som forts.

Amb uns nivells d'audiència de menys del 4% i alguns programes que ens costen caríssims d'amics i vinculats a qui siga, que mos han costat un dineral, si no ens empoderem en això, vostés estan matant el valencià.

Perquè en estos moments, l'audiència -i això és una discriminació dels valencianoparlants- l'audiència i l'oferta televisiva en valencià és només del 8%.
Això.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
és una discriminació!

El senyor president:

Gràcies.

Torn en contra, la senyora Sánchez té la paraula.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidente.

Y para comenzar, unas consideraciones generales de lo que suponen sus enmiendas respecto a la enmienda a la totalidad a la ley que nos proponen, y es que la mayor parte de las mismas no están recogidas en el texto que ustedes presentaron.
De ahí, la total incongruencia, la total premura en aquel acuerdo que nos montaron para distraer la atención y alguna otra cosa, como ya comentamos en el pleno y no vamos a repetir aquí.

Pero, sobre todo, del texto de las mismas, pero escuchándolo, señor Morera, denota, la verdad, la poca importancia que ustedes o su grupo le dan a esta ley.
Lo acabamos de ver en la intervención que usted ha hecho, solamente para ustedes esta ley es simple y llanamente una oportunidad política para sacar un rédito electoral, y de ahí se ve a lo largo del texto de estas enmiendas que ustedes presentan.

Pero, mire, podíamos haber hecho muchas cosas, podíamos haber tenido más intentos de diálogo.
Yo creo que con usted, tanto los representantes de mi grupo a nivel de dirección, como yo misma, hemos intentado llegar…, intentar hablar esta mañana, ayer… y, bueno, buenas palabras, pero evasivas y al fondo de la cuestión, pues, como usted bien sabe, no hemos entrado.
Por eso le digo que esta ley no les interesa, pero, sobre todo, ya lo decía mi compañera Alicia de Miguel, ustedes, como sea y por lo que sea, no quieren pactar con el PP, no les interesa pactar con el PP.

Pero, bueno, nosotros no pararemos ni cejaremos en ofrecerle esta posibilidad y esta oportunidad hasta el pleno de debate a la totalidad de la ley.
Con lo cual, nuevamente y, que conste, mano tendida en este caso al portavoz de Compromís para llegar a un acuerdo.

Un acuerdo sobre una ley de Radiotelevisión Valenciana que es para el futuro, una ley que no es para mientras gobierne el PP, y esto se les olvida reiteradamente.
Nosotros gobernamos ahora, pero, ¿qué pasará en el futuro?
Nosotros quisiéramos seguir gobernando y lo que se deduce de sus intervenciones…, parece que ustedes creen y tienen claro que nosotros seguiremos gobernando a lo largo de los años por lo que dicen.

Porque hay una cuestión importante: la forma, señor Morera, la forma, el planteamiento.
La televisión valenciana, el gobierno del Partido Popular y esta ley proponen que siga siendo un servicio público.
Podíamos haber optado, porque tenemos base legal para ello, que la televisión fuese un modelo diferente, un modelo privado.
Pero no es así.
Es servicio público y, de ahí, a lo largo de todo el articulado está garantizado, muy bien garantizado, como nosotros lo hacemos, incluso luego lo veremos en las cuestiones de contabilización, que ustedes esgrimen otras cuestiones y, por lo tanto, pongo en duda que defiendan el modelo público y su contabilización.

Pero es que hay otra cuestión, mire, y entrando ya en las enmiendas, por ejemplo, en el tema que también se cacarea, en el tema de la externalización.
En el tema de la externalización usted defiende al sector audiovisual valenciano, defiende mucho más allá de lo defendible, lo comentábamos el otro día; nosotros, también.
Y así está garantizado en la propia ley a lo largo de todo su articulado.

Y es más, nosotros, incluso en la televisión que en este momento está funcionando, y por lo que hablaba de las audiencias, hemos hecho a lo largo de todos estos años un esfuerzo importante en promover determinadas series totalmente en valenciano, y ahí están sus resultados, resultados importantísimos.

Pero es, que volviendo al tema de la externalización que es objeto de su audiencia, no estamos inventado nada, estamos simplemente haciendo lo que hacen en otras televisiones, y no por ello es menos importante, sino un referente actualmente en esta cuestión.

Me parece también importante, usted lo ha comentado, ha comentado algunas enmiendas como la número 21 y siguientes, en que hablan… hablan ustedes de no politizar la televisión.
Y precisamente por ello, nosotros proponemos unos plazos que ustedes acortan, tanto en el tema del contrato programa, en el tema del consejo de administración, y lo reducen a una legislatura.

Señor Morera, estamos hablando de profesionalizar la televisión, de darle objetividad y de desvincularla del mundo político, con lo cual el hacerla coincidir con una legislatura, pues, precisamente, lo que daría a interpretar es ese intento de posibilidad de control político sobre la cuestión, con lo cual una incongruencia importante.

También destacar merece la enmienda 30, creo que usted ha hecho referencia al tema de la eliminación total de las sociedades anónimas, fundaciones, empresas filiales.
Ya se ha dicho aquí, nombran también como modelos a la televisión gallega y, bueno, aquí y en este artículo 9, que también se ha mentado, existe la posibilidad totalmente de esta televisión, y otras autonómicas, y otras autonómicas, del recurso.
(Veus) Sí, sí, por supuesto, la española ya…

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Sánchez Cortés:

Bien, en cuanto a la 54, por ejemplo, en cuanto al número de consejeros.
Señor Morera, tenemos que hacer una televisión viable económicamente y sostenible, y eso pasa por reducir el número de consejeros.
Se han nombrado aquí otras televisiones en que ya se ha hecho, con lo cual estamos proponiendo algo totalmente sensato.

Y lo insensato y lo caro es que sea un consejo que no hace falta en estos momentos de muchas más miembros, y tienen ustedes por ahí otras enmiendas en que precisamente para todo este tipo de consejos, en este caso en el número, y en otros que ustedes proponen por ahí, pues, hablan de que se les dote económicamente para poder funcionar.
Eso, en este momento, señor Morera, es hasta reprochable e irresponsable que lo propongan ustedes.

Y mención también requieren otras enmiendas…

El senyor president:

Pregue finalitze.

La senyora Sánchez Cortés:

…-sí- como la que ha dicho del valenciano.
Y no nos vamos a saltar el Estatuto por mucho que usted lo proponga, señor Morera.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Sánchez.

Per a rèplica, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

És que quan una persona pacta i quan pacta un text amb voluntat de negociar-ho amb el govern, renuncia a part dels plantejaments que té.
Jo crec que això és una qüestió bàsica.
I per això el text alternatiu que nosaltres hem proposat, amb voluntat d'arribar a un acord, no té res a vore amb les esmenes pròpies al seu text.
És que són coses diferents.
És que per això, jo crec que vosté no s'aclarix.

Diu una cosa que té molt raó: «Desvincular la Radiotelevisió Valenciana del mundo político.
» Jo diria més, del mangoneig polític, de l'ús partidista.
Aleshores, per això li dic que no mos pot donar lliçons.
Qui és el president del consell d'administració de Radiotelevisió Valenciana?
El senyor Domínguez.
I un membre incompatible?
L'alcalde d'Enguera.
No mos donen lliçons!

I parla.
.
.
, i no mos donen lliçons, perquè el que vostés pretenen amb esta llei és que, amb diners públics d'un contracte programa, societats filials que no figuren en la llei gallega, societats filials se beneficien d'eixe contracte programa i de diners públics.
I la resta és retòrica, pura i dura, i barata.
Eixa és la finalitat d'esta llei.

I, clar, que lo quieren dejar atado y todo bien atado.
Perquè, fins i tot, com no tenen clar el seu futur perquè, ausades, la que està caiguent.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Morera Català:

.
.
.
i la gestió que estan fent de l'economia i de la societat, prorroguen sense cap reglament.
.
.

El senyor president:

Per favor.

El senyor Morera Català:

.
.
.
el mandat d'un senyor, el director general, que.
.
.
, a vosté li pareix bé que puga contractar, sense donar ningun tipus d'explicació al consell d'administració, per valor de cinc milions d'euros?
Però de què estem parlant?
De cinc milions.
.
.
, en el text del govern.
.
.
, home, perquè és que (veus) la pilleria ja era d'uns nivells, sense cap control.
.
.

Vosté sap que els comptes de 2010 de la Radiotelevisió Valenciana estan sent investigats per la fiscalia?
Vosté ho sap això?
Aleshores, de què estem parlant?
No mos donen lliçons.

Sobre el valencià, és que no tenen ni idea.
Com anem a confiar en vostés si van a externalitzar tota la producció en eixes societats filials, tipus la TDT, que ha segut una autèntic fracàs?
Per a entregar la nostra TDT a astròlegs, mags i tarotistes, doncs, podien haver-ho deixat com estem.

Vostés van a externalitzar-ho.
I si en l'actual llei, si en l'actual llei de 1984.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, guarden silenci i respecten la intervenció.

El senyor Morera Català:

.
.
.
diu que el principal motiu de la creació de la Radiotelevisió Valenciana és el valencià, i hem arribat a la infàmia i a les quotes tan baixes de programació en valencià.
Ara, amb una declaració que s'usarà preferentment el valencià, vostés estan danyant la nostra identitat com a valencians, perquè necessitem un instrument que normalitze, i no ha segut possible.
.
.
, això ha segut possible.

I no me conte històries, vostés han danyat el sector audiovisual.
Som l'única comunitat autònoma amb llengua pròpia que no té un contracte estable amb el sector audiovisual.

Si fins el programa Trau la llengua el fa una productora, que vostés coneixen molt bé, de Madrid, què mos estan contant?
, de Madrid!
Perquè han danyat l'estructura productiva i el sector productiu valencià dels audiovisuals, que som l'única comunitat autònoma que no té un contracte estable.
I això és culpa seua.
No mos poden donar lliçons!

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

I són un perill per al nostre futur com a poble.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Señor Morera, antes no se lo he querido decir así tan claro y evidente, pero siga leyendo los papeles que creo que le han preparado (rialles) y se dará cuenta de que nosotros hemos presentado, el Partido Popular… (Veus)

El senyor president:

Senyora Sánchez.

Senyor Morera, faça el favor de desconnectar el micro.

El senyor Morera Català:

Ah!
Perdó.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Bueno, y le decía que siga, siga leyendo los papeles que le han preparado y se dará cuenta de que nosotros hemos presentado una enmienda en que proponemos reducir las posibilidades de contratación del director general a un millón de euros, (el senyor Morera Català diu: «¡Hombre!
») señor Morera.

Bueno, espero que nos vaya a aprobar.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Sánchez Cortés:

Y veo que acaba de descubrir la cuestión.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories, no dialoguen!

Continue, senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Es que como estamos tan próximos aquí.
(Rient)

El senyor president:

Respecten les intervencions.

La senyora Sánchez Cortés:

Y por lo tanto… y por lo tanto, es importante e interesante, señor Morera.

Es que usted…, lo que le decía, no quieren llegar a ningún tipo de acuerdo, hayamos propuesto la ley que hayamos propuesto.

Porque, mire, es una ley, como ya le decíamos el otro día, es una ley vertebradora de la Comunidad Valenciana que pretende promover lo más nuestro, la cultura, las tradiciones, la lengua.

Y decir otra cosa, pues, es lo que ustedes están haciendo, simplemente, porque quieren boicotear la ley, porque quieren aprovechar estos momentos para hacer un discurso político que no tiene que ver con ninguna de estas cuestiones.

Porque a nosotros nos gustaría que cuando determinadas aberraciones en el mundo de Televisión Española, y con otros gobiernos, se han hecho con externalizaciones, con contratos millonarios, que lo mismo han servido para externalizar hasta los informativos en la Televisión Española con la empresa Lavinia o con otros señores como el señor Roures, o para quitar la publicidad en Televisión Española, que nosotros no lo proponemos aquí, y dársela a otras empresas y cadenas privadas amigas, que de ahí sí que han sacado tajada, usted estuviera totalmente diciéndolo permanentemente.
Y la verdad es que yo creo que no lo hemos escuchado ni una sola vez.
(El senyor Morera Català diu: «En Canal 9, segur que no.
»)

Y esto es…

El senyor president:

Senyor Morera!
Per favor!

La senyora Sánchez Cortés:

Y esto es precisamente el problema… el problema que ustedes tienen, señor Morera.

Nosotros, se lo decía antes, vamos a seguir dialogando, les seguiremos llamando, entre pasillos seguiremos intentándolo, y usted nos dará muy buenas palabras en el exterior, pero cuando llega la hora de la vedad, que son estos momentos, pues, a rajatabla, señoría.
Y esta es la eterna cuestión, y en los siguientes bloques lo iremos viendo, se confirmará.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sánchez.

El tercer bloc correspon al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, comença en l'esmena 8 i comença en la 45.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí.
Gracias, señor presidente.

Realmente el debate está siendo muy interesante porque, de una forma continuada, el Partido Popular nos viene bloqueando cualquier posibilidad de diálogo, incluso de consenso y de acuerdo, porque aquí es tirarnos contra una pared por defender lo que es absolutamente evidente, dentro de que estamos planteándonos mantener un servicio público para el futuro y que realmente queremos hacerlo para el interés del conjunto de la ciudadanía y para la democracia y el autogobierno valenciano.

Yo solamente, esta primera valoración que hago introductoria al bloque de las enmiendas que hemos presentado, es para expresarles mi consternación porque esta ley vaya a ser una ley que se tramite con esta rapidez, sin capacidad y voluntad de consenso por parte del Consell, porque hasta ahora todas las fotografías han sido eso, fotografías de reuniones, y porque ustedes tienen el interés en hacer los deberes con el señor Rajoy, en hacer desaparecer del déficit esos 1.
200 millones que les están alterando las cuentas públicas, reduciendo la plantilla, evidentemente, pero reduciendo a su vez y aprovechando la circunstancia el servicio público de Radiotelevisión Valenciana al mínima.
Ustedes van a «jibarizar» la Radiotelevisión Valenciana sobre la base de privatizar y externalizar.

Y ese es el proyecto que nos presentan.
Por eso, a lo que reducen la Radiotelevisión Valenciana y a ese negocio que le van a dar a muchos, necesitan hacerlo sin control, necesitan hacerlo sin fiscalización y necesitan hacerlo manteniendo a la representación de la sociedad y a la representación política en mínimos en todos los órganos del servicio público, de la futura Radiotelevisión Valenciana.
Y ese es el marco en que al menos mi grupo contempla cuál es la ley que en estos momentos estamos enmendando.

Claro, desde el punto de vista de los intereses que… y del interés general que corresponde a la defensa de servicio público en toda su extensión, como hemos venido reclamando de una televisión pública valenciana de calidad, que recupere el valenciano, que garantice el derecho de los valencianos y valencianas a ser informado en su lengua, que favorezca además una televisión, la cohesión y la vertebración territorial, que ustedes siguen manteniendo en función de que haya medios para poderlo hacer.
Una televisión que garantice la expresión plural de la sociedad.
Una radiotelevisión española que aproveche la digitalización y los nuevos servicios interactivos para que la ciudadanía acceda libremente, de forma gratuita, etcétera, etcétera.
Una televisión y radio que impulsen la industria audiovisual valenciana, que sea altavoz de la creatividad valenciana y que sea viable de acuerdo con un amplio apoyo en la producción propia y en la pervivencia del sistema de servicio público, es por lo que nosotros llevamos a rechazar todo el conjunto, en un conjunto de enmiendas todo aquello que privatiza la gestión, que externaliza los servicios públicos y, por tanto, todo aquello, todo ese paquete de medidas que lleva esta ley, de crear una serie de sociedades filiales para derivar ahí lo que es la programación y además hacer más opaca la utilización de un dinero público.

Por lo tanto, en esa línea es la que nosotros hemos presentado este bloque de enmiendas.

Así, por ejemplo, las relativas al título I, de disposiciones generales, en su artículo 2, nosotros hablamos, lógicamente, de reforzar el valenciano como lengua vehicular, el desarrollo del sector audiovisual valenciano fomentando la producción de contenidos valencianos y en valenciano, y el papel de radiotelevisión como instrumento promotor de cohesión y vertebración del territorio.

A lo largo del texto hemos manifestado que el modelo que defendemos debe de tener carácter de servicio público en toda su extensión, y en ese sentido lo reflejamos en la enmienda al artículo 3, de supresión, del conjunto de externalizaciones, como allí se manifiesta.

Este modelo de servicio público que defendemos debe de tener una referencia clara.
Lógicamente los objetivos generales de servicio público y de líneas estratégicas.
Y por eso entendemos que deben ser concretados en un modelo marco que debe tener su propia ley y su propio debate específico desarrollado en las Cortes, y por eso de ahí que se saque, que nosotros pretendamos sacarlo del texto sin hacerle referencia a él, hacer una referencia al tiempo y los plazos en que este proyecto de ley debería discutirse en las Cortes Valencianas y ser aprobado, pero con un debate especial, porque entendemos que ahí estará la base del modelo valenciano, de contenidos, de objetivos, de líneas estratégicas que en un futuro se desarrolle, y no de pasada, dentro de la ley que entendemos que queda desdibujado.

Hemos planteado también, coherentemente con los planteamientos generales de servicio público que hacemos de Radiotelevisión Valenciana, hemos enmendado el artículo 5, en lo referente al valenciano, con el texto que ustedes ya conocen.

En el título II las enmiendas presentadas al apartado sobre naturaleza, estructura y régimen jurídico refuerzan el carácter público de Radiotelevisión Valenciana.
Claramente nos oponemos, y vuelvo a repetir, porque se vuelve a repetir en la ley, a que proliferen alrededor de la radio y televisión valenciana sociedades filiales que al final desnaturalizan el servicio público y les convierten en intereses alejados de los principios generales que estamos defendiendo, y además introducen elementos de opacidad de los que Radiotelevisión Valenciana en su historia reciente precisamente no ha sido ajena.

Y por último, en este bloque, sobre los principios de actuación, el artículo 9, las enmiendas 43 y 45, nosotros planteamos con mucha claridad la independencia y la transparencia con la que debe actuar Radiotelevisión Valenciana.
Independencia y transparencia que son fundamentales para los valores democráticos, la pluralidad de nuestra sociedad, la rigurosidad y la objetividad informativa, la protección de derechos de las personas, como es la infancia, como es la juventud, que están en la base que sustentan la actuación de Radiotelevisión Valenciana.

De ahí que hayamos introducido, como garantía de los puntos anteriores, la creación de un «comité de redacción informativo», como hemos venido llamando en diferentes debates, formado por los trabajadores de los informativos, cuyo número, composición y funciones se establezcan en un estatuto informativo redactado y aprobado en comisión paritaria formada por el consejo de administración y los representantes de los trabajadores.

Una comisión informativa o comité -viene aquí redactado- de redacción que apenas ha tenido realidad en la historia reciente de la Radiotelevisión Valenciana, que se dejó caer desde sus inicios, desde que se puso en marcha.
Y, por lo tanto, no ha habido ningún control sobre…, precisamente que garantizara la independencia y la objetividad de los informativos y de los diversos programas de Radiotelevisión Valenciana, como en la práctica hemos venido denunciando de una forma sistemática a través del tipo de informaciones que se han ido dando, llámese Cabañal, llámese la dimisión del presidente Camps, llámese la dimisión del presidente del Muvim y otro tipo de acontecimientos.

Por lo tanto, este conjunto de enmiendas y este bloque de enmiendas lo que viene es precisamente a reforzar…

El senyor president:

Muchas gracias, señora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

…la idea de servicio público, la idea de pluralidad y la idea de transparencia.

El senyor president:

Muchas gracias.

Torn en contra, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Sanz, en primer lloc voldria donar-li les gràcies per haver-me donat la relació d'esmenes agrupades, perquè crec que facilita el treball en esta comissió.
Per tant, volia agrair-li-ho.

I jo he sentit ací parlar, eh, i vosté no ha dit eixa paraula, però també ha comentat alguna cosa de ridícul, de ridícul.
Jo havia vist, i m'he l'he llegit amb molta estima, amb molta estima el text alternatiu.
El tinc ací, com poden vore, tot subratlladet, amb totes les coses que vostés han posat noves.

I jo ja li ho vaig dir ahí, en el plenari, que eixe tripartit jo no el veia que anava a seguir, perquè a l'hora de les esmenes veig que hi ha hagut una completa manera de treballar diferent uns grups dels altres.
Perquè vosté, senyora Sanz, veig que hi ha molts articles que ni tan sols ha presentat esmena, mentres els altres grups parlamentaris han continuat presentant esmena, com per exemple a l'exposició de motius, etcètera, etcètera.

Jo pense que el text, i insistisc, crec que vosté no tindrà molt a vore en este text, és la meua opinió particular, perquè si vostés volen presentar una llei i parlar ací de serietat i parlar-se de ridícul, no es pot presentar una llei, senyora Sanz, (veus) on posa… No, vosté no, ho han dit altres grups ací, vosté no ho ha dit, no (remors) vosté no ho ha dit.
No.
.
.
Jo el que.
.
.
No, no, el que passa és que el text alternatiu, senyora Sanz, també es seu.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, respecten.
.
.
La senyora Sanz ha dit el que ha volgut, ara li toca a la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Per tant, jo el que volia dir és que és una llei que si vosté la llegira bé és un ben bé corta y pega.
No es pot canviar en un principi d'un article la paraula servici perquè no els agrada, i em pareix molt bé i molt correcte, i posen vostés servei, i en canvi dins, en el corta y pega, seguix apareixent la paraula servici, servici, servici, servici, servici.
.
.
I no vaig a llegir-ho perquè si no, eh, me perdria els deu minuts.

O per exemple la paraula desenrotllar, que a vostés tampoc els agrada, cosa que em pareix bé, i estan en el seu complet dret de canviar-ho per desenvolupar, i que posen «amb la finalitat de desenvolupar», però després del corta y pega, seguim amb el desenrotllar, el desenrotllament, el desenrotllar.

Home, per l'amor de Déu!
Si s'haguera aprovat este text alternatiu, haguérem fet el ridícul, haguérem fet el ridícul, senyora Sanz.
Li ho ben assegure.

I torne a insistir, crec que vosté en este text haurà tingut poc a vore.

Vosté parla, vosté parla ací de bloquejar, que no han volgut.
.
.
Jo crec que hi ha hagut interés per part del Consell que esta llei tinguera el recolzament que haguera de tindre.
Han presentat unes transaccionals que de moment algunes s'han aprovat, unes altres, no.
Jo, per exemple, en este bloc que vosté m'ha dit hi ha una esmena que li haguérem aprovat, però és que està la del Grup Parlamentari Popular que pràcticament modifica el mateix que vostés volen.
Per tant, no anem a aprovar-li-la, però que és una de les coses que ja vorà vosté en les esmenes, que segur que ja les ha vistes, que ho tenim en compte.

Vosté ha parlat de privatitzar, de servei públic, del valencià, de transparència, de rigidesa.
Rigidesa, jo crec que la rigidesa és el que vostés estan presentant en estes esmenes.

Per exemple, en l'article 2, punt 2, que és la que parla del valencià.
Jo crec que si vosté s'haguera llegit bé la llei, que se l'ha llegida, és innecessari perquè l'article 2.
2 del projecte es recull com a objectiu general del servici públic de radiotelevisió difondre i protegir la llengua valenciana; l'article 5 estableix que Radiotelevisió Valenciana, SA, utilitzarà preferentment el valencià en la prestació del servici de comunicació audiovisual.
En l'article 24.
1 del projecte establix com a principi de producció i de programació de Radiotelevisió Valenciana contribuir a la normalització de la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana.

Per tant, jo crec que la protecció i promoció del valencià com a objectiu general de servici públic està suficientment recollit en este projecte de llei.

Però, a banda, ja sap el que li vaig comentar en el tema de la llengua, senyora Sanz.
Jo defense el valencià per damunt de tot, però considere que estem en una societat en la Comunitat Valenciana bilingüe.
I a banda estic molt contenta, molt contenta que la televisió pública valenciana tinguem un apartat per a l'anglés, eh, perquè hi ha estudis que demostren que els mitjans de comunicació són importantíssims per a poder arribar a una comprensió oral d'eixe idioma que tanta falta ens fa.

Per tant, sempre defensant el valencià, però en una comunitat plurilingüe i en una comunitat on m'agradaria que es poguera ser trilingüe en el futur, perquè seria un gran èxit de la nostra societat.

Vosté parla també en l'esmena, per exemple, 11, jo no entenc, no entenc com veu que siga necessària eixa esmena, perquè el concepte de cohesió i vertebració territorial està completament arreplegat en l'exposició de motius del projecte, en el primer paràgraf de l'apartat 1, en el segon de l'apartat 2 i en l'últim de l'apartat 4, que vosté precisament li dia abans en l'exposició de motius no ha esmenat res.

Per tant, supose que li pareixerà eixa exposició de motius correcta.
Per tant, els objectius que es pretenen afegir estan completament arreplegats en el projecte.

Vosté ens parla també del servici públic.
Jo crec que els objectius generals està més clar que l'aigua el que és la funció del servei públic.

Bé, la legislació bàsica estatal, senyora Sanz, preveu la Llei 7/2010, de 31 de març, general, de la comunicació audiovisual, preveu que els objectius generals de la funció de servei públic s'establiran normativament per a un període de nou anys.
I vosté ací vol modificar eixe article.

Aixina també s'arreplega en l'article 4 del mateix projecte, en regular el mandato marco.
Es considera que la inclusió del mandato marco en la pròpia llei, en concret en la primera disposició addicional és completament adequada, perquè açò el que fa és simplificar i retallar els terminis.
En realitat creiem, creiem, estem convençuts, que no hauria de tramitar-se ni aprovar-se després de l'aprovació de la llei, perquè açò el que faria és retardar eixe contracte programa que creiem que, bé, que d'acord amb la disposició transitòria tercera, és un instrument essencial en el sistema que establix el projecte de llei.

En realitat, si tenim en compte també el primer mandato marco de Radiotelevisió Espanyola, es va aprovar en desembre de 2007, amb una vigència de nou anys; també es va debatre en una subcomissió parlamentària per a després ser discutit i aprovat en el mateix Congrés i en el mateix Senat.

Després vosté té una sèrie d'esmenes ací, una sèrie d'esmenes, com per exemple la 29, 32, 34, 36 i 39, que en realitat es parla del que és altra vegada el servici públic, el servici públic de les empreses, senyora Sanz.

El precepte solament estableix la possibilitat que, per al compliment i exercici de la funció de servici públic, Radiotelevisió Valenciana puga crear societats filials, les accions de les quals seran en tot cas de titularitat de Radiotelevisió Valenciana.
És a dir, no es contempla l'entrada de capital privat, per la qual cosa estes societats, de crear-se, tindran capital exclusivament públic.

M'hi ha moltes més esmenes, eh, ací.
Només volia fer-li referència a la 45 i a la 46, que vosté ha comentat, i la 45 i la 46 parla d'afegir una sèrie d'articles.
I en realitat jo crec que açò el que dóna en el nostre text és completament transparència…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

…i per a res l'opacitat que vosté parlava.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

La presidència vol aclarir que no s'ha aprovat ninguna transaccional.
S'han presentat dos transaccionals que encara no hem aplegat a elles.
Ho dic perquè no hi haja dubte a l'hora de contestar la senyora Sanz.

Senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, lo he entendido, que se había citado solamente.

Gracias, señor presidente.

Señora Barrieras, vamos a ver ¿que está claro el servicio público?
¿Que está claro que la futura Radiotelevisión Valenciana que ustedes nos plantean en este proyecto de ley, está claro lo que es servicio público, si ustedes piensan hasta la posibilidad, porque lo introducen por ley, privatizar los informativos de la Radiotelevisión Valenciana, los informativos?
O sea, los informativos que son los elementos de comunicación que transmiten la información, lo que pasa en el mundo, en el estado español y en el País Valenciano.
¿Hasta eso que ustedes pretenden privatizar y dicen que tienen claro lo que es servicio público?
Nosotros sabemos lo que para ustedes es servicio público: es la titularidad del ente y la privatización de los servicios.

Vamos a ver.
Externalizar o crear empresas filiales.
Los hospitales públicos también son públicos la titularidad, pero la gestión ya sabemos que se va a privatizar, se está privatizando.
¿Eso es servicio público?
¿Se va a desnaturalizar el servicio público de la sanidad con eso?
Yo creo que sí, nosotros entendemos que sí.
¿Y en Radiotelevisión Valenciana?
Miren, más claro, empresas filiales públicas de gestión privada al final desnaturalizan los principios con los que funciona la matriz, que es la Radiotelevisión Valenciana.
¿Por qué?
Porque no hay capacidad ni de controlar cómo se usa el dinero, ni hay capacidad de controlar cómo se cumplen los objetivos generales bajo los que se inspira la ley.

Por lo tanto, no digan que tienen claro que esto va a ser un servicio público en el futuro.
Porque es muy fácil decir «título servicio público, pero voy a privatizar hasta los informativos y además voy a externalizar en las sociedades filiales», que a lo mejor serán de titularidad pero ni siquiera el Consell o lo que sería Radiotelevisión Valenciana las va a poder gestionar.

Y, claro, yo solamente me quiero referir a lo siguiente.
¡Claro que he quitado lo de las sociedades filiales de todo un articulado!
, que usted muy bien me ha señalado, en función de esas valoraciones que le estoy haciendo.
¡Claro que yo quiero que tenga un apartado el inglés dentro de alguna programación de la Radiotelevisión Valenciana!
Pero yo le aseguro que cuando mi hijo, que estudia en valenciano y en línea valenciana, voy a buscarle algún programa infantil para que pueda verlo en valenciano y para que pueda prolongar el conocimiento de valenciano con la televisión, me es imposible, en las horas de audiencia infantil, las horas normales, no hay, no hay, yo a esas horas no los encuentro… (remors)

El senyor president:

Senyories, per favor, respecten la intervenció, per favor.

La senyora Sanz Alonso:

…no los encuentro.

Y, por lo tanto, lo que estoy diciendo es que no vengan a decirme que perfectamente esto se está dando.
¿Dónde se está dando el valenciano y en qué parte de la parilla de la programación se está dando el valenciano?
En canales marginales, marginales me refiero en cuanto a audiencia, no en cuanto a calidad, que no estoy planteando nada, pero Punt 2, y no quiero decir otras cosas, o 24.
Pero a eso es a lo que se reducen y poquito más y poquito más en otras emisiones.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Sanz, el que és evident és que hi ha diferència de criteri, això és evident, ho tenim clar.
Però, dins d'eixa diferència de criteris, hauríem d'intentar poder aplegar a un consens, jo pense que pel bé dels valencians i valencianes.
Perquè hem de partir d'una base, senyora Sanz, i jo crec que en eixa base estem tots d'acord.
A vore, volem que es mantinga una televisió autonòmica, perquè nosaltres creguem que com a Comunitat Valenciana tenim suficient entitat per a tindre una televisió autonòmica.

En estos moments, la situació en què estem, que no cal recordar-la, perquè per desgràcia massa la sabem tots, en esta situació necessitem tindre una televisió sostenible, una televisió sostenible.
És que si no tenim una televisió sostenible no tindrem res, senyora Sanz.
Anem a fer eixe esforç comunitari, diria jo, de mirar cap endavant.

Vosté m'està parlar de cap arrere, que si televisions marginals, que ja sé que no volia dir ben bé marginals, que si Punt 2 pot fer a la millor dibuixos animats… Jo, és que com no tinc nanos no sé si fan o no fan més dibuixos en la 2, en la 1.
Però jo el que li vinc a dir, el que li vinc a dir -que sí que en fan, perquè m'estan apuntant les meues companyes que sí que els veuen- jo, no obstant, el que li vull dir, senyora Sanz, deixe estar el que s'estava fent fins ara en la Radiotelevisió Valenciana.
Estem aprovant una llei per al futur, una llei on volem que tots els qui dirigisquen eixa televisió siguen professionals, senyora Sanz, siguen professionals.

Per tant, jo confie en la professionalitat d'eixes persones que entraran en eixa televisió i intentaran que el seu fill veja els dibuixos, que la gent que parla el valencià i que tinga les seues cultures ben resguardades que puga vore una televisió en valencià pública, que tinga el seu tractament en anglés que vosté, m'alegre molt que diga que li pareix bé, que tinga també la gent castellanoparlant la possibilitat de poder tindre audiència a eixa televisió per part d'eixa gent.
Jo crec que és el que s'està buscant en esta llei, senyora Sanz.

Per tant, jo, torne a insistir, fem un esforç entre tots, no mirem al passat, no mirem al passat, cosa que vostés, evidentment, amb la diferència de criteri que tenim vosté ho veu d'una manera i nosaltres ho veiem d'una altra.
Haurà estat una televisió per a vostés més roín, per a mosatros més bona.
Però deixem estar eixa televisió, perquè nosaltres hem de fer una televisió actual, una televisió amb una llei que vaig a dir-li-ho també, senyora Sanz.
Jo m'ho he llegit amb molta tranquil·litat i hi ha moltes coses, moltes coses de les que estan precisament en estes esmenes que vosté m'està dient, que estan en la llei que vostés van aprovar en Madrid, que vostés van aprovar en Madrid junt amb el Partit Socialista que la va presentar, i són pràcticament igual, senyora Sanz, li ho vaig dir l'altre dia, és que són pràcticament igual, i en canvi ací no les volen.

Per tant, a mi sí que m'agradaria no pensar que vostés no volen pactar.
Jo no vull pensar això.
Vull pensar que sí volen pactar.
Per tant, li deia allò de la transaccional, que s'havien presentat transaccionals i em referia a tot el text de la llei no en este grup precisament sinó que l'interés jo crec que és per aplegar a acords.
Anem a intentar-ho, senyora Sanz.
D'ací al plenari hi ha temps i li pregaria, de veritat, que es llisquera moltes de les esmenes, que estic segura que fins i tot les podria retirar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

El següent punt és el quatre, que correspon al Grup Parlamentari Popular i comença amb l'esmena 10…, tot el bloc d'esmenes que ha presentat el Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Muy brevemente, utilizaré muy poco tiempo y las pasaremos, prácticamente, directamente a la votación.

Señalar que las enmiendas del Partido Popular obedecen, en primer lugar, a una serie de iniciativas que han tenido y que nos han llegado en las distintas reuniones que hemos tenido con el sector audiovisual, con respecto a impulsar el desarrollo del sector valenciano y así contribuir a la dinamización económica y la creación de empleo en la Comunidad Valenciana.
Es la enmienda número 10.

La enmienda número 12, fomento de la producción propia.
Interesante es la enmienda, desde mi punto de vista, número 55, en la que aclara mejor que lo hacía la ley, la elección de los consejeros y del director general de la Radiotelevisión Valenciana y la comparecencia obligatoria de las personas propuestas para la dirección general de la Radiotelevisión Valenciana en les Corts Valencianes y el nombramiento por parte de la junta general de los miembros del consejo elegidos por Les Corts, a propuesta por lo tanto de las Cortes, en los puntos en los que no serán elegibles.

También se ha modificado la enmienda, y es el número de enmienda número 80, una parte del texto que nos ha parecido muy importante esta modificación, porque, efectivamente, y lo dice así la enmienda, se sustituye por el siguiente texto: «Aprobar aquellos convenios, acuerdos, negocios jurídicos y adoptar medidas necesarias en relación con el patrimonio de Radiotelevisión Valenciana, cuya cuantía estimada será superior a 1 millón de euros, sin perjuicio de lo establecido en la normativa reguladora del régimen económico-financiero del sector público empresarial.
»

Y la siguiente, que es la número 117, relacionada con las funciones del director o directora, que únicamente podrá actuar como órgano de contratación en contratos cuyo valor estimado no exceda de cinco millones de euros, sin perjuicio de lo establecido en la normativa reguladora del régimen económico financiero del sector público.
Y la enmienda, por fin, número 134, que se refiere a las obligaciones de financiación.
Y la 231 al plazo para suscribir el primer contrato programa que ha de regir para la Radiotelevisión Española, Sociedad Anónima.

De esta forma, nosotros consideramos que el texto ha mejorado fundamentalmente en el control por parte del propio consejo de administración de hasta dónde puede llegar en sus funciones el director o directora del ente público en incorporar aquellas demandas del sector audiovisual y también en aclarar de una mejor manera los procedimientos de elección tanto del consejo de administración como de la dirección.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora De Miguel.

Algú vol fer el torn en contra?

Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyor president.

No m'estranya que la senyora De Miguel vullga passar ràpid per les esmenes que ha presentat, com supose -és una metàfora-, com l'assassí voldria passar ràpid pel lloc del crim no siga cosa que l'enxampen.
Es parla contínuament, es fan al·lusions en este debat a la voluntat de pactar, la voluntat de pactar, és que hi ha voluntat de pactar.
Perquè quede clar, ens recriminen no tindre voluntat de pactar els qui parlen de prestigi per a la Comunitat Valenciana el mateix dia que li acaben d'imputar a un altre president del Partit Popular, que és el senyor Olivas.
Ens parla de mano tendida la representant d'un partit que durant mesos que ha durat tot este procés, fins arribar a la sessió de hui, no ens ha convocat ni a una sola reunió seriosa.
Ens parla de transparència, qui no dóna contractes; ens parla de decència, qui encara hui té per síndic al senyor Blasco.
Aixina que en eixe context quede clar que quan parlen de dialogar ho diuen igual que diuen totes les altres coses, per a no fer-ho i per a buscar senzillament el titular.

Anant al que són les esmenes presentades, les escasses esmenes, efectivament, n'hi ha tres en què ens abstindrem, que fan referència a les aportacions fetes pel sector audiovisual, que ens han fet arribar a tots els grups, que estava tant en la proposta de llei que nosaltres vam fer com en les esmenes que presentem molt millor explicat i amb més concreció.

Després, els votarem a favor les dos patinades.
De la primera parlarem després perquè és molt bona, la que parla que el contracte programa deurà subscriure's en un termini màxim de tres mesos a comptar des de l'entrada en vigor de la present llei i aplicació en l'exercici de 2013.
D'això parlarem després, quan parlem del contracte programa i del manament marc.
Hi ha una altra referida al manament marc que els votarem en contra, perquè després explicaré per què entenem que la inclusió en el manament marc en esta llei és una de les coses que retraten i definixen l'autèntica intenció i l'autèntic esperit del Partit Popular en tota esta història.

També els votarem a favor, com no?
, com no els anem a votar a favor la limitació d'un milió d'euros en la despesa, si açò ho han posat perquè en l'informe que ens van demanar sobre la seua llei, ridícula, senyora, ridícula, ja els vam advertim que havien muntat ací una autèntica salvatjada, que amb la que estava caient amb el senyor Pedro García anant a testificar.
.
.
!
És que no se pot oblidar, és que mirar al passat esta llei, esta llei és el fruit del nefast passat seu; esta llei és el fruit de la ruïna absoluta i de la indecència a què vostés l'han dut.
I, tenint en compte els seus antecedents, si els férem notar amb les nostres aportacions que era una autèntica barbaritat que vostés li donaren la capacitat de contractar cinc milions a trossos.
.
.
És a dir.
.
.
Vosté només pot adonar-se de la barbaritat que açò suposa, només deuria demanar còpia de l'expedient de la visita del papa per a vore fins a quint punt estaven vostés disposats a arribar a l'hora d'atorgar capacitat plenipotenciària per al desvari al director general que estiguen pensant nomenar.
Així que sí, esta li la votarem perquè els diguérem nosaltres que havien de fer-ho.

Però, clar, l'estrela d'aquesta història… Bé, els votarem no a la 117.
L'estrela d'esta història, perdó, és la 55, que és la que vosté ha vullgut passar ràpidament i com si res.
No ens ho van explicar en el debat a la totalitat i supose que tampoc ens ho explicarà ara.
Què els ha passat, senyora De Miguel?
Què és el que vostés enteneren un dia quan de la proposta de llei que dia que hi hauria un bloqueig de tres cinquenes parts de la cambra per a triar el consell d'administració digueren «no, no, no, açò és massa democràtic, açò és massa control, açò és massa pluralitat, hem d'anar-mos-en més a l'extrema, en este cas, dreta de la idea del que és una televisió pública».

I no me conte mentires, que és allò habitual en estos casos, com que aixina se fa en la radiotelevisió o aixina se feia en la Radiotelevisió Espanyola, perquè si fóra aixina, si no hagueren vostés hagut de desbloquejar, no hagueren fet un decretazo per a poder, desbloquejant, nomenar el comissari polític que han posat davant, presidint el consell d'administració, per al que és de veritat el seu autèntic objectiu.
El seu autèntic objectiu.
.
.
Però si no han tardat absolutament res en fer-ho.
El seu autèntic objectiu és aquest, senyora De Miguel, nomenar el del escapulario de la senyora presidenta de Madrid, cap d'informatius, a un tio de Telemadrid, militant -militant- addicte del Partit Popular, per a controlar els informatius de televisió espanyola.
Això és el que vostés tenen pensat.
(Veus) .
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories.
Per favor.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
Això és el que vostés tenen pensat per a la Radiotelevisió Valenciana.
.
.

El senyor president:

Guarden silenci, per favor.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
Eixe, (veus) eixe.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
és el seu objectiu autèntic.

Per això vostés no mos expliquen per què passen d'una cosa que ja era prou roín - perquè nosaltres demanem dos terços, no tres cinquenes parts-.
.
.
Diuen, «no, no, no.
Control absolut per part del partit del govern, l'anem a nomenar nosaltres a dit».
I s'autoesmenen per a empitjorar la qualitat de la llei, en l'esmena 55, en la que fan a l'article 13.

No és veritat que existira i que existisca un mecanisme de bloqueig similar en la radiotelevisió catalana.
És mentida.
Es va desbloquejar perquè vostés, en companyia dels independentistes radicals -que són el seu tripartit particular en Catalunya- i Convergència i Unió, estaven bloquejant la substitució d'un membre ja electe.
Si el que volen és que se desbloquegen les substitucions de membres que ja han estat triats,.
.
.

El senyor president:

Per favor senyories, guarden silenci.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
que ja han estat triats, diga-ho aixina.
Però no mentisquen diguent.
.
.
, i negant que van a ser vostés l'única televisió que podrà nomenar tot el consell d'administració i el director general directament a dit, per a després nomenar els caps d'informatius i, per a després -acabe, senyor president- continuar controlant, per a vergonya, la televisió valenciana.

Diga-ho o explique-m'ho.

El senyor president:

Gràcies, senyor Moreno.

Senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Señor Moreno, le informo que en un estilo parlamentario que siempre hemos tenido en las comisiones se suele tener la deferencia, para el resto de los grupos políticos, que el grupo que sostiene al partido del gobierno no consuma excesivo tiempo en sus enmiendas.
Simplemente se lo señalo para que usted se entere que, por lo visto, no se ha enterado.

El estilo que usted tiene en los debates pues es el que es y todo el mundo lo ve, ¿no?
Usted mismo… Yo no voy a entrar ahí, porque no ofende quien quiere, sino quien puede.
Usted, desde luego, no puede ofender.

Y tampoco voy a entrar en la escabechina que en su partido político han hecho con el sector que usted representaba, probablemente porque tampoco les gustaba su estilo.
Pero tampoco voy a entrar ahí.

Mire, voy a insistir un poco más en la enmienda a la que usted ha hecho referencia.
Vamos a ver, señor Moreno, usted sabe perfectamente -y no sólo lo sabe usted, sino todos aquellos que quisieron entender el debate y en donde yo, personalmente, mostré- el decreto que había firmado el tripartito, en concreto el señor Montilla, entonces presidente de Cataluña; si es que lo sabe usted… ¿Cómo dice que mentimos?
Es que usted siempre está insultando, asesinos, no sé qué… Yo no voy a entrar en su estilo parlamentario.
En fin, usted sabrá y el resto de las personas que le escuchan aquí.
Pero no es verdad que sea mentira.
Es absolutamente cierto.
Y usted sabe también que hay una disposición adicional en la propia Radiotelevisión Valenciana que así lo dice, y que es a la que se acoge el gobierno cuando ustedes bloquearon -cuando ustedes bloquearon.

Porque yo estoy absolutamente segura que cuando se apruebe esta ley seremos capaces de llegar a los tres quintos, es que seremos capaces si ustedes no bloquean.
Pero ustedes tienen, no sé por qué -en fin, ustedes sabrán-, la manía de bloquear absolutamente toda propuesta del Partido Popular.

Hombre, es que ustedes además, de entrada, piden una mayoría de dos tercios.
Oiga, pero si en el tribunal… Vamos a ver, la Constitución… Para los magistrados del constitucional, los vocales, etcétera, etcétera, piden esa mayoría de dos tercios.
Es lo único en lo que se pide esa mayoría de dos tercios.

Oiga, ustedes, porque no les guste la representatividad que tenemos el Partido Popular, por la libre elección del pueblo valenciano a la hora de votar, y ustedes tengan la que tienen… Hombre, no sean así.
No intenten desacreditar lo que es absolutamente claro y transparente en democracia, que es intentar el acuerdo en una primera vuelta, en una mayoría de tres quintos; y, luego, si no hay manera humana porque se encabotan…, como ya hay antecedentes, desgraciadamente, excepto para cuando les conviene, que entonces cambian, entonces, lo cambian.

Mire, señor Moreno, sinceramente, de verdad, creo que sus argumentos no se sostienen.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora De Miguel.

Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Señora De Miguel, será usted incapaz de citarme el artículo de esa supuesta ley catalana, antes de que su tripartito de Partido Popular, Convergència i Unió e independentistas radicales la cambiara -la cambiara-.
Antes de eso, será usted incapaz de citármelo porque, le insisto, no es verdad.
Mediante un decreto, lo que se reguló es la sustitución de las vacantes, una vez elegidos, porque ustedes estaban bloqueándolo de manera torticera.
(Veus)

Por cierto,…

El senyor president:

Por favor.

El senyor Moreno Escrivà:

…mantenga usted las mayorías de bloqueo -mantenga usted las mayorías de bloqueo-, tanto para la elección del director general como para la elección de los consejeros, y yo le acepto que pueda usted por mayoría absoluta sustituir las vacantes.
Nunca lo hemos hecho, ni en el caso indecente del señor Juan de Dios.
Pero, oiga, siempre hemos respetado, hasta ahora, su legitimidad para ostentar la mayoría en esos órganos.
No sé exactamente de qué están hablando.
Igual está usted pensando en su partido político y en los senadores territoriales y otras movidas que han montado ustedes en este parlamento.

Mire, ya sé que usted es de consumir poco tiempo en el debate parlamentario y en el parlamento.
Consumirían tan poco que, si pudieran, ni siquiera habría plenos ni comparecencias ni nos reuniríamos.
Ya sé que ese es su ideal.

De los estilos, casi mejor, si usted quiere, lo dejamos.
Tengo el mío y con ello cargo.

Mire, dice usted que esto de la mayoría de bloqueo en el constitucional… Vuelve usted a faltar a la verdad.
Existe mayoría de bloqueo en la televisión de Galicia; existe mayoría de bloqueo en la televisión andaluza; existía mayoría de bloqueo en la TV3, antes de que su tripartito extraño la cambiase.
Ésa es la verdad, señora De Miguel; como verdad son todas las otras cosas, esas cosas que ustedes niegan pero que hacen que los periodistas salgan corriendo ahí fuera a tener que atender ruedas de prensa por vergüenza.

La realidad, ésa que usted en su discurso quiere obviar, no quiere atender y de la que no quiere debatir, por más tiempo que le den, se impone a su discurso.
Y su discurso, señora De Miguel, su discurso es que no me puede explicar por qué se autoenmienda.
Usted no puede decir…, venir aquí y explicar, por eso no lo hace -por eso no lo hace-, por qué un día pensó que era bueno que hubiera una mayoría de bloqueo, que era lo que había en la ley que usted heredó y que ha estado vigente sin ningún problema durante todos estos años, por qué decide suprimirlo.
Usted eso no lo ha hecho, no lo hará, no lo hará en ningún momento; como no nos va a llamar a los partidos de la oposición para llegar a ningún acuerdo.
Lo dirá, lo dirá, lo volverá a decir para ver si se lo publican; pero es mentira, no lo han hecho en todos estos meses y no lo harán a partir de ahora.
Porque, si hubieran querido hacerlo, hubieran aceptado la comisión que nosotros les propusimos para que saliera una ley de consenso.

Usted vuelve a mentir.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

Senyories, passem al bloc 5, que és d'Esquerra Unida.
Comença en l'esmena 48 fins la 122.

I, per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí.
Gracias, señor presidente.

Yo sugiero que en otra ocasión podamos acordar los bloques de enmiendas antes de la comisión, para que nos atengamos todos al mismo…, acortar los debates en los mismos artículos o en los mismos títulos de la ley.
Porque yo ahora voy a hablar de enmiendas que mis compañeros han defendido con anterioridad.
Entonces, esto sería bueno poderlo planificar de otra forma.

Bien, yo… Efectivamente, hablamos de que no miremos el pasado y miremos el futuro.
Pero algunos miramos el futuro y lo que no queremos es que la historia se repita.
Por lo tanto, la voluntad de consenso y la voluntad de acuerdo existe.
El problema es que venimos ya escamados con el pasado y lo que queremos es la garantía de que el servicio público se mantiene, de que es de calidad, de que es plural, de que tiene objetividad, de que es en valenciano, que llega al conjunto de la ciudadanía, que trabaja sobre la base de nuestra realidad cultural y territorial… Quiero decir, eso es lo que queremos.
Por lo tanto, sin ánimo de revancha, pero pasando página de una forma correcta, aprendiendo del pasado.

Por lo tanto, cuando estamos hablando, en este segundo bloque -y voy a entrar en el tema de los distintos órganos de dirección que pueda tener la Radiotelevisión Valenciana futura-, yo necesariamente tengo que coincidir con lo que han planteado antes mis compañeros.

Miren, ustedes quieren unos órganos para la Radiotelevisión Valenciana del futuro donde se obvie la presencia de la pluralidad.
Porque con la composición que ustedes hacen, con el número que dan para el consejo de administración, ahí no tenemos cabida la pluralidad que está representada en esta cámara; y es una pluralidad que tiene un respaldo electoral de la ciudadanía.

Mire, no es un problema económico el que da poner dos personas más dentro del consejo de administración.
Porque no me va a decir usted que los 1.
200 millones que en estos momentos tiene de deuda la Radiotelevisión Valenciana han sido generados por las dietas por asistencia de los consejeros, ¿vale?
Quiero decir, eso es imposible.
Será por los desmanes de los gestores, pero por eso no.

Por lo tanto, si la garantía de pluralidad y la garantía de participación la da elevar en dos el número de las personas que componen el consejo, ¿por qué no apostar por eso?

Y, mire, que además, encima, nos tendríamos que apañar nosotros.
Porque, encima, somos tan…, tenemos una visión tan democrática de lo que debe ser ese órgano que nosotros no decimos: «No, dos: uno para el señor Morera y otro para mí.
» No, no, no, no.
Estamos hablando de que se amplíe para dos, para la representación de los trabajadores de Radiotelevisión Valenciana, de la Radiotelevisión Valenciana, de quien es protagonista del trabajo diario del ente.
Y, por lo tanto, no estamos planteando otra cosa, sino que ese conjunto de pluralidad que hay en la cámara y que, además, recoge el trabajo de sus protagonistas esté en el consejo de administración.

Bueno, lo que ustedes llaman mayoría de bloqueo para nosotros es la mayoría cualificada, la mayoría que permite el consenso para la garantía democrática.
Por eso planteamos dos tercios y tres quintos.
Por eso lo planteamos para consejero y director general, o directora general.
Por eso, precisamente, porque ustedes…; y con la enmienda que introducen lo único que hacen es meter la posibilidad de un rodillo a aplicar.

Es que ustedes, con esta ley, con lo que ustedes plantean y con su enmienda lo único que se les posibilita es la posibilidad de elegir, por la parte de la bancada azul de la cámara, en la totalidad del 100% del consejo y, además, el director o directora general.

Por lo tanto, ustedes lo que quieren es salvarse de aquello que han estado haciendo en otras televisiones, que es bloqueando…, porque habían unos mecanismos democráticos para establecer las mayorías de consenso.
Y lo que ustedes quieren es no…, hacer lo contrario de lo que dicen ustedes que estaban haciendo.
Y, por lo tanto, si ustedes lo que hicieron, que es bloquear hasta forzar ese cambio de la ley, ustedes lo quieren aplicar aquí para que nadie fuerce nada y ustedes puedan aplicarlo tranquilamente, pues realmente díganlo claro.
Y digan que quieren un consejo diseñado a su imagen y semejanza.

Mire, nosotros estamos planteando reforzar la capacidad de control por parte del consejo, la transparencia y la democracia interna.
Por eso planteamos, mire, que este consejo, que se haya elegido por mayoría de tres quintos, apruebe un reglamento interno, que no venga determinado por los estatutos sociales solamente una referencia a sus principios generales, evidentemente; que la presidencia del consejo no recaiga en el director general, por razones obvias, porque aquella persona que ha de ser fiscalizada por el propio consejo no puede ser la que presida el propio consejo; quiero decir, eso es algo que es de cajón; que el mismo consejo realice tareas de seguimiento de la política de personal y de contrataciones y del régimen retributivo, que es de lo que se han venido quejando, sistemáticamente, los trabajadores de Radiotelevisión Valenciana; que haga el seguimiento de la ejecución presupuestaria, cosa que ahora está privado el consejo de poderlo hacer; que fiscalice la gestión del director general.

La capacidad de contratación que no exceda del millón de euros, que ustedes ya lo han enmendado.
Vale, pero es que eran cinco millones, que se lo hicimos ver; cinco millones la capacidad que tenía el director general para contratar, para contratar.
(Veus) Una vergüenza absoluta, que se lo dijimos nosotros porque eso…, vamos, era algo que la propia lectura decía y nos rompía la razón, vamos a ver… A la vez que reforzar su relación con las Cortes, relacionando en la elaboración con el contrato programa; proponer a las Cortes la separación o cese del director general, porque todo lo que se nombra por las Cortes tiene que ser luego, si se tiene que modificar ese nombramiento, ratificado por las Cortes, lógicamente.

Y, luego, la capacidad de control de las Cortes debe también reforzarse.
Y, en ese sentido, ampliamos la capacidad de comparecencia del presidente del consejo, los consejeros… Al presidente del consejo y a los consejeros, la intervención y el poder acudir a la Comisión de Control de Radiotelevisión Valenciana.

Quiero decir, eso son elementos fundamentales que nosotros estamos planteando porque entendemos que, o los mecanismos de control, de fiscalización y de representación están en la base de la democracia interna del ente, o, si no, a lo que se presta es a que aparezcan los Triskel, aparezcan los Teconsa y aparezcan otro tipo de relaciones que han acabado como han acabado, relacionando Radiotelevisión Valenciana también con tramas corruptas como las que hemos vivido.

Mire, yo, por último, quiero referirme a la introducción que hacemos nosotros del consejo ciudadano de contenidos y de programación.
Este consejo ciudadano que ustedes tratan de denostar diciendo que es más coste para Radiotelevisión Valenciana, nosotros lo planteamos sin coste, o sea, las personas que ahí estuvieran estarían trabajando de forma gratuita.
Y lo quiero decir desde el primer momento.
No hemos pedido una remuneración.
Hemos pedido, lógicamente, que se les ponga mesa, papel y lápiz para poder trabajar, lo único, lo único.

Pero, ¿qué sentido tendría este consejo ciudadano?
Pues, un consejo con carácter asesor en materia de programación y de contenidos, que se vincularía tanto al consejo de administración como al director general en sus tareas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Torn en contra, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Sanz.

Bé, li agraïsc la voluntat de consens que diu que existix, li ho agraïsc, li ho agraïsc perquè espere que siga aixina i que pugam aplegar encara a més acords.

Vosté, en este bloc d'esmenes, ha parlat de la junta general, del consell d'administració, de.
.
.
bé, de tots els òrgans d'esta llei.
Jo anava a parlar-li de la junta general en la seua primera esmena, que jo crec que eixa esmena que vosté ha presentat el que fa és topar-se amb una estructura normal de les societats anònimes, han de partir esta -i algunes altres més que no tinc la numeració-, però es donen de franc completament en una estructura normal d'una societat anònima, que és el que és això, ja que la junta general i l'òrgan d'administració són completament diferents i, generalment, de composició diferent.

Si acceptàrem l'esmena que vosté demana, que es modifique l'apartat 1, de l'article 10, perquè es constituïsca com a junta general de la societat el consell d'administració, el que faríem és una identitat entre els dos òrgans mencionats, el plenari i el de l'administració, el que en realitat no té molt de sentit doncs l'òrgan d'administració respon ¡davant la junta general!
Per tant, hauria de respondre davant d'ell.
Doncs, no té cap tipus de lògica, almenys des de -torne a insistir-, des de vore-ho com una societat anònima.

Però, per altra banda, la junta general -sap que està integrada pels socis- i, en este cas, l'únic soci és La Generalitat.
És que no n'hi han més socis.
¡És que no n'hi ha!
¡És l'únic titular del capital!
¡És que no podem ser nosaltres!
¡És l'únic titular del capital social!
En conseqüència, el consell com a representant de La Generalitat es constituïx com a junta general.
¡És que és el que diu la llei!
¡És el que diu!
Perquè, si no, seria contrari a la legislació mercantil que és la bàsica, és la que s'ha de seguir i és el text refós de la llei que havien comentat abans, també, les meus companyes en les seues intervencions.

Quan parla vosté de director o directora general per direcció general, bé, creguem que això és un tema -que vosté també ho ha dit- que podria, inclús, dubtar respecte el caràcter unipersonal o col·legiat d'eixe òrgan.
Per tant, la redacció nostra -pensem- és molt més correcta.

Vosté parla del consell de ciutadà, de continguts i programacions.
Bé, jo, tal com ha llegit el seu text, jo crec que ahí posa que «se les dote de los medios necesarios para su buen funcionamiento».
Açò és molt ambigu.
(Rient) ¿Seran dietes?
¿No seran dietes?
¿Serà.
.
.
?
Bé, bé.

Jo torne a insistir, a banda que no, no veem que siga pertinent la inclusió d'este òrgan perquè estranya una organització ¡de qualsevol societat anònima!
¡És que és un element completament estrany!
I jo pense que complicaria l'estructura orgànica de la Radiotelevisió Valenciana.
I no volem complicar.
Crec jo que n'hi ha ja massa control, massa transparència; estan les Corts Valencianes on estan representats tots els ciutadans.
És que clar, quan estem Les Corts n'hi ha coses que posen Les Corts i vostés ho lleven i volen que siga el president del Consell.
Bé, bé.

Jo, a banda, crec i insistisc que seria una càrrega econòmica més en els pressupostos de la societat, ¿eh?
, quan, en realitat, si s'ha llegit bé l'exposició de motius del projecte -que crec, insistisc, que vosté no l'ha esmenada-, la veritat econòmica, la prestació del servici públic de Radiotelevisió, i, en concret, l'establiment d'una organització i estructura suficient i adequada per a desenrotllar la seua comesa.
Jo pense que inclusió d'òrgans que en realitat no són necessaris, no hauríem ni tant sols de plantejar-ho, senyora Sanz.
Crec que és una cosa que sobra.
No vol dir que en un futur tot això, estes coses se pogueren anar pensant, anar.
.
.
Però, en la situació actual, en què volem una televisió -torne a insistir- sostenible, sostenible, és impensable, és impensable.

Després, vosté, quan parla del tema de l'elecció de consellers a proposta del comité d'empresa, que vosté parlava que n'hi haguera dos per part de.
.
.
Bé, senyora Sanz, no anem a permetre que s'augmente tot el cost simplement perquè sí.
Però no és que ho fem nosaltres, senyora Sanz, és que si vosté mira les altres televisions de les altres comunitats autònomes estan totes retallant per tots els llocs.

Vaig a dir-li, per exemple, quan vosté parla en l'apartat 1, de l'article 14, que vol canviar el mandat dels membres del consell d'administració.
S'està fent igual que a nivell estatal, que els membres del consell d'administració és de sis anys, igual que el contracte programa té una duració de tres anys; a Galícia és de cinc anys; a Balears és de sis anys; a Andalusia també és de sis anys, perquè considerem que això és donar una estabilitat a la televisió valenciana.

Vostés ens ha parlat també -com li dia- del fet de passar dels tres quints als terços, a la majoria absoluta i torna, i insistix, insistix i insistix.
Ja li ho vaig dir, senyora Sanz, que el tema de la majoria absoluta en la televisió estatal -ja li ho vaig llegir, crec que estava clar- que, primer, en la disposició transitòria quarta parlava que «el Congrés podrà designar per majoria absoluta els dotze consellers i el president».
Això ho dia ja en la Llei 17/2006 que vostés van votar a favor, llei del Partit Socialista.
¡Ja ho posava, senyora Sanz!
¡No hem inventat res!
¡Ja ho posava!
Però és que, a banda -ja li ho ha comentat també la meua companya-, en altres llocs també ha sigut aixina.

I, també -ja li ho vaig dir jo l'altre dia-, senyora Sanz, el tema de la majoria absoluta que va dir el seu senador, que va recolzar una esmena precisament de l'Entesa, perquè es poguera desbloquejar.
I, clar, quan parlen del desbloqueig, els desbloqueig, el desbloqueig, és curiós que en algunes lleis, que en algunes comunitats i amb alguns partits governant es veja d'una manera, i, després, es veja d'una altra.

Nosaltres volem desbloquejar, però estem convençuts, és que estem convençuts que s'aplegarà a acords, que es pot aplegar a acords.
Acaba de dir la senyora Sanz que té voluntat d'acords.
¿Per què no hem de posar-mos d'acord en buscar una persona i un consell que siga de professionals, tal com resa ací, que tinguen la seua professionalitat garantida, que tinguen totes les incompatibilitats habidas y por haber?

Jo crec que la independència, respecte del Consell, dels grups polítics, econòmics i socials, jo pense que és fonamental en esta llei.
Per tant, ¿per què no han d'aplegar a un consens?
El Partit Popular va ser capaç d'aplegar en la televisió estatal a consensos per a nomenar .
.
.
(Remors) Per tant, ¿per què no hem d'arribar ací?

El senyor president:

Senyories, ¡per favor!
, respecten la intervenció.

La senyora Barrieras Mombrú:

A més, senyora Sanz, vaig a dir-li més.

Podria ser que ací també governara un altre partit.
Espere que tarde molt, anys, com vosté comprendrà, ¿eh?
Espere que tarde molts anys.
Però és que esta llei no està feta per cap partit, esta feta per a poder tindre una televisió que de veritat servisca.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
per al que necessita la nostra comunitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

Per a rèplica, senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Gracias, señor presidente.

Vamos a ver, señora Barrieras, ¿usted me garantiza que con estos números en el consejo de administración estará representado el conjunto de la pluralidad de esta cámara?
(Veus) ¿Usted me quiere decir si eso va a ser así?
¡Dígalo!
¡Dígalo!
¡Dígalo!
No, no, ¿por qué no?
¡No!
¡Dígalo!

Si usted me contesta, «sí, sí, mire, nosotros vamos a ser tan generosos que vamos a pactar con esos números la posibilidad de que todo esto esté representado», ¿vale?
Y, además, bueno, pues, nosotros siempre plantearemos lo de los trabajadores.
¿Por qué?
¡En Madrid se lo ha cargado usted!
Pero, en Madrid, en Radiotelevisión Española sí que estaba representado el comité de empresa de la radiotelevisión pública.
Sí que han estado y se lo ha cargado usted.
Bien, pues allá ustedes cuando están recortando el contenido democrático de los órganos de dirección de los entes públicos.

Pero, mire, si usted me garantiza que esa pluralidad va a estar encajonada en los ocho más uno -que usted ha dicho antes-, pues vamos a empezar a hablar.
Pero es que estoy convencida de que no, de que bajo la apariencia de ir buscando un consenso sobre la base de personas de reconocido prestigio eso se va a quedar en pura apariencia para aplicar ustedes el rodillo.
¿Por qué quieren ustedes la mayoría absoluta en las elecciones del presidente y del consejo, solamente la mayoría absoluta?
¿Qué sentido tiene eso si dice que vamos a llegar a acuerdos?
¿Por qué?
¿Por qué en la segunda vuelta?

Pues, mire, es que nosotros no queremos mirar el pasado, pero estamos obligados a aprender del pasado.
Y como estamos obligados a aprender del pasado, queremos trasladar los mecanismos que permitan el acuerdo y el consenso.
Porque yo no me miro ni en Galicia para esto, ni en Madrid para esto, ni en Barcelona para esto, porque allí ha habido circunstancias muy concretas donde ustedes bloquearon, donde ustedes utilizaron los mecanismos democráticos que había para el consenso para bloquear renovaciones de los consejos.
Porque todo hay que decirlo.
Y durante meses los consejos estuvieron sin poderse renovar y durante meses los consejos estuvieron -algunos- sin poderse constituir.
Por lo tanto, por lo tanto, no hablemos de eso o digamos la verdad completa.

Por lo tanto, ahí me remito, y yo considero que eso es fundamental, es fundamental.
Y, por lo tanto, por lo tanto, nosotros nos seguimos manteniendo en que el conjunto de las medidas que ustedes aplican para los órganos en la ley reducen la capacidad de representación, de pluralidad y lo único que favorecen es un rodillo que pueda aplicarse para hacer a su medida la dirección de la futura Radiotelevisión Valenciana.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Maria Fernanda Vidal Causanilles)

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señora Sanz.

Para réplica, la señora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyora Sanz, a mi m'agradaria entendre d'esta rèplica que vosté ha fet que a vostés l'únic interés que pareix que estan tenint és que es puga pactar i que vosté puga posar els seus representants.
Me dóna eixa sensació.

Jo estic segura que, evidentment, que aplegarà un moment, encara que es pactarà, es pactarà, i si vosté presenta uns representants on -li torne a insistir- siguen persones «de reconocido prestigio», siguen persones que tinguen la seua professionalitat garantida, ¡dóna igual que vinguen d'ací o que vinguen d'allà, senyora Sanz!
¿Quina és la preocupació?
Simplement, ¿que siguen els que vosté diu?
Doncs, si són els que vosté diu gent capacitada, ¿per què no?
, ¿per què no?
Jo no li ho puc garantir perquè no sóc jo la representant del Consell, evidentment, jo sóc la representant del Grup Parlamentari Popular que recolza el Consell, però jo no puc prendre eixes decisions que vosté m'estava demanant.

El que sí que li dic des del meu sentit comú és que, si vosté presenta persones que siguen tal com resa la nostra llei, no tenen per què no ser.
El passa és que ens dóna la impressió que ací, en esta comunitat, no sigam capaços a aplegar a consens.
I vosté em diu, «és que en altres comunitats n'han hagut circumstàncies especials».
¡És que no volem que en esta comunitat passe això!
¡Per això es dóna eixa porteta de la majoria absoluta!
¡Igual que es donava en la llei -que li ho he llegit fa un moment-, en la llei estatal, senyora Sanz!
¡Si és que això l'única cosa que vol és desbloquejar en cas que ocorreguera!

Vosté està dient: «No, és que allí va ocórrer una circumstància.
No, és que tots sabem el que va passar allí.
No, és que.
.
.
».
Bé, doncs, anem a fer una llei que no és una llei per a hui.
Vosté sap que l'anterior llei és des de l'any 1984 fins ara.
Esta llei esperem que dure molts anys.

Per tant, jo quasi li asseguraria que per molt que jo vullga no estarem sempre nosaltres, evidentment.
I jo considere que vosté a la millor ara té la representació que té, però jo crec que, al pas que anem, anirà pujant vosté i baixant uns altres.
És la meua opinió, és la meua opinió.

Perquè, li vull tornar a insistir que no estem fent res -com vosté està dient- que siga un interés nostre, res, una cosa opaca.
.
.
¡No, senyora Sanz!
¡Per a res!
Estem fent una llei per al futur dels valencians i les valencianes en una televisió transparent, en una televisió pública perquè -insistisc- la part de televisió pública està garantida i, a més, estem fent-la sostenible, que és el que necessita en estos moments la nostra comunitat.

I, torne a insistir, m'agradaria, de veritat, senyora Sanz, que es tornara a llegir, perquè jo no li puc contestar totes les esmenes, perquè en són moltíssimes, en el temps que tenim, però n'hi ha moltes esmenes que van en contra de la mateixa Llei de societats anònimes, van contra el text refós -de la llei que li he comentat- de societats.
Per tant, n'hi ha moltes que no es podrien, ni volent, no es podrien acceptar.

Per tant, sí que m'agradaria, de veritat, senyora Sanz, que, amb la seriositat que jo sé que vosté té, que revisara totes les seues esmenes perquè n'hi ha moltes que es podrien retirar.
I no dubte que, amb eixa voluntat que vosté diu que té de consens, m'agradaria que es vegera reflectida a l'hora de dur esta llei endavant perquè crec que és una llei bona i una llei que no està feta per al Partit Popular, ni per al Partit Socialista, ni per al seu, ni per al de Compromís.
Està fet per a totes i per a tots els valencians.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Maluenda Verdú)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Passem al bloc número 6, del Grup Parlamentari Socialista.
Ací n'hi ha una esmena, la 151, que ha sigut retirada pel Grup Socialista per a possibilitar una esmena transaccional que han signat el Grup Socialista i el Grup Popular i que, quan aplegue el moment de les votacions, ja especificarem.

Per tant, per a la defensa des de l'esmena 56 a la 202, excloent la 151, té la paraula el senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Gràcies, senyor president.

Jo sé que vostés tenen grans dificultats per a contestar preguntes senzilles, i així ho ha demostrat el senyor Fabra, el senyor Jaraba.
.
.
i anem a vore si jo tinc sort en este moment.

Me poden explicar per què, si és il·legal, quasi crim de.
.
.
de la humanitat, que la junta general siga el consell d'administració perquè és aixina en la Radiotelevisió espanyola, governant el senyor Rajoy, en estos moments?
Conteste'm.
Fàcil, pregunta fàcil.
No, supose que no la contestaran.

De totes maneres, hem obtingut d'este debat una gran notícia que serà portada, pel que sembla, el Partit Popular, si acaba mantenint eixos nou consellers, està disposat a garantir la presència dels grups minoritaris.
Això, mire, jo ja comence, dels que li tocarien al PSOE, en cedim un; l'altre, l'heu de cedir vosaltres.
Aixina que seran: Compromís, Esquerra Unida; tres, nosaltres i, quatre, vostés.

Eixa serà una fantàstica notícia, i el compromís que acaba d'adoptar la representant del Partit Popular en nom del seu partit el celebre, el celebre, vaja, vivament.
No m'ho crec, com no me crec ninguna de les coses que diuen, però bé, tira-li.

L'esmena número 68 i número 72.
.
.
Respecte a l'article 13, mire, ja, no, no.
.
.
li ho he explicat abans, quan rebatia la seua esmena, no aprofundiré, ja s'ha dit, és una vergonya.
No li busquen altre tipus d'explicacions o qualificatius.
És assegurar-se.
.
.
, es penediren, tingueren un momentet d'eixos.
.
.
, es veu que escoltaren el senyor president Fabra, se cregueren que quan dia això de más democracia, más transparencia, más dignidad, ho dia de veritat, ho redactaren aixina, i després, va vindre algú i els va dir: «Chicos, que era broma.
Açò cal carregar-s'ho, perquè anem a nomenar nosaltres a tot el món i anem a controlar la televisió.
» Això és l'article 13 que vostés proposen.
Ja ho tenim claret.
No passa res.
No esperàvem més de vostés.

L'esmena 68 i la 72, que fan referència a l'article 15 i al 17, són senzillament, com ja s'ha explicat ací, perquè eixe consell d'administració fantasma, que ni tan sols podrà fiscalitzar els pressupostos dels quals és responsable.
.
.
És que és ridícul!
Un consell d'administració, que és responsable per llei del desviament del pressupost, no té atribucions per a fiscalitzar-lo.
És que, de veritat, allò de vostés és d'estudi, és d'estudiar-se.

La 97, article 18, senzillament, els obliguem que aproven un reglament, que es dote el consell d'administració d'un reglament.
Se'ls ha oblidat.

En l'article 19, en l'esmena 98, senzillament, que el president comparega davant d'aquestes Corts.
El president del consell d'administració no ha comparegut ni una sola vegada davant de la comissió de control de Radiotelevisió Valenciana, ni una vegada, el consell d'administració.
Ho posem per llei.
Quin problema tenen amb això?

L'article 21 l'esmenem en l'esmena 109.
Senzillament, estan parlant d'eficàcia, estan parlant de diners, i me posen un article en el que és obligatori constituir-li una cort d'assessors i portacadires al director general.
El director general tindrà un consejo, un gabinete, un no sé què, per llei, que és absurd ja directament.
Però, volen estalviar?
Volen estalviar de control democràtic i no volen estalviar de gent que l'únic que sabem és que ha presentat un llibre en Madrid, i enviaren allí al cap de gabinet del senyor Jaraba i enviaren una unitat mòbil?
I no volen estalviar amb això.

L'esmena 110, evidentment, és per allò dels cinc milions.
Li fem observar allò del dret de la rectificació.

També, en l'esmena 127, en l'article 24, vull dir, quin problema tenen?
Quin problema tenen que hi hasca en la llei una prohibició expressa a la privatització dels informatius?
M'ho poden explicar per què volen deixar-se la porta oberta eixa, si vostés juren en arameu que mai passarà?
Que hi hasquen criteris objectius de representació parlamentària en els informatius, quin problema tenen amb això?
, per a no continuar invisibilitzant els partits de l'oposició i invisibilitzar aquelles organitzacions que tenen implantació social rellevant.

En l'article 25, amb l'esmena 133, proposem augmentar al 50% la producció pròpia -no sabem encara quin és el problema- o pujar fins al 30%, la del sector audiovisual.

En l'esmena 144, en l'esmena 144 continuem parlant d'eficiència i transparència.
Això que se'ls ompli la boca a tot hora!

Volem limitar la capacitat que tenen per a eixes «ditades» que ens han dut al Triskel, que ens han dut a Teconsa, que els han dut a vostés a la banqueta, evitant els dedazos; fomentar la lliure competència, processos transparents i argumentats, «argumentats».
Mire's l'expedient de la visita del papa i vorà el que és un expedient sense argumentar, i mire quines han segut les conseqüències.

En la 149, més producció pròpia i una ràdio de qualitat.

En la 174, que no hi hasquen clàusules de confidencialitat.
On està el problema?
Que no hi hasquen clàusules de confidencialitat que afecten els membres del parlament valencià, els representants dels ciutadans, els membres del consell d'administració.
On està el problema en tot això, de veritat?
És que no ho sé!
No m'ho explique!
No me contesten!

Més democràcia i més Corts, l'esmena 194, que hi hasca un informe trimestral, que compareguen tots dels membres del consell davant de la comissió de control.

En l'esmena 200, que se sotmeta al control efectiu d'un consell d'audiovisual, que han passat els anys, és un manament estatutari i vostés no han constituït.
Diuen que per què no ens fiem de vostés?

I, finalment, el consell ciutadà.
Ja li ho ha explicat la senyora Sanz.
Miren, el text legal.
.
.
, la llei alternativa que els varen donar no l'ha feta este diputat en exclusiva.
L'han feta un conjunt de professors de la universitat, de professionals del sector, desenes de persones que han col·laborat, que han col·laborat per fer un bon text i una bona llei.
I sap què han demanat?
Res!
No han cobrat res!
Han agafat les seues hores per a ajudar els parlamentaris a aportar una bona solució a la televisió.

Per què els costa tant d'entendre que a la societat civil valenciana hi haja gent disposada a acudir a un consell assessor i donar-nos la seua opinió i ajudar-nos a fer una televisió millor?
Vostés a això ho anomenen «complicació».
Jo ho anomene «qualitat democràtica».

Quin és el problema?
És que no ho entenc!
Una complicació!
En un futur diuen que ho desenvoluparan.
En el mateix futur que han desenvolupat el consell d'audiovisual?
En el futuro infinito?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

A vosté, president.

El senyor president:

Senyora De Miguel, torn en contra.

La senyora De Miguel García:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Moreno, en primer lugar, decirle que… no, no, no es que tenga yo que citar el decreto, ya lo ha citado usted, el del señor Montilla en cuestión.

Yo…, lo que me gustaría reflexionar aquí es que si ustedes demonizan la utilización de la mayoría parlamentaria en cualquier situación, pues, no lo hagan nunca.
Es que no vale que lo hagan para sustituir nada, incluso el presidente del consejo de la radiotelevisión catalana, como muy bien dice ese decreto que usted ya ha dejado claro que existe, claro.
Y usted hizo el ridículo ese día, se lo hizo hacer a alguien más y, en fin, usted no tiene ya más remedio que reconocerlo.

Pero es que nosotros en esta ley prevemos esta situación, lo cual es mucho menos hipócrita, señor Moreno.
Existen los bloqueos.
Lo que no se puede es demonizar la posibilidad de utilizar en el caso de bloqueo la mayoría parlamentaria y, cuando les interesa, entonces, cambiar de criterio.
Eso es hipócrita, señor Moreno.

Y nosotros en esta ley prevemos la posibilidad en caso de bloqueo para no paralizar las instituciones o, en este caso, el funcionamiento de la Radiotelevisión Valenciana, de una posibilidad de utilizar la mayoría parlamentaria, creyendo absolutamente que podremos llegar al acuerdo, y yo creo que llegaremos, sin tener que utilizar la mayoría, pero es menos hipócrita escribirlo y no utilizarlo cuando me conviene, señor Moreno.

Sabe usted perfectamente que ha habido reuniones para esta ley.
Lo sabe usted.
Hay un calendario que se ha publicado de reuniones para la ley.
Por supuesto que han colaborado personas entendidas y expertos en el mundo jurídico y audiovisual sin cobrar.
(Rient) Es que me parece, de verdad, su argumento de un infantil, yo… Usted está todo el rato diciendo de mi estilo parlamentario y no sé qué.
Pues, mire, a mí me gusta…, no sé, me tranquiliza mucho que a usted no le guste, la verdad.
Me preocuparía que a usted le gustara mi estilo parlamentario, y no es nada personal, señor Moreno, y ya lo sabe.

Entonces, que usted dude de mi capacidad parlamentaria, pues a mí, francamente, me gusta, o sea, no me disgusta.
Me preocuparía lo contrario, que a usted yo le pareciera…, que mi capacidad parlamentaria le pareciera a usted bien.

Mire, concretamente, la enmienda 174, vamos a ver.
Lo que está claro es que en la ley de contratos públicos…, es que no se puede incluir en la ley el párrafo que pretende usted.

Porque la ley de contratos del sector público que hacen ustedes, que aprueban ustedes, recoge las disposiciones contenidas en distintas directivas comunitarias.
Y ahí se refiere al principio de confidencialidad en repetidas ocasiones.
Vuelven ustedes a la incoherencia absoluta: una cosa y la contraria.
O sea, pero si son ustedes los que aprueban la ley de contratos del sector público.

Y hacen muy bien en recoger estas directivas comunitarias, la 204.
17 C y la 204.
18 C, a lo largo del articulado se refieren en esta ley de contratos en repetidas ocasiones.
El objeto es -y leo textualmente- «proteger la privacidad de los datos personales e intereses económicos que puedan resultar perjudicados por difusión de datos a los competidores…» ¡Oiga!
, que no lo ha hecho el PP, que lo han hecho ustedes.
Y nosotros hubiéramos hecho lo mismo, porque hay que recoger las directivas comunitarias.

En fin, insisto en la más…, no sé quién les habrá ayudado a ustedes, pero, desde luego, desde el punto de vista jurídico, en fin, o usted se lo ha inventado…, y esta argumentación no se la ha dado un jurista, porque no se la puede dar un jurista.
(Veus)

Las cláusulas de confidencialidad se contemplan en la legislación de la contratación pública.
En los contratos no debe ser la norma como en la administración.
Por supuesto que no deben ser.
¿Pero que en algunos casos y de forma excepcional son necesarias?
Oiga, lo dicen ustedes en esta ley de contratos.
Yo, ¿qué quiere que le diga?

No le podemos aprobar la enmienda 133, porque hemos aceptado una que nos parece más interesante, que es la 136 y 137 de Izquierda Unida y que va en esta línea.

Señor Moreno, vuelvo a repetirle, es que, claro, lo de la mayoría de dos tercios y tres quintos yo creo que ya se lo he explicado bastantes veces.
Usted no lo va a querer entender, pero no lo va a querer entender, porque usted no lo quiere entender.
Pero intente escuchar mi razonamiento y mi argumento, si no le importa.

Luego, la enmienda 62, ¿la duración de mandato?
Oiga, ¿cómo pueden decir ustedes que dure tres años?
Pero entonces coincidiría con la duración del contrato programa.
Se pretende todo lo contrario, que esto sea independiente de quien gobierne.
Yo le agradezco que ustedes piensen que nosotros somos eternos, pero, en fin, es un pensamiento que a lo mejor es un subconsciente de usted, pero no hace falta que lo plasme por escrito.
No es necesario.

¿El consejo de administración?
Oiga, naturalmente que no se puede aceptar la eliminación de referencia en los estatutos sociales de la radiotelevisión.

Es que siguiendo (so per interferència d'un mòbil) el modelo estatal que ustedes aprobaron, en el artículo 8 dice que se debe hacer los estatutos sociales, las normas reguladoras de las empresas en lo que sea de aplicación, normativa económica, financiera, etcétera, etcétera, dentro de la propia estructura.
No tiene que ponerse en una ley, no tiene… en una ley.
Desarrollarán el funcionamiento interno del consejo de administración cuando se nombre, señor Moreno.
Otra increíble barbaridad jurídica, pero en fin.

La verdad es que nosotros estamos absolutamente convencidos de que todo es mejorable y que hay que mejorar.
Y por eso proponemos esta ley y se propone esta ley, y el Grupo Parlamentario Popular, evidentemente, la subraya, la aprueba y la defiende, porque claro que hay que mejorar.

Y los mecanismos de control que nosotros ponemos encima de la mesa, que son fundamentalmente parlamentarios, hacen que exista un control más riguroso desde todos los puntos de vista, desde el punto de vista financiero y desde el punto de vista de control de la representación del pueblo que está en les Corts Valencianes.

Y no diga usted que será gratis, porque, ya en la ley, en ese extraño consejo de controlar a las personas profesionales…, oiga, ¿consejo del ciudadano?
Pero, ¿es que ustedes no han entendido que eso no puede ser, hombre?
No diga usted que eso será gratis, porque es que en el propio articulado de la ley, de ese concreto punto, ustedes dicen que se tiene que dotar, desde el punto de vista de financiación, de lo que haga falta.
Pues, hombre, no me diga usted que eso puede ser gratis, porque eso se lo inventa usted porque quiere, pero no engaña a nadie, se lo dicen ustedes mismos.

Mire, no entendemos cómo pueden ustedes decir que no se puede ceder a terceros la producción y edición de programas y, al mismo tiempo, decir que quieren que sea eficiente.

Oiga, la cesión de los programas informativos es una ley que se está en estos momentos trabajando y modificando, la 7/2010, del 31 de marzo, general de la comunicación audiovisual.
Se tramita en estos momentos en el Senado.

Nosotros no decimos que se vaya a utilizar, pero es que esa posibilidad existe por ley.
¿Qué quiere que le diga, señor Moreno?
Usted tendría que respetar la ley, tendría que respetar la ley…

El senyor president:

Señora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Y, en teoría, leyes que además hacen ustedes en esa incoherencia tan absoluta que se demuestra aquí una vez más, que evidentemente lo del consenso es una cosa que usted no ha pensado jamás.

Gracias.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyor president.

Señora De Miguel, están ustedes sembrados hoy en titulares, los veo.
Los informativos…, la posibilidad de privatizar los informativos existe.
Gracias.
Un arrebato de honradez por su parte, espero que se convierta en cosa habitual.
Aunque les cuesta.

Yo, por ejemplo, respecto a lo del consejo de los ciudadanos, ya sé que para ustedes eso es un órgano extraño, o sea, para ustedes es extraño que alguien participe en una institución y no se lleve dinero.
Eso entiendo que es extraño.
¡Pero pasa!
Le insisto, pasa.
Hay ejemplos todos los días.

Mira que era fácil la pregunta.
No esperaba la respuesta.
Pero sólo señalar que no me ha contestado.
El señor Rajoy incumple la ley manteniendo en estos momentos que el consejo de administración de la Radiotelevisión Española es la junta general, ¿sí o no?
Conteste, porque es así, es así, y ustedes no lo hacen sencillamente porque no quieren.
¡Oiga!
Y si quieren ir a posiciones maximalistas que se constituya en junta general todos los representantes de los valencianos, que es el parlamento valenciano, que también somos Generalitat.
Miren, váyanse al extremo y dennos una lección de democracia.
No creo.

Mire, me habla usted de hipocresía.
Esa es que me la pone demasiado fácil.
Paso palabra.

No me ha citado… Ha dicho usted que se ha reunido con nosotros para… ¿Qué día?
¿De qué reunión habla?
¿Cuándo se han sentado ustedes más que a hacerse la foto, a cogerse a la excusa?
Están en una especie de historia para los informativos de Canal 9, que alicatan ustedes a su medida, ¿vale?
Es una mentira que nadie se cree.
Todo el mundo sabe que no nos han llamado.
Todo el mundo sabe que no han hablado con nosotros.
Todo el mundo sabe que no quieren hablar nada con nosotros.

Mire, ¿qué problema?
Se lo he dicho, intente contestarme.
¿Qué problema hay en especificar la obligación de que comparezcan e informen al presidente, los miembros del consejo?
¿Qué problema hay?
¿Qué problema hay?

Y respecto a las cláusulas de confidencialidad, que es de una extrema gravedad, mire, la señora Sanz, y yo se lo dije el otro día al señor Jaraba en la comisión de control, a la que vino porque no le quedaba más remedio, fuimos a ver contratos que no tenían cláusulas de confidencialidad y nos impidieron hacer copia.
No tenían cláusulas de confidencialidad.
Les señalamos a los funcionarios que no había cláusulas de confidencialidad en esos contratos.
Y aún así nos impidieron hacer copia de esos contratos.

El señor Jaraba compareció el otro día, le preguntamos por un programa que no está sujeto a cláusulas de confidencialidad porque lo produce la propia Radiotelevisión Valenciana, el vergonzoso DBT, y no contestó, y no había cláusulas de confidencialidad.

A ustedes, a ustedes, les desmienten a la semana.
Suben un día a las Cortes, dicen algo y luego cuatro días después viene el director general y les deja en evidencia…

El senyor president:

Pregue que finalitze.

El senyor Moreno Escrivà:

…-acabe de seguida-.
Ustedes, ustedes no ponen cláusulas de confidencialidad porque quieren continuar manteniendo la televisión donde está: en el pozo del secreto y la vergüenza.

El senyor president:

Gràcies, senyor Moreno.

Senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Señor Moreno, usted no tiene otro discurso que el que escuchamos aquí, es decir, faltar constantemente, intentar provocar.
Pero, bueno, usted mismo.
O sea, ustedes… Es decir, ni caso, de verdad, no ofende quien quiere, sino quien puede.
Porque es que, de verdad, nos hemos reunido, y usted lo sabe más, me reuní yo con usted, si es que…, sin ir más lejos.

En primer lugar, usted lo sabe que me reuní yo con usted y con la secretaria autonómica para hablar de la ley, y no diga usted que no.
Y usted también se ha reunido con la secretaria autonómica.
Y no diga usted que no.
(Remors) Y no diga usted que no.
Y el señor portavoz del Grupo Parlamentario Popular, en estos momentos el señor Rafael Maluenda, se reunió con el señor Torres y le ofreció consenso.
Y, y, y el gobierno valenciano se reunió con los distintos portavoces, algunos de los cuales se levantaron de la mesa, concretamente Compromís, para hablar de la ley.

O sea, que no diga usted aquí boberías en este sentido, porque es que, de verdad, ¿a usted titulares?
, ¿pero qué titulares?
Si es que a usted nadie… Si es que imposible que señale usted el titular porque es que usted se equivoca y les hace equivocarse.
¿Qué titular va a señalar usted?
Cuando yo digo que se abre la posibilidad, y eso no quiere decir que se vaya a utilizar.
No confunda, señor Moreno, que a usted ya le conoce todo el mundo, hasta los suyos, hasta los suyos, señor Moreno.

Mire, para nosotros existe un valor añadido en lo público, y lo creemos absolutamente.
Y por eso esta ley tiene en su articulado, desde el artículo 2 hasta otros muchos, señalado de manera expresa lo que significa el valor de lo público y lo que significa la función pública.
Y el valor ese añadido de lo público hay que demostrarlo.
Y nosotros creemos firmemente en este concepto.
Y es un concepto muy interesante, que trabaja fundamentalmente en demostrar la eficiencia de aquellas actuaciones de lo público con respecto al dinero de la ciudadanía.

Pero es que usted equivoca conceptos.
Usted está en el siglo XIX, y ustedes en general, y en el XX.
Es que dese cuenta que ha caído el muro de Berlín.
¡Oiga!
Que ya ha caído el paradigma del estado como único proveedor.
Que es que ya no existe eso en ningún país europeo.
El muro de Berlín cayó.
Y los estados que utilizaban al estado como único proveedor de prácticamente todo lo que se cocía allí, demostraron su inutilidad, su incapacidad, sus corruptelas, etcétera, etcétera, y cayó el muro.

Oiga, y ahora el sector público se conceptúa como un valor añadido que puede perfectamente y debe ser utilizado junto con la iniciativa privada.
Porque no tiene por qué ser el sector público el único proveedor, porque disminuyen las eficiencias.
Y el sector público y el estado tienen que controlar, y ordenar, y ser capaz de evidentemente controlar lo que está ocurriendo, pero no tiene por qué ser el único proveedor.

Y, señor Moreno, le he dado razonamientos en absolutamente todas sus enmiendas, le hemos aceptado lo que no hizo su grupo parlamentario en la ley de Radiotelevisión Española estatal, que ustedes incumplen en ésta pero de manera persistente y absolutamente incoherente.

Hemos llegado a una transaccional.
Habíamos planteado más.
De momento hemos llegado a esto y a otra que está en el otro bloque.

Señor Moreno, no invente.
Y deje ese discursito ya que es que no se lo cree ni usted ni desde luego ninguno de los que estamos aquí me da mí la sensación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora De Miguel.

Passem, senyories, al bloc 7, del Grup Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera.
Comença el bloc en l'esmena 112 i es remata en la 205.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Sí, presentem 37 esmenes.
Efectivament, cayó el muro de Berlín y el tercer misterio de Fátima, ja se sap, però el PP continua impassible el ademán i vol posar el mur de l'opacitat.

I la pregunta que els hem de fer és: vostés van a tindre l'atreviment d'aprovar unilateralment, amb la seua majoria, una llei per a substituir una llei que va ser consensuada, un element fonamental de la nostra autonomia, van vostés a pertorbar eixe consens de 1984 per aprovar unilateralment esta llei?
Això és una provocació.
Una provocació.
I estem assistint al soterrar de la mínima esperança que teníem per a vore si aconseguíem l'objectiu d'una televisió pública valenciana i de qualitat, que per desgràcia no s'ha complit eixe objectiu.
I els torne a dir que vostés no poden donar lliçons, perquè vostés han portat a la nostra ràdio i televisió pública a les quotes més baixes de credibilitat, d'ús partidista i de fallida econòmica.
Vostés són els culpables, i els directius que van posar a través de la seua majoria en el consell d'administració de Radiotelevisió Valenciana.

No poden donar lliçons.
I no poden donar lliçons quan acaben d'imputar el senyor José Luis Olivas.
I s'acaba d'acceptar la querella, la querella, de l'associació de xicotets accionistes contra l'expresident de La Generalitat, José Luis Olivas.
I és que la partidocràcia mos ha portat a tota esta misèria.
L'ús partidista de les institucions mos ha portat a la infàmia i a la destrucció que tenim en estos moments.
Però vostés continuen impassible el ademán, i van a fer el copo mediàtic, perquè no les tenen totes.
He vist en les declaracions que han fet que ja, ja no tenen.
.
.
I volen continuar enganyant l'opinió pública a través d'uns mitjans que paguem tots amb la seua opacitat.

Però si és que mos ha acabat de dir la senyora Alicia De Miguel que creen en lo público.
Però si en el text de la seua llei poden privatitzar i externalitzar fins i tot els informatius.
Què mos estan contant?
Què mos estan contant?
En el que és producció i programació, article 24.
4, fins això arribe.
És que tenen la cara molt forrada de vaqueta.
Perquè si els principis generals ja eren nefastes, quan passes a vore en detall, en detall, la llei que vostés mos presenten, és que és per alarmar-se, una alarma democràtica.
Nosaltres hem presentat l'esmena 131, que en cap cas se podran produir i editar programes fora del que és el servei públic, perquè no tenen clar vostés el que és servei públic.
El servei públic els seus l'entenen com a servei privat, vampiritzar les institucions públics, les de tots, amb els diners públics.
Clar, i les nostres esmenes van en eixa direcció.

Nosaltres el que veiem ací en esta llei, claríssimament, és que vostés pretenen autoconcedir-se un xec en blanc per a fer i desfer en funció dels seus interessos i de control de l'opinió pública i per afavorir, evidentment, la seua xarxa clientelar.

Per exemple, és que, en la qüestió de personal, no se respecten els drets fonamentals bàsics, perquè retòricament diu que respectaran els principis d'igualtat, de publicitat, mèrit i capacitat.
Retòricament.
Però si vostés saben el que han fet, que han apartat els bons professionals que han entrat precisament amb igualtat, amb mèrit, amb capacitat!
I vostés han entrat per la porta de darrere amb una simple entrevista a tota una sèrie de gent que no sap fer la o en un canut i que estan cobrant uns diners públics.

I en esta llei.
.
.
Sí, sí.
¿Cómo?
¿Cómo?
Aixina, enxufats.
Vol que en citem ací uns quants?
Però si és que hi ha diputades que tenen fins i tot els germans col·locats allí!
Caldrà dir-ho tot?

I vostés en esta llei no fiquen en cap moment, reglamenten les proves d'admissió, les borses de treball que siguen gestionades amb transparència.
Si ho ha dit la diputada Barrieras, diu «massa transparència».
Clar!
Perquè vostés són el regne de l'opacitat.
Si no mos han donat ni un contracte que han fet a les seues productores.
Ni un.
Ara, ja vindrà el jutge Castro la setmana que ve i els ho dirà, eh!
I els ho dirà!
L'abús de les clàusules de confidencialitat per a distraure diners públics per a finalitats privades.
Els ho dirà ben dit, eh!

Aixina que esta llei, si vostés tingueren la mínima decència democràtica, l'haurien de retirar immediatament.
Perquè els torne a dir que vostés no estan legitimats per a continuar danyant la nostra ràdio i televisió pública.
No estan legitimats.
Perquè este és un instrument fonamental per a la nostra autonomia.

I els torne a dir allò del valencià, que no entenen ni papa.
L'única possibilitat de fer competitiva una radiotelevisió és si es posa al servei del sector audiovisual, i molt específicament allà on poden ser competitius.
És que no tenen ni idea.
I, per tant, ha de ser, ha de ser el valencià, no la llengua preferent, la llengua de comunicació fonamental.
Perquè en estos moments la gravíssima discriminació que patim -i això que hem presentat esmenes en eixe sentit, també per assegurar el consell assessor-, l'única possibilitat que tenim és eixa.
Si en estos moments la gravíssima discriminació que patim els valencianoparlants és que en el fragmentat panorama audiovisual no tenim mitjans que dignament parlen del que som en un món global.
Si quan va nàixer Televisió Valenciana teníem una oferta.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera, vaja acabant.

El senyor Morera Català:

.
.
.
del 33%, Televisió Espanyola 1, Televisió Espanyola 2 i Canal 9.
En estos moments no arriba ni al 8%, senyories.
I d'eixe 8%, amb una audiència baixíssima per culpa d'uns continguts infames, pel·lícules de vaquers perquè ja no tenen ni per a pipes.
Han tirat mà allí a tot el que no hi havia per a pantalles de papa, que pel·lícules de vaquers, horribles, (inintel·ligible) .
.
.
i de producció pròpia.
.
.

Aprofitem les (inintel·ligible) .
.
.
que tenim dins, aprofitem que tenim bons professionals.
L'única possibilitat que tenim és eixa: servei públic, no servei privat, i comptar amb la societat civil, efectivament, en un consell assessor.
És que vostés no han entés que el consell assessor no són persones remunerades, no han entés això.
Perquè vostés l'únic que han fet és una xarxa clientelar amb els nostres diners.
Buscar les sinergies en la societat civil.

I tot açò està ací.
Parlem també de la qüestió del personal, d'afavorir la dependència formativa, de l'abús, de les clàusules de confidencialitat, etcètera, etcètera.
Ací estan les nostres esmenes.
No confiem en pactar res amb vostés, perquè vostés tenen clar que volen continuar pervertint el model de la nostra ràdio i televisió pública, i això és una temeritat, i ens oposarem, ens oposarem amb totes les de la llei, amb totes les de la llei.
Vostés acumulen un rosari d'imputats, que ací el que havien de fer és retirar la llei i constituir-mos en comissió.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
parlamentària de la presumpció d'innocència.
És que açò és d'un escàndol.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera, respecte el temps.

Senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidente.

Señor Morera, me asombro cada vez más de lo que estoy escuchando, y ahora le explicaré por qué.
Vamos a ver.

Vamos a ver aquí un grupo de enmiendas que nuevamente critican e intentan criticar la posibilidad de la externalización a la que usted en esta ocasión ha hecho mucho hincapié, el tema de la contabilidad analítica, de la asociación con empresas privadas, en definitiva, de que no es un modelo público.
Sí, señoría, lo han dicho mis compañeras: es un modelo de televisión pública y así está garantizado por ley a lo largo de todo el articulado.

Y, asimismo, el mandato marco y después el contrato programa lo preverán y lo garantizarán, qué se hace con ese dinero del presupuesto público en la televisión valenciana.

Pero yo le hablaba, a lo largo de la anterior intervención, de que ustedes no querían consensuar esta ley, de que a ustedes no les interesaba esta ley y que lo que querían era aprovecharla políticamente.
Señoría, me reitero en lo que le decía antes, porque hay algunas cuestiones que me llaman poderosamente la atención.
Su enmienda 118, por ejemplo, no ha hablado de ella.
Yo creo que es el momento de retirarla, porque está enmendando nuestra ley, me decía antes.
Y nosotros hemos dicho que reducimos a un millón de euros anuales lo que el director general puede contratar a lo largo de un año.
Esta enmienda en este momento sobra y le propongo que la retire si no quiere ser más caótico en el número de sus enmiendas, a no ser que para lo que sea es para engordar en número.

Pero es que hay algunas tan absurdas, como la 123, en la que proponen algo que ya está establecido.
Y es que el mandato del director general, al que tienen ustedes una obsesión que raya la manía persecutoria, sea de seis años.
Pues es que eso ya está establecido, en el artículo 14.
1, vaya a él y míreselo.
Dice: «También el mandato de director general es de seis años, como el del resto de los miembros del consejo de administración.
»

Yo iba a ensalzarle a usted en su sinceridad democrática las enmiendas, pero no lo puedo hacer después de su intervención.
Sus compañeros hablaban antes de que ese consejo asesor que ustedes proponen no va a suponer ningún gasto económico para la televisión y decía que no, que simplemente proponen los medios, un despacho y tal.
Usted, usted ha sido más sincero, no en su intervención pero sí en su enmienda, y dicen en la 125 que en el apartado 5 del artículo 23 se añada: «La condición de miembro de consejo asesor de contenidos y programación comporta el derecho a percibir las dietas que acuerde el consejo de gobierno.
» Aquí está lo que se ha dicho que no, aquí está la cruda realidad y sobre todo está la carga económica que nosotros, los miembros del Partido Popular, estamos diciendo todo el rato, «no estamos para cargar a la televisión».
Las garantías democráticas las tenemos en las comisiones de control parlamentario que están establecidas en la ley y este consejo asesor lo que viene es a complicar un trámite y sobre todo a que los emolumentos, que necesariamente tendrán que percibir, engorden y hagan inviable una televisión, que al fin y al cabo parece ser que es lo que ustedes por todas quieren.

Me llama también especialmente la atención lo del tema de los profesionales, del número del consejo de administración.
¿No se han enterado que lo que nosotros hablamos es que sean consejeros profesionales independientes, que esté avalada su experiencia y su profesionalidad, como dicen los artículos que lo regulan?
No hablamos de comisarios políticos, que no tenemos que designar el PP, ni tiene que designar el PSOE, ni siquiera Compromís.

Y por cierto y por cierto, señor Morera, si usted considera que tiene que designar no se fíe de lo que aquí le han dicho, tiene su experiencia.
¿En el Consell Valencià de Cultura qué le pasó?
Los que ahora le están aquí ofreciendo sus escaños, ¿qué hicieron en el pleno aquel?
Pues que le dejaron fuera, señor Morera, no me diga que no.
¿Ya no se acuerda?
En cambio, en el consejo de administración de Radiotelevisión Valenciana ustedes tienen su representante y allí habla, dice lo que quiere y conoce.
Yo le hago estas reflexiones para que ponga en una balanza lo que somos el Partido Popular en consonancia con lo que decimos y otro es lo que dicen y luego lo que hacen.
Esta es la cruda realidad y creo que en este momento usted se tendría que acordar de estas cuestiones.

En concreto también, en el otro tema de la lengua, señor Morera, en el otro tema de la lengua, yo soy castellanoparlante, como la señora Marga Sanz.
Me parece muy bien que se hable mucho y más valenciano.
A la gente de mis zonas, incluso el valenciano de Canal 9, de la televisión valenciana, ha contribuido a que lo entiendan más e incluso a que lo hablen.
Pero tenemos el artículo 6 del Estatuto que no nos los podemos saltar.
Y, además, queremos que nuestra televisión llegue a más gente, contra más gente mejor.

Y, señoría, si no le parece bien, hablando de pactos y de consensos, el Estatuto en su momento ustedes o la opción que en aquel momento representaba se quedaron fuera del pacto.
Habérselo pensado de otra manera y haber negociado y haber previsto y llegado a un estatuto que dijese otras cuestiones.
Nosotros en este momento, como se ha dicho aquí, no estamos dispuestos ni a saltarnos nuestro Estatuto, ni otras muchas leyes que a ustedes parece que ahora no les interesa y las quieren obviar.

Y, mire, yo quería también comentarle, si me da tiempo, en este apartado el tema de una enmienda que me parece significativa, que es la 152, que habla de gestionar la televisión con criterios de eficiencia económica y racionalidad empresarial.
Yo le diría, vamos a ver, ¿qué quieren ustedes decir con esto?
Porque podría entender que con criterios económicos están viniendo a nuestro terreno, parece que no es así por lo que están diciendo en nuestra intervención.
No mirar criterios económicos, porque no les interesa, porque están criticando que se contrate empresas externas, cuando todos sabemos que es más barato, cuando todos sabemos…

El senyor president:

Señora Sánchez…

La senyora Sánchez Cortés:

…cuando todos sabemos que se está haciendo en otras televisiones.
Señor Morera, rectifique.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sánchez.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Per començar per l'última cosa.
Vostés, com a criteris d'eficàcia i d'economia productiva no poden donar ninguna lliçó, si han arruïnat el poble valencià, mos han empobrit, La Generalitat deu el que no té i la Televisió Valenciana, per uns directius que vostés van imposar amb la seua majoria absoluta, està en fallida tècnicament.
Aleshores, ¡quina lliçó mos van a donar d'economia si fins el que exhibien vostés com a exemple d'una certa eficàcia, el senyor Rato, està en estos moments imputat per delictes gravíssims societàries, si va ser l'autor de l'inici de la bombolla immobiliària!
No mos poden donar cap lliçó.
I el senyor Olivas, que espere i proclame i demanaré, ara mateixa acabe de demanar, que se li retire el títol d'expresident de La Generalitat i si cobra alguna prebenda.
Aleshores, no mos done ninguna lliçó, no mos done ninguna lliçó d'eficàcia econòmica que vostés no tenen ni idea.

I dintre del tema.
Vosté sap el que és una dieta i una retribució salarial?
Nosaltres hem dit que del consell assessor que volem crear ací que no hi haja retribució salarial.
Una dieta no és una retribució salarial que jo sàpiga.
Sobre el director general que mos va dir, clar, és que el consell d'administració és de tres anys, prorrogables a tres anys.
És que, clar, si un no llig les coses bé o no les entén, passen estes coses.

I me diu, ja en el súmmum del cinisme, «consejeros independientes».
Però, anem a vore, (rialles) si mos aclarim.
Qui és el president del consell d'administració?
Un regidor del PP de l'Ajuntament de València, senyor Domínguez, que té competències en matèria de seguretat.
Però de què mos està parlant?
Nosaltres, escolten, creïem que teníem la possibilitat i el dret de proposar una persona.
Mire, en el primer any que ha estat els comptes de Radiotelevisió Valenciana ja són investigats per la fiscalia, perquè hi ha 50 milions d'euros de diferència, entre el que vostés donen al consell d'administració per a enganyar els consellers i el que publica el registre mercantil.
Quina lliçó d'eficàcia i eficiència mos han de donar?
Però fins i tot volen privatitzar els informatius.
I el contracte programa que mos van a posar?
Ací l'únic públic que vostés defensen són els diners i vore la forma a través d'esta llei per a tirar-li mà als diners amb un contracte programa que durà clàusules de confidencialitat.
Però és que això… Jo immediatament vaig a demanar les cintes d'esta comissió, d'este soterrar de la mínima esperança de la radiotelevisió pública en qualitat i valenciana, que és possible, i que no tinguen vostés cap dubte que la farem.

Vostés haurien de retirar esta llei, sentar-nos a parlar d'eixa esperança d'una televisió fora de la partidocràcia, del mangoneig, del saqueig, de l'abús i la perversió que han tingut els seus informatius i fer una televisió professional, que n'hi ha molts, molts professionals que amb una direcció pública, objectiva, neutral amb un consell assessor i un consell de l'audiovisual tindríem esperança, fins i tot seria molt viable econòmicament amb un contracte programa públic i un motor de la nostra indústria audiovisual.
Tot el que vostés no han fet.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

No ens donen lliçons.

El senyor president:

Senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Morera, como usted quiere, vamos a hablar de economía y, como usted dice, como dice en su blog, yo le tengo que recordar -lo dice usted, no lo digo yo, yo lo voy a leer y usted me lo permite, como esto es público- usted habla de un tripartito que marcará la política del PSOE.
Ese partido que no va a afrontar la crisis, que comparte política macroeconómica con el PP y que no se renuevan.
¿O dónde estaban ustedes?
Supongo que se dirige a los compañeros, porque nosotros, los del PP, sí que denunciábamos la situación cuando Zapatero nos bajaba, nos echaba mano de las pensiones y del sueldo y nos quemaba el futuro.
¿O dónde estaba mientras se daba dinero a la banca, a la banca, señor Morera, que usted está diciendo, o se daban diariamente o se desnonaven diariamente 30 familias en nuestra tierra?
¿Dónde estaban todos ustedes?
Pues estaban, dice usted, dice usted, en los consejos de administración de los bancos, de las empresas públicas o en las direcciones generales que está intentando ocupar de nuevo.

¿Qué penitencia ha hecho el PSOE?
, dice usted, señor Morera.
Esta es su reflexión sobre la situación económica que nos ha llevado a donde estamos.
Y esto lo dice usted y yo, si usted me lo permite, en este momento lo hago mío como reflexión.
(Remors)

El senyor president:

Senyor Morera, anem a callar, anem a callar un poquet.

La senyora Sánchez Cortés:

Las dietas de veintiún consejeros son dinero, más o menos son dinero que en este momento cuesta mucho de conseguir y de presupuestar, señoría.
Y las televisiones, las televisiones, otras televisiones como la estatal, ¿cómo se saneó la televisión estatal?
¿Cómo funciona económicamente la televisión estatal?
Pues, mire, señoría, en su momento, le tengo que recordar, que el estado asumió los 7.
000 millones de deuda que la Televisión Española había generado, un gobierno socialista que, claro, fue a engordar esto que sufrimos todos, como usted muy bien dice.
Y se hizo una reducción importante, se acopló una plantilla para poder subsistir la televisión.
Algo similar a lo que en este momento podemos hacer.
Y se lo digo otra vez.
En aquel momento, nadie de todos ustedes se rasgó las vestiduras y ahora se las intentan rasgar.
Estamos ante un sistema, una ley y un modelo que no nos hemos inventado aquí, en la Comunidad Valenciana, sino que estamos sacando y extractando de estas leyes, entre ellas de la estatal, el que consideramos más interesante para el buen funcionamiento de nuestra televisión.
Y, por lo tanto, creemos que ustedes, en una consideración especial, deberían de apoyarla.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sánchez.

Senyories, se suspén la comissió per un minut.
Pregue als portaveus s'apropen un moment a la taula.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Per sort no ha passat res.

Senyories, es reprén la sessió.

Passem al bloc 8 que és del Grup d'Esquerra Unida.
(Veus)

Senyories, per favor.
Senyories, per favor.
.
.
Vinga, a vore si al final hauré de cridar a algú a l'ordre.

Senyories, es reprén la sessió.

Té la paraula la senyora Sanz per a defensar el bloc 8.

La senyora Sanz Alonso:

Gracias, señor presidente.

Bien, es el último bloque.
Y en este bloque hay temas que entiendo que son sustanciales para la ley que cerramos, pero para la ley que abrimos también.

Porque yo lo primero que me pregunto, como lo hice también en el pleno de la enmienda a la totalidad, es si en algún momento estas Cortes vamos a saber por qué se ha generado esa deuda financiera de 1.
700 millones en Radiotelevisión Valenciana.
Porque aquí se habla, al finalizar este bloque, de toda una serie de artículos que tratan del proceso de disolución y liquidación de Radiotelevisión Valenciana; de la creación de una comisión de liquidación, elegida por el Consell y, lógicamente, disuelta también por el Consell, que realice todas las tareas de disolución y de liquidación.

Pues mire, nosotros lo que estamos planteando es que si estas Cortes han de tener…, y ustedes tienen voluntad -y deberán decirlo ahora- de que estas Cortes conozcan por qué hemos llegado a esa deuda y de que, realmente, esta ley no se convierta en una ley de punto final, donde no hay responsabilidad alguna sobre cómo se ha gestionado Radiotelevisión Valenciana, nosotros lo que planteamos es que esa comisión de liquidación, que deberá ser elegida por Las Cortes -en nuestra enmienda-, deba presentarnos cuál ha sido el proceso por el cual hemos llegado a esa deuda en el ente público, dónde han estado los elementos que han generado esa deuda y el tipo de gestión que ha generado esa deuda; que seamos conscientes de lo que ha pasado para que no se vuelva a repetir y que den información a estas Cortes.
Tres personas, elegidas por consenso, que nos den luego…, y, si no, por mayoría de tres quintos, que nos den luego -que nos den luego- información de eso, antes del proceso de liquidación.

Y entendemos que eso se puede hacer, que se puede hacer paralelamente al cierre y a la liquidación de la empresa.
Pero, al menos, que esta cámara, que estas Cortes -y, si se quiere, a través de la comisión de control de Radiotelevisión Valenciana- tenga información de lo que ha pasado.
Porque aquí hay responsabilidades.

Y nosotros pedimos que no se dé carpetazo y que se asuma lo que se tenga que asumir para que luego podamos empezar sabiendo qué es lo que no tenemos que hacer.
Y porque, además, sería incomprensible que se cierre con una deuda de este tipo, una deuda financiera de 1.
200 millones, la Radiotelevisión Valenciana sin que sepamos por qué se ha originado ese boquete en las finanzas del ente público.

Bien, pues eso para nosotros representa un elemento fundamental dentro de las enmiendas que conforman este apartado.

Y, lógicamente, hablamos de sostenibilidad.
Claro que hablamos de sostenibilidad.
Por eso estamos, porque miramos también al futuro y porque queremos mirar al futuro.
Y Radiotelevisión Valenciana en el futuro tiene que ser sostenible.
Y, por eso, planteamos que una parte importantísima de la programación -que nosotros decimos que debe ser, al menos, del 50%- se base en la producción propia; se base en la producción propia porque tenemos instalaciones, tenemos medios y tenemos profesionales para poderla desarrollar.

Como, igualmente, planteamos que toda la capacidad y las sinergias que tiene Radiotelevisión Valenciana puedan conveniarse, trabajar, desde el punto de vista del ahorro de costes, con empresas audiovisuales valencianas en coproducciones y en otro tipo de elementos para la programación que puedan implicar mayores ingresos para la radiotelevisión pública.

Y como entendemos que la base de la seña de identidad de los valencianos, de nuestro medio ambiente, de nuestra cultura, etcétera, también es la base para…, y la programación infantil y juvenil, de una programación propia para el futuro.

Por lo tanto, para nosotros, la base de la sostenibilidad se basa, precisamente, en la producción propia.
Lo cual no quiere decir, lo cual no quiere decir que del resto que no sea producción propia no estemos planteando que un 30% se otorgue a las empresas audiovisuales valencianas, precisamente para impulsar ese sector que es fundamental para nosotros y que, además, generaría…, reforzaría la calidad del audiovisual valenciano y reforzaría también los puestos de trabajo.

Y, miren, efectivamente que las obligaciones de un servicio público se refieren y deben tener en cuenta unos principios de pluralidad; unos principios de pluralidad que se tienen que dar en todo lo que sea la cobertura de actos oficiales del Consell, actos institucionales, acontecimientos sociales, declaraciones públicas, etcétera, etcétera.
Pero nos extraña sobremanera que ustedes planteen, en su artículo 42.
1, apartado g, que además se incluyan los programas que mandate el Consell.
Quiero decir, que vamos a ver, ¿de qué estamos hablando?
; ¿de que esto va a ser un vehículo para el partido de turno, que realmente va a haber una objetividad dentro de la información…; o de qué estamos hablando?
Porque nos sorprende sobremanera que se hayan atrevido a poner eso, y redactado de esa forma, dentro del texto de la ley.

Bien, nosotros entendemos también que debe haber un cumplimiento estricto de los principios de libre competencia y de igualdad de oportunidades.
Y, en ese sentido, entendemos que todo aquello que se contrate, la compra de derechos, documentales y películas que se puedan hacer, etcétera, etcétera, se muevan bajo unos principios que se asienten en la ley; unos principios que debe primar la calidad de proyectos, oportunidad, adaptación a la programación establecida, y que sean condiciones que, por lo menos, sean transparentes a la hora de seleccionar los programas, los proyectos o las compras que se tengan que hacer.
Evitemos, como antes decía, los Triskel y los Teconsa.

Estamos planteando también que se eliminen las cláusulas de confidencialidad de los contratos que realice en un futuro Radiotelevisión Valenciana, que no son factibles, con dinero público y que nosotros estamos en contra.

Y hemos también introducido, dentro del contrato programa, la idea de que el contrato programa se atenga al mandato marco y que sean debatidos y aprobados por Las Cortes en el tiempo que queda de aquí al 1 de enero, donde debería estar reflejado el contrato programa en los presupuestos de la Generalitat valenciana; y que, perfectamente, cabe en el tiempo que nos queda después de la aprobación de la ley.

Yo, sin más… Luego, si acaso, ampliaré en el turno que me toca de contestación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Bé, en primer lloc recordar que el que havia dit abans.
.
.
Jo crec que no estem a cop de titulars, per a res.
I voldria aclarir-ho.
Perquè jo el que he dit, en primer lloc, que no sóc membre del Consell, tan sols del Grup Parlamentari Popular.
I he recalcat, i torne a recalcar, la independència, la independència que marca el nostre projecte de llei quant al Consell, als grups parlamentaris populars, als agents econòmics i als agents socials.
No busque titulars fàcils, per a res.
I no vull que algun titular puga entendre el que vosté ha dit i no entendre el que jo he dit.
Crec que ha quedat prou clar.

A banda, a banda, vull llegir-ho, vull llegir-ho perquè són aspectes destacables de la nostra llei.
Perquè ací parla de «la reconocida competencia profesional o empresarial que hayan desempeñado durante un plazo no inferior a cinco años en órganos de administración, alta dirección, control o asesoramiento, o que tengan méritos relevantes en el ámbito de la comunicación, la cultura, la función docente o investigadora».
No parla de res més; ni del PP, ni del PSOE, ni d'Esquerra Unida, ni de Compromís.

I, després, parla de les incompatibilitats -que li deia-: «Incompatibilidad con la condición de miembro del Consell, de miembro de Les Corts o con el ejercicio de cualquier cargo de elección o designación política y con el ejercicio de funciones de alta dirección en partidos políticos o sindicatos».
Esta última previsión resulta novedosa, no existiendo en la legislación anterior ninguna previsión similar.
Por lo tanto, crec que esta llei.
.
.
És que fa palés el que es vullga desvincular.
Per tant, no entenc per què a vostés no els pareix una llei transparent i una llei.
.
.
Però, bé, estan vostés en el seu dret.

Vosté.
.
.
Parlaven dels informatius.
Bé, els informatius, com està clar en la legislació -la Llei 7/2010, de 31 de març, general de comunicació audiovisual- fins a este moment, prohibix en el seu article 40 que els ens que presten el servei públic de comunicació audiovisual i les seus societats prestadores puguen cedir a tercers la producció i edició dels programes informatius.
I encara aixina n'hi han quatre autonomies que ja els han cedit, sense haver fet cas ni tan sols de la llei.

Per tant, per què s'està fent?
Per què s'ha de treballar amb caràcters de tindre una llei sostenible, en la situació en què estem.
¿Per què ho han fet estes comunitats, inclús abans que es puga modificar eixa llei que diuen vostés que s'està modificant, inclús abans?
Perquè no n'hi ha manera de poder.
.
.
(Veus) No, no.
No senyor.
El senyor.
.
.
, comunitat d'Aragó no era del PP quan ho va fer; era del Partit Socialista, a qui crec que vostés coneixen prou.
Per tant, la incoherència, torne a insistir, és el que és, i cada u veu el que estem fent.

Quan vosté em parlava dels audiovisuals, els continguts dels audivisuals.
Bé, jo crec que ací, ací, està clar en la nostra llei -en la nostra llei- que.
.
.
A vore, en la lletra h de l'article 2.
2 del projecte ja s'arreplega, com a objectiu general del servici públic de ràdio i televisió, promoure la difusió i coneixement de les produccions valencianes.

En l'article 26.
2 del projecte estableix l'obligació de Radiotelevisió Valenciana de reservar el 20% del seu temps d'emissió anual a la difusió d'obres audiovisuals i cinematogràfiques valencianes, sense perjudici -sense perjudici, senyora Sanz- que el contracte programa contemple exigències addicionals, a fi de promoure la difusió d'obres valencianes i de productors independents.

A la seua vegada, l'article 28.
2 del projecte establix que Radiotelevisió Valenciana recolzarà la creativitat i la producció audiovisual, impulsant la indústria cinematogràfica i audiovisual valenciana, a través de la compra de drets i/o la producció de curts, llargmetratges, etcètera.

Per tant, senyora Sanz, el contracte programa és el que podrà fer que es puga ser més o menys.
Per què li ho dic això?
Perquè la llei, torne a insistir, és una llei per a molts anys.
En canvi, el contracte programa es modificarà cada tres anys.
I en eixos tres anys.
.
.
Ara podríem partir, a la millor, d'un 20% com a mínim.
Per què?
Perquè estem en la situació que estem.
A la millor d'ací tres anys, en l'altre contracte programa, no seria el 30 ni el 50; a la millor seria el 60, senyora Sanz.
Es que hem de treballar en una llei que siga per al futur.
I després està el mandat marc i el contracte programa que és el que definirà estes coses que vosté vol que es posen en la llei; que crec que no és el marc oportú per a concretar tant com vosté vol en les seues esmenes.

Després, vosté parla també del consell audiovisual.
El consell audiovisual, en l'esmena que vosté ens presenta.
.
.
Doncs, tornem a insistir en el mateix; establir en el text de la llei el mandat per a la creació i regulació del consell d'audiovisual de la Comunitat Valenciana està fora de lloc.
Ja n'hi ha un article, l'article 56.
3 de l'Estatut d'autonomia i l'article 5 de la Llei 1/2006, de 19 d'abril, del sector d'audiovisual, que és el que està regulant el que vosté demana.
Jo crec que un altre tercer mandat per a la seua creació seria excessiu, redundant i que no fa falta -i que no fa falta-.
Eixa és la nostra opinió.

Després també ens ha parlat de la fusió i ens ha parlat de la liquidació.
Quant a la fusió i la liquidació, jo el que li volia dir que el que vosté demana ací és contrari a la legislació mercantil, en concret a l'article 39 de la Llei 3/2009, de 3 d'abril, de modificacions estructurals de les societats mercantils.
Per tant, no li podem acceptar eixa esmena que vosté diu que aprove els estatuts.
.
.
; bé, vol modificar la disposició transitòria per al procés de fusió.

I, després, també volia recordar-li -volia recordar-li- que això de nomenar administrador provisional únic al director o directora general quan aquell és nomenat per a fer-se càrrec provisionalment de l'administració -l'administrador provisional, evidentment- i la representació d'eixa societat fins, precisament, el nomenament dels membres del consell d'administració, entre els quals es troba, precisament, eixe director general.
.
.
Si açò és previ a.
.
.
, no pot ser el que vosté està demanant en esta llei.
Perquè, precisament, l'administrador provisional és previ a.
.
.
Per tant, no li veiem coherència tampoc a la seua esmena.

I, després, quant al que vosté vol modificar, l'apartat 2 de la disposició transitòria segona, jo li diria que no és funció legal.
Els liquidadors, els liquidadors.
.
.
, és de caràcter tècnic, administratiu i de pura i simple gestió, limitada a la gestió, direcció i representació de l'entitat pública en liquidació, pel que, a diferència dels membres del consell d'administració de la nova societat, no es pot justificar l'elecció per Les Corts mitjançant una majoria reforçada, com proposa la seua esmena.
Perquè això no és una funció legal, és un ens públic.
Per tant, ha de ser com s'ha fet.
Per tant, no podem aprovar-li, com li deia, eixes esmenes,.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
però sí la 136, la 137 i la 115 del bloc anterior.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Barrieras Mombrú:

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

La presidència vol recordar també que en este bloc hi ha una esmena (una diputada diu: «Transaccional») que és la 153, que forma part de la transaccional que ha firmat el Grup Popular, el Grup Socialista i Esquerra Unida, junt a la 151 del Grup Socialista.

Per tant, la 153 està retirada.

Té la paraula.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, sí.

Gracias, señor presidente, efectivamente.

Mire, señora Barrieras, yo le tengo que decir muy claro que usted ha venido a decir que la sostenibilidad es la justificación de la privatización de Radiotelevisión Valenciana.
Porque si ustedes, al menos, no garantizan que dentro de lo que ustedes consideran servicio público están los informativos, ¿qué es lo que garantizan como servicio público?
O sea, si ustedes dicen que hay otras televisiones autonómicas que ya la han privatizado porque, si no, no son sostenibles, entonces, ¿qué es lo que ustedes consideran como servicio público si no es la información que se da a la ciudadanía?
Vamos a ver.

Entonces, claro, a partir de ahí ¡no nos digan que la futura Radiotelevisión Valenciana va a ser servicio público!
¡Porque están engañando!
Porque si algo tan elemental como es la de dar la información de lo que sucede a la ciudadanía no va a obedecer a criterios de servicio público, no va a obedecer a eso, a criterios de intereses generales, a criterios de respeto por la objetividad y la pluralidad informativa, porque no nos garantiza que su privatización o su externalización así, al final, obedezca a esos criterios, díganos usted qué entiende y hasta dónde abarca el servicio público de la Radiotelevisión Valenciana futura.
¡Dígalo!
Dígalo con claridad porque nosotros no lo vemos por ningún sitio.
Mire, eso por una parte.

Que es el contrato programa quien tiene que decir en un futuro qué parte va al sector audiovisual, pues, mire, ¿y por qué no la ley?
¿Por qué no la ley?
¿Por qué no llegar a ese 30% de lo que no sea producción propia?
Porque es que a ustedes, seguramente, tampoco le salen las cuentas de lo que tienen que conceder a las empresas amigas.
¡Ese es el gran problema!
No se amparen en temas legales, no se amparen en temas de competencia, porque no es verdad, porque no es verdad.

Y mire, a nosotros, cuando se ha redactado este apartado del proceso de liquidación, nosotros eso no lo decimos porque nos dé la gana o pensemos que es mejor, es que nosotros también buscamos abogados que nos puedan asesorar.
Y yo le aseguro que esa parte está asesorada por juristas, y esa parte está contrastada con juristas, tanto como lo que usted me está diciendo.

Por lo tanto, cuando nosotros estamos planteando esa posibilidad de que las tres personas con misión liquidadora nos den cuenta aquí, a estas Cortes, de por qué tenemos ese boquete, eso, eso ha sido contrastado, y eso no conculca ninguna ley, ninguna normativa legal, ninguna normativa de liquidación, ¡nada!
, ¡absolutamente nada!
Lo que hay es por parte de ustedes la voluntad de que no haya transparencia en esta ley que estamos cerrando, en esta etapa que estamos cerrando y en esta etapa que abrimos nueva.
Eso es lo que hay detrás, no hay una conculcación de leyes.

Y, por tanto, lo que ustedes están demostrando es la falta de voluntad a que se conozca lo que ha pasado en tiempos pasados y, por lo tanto, de que sepamos lo que no tenemos que hacer en tiempos futuros.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

A vore, senyora Sanz, jo, el que vosté comenta, doncs, jo li ho dic, és molt fàcil; se'n va vosté a la llei, article 2, funció de servici públic i objectius generals.
Ahí té el punt dos: «els objectius generals del servici públic són els següents.
.
.
».
No vaig a llegir-los perquè, si no, se me n'aniria el temps que em queda.

Per tant, ahí ho té ben explicat la funció del servici públic, què és el que comprén, que ací diu la producció de continguts, l'edició, difusió.
.
.
Bé.
No vaig a llegir-ho perquè vosté de segur que s'ho ha llegit però, si de cas, li ho dic on està perquè s'ho torne a llegir.

A vore, si les altres comunitats -a les quals em referíem- han considerat que privatitzar eixos servicis, que són els informatius, era el que ells necessitaven per a fer la seua televisió sostenible, no té res a vore amb la nostra Comunitat Valenciana.
Jo he dit que nosaltres hem de fer ací, a la Comunitat Valenciana, una televisió sostenible, no he dit que per això s'haja d'externalitzar les informatius.
¡Per a res!
Això jo no he dit, ¿no?
Per si hi haguera alguna confusió perquè, de vegades, parle tan de pressa que, després, es poden vostés confondre amb el que dic.
El que hagen fet això estes comunitats no té res a vore amb el que farà esta comunitat.
Bé.

Després, vosté ens parla del tema de la liquidació.
Bé, la liquidació sap perfectament que els liquidadors són tècnics, són professionals.
.
.
Per exemple, la d'EMARSA, la d'EMARSA.
¡La d'EMARSA han sigut precisament els liquidadors els que han trobat, els funcionaris, que són els que han trobat tot.
.
.
!
Per tant, és que em pareix tan lògic, tan lògic.
(Rialles) Sí, sí, sí.

El senyor president:

Per favor, respecten la intervenció.

Deixen la senyora Barrieras que diga el que crega convenient.
(Remors)

La senyora Barrieras Mombrú:

Estava la senyora Sánchez en eixa comissió.
¡Jo no!
¿Eh?
Jo no estava però m'ho han contat, i, evidentment, l'interventor i el secretari van ser els que.
.
.
Però, bé, estem en la televisió, estem en la televisió, anem al que ens interessa -com dia el senyor de Compromís-, que quan parlem del que siga no interessa, però quan a ell li toquen.
.
.
¿eh?
, aleshores, diu: «no, parlem de la llei, parlem de la llei.
» Doncs, parlem de la llei.

A vore, vosté parla del contracte programa.
En el contracte programa jo crec que és important que s'identifique de manera concreta i expressa els continguts del servei públic perquè a efectes de finançament i d'acord, tal com diu el capítol IV del projecte, «la compensació amb càrrec als pressupostos de La Generalitat sol pot cobrir el compliment de les obligacions de servei públic.
Per tant, s'establix que les compensacions amb càrrec als pressupostos no podran superar el cost net del servei públic prestat corresponent a l'exercici pressupostari».

Radiotelevisió Valenciana deu disposar de separació de comptes per activitats, com dur un sistema de comptabilitat analítica que separe la imputació d'ingressos i costos de l'activitat de servei públic dels continguts comercials i de les restants activitats.
Per això, el contracte programa identificarà de manera expressa els continguts del servici públic que vosté m'estava comentant abans.

Jo, senyora Sanz, només li vull dir una cosa.
Esta llei és una llei que té independència, és una llei on es reforça la capacitat de control de les Corts Valencianes, on estem representats tots els valencians, tots els valencians, que té un mandat marc on es regularan els objectius generals de la funció de servici públic per un període de nou anys per adaptar-lo a les exigències de la legislació bàsica.

Per tant, jo torne a insistir que encara estem a temps d'aplegar a acords perquè crec que els valencians i valencianes ens ho agrairan.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Barrieras.

Passem al bloc número 9, del Grup Parlamentari Socialista.
La presidència vol deixar constància que l'esmena 232 ha sigut retirada pel senyor Moreno per a facilitar un acord de transaccional del seu grup i el Grup Parlamentari Socialista.

Per tant, per a la defensa de la resta d'esmenes, des de la 208 a totes les que li queden, té la paraula el senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo vaig a donar per sentat que vostés, a banda dels advocats que els defensen en el casos de corrupció, parlen amb algun altre jurista.
Vaig a partir d'eixa premissa.
I, a més, vaig a partir d'una segona premissa un mica més agosarada, que és pensar que la senyora De Miguel va a escoltar-me -¡espere!
, ¡espere!
- amb atenció i amb estima perquè açò que li vaig a explicar ara, si vosté fa una miqueta l'esforç d'escoltar-ho, doncs, igual ens fem tots un favor.
Encara que la llei continue sent una llei antidemocràtica però, almenys, jo crec que esta part del ridícul -crec- se la poden estalviar.

Mire, vostés han inclòs en les disposicions addicionals el manament marc, el primer manament marc.
Perquè ens entengam.
Vostés van a fer una televisió que la dirigirà un consell d'administració, un director general, que el nomenaran vostés a soles, que la fiscalitzarà una junta general, que serà el seu propi govern i que només respondrà en poquetes coses -i quan vullga- davant un parlament que vostés controlen manu militari i que reunix les comissions de control quan ja no li queda més remei i les de comissions quan la cosa ja és de jutjat de guàrdia.
Eixe és el panorama.

Dins de tot això, encara han decidit anar una miqueta més lluny, ¿val?
, que és on jo crec que igual vostés haurien de dir, «¡ei!
, tampoc és per a tant», que és encastar dins de la llei el manament marc.
Mire, el manament marc és un instrument que dota la llei que estem a punt d'aprovar i que estem en estos moments en tràmit, és un instrument que està en eixa llei, que encara no està en vigor.
Vostés no poden incloure el manament marc en una llei perquè no hi ha una cosa que s'anomena «mandat», no existix cap mandat legal per a fer-ho.
Primer han d'aprovar la llei que té el mandat i, després, procedir a aprovar el manament marc.
És aixina de fàcil.

Però, si a més, volen que parlem, a banda d'una qüestió mínima de rigor jurídic, d'un poquet de qualitat democràtica, mire-ho d'esta manera.
La llei que vostés proposen, senyora De Miguel, diu que el manament marc, que serà l'instrument que d'alguna manera constrenyerà el contracte programa i el desenvolupament de la televisió valenciana, el manament marc, la llei prèvia a eixe manament marc -que és la que vostés proposen- diu que el confeccionaran Les Corts, que es debatrà en Les Corts, que s'aprovarà en Les Corts i que tindrà una durada de nou anys.

I vostés, en un ataquet d'estos que mos tenen tan acostumats de totalitarisme, en lloc de -el que diu la seua llei, ¿eh?
- «debatrà Les Corts, aprovarà Les Corts, confeccionarà Les Corts», vostés fan un manament marc que el confecciona el govern, que el debat el govern i que només el duen a Les Corts perquè l'aproven per darrere, per la porta de darrere, en una disposició addicional.
És absolutament insostenible i ho recorrerem, perquè és una barbaritat.

El Consell usurpa, usurpa les funcions de Les Corts ¡que la seua pròpia llei li encomana!
¡És que són vostés del que no n'hi ha!
Per llei regulen això i, en la mateixa llei en què ho regulen, vostés mateixos s'ho conculquen.
¡Són el no va más!
No sé si m'he explicat.

Però, a més, per si no n'hi haguera prou, la seua esmena 234 diu que el manament marc no entrarà en vigor fins als 2013.
¿Quina pressa tenen?
¿Quina pressa n'hi ha?
¿Per què no aprovem primer la llei, i, després, immediatament, debatem, confeccionem i traguem endavant el manament marc?
Perquè vostés saben que van a fer una tele impresentable i volen evitar els màxims debats possibles sobre eixa tele impresentable millor.
No se m'acudix una altra explicació.

La segona cosa destacada en aquesta llei és, evidentment, la disposició transitòria en la qual vostés decidixen que els 1.
300 milions d'euros que han desaparegut ben desapareguts estan, «no hay que mirar al pasado porque a lo que hay que mirar es la futuro».
Cal mirar al futur però sense els 1.
300 milions dels valencians, cal mirar al futur, un futur que tenim arruïnat i que tenim empenyorat, però sense que ningú mos diga on han anat a parar 1.
300 milions d'euros.

Perquè vostés proposen tres liquidadors que els nomenen precisament aquells que més responsabilitat tindrien de tot tipus -li recorde que hui el protagonista és el senyor Olivas-, de tot tipus, de tot tipus, en què ha passat durant eixe temps, i s'oposen contradient el seu discurs grandiloqüent sobre transparència, «no volverá a pasar», «yo no he sido», «yo no era», «yo miraba», mos proposen tres liquidadors -que seran amics de vostés- en lloc d'acceptar que els tres liquidadors els proposen les Corts Valencianes, siguen tres tècnics, tres juristes, tres economistes de prestigi i que vinguen, després, a informar a les Corts Valencianes.
Continuen, altra vegada, sense vore on està el problema en este nou credo de la transparència que vostés han adoptat.

I si la qüestió és la carestia, senyora De Miguel, que, entre Price Waterhouse i Garrigues tenen vostés gastat mig milió d'euros en informes i auditors.
.
.
Jo conec tres amics seus, meus, del senyor Morera i de la senyora Sanz, que per ¡molts menys diners!
, ¡per molts menys diners mos liquidarien la Radiotelevisió Valenciana!
I, després, vindrien i mos explicarien on estan els diners.
Que, per cert, n'estic segur, igual que vosté, que estan tots.
.
.
, excepte el tema del papa, el de Triskel i els contractes d'Adriàtica i allò de.
.
.
Bé, en fi, que excepte tot el que ja sabem, que és una vergonya, de segur que la resta s'ho han gastat vostés correctíssimament.

Senyora De Miguel, alguna d'aquestes dos qüestions, ¿vosté creu que podríem arribar a algun acord?
¿Vosté serà capaç d'explicar-me per què el Consell decidix usurpar la confecció del manament marc que la seua pròpia llei, la seua pròpia llei li encomana, el debat que la seua pròpia llei li encomana i l'encasta per darrere?
¿Serà capaç de dir-me per què no vol que se comparega davant d'aquestes Corts i s'explique on han anat a parar 1.
300 milions dels valencians i les valencianes?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Moreno.

Senyora De Miguel, torn en contra.

La senyora De Miguel García:

Sí, señor Moreno, mire, vamos a ver, yo le voy a contestar a todo lo que usted ha preguntado.

Estoy de acuerdo con la señora Sanz que si esto se hubiera ordenado un poco mejor, pues no estaríamos aquí repitiendo lo mismo, lo mismo y lo mismo, y, desde luego, me hubiera facilitado usted el trabajo si me dijera las enmiendas a las que usted se refiere.
Pero como esa tarea a usted no le ha parecido, en fin, procedente hacerla.
.
.
Pero bueno, da igual, yo le voy a contestar igual.

Mire, en primer lugar, yo creo que es completamente ridículo, y perdone la expresión, que usted diga que el señor Rajoy incumple la ley con respecto al tema de junta general.

Sí, (veus) sí, pero es que, claro, vamos a ver, usted está lanzando aquí antes, después, en el intermedio y supongo que al final toda una serie de diatribas, y es usted tan exagerado en sus…, en fin, en sus posicionamientos, es usted tan…, en fin, tan exagerado en el discurso que usted…, que sale de su boca, que es que pierde usted credibilidad, por lo menos en mi concepto.

Porque, claro, es que no puede ser que su argumentario sea permanentemente el llevar las cosas a su último extremo y el decir que mientes…, en fin, insultar a la gente.
Yo creo que esa no es una cortesía parlamentaria y, desde luego, yo no voy a utilizar eso con usted, señor Moreno, de ninguna de las maneras.

Pero le voy a decir, mire, el señor Rajoy no incumple la ley, porque, entre otras cosas, que usted diga que un presidente de gobierno incumple la ley, cuando están absolutamente rodeados, lógicamente, de abogados de estado, etcétera, etcétera, pues, claro, es una cosa absurda y es ridícula.

Le voy a dar a usted la contestación exacta a lo que usted ha preguntado: no incumple la ley el señor Rajoy.
El Consejo de Ministros es la junta general de la corporación Radiotelevisión Española, y el consejo de administración se constituye en junta general, pero de las sociedades prestadoras del servicio, que son dos, señor Moreno, la Televisión Española y la Radio Nacional.
Y ese es el motivo.

Y le voy a decir más, ¿usted cree que la ley que ha venido al parlamento y que ha venido al Consell…, del Consell a les Corts Valencianes no está revisada de manera exhaustiva desde abogados del estado a personas que entienden de lo jurídico?
¿Usted de verdad cree y está convencido que el mandato marco no se puede poner en esta ley?

Pues, mire, se considera que la inclusión del mandato marco en la propia ley es adecuada, porque simplifica y acorta plazos, señor Moreno.
Se recoge en la ley y, además, cumple la exigencia del artículo 41.
1 de la Ley 7/2010, del 31 de marzo, general de la comunicación audiovisual, y que sea un mandato dirigido por Les Corts a Radiotelevisión Valenciana y que tenga carácter normativo.

Es que…, y se puede poner perfectamente en la ley.
Y así lo dicen los juristas.
Y yo, de todas las exageraciones, insultos y cosas que nos dice usted aquí con esa…, en fin, sencillez, facilidad y con esa alegría Macarena, pues, yo le digo y le recuerdo, y con todo el respecto me permito recordárselo, porque usted a lo mejor no tiene respeto o no le gusta mantener el respeto; a mí, sí.
Mire, ¡qué le vamos a hacer!
Somos distintos.
Cada uno es como es.

En la historia de la Radiotelevisión Valenciana, de todos aquellos…, en fin, motivos que se llevaron a los tribunales, y que ustedes han llevado tropecientos mil a los tribunales, los únicos que han sido condenados por manipulación informativa han sido ustedes, señores socialistas, cuando gobernaban.
Como les recordó el familiar de aquí, el señor Morera, quan el senyor Puig era el gos de no sé qué.

Es que fue el único momento en que se les ha condenado.
Es que con todo lo que ustedes han llevado a los tribunales, no se ha condenado nunca, se han sobreseído.
O sea, que de manipulación informativa, oiga, no den clases aquí que ustedes han sido condenados.

Es que, claro, ustedes se creen que aquí no hay memoria y que aquí no nos acordamos nadie de cuando ustedes gobernaban.
Pues nos acordamos, tanto en la comunidad, como cuando gobernaban en España, el señor Zapatero estos últimos años.
Es que nos acordamos, señor Morera, por lo tanto…, -perdón- (veus) señor Moreno.
¡No dé usted aquí tanta clase, hombre!

¿Que hay que mejorar?
Por supuesto.
¿Que esta ley mejora?
No me cabe la mínima duda.
¿Que vamos a llegar a acuerdo de los tres quintos?
Seguro.
¿Que si ustedes se esfuerzan un poco podríamos consensuar la ley?
Desde luego, pero ustedes no quieren.
Es que no quieren.

A nosotros no nos importa rectificar.
Eso que a usted le parece que hay que señalar… Oiga, estupendo que hayamos rectificado lo del director de la tele.
Fenomenal.
Naturalmente que se rectifica y claro que se mandan enmiendas, en todas las leyes, señor Moreno, en todas las leyes se mandan enmiendas…, se hacen del propio grupo parlamentario.
Naturalmente que se enmiendan las leyes del gobierno.
¡Faltaría más!

A lo mejor a ustedes eso no les cabe en la cabeza, pero eso se hace.
Es una…, en fin, desde el punto de vista democrático, por supuesto, bastante sano.
Y claro que se enmienda algo que no está bien.

Por lo tanto, yo creo que tanta clase y tanta historia, pues, a veces uno no tiene más remedio que tragarse lo que dice, señor Moreno, a veces uno no tiene más remedio que tragarse lo que dice.
En fin, porque no hablemos aquí de audiovisuales y de tal, porque a veces uno se pasa, ¿no?
Cuando uno se pasa de frenada, las cosas cambian, y mucho.

Lo de los liquidadores, como ha dicho la señora Sanz, -si es que, claro, repetimos y repetimos- se lo voy a volver a explicar en el tiempo que me queda.

Tal y como dice la legislación…, oiga, y si hay un error legislativo, pues, mire, muy bien, ustedes están en su derecho, no solo en su derecho, en su obligación, de recurrirlo y se tendrá que rectificar.
Muy bien.
Pero en lo que el Consell considera, en base a la legislación vigente, tendrán que ser los representantes que dicten el Consell, que serán funcionarios.
¿Por qué desprecian ustedes a los funcionarios tanto?
¿Por qué los desprecian tanto?
¿Por qué no creen ustedes que los funcionarios son absolutamente y perfectamente capaces y tienen una actuación moral y como toca?
¿Por qué?
¿Por qué?
Es que explíquemelo, señor Moreno.
Es que no lo entiendo.

¿Por qué creen ustedes que no son los liquidadores del estado, en este caso del Consell, que sean funcionarios los que pueden descubrir si hay algo indebidamente hecho, y los que además lo denunciarán como funcionarios que son?
¡Faltaría más!

No sé por qué tienen ustedes esa desconfianza permanente, tanto en lo profesional, como en este caso en los funcionarios.
Verdaderamente lo deben de llevar ustedes en el DNA y solo quieren ustedes que controles de los controles de los controladores.

Y, oiga, tengan un poquito de…, en fin, confianza, tanto en los funcionarios, como en los profesionales.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias a usted.

Señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyor president.

Senyora De Miguel, veig que l'han cridada per telèfon o li han enviat el recaet, i és bo que ho reconega.

Si el debat era: pot ser d'una societat anònima pública el consell d'administració, la junta general?
Vosté acaba de contestar: «Sí, en Televisió Espanyola així és.
» Fi de la història.

Era exactament el que li estava diguent i al tema que ens ocupa, que és: pot aquesta llei contemplar eixa possibilitat?
Sí.
Volen vostés?
No.
Per què?
Perquè volen controlar manu militari el consell d'administració i volen controlar la televisió pública.
Perquè vostés, i tenen raons per a tindre-li, li tenen pànic a la llibertat d'expressió i a la llibertat d'informació.

Concretament sobre això, mire.
.
.
, vull dir, nosaltres ja no recorrem, però no ho fa ningú, ningú recorre les informacions de Canal 9.
Vull dir, recórrer les informacions de Canal 9 és absurd, perquè el descrèdit en el qual han sumit eixa televisió i la vergonya que suposa la donen les audiències tots els dies.
És sinònim entre els seus propis votants de manipulació i vergonya, per això no arriben al 2% la major part dels programes i la major part dels dies.

Perquè va vindre l'altre dia el senyor Jaraba i va ser incapaç de dir-me quin dia va informar Canal 9 -de la imputació, no- del processament del senyor Hernández Mateo, o del processament del senyor Sanz, o de les gravacions i tot el que es va saber després que s'alçara el secret del sumari sobre el repugnant cas Blasco.
Vull dir, incapaç de dir-me el dia.
Per a què?
Però si és una cosa ja consolidada.
Jo no ho necessite.
.
.
Vosté ha d'acudir a una sentència d'un dia; jo, al dia a dia.
És aixina de fàcil.
Només he d'enxufar la televisió valenciana i ja tinc la prova que vostés són el sinònim de la manipulació i de la vergonya.

Mire, vosté parla de «simplificar y acortar plazos».
Simplificar i acortar plazos per a un mandat marc que ha de tindre una vigència de nou anys.
Vosté el que diu simplificar i acortar plazos és hurtar, hurtar, furtar a les Corts Valencianes, que els agradaria que no existírem, (remors) furtar-li la possibilitat de debatre.
Sí, ho sé perfectament.
(Veus) Si per vostés fóra, ni se constituirien, com no han constituït la comissió de control, la comissió de control durant huit mesos.

Vosté, si vol simplificar.
.
.
, el problema de vostés és que quan se posen a simplificar i acurtar els terminis, acaben en règims d'eixos que de tant en tant pareix que troben a faltar quan parlen del Frente Popular.
Vostés acurtarien tant que directament no n'hi haurien terminis, i no n'hi haurien ni tan sols processos.

Mire, quin problema té?
Li ho torne a preguntar, vol funcionaris?
Xica!
.
.
.
, vull dir, deixem en evidència!
Vol funcionaris?
Pose en la seua llei, que aprovarà vosté a soles pel que es veu, que eixos funcionaris compareguen davant de Les Corts a informar d'on estan els 1.
300 milions.
No ho farà.

El problema no són els funcionaris.
El problema és la transparència.
El problema és que vostés saben on han anat a parar eixos diners i saben que només eixiran.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
davant dels tribunals.

Gràcies.

El senyor president:

Senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Mire, señor Moreno, es que, en fin, sigue usted ahí con su música y, bueno, pues muy bien, es que no pienso entrar a ninguno de los histrionismos y exageraciones que usted dice.
Ya le ha dado usted, en fin, la medicina a su propio partido y usted sabrá, si quiere seguir así o no es su problema.
Yo no voy a entrar ahí.

Mire, ustedes han ido a los tribunales en numerosas ocasiones con respecto a la acusación de manipulación, y además me parece bien, es decir, yo creo que para eso están los tribunales, y no sé si es que usted desconfía absolutamente en la justicia.
Yo confío, y mucho.
Y ustedes en todas las ocasiones en que han ido a los tribunales sus denuncias se han sobreseído.
Yo, ¿qué quiere que le diga?
Eso es un dato que existe.
Oiga, pues vayan más, no sé…, en fin.
Pero bueno, lo que estoy aquí es constatando un hecho que ha ocurrido.

Y el hecho es que cuando estaban ustedes gobernando en la Comunidad Valenciana, los tribunales decidieron que efectivamente había habido manipulación en la información de los informativos en Canal 9.
¿No le gusta que se lo recuerde?
(Veus) ¿Qué quiere que le diga?
Pero eso ha ocurrido.

Y, por supuesto, señor Moreno, que nosotros queremos y estamos dispuestos a reformar y a cambiar aquello que haga falta.
¡Los que no quieren son ustedes!
¡Es que ustedes no quieren!
Se han constituido en ese tripartito donde presentaron este proyecto alternativo y, simplemente, es que no quieren hacerlo de otra manera.
Es que no quieren hacerlo de otra manera.

Les hemos aceptado alguna enmienda.
Las transaccionales, usted ha dicho cada dos que no.
Nadie sabe por qué muy bien, porque tampoco lo explica.
Pero bueno, oiga, de verdad, señor Moreno… De aquí al plenario esperamos, esperamos y tendemos una vez más la mano.

Porque, claro, señor Moreno, con ese discurso que usted se gasta, a lo mejor porque no le sale otra cosa o no encuentra otro argumentario que el permanente insulto y la permanente descalificación y la…, oiga, un poquito más de… no sé, de cuidado parlamentario en las formas, incluso en las cosas que se dicen, de verdad se lo digo.
O sea, aquí estamos todos de acuerdo en que no es nada personal, y hay que tener un poco de cuidado en las cosas cómo se dicen, en mi modesta opinión.

Porque, vuelvo a repetirle, es que exagera usted tanto y dice usted tanta barbaridad que pierde absolutamente toda credibilidad.

Vuelvo a repetirle lo de los liquidadores y vuelvo a repetirle el mandato marco, porque es de las enmiendas que usted ha traído aquí, efectivamente, en las dos que ha hecho más hincapié.
Y yo se las voy a contestar, como le he contestado lo del Consejo de Ministros.
Y, ¿a usted no le gusta esa respuesta?
Bueno, no sé, hágaselo ver o consúltela.

Yo le digo lo que hay, y es que el Consejo de Ministros es la junta general de la corporación que, a diferencia de la Radiotelevisión Valenciana, tiene dos sociedades, «dos», y por eso se puede constituir en junta general de las (inintel·ligible) … del servicio público la junta general del consejo de administración, en junta general.
O sea, ¿a usted no le gusta esa respuesta?
Pues yo qué sé que…, pero no tergiverse mis palabras y diga cosas que yo no he dicho.

Porque, de verdad, es que su discurso no tiene credibilidad…

El senyor president:

Muchas gracias, señora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

.
.
.
porque es absolutamente exagerado, manipulador y le da la vuelta a todo y nadie se lo cree, claro, ni usted, probablemente.

El senyor president:

Muchas gracias.

L'últim bloc, el deu, del Grup Parlamentari Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera, engloba des de la 209 i la resta d'esmenes que fins ara no han segut defensades.

Té la paraula, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Són 18 esmenes.
Jo crec que l'única transacció possible és que vostés retiren esta llei.
I vostés no han donat resposta al que els hem demanat que no és pot aprovar una llei tan neuràlgica per al nostre futur col·lectiu, per a la nostra identitat, per a la salut democràtica, que siga una llei consensuada.

I la nostra proposta és que consensuem un text davant la impassibilitat del Partit Popular en este tema.
Per tant, l'única possibilitat de transaccionar amb vostés és que retiren este text.

De totes les esmenes presentades a este punt, jo faré menció a la 235, que emmarca, al nostre parer, el que hauria de ser realment una exposició de motius rigorosa i amb visió de futur.

Una esmena per a passar pàgina a la destrucció, al desastre, a la fallida tècnica de Radiotelevisió Valenciana, dirigida per unes persones mediocres, imposades per la majoria absoluta del Partit Popular, que ha danyat, no només econòmicament, sinó la credibilitat de l'ens, ha fet que el servei públic siga un servei partidista i, per tant, si alguna xicoteta esperança hi havia per a encetar un nou camí que donara viabilitat a una radiotelevisió pública valenciana, vostés l'estan acabant de matar.

Perquè en la nostra esmena plantegem el que hauria de ser una autèntica llei de radiotelevisió valenciana, no com l'actual que no millora la de 1984, perquè en cap moment se parla i s'entén el que és un servei públic.
Vostés el servei públic l'entenen en diners públics per a beneficiar les empreses fiduciàries que van a constituir amb els nostres diners.

Tampoc se parla, i nosaltres sí que parlem en la nostra esmena, del que suposa el factor d'avantatge competitiu que suposaria una televisió pública per als productors, per als creadors, per al desenvolupament del sector audiovisual públic i privat, guionistes, actors, actrius, documentalistes, productors, estudis de doblatge, etcètera, etcètera.
És a dir, fer de la nostra televisió la locomotora del sector privat de l'audiovisual valencià.

Nosaltres parlem en esta esmena, la 235, de la necessària i significativa professionalització de la gestió empresarial i de l'exercici de la funció periodística, el que seria els consells de redacció.

És evident que nosaltres volem des de Compromís una adaptació de la llei de 1984 a l'actual marc normatiu.
Han passat moltes coses.
Estem d'acord que s'ha d'actualitzar, perquè han passat des de la directiva europea de 2010 a la llei valenciana del sector audiovisual.
Hi ha canvis normatius, el mercat s'ha fragmentat, estem en un món global, la comunicació ha avançat i nosaltres hem d'adaptar la nostra radiotelevisió pública als nous temps.
Però vostés han triat la pitjor opció.

Hi ha una cosa significativa, que és la migració de la nova empresa que no afegeix ni eficàcia en la gestió, ni transparència, ni seguretat per als treballadors, que és, des del nostre punt de vista, fonamental.
El que sí que veiem és opacitat i voluntat de perdre el que des del nostre punt de vista ha sigut un dels valors de la televisió, el know-how dels professionals, el coneixement i les seues capacitats.

No es diu res d'un element important des del nostre punt de vista, que és l'arxiu documental, sonor, d'imatges de Televisió Valenciana, que és patrimoni de tots els valencians.
Esta llei no té en compte el que diuen alguns organismes, com l'Acadèmia Valenciana de la Llengua respecte al valencià.
Vulneren vostés també disposicions en eixe sentit.

I en eixe sentit nosaltres creiem que l'actual llei no dóna cap garantia per a l'exercici de la independència de criteri i la professionalitat dels treballadors.

Pensem que estem davant una situació que és fàcilment canviable si hi hagués voluntat política per part del PP.
El que estem veient ací és simplement perpetuar una situació que mos ha portat a un fracàs, empitjorar, i nosaltres, sense dubte, des del Grup Compromís, considerem que no hi ha possibilitat de transaccionar mínimament res perquè tota l'estructura de la llei és negativa, està plena de redundàncies, de retòriques, però la finalitat que s'amaga davant esta llei és molt clara.
Amb diners públics, amb diners públics i opacitat beneficiar algunes empreses que seran beneficiades amb contractes i empreses fiduciàries, i nosaltres no tindrem possibilitat de conéixer l'ús dels diners públics a eixe tipus d'empreses amb eixes clàusules d'opacitat.
És el modus operandi que vostés han instal·lat de forma perversa en la nostra democràcia i que des de la justícia ens estan dient que eixe no és el camí a seguir.

Jo crec que vostés haurien de demanar perdó, rectificar i encetar un nou procés si de veritat el que volen és una radiotelevisió pública valenciana i de qualitat.
Tot l'altre és retòrica buida de contingut de la qual s'hauran de donar moltes explicacions a la ciutadania.

I des de Compromís els tornem a emplaçar a esta dinàmica que suposaria esgarrar esta llei, retirar-la i encetar una ponència ací, a Les Corts, per a vore un nou model de radiotelevisió pública que done una mínima esperança a tots els sectors, també a la nostra societat respecte al que hauria de ser una llei del segle XXI, i no esta llei que té més a vore en el passat que no en el futur.

El senyor president:

Gràcies, senyor Morera.

Senyora Sánchez, torn en contra.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidente.

Bueno, señor Morera, por fin se ha destapado, ha sido en la tercera intervención, pero bueno, se ha destapado su verdadera intención para con esta ley.
Estábamos…, le estaba diciendo durante todo el rato que a usted no le interesaba esta ley, no quería para nada pactar la ley, y usted lo ha reconocido.
Ustedes quieren una adaptación de la ley de 1984.
Y la realidad es que esto sí que es un atraso, señor Morera.

Nosotros presentamos aquí una ley nueva, una ley viable, una ley moderna, que ustedes pueden enmendar y que les hemos ofrecido acuerdos.
Pero, vamos, no tiene sentido en esta fecha y después de tantos años modificar una ley que está antigua ya de por si, su propia estructura de la misma, su propio modelo y su propia realidad.
Y, esto, pues sorprende especialmente.

Mire, una muestra de que nosotros sí que queremos consensuar esta ley con ustedes es que en este bloque les aceptamos una enmienda, la número 210, y es una enmienda que viene a redundar en algo que ya está previsto; pero bueno, vale, la aceptamos, primero como un gesto de nuestra intención de consenso y, segundo, como una realidad que cuando ustedes quieren que añadamos que los contenidos de radiotelevisión produzcan y difundan, sirvan como referencia al conjunto de la sociedad valenciana y a medios de comunicación europeos, pues nosotros decimos, vale, ponemos eso también, si ustedes se quedan más tranquilos ponemos eso también.
Y en este sentido les aprobamos esta enmienda.
Gesto importante de buena voluntad.

Señor Morera, no lo eche en saco roto, le pido en esta ocasión.
(Remors)

El senyor president:

Per favor, senyories, acabem la festa en pau.
Estava molt bé.

La senyora Sánchez Cortés:

Exacto, exacto, y sobre todo que es la última intervención, y verdaderamente pues ya estamos todos cansados.

Bueno, en este apartado a mí me llama la atención específicamente, por ejemplo, la 216, porque es paradójico que, dentro de los objetivos de programación que nosotros proponemos, es que la televisión valenciana emita los debates de Las Cortes y que ustedes digan que no.
¡Es que esto es!
¡Vamos!
Esto, vamos, es para colocarlo por lo menos en el libro de los Guinness o algo así que tenga un poco de carácter chistoso, porque vamos, o absurdo, o no sé en este momento como calificarlo.
Pero vamos, es para enmarcar.
No sé si nuestro grupo querrá, pero yo se lo propondré como anecdótico dentro de la historia de esta ley, que espero que la aprobemos pronto, si es posible con el consenso de todos, que es lo que nosotros seguimos queriendo.

También la 215, que hablan de la programación infantil a través de servicios en línea vendrá determinado por las… tal, tal, que proponen ustedes.
Bueno, esto está muy bien.
La programación infantil está garantizada a lo largo de la ley, dentro de la disposición adicional primera.
Y esto se hará pues como tantas cosas si hay disponibilidades económicas.
Pero, vamos, en este momento no se puede incluir, ni es necesario incluirlo en una ley que pretende regular, hablar de generalidades en estas cuestiones tan concretas.

Y también la 217, en la que volvemos a redundar, dentro de la disposición adicional, tanto como se ha hecho en la exposición de motivos, en principio, como se hace a lo largo del capítulo primero en la condición de servicio público de Radiotelevisión Valenciana.
Esta dentro de sus objetivos generales y fundamentales, y así se prevé en el articulado.

Señor Morera, no voy a cansar a toda la sala porque está dicho, y como la intención suya ni es consensuar, ni es llegar a transaccionales, ni es ni siquiera mirar, leer, atender a esta ley, pues, claro, no hay más ciego que el que no quiere ver, ni más sordo que el que no quiere oír.
Y yo estoy hablando con usted, efectivamente, y está mirando otras cosas porque no le interesa lo que le digo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sánchez.

Per a rèplica, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

És que crec que s'han equivocat de lletra, (rient) però bé, no és el meu problema.
Jo això de la cobertura institucional de Les Corts i altres d'això, s'ha equivocat de lletra, senzillament, i vull que conste en acta, perquè la nostra esmena va dirigida a una qüestió de «quan les condicions pressupostàries ho permeten».
I la nostra esmena diu que «garantirà un mínim suficient de programació infantil diària en horari adequat, com també a través dels seus serveis en línia, per tal de garantir els drets de la infància».
Bé, és una anècdota.

Torne a dir que no ens poden donar lliçons.
I efectivament nosaltres el que volem és una nova llei que adapte l'actual, la de 1984, en perspectiva de futur.
La seua és una regressió, una regressió total i absoluta, és perniciosa.
I dubte que fins i tot en tota la maraña que han creat vostés a través d'esta llei per a eludir el control públic a través dels contractes programa i empreses fiduciàries, això siga el que caldria en estos moments.

Ho seguirem, com hem seguit els seus comptes en el consell d'administració de 2010, els primers als quals hem pogut tindre accés, uns comptes, des del nostre punt de vista, fraudulents.
I prompte seran citats a declarar els consellers i el president del consell d'administració, que mai ha comparegut ací, per a donar compte de per què enganyaven els consellers d'administració.

És que vostés han de donar explicació de moltes coses.
No poden vindre ací a donar-mos lliçons amb eixa retòrica buida de contingut.
És que jo crec que vostés no són conscients del que està passant ací.
És que l'expresident de La Generalitat, el senyor José Luis Olivas, acaba de ser imputat d'un delicte gravíssim, i aixina des d'ahí fins a baix hi ha un rosari i açò és perpetuar el model d'opacitat que ha portat a tantes imputacions.

Presumpció d'innocència, clar que sí.
Responsabilitat política, és la que els falta a vostés.

Tots mos donen lliçons.
No ens donen lliçons, no ens poden donar lliçons.
Vostés, amb les seues majories, han portat a este país, a esta societat a la catàstrofe, a l'empobriment, a la ruïna moral, econòmica i social, i van a continuar perpetuant-ho amb esta llei que és d'una opacitat terrible.

No és un model públic, és un model d'opacitat per a acontentar amb diners públics unes poques empreses, no per a l'audiovisual valencià, no per als ciutadans valencians.
I el que haurien de fer és agarrar esta llei i esgarrar-la.

I diu que m'accepta una esmena?
Clar, s'havien oblidat parlar vostés d'Europa.
Afortunadament estem en Europa, afortunadament, i hi ha directives que obliguen.

Per tant, ja els anuncie que estarem molt vigilants de com se tramita esta llei, estarem molt vigilants de l'ERO que van a fer vostés, que no mos han deixat ni vore ni l'informe de l'empresa contractada, de l'informe de Price Waterhouse, ni res.
No hem pogut vore res.
Però aixina i tot la veritat s'acabarà imposant.
I açò no és una veritat, és ocultació i és mentida respecte als objectius que diuen que vostés volen perseguir amb esta llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidente.

Señor Morera, para concluir, una cuestión nos ha quedado clarísima a lo largo de este debate, y por lo tanto para el próximo plenario.
Y es que ustedes no quieren esta ley, no quieren ni siquiera hablar de la ley, y menos con el PP.

Pero, señoría, usted ahora habla de que nosotros… ¿de que nosotros tenemos responsabilidad política?
Ustedes que hacen un tripartito con el objeto de esta ley (veu del senyor Morera), no por la ley, ni por Radiotelevisión Valenciana…

El senyor president:

Per favor, respecten.

La senyora Sánchez Cortés:

…sólo por una cosa, y lo leo textualmente,…

El senyor Morera Català:

A vore.

La senyora Sánchez Cortés:

.
.
.
«este tripartito estará listo para desbancar a los populares de La Generalitat»…

El senyor Morera Català:

Però això ho ha dit algun mitjà subvencionat per vosaltres, no?

La senyora Sánchez Cortés:

Eso lo que dicen ustedes, eso lo dicen ustedes.

El senyor president:

Senyor Morera, està la senyora Sánchez.
(Rialles del senyor Morera)

La senyora Sánchez Cortés:

Repito, este tripartito utilizado, utilizado para esta ley.
(Remors) Y ésta es la cruda realidad con quien ustedes se alían.

Pero yo ya no sé que no le ofrezco ninguna credibilidad, espero que sea sólo como miembro del PP, no como persona.
Pero, bueno, yo por eso me he documentado de lo que hacen en los medios.
Y el otro día ya le nombraba un escrito que hacía un señor, que se llama Pere Mayor, a finales de junio, relativo al acuerdo con radiotelevisión.
Bueno, éste está así.
Y este señor le dice, porque yo creo sobre todo que va dirigido a ustedes, a los de Compromís, supongo que le conocen, ¿no?
Y les recuerda, y les recuerda que estos señores con los que ustedes se alían son los mismos que en aquella época, la época del gobierno del PSOE, y por lo tanto gestionando Radiotelevisión Valenciana, mangoneaban ya en la primera etapa de radiotelevisión.
Y su Amadeu Fabregat, más la corte de palmeros que entraron allí, y después en un tres i no res, cambiaron de señor como meros mercenarios y mercenarias.
«Les aseguro que los hay», les dicen a ustedes.
«¿O ya se les ha olvidado cuando ellos mandaban -“ellos” no somos los del PP, son otros-… (El senyor Morera diu: «Però açò és la llei?
»)

El senyor president:

Senyor Morera, per favor.
Perdone, senyora Sánchez.
Vosté ha dit tot el que ha vullgut i mai l'he tallat… (Protestes) (El senyor Morera diu: «Però sobre la llei.
») Permeta que parle la senyora Sánchez.
(La senyora Sánchez diu: «Esto es sobre la llei.
») Continue, senyora Sánchez.
(El senyor Morera diu: «La llei?
») (Veus)

Senyories, per favor.
Senyora Sánchez, continue.

La senyora Sánchez Cortés:

«¿O ya se les ha olvidado cuando ellos mandaban y las tropelías y mangarrufas que nos hacían?
Durante treinta y cuatro horas nos tuvimos que encerrar en los despachos del consejo de administración de Radiotelevisión Valenciana por la manipulación política que imperaba en esa casa.
» Y por eso tuvieron sentencias y no ahora.
Y ahora, muchos años después, todavía no ha dado la cara, y les dice, «¿Qué pasará?
En caso del incumplimiento del tripartido la reacción de Izquierda Unida, como siempre, dice, sería tragar.
Y espero que la de Compromís no fuese la misma.
» Eso dice este señor, y lo dejo como reflexión sobre la mesa.

Gracias.

El senyor president:

Muchísimas gracias, señora Sánchez.

Senyories, el debat ha acabat.
(Remors) Anem a prestar l'adequada atenció a les votacions, que són molt importants, que no tinguem d'estar rectificant.
D'acord?

En primer lloc, anem a votar les esmenes defensades per la senyora Sanz, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Votem, en primer lloc, si els pareix, l'esmena transaccional que engloba la 153 d'Esquerra Unida i la 151 del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor de la transaccional?
Gràcies.
Per unanimitat queda aprovada.

Ara votem l'esmenes 115, 136 i 137.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Abstencions?
Gràcies.
1 abstenció i 14 vots a favor.
Queden aprovades les tres.

Votem ara la resta d'esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida excloent, com és lògic, la 153, que ha sigut retirada.
Vots a favor de les esmenes?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Passem ara a les esmenes del Grup Compromís.
En primer lloc, l'esmena 21.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Gràcies.
5 abstencions, 9 en contra i 1 a favor.
Queda rebutjada.

Passem ara al bloc de Compromís, 53, 64, 66, 187, 209, 211 i de 213 a 219.
Vots a favor d'estes esmenes?
En contra?
Abstencions?
Gràcies.
1 vot a favor, 5 abstencions i 8 en contra.
Queden rebutjades.

El tercer bloc és la 125, 182 i 205.
Vots a favor?
En contra?
Gràcies.
1 vot a favor i 14 en contra.
Queden rebutjades.

Quart bloc… (Remors) Perdó, perdó.
Ara ha sigut el president el qui s'ha esvarat.
Tornem a votar el tercer bloc que és 125, 182 i 205.
Vots a favor?
1 vot a favor.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
1 vot a favor, 1 abstenció i 13 en contra.
Queden rebutjades.

Votem ara el bloc quart, que és la 123 i 212.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
1 abstenció, 6 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Votem ara l'esmena 119 i 121, que és del bloc quint.
Vots a favor?
Per unanimitat queden aprovades.

Votem ara l'esmena 210 del bloc sext.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Abstencions?
Gràcies.
9 vots a favor i 6 abstencions.
Queda aprovada.

I ara la resta d'esmenes no votades i que ha defensat el senyor Morera.
Vots a favor de totes elles?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Votem ara les esmenes del Grup Parlamentari Socialista.
En primer lloc, la 4, 44 i 237.
Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat queden aprovades.

Perdó, havíem de votar també la transaccional primera, però com no afecta, no passa res, la votarem després.

El segon bloc, resta d'esmenes excepte la 232, que està retirada i forma part d'una transaccional que anem a votar en este moment.
Vots a favor de la transaccional?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
Per unanimitat queda aprovada.

I ara sí, la resta d'esmenes del Grup Socialista no votades favorablement i que tampoc compren ni la 151, ni la 232, que han sigut transaccionades.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
7 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Per últim, les esmenes del Grup Parlamentari Popular.
En primer lloc, la 10, 12 i 143.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
Gràcies.
7 abstencions i 8 a favor.
Queden aprovades.

Les esmenes 55, 117 i 234.
Vots a favor?
En contra?
7 vots en contra i 8 a favor, queden aprovades.

I, per últim, les esmenes 80 i 23.
Vots a favor d'estes esmenes?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
(Remors) 231.
Què he dit?
(Remors) Perdó, volia dir 231.
La 80 i 231.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
1 abstenció i 14 vots a favor.
Queden aprovades estes esmenes.

Senyories, ara per agilitzar la votació dels articles, la presidència ha fet una agrupació tenint en compte que tinguen esmenes vives o no i que siguen de tots els grups.
De totes formes, si algú en el moment de l'agrupació no està d'acord que ho diga i s'esmena separant-la.

Votem l'article 1, que no té ninguna esmena incorporada.
Vots a favor de l'article 1?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
Gràcies.
6 abstencions, 1 vot en contra i 8 a favor, queda aprovat l'article 1.

A l'article 2 s'ha incorporat l'esmena 4 del Grup Socialista i la 10 i 12, del Grup Parlamentari Popular, però queden esmenes dels altres grups.
Proposem votar conjuntament l'article 2, el 3, el 4 i el 5.
Hi ha algun inconvenient?
No.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats.

L'article 6 no té esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
Un article que no té esmenes és aprovat per 8 vots a favor i 7 en contra.

Passem a l'article 7, 8, 9 i 10, advertint que l'article 9 té incorporada l'esmena 44 del Grup Socialista.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats els dos articles.

L'article 11 només té pendent una esmena que és del Grup Socialista, però el votem a banda.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
8 vots a favor i 7 en contra.
Queda aprovat.

L'article 12, 13, 14 i 15 tenen esmenes de tots els grups i al 13 s'ha incorporat l'esmena 55 del Grup Popular.
Vots a favor d'estos articles?
Gràcies.
En contra?
8 vots a favor i 7 en contra.
Queden aprovats estos articles.

L'article 16 no té ninguna esmena presentada.
No obstant, ¿vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat l'article 16.
(Remors) Me pareix molt bé.

L'article 17, 18 i 19.
A l'article 17 s'ha incorporat l'esmena 80 del Grup Popular.
Vots a favor d'estos tres article?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats.

L'article 20 i 21.
Vots a favor d'estos articles 20 i 21?
Si volen conjuntament.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Queda aprovat l'article 20 i 21 per 7 vots en contra i 8 a favor.

A l'article 22, este l'anem a proposar a part perquè té moltes esmenes, s'ha incorporat l'esmena 117 del Grup Popular, la 115 del Grup d'Esquerra Unida i la 119 de Compromís, però queden esmenes vives.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Ninguna.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat este article.

L'article 23 té esmenes vives.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

L'article 24 s'ha incorporat l'esmena 128 de Compromís.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor.
(Remors) Senyories, per favor, que me despiten.
8 vots a favor i 7 en contra.
Queda aprovat.

A l'article 25 i 26 està incorporada l'esmena 136 i 137 d'Esquerra Unida.
Si no hi ha inconvenient els votem els dos conjuntament.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats els dos articles.

L'article 27 no té esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.

Si la presidència ho haguera sabut, haguera pogut votar els tres conjuntament, però tampoc m'ho han demanat.
(Remors) Però si ho demanen ho prendré en consideració.
(Remors) No, no.
Si ho demanen… (Remors) Senyories, presidix la presidència.
Pregue un respecte a la presidència.
Si ho demanen ho estudiarem.

Votem l'article 28, 29 i 30.
A l'article 28 s'ha incorporat l'esmena 143 del Grup Popular i la 30 és una transaccional a la 151 i 153 d'Esquerra Unida i del Grup Socialista.
Vots a favor d'estos tres articles?
Gràcies.
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats el 28, 29 i 30 transaccionat.

Al 31 no hi ha esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat este article.

L'article 32, que només té una esmena de Compromís, però que podem votar conjuntament amb el 33, 34 i 35.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats estos articles.

El 36, 37, 38 i 39 no tenen esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovats.

L'article 40, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

El 41, que tampoc té esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

El 42.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat el 42.

El 43, que no té esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor, queda aprovat.

Articles 44 i 45.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor, queda aprovat.

L'article 46 només té una esmena viva, que és del Grup Socialista.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

L'article 47.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
7.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

Disposició addicional primera, que té incorporada l'esmena 210 de Compromís.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovada la disposició addicional primera, que és l'esmena de Compromís.

Disposició addicional segona, no hi ha esmenes i la tercera tampoc hi ha esmenes.
Podem votar conjuntament.
Vots a favor?
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovades.

La disposició transitòria primera i la disposició transitòria segona i la tercera, que té una esmena del Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovades.

Ara procedix votar una nova disposició transitòria, que és l'esmena 232, transaccionada entre el Grup Socialista i el Grup Popular.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Moltes gràcies.
7 en contra i 8 a favor.
Se rebutja una esmena que el text… (Remors) Al levantar la mano.
No tengo inconveniente.
(Remors) Pues, pido disculpas, señora Sanz.
Vots a favor d'esta esmena transaccional, que és la redacció que planteja el Grup Socialista?
(Remors) Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
(Remors) El Grup Popular ha acceptat la transaccional del Grup Socialista.
Però estan en el seu dret de votar el que creguen convenient, no seré jo qui ho critique, faltaria més, faltaria més.
Per tant, queda aprovat per 8 vots a favor, 1 en contra i 6 abstencions la transaccional… (Remors) Senyories, per favor, que si no ací hi ha molt encara.

Passem ara a la disposició derogatòria única, que no té esmenes presentades.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovada.

Votem ara una nova disposició transitòria, -no, ja està votada- una disposició derogatòria que no té esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
7 vots en contra -gràcies- i 8 a favor.
Queda aprovada.

Després hi ha disposició final única, que és la que figura en el text.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovada.

I ara sí, hi ha una nova disposició final, que és l'esmena 234 del Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queda aprovada.

I ara continuem amb l'exposició de motius, amb la incorporació de l'esmena 237 del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
Doncs, molt bé.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del ple el dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, d'estatut de Radiotelevisió Valenciana

El senyor president:

Senyories, el següent punt de l'ordre del dia, finalitzada la votació, és la proposta del membre de la comissió que haja de presentar el dictamen davant del ple.
Propostes?
Sí, sí.
.
.

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, por parte del Grupo Parlamentario Popular se propone al presidente de la comisión, don Rafael Maluenda.

(El president parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora Sanz Alonso:

Era otro tema, que luego se lo digo.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Moltes gràcies.

La proposta no ha tingut ningun vot en contra i la presidència l'accepta.

La presidència recorda, recorda, que atenent el que disposa l'article 120 del Reglament de Les Corts, hi ha un termini de quaranta-huit hores per a mantindre aquelles esmenes que, havent sigut defensades, no han sigut incorporades o per a la presentació de vots particulars.
Però, donat que este és un projecte de llei que ha sigut tramitat pel procediment d'urgència, eixe termini és de vint-i-quatre hores, en compte de quaranta-huit com és habitual.
Ho advertisc perquè ningú quede en situació d'indefensió.
(Veus)

Sí, se puede notificar.
Pero se tiene que presentar el escrito para.
.
.
Pero se puede.
.
.
Faltaría más.
D'acord?

¿Para qué quería la palabra, señora Sanz?
(La senyora Sanz diu: «Precisamente para eso.
») ¡Ah!
, pues la tiene.

La senyora Sanz Alonso:

Bueno, manifestar que mi grupo mantiene las enmiendas para su debate en el pleno.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a usted.

Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

El mateix.
Manifestar que el meu grup manté les esmenes per al seu debat en el ple.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Nosaltres mantenim totes les esmenes.

El senyor president:

Perfecte que me pareix.
Però jo pregue a les seues senyories ho confirmen per escrit.

Senyories, finalitzat l'ordre del dia previst -una llarga sessió-, la presidència vol agrair no solament als membres de la mesa, sinó a totes les seues senyories, l'actitud que han adoptat en tot moment, en el debat, de respecte i de col·laboració, cada un defensant les seues postures.
També la presència dels representants dels mitjans de comunicació, l'assistència que hem tingut pel personal de la casa i també pels servicis jurídics del parlament.

Senyories, moltes gràcies.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 59 minuts)