Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para5 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 13 de
març de 2008.
Comença la reunió a les 11 hores i 45
minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 5/I.

Proposició no de llei sobre la
sol·licitud al govern central de la renúncia expressa
d'emmagatzemament de gas natural Castor en aigües del mar
Mediterrani enfront de la costa de Castelló, presentada pel Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 12.
248, BOC número 51)

El senyor president:

Buenos días,
señoras y señores diputados.

Vamos a dar comienzo a la Comisión de
Territorio, Medio Ambiente y Vivienda.

Tiene la palabra el secretario para pasar lista.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Primer punto del orden del día, como
tendrán todos ustedes, es la lectura y aprobación del acta de
la sesión anterior.
Si hay algo que modificar.
.
.
, si no, la damos
por aprobada.
Muchas gracias.

El senyor president:

A continuación, y con arreglo a lo que
acordó la mesa de esta comisión, pasamos a ver la
proposición no de ley presentada por el Grupo de Compromís,
con el número tres en el orden del día.

Tiene la palabra por quince minutos, la diputada
señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.
Bon dia.

Primer vaig a posar-vos en antecedents, vaig a
explicar-vos un poquet què és açò del projecte
Castor per als companys i companyes que no ho tinguen clar.
Evidentment, el
projecte Castor és una qüestió més de
competències estatals, però que nosaltres creem que és
important que es debata ací, perquè afecta una comarca del
País Valencià, la comarca del Baix Maestrat.

El projecte Castor contempla la construcció
d'una estació gasificadora terrestre, que ocuparia una
extensió equivalent a 18 camps de futbol, amb dos fumerals de 50
metres d'altura i un cremador de 60 metres, que s'ubicaria, en
principi, van dir, a un quilòmetre i mig d'Alcanar
-Alcanar està a Tarragona-, i a dos quilòmetres
de Vinaròs.
Consta també d'un magatzem submarí
de gas pasteuritzat a Vinaròs, que és semblant a una
plataforma petrolífera, amb una capacitat d'1,9 bilions de
metres cúbics i que se situaria a 22 quilòmetres de la costa.
Se situaria en una formació rocosa on hi havia originalment petroli,
que va ser explotat per l'empresa Self en els anys setanta i
vuitanta.
I a més constaria d'un gasoducte d'uns 24
quilòmetres de llarg que comunicaria les dos plataformes.

Les instal·lacions que es projecten ubicar en
el terme municipal de Vinaròs constaran d'una planta
marítima i una planta terrestre, com ja he dit.
I estes plantes, la
terrestre, està situada en plena zona de cultius i de regadiu, estan
pròximes a la costa.
Per tant, pensem que els perjudicis sobre les
economies de la zona seran molt importants per al desenvolupament
sostenible i de qualitat de vida de les persones, que afectaran de manera
irreversible el conjunt del territori, ja que com el projecte Castor
pretén emmagatzemar, com he dit abans, 1,9 bilions de metres
cúbics de gas, açò també seria el major
emmagatzemament de gas natural d'Espanya i un dels més grans
d'Europa.

Considerant que l'enorme capacitat del
dipòsit subterrani de gas pasteuritzat i de les seues
instal·lacions situades a escassos quilòmetres dels municipis
de Vinaròs i d'Alcanar tindrà unes
conseqüències que realment són incalculables, no
només per a estos municipis en concret sinó per a tota
l'economia de la zona, ja que afectarà el sector
agrícola, causarà pèrdues al sector pesquer, a la
riquesa marina de la zona.
I pensem que pot suposar, inclús, un
retrocés del sector turístic, a més de provocar un
lesiu impacte ambiental.
Penseu que estem parlant de plantes de la
marítima i de la terrestre, però a més de grans
torres, de cremadors.
I també serà un impacte
paisatgístic de la zona i, com no?
, important riscos per a la salut
de les persones.
Penseu que això és una bomba que hi ha
ahí.

Inicialment, aquestes instal·lacions es
projectaven a un quilòmetre i mig de distància
d'Alcanar, en Tarragona, i a dos quilòmetres de la costa nord
de Vinaròs, que està en el tram final del riu Sénia, a
pesar que s'havia formulat, fins i tot, la declaració
d'impacte ambiental del projecte del riu Sénia publicat pel
Ministeri de Medi Ambient.

Cal tindre en compte que el Ministeri
d'Indústria, de Turisme i Comerç no va tenir en compte,
en un principi, ni els municipis afectats per este projecte, ni els sectors
implicats, encara que inclús l'Ajuntament d'Alcanar va
presentar al·legacions, però estes no es van tindre en compte
en ningun moment.

Quan es va publicar en agost de 2007 que se sotmetia a
informació pública l'anunci de concessió i
explotació per a l'emmagatzemament, es va publicar al BOE, va
sorgir una forta oposició ciutadana contra l'esmentat
projecte.
I, aleshores, des del Ministeri d'Indústria es va
assumir públicament el compromís de consensuar entre les
parts qualsevol nova decisió sobre un nou emplaçament si
fóra possible.
No obstant això, tenim coneixement que
l'actitud del Ministeri d'Indústria no correspon amb les
seues promeses i no està complint amb els seus compromisos, a pesar
que les conseqüències de la instal·lació poden
ser molt greus, com ja hem parlat.

Per tant, demanem dues coses en la nostra
proposició.
La primera és que les Corts Valencianes, la
primera i sobretot la més important per a nosaltres, és que
Les Corts, en defensa del medi ambient i en defensa del nostre territori,
sol·liciten al govern central la renúncia expressa al
projecte per entendre clarament lesives les seues conseqüències
per als interessos generals i pels impactes de qualsevol tipus que
ocasionarà l'execució d'este projecte i que
afectarà de manera directa el conjunt del territori.
Repetisc que
per a nosaltres açò és el més important, que se
sol·licite al govern central la paralització total del
projecte, la renúncia expressa a desenvolupar-lo.

I després hi ha un altre punt, que és la
creació d'una mesa territorial en la qual estigueren
representades totes les administracions afectades perquè qualsevol
decisió que afecte al projecte puga ser consensuada,
mitjançant el diàleg, en esta mesa.

Res més.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Albiol.

Es conocido por esta mesa la presentación de
una enmienda a esta proposición no de ley presentada por el Grupo
Socialista.
Para su defensa, y por 15 minutos, tiene la palabra don
Francesc Signes.

El senyor Signes Núñez:

Bon dia.

Vaig a ser molt breu.

El primer que vull dir és que a esta hora
hauria de ser l'hora en què el president de La Generalitat
haguera estat sotmés a la interpel·lació
parlamentària dels grups de l'oposició.
.
.

El senyor president:

Señor Signes, le
pido por favor que se ajuste al orden del día.
Creo que cualquier
otra intervención a usted le podrá venir bien, posiblemente,
políticamente hablando, pero creo que no tendría el rigor de
esta comisión ni debe someterse a esta comisión.

Gracias.

El senyor Signes Núñez:

No aplegarà a Les
Corts però aplegarà al balcó de l'ajuntament.

Bé.
Espanya té una capacitat
d'emmagatzemament de gas natural de 4.
000 milions de metres
cúbics, mentres que altres països del nostre entorn tenen una
capacitat de reserva estratègica de gas natural tres o quatre
vegades superior.

En l'actualitat existixen en l'estat
espanyol dos enmagatzemaments subterranis de gas natural, el de Gaviota
enfront de les costes de Bilbao i el de Serrablo en la província de
Huesca.
Ambdós estan funcionant amb una total normalitat i sense cap
tipus de problemes.

La planificació energètica del Govern
d'Espanya pretén triplicar la capacitat
d'emmagatzemament de gas natural en 2012.
Els objectius d'esta
planificació són: reduir la nostra dependència
energètica, reforçar la seguretat de subministrament de gas
natural i augmentar la flexibilitat del sistema.

La construcció d'este magatzem subterrani
proporcionarà una capacitat addicional d'uns mil tres-cents
milions de metres cúbics i significarà un augment d'un
60% de la capacitat actual instal·lada.

El projecte que estem discutint produirà
beneficis locals, mitjançant la creació de 1.
000 llocs de
treball durant els tres anys que dure la construcció del magatzem
subterrani, així com també 100 llocs de treball directes,
estables i al voltant de 450 indirectes.
A més la
instal·lació afavorirà el desenvolupament d'una
zona industrial que està promovent l'administració
local.
No obstant, els beneficis energètics d'esta
instal·lació no justifiquen, al nostre parer, la
generació d'impactes ambientals, paisatgístics, socials
o econòmics greus o irreparables.

A més a més, el govern deu ser sensible
a l'alarma social que este projecte ha creat i, en
conseqüència, hauria de realitzar un esforç per a
tranquil·litzar la població, donant les màximes
garanties respecte a la seguretat d'este magatzem.

El període d'informació
pública d'este projecte som conscients que no ha sigut el
més adequat, ja que va a coincidir amb el mes d'agost.
I, per
altra banda, la seua envergadura exigiria una major informació a
tots els afectats.

Així mateix, vull recordar que el ministre
d'Indústria es va comprometre en el Senat a consensuar este
projecte amb les autoritats locals i regionals, sent també necessari
involucrar en este diàleg les organitzacions ciutadanes que
s'han estat mobilitzant contra ell.

Per això, nosaltres presentem una esmena a la
proposició no de llei de Compromís, d'Esquerra Unida,
que va en el següent sentit.
El que planteja Compromís
és, en primer lloc, que se sol·licite al govern central la
renúncia expressa al projecte d'emmagatzemament de gas natural
Castor en aigües del mar Mediterrani, enfront de la costa de
Castelló, sol·licitat per l'empresa ESCAL UGS, per
entendre clarament lesives les seues conseqüències per als
interessos generals i pels impactes de qualsevol tipus que
ocasionarà la seua execució i que afectarà de manera
directa -diu Esquerra Unida- el conjunt del territori.

En segon lloc, proposen que s'exigisca la
creació d'una mesa territorial, amb representació de
totes les administracions afectades, perquè, amb anterioritat a la
presa de qualsevol decisió que afecte aquest projecte, puga existir
una mesa de diàleg per a la busca d'un consens entre les
parts.

Nosaltres pensem que açò és
allò que diem en valencià posar el carro davant de
l'haca.
És a dir, si en primer lloc, se demana que se renuncie
expressament al projecte d'emmagatzemament no entenem com, en segon
lloc, se demana la creació d'una mesa territorial
perquè amb anterioritat a la presa de qualsevol decisió, siga
positiva o negativa, que afecte aquest projecte puga existir una mesa de
diàleg per a la busca d'un consens entre les parts.

Per tant, donat que això és, al nostre
entendre, un evident error per part de la proposició no de llei que
planteja Compromís, nosaltres hem presentat una esmena que varia
l'ordre.
I en eixe sentit l'esmena diu que Les Corts
Valencianes insten el govern de La Generalitat perquè, primer, inste
el Govern d'Espanya a constituir una mesa territorial amb
representació de totes les administracions, que és el que diu
Esquerra Unida, i nosaltres afegim «i sectors afectats»
-perquè hi ha molts sectors afectats que no són ni
administracions autonòmica ni locals- a l'objecte de
consensuar qualsevol decisió respecte a la sol·licitud de
concessió, d'explotació d'emmagatzemament
subterrani de gas natural en aigües del Mediterrani enfront de les
costes de Castelló, presentada per l'empresa ESCAL.
I, en
segon lloc, diem que sol·licitem del Govern d'Espanya la
paralització de la tramitació de l'esmentada
sol·licitud de concessió, fins que la mesa territorial que es
constituïsca arribe a un acord al respecte.

Pensem que és la seqüència
lògica que cal seguir, perquè si creem en segon lloc una mesa
amb totes les administracions locals i amb totes les entitats afectades,
però prèviament li hem demanat al Govern d'Espanya que
se pronuncie renunciant al projecte, no s'entén molt
bé.

Per tant, nosaltres el que fem és variar
l'ordre de la proposta de resolució que planteja Esquerra
Unida, repetisc, constituint la mesa en primer lloc, afegint els sectors
afectats que cal escoltar-los, a part d'escoltar també les
administracions.
I, després, sol·licitem al Govern
d'Espanya que paralitze la tramitació, fins que en eixa mesa
hi haja un acord.
Creguem que és la seqüència
lògica que cal seguir en la proposició no de llei
d'Esquerra Unida, i eixa és la nostra esmena que presentem.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes.

Tiene la palabra la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, gràcies.

A vore, a pesar que estem d'acord amb molts dels
arguments que s'han utilitzat, n'hi ha altres amb els quals no.
Per exemple, nosaltres no volem competir amb Europa per a vore qui
emmagatzema més gas o qui té més capacitat per a
emmagatzemar gas.
Nosaltres preferim competir amb Europa en altres
qüestions, com qui utilitza més energies renovables o
inclús amb altres paràmetres socials.
Però, sens
dubte, la comparació que altres països d'Europa tenen
més capacitat a nosaltres no ens servix.

Sí que és cert que s'ha pogut
produir alguna incorrecció en l'ordre de la proposició
no de llei, però per a nosaltres he dit abans que el més
important de la proposició no de llei és el rebuig de les
Corts Valencianes, el rebuig a tot el projecte, la renúncia expressa
al projecte.

Per tant, no podem acceptar l'esmena
perquè no només varia l'ordre, sinó que en
ningun moment parla de la renúncia expressa del projecte.
No puc dir
molt més.
Simplement que, si per a nosaltres el més important
fóra el tema de la mesa, l'acceptaríem, però com
per a nosaltres el més important és la renúncia del
projecte, no podem acceptar l'esmena en ningun moment.

Res més.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Albiol.

Para fijar posición, tiene la palabra el
portavoz del Grupo Popular, señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyor
president.

Evidentment si el grup proponent no accepta
l'esmena, el que aquí estem debatent és la proposta
inicial, la proposició no de llei que ha fet en este cas el Grup
l'Entesa.

Jo pense que, bé, aquí ha fet uns
plantejaments, en l'exposició de motius, una mica ja desfasats
en el temps.
Desfasats en el temps perquè, evidentment, quan el dia
2 d'agost va aparèixer la proposta al boletín oficial en
què va desencarrilar tot aquest tema polèmic, fonamentalment
en aquesta comarca, el Baix Maestrat, al terme municipal de Vinaròs,
cal recordar que va ser precisament el Partit Popular el primer que va
denunciar públicament que, aprofitant, quasi, quasi vam dir en
aquell moment, amb nocturnitat i traïdoria, s'aprofitava
l'inici del mes d'agost per a traure a exposició un tema
que, com hem vist, representa una gran canvi, fonamental en aquelles
comarques, i que ha significat un moviment social quasi, quasi mai vist al
nord de la nostra Comunitat Valenciana.

Per tant, el que se presenta a votació
és, per una part.
.
.
, perquè la seua proposició no de
llei té dos parts, una és la renúncia expressa al
projecte d'emmagatzemament del gas natural, este projecte que
s'anomena Castor, davant la costa -diu- de
Castelló, però que és davant la costa de
Vinaròs.
Aquest projecte d'emmagatzemament de gas natural cal
recordar que és una iniciativa privada, inclosa dins de la
planificació energètica de l'administració de
l'estat, i que la planificació dels sectors de
l'electricitat i gas, prevista en un principi per a l'any
2002-2011, va tindre una revisió i s'ha previst ja
qualificar-la com a urgent en aquesta periodicitat fins a l'any 2011.
Per tant, ha estat sotmesa a autorització administrativa
prèvia, per part del Ministeri d'Indústria i Energia,
d'acord amb la Llei 34/1997, de 7 d'octubre, del sector
d'hidrocarburs, i avaluació d'impacte ambiental per part
del Ministeri de Medi Ambient.
Això vol dir que se'ls escapa
una mica les competències pròpies de la comunitat.
Des
d'un principi, quan va aparéixer el projecte, per part, en
este cas, el grup municipal del Partit Popular a Vinaròs, i
d'alguns grups també de la comarca, van haver tota una
sèrie de reticències en este projecte i es va fer un
seguiment exhaustiu.

Jo fique a disposició dels grups parlamentaris
tot el seguiment que s'ha fet d'aquest projecte Castor per a
vore que realment el Partit Popular, evidentment, en la proposta que mos (inintel·ligible) .
.
.
d'esta exposició de motius inicial, que parlava de
regasificadora per part del projecte i per part de l'empresa, no
és tal.
Mos parlava d'unes condicions tècniques que ja
se'ns ha assegurat que en el moment que apareixerà el projecte
definitiu no són tals.
Mos parlava d'uns cremadors i unes
xemeneies que, evidentment, amb este projecte inicial el Partit Popular se
va negar en rotund i això ho va manifestar a través
d'una moció conjunta a l'Ajuntament de Vinaròs.

Per tant, estem parlant d'un projecte que no
és que el avui podríem dir una mica així com a bomba
que volia donar la sensació que se mos presentava.
No és
este.

Per tant, el projecte que l'empresa ESCAL
presentarà a aquesta zona suposa, evidentment, una nova entrada de
gas natural a la xarxa de gasoductes espanyola, concretament per a la
Comunitat Valenciana, perquè cal recordar que este combustible
és molt important fonamentalment per a uns sectors primordials a la
nostra província, a la província de Castelló, com
és el sector ceràmic.
D'esta manera s'equilibra
la demanda amb la capacitat de transport de la xarxa gasista, al mateix
temps que es reduïxen les distàncies entre els punts
d'entrada de gas natural i els grans centres de consum, com pot ser,
com dia, este sector del taulell de la nostra província.

Però, al marge d'això, des
d'un punt de vista purament estratègic, amb eixe tipus
d'instal·lacions, el que aconseguim amb este projecte seria
que se diversifique la possible procedència del gas natural, reduint
la dependència -molt important- i sobretot les servituds
derivades dels gasoductes tradicionals.

En resum, el projecte, com ja s'ha anunciat
aquí, consisteix en l'emmagatzemament subterrani de gas
natural en una formació que no s'ha de construir, cal recordar
que és una formació geològica, que antigament ja se va
extraure, està aproximadament a unes 11 milles de la costa i a uns
1.
700 metres de profunditat; és el que tothom coneix en aquella zona
com els «pous de petroli».
Les instal·lacions
d'injecció i extracció del gas s'ubicaran, per
tant, a la mar, sobre una plataforma marina, que és el que sí
que realment s'ha de construir, que seria pareguda al que coneixem
com les d'extracció de petroli.
I la planta de gas, que
és el que més suspicàcies i més, podíem
dir que.
.
.
, ha mobilitzat més a la població d'aquella
comarca que en un principi estava, com aquí bé se dia, se
voria ubicada, se va donar a conéixer que seria ubicada
pràcticament a la visual del terme municipal d'Alcanar i a una
distància que no arribava als dos kilòmetres del casc
urbà de Vinaròs.
Per tant, va ser rebutjada perquè no
va tindre la idoneïtat urbanística per part de
l'Ajuntament de Vinaròs.

Jo, com a qüestió de principis, el que
vull que quede molt clar és que nosaltres, el Partit Popular, el
grup municipal de Vinaròs i en este cas el Grup Parlamentari Popular
aquí, a les Corts Valencianes, no ens oposem al projecte, no ens
oposem ja que es tracta d'una actuació d'interés
general i que està prevista en una planificació que La
Generalitat va donar la seua conformitat.
Però, evidentment, totes
aquestes accions que han portat al temps, des del mes d'agost fins
ara, el que anem a intentar, com vostés dien, que no hi hagen unes
condicions tècniques que siguen abusives, que no justificarem per
cap motiu que hi haja impactes ambientals que no siguen assumibles,
evidentment, ni impactes ambientals, ni impactes paisatgístics, ni
impactes socials.
Per tant, és a dir, la planta se podrà
construir sempre que estiga dins d'estos paràmetres de
sostenibilitat i evidentment que no contamine ni el medi i que no
signifique un revulsiu perquè l'economia pròpia
d'aquella comarca, com és l'agrícola, com
és la pesquera i com és la turística se veja
d'alguna manera que vaja cap enrere.
Això no ho consentirem.

Una altra cosa, evidentment, són, com bé
dia, les característiques del projecte, les característiques
concretes.
En este sentit cal recordar que La Generalitat, a la qual li
correspon la tramitació de la sol·licitud
d'autorització ambiental d'aquesta planta -sempre
estem parlant de la planta terrestre de tractament de gas, i això ho
fa d'acord amb la Llei 2/2006, de 5 de maig, que li correspon a La
Generalitat aquesta tramitació de sol·licitud d'impacte
ambiental-, la sol·licitud cal dir que quan la va presentar
l'empresa ESCAL UGS, en data 9 d'agost de 2007, va estar
rebutjada per part de La Generalitat perquè estudiara el projecte,
se va tornar a l'empresa precisament el que jo li dia abans,
perquè va considerar que no era adequat l'emplaçament
de les instal·lacions que proposava i que havia sigut informat per
part de l'Ajuntament de Vinaròs per unanimitat de tots els
grups polítics com inadequada.
Per tant, en l'actualitat la
situació que ens trobem és que estem a l'expectativa
que es presente una nova sol·licitud d'autorització
ambiental integrada, amb una nova ubicació per a la planta terrestre
de tractament de gas.
Això seria la primera part de la seua
proposició no de llei.

Quant a la segona, que és la que volia fer,
d'alguna manera, l'esmena el Grup Socialista, nosaltres pensem
que no cal, no cal la creació per a este projecte concret
d'una mesa territorial amb representació de totes les
administracions afectades i explicar els motius.
En primer lloc
perquè hi ha una comissió d'anàlisi ambiental
integrada, que ja està prevista en la Llei 2/2006, de 5 de maig, que
és la peça clau per a dotar d'una visió integral
la protecció del medi ambient en el si dels instruments
d'intervenció ambiental, i és la que finalment realitza
l'avaluació ambiental del projecte.
Aquesta comissió
d'anàlisi ambiental està integrada i és un
òrgan col·legiat en matèria de prevenció i
control ambiental, i està composta precisament per administracions,
que m'agradaria que quedaren clares, la Conselleria de Medi Ambient,
Aigua, Urbanisme i Vivenda, la Conselleria d'Agricultura, la
Conselleria d'Indústria, la Conselleria de Sanitat, la
Conselleria de Cultura i Esports, i també el Ministeri de Medi
Ambient a través, per exemple, de la Confederació
Hidrogràfica del Xúquer.

Però també, en segon lloc, en estar
sotmesa aquesta autorització administrativa prèvia per part
del Ministeri d'Indústria i avaluació d'impacte
ambiental per part del Ministeri de Medi Ambient, i ubicar-se gran part en
àmbit marí, també intervindrien en este procés,
juntament amb els ajuntaments afectats, també el Ministeri
d'Indústria, l'Àrea d'Indústria i
Energia de la Subdelegació del Govern a Castelló -que
també s'ha manifestat-, el Servici Provincial de Costes
de Castelló del Ministeri de Medi Ambient, la capitania
marítima, la Direcció General de Ports i Costes, el Servici
de Pesca de la Conselleria d'Agricultura i la Direcció General
de Qualitat del Medi Ambient.

I una cosa que al Partit Popular sempre ens ha
preocupat des del primer moment, i és de quina manera poc repercutir
als sectors econòmics i socials tradicionals d'aquella zona,
és dir, per exemple, una de les coses que aquí dóna la
sensació que per part dels sectors que poden ser afectats, com
puguen ser el sector turístic, fonamentalment el sector pesquer i el
sector agrícola i ramader -són els tradicionals de la
zona- podria tindre aquest projecte la seua incidència.

Cal dir que este projecte s'haurà de
sotmetre a informació pública.
Per tant, està
garantida la possibilitat que tots els afectats ho coneguen i participen
juntament amb les administracions relacionades anteriorment i totes les
associacions i tots els ciutadans que així ho desitgen.

Per tant, mosatros pensem que esta defensa dels
sectors productius, que és el que més ens preocupa a nivell
del Partit Popular de tota la comarca, com puga ser la pesca i el sector
turístic, estan garantits.
I sempre estarem al costat perquè
cap, cap dels seus sectors, de la seua forma de viure, se veja condicionada
a un projecte que signifique la ruptura del que avui per avui és el
que més mos dóna de viure en aquella zona, com precisament
puga ser el sector pesquer, que sembla que puga ser el més
amenaçat.
Sempre que estiguen les mesures correctores i sempre que
no se vaja en contra d'estos sectors tradicionals, que avui
són la base de l'economia, el Partit Popular donarà
resposta positiva a este projecte.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Castejón.

¿Qué decía, señor Signes?

El senyor Signes Núñez:

Únicament, com la representant d'Esquerra
Unida ha expressat el «no» a l'esmena del Partit
Socialista, volia saber si tenia opció a explicar el sentit del vot
que anem a donar.

El senyor president:

Ha tenido usted antes, en
el turno de quince minutos, pero vamos al turno de réplica de la
portavoz en este caso de Compromís y, a continuación.
.
.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, la veritat és que jo he vingut avui
ací pensant que el rebuig al projecte Castor anava a ser
unànime, pensava que anàvem a estar els tres grups
d'acord en rebutjar aquest projecte, i no ho pensava perquè
siga ingènua, per ingenuïtat, ho pensava perquè aquesta
moció és molt semblant a la que es va aprovar en el ple de
l'Ajuntament d'Alcanar, el dia 31 de gener de 2008, i es va
aprovar per unanimitat de tots els grups municipals del consistori.

No m'he molestat en mirar-ho, però supose
que, tant el Partit Popular com el Partit Socialista, tenen
representació en el consistori d'Alcanar.
Per això
pensava jo que aquesta proposició també seria per unanimitat.
I és més, és que a més, membres dels dos
partits han participat en una manifestació que va tindre lloc en
Alcanar el 2 de setembre de 2007, van participar 5.
000 veïns i
veïnes de la zona, però a més van participar persones
dels dos grups polítics, concretament va anar el president del Grup
Popular en l'Ajuntament de Barcelona i va anar una diputada del
Partit Socialista de Catalunya, una diputada del Congrés, a la
manifestació per tal de rebutjar el projecte.
I se'm
podrà dir que no és el mateix projecte el que hi havia al
setembre de 2007 que el que hi ha ara damunt la taula.
Però,
realment, han canviat molt poques coses, simplement s'ha mogut el
problema un poquet de lloc, perquè ja no està tan prop
d'Alcanar, crec que s'ha mogut uns quilòmetres el
problema, i a més les torres en compte de ser.
.
.
, no sé si
són de 60, ara seran de 20, que a la millor tindrà un poquet
menys d'impacte visual, però, sens dubte, tindran els gasos
molt més prop.

Per tant, jo crec que no ha canviat tant el projecte.
És més, s'està parlant ací que hi ha
hagut un consens, un diàleg, que si s'estan apropant les
postures, quan fa només, des de la plataforma en defensa de les
terres del Sénia, es va enviar un comunicat dient que, sens dubte,
amb ells no havia hagut cap consens i que ells continuaven oposant-se al
projecte, i que des del ministeri no han arribat a cap acord amb ells, quan
són la plataforma que està en representació de la
ciutadania de la zona.

Bé.
En fi, només la meua decepció
perquè estos grups no estiguen d'acord amb rebutjar el
projecte.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Albiol.

Por un turno de.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Molt breu.
Simplement.
.
.

El senyor president:

Para turno de réplica, tiene la palabra, por
dos minutos, el portavoz del Grupo Parlamentario Socialista, señor
Signes.

El senyor Signes Núñez:

Simplement, escoltant l'opinió de la
representant d'Esquerra Unida, de no acceptar l'esmena que
proposa el Partit Socialista, anunciar que nosaltres som partidaris del
pacte, del diàleg i del consens.
A més, aixina ho va
expressar el ministre d'Indústria en el Senat.

Però que a esta proposta de resolució
concreta d'Esquerra Unida, donat que no ha vullgut acceptar
l'esmena d'Esquerra Unida, per incongruència amb la seua
proposta de resolució, nosaltres ens abstindrem.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Para turno de réplica, tiene la palabra el
señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyor president.

Jo no sé a què juguem avui en aquesta
comissió, si és jugar als despropòsits, perquè
em sembla que estem jugant una mica a vore qui tira l'última
pedra, si mos amaguem davall les pedres o què.

Me sorprén que per part del Partit Socialista
es diga que són (so d'un
telèfon mòbil) el partit o el grup
del pacte, del diàleg i del consens.
Me sorprén que apareguen
estes frases precisament en un tema com este.
Per què?
I
m'explico.

En el tema Castor hi ha una sèrie declaracions
-ja he dit que està al seu abast tot el seguiment que
s'ha fet d'este projecte-, en este cas, del subdelegat
del govern, que si el partit.
.
.
, en este cas, l'Ajuntament de
Vinaròs acceptava este projecte dins del seu terme municipal, hi
hauria una sèrie d'ajudes per part del Ministeri
d'Indústria -ajudes que s'han fet
públiques, vorem si arriben-, i concretament per al
desenvolupament d'un polígon industrial.
En este
polígon industrial, el Partit, en este cas, Socialista, i en este
cas, el Bloc, com a integrant de l'equip de govern, van a ubicar-lo
en la zona mediambiental i paisatgística que té el terme
municipal de Vinaròs que avui per avui seria quasi quasi com una
zona per a reserva.
I han votat a favor quan per part del Partit Popular
s'ha fet una proposta perquè este projecte podria ser a un
altre lloc molt més degradat i que reuniria moltes més
condicions, que no anem a detallar ara.

Per tant, allò de pacte, diàleg i
consens, explique-li-ho als socialistes de Vinaròs i al
partit.
.
.
, en este cas, al Bloc de Vinaròs, i vorà com no
és així.

I no me diga que per part del Partit Popular
s'ha fet tot allò que considerem adequat; adequat és
intentar.
.
.
Evidentment, jo estava fins i tot en la manifestació
esta.
Està en les fotografies que estava.
I vam aconseguir que per
part del ministeri i per part, en este cas, del projecte, estes condicions
tècniques que en un principi eren adverses i que per cap motiu
podien ser acceptades pel que significava -evidentment que anava en
contra, no vaig a repetir els arguments-, vam aconseguir que
hagués una modificació verbal, perquè encara no tenim
una seguretat, no sabem avui per avui on està la ubicació.
I
si la ubicació no mos pareix adequada, tornarem a sortir al carrer i
anirem en contra que se millore tot això.
Això tinga-ho clar.

Però, evidentment, una cosa que és un
sector estratègic, que dins que és necessari i que el Partit
Socialista i el Partit Popular ho han de fer possible, tampoc entenc
l'abstenció avui del Partit Socialista, no l'entenc.
Ell
ha fet la seua explicació, evidentment la respecto.
Però en
una cosa en què, evidentment, hauríem d'estar units,
perquè hi ha un objectiu, l'objectiu és assegurar, en
este cas, una font d'energia que és necessària i
imprescindible, a un sector importantíssim de la nostra comunitat, i
com és la província de Castelló, no es podrà (inintel·ligible) .
.
.

Per tant, nosaltres hem donat tots els arguments,
perquè pensem que les condicions que puguen millorar este projecte i
que puguen facilitar que tots els sector involucrats puguen estar
representats i puguen fer les seues al·legacions, s'han de
respectar.
I com nosaltres pensem que avui per avui estan els organismes i
estan les institucions i estan, en este cas, les meses ja creades, anem a
rebutjar aquesta proposició no de llei que presenta el seu grup.

Per tant, ja hem anunciat que votarem en contra.

El senyor president:

Gracias, señor Castejón.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor de
la proposición no de ley, del punto número 3 del orden del
día?
1.
¿Abstenciones?
¿Votos en contra?
8.

Pasamos al punto número 4.
(Remors)

El resumen de la votación sería entonces:
votos a favor, 1; 6 abstenciones y 8 votos en contra.
Queda denegada la
proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la suspensió
de l'aprovació definitiva del Pla parcial de millora i del PAI
del sector Rabassa, aprovat per l'Ajuntament d'Alacant,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 12.
282, BOC número 51)

El senyor president:

Pasamos al punto número 4.
(Remors) Bienvenido al debate,
señor Morera.
Ahí tiene usted su palabra, defienda el punto
número 4.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

És curiós que esta setmana de
comissió, en la qual jo espere que el president Camps puga arribar
tranquil·lament als bous esta vesprada, haja sigut una setmana que
mosatros.
.
.

El senyor president:

No creo, señor Morera, que sea de
interés de esta comisión.
La cosa es que como estamos en
tiempo de Fallas y casi tocando el tiempo de primavera, lo que queremos son
juegos florales, a lo mejor todos podemos hacerlos.
Yo creo que lo
interesante sería ajustarse al punto del orden del día.

Muchas gracias.

El senyor Morera Català:

L'únic que he fet és desitjar una
bona arribada a la plaça de bous.

Però, bé, llevat la broma, és
curiós que en esta setmana de comissió parlamentària
tan intensa i en la qual hem pogut treballar tant, m'he dedicat a
vigilar el compliment de la normativa per part del govern de La Generalitat
en matèria de toponímia, en matèria de simbologia, i
ara davant un tema absolutament important que té a vore amb la gran
capital del sud de nostre país, la ciutat d'Alacant.

La ciutat d'Alacant és una ciutat que
té un pla general d'ordenació urbana obsolet, data de
l'any 1987.
És un pla que es va intentar millorar, renovar,
amb una iniciativa interessant, que va ser al seu dia
l'articulació d'un projecte que es va encomanar al
prestigiós arquitecte Cantallops.

Eixe pla no va arribar a vore mai la seua.
.
.
el
seu desenvolupament.
Però, en tot cas, l'element que va
provocar el conflicte (remors) quant a la ciutat respecte al que plantejava.
.
.

El senyor president:

Por favor, señores diputados, un poco de
respeto con el señor Morera, que está interviniendo en este
momento.
Silencio, por favor.

El senyor Morera Català:

El que contemplava eixe projecte, encomanat per
l'actual l'alcalde i col·lega nostre, el senyor Alperi,
va ser sancionat el seu dia per la Conselleria de Territori i Vivenda el 25
de març de 2003.

Doncs bé, este projecte, que finalment no va
vore la llum, tot i que presentava la ciutat d'Alacant unes
línies mestres molt importants, molt interessants, per a un
desenvolupament urbanístic harmònic, no va vore la llum i va
ser curiosament el plantejament que este pla interessant fea sobre la zona
de Rabassa el que va acabar desfent el treball tan important que havia fet
l'arquitecte Cantallops i tot el seu equip.

L'Ajuntament d'Alacant, el Grup Popular,
va decidir acceptar la proposta plantejada pel senyor, i empresari, Enrique
Ortiz.
I és el tema que ens ocupa.
Un pla que en estos moments, des
del nostre punt de vista, és un pla que no només té
greus mancances jurídiques i està en estos moments en un
problema de conflictivitat jurídica importantíssima
-ara en parlarem-, sinó que des del nostre punt de
vista, com a model de desenvolupament urbanístic de la ciutat
d'Alacant, no té els mínims requisits imprescindibles
del que seria una filosofia d'un urbanisme de consens, un urbanisme
públic i un urbanisme que integrara a les persones.

Estem parlant d'un pla, aprovat inicialment per
l'Ajuntament d'Alacant, que contempla la construcció de
15.
000 vivendes, que suposa la.
.
.
alguns diran urbanització, des
del nostre punt de vista, serà la destrucció, de més
de quatre milions de metres quadrats.
Estem parlant d'entregar-li a
una mercantil pràcticament el 40% del terme municipal
d'Alacant per a la seua urbanització.
Ens sembla una
decisió absolutament preocupant.
Preocupant, perquè
intentaré explicar com no s'han seguit els processos
jurídics necessaris per a una obra d'esta importància i
d'esta magnitud i com l'actuació del Grup Popular, del
seu partit, del Partit Popular, no està complint uns mínims
requisits jurídics per a garantir que este pla puga comptar amb una
suficiència jurídica.

En primer lloc, hem de dir que este projecte contempla
una vulneració importantíssima del PATEMAE, que és un
pla d'acció territorial que configura una actuació
supramunicipal de dotze municipis de la zona de l'Alacantí,
que suposa una visió de conjunt amb 57 actuacions agrupades, tres
línies de treball importants quant a medi ambient, infraestructures
i urbanismes, i amb 10 projectes estratègics.

Doncs bé, esta actuació important, que
va ser aprovada en resolució de 23 de febrer, i amb
informació pública de l'11 de març de 2005,
és incompatible amb el que després han aprovat vostés
en el pla parcial de Rabassa, el PAI de Rabassa, per entendre'ns.
És incompatible, i vostés ho saben.
I no obstant això,
vostés continuen.
Els podria donar molts arguments jurídics
que evidencien la vulneració del que és un pla supramunicipal
i, per tant, superior normativament al pla de Rabassa.

Però els he de dir que els usos previstos per
al territori en ambdós plans no són compatibles, i
podríem parlar de molts aspectes de llei i de normatives valencianes
vulnerades per l'aprovació del PAI de Rabassa.

Per altra banda, i això és important,
perquè hem de dir que ens trobem amb una repetició de
situacions que ja s'han vist en la ciutat d'Alacant.

Com a segon element important -no vull entrar en
massa detall en els aspectes jurídics, però crec que
són importants-, vostés van fer un ple en
l'Ajuntament d'Alacant, es va convocar un ple d'Alacant
el 13 de juny de 2006, en el qual dien que anaven a fer una millora del pla
i una aprovació provisional.
Això, el que van fer
vostés, el que va fer l'Ajuntament d'Alacant és
un canvi substancial en el que és la tramitació d'eixe
pla.
I eixe canvi substancial proposa una alteració en la seua
identitat i, per tant, requeriria d'una adjudicació distinta a
la que es va adjudicar en el seu dia.

Adjudicar d'esta forma a la mercantil Viviendas
Sociales del Mediterráneo, SL un nou pla, amb una modificació
tan substancial, ja hi han sentències del Tribunal Suprem que
indiquen que s'ha d'encetar tot el procediment concursal, fins
i tot adaptar-ho a l'actual legislació en matèria
urbanística.
Vostés no ho han fet.
I, per tant, estan
incomplint el que seria una disposició clara, perquè hi ha
una modificació substancial de l'adjudicació feta el
seua dia, que en este ple vostés, amb l'excusa de
l'aprovació provisional, el que han fet és canviar
substancialment el tema.

Això suposa, això suposa.
.
.
,
té uns efectes jurídics claríssims, però suposa
també una vulneració per part de l'Ajuntament
d'Alacant del principi de seguretat jurídica i principi de
legalitat.
Suposa una vulneració del principi de pública
concurrència, en la denominació oficial espanyola.
I
nosaltres entenem que una vulneració importantíssima de
l'article 9 de la Constitució espanyola.

Tot això està en tràmit judicial,
és cert.
Nosaltres mos hem de pronunciar políticament,
però no podem, en la nostra decisió política
institucional d'estes Corts Valencianes, deixar d'entendre
d'estes qüestions.
Entre altres coses, perquè
vostés, el govern de La Generalitat té obert un procediment
d'infracció de la Unió Europea per estos mateixos
temes.
Un procediment d'infracció.
I escolte, això
és llei.
Les directives comunitàries són lleis.
Vostés tenen un procediment d'infracció per la Llei
urbanística valenciana, que seguix vulnerant aspectes bàsics
dels principis fundacionals de la Unió Europea.
Ja sé que
vostés han declarat que això era una comissió
d'investigació.
Vostés tot el que ha de vore amb la
Unió Europea sembla que només els interessa per a recollir
diners públics.
Però escolten vostés, el que
s'ha fet en l'Ajuntament d'Alacant, promogut per
vostés, atenta a la directiva 92/50, del Consell, sobre
coordinació dels procediments d'adjudicació de
contractes públics, la directiva 93/37, etcètera,
etcètera.
I tenen ja vostés un procediment
d'infracció obert per esta mateixa matèria.

Pel que fa a altres aspectes, hem de dir que el PAI de
Rabassa, i ho ha assenyalat molt bé la Sindicatura de Greuges,
pateix d'una sèrie de requisits importants, i el que nosaltres
estem diguent ací és claríssim, és que fem cas
als informes de la Síndic de Greuges, que és una
institució d'estes Corts, una institució que, entre
altres coses, defensa la legalitat pública, i els ha fet a
vostés una sèrie d'advertiments, i nosaltres el que
estem demanant és que estes Corts complixquen el que diu la
Síndic de Greuges.
I la síndica ha parlat d'una forma
molt clara.
I després han parlat altres institucions, ha parlat el
Ministeri de Foment, que els ha dit que este pla vulnera disposicions
importants en matèria de carreteres; ha parlat també la
confederació hidrogràfica, que ha dit que no n'hi ha
aigua i tindrem de fer, una vegada per totes, passar de les declaracions
contra el canvi climàtic a actuar en matèria
urbanística per a fer un urbanisme sostenible, i no m'indiquen
vostés models d'urbanisme sostenible que s'han defensat
en la costa alacantina, per a evitar i per a preparar-nos a totes les
situacions de futur que vénen.

N'hi han informes negatius fins i tot del
ministeri de defensa i, per tant, el que mos estem plantejant ací
és que davant tot açò, ¿per què
continuen vostés amb la tramitació d'este pla?
,
¿quins interessos ocults n'hi han en esta tramitació?
(Remors) No ho entenc,
sincerament, no ho entenc.
Amb tants problemes jurídics certs, de
fons, vostés farien molt mal, com ha anunciat el conseller, de fer
una aprovació definitiva d'este pla.
Ha anunciat que ho
farà al mes de juny.
Seria terrible que això passara,
perquè això el que suposaria és que vostés
dotarien esta mercantil d'uns drets adquirits en contra del que seria
la planificació d'un urbanisme públic i en contra del
que serien els interessos generals de la ciutat d'Alacant.
Seria
nefast i, per tant, jo el que els demane és que rectifiquen, estem a
temps de dotar la ciutat d'Alacant del que diu la síndica i
del que diu qualsevol ciutadà que tinga un poc d'idea sobre el
tema.

Fem primer el pla general d'ordenació
urbana, que estava ben encarrilat en el projecte del senyor Cantallops, i
una vegada fem el pla d'ordenació urbana i fem un consens en
el model que vol la ciutat d'Alacant, i a partir d'ahí
fem les actuacions que se tinguen de fer.
Nosaltres estem a favor
d'un urbanisme de consens, estem a favor de la construcció
dels xicotets constructors, estem a favor d'un model de
sostenibilitat i un model de ciutat mediterrània, però el pla
que volen vostés dur endavant, entre altres aspectes
jurídics, negatius i d'incompliment de disposicions i
normatives comunitàries, disposicions autonòmiques, suposa,
entre altres coses, finalitzar un model de destrucció de la ciutat
d'Alacant, i això no ho podem permetre.

Jo els cride a la responsabilitat, estem a temps de
fer alguna cosa millor, més positiva, més sostenible,
més en favor dels xicotets constructors de la ciutat
d'Alacant, i no entregar-li la construcció de tot un PAI de
15.
000 vivendes.
.
.
Sí, ara em parlarà vosté de
l'ham del que suposa la VPO, però ¿què ha fet
l'Ajuntament d'Alacant en VPO, en vivenda protegida, estos
últims anys?
Amb eixe ham vostés no poden perpetrar esta
barbaritat urbanística per a la ciutat.
Entre altres coses,
perquè tindrà impactes molt negatius sobre el model social,
sobre el comerç de la ciutat d'Alacant, i impactes directes
sobre el territori que el PAMAI estava intentant articular.
Tindrà
uns efectes absolutament nefastos per al que és el benestar de la
ciutat d'Alacant, tindrà efectes negatius sobre una zona, les
llacunes de Rabassa, que podien ser un model integrat per la ciutat
d'Alacant, un model de tindre un parc important al costat de la
ciutat d'Alacant, i este PAI de Rabassa se les carrega, les destrossa
amb una construcció molt aproximada al que són les llacunes
i, per tant, danyarem un xicotet ecosistema que té la ciutat
d'Alacant.

Escolten, i no se pot construir una ciutat
d'esta manera, no es pot fer l'urbanisme d'esta manera.
Portem més de vint anys sense que la ciutat d'Alacant, que
és una ciutat importantíssima, vaja al salt de mata.
No pot
ser que tingam en estos moments un pla general d'ordenació
urbana que no indique on ha d'anar el centre de congrés, i se
decidix a salt de mata.
O el projecte necessari per a la ciutat
d'Alacant, com és el soterrament de les vies i
l'accés urbà de l'alta velocitat de l'AVE,
tampoc figura en el pla general d'ordenació urbana.
O el que
és la remodelació que ara s'han tret de la chistera del Estadio de
Fútbol Rico Pérez, per cert, propietat del senyor Luis Ortiz.
¿Per què beneficien vostés tant este senyor?
,
¿per què li adjudiquen les parcel·les de Terra
Mítica o de la neteja de tots els col·leges de la ciutat
d'Alacant?
, ¿o el metro?
, el seu soci, el seu col·lega,
el seu company de partit, el metro de la ciutat de Múrcia.
Este
senyor, ¿tant d'interés tenen vostés en donar-li
tot el que és l'urbanisme de la ciutat d'Alacant a esta
persona?

Rectifiquen, estem a temps, no s'ha aprovat
definitivament el pla, està en mans de la conselleria.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Morera Català:

.
.
.
i rectificar és de savis.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Jo els propose que rectifiquen.

El senyor president:

Tiene la palabra el señor Signes, por el Grupo
Socialista.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies.

Bé, este PAI que no únicament ha tingut
les crítiques de la Síndic de Greuges, sinó que
també ha tingut crítiques fortes, dures, contundents, entre
altres, del Col·lege Oficial d'Arquitectes de la Comunitat
Valenciana i també de molts altres juristes i experts en urbanisme.
Per tant, ha segut un projecte, un PAI molt controvertit i, com dic, molt
qüestionat per part de la sindicatura, però també per
altres institucions representatives del que és l'urbanisme en
la nostra comunitat.

El PAI, del sector Rabassa d'Alacant, promogut
per la majoria del Partit Popular, és un megaprojecte desmesurat:
15.
000 vivendes amb una capacitat de població d'uns 45.
000
habitants, amb una superfície de més 428 hectàrees,
que equival a més de vint vegades l'extensió del centre
històric d'Alacant, vint vegades el que és hui el
centre històric d'Alacant i la desena part aproximadament de
tot el que és el sòl urbà i urbanitzable de la ciutat,
qüestions que aconsellarien, al meu parer, que una operació
d'esta magnitud i impacte deguera plantejar-se amb totes les cauteles
i garanties, i, no obstant, no ha estat així i el PAI ha estat
tramitat, que és una qüestió gravíssima, al marge
i en contra de les determinacions del pla general d'ordenació
urbana vigent, que és de 1987.

Estem davant, per tant, d'una actuació
urbanística enorme i desproporcionada que, a més, té
uns costos externs i conseqüències gravíssimes, ja que
és més que previsible que buide i provoque la
decadència dels barris centrals d'Alacant, que passaria a ser
una ciutat diferent després de la finalització del PAI.

El PAI interpreta erròniament el sentit que
tenen les àrees enjardinades, per entrar en algun aspecte més
puntual, destinades a l'ús i gaudi de la població en
zones residencials, sobretot en allò que es referix al tamany,
l'accessibilitat, la posició i la transitabilitat d'eixes àrees enjardinades.
La ciutat, a
més, no ha previst la dotació d'equipaments externs, no
locals, necessaris per al creiximent proposat.
M'estic referint a
sanitat, educació, mercats, cultura, esport, etcètera.
Tampoc
no s'ha estudiat, com obliga en este moment la LUV i en el moment de
la redacció la LRAU, la problemàtica del trànsit i
transport a escala general.
N'hi haurien exemples que podrien dir-se,
però, després, si tenim un poc més de temps entrarem
en ells.

No s'ha estudiat eixe tema.
El municipi
compromet esta obra i, per tant, el seu manteniment una vegada executada,
independentment de les circumstàncies del mercat immobiliari.
Estem
parlant de 45.
000 vivendes a construir, mercat immobiliari que ara no
són les condicions precisament les més òptimes, com
tots sabem.

Les vivendes de protecció oficial es concentren
en un àmbit totalment desconnectat de la ciutat, (remors) aïllat i fragmentat, amb
una malíssima solució des de tots els punt de vista:
urbanístic, social, econòmic, etcètera,
etcètera, (veus) amb un evident risc de creació de barris marginals i
marginats.
Recordem, (veus) per recordar al respecte una actuació semblant, el
barri de les Mil Vivendes d'Alacant, amb una concepció molt
semblant a la VPO que el pla Rabassa pretén construir, i quina
és la problemàtica actual d'eixe barri de les Mil
Vivendes d'Alacant.

Però sobretot cal recordar que la
corporació municipal té, per delegació
democràtica, el poder de vetlar perquè el desenrotllament
urbà es desenvolupe en condicions dignes, perquè la ciutat
que es construïxca siga còmoda, sostenible i amable, que les
actuacions urbanístiques no siguen solament un negoci immobiliari on
tot val, tot es justifica sobre la base de l'argument de la seua
viabilitat financera i de la seua rendibilitat.

Els ajuntaments tenen la responsabilitat (veus) de dirigir i controlar
la transformació urbanística i, en eixe sentit, una
operació d'esta gran magnitud no deu ni pot deixar-se en mans
de la iniciativa privada, com s'ha fet per part de la majoria popular
de l'Ajuntament d'Alacant.
L'Ajuntament d'Alacant,
com a poder públic legítim representant de la ciutadania, deu
proposar el model de ciutat que van a habitar el seus ciutadans i,
repetixc, no fer omissió dels seus deures i responsabilitats
deixant-los totalment en mans privades.
I eixe exercici dels deures que
té una corporació local, en este cas l'Ajuntament
d'Alacant, se reflectixen, evidentment, en els plans generals
d'ordenació urbana i no en estos PAI al marge dels plans
generals d'ordenació urbana.

Però, miren, també hi han altres
aspectes.
.
.
(Veus) L'ajuntament
ha modificat a través d'informes i acords l'alternativa
tècnica seleccionada presentada per Viviendas Sociales del
Mediterráneo, SL, afectant eixes modificacions de l'Ajuntament
d'Alacant, la modificació, aspectes no solament de
l'ordenació detallada, sinó també de
l'ordenació estructural i del nombre de vivendes.
Estos canvis
han produït modificacions importantíssimes a
l'alça en les expectatives de negoci de l'agent
urbanitzador, Viviendas Sociales, a l'incrementar en un 28,60% el
cost del pressupost d'execució de les obres del PAI.
Per
això la mercantil seleccionada ha obtingut beneficis suplementaris
sense haver concorregut en un procediment de pública
competència, al nostre paréixer, la qual cosa, a més a
més, li permet optar a un negoci afegit d'adquisició de
sòl de dubtosa legalitat en què el mateix Ajuntament
d'Alacant fixa un valor de sòl a preu de repercussió de
vivenda protegida, inclús per al sòl el destí del qual
és de renda lliure, i, per tant, el seu valor en el mercat és
moltíssim major.

En conseqüència, en este últim
tipus de sòl, Viviendas Sociales del Mediterráneo, SL, pot
obtindre.
.
.
, o pot obtindre amb un percentatge de permuta de 53% de
sòl destinat a renda lliure a preu de sòl per a vivendes de
protecció pública.
En resum, que les modificacions efectuades
per l'ajuntament en l'alternativa escollida s'ha alterat
la iniciativa seleccionada inicialment de Viviendas Sociales, fent-la
irreconeixible totalment, la proposta original, fins a l'extrem que
eixes modificacions afecten la plica juridicoeconòmica
incrementant-la en quasi un 30% respecte al pressupost de les obres.
L'ajuntament ha fixat un únic coeficient de retribució,
quan existixen diversos tipus de valors del sòl, propiciant un
negoci alternatiu en l'adquisició del sòl de renda
lliure.

En conseqüència, l'ajuntament, a la
vista de les modificacions necessàries, sense dubte, pense, va deure
acordar o bé la gestió directa del programa pel mateix
Ajuntament d'Alacant o desestimar la programació fixant unes
bases orientatives per a permetre la lliure concurrència amb
igualtat de condicions.
Cal tindre en compte altres aspectes en el tema del
PAI de Rabassa, que són els temps d'execució; temps
d'execució, i comparar-los amb els temps
d'execució del pla general d'ordenació urbana.

És a dir, en el PAI es fixen els següents
terminis: urbanització executada en tres anys i mig, primeres 4.
494
vivendes protegides executades en cinc anys i mig, 4.
494 vivendes
protegides restants promogudes en set anys, 6.
290 vivendes lliures deuran
haver sol·licitat llicència d'obres als dotze mesos de
l'obtenció de la condició de solar, és a dir,
quatre anys i mig després del moment de la publicació de
l'acord.

Per tant, seguint els passos legals i els compromesos
en el programa aprovat provisionalment pel ple municipal, el municipi
augmentarà el seu sòl urbanitzat en.
.
.

El senyor president:

Señor Signes, vaya terminando, porque esta
presidencia se equivocó al marcar el horario, por eso le voy a dejar
un poquito más, pero eran diez minutos.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
-acabe de seguida,
sí- .
.
.
en 428,6 hectàrees en tres anys i mig des del
moment de la publicació de l'acord definitiu, només en
tres anys i mig.

Recordem, simplement i per acabar, que el pla general
vigent abordà la reclassificació de 870 hectàrees de
sòl residencial susceptibles de ser gestionades mitjançant el
sistema d'actuacions integrades de la LRAU, en aquells moments, en
els buits i en l'entorn de la ciutat consolidada atenent a un
horitzó temporal de 15 anys, és a dir, el pla general 15 anys
i el que és el PAI únicament tres anys i mig.
Per tant,
absolutament intolerable.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra, por un tiempo de diez minutos, el
portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Serra Cervera:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Amb la vènia de la taula.

Senyories, després d'escoltar al grup
proposant d'esta proposició no de llei, puc entendre que dins
del que és el conjunt del Compromís les sensibilitats
s'unixen i actuen d'una mateixa manera, jo crec que compromesa,
en voler denunciar i en voler posar sobre la taula una cosa que al llarg
dels últims anys ho ha fet de manera genèrica (so per interferència d'un telèfon
mòbil) l'esquerra en la
Comunitat Valenciana, i que ha tingut i que té el resultat social
que té.

Jo crec que el subconscient, el senyor Morera.
.
.
l'ha dut un poquet a terme l'haver d'arribar a dir que a
la ciutat d'Alacant caldria dotar-la de la visió que la
síndica té a través de l'informe de la
sindicatura.
Aixina queda reflectit en les paraules que ha dit.
Jo crec que
la síndica en funcions pot tindre i deu fer la seua faena i la seua
proposta, (so per interferència
d'un telèfon mòbil) però
que l'acció política dels representants de la sobirania
valenciana haja d'estar marcada, dirigida i tutelada per
l'informe de la sindicatura, indica i demostra una vegada més
la falta d'iniciativa, la falta de pols polític i, en este
cas, jo crec que la falta d'alternatives a les accions i les
propostes de govern.

Miren, ací al final ha parlat el grup proposant
del que sempre parlen: interessos ocults, urbanisme depredador,
qüestions irregulars, qüestions fora al marge de la legalitat
vigent.
.
.
com si estiguérem vivint en una societat que no és
la nostra.
Jo crec que el debat al voltant de Rabassa més
públic, més obert i més transparent és
impossible.
Fa molts anys que se parla de Rabassa, fa molts anys que se
debatix sobre Rabassa i fa molts anys que se parla i s'opina sobre
Rabassa, inclús li podria dir que en la ciutat d'Alacant les
grans formacions polítiques, en este cas Partit Popular i Partit
Socialista, han compartit durant molt de temps posicions, (so per interferència d'un telèfon
mòbil) i a cada un jo crec que el
temps els ha posat en el seu lloc en funció també de la
coherència que han tingut en els grans projectes de la ciutat.

Jo estic convençut que la tramitació que
s'ha dut a uns els agradarà més o els agradarà
menys, alguns podran valorar millor o pitjor la situació del pla
general d'ordenació urbana de l'any 1987, però
parlem de la realitat i parlem del que en estos moments se pot treballar
per part de l'ajuntament i per part de La Generalitat, s'ha
tingut un nivell de consens, d'acord i d'intentar resoldre tots
els problemes que havien, per a donar-li una solució viable a un
volum i a un espai tan important com és el que afecta a este
projecte.

Parlen vostés que parlar d'un projecte
que afecta quatre milions de metres quadrats és una barbaritat,
diuen vostés que parlar del volum de vivendes és una
barbaritat, però jo estic convençut que en el rerefons
d'algunes de les intervencions que he pogut escoltar al final busquen
noms i cognoms a les persones que estan fent les coses, i hui jo crec que
blanc sobre negre o negre sobre blanc, igual me dóna, podien tindre
plena transparència de què està passant, què
està ocorrent i què està fent-se, i tots els debats
estan oberts.

L'aposta que es fa per la vivenda de
protecció és importantíssima.
(Algú diu: «¿Qué dice?
») La ciutat d'Alacant ha traçat, traça i
traçarà el seu model de creiximent.
La Generalitat
haurà de col·laborar i col·laborarà, i estem
convençuts que este projecte és important per a la ciutat
d'Alacant.
Hem vist al llarg de molts anys també de
democràcia el que era créixer sense cap ordre en Alacant.
Ho
hem vist, i han hagut moltíssims responsables polítics.
Hem
vist el que era actuar sense planificació, i al llarg dels
últims anys el Partit Popular, d'una manera responsable,
d'una manera escrupolosa, ha estat treballant en això.

I li podria dir que en moltíssimes de les
qüestions que han basat esta proposta, que és l'informe
de la sindicatura -és la que basa i sustenta el cos de la
proposta- pràcticament, totes en estos moments, (so per interferència d'un telèfon
mòbil) pràcticament, totes estan
resoltes.
Pràcticament, La Generalitat i l'ajuntament han
donat satisfacció a totes.
I li puc dir que quan vosté parla
del Pla d'acció territorial de l'entorn
metropolità d'Alacant i d'Elx, quan parlen en concret
sobre la classificació de les llacunes de Rabassa com a sòl
no urbanitzable d'especial protecció, hui és
absolutament compatible la protecció de les llacunes, el pla del
PATEMAE i l'acció que se vol fer.

Però a vostés els dóna igual, a
vostés els dóna igual perquè al final el problema de
fons és que el projecte se faça o no se faça.
I al
final és un debat de model urbanístic, clar que sí, i
de model de creiximent, clar que sí, i de models de ciutat, clar que
sí, però ahí estan les grans diferències.
Vostés en estos moments el que no volen, el que no volen és
que este projecte tire endavant.
Vostés el que no van a recolzar.
.
.
i van a enterbolir tot el debat polític (so
per interferència d'un telèfon mòbil) i públic que puguen és al voltant del projecte
Rabassa.
I el projecte Rabassa té un element de creiximent de la
ciutat, un element de creiximent natural de la ciutat i té un
element de convivència social importantíssim.
Perquè
hem parlat de la falta d'equipaments previstos (so per interferència d'un telèfon
mòbil) en tot el creiximent i en
tota la seua aprovació, on estic convençut que els servicis
sanitaris, educatius, culturals i esportius aniran a una zona que hui no
existix i no n'hi ha res.

Estic absolutament convençut que els que parlen
de barris marginals i marginats saben el que és tindre la
responsabilitat de governar durant alguns anys en esta comunitat i saben el
que van fer en moltíssims llocs: o res o guetos, o res o guetos.
I
la diferència en el model urbanístic que alguns (veus) intenten posar damunt
de la taula i el que intentem posar mosatros és absolutament
distint.

Intenten ací fer l'oposició
basant-se en possibles faltes administratives, en possibles incompliments
de normatives o amb poca vigilància sobre estes, i jo els dic que
això no és aixina.
Això no és aixina.
I per
sort hui tenim un estat fort, tenim un estat democràtic i de dret
molt sòlid, on quan hi ha un problema que s'escapa del control
polític, té el control jurídic i té el control
judicial per a donar-los resposta.

Estic convençut que voler sotmetre ací
els projectes concrets de la ciutat d'Alacant o me donaria igual, de
qualsevol municipi de la Comunitat Valenciana governats pel Partit Popular
a qualsevol iniciativa, tindríem per part del conjunt de
l'esquerra valenciana la mateixa actuació.

Creuen vostés que els ha donat rèdits?
Creuen vostés que els ha servit al llarg d'estos anys per a
fixar-se com a alternativa al model urbanístic que s'ha
impulsat des de 1995 en esta terra.
Però puc assegurar-los que les
garanties per als ciutadans, les garanties per a les administracions i el
convenciment en un política urbanística que Rabassa pot ser
un exemple d'ella, però que n'hi han moltíssims
al llarg de tota la Comunitat Valenciana, i li diria n'hi han
moltíssims de tots els municipis i governats per tots els colors
polítics, per cert, des de les últimes eleccions (so per interferència d'un telèfon
mòbil) municipals han canviat molts
colors, per sort, des del punt de vista del Partit Popular, però li
puc dir que hui en el mapa municipal que existix en la Comunitat
Valenciana, els agradarà més o els agradarà menys,
però el model urbanístic que impera, el model
urbanístic al qual la societat ha donat el seu recolzament és
un model urbanístic des de fa molts anys impulsat pel Partit
Popular.
I en molts ajuntaments on no governàvem el model era i
és el mateix.

Per tant, jo crec que hui voler dur el debat concret
de Rabassa, voler-li donar el tamís i el nivell que vostés li
volen donar és absolutament erroni, és absolutament donar-li
l'esquena a una cosa que és important per a la ciutat
d'Alacant, a una cosa que és important per a la
província d'Alacant, (so per
interferència d'un telèfon mòbil) i que li puc assegurar que al llarg dels últims
anys ha tingut debat, ha tingut consens i han hagut grans acords al seu
voltant.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

El turno de réplica, por cinco minutos, tiene
la palabra el señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Li he de donar la raó en una cosa, li he de
donar la raó en una cosa, senyor Serra, i és que el debat de
fons, efectivament, és sobre un model de ciutat i un model
urbanístic.
Eixe és el debat de fons.
I el que evidencia el
projecte del PAI Rabassa és un model insostenible, és un
model que a diferència del que diu vosté que és
important per a la ciutat d'Alacant, inclús ha dit per a la
província, jo crec que és més important per a la
butxaca d'algú.
No és important per als ciutadans, no
és important per a un model de ciutat d'Alacant ben integrada
amb uns urbanismes responsables, amb un urbanisme de consens, amb un
urbanisme com el que marca l'estratègia europea de Lisboa que
va marcar objectius per a la sostenibilitat del Consell Europeu de la
cimera de Lisboa del 2005.
(So per
interferència d'un telèfon mòbil)

Vostés estan en una altra dimensió,
vostés estan en una dimensió que no té res que vore en
les pautes de futur de tots els països civilitzats del món.
S'estan fent moltes actuacions urbanístiques en la costa del
Marroc, eixe és el seu model.
Eixe no és el model de futur.
I
el PAI Rabassa és un model insostenible.

Jo no sé si s'ha adonat que en este
últim any hem vist com la crisi del sector immobiliari i, de retruc,
la crisi de l'economia valenciana, derivada per no haver-mos preparat
quan teníem bonança econòmica per assumir els reptes
del futur, ha provocat que empreses importantíssimes com Llanera
entren en crisi.
Jo no me n'alegre, però és que no ens
hem preparat per al futur.
I quan he vist al president de La Generalitat
estant en Londres patrocinant a un equip de futbol de la mà de la
gent dels responsables de Llanera, per cert, eixe equip de futbol
se'n va anar a segona divisió, el Charlton, i Llanera
està en suspensió de pagaments, doncs, vostés
persistixen en l'error.
Eixe no és model de futur.
Eixe no
és model que interessa a la ciutat d'Alacant.

Per altra banda, vosté ha dit una cosa, que
mosatros mos hem basat en el que diu la sindicatura.
.
.
Home!
, li donem la
importància que té la sindicatura perquè he assenyalat
una sèrie.
.
.
li hem assenyalat una sèrie de dèficits
estructurals que estan en els jutjats importants sobre eixe projecte, i diu
vosté que ho ha resolt.
És fals.
No s'ha resolt res.
És més, després dels incompliments que assenyala
l'informe de la sindicatura s'han afegit més coses:
l'informe negatiu del Ministeri de Defensa.
Respectaran vostés
el que diu el Ministeri de Defensa?
L'informe negatiu del que diu
Foment, l'informe negatiu del que diu la confederació
d'aigua, (so per interferència
d'un telèfon mòbil) confederació.
.
.
I sobre això poca broma.

La llei d'aigües, que també es
vulnerarà en este PAI de Rabassa, diu claríssimament, en la
seua reforma del 22 de juny de 2005, estableix l'obligatorietat
d'emissió d'un informe per part de la
confederació hidrogràfica en el cas que els preus
urbanístics plategen noves demandes d'aigua.
I no hi ha aigua!
I no hi ha aigua!
I l'estratègia suïcida que mos estan
portant en el tema de l'aigua, que no hem aconseguit ni una sola gota
d'aigua, i avança el desert, sobretot pel sud, fa que siga
insostenible este projecte.

Per tant, rectificar és de savis.
Estem a favor
d'un model de la ciutat d'Alacant.
Estem a favor del model que
contemplava el projecte del senyor Cantallops, impulsat per vostés.
Què ha passat perquè eixe projecte no es duga endavant?
Tanta
importància té el senyor Ortiz?
Ja sabem que serà
important per a la seua butxaca.
Però és important per al
model.
.
.
, mos estem jugant un model per a una ciutat
importantíssima.
Eixe no és el model de futur, és el
model que mos du a la catàstrofe, a la catàstrofe
econòmica, a la catàstrofe social, a la catàstrofe en
el comerç de la ciutat d'Alacant, a fer un gueto, com ja va
ser el model de les mil vivendes d'Alacant.

I mire vosté, ha dit una cosa que jo lamente,
que en el seu dia van coincidir vostés, el PP i el PSOE, com van
coincidir en altres coses.
Però sap què passa?
Mire, qui
liderava el grup municipal d'Alacant per part del Partit Socialista
-i al Grup Socialista jo li he d'agrair que se sume a esta
proposició- és l'actual director gerent de
l'Hèrcules Club de Futbol.
Quina casualitat, no!
Eixa
implicació d'estos plans absolutament anòmals en el
futbol.
I no vaig ser jo, sinó l'actual president.
.
.
,
l'actual no, el dimitit president del València, que va
qualificar d'actuacions urbanístiques promogudes pel seu
govern com a «pelotazo urbanístico».
Ho va dir ell.
I
açò té tot el tuf de ser un model contra els ciutadans
d'Alacant, contra els nostres interessos de futur, contra el model de
sostenibilitat, contra el que marca l'estratègia de Lisboa,
té uns dubtes jurídics importantíssims, i
vostés, malgrat tot, per beneficiar una mercantil, per beneficiar
una mercantil no tenen cap inconvenient de botar-se a la torera tots els
greus elements jurídics que indiquen que eixe projecte és nul
de ple dret, s'ho boten a la torera i volen continuar entregant-li a
la butxaca d'una mercantil el futur urbanístic de la ciutat
d'Alacant.

Rectificar és de savis.
Rectifiquen i, per
favor, no aproven un pla definitivament tan prenyat de tants
interrogants.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
tan negatiu per a la ciutat d'Alacant.

El senyor president:

Para el turno de
réplica, tiene la palabra el portavoz del Grupo Popular,
señor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Ha parlat, senyor Morera, d'un model
insostenible i ens ha posat com a exemple el model marroquí que
està creixent els últims anys, vosté el
coneixerà, m'imagine, perfectament el model marroquí.
Jo li puc dir que ací, a la Comunitat Valenciana, ja fa molts anys
que tenim un model, un model basat en la nostra economia, en la nostra
estructura territorial i en la nostra realitat.
I és un model que
ens ha funcionat i ens funciona a pesar d'alguns.

Mire, vosté parla molt d'empreses i
d'empresaris.
I jo li dic que el veig a vosté molt implicat en
eixa part de la societat, en el món de l'empresa i dels
empresaris.
I m'alegre.
A mi me consta que vostés o la seua
òrbita política també fan grans passos en el
món del creixement urbanístic i del que és
l'impuls del nou urbanisme en l'Europa de l'Est.
I me
pareix fantàstic que des del món del Bloc i del
Compromís vostés siguen exemplars en eixes coses.
I
possiblement d'ahí li vinga la vinculació en les
empreses i els empresaris, que me pareix fantàstica.
Però jo
crec que ací s'ha ser molt, molt realista.
Ací
s'ha de saber de què se parla.
I vosté ha arribat a
parlar que la crisi del model ens ha dut a la crisi econòmica que
estem vivint a la Comunitat Valenciana.
I jo li dic, a vosté la
situació que vivim a la Comunitat Valenciana, gràcies que no
governen vostés ni el conjunt de les esquerres, estem tenint una
situació absolutament distinta.
Jo estic convençut que si al
llarg dels últims anys l'esquerra haguera tingut alguna
responsabilitat important de govern en esta terra, hui les condicions de
vida serien molt pitjors, hui les condicions de competitivitat de la nostra
terra serien molt més inapropiades i estaríem a la cola de
les comunitats autònomes d'Espanya.

Mire, li puc assegurar que el debat de Rabassa, per
molt que el duguen a estes Corts o per molt que el duguen a altres
àmbits polítics, voler denunciar ombres no va a trobar-les.
Perquè si hi ha ombres o dubtes de legalitat, hi ha vies
jurídiques per a resoldre-les si fa falta.

Estic convençut que l'Ajuntament
d'Alacant i que La Generalitat van a fer un projecte important per
Alacant.
I això és el que al final a vostés els dol i
els molesta.
Al final, quan puguem créixer, quan puguem promoure,
quan puguem desenrotllar un model urbanístic com el que està
fent-se en estos moments a Alacant, que té molt més consens
que ha hagut mai a la ciutat d'Alacant al voltant d'estos.
I
vosté ha posat exemples d'antics.
.
.
, o fins fa molt poc de
temps, dirigents del Partit Socialista i que hui se dediquen al món
del futbol.
Això ho sabrà el Partit Socialista.
Mosatros mos
dediquem a governar, no mos dediquem a eixes qüestions.
Li puc dir que
la responsabilitat de governar la té qui la té.
I el Partit
Popular l'ha assumida amb absoluta dignitat i amb absoluta claredat.

Senyor Morera, al voltant de Rabassa podran dir el que
vullguen.
Ha parlat vosté, vosté, en la seua
proposició, de tants col·lectius cívics, socials,
polítics, que estan en contra d'eixe projecte.
Jo els puc dir
a vostés, que són especialistes en la
«micromobilització» social, en els
«microsalvem» que creixen al voltant de tota la Comunitat
Valenciana, possiblement en una proporció més gran al que
és el creixement urbanístic, però molt més
gran, li puc dir que eixa «micromobilització» que
vostés fan, absolutament lloable, sensible i important, reflecteix
el que reflecteix, però la societat en què vivim necessita
continuar creixent amb garanties, en un model absolutament sostenible i en
un model on els recursos hídrics són claus.

I li vull dir que l'informe de la
Confederació Hidrogràfica del Xúquer no ha aportat en
cap moment cap dada que faça inviable l'aprovació del
pla, cap dada.
Per tant, en estos moments, quan estiguen resolts tots, tots
els tràmits pendents que queden i quan l'aprovació
d'este pla siga una realitat, vorem créixer la ciutat
d'Alacant.
A alguns els agradarà més o menys, els
gustos seran absolutament discutibles, però quan els ciutadans, quan
els joves, els majors o la gent amb menys recursos tinga accés a una
vivenda de protecció, quan tinga accés a una part de la
ciutat absolutament abandonada com són els 4 milions de metres que
afecten Rabassa siguen llocs per a passejar, siguen llocs per a conviure,
absolutament dotats de serveis, estic convençut que vosté
serà capaç en la seua formació política, en
eixe moment, d'intentar anar allí a arreplegar algun vot en
les conteses electorals que vinguen en eixos moments.

I li dic que tant de bo algun dia puguem competir per
una plaça, per un teatre o per un centre cultural en eixe lloc de
Rabassa, per a poder fer mítings cadascú en la seua
formació política i recolzar i demanar el recolzament dels
ciutadans que visquen i que gaudisquen d'una vivenda digna,
d'una vivenda normal, i que estiguen en les condicions que una
societat com la nostra se mereix.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Serra.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Por 7 votos a favor a la proposición no de
ley y 8 en contra queda denegada la proposición de ley.

Señoras y señores diputados, con arreglo
al acuerdo que quedó esta comisión.
.
.
en la mesa de esta
comisión, suspendemos la sesión hasta el próximo
día, martes, 15 de abril, a las seis de la tarde, con el mismo orden
del día.

Muchas gracias.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 10
minuts)