Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 29 de setembre de 1999.
Comença la sessió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Marcel·la Miró Pérez.
Sessió plenària número 7.
Primera reunió.**

***Jurament o promesa de la diputada Nuria Espí de Navas, del GP Socialista-Progressistes.***

**La senyora presidenta:**

 

Senyores i senyors diputats, bon dia i benvinguts a l'inici del primer període de sessions de la V Legislatura.

Informe a les il·lustres senyores i senyors diputats que, com és habitual, el control del govern tindrà lloc el dimecres per la vesprada, s'iniciarà la sessió a les quatre i mitja i el dijous se'n reprendrà la sessió a les deu del matí.

S'obri la sessió.

La presidència accepta l'oferta de les Corts Valencianes i declara obert el període de sessions.
D'acord amb l'article 5 del Reglament de les Corts Valencianes, he de comunicar a la cambra que durant les últimes vacances parlamentàries es va reunir el 23 d'agost la Mesa de la Diputació Permanent de les Corts Valencianes per a iniciar la tramitació d'una sol·licitud de ple extraordinari que va tindre lloc el 27 d'agost.
Esta Mesa també es va assabentar i va tramitar, d'acord amb allò que s'ha previst en l'article 21 del Reglament de les Corts Valencianes, la renúncia presentada per quatre diputats d'estes Corts.

Abans d'iniciar l'ordre del dia, dec també indicar-los que la Mesa i la Junta de Síndics ha tramitat la renúncia del senyor Antoni Asunción Hernández al seu escó, de diputat d'estes Corts, i la seua substitució per la senyora Núria Espí de Navas.
Malgrat la rapidesa amb la qual s'ha actuat, ha sigut impossible incloure la presa de possessió de la nova diputada en l'ordre del dia.
No obstant això, l'article 63 del nostre Reglament ens brinda l'oportunitat d'alterar l'ordre del dia previst per acord d'este ple.

Propose, recollint el parer de tots els grups parlamentaris d'esta cambra, que es procedisca, de conformitat amb l'article esmentat, a votar precisament l'alteració de l'ordre del dia i la inclusió com a primer punt del jurament o promesa de la nova diputada.

Per tant, anem a començar la votació.

Si hay acuerdo de que se haga por asentimiento.
.
.
*(pausa)* entiendo que el resultado de este asentimiento es la inclusión como primer punto del orden del día del juramento o promesa de la nueva diputada.
Una vez que se ha producido esa inclusión del orden del día, pregue a la senyora diputada, senyora Núria Espí, que es pose dempeus i formule la seua afirmació de promesa o jurament d'acatament.

Il·lustre senyora diputada, jureu o prometeu que en tant com tindreu el càrrec de diputada acatareu la Constitució i l'Estatut d'Autonomia sense cap engany i guardareu fidelitat a la Generalitat Valenciana?
Ilustre señora diputada, ¿juráis o prometéis que mientras tengáis el cargo de diputada acataréis la Constitución y el Estatuto de Autonomía sin engaño y guardaréis fidelidad a la Generalitat Valenciana?

 

**La senyora Espí de Navas:**

 

Sí, promet.

 

**La senyora presidenta:**

 

Siga vosté benvinguda a estes Corts on espere i desitge que puga desenvolupar una bona labor com a diputada.

D'acord amb la Junta de Síndics, l'ordre del dia comença pel punt dos, que és la creació d'una comissió, i fins al punt seté, que és la creació de totes les comissions que estiguen previstes en el ple de hui.

La presidència, quan no hi haja sol·licitud de paraula per a intervenir en torn a favor o en contra en estes comissions, passarà directament a votació la creació de les comissions i, després, hi haurà un torn d'explicació de vot.

 

***Proposta de creació d'una comissió especial per a l'estudi d'una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i la consolidació de l'autogovern, presentada pels Grups Parlamentaris Popular, Socialista-Progressistes i Esquerra Unida del País Valencià (RE número 1.
005, BOCV número 6).***

 

**La senyora presidenta:**

 

Passem a continuació al punt dos de l'ordre del dia: Proposta de creació d'una comissió especial per a l'estudi d'una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i la consolidació de l'autogovern, presentada pels Grups Parlamentaris Popular, Socialista-Progressistes i Esquerra Unida del País Valencià.

Com no hi haurà torn a favor ni torn en contra, procedim a la votació.

Quiero recordar a sus señorías, a los ilustres diputados, sobre todo a algunos nuevos, puesto que es la primera votación que van a realizar en esta cámara, que tienen que fijar, en primer lugar, su tarjeta, pulsar el botón de presentes cuando se inicie la votación y, a continuación, pulsar el botón correspondiente a positivo, negativo o abstención.

S'inicia la votació.
*(Pausa)* El resultat de la votació és de 72 vots a favor, cap vot en contra i cap abstenció.
Per tant, queda aprovat el punt dos de l'ordre del dia, que és la creació d'una comissió especial per a l'estudi d'una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i la consolidació de l'autogovern.

Passem a continuació a l'explicació de vot.

Pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Per a Esquerra Unida la veritat és que és una gran satisfacció el vore aprovada aquesta proposta de creació de la comissió per a la reforma de l'Estatut.
Pensem que és un tema molt important, així ho vérem quan presentàrem en principi, en solitari, la nostra proposta; després en una reunió de la Junta de Síndics, jo crec que amb bon criteri, un tema que ha de preocupar a tots, es va fer la proposta, la possibilitat de fer la proposta conjunta i ho vérem bé.

Nosaltres creem que tenim de nou una oportunitat, i és que no podem tornar a defraudar com ens sembla que va passar en l'anterior legislatura.
Es va fer un esforç important de treball i, quan pràcticament estava quasi tot fet, per raons de vegades difícils d'explicar però que, probablement, tenen molt a vore amb les polítiques a nivell estatal tant des del Partit Popular com des del Partit Socialista, el tema de la reforma de l'Estatut, a pesar de trobar-se en una fase bastant avançada, es va quedar absolutament congelat.
Això va frustrar expectatives i va condemnar a continuar tenint un Estatut que tots creem que necessita de reformes.
Reformes, en quin sentit?
Doncs, probablement quan comencem a debatre el tema de nou apareixeran diferències, però per a nosaltres en tenim unes quantes que creem que són bàsiques: la possibilitat de la dissolució anticipada de les Corts; el tema del mínim electoral, que això provoca que una part important de valencians i de valencianes no puguen accedir a les Corts perquè hi ha un percentatge massa alta en comparació amb altres comunitats autònomes; un major nivell competencial, perquè pensem que hi ha moltes competències que altres comunitats autònomes tenen, que nosaltres no tenim, i que si volem aprofundir en eixa idea federal de l'estat hem d'anar cap enllà; el tema de la comarcalització, que és un tema molt important, que és un tema que cada ics temps ix però que mai acaba de concretar-se i que pensem que ens trobem davant d'una oportunitat de nou històrica per a resoldre d'una manera.
.
.
El tema, fins i tot, del nombre de conselleries, que sabeu que hi ha una limitació molt estricta, que està provocant coses curioses, com és que per no superar eixe número màxim que l'Estatut permet, doncs, estan fent-se una sèrie de qüestions d'enginyeria, en este cas a nivell de nomenaments de conselleries, vice-presidències, etcètera, etcètera, doncs, que jo crec que no és la millor solució.

Som, per tant, una de les poques conselleries autònomes que no ha reformat el seu Estatut d'Autonomia.
Creem que necessitem eixa reforma i la necessitem perquè ja està bé que el nostre Estatut d'Autonomia d'alguna manera es condemne o faça un poc la idea eixa de ser un estatut de segona quan tots creem que estem d'acord que tenim un Estatut de primera com correspon a la nostra comunitat.
Tenim la responsabilitat i creem que els valencians i valencianes haurien d'exigir-nos eixa responsabilitat si no som capaços immediatament de posar-nos a treballar i, al més aviat possible, vindre a estes Corts amb un resultat el més ample possible que done lloc a eixa reforma de l'Estatut en la línia que tots volem.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra la representante del Grupo Parlamentario Socialista-Progresistas.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Señora presidenta, muchas gracias.

En nombre de mi grupo mostrar la satisfacción por el consenso al que hemos llegado, consenso tanto en la elaboración de la propuesta que hemos traído a esta cámara como yo creo que casi prácticamente, independientemente de lo que puede ser algo mecánico, la unanimidad en la resolución de la aprobación de esta comisión; comisión que nosotros entendemos que es fundamental, importante, y que yo creo que es bueno que recordemos aquí en este momento que estamos hablando de que con esta comisión vamos a poder alcanzar las mayores cuotas de autogobierno que nos corresponden, que todavía no tenemos, vamos a poder llegar de verdad a que se nos reconozca como nacionalidad histórica, tenemos que conseguirlo, tenemos que conseguir llegar a esta reforma del Estatuto; nosotros entendemos que no solamente con la limitación de la mayoría que hemos incluido en la comisión, sino que deberíamos trabajar para llegar a esta reforma con unanimidad, con todos los grupos de forma unánime.

Evidentemente, vamos a trabajar para que esta reforma esté incluida en el marco de la Constitución y vamos a, por parte del Grupo Socialista, insistir en algo que ya hemos defendido en la anterior legislatura y que creemos que sigue siendo fundamental, que es que la totalidad de las instituciones que estas Cortes han ido creando a lo largo de los años se incluyan en esa reforma de Estatuto y se incluyan, además, con las mayorías cualificadas que cada una de ellas tienen.

Decir también que, evidentemente, serán temas importantes: la barrera del 5%, que se ha demostrado ya también en estas últimas elecciones que es importante el que exista o no; igualmente la disolución o no disolución de las Cortes.
.
.
Serán temas que serán fruto de discusión en esta comisión que hemos creado, comisión que, desde luego, mi grupo va a trabajar, insisto, por que termine con éxito, con el éxito que todos creemos y de forma que los valencianos y las valencianas del siglo XXI lleguen a tener el estatuto que nos merecemos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular, senyor Font de Mora.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, la reforma de l'Estatut a la nostra comunitat és evidentment un tema molt important, però per al grup que represente en este moment, per al Grup Parlamentari Popular, és més que una obligació en este moment, perquè constitueix un mandat congresual; és a dir, fa pocs dies el nostre partit, constituït en congrés, ens va mandatar que esta reforma tinguera lloc.
Per tant, en este moment concret nosaltres manifestem no només una voluntat ferma de treballar en este sentit, sinó que fem palesa també la condició d'obligatorietat que la nostra organització política ens demana en este moment.

A més a més de fer palesa esta voluntat ferma i esta obligació, en el nostre congrés també vam tractar fins i tot de les finalitats de la reforma, encara que siga en línies generals.
I així parlàvem allí, i jo trasllade a esta cambra, la necessitat d'incorporar i que es reconega la condició de nacionalitat històrica en el nostre Estatut, i també que es reconega el nostre fet diferencial en les seues diverses variables.

També, i molt important, que incorpore l'Estatut en la seua reforma les competències ja transferides, impedint així el rescat per part de l'Estat, i incorpore també noves competències que poden ser molt importants, algunes ja s'han citat ací, com és la capacitat de dissolució anticipada de la cambra pel president de la Generalitat.
Així podrem arribar a assolir el màxim sostre competencial i aprofundirem el nostre autogovern, que és la finalitat última de tot el procés autonòmic i d'este canvi de l'Estatut, d'esta reforma de l'Estatut que pretenem.

Per a totes estes qüestions i per a unes altres qüestions que també s'han plantejat ací estem oberts al diàleg.
Això per una voluntat ferma que tenim d'arribar a un consens, però també per necessitat.
No oblidem tots els grups que hi ha un requeriment legal d'assolir unes majories determinades, unes majories qualificades per a tirar endavant un tema tan important com este.
Per tant, estem oberts al diàleg per un imperatiu ètic, però també estem oberts al diàleg per este requeriment reglamentari que ens obliga a tots.

I he de dir i he de manifestar ací amb tota claredat que el Grup Parlamentari Popular sempre hem estat favorables a la reforma, i sempre hem estat treballant per a això.
En la passada legislatura vam estar treballant per això.
Però, naturalment, poder assolir una reforma coherent de l'Estatut requerix tindre les idees clares i requerix tindre una capacitat d'interlocució per part de tots.
Qui haja d'aclarir-se, que s'aclarisca.
La reforma del nostre Estatut és suficientment transcendental com per a no actuar com aquella Penèlope d'Homer, que desfeia per la nit allò que teixia durant el dia, i si algun Ulisses ha d'arribar a algun port que arribe tot d'una.
És allò que de veritat desitgem, i més en un tema com este, en què manifestem la nostra, repetisc, ferma voluntat de consensuar amb tots els grups una solució satisfactòria per a totes les valencianes i els valencians.

No res més.
Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

 

***Proposta de creació d'una comissió permanent no legislativa d'afers europeus, presentada pel GP Popular (RE número 86, BOCV número 5).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Font de Mora.

Ara passem al punt tres de l'ordre del dia, que és la proposta de creació d'una comissió permanent no legislativa d'afers europeus, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Torn a favor?
Senyora Franco, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Comparezco en nombre del Grupo Parlamentario Popular para defender la propuesta de creación de una comisión permanente no legislativa de asuntos europeos.
La finalidad de esta comisión será la de tratar los asuntos europeos que tengan incidencia en la Comunidad Valenciana.

La Comunidad Valenciana, por sus características históricas, culturales, socioeconómicas, tiene una clara vinculación europea.
La construcción de Europa es algo que nos es consustancial y a lo que dedicamos nuestro esfuerzo, una Europa con la que hemos de colaborar no sólo para conseguir logros económicos sino para incidir en la mayor democratización de sus instituciones.

Por su especial situación geográfica y sus variables socioeconómicas nuestra comunidad está en situación de jugar un papel de máxima importancia, como punta de lanza de un desarrollo sostenible de las regiones del arco mediterráneo de la Unión Europea y al mismo tiempo como cabeza de puente entre la Unión Europea y las distintas regiones de la ribera sur del Mediterráneo.
Por ello, se deberán potenciar dentro de la Unión Europea todos aquellos mecanismos de colaboración entre todas las regiones del arco mediterráneo que permitan una mayor integración de infraestructuras, de transporte, comunicación y comercio, investigación y desarrollo, así como proyectos culturales.

Señorías, la comisión no permanente de asuntos europeos se ha creado en todas las legislaturas con el apoyo de todos los grupos parlamentarios y ha funcionado con mayor o menor intensidad, pero lo que sí puedo afirmar es que ha sido en la pasada legislatura, la IV, donde tanto la predisposición del gobierno de la Generalitat como la de los miembros de esta comisión han alcanzado unos resultados muy positivos.
Haré una breve síntesis de estos resultados.

Se ha reunido esta comisión en siete sesiones.
Ha habido veinte proposiciones no de ley.
Se han cursado y contestado por parte del gobierno a las preguntas orales.
Han comparecido la consellera de Agricultura, el conseller de Presidencia y el conseller de Economía y Hacienda.
Debo hacer especial mención a las comparecencias del conseller de Economía y Hacienda, ya que su primera intervención fue a petición propia y el resto de sus intervenciones fueron para dar información puntual tras su asistencia a las reuniones del Comité de Regiones, donde se nos informó puntualmente de todas aquellas iniciativas que el gobierno de la Generalitat iba presentado, así como de los cambios que se iban generando en dicho comité.

En esta comisión, señorías, hemos sido testigos de la activa participación del presidente de la Generalitat en Europa, especialmente en el Comité de las Regiones, que a nuestro juicio ha contribuido a que la Comunidad Valenciana haya sido protagonista en los foros europeos, consiguiendo reforzar esa dimensión europea que por historia nos pertenece.

Tengo el firme convencimiento de que la creación de esta comisión es muy importante por múltiples razones.
Repito una vez más que la función principal de esta comisión será la de conocer y tratar los asuntos relacionados con la Unión Europea que tengan incidencia en nuestra Comunidad Valenciana.
Así pues, espero su colaboración y les doy las gracias anticipadas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Franco.

Anem a procedir a la votació ordinària.
S'inicia la votació.
*(Pausa)* El resultat de la votació és de 73 vots a favor, cap vot en contra i cap abstenció.
Per tant, queda aprovada la creació de la Comissió Permanent no Legislativa d'Afers Europeus.

Anem a passar a continuació a l'explicació de vot.
*(Remors)* Sí, senyor Ribó?
*(Remors)* Vuelva a pulsar, señor Ribó, por favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyora presidenta.

Els sistemes de votació en el nostre grup estan funcionant prou deficientment.
Per tant, demanaríem que es tornara a repetir la votació si és possible.

 

**La senyora presidenta:**

 

Esta presidencia no tiene inconveniente en repetir la anterior votación.
Lo que pasa es que si la votación sale de la misma manera que ha salido en la vez anterior, lo que haré es trasladar a los servicios de la cámara, a técnicos de la cámara, para que vean si hay algún problema de tipo técnico.
Se han comprobado y parecía que no existían.
.
.
pero todo puede pasar en este ámbito.

Por lo tanto, si no hay inconveniente, repetimos nuevamente la votación correspondiente a la creación de una comisión permanente no legislativa de asuntos europeos.
Senyories, s'inicia la votació.
*(Pausa)* El resultat de la votació ara és 83 vots a favor, cap en contra i cap abstenció.
Per tant, queda aprovada la comissió.

Algun grup vol fer explicació de vot?
Senyora Llinares, té la paraula, en representació d'Esquerra Unida.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Nosaltres hem votat favorablement a la formació de la Comissió d'Afers Europeus perquè la Comunitat Valenciana ha estat sempre una comunitat que ha tingut una relació amb tota la resta de països d'Europa, sobretot els països del centre i del nord d'Europa, i això de l'arc mediterrani, això ja és ancestral.
Les nostres taronges ja es venien a Bèlgica en els anys vint, i en els cines de París les nostres mandarines en els anys vint ja es menjaven.

Si esta relació econòmica que hem tingut sempre amb Europa ha sigut sense cap tipus d'ajuda ni de control, hui que està formant-se la Unió Europea és precís que nosaltres estiguem assabentats de totes aquelles normatives, de tot allò que està fent-se en la Unió Europea, i puguem ajudar, controlar i aplicar-ho ací en el nostre país.

Per una altra banda, hui tenim la tira d'ajudes, i l'economia de la Comunitat Valenciana en part depén d'Europa.
És precís que tinguem tota la informació per a controlar eixes ajudes, per a vore com s'apliquen i per a aplicar-les.

Per una altra banda, hi ha molts productes, com per exemple la taronja o com per exemple la pesca, que competixen amb els nostres productes, els nostres productes que són tradicionalment uns productes que ens han donat vida, han contribuït a la nostra economia i que continuen sent maneres de viure de moltes persones i moltes famílies en la Comunitat Valenciana.
És precís que nosaltres tinguem una comissió d'afers europeus per a vore què passa, com eixos productes de països que no són de la Comunitat Europea entren a Espanya i ens fan la competència.

Si la Unió Europea ha estat fent-se fins ara, està fent-se en estos moments i si esta comissió és precís per a tractar tot allò que està fent-se a la Unió Europea, és precís que nosaltres estiguem ahí.
I també per a controlar el nostre president, que té un càrrec en la Unió Europea, també per a controlar i per a exigir-li que defense els interessos del País Valencià allí on s'han de defensar.

Per tots aquests motius nosaltres hem votat que sí a la Comissió d'Afers Europeus, perquè nosaltres som Europa, el bressol d'Europa, i si ara s'organitza Europa nosaltres hem d'estar ahí presents.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Anem a passar al punt quatre de l'ordre del dia.
.
.
*(remors.
Pausa)*

Por favor, si quiere intervenir pulse.
.
.

 

**La senyora Moreno Ruiz:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Nosotros hemos votado a favor de la constitución de la comisión de Asuntos Europeos, porque además era una cosa de coherencia.
Pero también era coherente, como ha pasado en otras legislaturas, que esto hubiera sido una propuesta conjunta de todos los grupos parlamentarios.
Eso ha pasado en otras legislaturas, no ha sido el caso de esta, nos hubiera gustado.
Pero, desde luego, nosotros hemos votado a favor porque creemos que, desde el punto de vista de esta comisión, debemos seguir en el marco del proceso constituyente de lo que es la Comunidad Económica Europea, lo que es la Europa, en este caso, de las regiones, y en las correcciones de las desigualdades territoriales; sobre todo porque debemos esforzarnos todos, y en este caso la Comunidad Valenciana, para que se siga produciendo una unidad política dentro del contexto europeo y sobre todo por la gran importancia que tienen las instituciones, en este caso comunitarias, para todo lo que es el contexto de Europa y, en este caso, para la Comunidad Valenciana.

Desde esta comisión se debe defender, en este caso, el interés de la Comunidad Valenciana en el proceso de construcción de Europa y los propios intereses, en este caso, de la comunidad.
Eso es lo que se ha estado haciendo durante todas las legislaturas anteriores que esta comisión ha funcionado, y ha funcionado muy bien, y desde luego, como era lógico y natural, este grupo va a apoyar la constitución de esta comisión.
Gracias.

 

***Proposta de creació d'una comissió especial***

***per a l'estudi de la situació de la sequera***

***a la Comunitat Valenciana, presentada pel GP Popular (RE número 87, BOCV número 5).***

**La senyora presidenta:**

Gràcies, senyora Moreno.

Anem a passar al punt quatre de l'ordre del dia, que és la proposta de creació d'una comissió especial per a l'estudi de la situació de la sequera a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Torn a favor?
Senyor Prieto, té la paraula.

 

**El senyor Prieto Honorato:**

Gracias, señora presidenta.

Intervengo, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, en apoyo de la iniciativa que acabamos de presentar para crear una comisión especial para el estudio de la sequía en la Comunidad Valenciana.
Como sus señorías saben, el problema de la sequía es uno de los más graves y persistentes que padece nuestra comunidad y que supone un grave daño económico para sectores básicos, como es el sector agrario de nuestra economía, además de limitar la calidad de vida de miles y miles de ciudadanos de nuestra comunidad.

En resumen, la causa se puede resumir diciendo que no disponemos de los recursos hídricos suficientes ni en calidad, ni en cantidad, para atender una creciente demanda.
No parece que este sea el momento adecuado para cifrar ese déficit estructural que padecemos, pero sí me gustaría llevar al ánimo de sus señorías una cifra que está en la mente de todos los expertos y es la siguiente: en los próximos veinte años, de no ponerse un freno a dicho déficit estructural global, estaremos en una cifra superior a la actual en cinco o seis veces.

Los gobiernos populares, señorías, han hecho a lo largo de los últimos años un esfuerzo extraordinario, un esfuerzo económico, un esfuerzo de ordenación de los recursos y se ha llevado una política de ahorro de agua a nuestro juicio muy eficaz: se ha potenciado la reutilización de aguas residuales; se ha potenciado la construcción de grandes depuradoras; se han invertido miles de millones, cientos de millones, miles de millones, en miles de hectáreas y miles de hanegadas para transformarlas en riego por goteo; y, en definitiva, el esfuerzo ha sido cuantiosísimo.
Se ha aprobado el Plan hidrológico del Júcar, que ha sido una ordenación de los recursos que ha tenido unos resultados ya inminentes con la aprobación y adjudicación de grandes obras de transvases entre cuencas.

Pero la realidad de todo esto es tozuda y lo cierto es que todos sabemos que necesitamos las aportaciones de otras cuencas.
Con nuestros recursos no podemos atender la demanda consultiva y, por lo tanto, muchísimo menos podemos estar hablando de recuperar los caudales ecológicos, de hacer una lucha contra la intrusión marina, contra la continua salinización de nuestros acuíferos o de luchar contra esa sobreexplotación de los acuíferos.

Señorías, estas Cortes, como no podía ser de otra forma, a lo largo de estos últimos años han hecho un esfuerzo de consenso aprobándose aquí resoluciones muy importantes consensuadas, preocupándose por el problema gravísimo de la sequía.
La comisión de la sequía, que ya funcionó durante la pasada legislatura, hizo también un esfuerzo, hubo comparecencias muy interesantes por parte de la administración, se hicieron visitas a zonas afectadas y, en definitiva, se hizo un trabajo muy válido.
Y yo diría que, en esa línea de trabajo, es en esa línea de consenso en la que vamos a continuar y por la que hemos traído aquí nuestra iniciativa.

Para ello le pedimos, por tanto, el apoyo de sus señorías.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias, señor Prieto.

Torn en contra?
*(Pausa)* Anem a passar a la votació de la proposta de creació d'una comissió especial per a l'estudi de la situació de la sequera en la Comunitat Valenciana.

Senyories, comença la votació.
*(Pausa)* El resultat de la votació és de 83 vots a favor, cap abstenció i cap vot en contra.
Per tant, queda aprovada la creació de la comissió especial per a l'estudi de la situació de la sequera en la Comunitat Valenciana.

Torn d'explicació de vot.
Senyor Ribó, té la paraula en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

*(Inoïble per raons tècniques)* Vaig a utilitzar aquest torn d'intervenció per a explicar els motius pels quals Esquerra Unida hem votat a favor d'aquesta comissió.
Sí que crec que és important començar a dir que els nostres motius són motius prou diferents del que s'ha expressat a l'hora de presentar aquesta comissió de la sequera, que almenys nosaltres l'hem entés com "ja hem fet tot el possible per arreglar el problema de l'aigua, ja l'estem reutilitzant, ja la tenim depurada, ja tenim tot el reg gota a gota, etcètera, i ara el que toca és portar més aigua".
Nosaltres no ho entenem d'aquesta manera.
I voldríem que quedara molt clar.

És cert que estem en un període, en un any en el qual el nivell de pluges ha estat molt baix, però hem de partir d'una idea que és clara: el País Valencià, segons totes les dades meteorològiques de sempre, és considerat un país semiàrid de sempre.
I a més estem en una situació on hi ha una sèrie d'efectes nous provocats pel canvi climàtic, on sembla prou clar que hi ha dues coses noves: la primera, les pluges seran més reduïdes, segons totes les prediccions; la segona, les pluges seran més concentrades en el temps, hi hauran tronades més violentes, açò és una cosa que sembla prou clara; i la tercera, com a conseqüència dels boscos cremats ara i abans, etcètera, els boscos tenen menys capacitat de retenir aquestes pluges.
Sempre hem dit, sempre han dit els ecologistes que el millor pantà és un bon bosc i en el País Valencià de boscos bons ens en queden tan pocs que jo crec que és un tema important.

Per tant, nosaltres partim de que l'aigua en el País Valencià és un recurs escàs, no és comprable com el petroli, ni és transvasable com un element d'aquest tipus.
I jo crec que eixe element per a nosaltres és un element fonamental que diferencia altres plantejaments, on l'aigua si en fa falta més es transvasa i si no hi ha prou amb l'Ebre s'anirà a buscar a un de França, etcètera, etcètera.

Nosaltres entenem que cal potenciar, partint d'una realitat de sempre, cal potenciar la gestió de la demanda.
I no s'ha fet tot en aquests últims anys, ni molt menys s'ha fet tot.
Jo vull recordar que de cada cent metres cúbics d'aigües residuals, dos terceres parts continuen tirant-se al mar.
I aquestes són dades molt recents.
Hem de recordar que els rius valencians continuen sent unes cloaques, la qualitat és pèssima i no s'ha fet res, sinó anem a vore el Segura, anem a vore el Magre, anem a vore el Cànyoles.
I aquesta és la situació, aquesta és la situació.
Tenim poca aigua i un aigua les més de les vegades de pèssima qualitat.
Si anem a beure l'aigua subterrània de l'Horta, de la Ribera, etcètera, tenim uns nivells de nitrats que dupliquen, tripliquen moltes vegades les dades de l'OMS i que fa que no siguen potables.
I aquesta és la dura realitat de la nostra aigua.

Per tant, nosaltres entenem que s'ha d'avançar en la gestió de la demanda, s'ha de començar millorant la qualitat de les aigües avançant en la reutilització, s'han de depurar les aigües i no s'està fent, no es va complir la directiva europea que mana que tots els municipis tinguen depuradora a partir d'una certa quantitat d'habitants.
Nosaltres pensem que s'ha avançant en la millora dels regadius, però és encara totalment insuficient.

I nosaltres pensem que s'està fent gestió exactament la contrària, gestió de l'oferta.
Li posaré dos exemples: planificar un gran certe terciari en una comarca amb baixos recursos.
Ens agradaria que el transvasament que s'ha mencionat, el Xúquer-Vinalopó, no fora el transvasament real Xúquer-Terra Mítica, perquè pensem que hi ha un perill real en aquest sentit.
Nosaltres entenem que no es pot continuar ampliant la superfície de regadiu i s'ha fet aquí en este Parlament amb els vots favorables del govern anterior del Partit Popular i d'Unió Valenciana, modificant concretament la Llei forestal i ampliant d'una manera clara les superfícies de regadiu.
I açò no és fer una gestió adequada de l'aigua en el nostre país, un recurs escàs.

Nosaltres entenem que parlar en una comissió de la sequera no és parlar de portar aigua al nostre país només sinó és parlar, en primer lloc i fonamentalment, de fer una gestió adequada de la demanda i de fer una millora seriosa de la qualitat de l'aigua.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
.
.
*(pausa)* Un moment senyor Roca.

Senyor Prieto.

 

**El senyor Prieto Honorato:**

Señora presidenta, con el máximo respeto a esa presidencia este diputado, con la intervención del señor Ribó, se ha quedado en indefensión.
Porque el señor diputado no se ha limitado a dar una explicación de voto.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Perdón, señor Prieto ¿por qué motivo pide la palabra?

 

**El senyor Prieto Honorato:**

Por una cuestión de orden.
.
.
*(remors)* y para poder replicar al señor diputado; he sido contradicho.

 

**La senyora presidenta:**

Señor Prieto ¿cuál es el motivo de la petición de su palabra?

 

**El senyor Prieto Honorato:**

Pues porque -se lo digo con el máximo respeto, señora presidenta- el diputado que ha intervenido no se ha limitado a dar su explicación de voto sino que ha venido a contradecir los argumentos que yo había utilizado en la explicación positiva del mío.
*(Remors.
Pausa)*

**La senyora presidenta:**

 

Señor Prieto, yo agradezco su intervención.
Va a constar, por supuesto, en acta la intervención.
Lo que yo le ruego también al anterior interviniente.
.
.
le ruego, señor Ribó, que se atenga al contenido de lo que corresponde en su caso.

Y, señor Prieto, creo que es una cuestión que, teniendo en consideración lo que usted ha planteado y la constancia en acta, y el ruego al señor Ribó que se atenga en otras ocasiones al contenido.
.
.
le voy a dar la palabra al señor Roca.

 

**El senyor Roca i Albert:**

 

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

El Grup Socialista ha recolzat esta proposta de creació de una Comissió Especial per a l'Estudi de la Sequera a la Comunitat Valenciana, encara que creiem que esta comissió hauria d'estar creada ja; per tant, arriba tard.
Els efectes de la sequera han sigut molt durs este estiu que hem passat.

La sequera se soluciona, es preveu quan no hi ha sequera, amb tranquil·litat i amb inversions en infrastructures hidràuliques que no es poden construir de hui per a demà.
Encara que el que jo diga dóna igual, perquè el Partit Popular té la majoria en estes Corts i faran el que voldran o el que els convinga.
El Grup Socialista espera que a pesar de tot esta comissió servisca per a tindre un fòrum que aporte idees i solucions.

Senyors del PP, no caiguen en la temptació de crear-la per a quedar bé mediàticament.
I no caiguen després en la temptació d'utilitzar-la per a minimitzar l'existència d'un problema que afecta a molts ciutadans i ciutadanes de la nostra comunitat.
La sequera és un problema greu, difícil d'evitar, però susceptible de pal·liar els seus efectes quan s'actua amb diligència per a fer front a situacions excepcionals i conjunturals, i quan es treballa amb previsió de futur per a evitar o pal·liar, si succeeix, les conseqüències negatives de l'aparició de nous moments de sequera.

La situació pluviomètrica no obeeix a cànons ni a comportaments prèviament considerats.
A les zones en què la carència d'aigua o la seua escassesa és una constant apareixen dos tipus de fenòmens; per una banda, en eixes mateixes zones es produeixen precipitacions quantioses, en molts casos denominades gotes fredes, que porten volums d'aigua que no poden ser recollides, produint-se importants inundacions per la falta de capacitat de regulació, que a la vegada fan impossible aglutinar les suficients reserves per a atendre les necessitats derivades de les demandes de consum d'aigua que existeixen.

Este fenomen de la sequera no pot tindre un tractament diferenciat del que se li dóna a una mínimament coherent política global d'aigües.
I qualsevol de les decisions que s'adopten per a pal·liar-la, tant momentànies o excepcionals, com a mig i llarg termini deuen formar part d'aquesta.

En estos moments tècnicament hi ha sequera.
Durant els últims deu anys la precipitació mitjana a Espanya, en metres quadrats s'ha situat en 650 litres/any.
Es considera tècnicament que existeix sequera quan el nivell de precipitacions és inferior a 400 litres metres quadrats/anys.
Segons els informes de l'Institut de Meteorologia l'últim any hidrològic, que va des de l'1 de setembre de 1998 al 31 d'agost de 1999, ha suposat en el conjunt del país una aportació mitjana de 370 litres metre quadrat.

De la situació hidrològica actual i de les perspectives futures, si no s'incrementa molt el nivell de precipitacions, es pot deduir que es produiran fortes restriccions en la conca mediterrània, atés que les reserves emmagatzemades no arriben a cobrir dos mesos de les demandes del pròxim any.
Per tant, espere que el govern del PP, a més a més que es cree esta comissió, demostre la seua voluntat real de pal·liar la sequera en els pròxims pressupostos.
Ací ens vorem.

Gràcies.

 

***Proposta de creació d'una comissió permanent***

***no legislativa de la dona i les polítiques d'igualtat, presentada pel GP Socialista-Progressistes (RE número 88, BOCV número 5).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Roca.

I anem a passar al punt cinc de l'ordre del dia que és la proposta de creació d'una Comissió permanent no legislativa de la dona i les polítiques d'igualtat, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Torn a favor.
.
.
Senyora Montesinos, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Hace ahora aproximadamente cuatro años que se celebró en Pekín la IV Conferencia Mundial sobre la Mujer.
*(Remors)* Sí, lo digo como tono aclaratorio para aquellos o aquellas que lo desconozcan.
En aquel momento todos los estados miembros acordaron el aprobar una declaración política que tenía como objetivo promover la igualdad, el desarrollo y la paz para todas las mujeres.
Y allí mismo, como conclusión, en la clausura se dijo: "Ha comenzado una revolución y ya no se puede volver atrás.
No hay manera de quebrantar las promesas, ni de violar los compromisos de hoy, los del año pasado o los del último decenio.
Esta revolución es demasiado justa, demasiado importante y ha sido demasiado tiempo demorada".

Precisamente por ello, en el año 95, tanto desde el gobierno del presidente Zaplana como desde estas Cortes Valencianas, se impulsaron una serie de medidas encaminadas a alcanzar la igualdad de oportunidades entre las mujeres y los hombres.
A través de las políticas de igualdad del gobierno se pusieron en marcha, por ejemplo, lo que suponía un hito importante y era la vertebración de esas políticas de igualdad a través de los centros Infodona.
Se pretendía y se luchó por erradicar la violencia de género a través de los Centros Mujer 24 horas, de las casas de mujeres maltratadas, etcétera, etcétera, etcétera, y se luchó por insertar a todas las mujeres en el mercado laboral para que se pudiera alcanzar la igualdad real de la que venimos hablando.

En ese mismo sentido, las Cortes Valencianas entendieron, a iniciativa del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, y apoyado por todos los grupos de la cámara, la necesidad de crear esa Comisión de la Mujer que supusiera el que esas políticas se impulsaran y, de alguna forma, se complementaran con las que el gobierno venía proponiendo.
Y en este mismo sentido, en el sentido de que esa revolución está en marcha, de que entendemos que vamos por el buen camino, hoy, el Grupo Parlamentario Popular, a iniciativa de este grupo, y con, de alguna forma, el enriquecimiento del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, que pidió la ampliación del título de la comisión, y hoy es la Comisión de la Mujer y de las Políticas de Igualdad; entendemos que para que esas políticas de igualdad sean una realidad en todos los ámbitos de la vida, tanto en el social como el económico, el político, el laboral, etcétera, etcétera, y que esa igualdad sea real y efectiva, pedimos el apoyo y el respaldo de todos los diputados y las diputadas.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Montesinos.

Torn en contra?
*(Pausa)* Anem per tant a procedir a la votació de creació de la Comissió Permanent no legislativa de la Dona i les Polítiques d'Igualtat.

Senyories, comença la votació.
*(Pausa)* El resultat de la votació es de 78 vots a favor, cap vot en contra i cap abstenció.
Per tant, resulta aprovada la creació de la Comissió Permanent no legislativa de la Dona i les Polítiques d'Igualtat.

Torn d'explicació de vot.
Té la paraula la representant del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, Esquerra Unida del País Valencià va acceptar la proposta de la creació d'esta Comissió de la Dona, comissió no legislativa.
I la va acceptar perquè, a falta d'una Conselleria de la Dona i que fóra legislativa, este és el mal menor que podem tindre de fòrum per a debatre aquelles qüestions que impliquen a les dones.

És de veritat, senyories, que a l'inici del treball, després d'haver passat les eleccions, vaig tindre una agradable conversa per a fer possible que esta comissió haguera estat presentada per la voluntat dels tres partits polítics.
Tots sabem i totes sabem que han estat presentades tres sol·licituds, i que la primera que es va presentar ha estat la vàlida, però que, lògicament, la votació que ací hem realitzat deixa palés l'interés que totes i tots tenim per a què esta comissió funcione, existisca.

I efectivament, des de la Conferència de Pequín, però molt més endarrere de la Conferència de Pequín, ja se sol·licitava una Conselleria de la Dona, i a falta de la mateixa, com abans he dit, teníem una Comissió de la Dona.
En la mateixa pensem fer des d'Esquerra Unida les necessàries intervencions per a què eixe pla d'igualtat, eixe segon pla d'igualtat que existeix al País Valencià entre hòmens i dones, siga una realitat, tant per a aquelles dones emigrants treballant al País Valencià, la seua situació econòmica, social, de treball, com les càrregues familiars que tenen les dones, les agressions tant físiques com psíquiques, i el treball.

El traure a la llum, ajudar, potenciar i vetlar per eixos col·lectius de dones que treballen, bé en economia submergida, com bé perquè no estan autoritzades, són dones camperoles -d'això la senyora consellera d'Agricultura ho sap molt bé-, són dones camperoles i que ací tenim un repte pendent des de la legislatura passada per a traure-les com a persones físiques que treballen per elles mateixa.
Per totes eixes coses anem a recolzar la Comissió de la Dona.
Però repetisc per a finalitzar, perquè ja he votat a favor, que m'haguera agradat que s'haguera presentat esta resolució per a la comissió no legislativa signada pels tres partits polítics, perquè era la voluntat de tots.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Pérez.

En representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, té la paraula la senyora Catalá.

 

**La senyora Catalá Pérez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora presidenta.

Señoras diputadas y diputados.

En primer lugar quisiera hacer llegar nuestra felicitación al Grupo Popular, felicitación por sumarse en esta legislatura, sin ningún tipo de dudas, a la constitución de la Comisión de la Mujer.
Esto lo digo porque los que repiten como diputadas y diputados en esta cámara lo recordarán, y las que nos estrenamos hemos podido leer en el *Diario de Sesiones* correspondiente que el Grupo Popular, en la constitución de la Comisión de la Mujer en la anterior legislatura, aun votando a favor, lo hizo con ciertas dudas respecto a si era o no conforme a reglamento.
Por lo tanto, enhorabuena.
Una enhorabuena también, por entender que al ser su grupo el que sustenta al gobierno de la comunidad, esto signifique que van a potenciar con medios y recursos el trabajo de esta comisión.

La posición del Grupo Parlamentario Socialista-Progresistas es clara.
Como no podía ser de otra manera, apoyamos la creación de la Comisión de la Mujer y las Políticas de Igualdad, ya que entre otras muchas consideraciones su constitución emana directamente de los acuerdos de Pekín, en donde se especifica que "el impulso de políticas de igualdad es una responsabilidad desde todos los ámbitos de poder".
Y también se afirma "en la certeza de que esas medidas de igualdad son un instrumento necesario para poder promover una sociedad justa y en desarrollo".

Pero además en nuestro artículo tercero del Reglamento de las Cortes Valencianas, de manera expresa, se nos indica que esta cámara aplicará en todas sus actuaciones y actividades una política de igualdad de oportunidades entre hombres y mujeres, siendo el nuestro el primer Reglamento en todo el territorio español que así lo contempló.

Por tanto, en esta comisión, y a luz de las recomendaciones de Pekín y desde el mandato de nuestro propio Reglamento, esperamos que la labor iniciada en la anterior legislatura en la Comisión de la Mujer se profundice en la línea no sólo de ahondar en el conocimiento de la situación de las mujeres en la Comunidad Valenciana, sino también, además, se realice el trabajo de promover iniciativas encaminadas a hacer real el principio de la transversalidad.
Que, como saben ustedes, el principio de la transversalidad se basa en que el objetivo de la igualdad debe estar presente en todas y cada una de las políticas concretas, puesto que es un objetivo horizontal.
Y ninguna política general, ni de sanidad, ni de empleo, ni de bienestar social, será justa ni responderá a las necesidades de los ciudadanos y de las ciudadanas si no tienen en cuenta el impacto que dichas políticas van a tener sobre las mujeres y, por lo tanto, sobre la sociedad.

Quisiéramos también señalar que esperamos, en honor al espíritu con que se crea esta comisión, que ésta sea un elemento de acercamiento entre la ciudadanía y el Parlamento, con lo que ello supone, entre otras cosas, de indagación de la realidad a través de los distintos agentes sociales: asociaciones de mujeres, secciones sindicales.

En una primera lectura, la incorporación de las mujeres en todos los aspectos de la vida pública, entre ellos el de la política, es evidente, como se demuestra a simple vista en esta cámara con su actual composición.

Por ello, tanto como valor simbólico formal como de justicia material, consideramos que una de las tareas a abordar es la revisión del lenguaje sexista en el Reglamento de las Cortes, ya que, según éste, al día de hoy tenemos cargo de presidente y el fenómeno óptico es evidente: nos preside una mujer.
Me reitero.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Señora Catalá, vaya terminando.
Pero además le ruego que se ciña a lo que es la explicación de voto que está usted haciendo.

 

**La senyora Catalá Pérez:**

 

De acuerdo, de acuerdo, señora presidenta.

Me reitero.
El Grupo Parlamentario Socialista-Progresistas apoya la creación de la Comisión de la Mujer.
Trabajaremos para conseguir que el consenso acompañe las tareas propuestas más allá de la tolerancia, porque hemos de trabajar hacia la sociedad de la integración y del respeto a la diversidad, una sociedad que rechace cualquier manifestación de violencia, y la que se ejerce sobre las mujeres, por desgracia, hoy en día tiene abono fijo en las páginas de sucesos.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Catalá.
.
.

 

**La senyora Catalá Pérez:**

 

Ello requiere, pues, el esfuerzo de todas las personas de esta cámara.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gracias, señora Catalá.

Anem a passar al punt sis.

Señora Montesinos.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

 

Quisiera, por favor, replicar a la señora diputada que me ha precedido en el uso de la palabra, porque en su intervención ha aludido precisamente a una intervención mía hace cuatro años para la creación y constitución de la Comisión de la Mujer.

Y es rigurosamente falso que el Grupo Parlamentario Popular se opusiera o dudara en algún momento de la creación de esa comisión, precisamente.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señora Montesinos.
.
.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

 

.
.
.
porque el Grupo Parlamentario está a favor de las políticas de igualdad.
Y nosotros hemos *(remors)* demostrado durante estos cuatro años cuáles son nuestros hechos.
.
.
*(remors)*.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señora Montesinos.
.
.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

 

.
.
.
mientras que esos señores y esas señoras en trece años de gobierno socialista no han sido capaces de hacer nada.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**La senyora presidenta:**

 

Yo ruego que se tome la palabra en cuanto esta presidencia dé la palabra, y mientras no la dé, no se tiene el turno de palabra.
*(Remors)*

Dado que es el primer Pleno de esta legislatura, supongo que las ganas de trabajo de los diputados, como observo en el día de hoy, son amplias, lo cual me alegra profundamente, pero rogaría que por el beneficio de esta cámara y del funcionamiento del debate parlamentario, se observaran las mínimas normas de cortesía parlamentaria entre todos los grupos, todos los diputados y con esta presidencia.
Gracias.

Doy por zanjado.
.
.
Señora Catalá, si no le importa, vamos a dar por zanjado este asunto.
*(Remors)* Estamos ­quiero aclarar-, estamos en el turno de explicación de voto, no es el turno a favor o el turno en contra, sino es la explicación de voto de la creación de una comisión.
Entonces, yo le rogaría, señora Catalá, que podamos pasar al siguiente punto del orden del día.

Se ha votado ya la creación de la comisión por la unanimidad de todos los grupos parlamentarios.
Y, por lo tanto, en el turno de explicación de voto, eso es lo que hay.

Vamos a pasar.
.
.
*(remors)* Señora Catalá, por favor.

Señor Perelló.
*(Rialles i remors)* Señor Perelló, le ruego que pulse el botón de petición de palabra.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta, desde nuestro punto de vista, se está produciendo una indefensión de la petición que hace nuestra diputada.
Y, sinceramente, porque es verdad que hay bisoñez en el Pleno, incluso en la propia Mesa, si me lo permite, pero no creo que sea el caso de la señora Montesinos, que no es bisoñez lo suyo, ha sido un oportunismo a la hora de pedir un turno y utilizarlo sin concederlo.

Ruego a la presidenta que esté atenta cuando pasen estas cosas o que, en su caso, conceda la palabra para que pueda defenderse un miembro de nuestro grupo.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló, he estado atenta a las peticiones y al debate que se ha producido en esta cámara.
He entendido que en el momento de la explicación de voto, cuando ya se ha producido la votación para la creación de la comisión de la mujer y de políticas de igualdad, se ha producido una intervención en la cual yo le he dicho a la representante del Grupo Parlamentario Popular que no se produjeran intervenciones en tanto en cuanto no concediera la palabra.
Lo que he propuesto, y sin ningún inconveniente de mejorar el debate parlamentario de esta cámara, es que no se produjeran más intervenciones dado que estamos en el turno de explicación de voto.
Y no ha habido ninguna alusión directa, personal, en este caso, señor Perelló.

Señor Font de Mora.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

*(Parla sense micròfon)* .
.
.
una cuestión de orden, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Font de Mora, creo que no es conveniente alargar en este momento el debate, dado que ha habido un acuerdo respecto a la creación de la comisión.
Por lo tanto, voy a pasar al siguiente punto del orden del día.
Disculpe.

Punto seis del orden del día: Proposta de creació d'una comissió permanent no legislativa de seguretat nuclear, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Torn a favor?
Senyora Pérez Barber, té la paraula.

 

 

***Proposta de creació d'una comissió permanent*** 

***no legislativa de seguretat nuclear, presentada pel GP Socialista-Progressistes (RE número 89, BOCV número 5).***

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

El Grup Parlamentari Popular ha realitzat la proposta de creació d'una comissió permanent no legislativa de seguretat nuclear i sol·licita de tots els grups polítics la seua aprovació.

Des d'esta comissió, i com ja es venia fent, està un seguiment del funcionament de la Central Nuclear de Cofrents, i periòdicament s'envia a les Corts un part mensual indicant el nivell d'operativitat i de seguretat.

En la passada legislatura vam fer una visita a la Central Nuclear de Cofrents tots els membres de la comissió, on vam poder comprovar el seu funcionament i les mesures de seguretat.
I quantes voltes des d'ací s'ha requerit els responsables perquè comparegueren en la comissió ho han fet, tant per explicar qualsevol incidència o qualsevol preocupació que haja pogut sorgir en un moment determinat.

Per tots es sabut el respecte que ens produeix quan es parla de qualsevol central nuclear i, al mateix temps, el necessàries que són per a la producció d'energia.

Per tant, el Grup Parlamentari Popular considera necessària la seua creació, i per això sol·licita el recolzament de tots els grups polítics.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez Barber.

Torn en contra?
*(Pausa)*

Anem a passar, per tant, a la votació de la proposta de creació d'una comissió permanent no legislativa de seguretat nuclear.

Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 79 vots a favor, cap vot en contra i cap abstenció.
Per tant, queda aprovada la creació de la comissió permanent no legislativa de seguretat nuclear.

A continuació anem a passar a l'explicació de vot.

En representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé.
Vaig a intentar ser el més estricte en explicar els motius pels quals el nostre grup considera important, molt important -per això ho demanàrem també- la comissió de seguretat nuclear.

Nosaltres ho plantegem per una cosa que jo crec que és evident.
Pensem que és important aquesta comissió perquè no estem segurs en el nostre país amb els temes nuclears, amb els temes dels isòtops radioactius.
I com que no estem segurs, cal una comissió de seguretat nuclear.

Quin és el gran perill que nosaltres tenim?
Doncs tenim una central que està allà en Cofrents, una central nuclear que està controlada fonamentalment per un organisme de caràcter estatal, que és el Consell de Seguretat Nuclear, que ens informa, però que ens informa tard i de forma tan concisa que les més de les vegades no tenim capacitat de conèixer realment el que ha passat; que la informació és molt més ràpida, per exemple, a través d'Internet o a través de connexions d'aquest tipus.

I s'han de dir una sèrie de coses que crec que són importants.
És una central que ja és vella, i això augmenta els perills.
Com qualsevol aparell, té una obsolescència, i amb l'obsolescència augmenten els perills de seguretat.

És una central on les piscines de residus d'alta radioactivitat estaven programades per a saturar-se en l'any 2000 i que s'ha augmentat el seu període, augmentat la densitat dels isòtops radioactius mitjançant una tècnica, però una tècnica que, en definitiva, augmenta els isòtops radioactius d'alt nivell.

És una central que ha augmentat la seua potència, cosa insòlita en un aparell, en una màquina, per damunt del cent per cent que estava previst en els projectes.

És una de les candidates -i per a nosaltres és un tema important-, la Central Nuclear de Cofrents és una de les possibles candidates del Consell de Seguretat Nuclear per emmagatzemar allò que no es troba solució en el nostre estat, que és el tema de tots els residus d'alta radioactivitat.
Es va parlar de Trillo, i hi ha hagut fa molts pocs dies una manifestació per aquest tema en Trillo.
Però una altra de les candidates concretament possibles d'emmagatzemar en superfície, a l'aire, aquest residus, és la Central Nuclear de Cofrents.
I pensem que és fonamental que el nostre país tinga un control, conega aquesta situació.

És una central que, com totes les centrals nuclears, té un conflicte objectiu entre seguretat, o millora de la seua seguretat, i el benefici de l'empresa: més benefici quan menys seguretat hi ha, menys benefici quan més seguretat hi ha.
I nosaltres tenim l'obligació d'augmentar la seguretat al màxim.

I hem de dir que hi ha altres perills.
En el nostre país es treballa amb isòtops radioactius en els hospitals, es treballa amb isòtops radioactius en els centres d'investigació com a marcadors i en altres llocs.
I hem de dir que ha hagut països amb greus problemes de contaminació tan importants com els esmentats abans, concretament en Brasil, per exemple, amb una càpsula radioactiva que va contaminar a moltes persones.
És un altre problema que nosaltres hem de conéixer i hem de controlar a través, concretament, d'aquesta comissió.

Per tant, nosaltres pensem que fa falta una comissió de seguretat nuclear per a plantejar-nos d'una manera important estar més segurs al nostre país en aquests temes, i la manera millor seria programar la tancada d'una vegada per totes d'aquesta central nuclear com s'està plantejant en la majoria dels països europeus si s'exclou, naturalment, el cas de França.

Nosaltres entenem, per tant, que la Comissió de seguretat nuclear és una comissió molt important i ha de fer un seguiment estricte del funcionament de la central nuclear de Cofrents i del seguiment dels isòtops radioactius; i, sobretot, la seua gran missió seria fer un seguiment estricte de l'aturada definitiva d'aquesta central.

Res més i moltes gràcies.

 

 

**La senyora presidenta:**

Gràcies, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, té la paraula el senyor Sarriá.

 

 

**El senyor Sarriá i Morell:**

Moltes gràcies, presidenta.

El grup Socialista-Progressistes ha recolzat la creació d'aquesta Comissió permanent no legislativa de seguretat nuclear per diferents raons.
En primer terme, és evident que l'existència a la nostra comunitat d'una central nuclear de la importància i potència de la de Cofrents no pot ser indiferent a aquesta cambra malgrat que excedisca les seues competències.

Com es va posar de manifest la passada legislatura en les sessions d'esta mateixa comissió de seguretat, una instal·lació d'aquest tipus està permanentment en qüestió i preocupa seriosament a una part molt important de la societat, més si cap quan qualsevol errada en el seu funcionament, incident o accident, pot dur conseqüències dramàtiques, no sols per als valencians i valencianes d'avui, sinó per a les generacions futures.
Part inseparable de la seguretat en esta central, pel que he pogut estudiar, és el de la gestió de residus.
Tenim justament ara un problema d'emmagatzament de residus radioactius que, lluny d'haver-se solucionat o d'haver-se-li donat una solució en el passat, està, fins i tot, lluny que se li la done d'una manera satisfactòria en el futur, i això en una situació de relativa normalitat en el funcionament de la central.

Però, en segon lloc, la qüestió de l'energia nuclear és en si mateix un debat polític que existeix no sols ací sinó arreu del món.
Les moratòries nuclears, l'oposició de l'opinió pública, l'augment sostingut del club dels països desnuclearitzats fan palés que no hem de limitar-nos al paper de seguiment que se li ha encomanat a esta comissió.
Les seues conclusions han d'afavorir que des d'aquesta cambra s'inste el govern i els poders públics a implementar accions positives com l'ús d'energies alternatives renovables i segures, així com l'estalvi energètic, que facen possible que la Comunitat Valenciana prescindisca en un termini raonable de tant inquietant indústria al nostre territori.
És per això imprescindible també que al si de la comissió aclarim quin és eixe termini raonable, donada la vida útil de la central de Cofrents i la capacitat que té per a gestionar els recursos que genera i que en un futur pròxim puguem prescindir d'una comissió de seguretat nuclear.

Moltes gràcies.

 

 

 

 

 

 

***Proposta de creació d'una comissió especial***

***per a l'estudi de programes de cooperació***

***i solidaritat amb el tercer món, presentada pel GP Socialista-Progressistes (RE número 157,*** 

***BOCV número 5).***

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Sarrià.

Passem a continuació al punt seté de l'ordre del dia, que és la proposta de creació d'una comissió especial per a l'estudi dels programes de cooperació i solidaritat amb el Tercer Món, presentada pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

Torn a favor?
Senyor Vicente, té la paraula en representació del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Por segunda ocasión, igual que al principio de la legislatura anterior, el Grupo Parlamentario Socialista vuelve a presentar una propuesta para la creación de la comisión especial para el estudio de los programas de cooperación y solidaridad con el Tercer Mundo.

Es evidente que a lo largo del tiempo las instituciones públicas han ido adaptándose progresivamente a la sensibilización ciudadana expresada con la presencia activa de organizaciones no gubernamentales que se han erigido como agentes activos y eficaces en el ámbito de la cooperación internacional.
Consideramos necesario que estas Cortes vuelvan a dotarse de un foro que sirva para canalizar e impulsar las actuaciones en materia de cooperación y solidaridad.
De los trabajos de esa comisión en la legislatura pasada y de la mera observación de la actualidad podremos deducir la necesidad que las instituciones tienen de dar respuesta a la grave situación en la que se encuentra la mayor parte de habitantes del planeta.

Por último, deseamos un funcionamiento ágil y regular en sus convocatorias y trabajos, y esperamos el pronunciamiento y el voto favorable de los grupos parlamentarios en esta iniciativa.

Muchísimas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Vicente.

Torn en contra?
*(Pausa)* 

Passem a continuació a la votació per a la creació d'una Comissió especial per a l'estudi dels programes de cooperació i solidaritat amb el Tercer Món.
Senyories, s'inicia la votació.
El resultat de la votació és de 83 vots a favor, cap vot en contra, cap abstenció.
Per tant, queda aprovada la creació de la Comissió especial pera l'estudii dels programes de cooperació i solidaritat amb el Tercer Món.

Torn d'explicació de vot.
Grups que vulguen intervindre?
Té la paraula el representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

 

**El senyor Cardona Pla:**

 

Senyora presidenta.

Senyors diputats i senyores diputades.

Esquerra Unida del País Valencià ha votat a favor de la constitució d'aquesta comissió com va fer també en les anteriors legislatures.
Crec que tots sabem que en el planeta les desigualtats no paren d'augmentar, que s'estén la fam, que s'estén la pobresa i que els països rics tenim una gran responsabilitat en això perquè la pobresa d'uns altres països no és independent de la nostra riquesa.

Per tant, nosaltres considerem important que els representants del poble valencià decidim almenys la creació d'aquesta comissió que, al nostre parer, no hauria de limitar-se simplement a una distribució raonable dels recursos econòmics, a programes rellevants, organitzacions que realment estiguen implicades en el treball per la justícia i la igualtat, sinó que pensem que haurien d'augmentar molt les assignacions pressupostàries dedicades a estos aspectes.
No soles es tracta d'arribar al 0,7% del pressupost, ja que això simplement és un signe de les necessitats reals que incloguen molt més que eixa quantitat.

Bé, no només s'hauria de limitar a això, com he comentat, sinó que caldrien moltes altres accions que pensem que haurien de tractar-se, almenys parlar-se o estendre's a la societat des d'esta comissió, com són, per exemple, una política cap a un mercat més just, una col·laboració amb les organitzacions que treballen per l'augment dels drets polítics i socials o, per exemple, un tema greu i clau en este aspecte com és la condonació del deute extern dels països empobrits.

Nosaltres esperem que en l'àmbit d'esta comissió es puguen tractar aquestos aspectes i que la política de cooperació i solidaritat no siga només un aspecte puntual, un aspecte conjuntural d'una ajuda a un projecte o a un programa, sinó que es transforme en una qüestió estructural que ajude realment a reduir la desigualtat en el món.

Res més, gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Cervera.

 

**La senyora Cervera Mañas:**

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Quiero destacar, en primer lugar, que la iniciativa de crear la comisión de cooperación y solidaridad con el Tercer Mundo responde no sólo a la propuesta efectuada por el Grupo Socialista, sino que el Grupo Parlamentario que represento consideró igualmente necesario actuar ante el reclamo de los países en vías de desarrollo, y así, pues, elevó su propuesta igualmente ante la Mesa de esta cámara, echando en falta este grupo la iniciativa de los grupos que reclaman de un consenso en la propuesta o propuesta conjunta de constitución de la comisión que nos ocupa.

Dicho esto, el Grupo Parlamentario Popular ha votado afirmativamente porque considera necesaria la implementación de una política de cooperación y desarrollo con los países más necesitados y desfavorecidos, una política de solidaridad impulsada desde el consenso y el diálogo entre los grupos políticos y las entidades sociales especialmente sensibilizadas en esta materia.

Desde el Grupo Parlamentario Popular creemos en la necesidad de continuar con el programa de cooperación internacional al desarrollo que desde 1995 ha incorporado el vertiginoso crecimiento de la sensibilidad de la sociedad valenciana, una participación más activa de la sociedad civil por medio de las Ongd, una mayor cualificación profesional de los agentes de la cooperación y el aumento del número de instituciones públicas y privadas que contribuyen al desarrollo integral de los países en vías de desarrollo.
En definitiva, se ha reflejado en una mayor dotación de recursos económicos cuya cuantía asciende a unos 7.
000 millones de pesetas canalizadas a través de ayudas, acciones de sensibilización social o educación al desarrollo, subvenciones a proyectos de desarrollo en países del Tercer Mundo impulsados por las Ongd, subvenciones para proyectos de cooperación abierta a otras instituciones públicas o privadas, becas para jóvenes cooperantes, etcétera.

Por último, y en esta misma línea, el gobierno del presidente Zaplana, en respuesta a la creciente demanda social, ha creado la Dirección general de cooperación al desarrollo con el objetivo de dar cumplimiento adecuado a uno de los principios básicos y fundamentales que tiene asumidos el Gobierno Valenciano, que es favorecer el crecimiento económico, el progreso social, institucional y político de los países en vías de desarrollo, impulsando acciones y proyectos de carácter cultural, social, científico y técnico dentro de un modelo de cooperación descentralizada, autónoma y complementaria con el conjunto de la política estatal y comunitaria.
En definitiva, cumplir con el deber ético de solidaridad con los países más desfavorecidos y, como dicta el anónimo, "entre nosotros sólo es solidario el que hace de los derechos de los otros un deber suyo".

Por todo ello, el Grupo Parlamentario Popular se reafirma en su compromiso de promover iniciativas que continúen con el camino emprendido en materia de cooperación y prueba de ello es el apoyo incondicional a la constitución de esta comisión.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Cervera.

Se suspén la sessió durant deu minuts.

 

 

*(Se suspén la reunió a les 12 hores i 7 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 12 hores i 36 minuts)*

 

 

***Compareixença del conseller de Medi Ambient, senyor Fernando Modrego Caballero, per tal d'informar sobre les línies d'actuació a seguir en matèria de medi ambient, sol·licitada a petició pròpia (RE número 681) i pel GP Socialista-Progressistes (RE número 348).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Es reprén la sessió.

Punt huit de l'ordre del dia, compareixença del conseller de Medi Ambient per a informar sobre les línies d'actuació a seguir en matèria de medi ambient, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

Té la paraula l'honorable senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

La Conferencia de Río de 1992 supuso un hito fundamental en el pensamiento medioambiental.
En ese momento se hace un llamamiento al desarrollo sostenible, superando de este modo las tradicionales teorías proteccionistas para dar paso a la armonía entre el crecimiento socioeconómico y el pleno respeto al patrimonio natural.

La política medioambiental surge como reacción frente a las agresiones realizadas contra el patrimonio natural.
Durante las últimas tres décadas se ha producido una profunda evolución social, cultural, política y económica que ha llevado a un cambio importante en la percepción de la cultura ambiental.

En este proceso, se ha producido una evolución de enfoques parciales y excesivamente proteccionistas hacia políticas sostenibles y de utilización racional de los recursos naturales, como fundamento del bienestar social y mejora de la calidad de vida de los ciudadanos.
Todo ello ha llevado consigo que leyes, normas, modos y usos que en su momento eran válidos hayan quedado obsoletos y requieran de una sustitución o modificación para adecuarse al nuevo escenario.

En un período de maduración como en el que nos encontramos se está produciendo un cambio gradual y constante de la conducta del hombre respecto del medio ambiente.
La nueva cultura del ocio y del tiempo libre o el incremento de la accesibilidad debido a la mejora del transporte conducen a un cambio de utilización del territorio, a un consumo de recursos, que requiere una renovada política medioambiental.

En este sentido, desde la Conselleria de Medio Ambiente vamos a llevar a cabo un programa claramente renovador, con una nueva visión más dinámica de la realidad ambiental en sintonía con las políticas europeas.

En los próximos cuatro años haremos frente, a la problemática medioambiental valenciana de una forma global.
De este modo se superarán las carencias de una política que primaba el carácter parcial y reactivo en la acción de gobierno y que no ha tenido en cuenta factores económicos, sociales, tradicionales y otros de orden estructural.

La consecuencia había sido hasta ahora una política defensiva, generadora de conflictividad social, que a veces bordeaba el estado de derecho.
Ejemplo de ello lo tienen sus señorías en los conflictos surgidos en la instalación de plantas de tratamientos de residuos o la delimitación de los parques naturales como por ejemplo el del Montgó.

El Gobierno Valenciano y la Conselleria de Medio Ambiente dirigirá su acción de gobierno a favorecer el bienestar social y la calidad de vida de los valencianos a través de un desarrollo sostenible.
Con ese objeto nos proponemos desarrollar una política ambiental eficaz, positiva y equilibrada para conservar y mejorar la riqueza natural de la Comunidad de forma compatible con su crecimiento.

Esta nueva política se basa en una idea global del medio ambiente, la naturaleza entendida como un concepto único desde un punto de vista geográfico, social y económico.
Es decir, no puede separarse la gestión de los residuos de la calidad de las aguas, ni esta de la biodiversidad.

Esta visión global debe tener su reflejo en la dimensión temporal, dado que el medio ambiente se encuentra inmerso en un proceso de cambio constante y en continua evolución.
Vamos a adoptar decisiones a largo plazo que corrijan las deficiencias estructurales, atendiendo al mismo tiempo los problemas de la realidad inmediata.
En este sentido, es preciso actuar ante la existencia de un incendio forestal, pero simultáneamente es necesario crear un plan de ordenación forestal en el que, desde una visión global a largo plazo, se adopten las medidas preventivas necesarias para minimizar dichos riesgos.

Una de las líneas maestras de la actual política comunitaria europea en la materia es la integración del medio ambiente en todas las políticas sectoriales.
Será nuestro objetivo garantizar que las consideraciones ecológicas formen parte de toda iniciativa adoptada en cualquiera de las demás políticas sectoriales: transportes, infraestructuras, industria, etcétera.

El carácter horizontal de esta materia lleva implícito que las consideraciones ambientales estén en las decisiones de las distintas administraciones.
Esto conduce a la necesidad de un trabajo de intensa colaboración codo con codo con ellas.
En este sentido deben saber sus señorías que ya se han establecido líneas de trabajo con las consellerias de Industria, de Obras Públicas y Urbanismo y otros organismos como el Ministerio de Medio Ambiente.
Por ejemplo, con la Conselleria de Industria se va a realizar un Plan de energía eólica con la integración de la componente ambiental.

Sin embargo, hay que dar un paso adelante.
No sólo debe existir la integración del medio ambiente en la esfera pública sino ampliarse a cualquier iniciativa privada, porque en definitiva el medio ambiente es responsabilidad de todos.

La concepción global y la integración del medio ambiente requieren, en todas las políticas, de un tercer elemento: el consenso y la participación democrática.
La aprobación y ejecución de los proyectos medioambientales están precisados un alto grado de consenso.
La finalidad es crear un situación estable que supere la conflictividad que vivimos en la actualidad y que ha impedido sacar adelante proyectos tan importantes como los catálogos de zonas húmedas, la Ley de caza, el completo desarrollo de la Red Natura 2000 o obras estratégicas para nuestra comunidad.

Con el objeto de lograr ese consenso me comprometo a adoptar las medidas necesarias, como reforzar el papel del Consejo del Medio Ambiente, en el que tienen participación los distintos agentes sociales representativos de nuestra comunidad.

Uno de los aspectos más importantes en cualquier política es articular formas de gestión ágiles, modernas y eficaces.
Estas fórmulas requieren de una planificación y ordenación que establezcan criterios objetivos de ejecución y desarrollo, ello elaborando instrumentos basados en una información veraz que permita a la Administración tomar decisiones homogéneas en cualquier territorio de la comunidad.

La mayor agilidad y eficacia en la gestión ambiental requiere que las competencias sean ejercidas por la Administración más cercana al ciudadano, es decir, los ayuntamientos, que desde el pacto local verán ampliadas sus competencias en materia medioambiental.

Por último, se necesita la participación de la iniciativa de los particulares, tanto en el ejercicio dentro de la esfera privada como de ejecución indirecta de las decisiones públicas.

Estamos convencidos de que esta mejora en la gestión se va a traducir en acciones, restauración y recuperación del medio natural.
Es fundamental que la gestión del patrimonio natural tenga como resultado la protección de los suelos, de la cubierta vegetal, de la biodiversidad, de la lucha contra la contaminación, la desertificación, la erosión y los incendios forestales.

Cuatro materias constituyen los ejes de la política ambiental de la conselleria: la educación ambiental, los recursos forestales, los residuos y los espacios naturales.
A continuación me referiré a las líneas de actuación de la conselleria en cada uno de ellos.

Nuestra acción de gobierno tiene como elemento esencial la educación ambiental, base del consenso social en el desarrollo de la política ambiental.
Afrontaremos esta materia desde una nueva perspectiva más amplia y global, acorde con un desarrollo sostenible en el que el bienestar y el progreso vayan unidos a la protección y mejora del medio ambiente.

Para ello, la dirigiremos a todos los sectores de la población, y principalmente a aquellos que hoy en día adoptan decisiones de transcendencia con consecuencias medioambientales: empresarios, administraciones, colectivos, de forma que la actividad económica y social armonice con un uso racional de los recursos naturales.

Asimismo haremos mayor hincapié en la adecuación de nuestros modos de consumo y hábitos cotidianos a un mayor respeto por el medio ambiente, como por ejemplo la utilización del agua conforme a hábitos de consumo más racionales.

La educación ambiental va a ser para nosotros un instrumento de transmisión e integración de las decisiones públicas en la sociedad, que se materializa a través de la información y de la formación.
Y al mismo tiempo, estar abiertos a las aportaciones que la sociedad realice al medio ambiente y en particular a nuestra conselleria.

La información debe potenciarse mediante una actuación más transparente de la Administración, haciendo hincapié en la participación de los ciudadanos en todas las decisiones que en esta materia se adopten.

Con respecto a la formación, mejoraremos e intensificaremos esta, sobre todo de los profesionales vinculados al medio ambiente, a fin de generar especialistas cualificados en los diferentes campos ambientales.
También considero muy importante la formación de los ciudadanos, que a través de diversas campañas y de su integración en los programas escolares consiga arraigar la cultura ambiental en todas las capas de nuestra sociedad.

En definitiva, para ejecutar y desarrollar los proyectos medioambientales es necesaria la educación ambiental, base de una sólida política de consenso y participación ciudadana y garantía de eficacia, a largo plazo, de una política ambiental.

Además, nos proponemos diseñar y aplicar una Agenda 21 de la Comunidad Valenciana.
Esta agenda garantizará la participación del conjunto de la sociedad en la consecución de un desarrollo sostenible.
La Agenda 21 es un factor de consenso social y un marco para los planeamientos locales, que contribuye a la vertebración de la actividad Comunidad Valenciana.

El segundo eje de la política ambiental de la conselleria estará constituido por la materia forestal.
La importancia de los recursos forestales de la Comunidad Valenciana ha motivado la creación de una dirección general propia.

Los montes de la Comunidad Valenciana cubren una superficie de 1.
215.
077 hectáreas de su territorio, es decir, el 50% de la superficie total.
El 34% de esos montes son gestionados por la Generalidad Valenciana dada su condición de montes declarados de utilidad pública, pertenecer a su patrimonio o estar en régimen de convenio o consorcio.
El restante 66% pertenece a particulares.

La importancia de los montes, además de por la superficie que ocupan, se debe a los beneficios indirectos o sociales que aportan.
Conforme a su concepción moderna, entendemos que el monte ha dejado de ser algo exclusivo de la sociedad rural y que incorpora un interés de la sociedad urbana, que demanda de él funciones sociales, económicas y ecológicas tales como el microclima, refugio ecológico, protección y mejora de la productividad del suelo, garante de la recarga de los acuíferos, control de la erosión y de las inundaciones, valores recreativos, paisajísticos, educativos, etcétera.

Como dato objetivo a destacar, la conselleria ha cuantificado que los montes valencianos tienen anualmente más de 5 millones de visitantes.

En contrapartida, y desde un punto de vista estrictamente económico, los montes han perdido en la producción de rentas directas, puesto que la producción forestal valenciana sólo aporta el 0'1 por mil del Producto Regional Bruto.

Este fuerte desequilibrio en el que los montes valencianos aportan grandes beneficios indirectos al conjunto de la sociedad y nulos a sus propietarios y habitantes del mundo rural requiere que desde la conselleria destinemos e incentivemos la aportación de recursos públicos y privados para la mejora de su gestión.

Con este fin, nuestro objetivo más importante para los próximos años es la aprobación del Plan de Ordenación Forestal, un instrumento de ordenación que reflejará la situación actual del sector forestal de nuestra comunidad y fijará los objetivos a alcanzar.
Es nuestro propósito elaborar un documento de planificación a largo plazo en base a una visión global del medio ambiente, que permita la gestión más eficaz de los recursos forestales.

El documento tendrá dos partes claramente diferenciadas: Una de análisis y diagnóstico de la situación de los montes valencianos, en que tenga cabida la información sobre delimitación e inventario, características, problemáticas más importantes, instalaciones de protección, etcétera.
Y una segunda parte que contenga la ordenación con determinaciones relativas a: Usos, potenciando los tradicionales y generando otros alternativos como los recreativos, ocio, turísticos, etcétera; repoblación forestal, dando prioridad a las necesidades más inmediatas; infraestructuras -red viaria forestal, señalización, etcétera; prevención contra incendios; identificación y ampliación del patrimonio público forestal, etcétera.

Dentro de este objetivo general del Plan de Ordenación Forestal yo creo que merece la pena destacar dos aspectos:

Por una parte, recuperar, ampliar y mejorar los bosques valencianos, mediante las prácticas de conservación de suelos en el ámbito foresta, por ejemplo recuperar y mantener los bancales en antiguos cultivos; la repoblación forestal mediante la regeneración y reforestación con especies adaptadas al medio; elaboración y ejecución de proyectos para solucionar los problemas de desertificación, y mejora de la cubierta vegetal forestal mediante tratamientos silvícolas.

Y por otra, intensificar las políticas realizadas hasta la fecha en la prevención de incendios, mejorando los medios y la tecnología disponible, analizando la condiciones orográficas y aquellas otras generadoras de un riesgo potencial a la hora de adoptar medidas preventivas.

Desde esta tribuna, señorías, hago un llamamiento a los grupos políticos y a la sociedad para que juntos asumamos un compromiso contra el fuego y desde el consenso y la acción conjunta minimicemos esta plaga que afecta a nuestros bosques.

El tercer eje de la política de la conselleria es el relativo a la gestión de residuos y la contaminación.
Esta materia tiene por objeto las actividades dirigidas a tratar las agresiones sobre el medio ambiente producidas por el consumo y los sistemas de producción.

Centraremos nuestra acción, principalmente, en la lucha contra la contaminación de las aguas, la recogida y eliminación de residuos sólidos urbanos e industriales y a la recuperación de los suelos contaminados.

La gestión de residuos ha tenido un desarrollo normativo impulsado desde la Unión Europea y reflejado en normas con rango de ley estatal: una de residuos y otra sobre envases y residuos de envases.

Nuestros objetivos fundamentales son, en primer lugar, la disminución de la producción de residuos, la valorización de los residuos producidos y la eliminación de aquellos que no hayan sido reciclados, y en segundo lugar y muy importante, el diseño de un sistema flexible y eficaz que haga posible la consecución de estos objetivos.

La Comunidad Valenciana requiere de actuaciones urgentes en la gestión de residuos, dada insuficiencia de las infraestructuras y la problemática que en aspectos concretos estas deficiencias origina.
No se les escape a sus señorías la conflictividad social que eso conlleva.
Me comprometo a la elaboración de iniciativas, alternativas y proyectos a corto plazo que posibilite la incorporación de todos los medios públicos y privados que sean necesarios para hacer frente a esta situación.

La principal línea de actuación en materia la centramos en la tramitación de una Ley de residuos antes de final de año que desarrolle la ley estatal e incorpore el contenido las directrices europeas.
Esta ley servirá de marco regulador de la planificación y gestión de los residuos, de acuerdo con los criterios generales de minoración, valorización y eliminación de residuos.

El modelo de gestión que incorporará la ley partirá de su carácter público, correspondiendo a la Administración las tareas de dirección y control y abriendo la participación de los agentes económicos y sociales a través de las técnicas establecidas en el derecho público.

Para los residuos industriales, se prevé el fomento de líneas concretas tendentes a, muy importante, la agrupación de los sectores industriales homogéneos, con la colaboración activa de la Administración a través políticas fiscales, ayudas y subvenciones, que, evidentemente, tendrán que ser completadas en su implantación con una mejora e intensificación en las tareas de control y fiscalización.

En materia de contaminación atmosférica vamos a potenciar la Red de Vigilancia y Control, de manera que ampliando la existente permita tener un conocimiento riguroso, de la calidad de nuestro aire.

Y por último, en relación con la contaminación acústica, vamos a redactar la ley que permita a las entidades locales realizar los desarrollos reglamentarios mediante las denominadas "ordenanzas del ruido", que contribuyan a hacer más habitables nuestras ciudades, siempre adaptadas a las características de cada municipio.

La política de la conselleria en lo referente al medio natural está marcada por un componente renovador que cambie la visión excesivamente localista que hasta ahora se mantenía en esta materia.

El medio natural valenciano se caracteriza por la complejidad de su territorio desde un punto de vista físico, con importantes contrastes ecológicos entre el norte y el sur y las zonas de montañosas del interior con el litoral.

Fruto de la etapa desarrollista se produjo un intensa repercusión de la acción del hombre sobre el medio ­grandes desarrollos urbanísticos, presencia de infraestructuras duras, regresión del litoral, etcétera-.
Por el contrario, las zonas del interior han sufrido un abandono progresivo a lo largo del tiempo, que ha desembocado en el despoblamiento, pérdidas de rentas económicas, falta de gestión de las masas forestales y pérdida de usos tradicionales.

Consecuencia de todo ello se ha iniciado un proceso generador de riesgos.
La erosión, la desertificación, las transformaciones agrarias, la elevada presencia de la acción del hombre en el medio, residuos y vertidos, pérdida de la biodiversidad.

La conselleria va a cambiar la estrategia de las actuaciones, incorporando una actitud integradora del medio ambiente, adoptando políticas de gestión dinámicas, reforzando la planificación y gestión del medio y cohesionando a la sociedad valenciana en un esfuerzo de protección de la biodiversidad y conservación del patrimonio natural.

Una de las principales líneas de acción de nuestra política del medio natural será el desarrollo de la Red Natura 2000 que constituye la incorporación de un conjunto de directivas europeas relativas a la protección y conservación del patrimonio natural en aspectos tan importantes como la biodiversidad, los hábitats naturales, la flora y la fauna silvestre.

Incluido en esta línea de actuación y como su máximo representante, me comprometo a que dentro de cuatro años se amplíe la superficie sujeta a los distintos grados de protección en el marco de la Red Natura de al menos el 25% del territorio de la comunidad.

Asimismo, llevaremos a cabo la tarea de adecuar la Ley de espacios naturales para establecer las protecciones correspondientes a dicha Red Natura y en especial de la flora y la fauna de la Comunidad Valenciana ahora no contempladas.

Además aprobaremos los catálogos de zonas húmedas y aquellos otros previstos en la Ley 11/94, así como un Plan director de espacios naturales que establezca un marco de referencia global y ordene un sistema de gestión ágil y eficaz que garantice la mejora de la biodiversidad y de los hábitats de la flora y fauna de nuestra comunidad.

En segundo lugar, abordaremos la creación de un sistema de información ambiental público y objetivo.
Este instrumento incorporará las cartografías de paisaje, de flora, de fauna, de litoral, como soporte para la toma de decisiones, cuya consideración deberá ser justificada en cualquier instrumento de ordenación.

Otra de las políticas que utilizaremos para dar respuesta a los objetivos marcados es la implicación y colaboración de las corporaciones locales en la protección y conservación de su patrimonio natural.
Con este fin facilitaremos la tarea municipal en la creación de los parajes naturales municipales.
También incrementaremos el papel de los ayuntamientos en la planificación y gestión del medio natural mediante su incorporación en la gestión de los espacios naturales protegidos.

Los programas de protección y restauración constituyen otra de las líneas básicas de nuestra actuación.
A través de estos proyectos estratégicos se garantizará la conservación, recuperación y regeneración de dunas, marjales etcétera.
Asimismo, se realizarán programas de recuperación y restauración de espacios degradados de nuestra comunidad como canteras, vertederos, ríos, etcétera.

Por último, es necesario que llevemos a cabo la adecuación del ordenamiento jurídico a la situación actual mediante la modificación de la Ley de impacto ambiental, que si bien en su momento fue válida en la actualidad hay que dotarla de criterios de eficiencia, agilidad y garantías.
Y también en otra materia que está requerida de regulación como es la Ley de caza, con el establecimiento del régimen cinegético compatible con la preservación de las especies y la mejora en el control de su práctica.

Hasta aquí he expuesto las bases para lograr un política ambiental positiva y eficaz.
Planificar, programar, prevenir y gestionar a largo y medio plazo van a ser las directrices de la política ambiental del Consell en esta legislatura.

Desde estos planteamientos el equilibrio y la solidaridad territorial estarán presentes en todas las decisiones ambientales, y principalmente en la previsión de usos específicos, implantación de infraestructuras y asignación de inversiones.

En definitiva, hemos de tener en cuenta que el medio ambiente es una responsabilidad de todos en el que cada uno debe asumir su papel, en unos casos ejerciendo los derechos y en otros cumpliendo los deberes pero siempre desde el principio de la solidaridad colectiva.

Es importante para el desempeño de esta papel establecer cuales son las cuestiones transcendentales del medio ambiente y centrar en ellas el discurso político, evitando caer en hechos singulares que nada aportan a las soluciones estructurales que deben adoptarse en una política seria y eficaz.

En este camino tendremos que superar la conflictividad existente a través del consenso y del diálogo.
Soy consciente de que esto exige el esfuerzo de los grupos políticos, agentes sociales, los colectivos interesados, y de todos los ciudadanos.
Por eso, desde esta tribuna invito a sus señorías a plantear el debate medio ambiental desde una perspectiva global y con criterios de objetividad, sin caer en la trampa de exagerar los problemas concretos y puntuales.

Asimismo los colectivos interesados en el medio ambiente, que han sido un importante elemento concienciador en épocas de gran desarrollismo, a la hora de mantener sus posiciones deben ser conscientes de los cambios sociales, económicos, culturales que se han producido en la sociedad valenciana en el componente medioambiental.
Les invito a que evolucionen con esta sociedad y adopten una actitud constructiva propia de los tiempos en que nos encontramos.

El medio ambiente adquiere un mayor valor a escala municipal, siendo sus habitantes los primeros que viven y disfrutan de la mejora de la gestión.
Asimismo, esta inmediatez es la que hace de los ayuntamientos los más indicados para desarrollar un política más ágil, eficaz y participativa.

Es mucha la tarea que queda por desarrollar durante los próximos años.
La conselleria mantendrá un talante abierto a la incorporación de nuevas alternativas, tecnologías, criterios de protección y restauración de la naturaleza, siempre dentro del diálogo y de la participación de todos los agentes en la adopción de las decisiones más convenientes para el medio ambiente valenciano.

Con el deseo de poder llevar a cabo, mi labor en esta legislatura y de estar abierto a la participación, sugerencias y propuestas de los diversos grupos parlamentarios, les doy las gracias por la atención y el tiempo prestado.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor conseller.

Sembla que s'ha llegit la Cimera de Rio, ha llegit documents, és una intervenció que en principi podria paréixer un projecte real de progrés per al nostre país des d'unes línies d'actuació de la sostenibilitat, però vosté no.
.
.
La Cimera de Rio planteja que des d'un principi per a construir eixa Agenda Local 21 hem de conéixer quin és l'estat real del medi ambient i parlar dels índexs reals de la sostenibilitat per a, a partir d'ahí, marcar-nos eixos plans, eixes línies d'actuació i eixos objectius de sostenibilitat.
I xifres de l'actual situació del medi ambient ens ha donat vosté ben poques.

I jo tinc la impressió que quan vostés utilitzen el concepte de sostenibilitat ho fan al contrari.
Jo crec que allò del desenvolupament sostenible per a la seua política -després em referiré a casos concrets- és fer compatible el medi ambient amb el creixement econòmic, i no des del plantejament que és que no hi ha desenvolupament futur sense respecte, protecció i regeneració del medi ambient.
És a dir, no és compatibilitzar el medi amb el creixement econòmic, amb l'economia, sinó pensar que no hi ha futur per a les generacions valencianes sense tindre en compte l'entorn i la protecció del medi.

Eixe és el plantejament que crec que vostés confonen o utilitzen de manera inadequada.
Perquè, per exemple, quan vosté ens ha dit que coneix els nous paràmetres del programa de la Unió Europea que efectivament planteja la necessitat de la política mediambiental des de la transversalitat i la necessitat d'incidir des de la política de medi ambient en l'agricultura, la indústria, els transports, l'energia i el turisme, per posar-li un exemple, un exemple molt important, eixa política agrícola mediambiental planteja la necessitat dels canvis dels usos agrícoles per la utilització dels nitrats, els plaguicides, i en estos quatre anys passats vostés només han fet que un mapa, han fet un mapa que era molt senzill de fer, que evidentment el 50% del territori valencià tradicionalment agrícola està en perill per l'ús dels adobs nitrogenats.
Per a fer això no feia falta massa esforç, sobraven dels quatre possiblement quasi tres anys i mig.

En canvi no ha hagut cap actuació de prevenció de millora dels usos agrícoles contra eixa contaminació dels nitrats, ni una.
En dades de la pròpia conselleria de Medi Ambient, de la seua conselleria, 45 municipis valencians passen dels 50 milígrams per litre, màxim fixat per l'OMS.
I mentre la Unió Europea, eixa Unió Europea que vostés citen teòricament, els recorda la necessitat d'aplicar la directiva de l'any 1991, perquè si no a més els anuncia possibles sancions per no fer-ho.
Vostés ja haurien d'haver pactat amb les organitzacions agràries un codi de bones pràctiques agràries.

Per exemple, ha citat allò de que ja estem en contacte o en fer comissions en la conselleria de Transports.
Però mentre -i ho ha de saber, perquè ho ha dit- la Unió Europea planteja el foment d'usos de vehicles de baix consum, de tecnologies de baixa emissió o d'una millor integració de l'ús del sòl en les polítiques de transports, no hem escoltat al conseller de Medi Ambient quan se'ns amenaça amb una autovia paral·lela a una autopista infrautilitzada.
I vostés van prorrogar l'ús d'eixa autopista tretze anys més, acabava en el 2006 i actuació directa del Partit Popular va ser passar el peatge d'eixa autopista al 2019.
I vosté haurà de saber que al nostre litoral no li caben moltes més agressions brutals al seu medi, al seu entorn, com seria la construcció d'una autovia paral·lela.

Tampoc ens ha concretat vosté si al govern central li demanarà el govern valencià l'augment dels pressupostos que s'envien als ajuntaments de més de 50.
000 habitants, que estan fent esforços importantíssims en la millora del transport col·lectiu, que una de les grans contaminacions atmosfèrica de les nostres ciutats és efectivament l'ús dels cotxes.
I tampoc ens ha concretat vosté si aconseguirem que a les ciutats valencians els arriben molt més diners en eixos transports col·lectius que són clarament deficitaris i que són molt necessaris per la millora de l'oxigen, de l'aire que es respira a les nostres ciutats.

Ha parlat alguna cosa de millora del tractament de les indústries.
En canvi jo he de dir-li que al nostre país tots els dies continuen centenars de camions amb enderrocs de la construcció acabant en les marjals o en els barrancs valencians.
I que molta presa haurà de donar-se en eixa construcció de infraestructures de residus que ens ha anunciat, moltíssima presa, perquè avui dels més de dos milions de tones anuals que genera la nostra comunitat, vosté hauria de saber que el 55% encara no són tractats i solament es pot considerar que un 15 es tracta de manera adequada; la resta encara es tracta molt malament i molt d'ells acaben en abocadors incontrolats.

Nosaltres coincidim que és urgent l'aprovació de la llei valenciana de residus, com altres que ha esmentat, perquè la passada legislatura va acabar igual que l'any climàtic, amb una sequera legislativa en política mediambiental immensa.
Però m'ha fet un poc de por quan vosté cita allò de l'eficàcia de la modificació de la Llei d'impacte mediambiental i ja vorem si eixa eficàcia no serà per afavorir, efectivament, en la línia que nosaltres pensem que realment vostés tenen, que és acomodar el medi ambient a l'economia i no el desenvolupament econòmic i social a l'entorn.

Nosaltres considerem que és urgent un pla d'infraestructures de residus.
I vull donar-li la xifra.
Li recorde que el seu pla de cinc anys era d'unes inversions de 60.
000 milions de pessetes i en els tres primers anys només van invertir vostés 4.
000 milions.

I vaig a donar-li l'exemple pel qual des del principi li he dit que vostés no tenen credibilitat quan utilitzen el concepte de sostenibilitat.
El seu programa també ho diu: "la necessitat de promoure el desenvolupament harmònic de la societat amb el medi, front al pur creixement economista".
És una frase del programa electoral del Partit Popular.
Però resulta que vostés estan fent tot l'esforç inversor al voltant de Terra Mítica.

Ara es calcula que al voltant de Terra Mítica van a aparèixer 24.
000 vivendes, 24.
000 noves vivendes, i a més alguns ajuntaments estan ja promovent canvis en els seus actuals plans generals d'ordenació urbana per a més vivendes.
Eixe, vaig a dir-li jo a vosté, és justament el paradigma del que suposa un model d'ordenació territorial completament desequilibrat i insostenible.
Van a provocar vostés una explosió demogràfica en una comarca amb un recursos naturals completament esgotats ja fa molt de temps.
Jo crec que com, clar, vostés parlen dels recursos i de la sostenibilitat i, clar, el plantejament és que allí s'haurà de dur recursos.
Efectivament.
Eixe no és el model de sostenibilitat que planteja la cimera de Río.

Jo crec que a vostés els interessa més la promoció especulativa del sòl, van a fer-la possible a la Marina Baixa i això dedicaran tots els seus esforços i una gran part important dels recursos públics.
Perquè enguany el seu president va considerar suficient per a la conselleria de Medi Ambient solament la quantitat de 14.
300 milions de pessetes, l'1,27% dels pressupostos inicials, dels quals ara, amb la suspensió d'inversions del decret del seu govern del 16 d'agost, 2.
030 milions tan poc es podrà invertir dels capítols VI i VII.
Vostés al final d'enguany es gastaran molt menys en programes de medi ambient que en els programes de Canal 9.
Per tant, no pensem que siga eixe un model de desenvolupament sostenible.
O enguany acabarà l'any sense haver-se complit el Pla de sanejament de depuració d'aigües, quan tenim les conques hidrogràfiques més brutes, unes de les més brutes de la Península Ibèrica i si no ací estan el Magre, el Serpis, l'Albaida, el Túria i el Segura.
Jo crec que alguna cosa, en eixa transversalitat que vosté anunciava hi hauria de dir a la conselleria d'Obres Públiques perquè acabara de manera urgent eixos plans.

Pensem que cal un pla urgent contra la desertització del país, evitar les pèrdues de sòl dels incendis, dels grans incendis que hem tingut enguany, i que no hauríem d'esperar al Pla d'ordenació de recursos forestals, en el qual esperem col·laborar i així ho farem, però esperem que vosté hauria d'implementar pressupostos extraordinaris per a un pla urgent de frenar l'erosió que es provoque en el sòl després dels incendis, és cert que no totes les zones perquè depén de si haja plantes o no rebrotadores en eixes zones forestals, però sí que seria important almenys actuar de manera immediata.

 

**La senyora presidenta:**

Per favor, vaja finalitzant.

 

**El senyor Peris i García:**

Acabe.

I complisquen vostés el seu programa electoral i no passe com la passada legislatura que de les 40.
000 hectàrees anunciades de reforestació anuals acabarem els quatre anys en 16.
000.
I ara li dic que ens conformarien que les 150.
000 hectàrees que vostés al seu programa electoral diuen que van a reforestar en els quatre anys, quan acaben els quatre anys vosté vinguera ací i poguera dir que han reforestat 150.
000 hectàrees en estos quatre anys.
Espere que no amb maquinària pesada i destrossant tota la muntanya sinó amb cura, amb espècies autòctones, com toca, etcètera, etcètera.

El catàleg de zones humides hauria de ser una tasca urgent i immediata, evitant que continuen degradant-se importants zones humides com els saladars d'Aigua Mar, el clot de Galvany, la marjal de la Safor, les d'Orpesa.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Peris, el seu temps.

 

**El senyor Peris i García:**

Perdone, senyora presidenta, acabe de seguida.

Vull acabar dient-li una qüestió.
Acabe amb la impunitat del delicte ecològic.
No hi ha sostenibilitat si el delicte ecològic continua en la impunitat.
No hi ha problema de consens en fixar els límits dels parcs naturals.
Hi ha problema de mantenir realment una política de sostenibilitat, de mantenir realment una política de defensa del nostre territori, front a aquells que ni la tenen ni per molta educació ambiental que fem a través de mitjans de comunicació la tindran, perquè estan defensant interessos especulatius ben particulars.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Peris.

Grups que vulguen intervindre?
En representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, la primera cosa que ens ha cridat l'atenció d'alguna forma és una certa voluntat de desmarcar-se del govern anterior.
Evidentment no eren consellers del mateix partit, però sí que era un govern del mateix president.
I jo crec que és una cosa important.
Ens crida l'atenció la seua reiteració de paraules com desenvolupament sostenible.
Sostenible de què?
Crec que és important i valdria la pena revisar el concepte, perquè és ample i complicat.

La paraula integració, la paraula diàleg.
.
.
Diàleg amb qui?
Amb aquelles persones que no respecten les lleis mediambientals?
Em sembla important veure el diàleg.
Anem a dialogar sobre el parc natural de Pego-Oliva?
Amb qui?
Jo crec que és un tema important.
O anem a fer que Pego-Oliva deixe de ser el *far west* en tema de lleis ecològiques en el sentit que no hi ha cap tipus de llei?
Anem a parlar, anem a dialogar sobre els problemes del Fondó?
No ha fet cap menció vosté dels parcs actuals.
És que va abandonar-los?
Anem a parlar sobre determinades voluntats de revisió dels perímetres de l'Albufera per a poder urbanitzar en determinats municipis?
Anem a dialogar sobre açò?
Tanmateix que si vosté va a dialogar sobre açò no compte amb nosaltres, vull que li quede molt clar.

I, mire, a nosaltres ens preocupa, ens preocupa la credibilitat.
I li posarem dos exemples.
Ens preocupa la credibilitat, per exemple, en temes mediambientals quan en Terra Mítica el projecte s'ha de revisar un any, menys d'un any després per no haver-se tingut en compte una cosa que s'ha de respectar mediambientalment, com sap vosté, per les lleis estatals, com és el cas de les vies pecuàries.

Ens preocupa, senyor conseller, que en un conflicte jurídic, com és el cas de la marjal de Massamagrell, des d'una conselleria a la que vosté pertanyia abans es presenten recursos al Suprem, quan la conselleria que vosté presideix en aquests moments té documents interns que diuen que s'hauria de catalogar com a zona humida.
Ens preocupa profundament.
I ens agradaria pensar que el medi ambient, amb aquesta integració, guanyarà el medi ambient, que no guanyaran els constructors, que no guanyaran tots els aspectes econòmics que de sostenibles res.

I, mire, com que nosaltres pensem que en medi ambient s'ha de pensar globalment, però després s'ha d'actuar localment, hem de parlar de coses concretes.
Primera cosa.
No ha fet cap menció del Pla integral de residus.
El va derogar vosté?
Què passa?
Que ja no importa?
És un pla que va estar aprovat, que per suposat el seu finançament no ha passat mai del 10% i així estem com estem.
Este pla va a continuar?
No va a continuar?
Seria un tema important que a nosaltres ens agradaria saber.
Esperem a què es complisca, esta vegada que es complisca, que d'una vegada per totes anem a tenir una llei de residus.
Fa set anys, crec que està el tema; una legislatura amb un altre govern va traure un avantprojecte ací, després amb aquest govern es va portar el projecte sense temps per a discutir-lo.
Esperem que siga cert, esperem que siga cert que el tema dels residus sòlids es va a tractar d'una manera seriosa.
I esperem que aquells elements de modificació que vosté planteja no siguen elements de modificació per a potenciar la iniciativa privada, per a potenciar la incineració, per a potenciar determinats aspectes que semblaven estar mitjanament controlats.
Però no estem segurs.
Anem a fer un seguiment específic.
Perquè quan vosté parla d'integració ens temen que no és exactament el mateix concepte que nosaltres tenim.

El catàleg de les zones humides ja fa falta.
Ja és hora que d'una vegada per totes, que d'una vegada per totes, aparega, i esperem que a l'hora de parlar de diàleg es tinga en compte també l'opinió dels grups ecologistes, que es convoque al consell assessor de medi ambient adequadament i es tinga l'opinió de tothom; que siga diàleg amb tots els sectors, no només amb els sectors que volen aterrar les zones humides, que volen construir, etcétera.

Totalment d'acord amb vosté en el tema d'energies renovables.
Però, mire, jo fa dos anys en aquesta trona, vaig demana un mapa eòlic i concretament em van dir que estava fet ja, el conseller d'Indústria anterior.
Mire a veure si està fet?
Jo sé que no està fet, però mire a veure.
Vosté està dient que efectivament quan es va aquí públicament que havia un mapa eòlic que estava fet, si vosté el va tornar a fer vol dir que no està fet.
Efectivament, no està fet, encara que es van donar fins i tot subvencions per a fer-lo.
No està fet, jo crec que està clar.
I és important que es faça.
I és important articular i d'alguna manera programar.
I ens agradaria que el govern valencià participara també, com fa per exemple el govern de Navarra, en el tema de les energies renovables.

Tinc poquet de temps, però sí que voldria comentar-li una altra cosa que vosté no ha mencionat.
Què passa amb els Porn que estan pendents de la Calderona, de la serra d'Irta?
Una xicoteta menció.
Ens agradaria saber què va a passar amb ells.
Si van a complir els terminis.
Li ho dic perquè en el parc natural de Pego-Oliva va haver de córrer el govern anterior per a no ultrapassar els tres anys.
Com estan aquestos plans d'ordenació de recursos naturals, què es pensa fer amb ells?

I un últim element ja que sí que voldria comentar, que no ha fet cap referència.
El nostre grup està seriosament preocupat amb els temes de la qualitat alimentària.
Pensem que és un element que passa a tota Europa, des del tema dels aliments transgènics, que no tenim cap tipus d'informació i que sabem que hi ha cultius al nostre país; des del tema de la qualitat alimentària, l'ús de determinats elements com, per exemple, els antibiòtics, en el cultiu d'animals.
Aquestes coses pensem que la seua conselleria, per suposat conjuntament amb Sanitat i amb altres conselleries, hauria d'introduir alguna línia de treball perquè pensem que és important.

I ara sí que una última referència.
Molt bé allò de l'Agenda 21.
Però mire, l'Agenda 21 té una component fortament local.
Ens agradaria que açò es plantejara a aquells ajuntaments amb majoria del partit que sosté al govern.
Perquè el nostre grup ho ha intentat en molts d'aquests ajuntaments i ha tingut molt poca sort.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
aleshores.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

.
.
.
vaja finalitzant.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
totalment d'acord.
Estem a la seua disposició per a convèncer a tots els ajuntaments per a treballar en aquestes agendes 21.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Botella.

 

**El senyor Botella Crespo:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras, señores diputados.

Señor conseller, lo primero de todo agradecerle su presencia en esta cámara para decirnos cuál va a ser el proyecto del gobierno en esta materia.
Y decirle de antemano -después de haberle escuchado- que nuestro grupo parlamentario desde luego sí va a admitir la pregunta que usted hacía de consenso social, y por supuesto cuenta usted con el respaldo de nuestro grupo; cosa que no sabemos si otros grupos se adscribirán a la pregunta, que entiendo que es su pregunta de buen hacer hoy aquí en este parlamento.
Cuente usted con nosotros.

Quiero decir, para empezar, que acaban de terminar unas elecciones, y es una primera comparecencia que tenemos de un conseller en esta cámara; era tradicional, cuando un conseller viene, y pidiendo sobre todo un consenso para hacer algo para los ciudadanos de esta comunidad, decirle que sí, y hablar sobre lo que el conseller ha argumentado.
¿Por qué?
Porque las interpelaciones y otro tipo de debate vienen en otro momento procedimental, no en este.

Pero bien, un poco para coger todas la intervenciones, sobre todo la mía, la de nuestro grupo, la de los ciudadanos que durante un mes han estado escuchando en las radios, en las televisiones, en la prensa, los mismos debates que hemos mantenido además los mismos señores que hoy estamos interviniendo.
.
.
Cosa que agradezco al Partido Socialista que haya tenido esta iniciativa, que era lógica; hemos debatido mucho en la radio, hemos debatido mucho, en todos los lados hemos coincidido en todos los foros con el señor Ribó.
Pero lógicamente los valencianos, después de escucharnos, han dado credibilidad a unos, se la han quitado a otros.
Luego, señor conseller, aparte de nuestro apoyo, sepa usted que para nosotros y para los ciudadanos mayoritariamente en esta comunidad tiene toda la credibilidad democrática, que se le ha otorgado para que haga usted lo que acaba de decir, que es su programa electoral democráticamente hecho.

Dicho esto, he entendido que usted nos propone un modelo que no era el anterior, exactamente el anterior, da un paso más allá en el tema medioambiental.
Nos propone unas soluciones a medio y a largo plazo.
Se nos propone algo que es de futuro, y además hemos entendido en su intervención que lo que hace es quitarnos de los problemas localistas, elevarnos en el conjunto, admitir unas normas europeas al conjunto de nuestra normativa comunitaria, y a partir de ahí dejar los problemas pendientes y urgentes para una solución administrativa, que no es otra cosa.

Bien, eso creemos que es lo que hay que hacer.
Se está ofreciendo, y para nosotros es una ilusión, entiendo que para todas las personas que pensamos en el tema del medio ambiente, y es una ilusión importante proyectar nuestra comunidad dentro del conjunto europeo que es al que pertenecemos, dentro del conjunto de España, y adaptar las normativas, que además van a ser normativas para todo el mundo y a las cuales, nosotros, voluntariamente, nos debemos de sujetar.

La educación ambiental para nosotros es fundamental.
Siempre lo hemos dicho.
Y la transversalidad no solamente en el empresario, no solamente en la administración, sino la transversalidad en la educación, en la educación de las escuelas.
Tenemos que empezar, si estamos en un proyecto a medio y a largo plazo, a enseñar a los jóvenes de nuestra comunidad algo que usted decía, que el medio ambiente es de todos menos de los que no quieran participar en su solución, que a lo mejor tienen un menor derecho a luego protestar en los desarrollos de las ideas.

Nos hace mucha ilusión el que usted convoque o haga especial énfasis en la potenciación del Consejo de Medio Ambiente.
La legislatura anterior hubo que pedirlo desde esta cámara que se reuniese.
No estaba constituido, estaba mal constituido.
Pero sin que se le olvide una cosa, la representación política, la representación social, global, está en esta cámara.
Hable usted y mucho con los agentes sociales.
Hable usted y mucho y que nos apoyen a sus decisiones.
Pero también tengamos una decisión de todos, porque los agentes sociales son muchos, variados, con muchas siglas, y a veces no representan a tantos como los que se representan en esta cámara.

Desde luego, nosotros.
.
.
¿qué quiere que le diga?
Estamos en que hay que hacer los recursos forestales, en la gestión de los residuos.
Aquí me gustaría pararnos un poquito.
Dice usted.
.
.
efectivamente reconoce que tenemos una situación un tanto caótica.
Una situación en la cual no hemos sido capaces de entender un consenso entre las competencias municipales y las competencias autonómicas, que al final se reduce a eso.
He oido que algún grupo se pone de su lado, y el nuestro también, para llegar a un consenso en esta materia.
Ninguna ley de residuos puede llegar a su final si previamente no cedemos todos un poco de nuestro interés para un beneficio común y colectivo, que entiendo es lo que se discute en esta cámara.
La incorporación a la red Natura 2000 nos parece importantísimo, importantísimo.
Y la aprobación de un Plan director de espacios naturales.

Señor conseller, entendemos que tiene usted ilusión, entendemos que nos pide colaboración, le digo que se la damos.
Entendemos que tiene usted credibilidad y además una credibilidad muy amplia.
Entendemos que no habla usted de lo que no va a hacer, lógicamente, que es a donde se quiere llevar por tópicos que hacen perder elecciones como lo de la especulación del suelo, etcétera, etcétera, que lo único que hacen es perder elecciones.
Y desde luego, pues mire usted, entendemos lo que es el desarrollo sostenible perfectamente.
Lo entendemos nosotros, y lo entienden los ciudadanos de esta comunidad cuando se lo explicamos.
A lo mejor algunos otros tienen que revisar los conceptos que puedan tener, no ya conceptos de definiciones.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Botella.
.
.

 

**El senyor Botella Crespo:**

 

Sí, señora presidenta.

No ya conceptos de definiciones, que esos vienen en los libros, sino conceptos de realidades para el bienestar social, económico, y todo a través del medio ambiente, de los ciudadanos de nuestra comunidad que es lo que a usted le toca velar, señor conseller.
Cuente con nuestro apoyo.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Per a donar resposta conjunta, té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar entiendo, de las intervenciones de los partidos de la oposición, que las propuestas que se han hecho para estos próximos cuatro años, que el programa que se ha presentado para la Comunidad Valenciana, tanto a nivel de criterios, de líneas de actuación, como muchas propuestas concretas, pues no ­pienso-, no he advertido ninguna oposición importante, o diría más, alguna crítica que yo entienda como consistente.
Yo creo que ustedes han planteado un problema de comprensión, lo que es el desarrollo sostenible, y han planteado algunos casos puntuales, que cada uno tiene igual ­pienso- determinada motivación, para justificar la poca credibilidad o el entender de una manera diferente el desarrollo sostenible.

Voy a contestar a algunos de esos aspectos puntuales.
Pero entiendo que habría mucho más tiempo para hablar de ellos, porque realmente pues, por ejemplo, en el tema que han planteado de los catálogos de zonas húmedas, evidentemente ustedes saben que había una documentación muy importante; yo la experiencia que tuve fue como director general de Urbanismo en ver ese expediente; si ustedes vieron el expediente saben que tiene miles y miles de alegaciones, por parte de los propietarios, pero fundamentalmente por parte de los ayuntamientos; esas alegaciones ­pienso- lo que demostraban es lo que ya hemos comentado otras veces, una cierta conflictividad o que se presentan los problemas ambientales por una falta de información.

Realmente yo pienso que ese catálogo.
.
.
terminarlo en un plazo razonablemente breve y de una forma objetiva, técnica, y decidir exactamente lo que son las zonas húmedas.
Y superar esas deficiencias que a lo largo de, vamos, en la tramitación que yo pude comprobar, en la delimitación de esas zonas, cambió de manera importante en algunos.

Como antecedentes yo quiero decir que en alguno de los que intervinimos en su momento, por ejemplo, en el tema de las Salinas de Calpe, o el Clot de Galvany, o el Marjal de Xeresa, por la actuación en su momento de la Dirección General de Urbanismo fue de proteger totalmente, y ampliar las explotaciones que marcaban los planes generales con respecto a.
.
.
y hacerlo coherente con los informes de las zonas húmedas.
Pienso que esa va a seguir en nuestra línea de actuación, vamos a revisar todas esas alegaciones, vamos a buscar los informes objetivos que garanticen la protección efectiva de las zonas húmedas y aprobarlo en breve plazo.

Pero lo que propongo a partir de ahora, y por eso hablábamos del sistema de esa planificación a largo plazo, de ese sistema de información territorial que es muy importante para determinar cuál es la sostenibilidad de la Comunidad Valenciana, necesitamos ese sistema de información objetiva general, accesible a todo el mundo, con unos criterios que cualquier técnico pueda.
.
.
sea pública, que todo el mundo la disponga.

Yo quiero recordar a sus señorías que existe un sistema de información territorial en la conselleria de Obras Públicas, en el que existen las cartografías, y son públicas, y se utilizan para informar los planeamientos respecto a inundabilidad, desprendimientos, afecciones públicas; una serie de ocho cartografías que son de obligado cumplimiento.
Yo creo que tenemos ahí un camino de establecer esa información ambiental de forma que todo el mundo, de forma previa a cualquier actuación, desde el principio, integre esos parámetros de sostenibilidad.

Yo creo que no es momento, pero.
.
.
y voy a remitir a una explicación más amplia, si ustedes lo quieren, creo que hay alguna otra pregunta parlamentaria, al tema de Terra Mítica.
El tema de Terra Mítica es una actuación estratégica de la Generalidad.
Yo creo que con una consideración total por todo el mundo que conoce a fondo, que realmente conoce lo que es el proyecto, en el que la componente ambiental es fundamental.
Quiero recordarles que de los ocho o nueve millones, tres, tres y medio, son de especial protección.
Se plantea la regeneración de vertederos, la construcción de una planta de transferencia, la ampliación de una depuradora, la utilización de aguas marinas, la utilización en riego de aguas recicladas, de forma que ha merecido, por parte del Ministerio de Medio Ambiente y de agentes expertos en ordenación del territorio, una consideración de planificación modelo, con una componente ambiental muy importante.

Si eso además se produce en una de las áreas punteras del turismo a nivel mundial -que tenía que ser orgullo de esta comunidad y parece que cada vez que se plantea una actuación hay que ir en contra de ella buscando en este caso la coartada medioambiental-, pienso que no es malo que se estén desarrollando los planeamientos.
Los planeamientos se aprobaron públicamente, con exposición al público, y son planeamientos que llevan muchos años y se están desarrollando conforme a una ley, que es la que tenemos en vigor.
Pienso que es una gran actuación con un gran respeto al medio ambiente y que integra muchas actuaciones públicas y privadas, pero necesarias para toda el área y por parte de muchas administraciones.

De todas formas, como creo que hay otro punto.
.
.
El tema de las vías pecuarias.
Precisamente le voy a decir al señor Ribó que las vías pecuarias se identificaron expresamente en el proyecto de expropiación.
Porque le recuerdo que antes había cien mil metros públicos de vías pecuarias y ahora hay ocho millones de metros cuadrados de suelo público.
Todo es suelo público, excepto el tema.
.
.
Todos los campos y todos los viarios son de quinientos mil metros.
Quiero decir que no planteemos aspectos puntuales de un proyecto, que a veces no se conoce demasiado, como crítica a una política.

Otros aspectos puntuales.
Se ha hablado de que no se potencia el transporte público.
Bueno, este gobierno, aunque no me corresponda a mí decirlo, los planes de tranviarización, de planificación global del transporte en las áreas metropolitanas en Alicante, en Valencia, en todas las áreas que tienen una problemática global, ha habido un impulso fortísimo por parte de este gobierno.
No creo que se pueda decir que no se apuesta por el transporte público.

Y yo creo que hay otra serie de consideraciones, que yo creo que ­no sé- sí que hay un acuerdo, pero se plantea una desconfianza con respecto a la modificación de la ley de impacto ambiental.
Ustedes conocen, sin duda, el estado de cómo por la propia tramitación que prevé la ley y yo pienso que el propio déficit de información ambiental.
.
.
realmente el expediente sale entre seis meses y año medio al final de una actuación, muchas veces haciendo corregir todo un proyecto.
Pretendemos, evidentemente, integrar la componente ambiental al principio del procedimiento, de forma que todos los proyectos ya desde el principio incluyan esos informes ambientales, de forma que las decisiones se adapten a ese.
.
.
ambiental y no se produzcan esos parones, que yo creo que lo que hacen es perjudicar precisamente al concepto de sostenibilidad, porque la sociedad a veces entiende que lo que se está haciendo es ir en contra de ese desarrollo.
Si se tienen los parámetros incluidos desde un primer momento, pienso que esa conflictividad que se extiende a otros aspectos ambientales no se tienen que producir.

Yo reitero, para acabar en esta primera intervención, mi disposición sincera y leal a dialogar con todos y a plantear.
.
.
Todos los trabajos que se hagan, muchas veces habrá acuerdos, tendremos disparidad de opiniones, pero siempre desde una información real y desde un diálogo serio, planteando las posiciones que creo que vamos a defender a lo largo de esta legislatura.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Peris, en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, dues qüestions concretes sobre allò de la desconfiança i de la participació.

Nosaltres clar que estem a favor de la participació.
És un dels principis bàsic de la construcció de l'Agenda Global XXI que caldria fer per al nostre territori.
Però el que ens preocupa és que es confonga, i vosté confonga, el tema de la participació o el consens en fer cas a aquells que volen degradar encara més el medi ambient.
Al final la participació o el consens no pot ser permetre, per exemple, que hui possiblement, molt possiblement, estiga bombejant-se aigua dolça a la mar en la marjal de Pego-Oliva i no passe res.
És a dir, la participació crec jo que no serà tolerar a la llum del dia, com està fent-se des de fa molt de temps, des de l'any 96, el delicte ecològic.
Ací quan tenim un gran problema, i acabem fa poc d'aprovar en aquesta mateixa sessió plenària la comissió de la sequera, està tirant-se aigua dolça, milers i milers de litres d'aigua dolça, i està dessecant-se la marjal de Pego-Oliva a la llum pública.
El consens l'hem de fer amb eixes persones, alguns d'ells càrrecs públics municipals?
Jo eixe és el problema que tindria.
O en els límits del Montgó el consens va a ser retallar els límits perquè s'ha ocupat i s'ha construït en el paratge natural?
El consens l'hem de fer amb els urbanitzadors?
Eixe és el problema.

I allò de la desconfiança quan parla vosté de nova legislació mediambiental o modificacions.
Abans en la meua intervenció he anomenat la sequera legislativa mediambiental de la passada legislatura, excepte una.
Sí que va haver una actuació legislativa: tornar a la possibilitat agrícola o d'urbanització dues-centes mil hectàrees per la seua modificació, la modificació del Partit Popular en la llei d'acompanyament de l'any 99 de la llei forestal.

Tenim molta desconfiança.
I possiblement siga cert que el concepte de desenvolupament sostenible dels socialistes i progressistes no té res a veure amb el model ­torne a dir- no del paratge o del parc de Terra Mítica, sinó de la jugada urbanística especulativa de més de vint-i-cinc mil vivendes al voltant.
Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyor Peris.

En representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor conseller, la primera cosa que li volia comentar és que, efectivament, hem fet menció a una sèrie de casos puntuals i lamentem que vosté no haja concretat.
Pensem que en medi ambient no es pot parlar sense concretar si no s'actua localment i puntualment.

Però, de totes maneres, hem estat parlant de temes generals.
El pla integral de residus és un tema totalment general, del qual li reitere que vosté no ha dit fins ara ni una paraula.
Li torne a preguntar: el va a derogar?
O, al contrari, abans al contrari, es van a establir els recursos que estan programats en aquest pla integral de residus?
Perquè és fonamental, és fonamental, ho hem dit moltes vegades en aquests últims anys.
Es va fer un pla integral de residus i després no s'està complint en absolut perquè no hi ha els recursos adequats per a posar-lo en marxa o perquè es posen en quantitats ínfimes.

Mire, no és un tema concret el tema del catàleg de les zones humides.
És un tema que fa molt de temps que està i que s'hauria d'haver aprovat, segons la legislació.
I és un tema totalment central del nostre país, un tema clau de protecció de zones que en aquests moments s'estan deteriorant d'una forma important.
I és cert que hi ha al·legacions.
Hi ha al·legacions també d'alguns grups ecologistes, alguns grups polítics, en el sentit d'ampliar determinades zones humides, en el sentit d'incloure'n altres que considerem i que en alguns estudis estaven plantejats d'alguna forma en la mateixa conselleria.
Per tant, no són qüestions concretes, són qüestions jo crec que amples de política, quasi diria de tipus general de la Conselleria de Medi Ambient.

Nosaltres compartim, i estem totalment d'acord, que s'augmente la informació objectiva.
El nostre grup ha tingut seriosos problemes per poder accedir a la informació.
I hem de dir que en la nostra comunitat la directiva sobre amplitud, transparència dels temes mediambientals, de la informació mediambiental, no s'està aplicant.
Estem convençuts que seria un pas endavant, i felicitem aquest pas quan siga, quan realment siga.
Ens ha costat de vegades, recentment, molt recentment, tenir accés a determinats projectes, a determinats temes que es canvien.

I mire, vosté ha parlat de Terra Mítica -jo vaig a tornar a concretar-, ha parlat dels béns mediambientals d'aquest projecte.
No serà tant bo quan en poc de temps -per cert, sembla que està fet precipitadament aquest projecte, ho reconeix implícitament la modificació-, quan en poc temps s'ha de canviar un tema que no estava previst.
I açò està clar.
I és una legislació de tipus estatal i no estava previst.
Ho discutirem més en concret, però jo crec que és un tema que d'alguna manera està clar.

Nosaltres tenim desconfiança -i ens agradaria equivocar-nos, ens agradaria poder reconèixer en aquesta trona que ens equivoquem-, tenim desconfiança que l'adequació de la llei d'espais naturals siga en un sentit de major protecció.
Ens preocupa que la modificació concretament de la llei d'impacte ambiental siga en un sentit de major protecció, de millor protecció del medi ambient.

El mateix podríem dir de la llei de caça i del pla d'ordenació forestal.
Tota la ideologia que, al nostre entendre, s'amaga amb boniques paraules que ha dit vosté, van en el sentit de disminuir els baixos nivells de protecció del nostre país.
I nosaltres estem totalment d'acord amb vosté en les línies de treball conjuntes, però, clar, les línies de treball conjuntes poden ser per a fer un autovia al costat d'una autopista que es tenia.
.
.
.
que ho havíem discutit moltes vegades, ho havíem aprovat moltes ací el tema de l'A-7.
Es pot fer per a posar trens d'alta velocitat, que el seu cost energètic es dispara, com es conegut, de forma exponencial.
Es pot fer de moltes maneres, es pot plantejar en molts sentits.
O es pot fer en un altre sentit: anem a veure, anem a esperar la concreció de les seues paraules.

Però, senyor conseller, de moment nosaltres ens permetrà que, a la vista de les seues actuacions, tinguem serioses reserves respecte a com concretarà vosté el desenvolupament sostenible.
Esperem que no el confonga, com es fa de vegades, amb la paraula "desenvolupament sostingut", oblidant-se del medi ambient.
És un confusió habitual.
I esperem, en definitiva, que el tema del medi ambient no done un altre pas enrere en el nostre país.

Li reitere, senyor conseller, per a acabar el temps: ens agradaria saber alguna cosa de què va a ser dels plans d'ordenació de recursos naturals de la Serra Calderona, de la Serra d'Irta, d'una sèrie de projectes que estan en funcionament i que pensem que s'haurien de protegir d'una vegada per totes, perquè hi ha amenaces sobre ells, com és conegut.
I pensem que és important que quede clara la posició de la conselleria i la política de la conselleria respecte a aquest tema.

I, per suposat, esperem també una llei de contaminació acústica.
Fa falta urgent per a tots els habitants del costat de les autovies, de les autopistes, per poder ficar barreres sòniques, fa falta en les grans ciutats i fa falta per molts motius.
Perquè el nostre país diuen que és de les zones més saturades i més contaminades acústicament de tot el món.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a rèplica, té la paraula l'honorable conseller de Medi Ambient.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Cuando en la explicación del programa me he comprometido, o he propuesto, a realizar determinadas actuaciones, como la Red Natura, ampliando la protección hasta ahora existente, la elaboración de los catálogos, evidentemente debía haber añadido la aprobación o la terminación -yo entendía que ya estaban incluidos- de los Porn que en este momento están en redacción.
Son espacios naturales de gran valor para nuestra comunidad y tenemos que aprovechar la documentación y el trabajo que ya está realizado.
El objetivo de esta conselleria es culminar esos Porn, e incluso, dentro de las propuestas que tenemos, ampliar las protecciones de algún parque natural más, pero introducir, y esa es la actuación fundamental, lo que es la Red Natura 2000, con su protección específica, a un ámbito mucho mayor del que se puede proteger con este tipo de red.

Bien.
Cuando hablaba de consenso y diálogo, cuando yo hacía esa oferta, planteaba evidentemente que hay que hablar con todo el mundo.
Hay unas situaciones conflictivas, hay situaciones que están en tribunales, otras no.
Pero en concreto, por ejemplo, en el tema del marjal Pego-Oliva, ahí hay una propuesta, hay una protección por parte del gobierno, hay unas actuaciones por parte.
.
.
no olvidemos que es por parte de mucha gente del municipio que tiene una representación municipal muy importante, con unos colectivos, como los agricultores, que defienden una serie de intereses.
Y con una serie de actuaciones que, hasta el momento, por parte de la Generalidad se está actuando como se debe de actuar.
Hay las correspondientes denuncias.
Hay autos del juzgado.
Y hay órdenes que, entre otros el Seprona, hace cumplir o no hace cumplir pero es su función.

Nosotros vamos a mantener esa política de respeto a la legalidad ambiental vigente.
Pero también tenemos que hablar con todos los sectores afectados y buscar, si es posible, una solución de consenso.
Evidentemente si es consenso es de todos.
Puede haber alguna otra solución que sea viable.
Si no la hay.
.
.
no quiero plantearme el escenario de que no la haya.
Vamos a ver, porque es un tema de una conflictividad social muy importante.
Y yo creo que al final hay que buscar esa conciliación de intereses de forma que tengamos un gran parque, el gran parque de Pego-Oliva, y que la situación social en la zona sea razonable.

Ese es el criterio que yo quiero aplicar en todas las zonas.
Para ello, evidentemente, tengo la obligación de iniciar otra vez el diálogo para conocer todas las posturas.
Evidentemente de ese diálogo veremos dónde podemos llegar.
Pero creo que en una sociedad democrática es imprescindible hacer ese planteamiento.
Por ello, precisamente hoy, por ejemplo, la directora general del Medio Natural está visitando el parque y está reuniéndose con algunos de los agentes de la zona, y seguiremos paulatinamente hablando con todo el mundo.
.
.
bueno, con los técnicos, con los que han hecho informes y manteniendo continuamente la viabilidad de lo que es el parque.

Con respecto de los límites del Montgó, yo pienso, ya expliqué en su momento, que pienso que hay que hablar con todo el mundo, todo el mundo puede tener intereses.
Evidentemente, yo planteo una solución global para este y para otros parques, como el del Montgó, en el que aspectos muy importantes serán la delimitación.
Pero aspectos también importantes son el tema de los incendios, el uso público, la viabilidad futura, la mejora de las especies naturales.
Y yo creo que dentro de un procedimiento global hay que valorar las cosas importantes, las fundamentales y en eso ser inflexible.
Y evidentemente, buscar soluciones a temas que son conflictivos.
*(Pausa)*

Bien, y ya para terminar, ya le digo, lo que hemos puesto en.
.
.
bueno en mi intervención, las propuestas y los compromisos que adopta la conselleria, yo estoy convencido, o eso espero, o todo o su mayor parte, los podamos cumplir.
Si ustedes, como plantean, van a estar atentos y precisamente exigen que lo hagamos, pues yo creo que podremos trabajar a lo largo de estos cuatro años.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Se suspén la sessió fins les quatre i mitja, i pregue puntualitat.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 52 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 38 minuts)*

 

 

***Preguntes números 5/99, 6/99 i 7/99 al conseller de Sanitat, senyor José Emilio Cervera Cardona, sobre períodes de revisió d'instal·lacions d'aire condicionat en hospitals públics, i última revisió i avaria de l'aire condicionat de l'Hospital Virgen de los Lirios d'Alcoi, que formula la diputada Ángela Llinares Llorca, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE números 331, 332 i 333).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Es reprén la sessió.

Es reprén la sessió començant en el control al govern pel punt u de l'ordre del dia que són les preguntes orals davant el Ple.
En primer lloc, correspon a un grup de preguntes, la 5, la 6 i la 7 a l'honorable conseller de Sanitat, que formula la il·lustre diputada senyora Ángeles Llinares, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Han sigut agrupades per ser relatives al mateix tema.
D'acord?

Té la paraula la senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

En primer lloc, senyora presidenta, em diuen Àngela, amb a, Àngela, no Ángeles.
Gràcies.

Senyor conseller, les condicions climatològiques del nostre país i la poca cura que tenen els tècnics en la construcció en general, i en la construcció dels hospitals en particular, fan necessària la instal·lació d'aire condicionat als hospitals.
El mal funcionament de les instal·lacions d'aire condicionat en un hospital, no crea sols molèsties sinó que pot agreujar els malalts.
I de vegades, molt perillosament.

A les persones que som usuàries i que som defensores de la sanitat pública ens preocupa que aquestes instal·lacions funcionen de manera òptima.
Però algunes realitats hospitalàries ens fan pensar que això no és així, i que hi ha una despreocupació per part de les autoritats sanitàries, i és pel que li preguntem ¿quins són els períodes de revisió que es realitzen a les instal·lacions d'aire condicionat als hospitals públics?

I esta pregunta ve arran del desgavell que han tingut en l'hospital d'Alcoi este estiu en allò de l'aire condicionat, eixe aire condicionat que no s'arreglava mai.
¿Vol dir-me, senyor conseller, quan va estar l'última revisió de l'aire condicionat a l'hospital Mare de Déu dels Lliris d'Alcoi?

I finalment, senyor conseller, si ens descuidem ens presentem en Nadal i l'aire condicionat encara no estava arreglat; que la setmana que ve, que l'aparell que falta, que ara l'endoll, que no ha vingut no sé qui, que ara falta no sé quants.
Total, que anaven passant els dies i les setmanes i l'aire condicionat eixe no s'arreglava.
¿Vol vosté contestar quins entrebancs han existit perquè l'hospital Mare de Déu dels Lliris estigués més d'un mes en l'aire condicionat avariat?
Els usuaris de la sanitat pública li ho agrairem.

Gràcies.

 

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Llinares.

Té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señora Linares, estoy prácticamente de acuerdo con toda su introducción.
Quizás únicamente matizando las palabras "despreocupación" y "desgavell", y en todo caso cambiándolas por la expresión "hay cosas que deben de ser mejorables, manifiestamente mejorables".

Como usted sabe, a principio del mes de junio del presente año se averió uno de los compresores, concretamente el número uno, del sistema de aire acondicionado del hospital Virgen de los Lirios de Alcoy, funcionando normalmente el número dos, aunque por poco tiempo; también se averió la segunda máquina.
Inmediatamente se solicitó por parte de la dirección del centro al Gabinete de Seguridad e Higiene Provincial la realización de un estudio de temperaturas, y se instó a la empresa encargada del mantenimiento de aire acondicionado a adoptar las medidas técnicas y organizativas para evitar las molestias que se estaban causando entre los pacientes y sus familiares.

En consecuencia, se instalaron aparatos individuales de aire acondicionado y ventiladores en todas las habitaciones de manera provisional, hasta que finalmente, y cuando julio estaba terminando, queda el problema definitivamente solucionado instalando nuevas máquinas.
Previamente, y dada la imposibilidad de reparar los dos turbocompresores averiados el 22 de junio, la dirección del hospital acuerda, con fecha 16 de julio, extinguir la relación contractual de mantenimiento con la empresa concesionaria.
Señoría, los nuevos turbocompresores desde el momento de su instalación tienen una garantía de un año; pasado este período se hará un contrato con una empresa que garantice su mantenimiento.
Quiero también informarle de que la última revisión de los turbocompresores del hospital Virgen de los Lirios de Alcoy se realizó el pasado 10 de mayo.

Y respecto a la revisión que se realiza en las instalaciones de aire acondicionado de los hospitales públicos, el período habitual es establecido en el reglamento de instalaciones térmicas de edificio; en siglas, Rite.
Dependiendo de los diferentes componentes del equipo los períodos son distintos, desde un mes a dos años.
Concretamente el del hospital Virgen de los Lirios tiene una periodicidad cuatrimestral.

Con independencia de estas explicaciones, señoría, me gustaría aprovechar esta ocasión para pedir excusas a los pacientes y familiares del Área 14 por los inconvenientes, por las molestias que ciertamente se han causado.
Reconocemos que deberíamos haber actuado con mayor diligencia, optimizando el equilibrio entre las reglas administrativas y la satisfacción ciudadana.
No obstante, este reconocimiento tiene una expresión política reglamentaria en la conselleria, habiendo creado una dirección general que precisamente se va a encargar de la monitorización y seguimiento y evitación de este tipo de circunstancias.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula la senyora Àngela Llinares.

 

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Senyor conseller.

Està molt bé allò de les explicacions després.
Però les explicacions i demanar disculpes i totes eixes històries, la veritat és que no solucionen el problema.
Vostés el que han de fer i el que han descuidat i ben descuidat és tindre la previsió.

Jo no sé si sap que té més hospitals, on les dues unitats de fred, una d'elles està trencada i qualsevol dia té vosté el mateix problema que va tindre a Alcoi.
Si allò dels quatre mesos i allò d'eixes sigles que vosté ha dit no és suficient per a tindre l'aire condicionat, per a tindre-ho en condicions òptimes, faça el favor de revisar-ho d'una altra manera.
Faça el favor de posar unes altres dates de revisió, perquè els malalts no poden estar a expenses que un aparell es trenque, i fins a dins de quatre mesos a la millor no poden ni vindre a arreglar-ho.
A l'hospital de la Marina Baixa, de les dues unitats de fred, una l'ha tinguda trencada també este estiu, i allò dels quatre mesos no ha funcionat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Presidenta.

Señora Linares.

Usted ha realizado una pregunta, y yo he creído que le estaba contestando con todo lujo de detalles.
Pero que lo más importante era el reconocimiento de que habían circunstancias manifiestamente mejorables, como es toda la coordinación, tanto del frío como el calor, en los establecimientos hospitalarios.

Bien, no podemos cambiar la fecha de revisión aleatoriamente.
Existe una normativa legal que debemos de respetar y debemos de optimizarla a través de las relaciones contractuales.
Eso es lo que hemos hecho.
Y precisar que yo me he disculpado no ante su señoría, sino ante todos los ciudadanos del Área 14, que son los que han sufrido los inconvenientes de estas circunstancias lamentables.
Que además no solamente se han producido en el Área 14, sino en alguna otra área sanitaria a lo largo del presente verano; este verano, el pasado, el anterior, el anterior y el anterior.
Lo que hemos de hacer es.
.
.
todos los esfuerzos necesarios para que no sucedan en el verano del año 2000.

Muchas gracias.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi i Diego)*

 

***Pregunta número 38/99 al conseller de Sanitat, senyor José Emilio Cervera Cardona, sobre autorització per impartir receptes a metges de l'Hospìtal General de València, que formula la diputada Ángela Llinares Llorca, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 427).***

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller de Sanitat.

Per a contestar a la pregunta número 38, del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la il·lustre diputada Àngela Llinares Llorca.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Em diuen Llinares, amb dues eles.
I això li ho dic al senyor conseller.
*(Remors)* Xe, que sí.
Com em diuen em diuen.

Senyor conseller, ¿per quines raons els metges que exerceixen a l'hospital General de València, que depén de la diputació però adscrits a la Conselleria de Sanitat, no se'ls ha autoritzat a impartir receptes?

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada senyora Llinares.

Per a contestar-li, té la paraula el conseller de Sanitat.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señor presidente.

Señora Llinares.

El hospital General de Valencia viene prestando asistencia sanitaria a los beneficiarios del sistema nacional de salud, en virtud del convenio existente entre la Diputación Provincial de Valencia y la Conselleria de Sanidad con fecha 16 de marzo del presente año.
Sobre la base de ese convenio el hospital General Universitario de Valencia se compromete a desempeñar funciones de atención y prestación de servicios de atención especializada, de acuerdo con el catálogo básico de servicios establecidos en la legislación vigente para la población del Área octava, que es el hospital de referencia de área.
Por ello, una vez firmado por las partes interesadas el precitado convenio, parece lógico y necesario establecer el procedimiento más adecuado para la utilización de recetas médicas oficiales del sistema nacional de salud, todo ello en beneficio de los pacientes.

En virtud de ello, señoría, le anuncio que la conselleria se encuentra en fase de realización de un estudio jurídico, que entendemos que se resolverá de forma rápida, para regular la utilización de recetas médicas oficiales por parte de los facultativos del hospital General Universitario de Valencia.
Las conclusiones de este estudio jurídico serán llevadas ante la Comisión Paritaria de Seguimiento del Convenio entre la conselleria y la diputación de Valencia.

Pero quiero terminar mis palabras y decirle que en lo político estoy esencialmente de acuerdo con usted.
Que es malo la trashumancia del paciente que en estos momentos existe.
Y que, evidentemente, deberíamos de encontrar, siempre que podamos reconciliar, los fundamentos políticos con los fundamentos jurídicos.
Yo creo que esa reconciliación es posible.
La vamos a tener en breve.
Será sometida a la junta de seguimiento y evidentemente a esta cámara.
Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Té la paraula la il·lustre diputada, senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Senyor president.

Senyor conseller, molt contenta estic jo que estiguen estudiant la situació d'estos metges per a vore si canvia.
Perquè, sap?
, estava jo preocupadeta perquè en l'hospital d'Alzira, metges que estan en la seua mateixa condició, sí que poden fer receptes.
Aleshores, bo, això em feia pensar que tal vegada es tractava de potenciar la sanitat privada front a a la sanitat pública, i de donar-los més avantatges als metges que treballen en la sanitat privada front als metges que treballen en la sanitat pública.
Per això, en fi, espere que la seua resposta duga a bon terme el que s'equiparen els dos tipus de metges, els qui treballen en l'hospital d'Alzira i estos d'ací.
Moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Senyor conseller.
*(Pausa)*

Perdón, señor conseller.
Si es tan amable, ¿quiere pulsar?
Muchas gracias, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Muy amable.

Señor presidente.

Señora Llinares, interpreto por sus palabras que usted ve con buenos ojos los trabajos que está haciendo el gobierno en aras de uniformizar el sistema público valenciano, que queda cubierto bajo el paraguas del Servicio Valenciano de Salud.

Y le he dicho antes que no son treballets jurídics que s'allargaran en el temps, sinó que estem parlant de conclusions immediates que seran presentades on faça falta, en el cercles apropiats, i que després es portaran a esta cambra com avançàvem abans.

Moltes gràcies.

 

 

***Pregunta número 39/99 al conseller de Sanitat, senyor José Emilio Cervera Cardona, sobre assistència sanitària als immigrants, que formula la diputada Ángela Llinares Llorca, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 428).***

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Continuem amb les preguntes que formula la il·lustre diputada senyora Ángela Llinares Llorca, i contestarem a la número 39.

Té la paraula la il·lustre diputada.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, no es precís que a esta pregunta jo li faça un preàmbul.
L'espanyol és emigrant no per naturalesa sinó per obligació.
Tota la vida ens ha tocat emigrar cap a sudamèrica, Mèxic.
.
.
Estem per tots els llocs perquè ens ha tocar eixir del nostre país a altres països.
I allí hem sofrit ­en tota l'Europa central hem estat- i allí hem sofrit les condicions que de cap manera jo desitge, ni ningú d'ací desitgem, que siguem nosaltres els que apliquem a les persones que ara han d'eixir dels seus pobles per a anar a buscar la manera de viure a altres països i, sobretot, per a vindre ací.

És per això que li pregunte: té prevista la Conselleria de Sanitat elaborar una ordre en la qual es contemple la cobertura d'assistència sanitària als immigrants, amb independència de l'edat i de la seua situació legal?
Açò és important, senyor conseller.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señor presidente.

Nuevamente, señora Llinares, estoy totalmente de acuerdo con usted, tanto en el preámbulo como en la formulación de la pregunta.

Y el gobierno valenciano, y este conseller como miembro del mismo, tiene perfectamente asumido que la asistencia sanitaria del sistema nacional de salud es un derecho universal y que todos los ciudadanos deben tener acceso a la misma, con independencia de su situación jurídica y laboral.

Es obvio que estos derechos deben alcanzar por igual tanto a los ciudadanos españoles como a todos aquellos otros que por determinadas circunstancias tengan su residencia en España.

Consideramos que no debe existir ninguna barrera que impida el alcanzar para estos ciudadanos sin papeles los beneficios de la prestación sanitaria.
La Conselleria de Sanidad se dedica a curar a las personas, no a pedirles los papeles.

Por ello, y tal y como anuncié el pasado día 8 de septiembre, la conselleria tiene el propósito de facilitar a los inmigrantes mayores de edad y con situación laboral irregular una tarjeta sanitaria denominada tarjeta solidaria, que tendrá como soporte o fundamento el sistema de información poblacional, así creado a través del Decreto 126/99, de 16 de agosto.
Dicha tarjeta solidaria quedará regulada a través de una disposición reglamentaria que estamos preparando, con el rango normativo que se establezca en su momento.

En cuanto a la manera de hacer llegar la tarjeta al colectivo citado, se plantean dos supuestos.
Si los ciudadanos beneficiarios de la tarjeta estuvieran empadronados por haber disfrutado en algún momento de una situación legalizada en España, aunque ahora hubiesen perdido dicha condición, se les facilitará la tarjeta de forma automática si en ese momento tuviesen un domicilio conocido.
Para los inmigrantes no empadronados y, por tanto, sin domicilio conocido, se podrán canalizar las peticiones a través de los servicios sociales de cada ayuntamiento hacia la estructura administrativa de la conselleria.
E incluso los propios servicios sociales de los ayuntamientos, conocedores de muchos de los asentamientos de inmigrantes, podrían solicitar en su nombre dicha tarjeta.

La conselleria se compromete, en cumplimiento de la Lortad, a mantener la confidencialidad en los datos, que sólo serán utilizados por los profesionales sanitarios.
De hecho, esto ya está ocurriendo desde el momento en que el servicio de salud de la Comunidad Valenciana ya está atendiendo a inmigrantes sin papeles ilegales, sin que genere ningún tipo de problemas a estos ciudadanos.

Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

La senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares Llorca:**

 

Senyor conseller, mire, de beneficència, ja està bé.
I les coses discrecionals que depenen de l'ajuntament, de la diputació i de qui siga, ja està bé.
Jo el que li demane, i li pregunte, és que vosté faça una ordre i que tinguen dret els immigrants que tenim a Espanya a la sanitat, no que discrecionalment algú els done una targeta, faça, els atenga, es preocupe.
.
.
­no senyor-, sinó que siga un dret que ells tenen.

Llavors, continue demanant-li, senyor conseller, que faça vosté una ordre que isca en el *DOGV* i que tinguen dret tots els immigrants i vorà vosté com si que aplega la tal targeta a les seus mans.
Una volta que l'ordre a què tenen dret aparega en el *DOGV* ells aniran a per ella.

Moltes gràcies, senyor conseller.

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señor presidente.

Señora diputada, quizás unicamente para los servicios de transcripción de esta cámara, repetir que he dicho que dicha tarjeta solidaria quedará regulada a través de una disposición reglamentaria con el rango normativo que se establezca en su momento.
Óbviamente ese rango normativo, sea cual sea, implicará su aparición en el *DOGV*.

Muchas gracias.

 

 

***Preguntes números 8/99 i 9/99 al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, senyor José Ramón García Antón, sobre el projecte 41-V-1470 Avenida de la Ribera entre Alzira i Carcaixent, que formula la diputada Dolors Pérez i Martí, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE números 334 i 335).***

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, a continuació estaven previstes les contestacions a les preguntes 53 i 54, que formula la il·lustre diputada María José Mendoza García del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
En escrit dirigit a la Mesa de les Corts, manifesta la seua voluntat que dites preguntes incloses en l'ordre del dia del Ple de les Corts Valencianes -dia de mañana, miércoles- però que es convertisquen en preguntes escrites.
Per tant, la Mesa accepta la petició que formula la il·lustre diputada senyora Mendoza.

Finalitzat el torn de preguntes que s'han dirigit al senyor conseller de Sanitat, passem a les que se formulen al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, que són la 8 i la 9, que queden agrupades, si a la senyora diputada Dolors Pérez i Martí del Grup Parlamentari Esquerra Unida li pareix correcte.
Li pareix correcte senyora diputada l'agrupació de la 8 i de la 9 per a la seua defensa?
Vol polsar el botó?

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Estic d'acord, senyor president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té vosté la paraula.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies.

Senyor conseller, la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports realitzà una informació pública amb motiu de les obres 41-V-1470, o Avinguda de la Ribera Baixa, també coneguda popularment com biela de connexió Alzira-Carcaixent.
I la Conselleria de Medi Ambient sembla que no ha sotmès el projecte d'aquesta carretera a l'avaluació d'impacte ambiental com considerem que és preceptiu, tal i com assenyala la legislació comunitària europea, la legislació estatal i la legislació autonòmica.

Per aquestes i moltes raons que al llarg d'aquest debat anem a tractar, jo voldria saber, senyor conseller, si aquesta conselleria ha sol·licitat l'estudi hidràulic per part de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, així com si aquesta conselleria ha realitzat estudi d'impacte ambiental pertinent sobre aquesta obra.

Gràcies, senyor conseller.

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyors diputats.

Referent a esta pregunta, a la senyora diputada Dolors Pérez jo crec que li vam contestar per escrit algunes de les qüestions, però no hi ha cap inconvenient en ampliar tot tipus d'informació.

Sap perfectament que l'Avinguda de la Ribera estava inclosa dins d'un projecte, un projecte bàsic més ampli, que era la connexió entre Alzira-Carcaixent i també entre Guadassuar, que en l'any 94 es coneix amb el nom de l'autovia d'aquella zona.
Projecte que va ser sotmès a informació pública, i que es va sotmetre a declaració d'impacte ambiental i que va ser aprovada eixa declaració d'impacte ambiental i el projecte aprovat com a projecte bàsic crec que va ser en setembre del 94.

Després, quan el pla de carreteres s'aprova en l'any 95, eixa autovia es reconsidera i es converteix en una sèrie de vies, bulevards, carreteres d'altres característiques, però en el cas de la biela de connexió entre Alzira i Carcaixent és pràcticament igual el projecte que s'ha fet que el projecte bàsic que s'incloïa dins d'aquell avantprojecte.
I és igual quan al traçat, és igual quant a les dimensions.
I des de tot moment es va considerar que eixa declaració d'impacte ambiental d'eixe projecte nou ja estava feta en eixe projecte primitiu que incloïa unes vies de connexions més important que estes perquè.
.
.
més importants perquè eren més quilòmetres de carretera que hi havia aquí.

Però, per un altre costat, és que els dos ajuntaments, Alzira i Carcaixent, contemplen esta avinguda, este bulevard, en els plans generals.
Un d'ells, crec que és el de Carcaixent, té el pla general aprovat i també sotmès a la declaració d'impacte ambiental.
Ja en serien dos els que té.
El d'Alzira no té la declaració d'impacte ambiental el pla general perquè no està aprovat definitivament, però sí que en l'aprovació inicial es contempla eixa avinguda, la qual cosa vol dir que és una avinguda, que és un bulevard que d'alguna forma compta amb el recolzament dels dos ajuntaments de forma molt molt majoritària.

Per un altre costat, nosaltres, a pesar d'això, dic que l'expedient de contractació d'eixa obra està avançant.
Hem fet un estudi d'impacte ambiental i l'hem tornat a dur a la Conselleria de Medi Ambient perquè faça no una declaració perquè ja està feta, sinó un informe ambiental.
Açò està pendent -és cert- que es faça per la Conselleria de Medi Ambient, però entenem que, a més a més, ja en tenim almenys dues declaracions fetes de la mateixa avinguda.
Avinguda que, com dic, la volen els dos ajuntaments perquè està contemplada en els plans generals de forma majoritària.

És cert també que vam demanar a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer no que es realitzarà cap estudi d'avingudes o de drenatge d'eixa carretera, perquè no correspon a ella.
.
.
A ells els correspon donar l'autorització a l'estudi que hem fet nosaltres.
Açò s'ha demanat des de fa molt de temps i no tenim contestació, però estem disposats a adoptar la solució que ens digueren, si és que no fóra correcta la de nosaltres.
Creem que és molt correcta, perquè a més existeix la carretera per davant, que sí que és una vertadera tanca, no el que nosaltres anem a fer.

I després sols recordar que eixa avinguda, eixe bulevard, és un bulevard que té rotondes, que té carril bici, que té vorera per a vianants, que té arbres, que té faroles.
.
.
que entenem que és una obra d'unes característiques que el que va a fer és millorar, sense cap dubte, les característiques de viabilitat, d'accessibilitat entre eixos dos pobles.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora diputada.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, agrair-li, com no, la informació que vosté ens acaba a tots d'exposar sobre esta biela Alzira-Carcaixent o Carcaixent-Alzira.

Bé.
La bona qüestió, senyor conseller, és que encara no fa un any, si no és que s'ha modificat la construcció d'esta gran carretera, que a més a més té com uns 50 metres d'ampla.
.
.
Si no s'ha modificat enguany, no fa encara un any hi hagueren manifestacions tant en Alzira com en Carcaixent per part de l'opinió pública -que és aquella que recolza als governants, però que quan els governants apleguen sembla ser que no fan cas del que el poble vol- en contra d'eixa carretera.

Primerament, jo no sé, senyor conseller, la informació dels ajuntaments que vosté tindrà, però jo sí que li puc donar informació en viu perquè així ha estat denunciada a la diputada que li està parlant.
Hi ha persones que encara no han tingut el requeriment per a l'expropiació de les seues terres.
Hi ha un col·lectiu, una part de la població d'Alzira que queda totalment marginada, d'Alzira, creant-se allí com un *lumpen* d'eixa societat, cosa que socialment s'hauria d'impedir.

En definitiva, hi ha aquí una quantitat de serrells que no fan per a la població, per al poble d'Alzira ni per al poble de Carcaixent, no al cent per cent, però sí un sector d'eixes poblacions no acceptar aquesta biela.

Per esta situació ha estat, si més no, el fer-li hui la pregunta oral perquè, efectivament, una pregunta semblant vosté em va contestar en la IV legislatura que acabem de passar.
No obstant això, jo sí que li agrairia, senyor conseller, que si ha hagut modificacions que tinga a bé el que les mateixes siguen exposades en l'ajuntament, així com jo li agrairia que la seua conselleria tinguera l'amabilitat de remetre al meu grup polític els canvis efectuats en la mateixa, simplement per a poder portar debats coherents i de millora per als ciutadans.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada.

Mire, la informació que tenim en este cas de l'ajuntament d'Alzira és l'acta del ple d'octubre de l'any 98 en el que va presentar el grup municipal d'Esquerra Unida-Els Verds la suspensió cautelar de les obres de l'avinguda de la Ribera, así como del levantamiento de actas previas a la ocupació del expediente de expropiación forzosa.
Pues, bien, dicha moción resultó desestimada con los únicos votos a favor de los representantes de la citada agrupación en dicho ayuntamiento, votant la resta de grups a favor d'açò.

Però, estem disposats a donar tot tipus d'informació, no hi ha informació nova, la única cosa que han fet és anar poc a poc en l'expedient, paralitzar l'expedient, per a tindre tota la contestació de la conselleria de Medi Ambient, potser que a la millor l'estudi de medi ambient que han fet, l'estudi ambiental, no el tinguen, no hi ha cap inconvenient que nosaltres l'incorporem i el puguen estudiar perfectament, però sí comunicar-los també que eixe ample que té en algunes zones de 50 metres no és més que per a donar eixos bulevards, eixes andanes peatonals, eixos arbres, eixe carril bici; en definitiva el que tinga ample una carretera no vol dir que siga una via ràpida, vol dir en este cas que té zones verdes, que té bancs, que poden anar les bicicletes, que.
.
.
Sí, sí.
No en tot, no en tot, en part, en part.
Té, almenys, tres seccions diferents: la fase I, la II i la III.
Té tres seccions diferents el que és eixa avinguda.
I és una avinguda que entenem que és molt positiva i molt bona per a les dues poblacions, i així ho han entés, ho repetisc, els dos ajuntaments de forma molt molt majoritària, però disposat a donar tota classe d'informació.

***Pregunta número 40/99 al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, senyor José Ramón García Antón, sobre qualitat de les aigües dels rius del País Valencià, que formula el diputat Joan Antoni Oltra Soler, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 433).***

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor conseller.

L'il.
lustre diputat Joan Antoni Oltra Soler formula la pregunta número 40, il.
lustre diputat del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Senyor conseller, aquesta és una pregunta feta el 23 de juliol.
En eixes dates el Ministeri de Medi Ambient havia fet públics els denominats índexs de qualitat general que avaluen el grau de contaminació de rius espanyols.
Es va fer un mostreig prop de 500 punts i d'eixos 500, 60 corresponen a territori de la nostra comunitat, on a més a més són qualificats en el terme inadmissibles pel seu nivell alt de contaminació.
Per a nosaltres, evidentment, és molt preocupant que d'eixos 60 punts que a nivell nacional, el 25%, o siga, 15, ho siguen al territori del País Valencià i en cursos fluvials dependents de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

Davant d'eixa situació que, en definitiva, està perjudicant al medi ambient valencià i posant en perill la salubritat de la nostra població, és per la qual cosa preguntem: ¿És coneixedora la conselleria dels informes abans exposats?
En cas afirmatiu, ¿quines iniciatives dins de la seua pròpia competència -sabem que hi ha un munt de competència en estos temes- té previstes per a contribuir a la millora de la qualitat de les aigües?
I quines actuacions, si és que així ho ha fet, ha plantejat al Ministeri com a prioritaris per a resoldre aquest tema?

 

Moltes gràcies.

 

**El senyor viicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

 

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor diputat.

Sí coneixem eixe estudi i només acceptar eixa rectificació.
Són 60 els punts que consideren inadmissibles, i d'eixos 60 el 25%, 15 diu vosté que estan dins de la Comunitat Valenciana.
Són 14, un dels 15 és el de Castella-la Manxa, però, tant se val, 14 o 15 és exactament igual.

Jo crec que el senyor diputat sí que coneix perfectament que el tema de l'aigua en totes les seues vessants, des del que és la planificació, el que és la gestió, el que és la depuració, la mateixa reutilització i l'aprofitament integral d'eixe recurs, és un tema fonamental i un tema prioritari per al govern de la Generalitat Valenciana.
De l'any 95 al 98 vam fer de l'ordre de 30.
000 milions de pessetes d'inversió en temes de depuració.
En l'any 99 està previst que acabem al voltant de 14.
000 milions de pessetes d'inversió en temes de depuració.
Però, açò no lleva perquè conteste d'una forma concreta a les preguntes que es fan sobre eixos punts.

En el Ministeri de Medi Ambient el primer riu valencià que apareix és el Vinalopó.
Els tres punts que apareixen reflectits en el mateix són Colònia Santa Eulàlia, Monòver i Elx.
"En esta cuenca están ya en servicio las depuradoras de Bañeres, Villena, Aspe y Elche y la red de colectores de Cañada, Beneixama y Campo de Mirra, que conectan estas poblaciones con la Edar de Villena y está prevista la ampliación de la depuradora de Elche".
O siga, d'alguna manera en este punt s'ha actuat i està actuant-se.

Per una altra part el Ministeri ha posat en funcionament l'ampliació de la depuradora d'Elda-Petrer i la connexió a les poblacions de Monòver i Sax a eixa depuradora, i està prevista, que sap vosté també que estava adjudicada la depuradora de Novelda-Monforte i per uns problemes que va haver en els ajuntaments en quant a l'aportació dels terrenys i la situació d'eixa depuradora es va haver de suspendre el contracte que el Ministeri té previst a veure si en l'any 99 pot tornar a licitar, sempre que els ajuntaments estiguen d'acord.

En el riu Monegre apareixen també tres punts, embalse de Tibi i el riu Ibi en Ibi.
En esta zona està en servici la depuradora de Tibi, que es va posar fa relativament poc de temps per la diputació provincial en un conveni que té amb la conselleria d'Obres Públiques.
Estem fent l'ampliació de la depuradora d'Ibi, ampliació des d'algun punt de vista conflictiva perquè és una zona industrial, amb uns productes problemàtics, però hem trobat la solució, estem fent l'ampliació ja de la depuradora d'Ibi.
I la depuradora de Xixona està en proves de funcionament, però després dels primers mesos que està en proves entrarà definitivament en molt poc de temps, en un termini de dos mesos, a estar en marxa al cent per cent, i entenem que açò millorarà notablement eixos punts.

Respecte al Serpis, sobre Alcocer de Planes, he d'informar-li que es va finalitzar a finals del 98 i també un projecte en col·laboració amb la diputació provincial, el sistema de sanejament del Serpis, que incloïa els municipis de Beniarrés, Benimarfull, l'Orxa i Planes, i està prevista en eixe mateix conveni, que farà la pròpia diputació, la realització de la depuradora i col·lectors d'Alcocer de Planes.

Per una altra banda, en estos moments en la conselleria tenim previst ampliar la depuradora d'Alcoi i la Font de la Pedra que donarà servici o dóna servici als municipis de Muro d'Alcoi, l'Alqueria d'Aznar i a Cocentaina.

Respecte al riu Albaida en Montaverner, esta primavera es van inaugurar set instal.
lacions de depuració que donen servici a un conjunt de poblacions de la conca alta i que han contribuït de manera fonamental a la descontaminació d'eixa zona.
Els municipis són: Albaida, la zona industrial de Benissoda, Palomar, Atzeneta, l'Olleria, Alfarrasí, Montaverner, Aielo de Malferit, Bufali, Guadaséquies, Benisuera i Sempere.
Estan en execució les obres de millora de la depuradora d'Ontinyent-Agullent, que està previst entrar en funcionament cap a abril del proper any.

Respecte al barranc de Xiva en Massanassa estan en servici les depuradores de Quart de Benàger i les ampliacions de Torrent i Pinedo.
I la conselleria està duent a terme, a través d'un conveni amb el Consell Metropolità de l'Horta, les obres de sanejament de l'Albufera en l'àmbit de col.
lector oest.
En eixe conveni s'inclouen les obres d'eliminació d'abocaments en el barranc de Xiva, el desviament d'abocaments de la sèquia de Favara en els termes de Sedaví i Alfafar i la reparació dels col·lectors oest per a descontaminació de l'Albufera, el tram de Silla i Catarroja.

Quant al Túria, en el azud del Oro, en València s'està executant el col·lector sud en tres trams: Archiduque Carlos Campos, Carlos Campos- Crespo, Campos Crespo-San Vicente y el entronque final.
Y se encuentra en selección provisional el colector sur de la Cañada.

La depuradora de Paterna i de la Fuente del Jarro es va seleccionar o adjudicar provisionalment farà cosa de dos o tres mesos.

I respecte al riu Bellcaire, Moncofa, he d'informar que està en execució l'ampliació de la era i els col·lectors d'aigües residuals de la Vall d'Uixó.
I això contribuirà de forma també molt important a eliminar eixa contaminació.

En el riu Mijares, en l'assut de Borriana, en agost del 98 va entrar en servici les depuradores i col·lectors de Nules i Villavieja, i està en execució els col·lectors de la zona industrial de la carretera de Nules i l'ampliació de la zona de la depuradora en Borriana, així com el col·lector del polígon industrial de Nules.

I quant a l'Alcora ha eixit a licitació el projecte fa uns dies i estem pendents d'adjudicar .

Jo crec que la quantitat d'actuacions que s'estan fent per part de la conselleria i per part de les tres diputacions en convenis amb la conselleria en temes de depuració són importants, són importants i pot ser que quede algun punt en algun problema.
És cert que hi ha abocaments d'alguna indústria o d'alguna ajuntament no controlats, però que no són, com vosté coneix perfectament, competència de nosaltres, de la conselleria d'Obres Públiques, sinó que és la Confederació, però estem en continua col·laboració i coordinació amb eixos servicis.

I, per un altre costat, també comentar que en els rius de nosaltres que pràcticament no porten aigua perquè plou molt poquet, doncs, qualsevol problema o qualsevol abocament es nota de seguida.
Si tinguérem rius cabalossos això es notaria molt menys.
I per això la preocupació que tenim en depurar bé i reutilitzar és important i és gran.

Comentar-los que hem acabat pràcticament el que és el pla de sanejament, el pla director de sanejament de la Comunitat Valenciana; quan dic acabat no és que estiguen fetes tots les obres ja, però estan fetes en més del 80%, i les que no estan fetes estan fent-se o estan en este tràmit d'adjudicació recent i a punt de començar.
I estem preparant un segon document de segon pla director de sanejament on anem més enllà en temes de fangs, en temes de tractaments terciaris i que es donarà a conéixer quan estiga acabat.
De fet, ja estan fent actuacions concretes que no es contemplen en el pla, com és el cas de Pinedo i altres importants.

Gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

El que passa és que la realitat sembla que no és tan bonica com vosté acaba de pintar.
Jo, en tot cas, en principi li demanaria una còpia del seu informe, més que res per vore el que tarda en transformar-se en realitat; supose que algun dia ho serà, però en estos moments no ho és.
Malauradament no ho és.
El Pla director de sanejament ni tan sols està complint-se.
Hi ha problemes seriosos.
Cert és que la situació era bastant roïna i que costa, però jo crec que vostés haurien de dedicar més esforços econòmics a resoldre eixe tema.

Clar, alguna depuradora.
.
.
ha esmentat, m'imagine perquè, el tema d'Elx.
O siga, és que eixa no té ni projecte, o siga, vorem ara mateix si en els pressupostos de la Generalitat per a l'any 2000 apareix, perquè falta fa, i això a més a més és un botó de mostra, en tot cas, d'un altre problema; i hi ha moltes depuradores, això ho sap vosté, que no depuren.
Jo crec que la conselleria no pot estar conforme en saber que eixa depuradora està ací quan de vegades el que ix és pitjor del que entra, i això moltes vegades és tan roí que ni tan sols aprofita per a la seua reutilització agrícola, amb la qual cosa torna al riu amb unes condicions més que lamentables.

Per tant, jo demanaria eixe esforç major.
Ací nosaltres creem que és un problema mediambiental importantíssim i, per tant, que cal esforços i en eixos esforços, si vosté tira endavant tindrà el recolzament nostre.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gràcies, senyor president.

Allò que em dóna ganes de dir és que no s'és just quan es diuen les coses que acaba de dir.

Jo he de reconéixer, i ho reconec, que el Pla director de sanejament es va aprovar amb anterioritat a entrar el govern del Partit Popular en la legislatura anterior, abans del 95.
Sempre he reconegut que era una obra, el pla eixe, ben feta perquè era fonamental.
No reconéixer ara que s'ha fet una actuació enorme en temes de depuració en estos anys i en temes de control de depuradores almenys he de dir que no és just.
No és just perquè s'ha fet.
És més, jo he de dir que és cert que totes les depuradores no funcionen a plena satisfacció, perquè a més seria pràcticament impossible.
Estem tractant aigües residuals, i en molts casos no sols urbanes sinó amb components industrials, com pot ser el cas d'Elx i d'altres punts, que la responsabilitat no seria directa d'eixe ens de sanejament o d'eixa depuradora sinó de l'ajuntament mateix, que permet que vagen abocaments industrials amb un grau de contaminació, per a la qual cosa no està preparada eixa depuradora.
Però entenem que tots hem de ser raonables, que no podem parar totes les indústries, que no podem parar-ho tot i que entre tots ho hem de solucionar.
I estem fent tractaments primaris fisico-químics per a millorar tot això, i vosté ho sap.
I estem fent ampliacions importants en les depuradores per a salvar eixos problemes.

El cànon de sanejament està servint perquè es duga un tractament de les depuradores en esta comunitat, puc dir que sense cap dubte com en cap lloc de tot l'estat espanyol, sense cap problema de cap classe.
En el tema de depuració som pioners.
Estem fent-ho crec que el millor que sabem, i no és mal del tot si ens comparem relativament amb els altres.
Almenys la inversió que s'ha fet i l'esforç que s'està fent.
.
.
Jo no tinc cap inconvenient a deixar l'informe, però no sols l'informe sinó visitar instal·lacions, vore coses, perquè vegen que allò que estem fent és molt important.

Gràcies.

***Preguntes números 11/99, 12/99, 13/99 i 14/99 al conseller de Medi Ambient, senyor Fernando Modrego Caballero, sobre el Parc Natural del Fondo d'Elx i Crevillent, que formula el diputat Joan Francesc Peris García, del GP Socialista-Progressistes (RE números 365, 366, 367 i 368).***

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor conseller.

En un escrit remés a la Mesa de les Corts Valencianes de la senyora Cristina Lozano Salvador, del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, sol·licita de la mateixa Mesa en l'escrit la retirada de la pregunta que entrava a continuació, la número 51, que venia inclosa en l'ordre del dia de hui.

Per tant, finalitzat el torn de preguntes al conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, passem a les del conseller de Medi Ambient, que són l'11, 12, 13 i 14, que les formula el diputat Joan Francesc Peris García, i que si li pareix correcte, queden agrupades.
Li pareix bé, senyor Joan Francesc?
Té vosté la paraula.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Senyor president.

Senyor conseller.

Aquesta primavera i principis de l'estiu jo sé que vosté va comprovar en directe, perquè va estar allà després que havíem estat nosaltres també al Fondó d'Elx i Crevillent, sap perfectament que es va produir una nova mortaldat d'aus molt important al Fondó.

Vosté coneix també que era la segona vegada que passava en tres estius, perquè l'any 97 va haver una mortaldat importantíssima al Fondó d'Elx que ací es va també discutir i debatre.
Que en aquell temps es va aprovar una resolució que donava prioritat i urgència a les actuacions de la depuració de les aigües residuals del Segura.
Tornem un poc al debat d'aquest matí, allò de la política de sostenibilitat integral.
Eixes depuradores no s'han fet, eixes no són de la llista que acaba d'anomenar el senyor García Antón.

I tampoc sembla que es va produir la necessària coordinació entre els responsables d'aquell parc natural, que a més a més de ser un paratge natural és un embassament d'aigües que reguen moltíssimes fanecades, que està en mans de Riegos de Levante, i que si llegim el seu Pla d'ordenació de recursos o d'usos diu clarament que en els moments que hi haja deficiències en les aigües hauran de demanar permís els responsables dels embassaments abans d'entrar aigües en dolentes condicions perquè poden perjudicar, efectivament, la fauna i la flora del Fondó.

El cas és que aquest estiu s'han produït centenars de mortaldats d'aus.
Aquelles aigües, nosaltres, la nostra visita, que vam estar molt ben atesos, i vull dir-ho també, per funcionaris responsables del parc, vam poder comprovar *in situ* que entraven aigües completament dolentes, d'una qualitat.
.
.
si es pot dir que tenien alguna qualitat.

I per tant, nosaltres voldríem amb aquestes quatre preguntes sobretot assegurar-nos que no torne a passar i que, per tant, vostés prenguen les mesures oportunes per a evitar noves mortaldats i millorar la gestió integral d'aquella zona.
Per això voldríem saber si és cert que la darrera mortaldat d'aus al parc del Fondó d'Elx i Crevillent ha estat provada per la contaminació del riu Segura, quines són o quina les causes efectivament de mortaldats, si es pot quantificar el nombre d'aus d'espècies protegides mortes i sobretot la rosseta, que és de les que més perill d'extinció té, i per tant i ja al final voldríem saber quines són les mesures que pensa vosté prendre, la seua conselleria, per tal d'evitar que tornen a passar ja noves mortaldats d'espècies protegides.

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señor presidente.

Ya conocen, porque es público, a través de los medios de comunicación los datos globales de la mortandad que se ha producido a lo largo de este verano en el parque del Fondó.
De todas formas, voy a hacer un breve resumen.

Realmente se empiezan a producir sobre el 14 de junio, es cuando se empiezan a incrementar los números de aves muertas, y entonces se empieza a montar un dispositivo de recogida de las aves con la finalidad fundamental de evitar que se produzcan descomposiciones, epidemias, botulismo.

Hacia mitad de agosto el número medio semanal es aproximadamente de unas 250 aves que se recogen, de las que un 70 u 80% son muertas y el resto vivas, y entonces ya se refuerza.
.
.
bueno, como usted dice, acudimos al parque del Fondó y adoptamos una serie de medidas que básicamente consistieron en reforzar todos los procedimientos de recogida de aves incrementando las brigadas y número de barcas y demás, montando un dispositivo de refuerzos alimenticios y vitamínicos, y análisis periódicos, por un lado, de la calidad de las aguas, y por otro, de las aves, para detectar cuál es la causa que producía esta mortandad tanto por parte de la Universidad de Murcia, de un departamento especializado en epidemiología, como por parte de la conselleria.

Ya desde el principio descartamos cualquier posibilidad de que fuese botulismo o alguna otra epidemia que pudiese tener un riesgo más fuerte, y aunque los datos ya son posteriores el análisis concreto, las conclusiones tanto de la Universidad de Murcia como de la conselleria es que las causas reales de la mortandad.
.
.
bueno, los datos se han ido transmitiendo semanalmente y posteriormente ya se ha comunicado la cifra total.
En total han sido recogidas muertas 1.
603 aves y vivas 329, de las que el 80% se han recuperado, entre otros en el centro del Saler.
Entonces, el conjunto de causas que tanto la universidad como los servicios de la conselleria identifican como productores de la mortandad el análisis dice que es multifactorial.
Realmente lo que plantea es que ha sido un verano de los más secos, el Instituto Meteorológico comentaba que es el más seco de los últimos cuarenta años, y en la zona de Alicante las temperaturas medias han sido dos grados superiores también a la media de los últimos años.
En esas condiciones de estrés hídrico, de mucho calor.
.
.
Son épocas también de cría y con una calidad de las aguas que realmente son las que ha habido yo creo casi siempre en el río Segura.
El déficit hídrico del río Segura afecta no solamente al Hondo, es estructural, de muchos años, y realmente, como ha dicho también, el parque del Fondó realmente son los embalses de Riegos de Levante, riegos particulares, que son aguas que se bombean para el riego desde el río Segura.
En ese punto la calidad de las aguas es conocido que no son idóneas, pero son las mismas aguas que recorren toda la zona del río, y yo creo que son muy similares en general a las que circulan por el río Segura.

Entonces, ese conjunto de causas ­también identificaban los técnicos la presencia de metales pesados, entre ellos plomo, derivados de la práctica de la caza en el paraje a lo largo de muchos años­ son las que producen una debilidad de las aves, que de forma oportunista hace que por ejemplo la salmonelosis, que se detectaba entre un 40 y un 50% de las aves, fuese la que produjese en unas aves debilitadas la mortandad.
De ahí, una vez identificadas esas primeras causas y ratificadas después, ese conjunto de las medidas que se adoptaron, de las que estamos realmente satisfechos porque a partir de esa fecha fue disminuyendo la mortandad hasta ya acabar hace aproximadamente tres o cuatro semanas con unos datos muy inferiores a las mortandades que se habían producido otros años.

En relación con eso, conocen ustedes mi visita y también se convocó a la junta rectora, a la que se dio traslado de todos estos datos, se dio traslado también de los resultados de los análisis y en la que se debatió cómo enfocar, una vez planteadas las medidas de choque, que entendemos que funcionaron porque la mortandad, aunque ha sido importante, se ha contenido, aquellas medidas ya a plazo más largo que a partir de ahora tenemos que trabajar para limitar, evidentemente, que se vuelvan a producir.
Este fenómeno es posible que se produzca en un humedal mediterráneo con nuestras características de calor y con estas condiciones que tenemos, pero evidentemente podemos hacer cosas.

Una de las cosas yo creo que depende también de mejorar la calidad de las aguas.
Eso depende del Plan integral del Segura, que está en tramitación o en ejecución, pero no obstante vamos con esa comisión de la junta rectora a estudiar a ver alguna medida específica de urgencia para que esas aguas que entran en el parque evidentemente yo creo que procede hacer una extracción de una depuradora, tratamiento terciario.
Igual no procedería, pero sí puede haber unos sistemas que nos garanticen, hasta que se produzca la depuración del río Segura, que la calidad de las aguas es suficiente para que estos episodios no se vuelvan a producir, o si se producen sean lo más limitados posible.

Con respecto a los datos que quería que le informase de animales muertos, ya lo he comentado, eran 1.
603 muertos, 329 vivos.
Y con respecto a las especies protegidas, las dos más importantes son la cerceta pardilla y la malvasía cabeciblanca.
De la cerceta pardilla se recogieron 100 muertas y 36 vivas, que de esas 36 me parece también que el 80% aproximadamente.
.
.
No, 36 son las que se recuperan.
Serían 100 muertas.
Y la otra especie en peligro de extinción, que es la malvasía cabeciblanca, son 59 recogidas muertas y 9 recogidas vivas, en total 68.

Yo quiero tranquilizar a sus señorías porque, siendo un episodio desgraciado que vamos a intentar limitar y que no se vuelva a producir, yo creo que está garantizada la viabilidad del parque.
Las especies más resistentes no se han visto muy afectadas en su número; sí efectivamente las que son especies en extinción, precisamente yo creo que están en extinción porque son aves muy delicadas y que cualquier alteración la sufren gravemente.
Pero los números que tenemos de parejas reproductoras de las dos especies nos garantizan que hay una viabilidad para la misma.
Por ejemplo, en 1994 existían 21 parejas de cerceta pardilla, y en este momento, después de este desgraciado episodio, existen al menos 55 parejas censadas.
Hay más ejemplares, pero parejas, 55.
Y con respecto a la malvasía cabeciblanca, que en el 94 existían 4 parejas, en la actualidad, después incluso de este episodio, existen 105 parejas reproductoras, con lo que yo creo que la evolución es muy positiva y vamos a intentar que estos índices de crecimiento, apoyados por los programas *Life* y todas las acciones que va a hacer la junta rectora y la conselleria en el parque, pues garanticen y mejoren la viabilidad de estas especies en el parque.

Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Peris, té vosté la paraula.

 

**El senyor Peris i García:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, en primer lloc, agrair-li que a més de les causes multifactorials es reconega clarament el que ja era una evidència, que és que la qualitat de les aigües és fonamentalment el problema d'aquell embassament de més de dos mil hectàrees, que és el Fondó d'Elx-Crevillent, el Hondo, moltes vegades en aquella zona.

Mire si és dolenta l'aigua que en aquella època es va trencar el transvasament del Segura i els mateixos responsables del Fondó dien que aquelles aigües només servirien per a regar els granados i les oliveres, ni tan sols les hortalisses.
I és, efectivament, un dels problemes greus que tenim que no s'haja abordat el tema amb urgència de la depuració del riu, del riu Segura.

Nosaltres li demanem que eixes mesures provisionals de tractament de les aigües a l'entrada del Fondó es concreten i es realitzen amb urgència.
A més a més que li demanem que en eixa comissió transversal que ens ha manifestat que ha constituït amb la Coput li plantege al conseller d'Obres Públiques la urgència d'actuar en el conjunt del riu.
Perquè no és que siguen les aus delicades sinó que els animals són els índex que ens donen a nosaltres l'estat de salut del nostre medi.
És a dir, justament hi ha espècies en extinció, com la Roseta, perquè necessiten aigües netes; en la mesura que es reduisquen nosaltres hem de tindre l'evidència no que elles són delicades sinó que el nostre medi està malalt.

I, per tant, aprofitem una tragèdia, com és aquesta mortandat que, repetisc, torne a dir, en un període de dos anys, en un període de dos anys en dos estius.
.
.
I que faça tots els esforços possibles per millorar també la coordinació entre Riegos de Levante i la conselleria de Medi Ambient.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

Gracias, señor presidente.

Simplemente expresar que yo creo que es una prioridad la recuperación y la regeneración del río Segura, como ya ha señalado el conseller, como el ministerio de Medio Ambiente ha especificado en este plan.
Y yo creo que la mejora de la calidad de las aguas beneficiará a los parques naturales, que es mi prioridad, pero también a todos los ciudadanos de la Vega del Segura, que realmente ahora existe una problemática real, yo creo que también estructural, producto de unos desarrollos y unos consumos superiores a lo que permitía específicamente lo que es la cuenca y una situación de sequía también estructural y un no haber hecho, pienso yo, acciones a lo largo de muchos años.
Ya hace años se pasó el transvase Júcar-Segura, reconociendo ese déficit y yo creo que ese déficit se ha agravado.
Y ese conjunto de medidas urgentes lo que tienen que atender es la regeneración ambiental y ecológica de todo el río Segura y también, por supuesto, el del Fondó de Elche.

***Preguntes números 41/99, 42/99, 43/99 i 44/99 al conseller de Medi Ambient, senyor Fernando Modrego Caballero, sobre la salmonelosi en el Parc Natural del Fondo d'Elx i Crevillent, que formula el diputat Joan Antoni Oltra Soler, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE números 434, 435, 436 i 437).***

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

L'il·lustre diputat Joan Antoni Oltra Soler, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, formula les preguntes 41, 42, 43 i 44, que quedarien agrupades per a la seua defensa.

El senyor diputat està d'acord?
Té la paraula per a la seua defensa el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

Les preguntes del Grup d'Esquerra Unida també són sobre el tema del Fondó.
És un tema important, és un dels grans espais naturals que tenim al País Valencià.
I el que passà el mes de juliol és un tema excessivament greu.
I excessivament greu per les conseqüències i també, fonamentalment, perquè no és la primera volta que tenim por de què això es repetisca.

Nosaltres sabem que vosté va estar allí, que inclús va fer un passeig en barca per les aigües del Fondó, la qual cosa és prova d'una certa valentia, perquè conforme estan eixes aigües.
I, clar, les conseqüències han sigut molt catastròfiques.
O siga, eixa mortandat que ha hagut, que vosté acaba de citar, entre elles hi ha espècies protegides, en perill d'extinció, que el número d'elles és molt reduït.
I això de què hagen mort tantíssima quantitat per raons que al contrari del que vosté públicament declarà en una de les seues visites de què era una mort natural i una qüestió natural i que tampoc calia exagerar molt més.
Home, ja sabem que tot el que viu ha de morir.
Però no crec que siga molt natural que de colp 1.
500 aus i entre elles, ja dic, exemplars protegits muiren.
Això per a nosaltres és una desgràcia, és un atemptat ecològic, però mai en tot cas és pot atribuir a causes naturals.
Jo crec que més bé és el contrari: són causes artificials les que han provocat, precisament, eixa situació.

Clar, vosté este matí en el debat ens deia i proposava tota una sèrie de coses.
I d'alguna manera el que venia a dir-nos és que si no ens fiàvem del que vosté deia.
Bé, vosté proposava tota una sèrie d'actuacions a nous espais, etcètera, etcètera.
Aquest espai, el Fondó, té en aquestos moments la màxima protecció legal al País Valencià, inclús a nivell internacional, la màxima.
I en eixe espai que té eixa màxima protecció està passant el que està passant.
Ha vosté d'entendre que per part d'Esquerra Unida siguem desconfiats davant les propostes de noves coses que vostés plantegen, si ja en el que hi ha i en eixes circumstàncies està passant el que està passant.

Vosté parla ací que el problema, evidentment, és un problema greu el de la contaminació de les aigües i que s'ha de tirar endavant en el Pla de sanejament integral del Segura.
Jo vull recordar-li que al mes de novembre en el Congrés dels Diputats els vots del Partit Popular tombaren una proposta de redactar un pla de sanejament integral del riu Segura.
A la millor ara va en serio.
No ho sé.
En tot cas han tingut l'oportunitat molt recentment de poder fer el que vosté acaba d'anunciar ara mateixa.

Ens agradaria saber, per exemple, què opina sobre els problemes que està creant la falta d'una propietat pública suficient en el espai.
El fet de què l'empresa, fonamentalment Regs de Llevant, però també hi ha altres propietaris privats, plantege en moltes ocasions situacions delicades inclús per a la pròpia conselleria.
I això vosté ha de ser conscient que se li han tancat les portes i no s'ha deixat passar a la gent de conselleria, pense en altre tipus de gent, ecologistes o gent preocupada, eixa és que ni vore'ls per allí.
Vosté sap també que aquesta empresa rep una subvenció molt important anualment de 120 milions de pessetes i que a voltes no tot això s'utilitza amb les millors mesures per al medi ambient.

El tema de la caça ens agradaria saber també, vosté sap que una de les conseqüències també negatives, i ho ha dit, el plumbisme que provoquen els perdigons, estan aquí.
Tornarem a tenir els problemes clàssics ara que comença la temporada de si es va deixar caçar o no es va deixar caçar?
O siga, ens agradaria eixe tema també vore vosté què opina.

El tema del cabal ecològic del riu Segura.
Haurà cabal ecològic o serà l'últim d'allò últim, que és el que entrant allí?

Per tant, ja dic, són tota una sèrie de preguntes, evidentment, estes es van fer en el mes de juliol, algunes estan desfasades, com per exemple si pensava convocar la junta rectora; sé que es va fer la reunió i és d'agrair.
En tot cas demanaríem una periodicitat major i una major transparència en totes eixes iniciatives que al voltant del Fondó prenga la conselleria.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

Señor presidente.

Alguna de las preguntas que estaba repasando, evidentemente, yo creo que ahora ya no tienen objeto.
Yo quería decir.
.
.
otra de las preguntas, ha hablado de ocultismo, bueno, pues yo también quería empezar por ese tema.
Yo creo que la información y la transparencia ha sido total, se han dado datos semanales y evidentemente no se han dado datos diarios, pero sí semanales con todos los datos de lo que estaba pasando allí.

La junta rectora se ha reunido y no solamente se ha reunido para conocer y ser informado de todos los datos sino también, ya digo, se han establecido unas comisiones que tienen que trabajar y tienen que hacer propuestas concretas en relación a una comisión específica para hacer propuestas para evitar que estos sucesos se vuelvan a repetir.

Yo voy a hacer una matización con respecto a la mortandad que se produjo hace dos o tres años, en aquel momento fue por una epidemia de botulismo, que yo creo que en este caso las medidas han funcionado y, gracias a Dios, no se ha producido esa epidemia que habitualmente tiene efectos mucho más nefastos.

Yo realmente en ningún momento personalmente he dicho que sea un fenómeno natural la muerte de 1.
700 aves en el Fondó de Elche.
Yo reitero que lo que manifesté fue lo que he dicho al comienzo, que no hay una causa clara, hay un conjunto de razones, que son las que he explicado.
Y que no es lo que digo yo, es lo que dicen los informes técnicos y los informes de la Universidad de Murcia.
Y descartando que fuese un fenómeno de una epidemia o un tema de este tipo.
Era un conjunto de causas en las que coinciden, evidentemente, y yo soy el primero que lo he planteado, una calidad de las aguas del Segura, que son las que son, unos aspectos climatológicos de temperatura y una debilidad de las aves, como así señalaban los informes.

Yo quería también plantear que, en lo que yo conozco, realmente el parque que hay es el parque que se declaró por otras administraciones anteriores.
Y que nosotros entendemos que se hizo una gestión, que tal vez fuera la que pudiese hacer en ese momento.
Pero la realidad es que hay allí unos propietarios, que son Riegos de Levante, que tienen un embalse de riegos y que hubo unos convenios con la administración, que yo pienso que son válidos, que podríamos mejorar a interés de todos.
Ojalá pudiese ser este parque propiedad pública, pero aquí tenemos con una estructura de propiedad, con una estructura jurídica, unos usos y una finalidad para la utilización de esas aguas, que son históricas y que vienen de tiempo, pero que a la vez han permitido que el parque exista.

Yo quiero ratificar que las relaciones con Riegos de Levante en lo que yo conozco son perfectas.
Evidentemente los intereses de Riegos de Levante no son los de la conselleria o los de la sociedad en el sentido de tener un parque natural, porque es un embalse suyo para riego.
La calidad de las aguas tiene que ser para ellos las idóneas para el riego.
Y, sin embargo, nosotros tenemos que esforzarnos para introducir además las condiciones para que las aguas sean adecuadas para el parque natural.
Pero las relaciones con Riegos de Levante yo pienso que son totalmente correctas.

Yo quería matizar en el tema de la caza que, bueno, no hay ninguna decisión adoptada, en principio no se puede cazar.
Y si en este parque o en otros parques se puede permitir la caza, evidentemente será siempre desde la garantía de que la caza no perjudica, y yo diría más, mejora o permite hacer una selección o es totalmente compatible con la viabilidad de los parques naturales.
En caso de que eso no se pueda justificar esta conselleria no es en los parques naturales partidaria de autorizarla.

Yo creo que le he contestado a las preguntas que ha planteado.
Y yo creo que ahora en la junta rectora, con el apoyo de la conselleria, es el momento de plantear soluciones para que antes del verano que viene ya podamos tener alguna actuación que nos garantice y que nos dé una mayor seguridad de cara a próximos veranos que pueden ser tan secos o más o menos lluviosos que estos y producirse unas condiciones climatológicas que favorezcan un poco una repetición de algún fenómeno como estos.

Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Oltra, té vosté la paraula.

Senyor Concepción ¿para qué pide la palabra?
Muchas gracias.
Era una deficiencia técnica.
Gracias.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

Moltes gràcies.

Gràcies al senyor conseller també per la resposta.

En tot cas hauríem de dir, bé, ocultisme.
La veritat és que la societat es va assabentar del que allí estava passant per la premsa.
Vostés no van dir res, absolutament res, ni tan sols als ajuntaments on està el parc natural.
Tot el món es va assabentar per la premsa i em consta que ajuntaments, com el d'Elx, oficialment li ha manifestat la seua queixa per eixa qüestió.
Si això no és ocultisme.
.
.
Que vostés després informaren?
Després que es publicara en premsa, això per a dir tota la veritat.
Què s'han creat comissions?
Bé, això està bé.
Però hi ha problemes que tot el món sap que s'han de resoldre i tot el món ho sap des de fa anys.
Per tant, més que a voltes crear comissions on es difumine la qüestió, el que haurien vostés ja és haver començat a treballar en buscar les solucions, que ací estan.

Els convenis.
Hi ha un conveni -ho he dit abans- de 120 milions de pessetes a l'any.
Crec que és una quantitat prou important.
Crec que la conselleria hauria de ser molt més exigent amb una empresa, siga està en qüestió o una altra, de manera que eixos diners, ja que es donen per a un parc natural, ha de cuidar-se molt bé la seua utilització i la seua contrapartida.

I em dóna una certa por que un conseller de Medi Ambient plantege el dubte de si en un espai natural d'aquestes característiques es podrà o no caçar.
En este cas, podria dir allò "que la duda ofende".
Jo crec que en un espai en què tot el món sap que hi ha espècies en perill d'extinció, com pot ser la *cerceta pardilla* i la *malvasía*, això és que no té cap justificació.

Per tant, jo ja li dic que vosté deu aguantar les pressions d'un xicotet sector amb molt força que li vindran dins de quatre dies, però li aconselle que no deixe caçar, que mantinga la prohibició, que la deixe de manera definitiva, perquè probablement eixa sí que seria una mesura efectiva en pro de la salvaguarda del parc natural.

I, en tot cas, sí que ens agradaria que contestara si va a recolzar alguna mesura tendent a garantir un cabdal ecològic mínim per a la qualitat desitjable d'eixes aigües.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señor presidente.

Bien.
En primer lugar, yo creo que el tema de la caza lo he dejado suficientemente claro.
Si va a perjudicar de alguna manera a algún parque natural, no se va a producir.
Evidentemente no se puede permitir ni que se cacen especies protegidas ni de ninguna manera cualquier otra especie que pueda tener cualquier riesgo.
Evidentemente, para regular la caza, pienso que no es un poco el objeto.
.
.
pienso que hay zonas, limitaciones, fechas, especies y demás.
O sea, realmente no es un tema que yo voy a plantear, pero en principio no se puede cazar en el Hondo y lo estudiaremos como todos los temas del Hondo.
Y el criterio es ese: que si algo tiene que afectar al parque, tiene que ser para mejorarlo por algún motivo que se pueda justificar.

Y con respecto al caudal ecológico, por supuesto que si existen disponibilidades de caudales, va a ser una prioridad de esta conselleria, de acuerdo con Obras Públicas, con el Ministerio de Medio Ambiente, el reclamar o el pedir caudales ecológicos dentro de la viabilidad, dentro de las posibilidades y dentro de la escasez y las necesidades tan complejas que hay en la zona.
Yo creo que para eso es importante también que se empiecen a hacer grandes obras estratégicas en la Comunidad, como algún transvase que ya está en tramitación, que nos permitan disponer realmente de esos caudales para que parte se puedan destinar, sobre todo en situaciones como la que se ha planteado este verano, como caudal ecológico.

Gracias, presidente.

***Pregunta número 45/99 al conseller d'Indústria i Comerç, senyor Fernando V.
Castelló Boronat, sobre inversions previstes en polígons industrials entre Alacant i Elx, que formula el diputat Joan Antoni Oltra Soler, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 438).***

 

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Finalitzades les preguntes al conseller de Medi Ambient, continuem amb la pregunta que formula l'il·lustre diputat Joan Antoni Oltra Soler, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, al conseller d'Indústria, que és la número 45.

Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Moltes gràcies, senyor president en funcions.

Senyor conseller, tenim unes declaracions fetes per l'anterior director general d'indústria, abans de les eleccions, en la qual ens deia que tenia intenció d'afavorir la creació d'un polígon industrial entre Alacant i Elx, amb parcel·les mínimes de 100.
000 metres quadrats, i s'anunciaven milers de milions de pessetes com a inversió.

Bé.
En aquesta zona hi ha un parc en concret, que és el de les Atalaies, en el terme municipal d'Alacant, i un altre, que és el de Torrellano-Saladas en el terme municipal d'Elx, que té més d'un milió de metres quadrats, i que vosté deu saber que està fent-lo l'esforç econòmic de l'Ajuntament d'Elx.
L'anterior conseller fins i tot no va a anar allí ni tan sols de visita.

Davant d'estes qüestions, voldríem saber.
.
.
més que tot perquè recordant aquelles declaracions -recorde també que era abans de les eleccions- es deia que en la segona meitat de l'any 99 -que crec que ja estem prou avançats- es concretaria el lloc i les condicions d'aquesta actuació.

Per tant, li preguntem, senyor conseller, què coneix d'aquestes declaracions i si pensa en la política que va a dur endavant mantenir-les.
I, en tot cas, si pot concretar on es farà això.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies.

Señor Castelló, tiene usted la palabra.

 

**El senyor conseller d'Indústria i Comerç:**

 

Gracias, señor presidente.

Senyor Oltra, jo lamente que esta primera intervenció meua com a conseller del govern valencià siga una resposta tan breu i tan concreta com la que li vaig a fer, però si no seria faltar a la veritat.

En estos moments la Conselleria d'Indústria i Comerç no té cap actuació prevista per a temes relatius a polígons industrials o zones industrials en Elx o Alacant.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.
Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Realment sorprenent.
Això automàticament què caldria dir?
Que aquesta persona va fer així una promesa en l'aire o volgué ­no sé- dir a la societat una cosa que a la millor no tenia pensament de fer-la.
Crec que és suficientment greu.
En tot cas, jo també em done lògicament per entés el que vosté ha volgut dir.

Moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Indústria i Comerç:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor Oltra, jo li estic dient que en estos moments la iniciativa no la tenim, perquè estem esperant que allò que s'ha anomenat el Patemae, que és el pla d'acció territorial de l'entorn metropolità d'Alacant i Elx, acabe el seu estudi en el relatiu no només a necessitat industrials, sinó també a temes relacionats amb l'urbanisme i els accessos.

I en funció d'això, i en este sentit, estan emmarcades les declaracions de l'anterior director general d'Indústria.
Quan tinguem l'estudi fet, i sempre en col·laboració i coordinació amb l'Ajuntament d'Alacant i l'Ajuntament d'Elx, ens plantejaríem fer les actuacions corresponents, bé directament o bé a través del Sepiva.

Moltes gràcies.

 

 

 

 

 

 

 

***Preguntes números 46/99, 47/99 i 48/99 al conseller d'Indústria i Comerç, senyor Fernando V.
Castelló Boronat, sobre una apagada de llum en les comarques del Sud el 23/7/99, que formula el diputat Joan Antoni Oltra Soler, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE números 439, 440 i 441).***

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Hi ha un bloc de preguntes, que quedaria de la següent forma: agrupant la 46, la 47 i la 48, de Joan Oltra Soler.
Li pareix correcte al senyor Oltra?
Passem a la seua defensa.

Té vosté la paraula, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Moltes gràcies.

Bé.
Es tracta d'unes preguntes sobre una qüestió que va passar al mes de juliol, en concret en les comarques del sud.
En concret és: el divendres, dia 23 de juliol, gran part de les comarques del sud, i al voltant d'unes 700.
000 persones -que es diu prompte-, van estar afectades per una apagada de llum que l'empresa subministradora, Iberdrola, justifica dient que va ser culpa de l'acumulació de pols i humitat.
Cal dir que això va durar diverses hores: en uns casos, 2 hores; en altres, 4; en altres, 5-6 hores.
En unes dates a més molt importants -sempre ho són, però en la qüestió turística.
.
.
- en plena calor.

No cal dir l'impacte negatiu que allò va produir per al normal desenvolupament de la vida ciutadana, i especialment en sectors com el del turisme i l'hostaleria, tan importants en gran part de les nostres comarques.

Deixant de costat la sorpresa que aquestes coses puguen passar a aquestes altures, creiem que el menys que es pot esperar d'empreses que actuen en règim quasi de monopoli és que no tornen a produir-se situacions com la descrita o, la més freqüentment, d'apagades parcials amb les conseqüències negatives que per al ritme de vida normal tenen.

Davant d'això, li preguntem al senyor conseller: ha demanat la Conselleria d'Indústria i Comerç explicacions oficials a l'empresa Iberdrola pel que ha passat i, en cas afirmatiu, quines han sigut?
Què pensa fer la Conselleria d'Indústria i Comerç perquè no tornen a ocórrer situacions tan insòlites com la descrita?
I quina serà la posició de la conselleria davant la previsible petició de danys i prejudicis que puguen plantejar les persones o entitats afectades?
En tot cas, ja puc dir-li que ja se n'han presentat unes quantes.

Moltes gràcies.

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor diputat.

Senyor conseller, senyor Castelló.

 

**El senyor conseller d'Indústria i Comerç:**

 

Gràcies, senyor president.

Efectivament, immediatament després de l'incident, la conselleria es va posar amb contacte en l'empresa subministradora d'energia elèctrica en la zona d'Alacant, Iberdrola, a fi de conèixer les causes de l'incident, del tall de fluid elèctric del 23 de juliol.

En data 27 de juliol, l'empresa va entregar un informe en el qual s'atribuïen les causes de l'incident a la coincidència de diferents factors, com la climatologia adversa, l'alta contaminació salina de la zona que eleva la possibilitat de risc d'este tipus de successos i la saturació de les línies existents.
Circumstàncies que corren en compte de l'estat de les mateixes, a pesar de les labors de manteniment preventiu que realitza habitualment la subministradora, la qual declara la situació d'emergència i activa el seu comité d'operació d'informació per a solucionar el problema.

Al llarg de la primera quinzena del mes d'agost, la conselleria i Iberdrola van tindre diferents reunions, tant per part del mateix conseller amb directius d'Iberdrola com dels tècnics de la conselleria i d'Iberdrola, i es van intercanviar informes sobre l'estat de les instal·lacions elèctriques de la zona d'Alacant.

En data 28 d'agost, va tindre una reunió entre tècnics de la conselleria i Iberdrola per a analitzar estes circumstàncies i les mesures a prendre que impedisquen la repetició d'este tipus d'esdeveniments.
D'ella es va concloure la necessitat de potenciar els plans de manteniment atenent a les circumstàncies particulars de cada zona i, al mateix temps, l'empresa subministradora estendre l'excés de subministrament de manera que augment la fiabilitat del subministrament.

I com a resultat de tota esta relació, s'està preparant un conveni entre la Generalitat i Iberdrola que tindrà per objecte assenyalar les línies mestres de col·laboració entre les dues institucions, l'administració pública valenciana i la subministradora d'energia elèctrica, a l'objecte de millorar la qualitat del subministrament i la continuïtat del subministrament elèctric en tota la comunitat.
Eixes línies fonamental del conveni es refereixen a l'ampliació de l'infraestructura actualment existent en tota la comunitat, a la millora de la qualitat de la xarxa mitjançant inversions en manteniment i reformes.

I, a més, es va a constituir una comissió de seguiment, que està presidida pel vicepresident primer del govern, en la qual formem part el conseller de Medi Ambient, el conseller d'Obres Públiques i el conseller d'Indústria i l'empresa Iberdrola.
I una comissió tècnica de la qual formen part tècnics de les conselleries a què m'acabe de referir i la mateix Iberdrola.

Jo crec que l'actuació de la Generalitat ha sigut diligent i que, a més, les previsions en el treball que acabe de comentar a través d'eixe conveni, van en el sentit d'evitar este tipus de circumstàncies en el futur i de garantir que la qualitat del servei en qüestió d'energia elèctrica siga de la qualitat que la Generalitat considera.
Perquè nosaltres com a govern valencià no tenim només que vetlar perquè els serveis que done l'administració pública siguen d'alta qualitat, sinó que també siguen els serveis que donen la iniciativa privada, en este cas Iberdrola, en el cas del subministrament elèctric.

Moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Senyor Diputat.

 

**El senyor Oltra Soler:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Bé.
De la resposta del conseller.
.
.
home, a nosaltres ens agradaria que això es transformara també en realitat, perquè crec que esta empresa, que actua en règim de monopoli, precisament per això i pel tipus de servici que dóna a la societat, deu ser molt més seriosa en la seua execució d'eixa faena.
La impressió que em dóna és la del refrany eixe que diu que *se'n recorda de Santa Bàrbara quan trona*.

O siga, no han sigut capaços de previndre que la línia havia de reforçar-se.
Jo crec que el creixement d'aquestes comarques no s'ha fet ni en una setmana ni en dos, ja és un procés més o menys llarg, i que ha donat temps suficient perquè l'empresa duguera endavant una sèrie d'inversions.
Per què no s'ha fet?
Ara què passà?
S'espanta davant la problemàtica que ha passat, davant de l'escàndol, perquè vertaderament això va ser un escàndol i una vergonya, ja no sols per a la gent afectada.
És que nosaltres com a conselleria o País Valencià, la veritat és que quedem malament.
Perquè dius: "per a la gent turista que ens visita i per a nosaltres mateixos, en quina.
.
.
on trobem que estes coses passen".

Clar, ¿vosté va a fer alguna iniciativa quant ajudar a la gent que legítimament s'ha sentit perjudicada en els seus interessos econòmics?
Que n'hi ha en sectors, com a Benidorm, per exemple, de l'hostaleria.
¿Ha negociat amb Iberdrola alguna compensació per eixe dany que efectivament ha causat?
Ara es diu que van a resoldre això, en tot cas no li he sentit dir cap data en concret, per a quan podrem saber que estes coses normalment no van a passar.
O siga, faltarien ací una sèrie de qüestions a resoldre que seria lamentable que tornaren a passar.
Fa poquet passà en una mesura més xicoteta, però també haguérem un problemeta.
Però seria molt lamentable que això tornara a passar.
Crec que la conselleria, a pesar de tractar-se d'Iberdrola hauria de ser molt exigent, precisament per les condicions en les quals es treballa.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Indústria i Comerç:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor Oltra, nosaltres tenim la intenció de ser molt exigents en els serveis que se subministren als valencians i a les valencianes.
El que passa és que necessitem temps i també l'ajuda de tots, perquè esta no és una qüestió on tinga l'única responsabilitat la conselleria o l'administració pública valenciana com a Generalitat Valenciana.
Els ajuntaments tenen molt a dir en esta història, molt a dir.
I clar, si la companyia elèctrica i la Generalitat es fiquen d'acord per a una sèrie de línies importants i per a garantir el subministrament elèctric, també els ajuntaments no han d'anar més enllà i han de col·laborar per a què eixes línies es puguen desenrotllar, i per tant l'energia elèctrica siga de qualitat com el Govern Valencià desitja en el futur.

Moltes gràcies.

***Preguntes número 49/99 i 50/99 al conseller de Cultura, Educació i Ciència, senyor Manuel Tarancón Fandos, sobre competència lingüística en valencià dels opositors que ingressen en el cos de mestres, que formula el diputat Ramón Cardona Pla, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE números 456 i 457).***

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Hem acabat les preguntes que s'han dirigit al conseller d'Indústria, i passem a les del conseller de Cultura.
I queda agrupada la 49 i la 50, que les formula el senyor Ramón Cardona Pla, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller.

En l'Ordre de 29 d'abril del 99 es va convocar el concurs-oposició per a ingrés en el cos de mestres, i en la norma 9, apartat 10, es donen les indicacions per acreditar o adquirir la competència lingüística en valencià.
D'acord en la redacció d'aquest punt, les persones que acrediten la competència o les persones que passen una determinada prova es determina què és el que han de fer després per a adquirir la competència.
Però les persones que no superen la prova, és a dir, les que no tenen o tenen un nivell més baix en valencià, el que diu literalment l'ordre és que "estaran obligades a la realització dels oportuns cursos que s'organitzen, de manera que hi puguen adquirir la competència lingüística necessària".

Nosaltres trobem a faltar ací la indicació d'un termini precís per a adquirir eixa competència, i trobem a faltar també un tràmit o un organisme que comprove si eixa competència s'ha adquirit realment passat un determinat temps o no.
Nosaltres pensem que així el que s'aconsegueix és que qualsevol opositor que no tinga la competència lingüística requerida, pot donar classes en classes que sí que ho requereixen, que requereixen conéixer el castellà i el valencià.
Pensem que això suposa un greuge comparatiu, per exemple, la mateixa norma, la mateixa ordre estableix que "les persones que no tenen nacionalitat espanyola han d'acreditar els coneixements de castellà", i en el cas que no ho feren simplement no podrien presentar-se a les oposicions.
És a dir, d'alguna manera és excloent el no coneixement de la llengua.

Considerem que és una consideració del valencià com a subsidiari, com una cosa secundària.
Creem que és una desvertebració del sistema educatiu i un incompliment de les disposicions legals vigents, començant des de l'Estatut que diu que "els dos idiomes oficials de la comunitat autònoma són el valencià i el castellà"; la Llei d'Ús i Ensenyament del valencià i totes les normatives que la desenvolupen.
I a part pensem que és una manera de dificultar l'exercici dels drets de les persones que trien l'ensenyament en valencià.

Per tant, ací li féiem dues preguntes.
¿Quin és el motiu de l'omissió d'eixe termini i del procediment i l'organisme per a comprovar l'adquisició d'eixa competència?
Pensem que ha d'haver un motiu per a una cosa així.
I també, posteriorment, si la conselleria pensa prendre alguna mesura per a corregir aquest punt, aquest apartat, este problema en les següents convocatòries.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor Tarancón.

 

 

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Ciència:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor diputat.

Efectivament vosté fa un doble plantejament.
En primer lloc, respecte al certificat de capacitació, i en segon lloc l'adequació d'eixa capacitació a l'ensenyament i als continguts de les matèries que puguen donar els docents.

En primer lloc, aclarir-li una qüestió.
Quan efectivament se supera el procés selectiu, s'exigeix a tots els qui han superat eixe procés l'aportació del certificat de capacitació, els adequats, els de valencià, per a poder completar el procés de documentació administrativa dels qui han superat el procés, del concurs-oposició en este cas, en la convocatòria a la que vosté es referia.

Els qui no aporten eixe certificat tenen una prova de coneixements de valencià, que es pot superar lògicament o no superar, que es fa en el mateix rigor, perquè s'exigeix el nivell mitjà que la Junta Qualificadora quan fa els exàmens que convoca de manera regular.
En el cas que se supere s'ha de seguir un pla de formació lingüístico-tècnica en valencià en funció de l'assignatura que ha d'impartir el professor.
I en el cas que no se supere s'ha de realitzar tot el procés del primer cicle, és a dir, començant per oral, elemental, mitjà, i a continuació els cursos específics per a tindre la capacitat, no sols la capacitat lingüística, sinó la capacitat didàctica en funció de l'assignatura que s'imparteix.

I hi ha una qüestió que és fonamental, que vosté imagine que coneix i a la que no s'ha referit, i és que els candidats que no acrediten estar en possessió d'eixe certificat, del certificat de capacitació, no poden obtindre destinació definitiva en els concursos de trasllats convocats per la conselleria.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor conseller.

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona Pla:**

 

De totes formes vosté no m'ha contestat a la pregunta de quin és el motiu que no conste un termini per a l'adquisició de la competència lingüística, ni m'ha contestat tampoc a si prendrà alguna mesura posterior per a corregir açò.

En este tema de l'ensenyament en valencià, el Síndic de Greuges tots els anys rep una gran quantitat de queixes i demana sempre a l'administració que les arregle, i l'administració mai ho fa.
Realment pensem que una persona que aprova les oposicions de mestre, pot seguir durant tota la seua vida sense cap coneixement del valencià perquè ningú li ho exigirà.

Bé.
Resulta que en la Llei d'Ús i Ensenyament del valencià apareix que tots els professors, tots els ensenyants de la Comunitat Valenciana han de conéixer les dues llengües, i eixe "han" cal agarrar-lo d'una manera imperativa.
És a dir, no és que aconsella que les coneguen, és que diu que han de conéixer-les.
De fet, hi ha problemes posteriors a l'hora d'ocupar les places, etcètera, etcètera -que ja les vorem en preguntes posteriors- que provenen d'este principi, d'esta falta de principi.
És a dir, els professors, els mestres, no ixen acreditats ja des dels estudis universitaris.
Quan es presenten a oposicions l'acreditació no se'ls exigeix.
I tot això va creant cada vegada més problemes justet en l'ensenyament en valencià.
I jo li seguisc afirmant que els drets de les persones que trien l'ensenyament en valencià, es veuen en molts casos puntuals i també en molts casos generals, atacats i no complits.

Jo li voldria dir que això no és simplement una qüestió lingüística.
Per exemple, si els professors isqueren acreditats, si isqueren en la competència lingüística necessària des de la universitat, no caldria fer cursos de reciclatge, de formació en este cas, per la capacitació en valencià, cosa que suposa una despesa substancial a la conselleria.
I, a més, comentar un poc la circumstància tan diferent d'aquesta comunitat respecte a les altres que tenen una altra llengua, on l'exigència del coneixement de la llengua pròpia de la comunitat és un requisit previ a la presentació a les oposicions i no una qüestió posterior, que a més si no es presenta no té cap tipus d'efecte.

Jo li seguisc preguntant el mateix que preguntava al principi, sobre tot un, ja que el motiu probablement no me l'explicarà: prendran alguna mesura per canviar açò?
Faran alguna cosa perquè açò no continue així?

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor diputat.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Ciència:**

 

President, moltes gràcies.

Senyor diputat, efectivament jo crec que hem de referir-nos a l'evolució de l'increment de l'ensenyament en valencià, per comprendre que en esta línia les coses estan fent-se bé i en una gradualitat i en una exigència que serà discutible però és una exigència.

Està parlant vosté de termini, i hi ha una exigència que és una exigència a la persona, al docent que ha aprovat el procés de selecció, i és que no pot tindre la destinació definitiva en tant no acredita eixa capacitació.
I entenem que eixa és una exigència, que es converteix en autoexigència, i que és més estímul per al propi professorat.
Però això no serviria, eixe criteri no serviria si no es posaren a disposició d'estes persones, dels qui han superat el procés de selecció, tots els mitjans adequats.
I per això hem incrementat els plans de formació.

Per això des de l'any 95 es comprova, en cada oposició es comprova els qui l'han superada, el procés selectiu es comprova la capacitació.
I per això podem vore que hi ha un increment positiu, tant en el que es refereix al número de centres d'ensenyament en valencià com en número d'alumnes.
En número de centres hem passat, i estic comparant curs 95-96 i el que hem començat, el 99-2000, de 558 a 837 centres, i quant a alumnes de 74.
000 a 121.
000.

Jo crec que també són significatius els números de l'últim procés selectiu.
Dels 975 professors que han superat eixe procés de concurs-oposició a què vosté es referia, 422 ja tenen la capacitació lingüística.
I quant al que vosté ha plantejat, ja està resolt quant a un termini concret està resolta la qüestió per als docents, vosté es referia a un concurs-oposició concret que és este últim que hem tingut, però l'Ordre del 97 resolia ja tots els docents que s'adscrigueren al sistema en eixa Ordre del 97 d'adscripció un termini de cinc anys per a tindre la capacitació, cinc anys a partir de la implantació de la Logse i deu per a les zones castellano-parlants.

Moltes gràcies, senyor president.
Gràcies, senyor diputat.

 

 

 

***Compareixença del conseller de Justícia i Administracions Públiques, José Manuel Castellano Gómez, per informar sobre les línies d'actuació a seguir en matèria de justícia i administracions públiques a la present legislatura, sol·licitada a petició pròpia (RE número 682) i pel GP Socialista-Progressistes (RE número 341).***

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Tarancón.
Moltes gràcies, senyor conseller.

El punt nou de l'ordre del dia és la compareixença del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per a informar sobre les línies d'actuació a seguir en matèria de justícia i administracions públiques per a la present legislatura, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup Parlamentari Socialista-Progressista.
Té la paraula l'honorable senyor conseller Serafín Castellano.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

En esta mi primera comparecencia como conseller de Justicia y Administraciones Públicas, después de dos legislaturas como diputado en estas Cortes, quiero manifestar mi plena disposición a esta Cámara, mi voluntad de diálogo y de consenso en pro del interés general de la sociedad valenciana y contribuir también de esta manera a que este Parlamento sea el templo de la palabra, sea el punto de referencia del debate político de nuestra comunidad.

De ahí que mis comparecencias ante esta Cámara sean lo numerosas que haga falta, para debatir puntualmente todos y cada uno de los asuntos de competencia de la conselleria, bien a petición propia -como ésta- o a petición de cualquier otro grupo parlamentario.

Es objeto de esta comparecencia el explicar los objetivos y la política general de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas.
Una conselleria de nueva creación, como todas sus señorías saben, que engloba las competencias de justicia (antes residenciadas en la Conselleria de Bienestar Social), la de modernización de administraciones públicas y función pública (antes residenciadas en la antigua Conselleria de Economía, Hacienda y Administración Pública) y las competencias de racionalización de la administración pública, interior, registros, notariado, colegios profesionales, antes residenciadas en Presidencia.
Además, se crea una nueva dirección general como es la Dirección General de Administración Territorial, con la finalidad que desarrollaré más adelante.

Por tanto, dentro de este orden competencial que acabo de explicar, los objetivos fundamentales de esta conselleria son, en primer lugar, modernizar y racionalizar la administración pública valenciana, haciendo una administración pública de calidad, al servicio de los ciudadanos.
Establecer las bases de la administración pública valenciana del siglo XXI, donde eficacia, eficiencia, corresponsabilidad, agilidad, modernidad y, sobre todo, calidad sean los principios a seguir.
Una administración donde las nuevas tecnologías, como la telecomunicación o la informática, estén a su servicio, ganando en rapidez y eficacia.
En definitiva, hacer una verdadera administración del ciudadano.

Una administración moderna debe de configurar también una función pública no anquilosada en viejos criterios ni en viejos planteamientos, sino concebida como una función pública donde la eficacia y la eficiencia sean los parámetros a seguir.
Con unos recursos humanos formados y capacitados que utilicen las nuevas tecnologías como instrumentos de progreso en el trámite administrativo y en la adecuada atención al ciudadano.

Una función pública que engloba en su filosofía el tránsito del concepto de funcionarios al concepto de servidores públicos.
Una función pública, señorías, basada en el diálogo y en el consenso social con las distintas organizaciones sindicales.

Por otro lado, en materia de justicia, el objetivo fundamental es hacer una justicia moderna por y para el ciudadano, pensando en él como principal destinatario, ya que la protección de los derechos, de las garantías y de las libertades fundamentales no puede verse menoscabada por una justicia lenta y anquilosada, haciendo bueno aquel refrán de "justicia retrasada, justicia denegada".
Por tanto, modernizar la administración de justicia, implementar sus recursos materiales y humanos con unas infraestructuras adecuadas a lo que la sociedad moderna exige son los objetivos a conseguir en este campo.

También queremos un concepto integral de seguridad pública, como derecho fundamental del ciudadano de cara a un nuevo milenio, donde la calidad de vida la marca la estabilidad y la tranquilidad.
Aminorar los efectos de catástrofes naturales, evitar accidentes y preservar el patrimonio ecológico es una dimensión básica en materia de emergencias, donde la técnica ha de ponerse al servicio de la seguridad.

Y, por último y quinto gran objetivo, se trata de hacer una administración pública valenciana que profundice y potencie la vertebración territorial y política de nuestra comunidad, y avance sobre todo en la coordinación y corresponsabilidad de las distintas administraciones públicas.

En suma, señorías, una administración moderna, ágil, racional y eficaz, donde tecnología y gestión de recursos humanos juegan un papel importantísimo.
Una administración que no considere a la propia estructura administrativa como un fin en sí mismo, sino al ciudadano; y todo ello basado, como decía, en la agilidad y la calidad de los servicios públicos que se prestan.

Si bien esos son los objetivos generales del departamento, hay que traducirlos en proyectos concretos y en programas concretos.
Así, respecto a la modernización aludida, nadie puede dudar de la apuesta estratégica del gobierno valenciano por la modernización y la racionalización de la administración pública.
Es una realidad que nadie en estos momentos discute.

Plasmaciones de lo que acabo de decir la constituyeron el Plan estratégico para la modernización de las administración valenciana, el Pemav, desarrollado en la anterior legislatura, la constitución de la Comisión interdepartamental para la racionalización del sector público en el ámbito de la Generalitat Valenciana, con la creación de la Dirección General para la Racionalización del Sector Público, por citar algunos ejemplos.

En esta legislatura, el molt honorable president de la Generalitat, en su discurso de investidura resaltó uno de los objetivos de su gobierno que yo quiero hoy aquí recalcar, y es el "conseguir una administración propia cada vez más moderna y avanzada, que esté en la vanguardia de las innovaciones, que sea capaz de incorporar las técnicas más recientes y eficaces para prestar un mejor servicio a una sociedad que cada día es, afortunadamente, más exigente".

Por ello, es el momento de analizar y evaluar los nuevos retos que se abren ante nosotros, que necesariamente deberán tener respuesta adecuada en la presente legislatura.

El avance de las tecnologías de la información y de las telecomunicaciones, y la repercusión que éstas tienen sobre la sociedad, alterando los hábitos de relación de nuestros conciudadanos, ha hecho que todas las organizaciones complejas hayan evolucionado hacia la resolución de lo que se ha venido a denominar el "desafío de la información y las telecomunicaciones".

Efectivamente, señorías, se han puesto en marcha nuevas formas de trabajar y organizarse para enfrentar este desafío en las que hay que profundizar en este sentido.
La excelencia de la información no pasa sólo por su informatización, sino que exige lo que se ha venido a denominar reingeniería de procesos.

La modernización y la racionalización se configuran como auténticos procesos, es decir, como un itinerario sin fin, pero con una clara finalidad.
Porque, señorías, una sociedad abierta como la valenciana requiere y demanda una administración abierta.

Y en este sentido debemos hablar ya de servidor público y no de empleado público, consolidándose de cara al exterior y dentro de la propia organización administrativa esta concepción frente a la anterior preponderancia de su dependencia laboral.

Por tanto, entendemos que las características de la nueva gestión pública son las siguientes.
Primero, una clara orientación hacia el destinatario final de los servicios, que no es otro que el ciudadano.
Una actitud preventiva y no meramente reactiva ante las necesidades del ciudadano.
La exigencia de una calidad integral de la gestión y no una mera calidad formal.
La medición del rendimiento, del valor retornado al ciudadano a cambio de sus contribuciones.
Una seria apuesta por los recursos tecnológicos y humanos.
Y, por último, un mayor énfasis en los valores y códigos de comportamientos internos y su proyección al exterior.

Verdaderamente, los ciudadanos valoran más una administración pública que devuelva a ellos más valor que costes, que realice su actividad con el plazo mínimo indispensable y que garantice una creciente personalización en su atención.

La administración está viva porque está permanentemente abierta al ciudadano y a la sociedad.
Por tanto, a principios como la participación, el acercamiento, la transparencia y la comunicación hay que añadir, bajo mi punto de vista, un principio importante en el que nosotros vamos a profundizar, como es el principio de cogestión, de tal manera que allí donde sea posible jurídica, económica y socialmente hablando, y siempre con salvaguardia de la eficiencia económica y de la rentabilidad social, exista una colaboración entre la sociedad civil y las entidades que la representan, por un lado, y la administración titular del servicio público que ha de proveerse o prestarse.
Es decir, hay que poner todos los recursos tanto los recursos públicos como los privados al servicio de los ciudadanos.

En este sentido, estamos trabajando ya en el diseño y elaboración de un nuevo marco de modernización y racionalización de la administración pública valenciana que marque las líneas de actuación de la Generalitat en esta materia en la presente legislatura.

Un nuevo plan de modernización y racionalización que como punto de partida tiene la siguiente consideración fundamental, y es que la administración de la Generalitat es la organización más influyente y crítica en la conformación del presente y del futuro de la Comunidad Valenciana y, por tanto, de sus ciudadanos y debe aprovechar las grandes oportunidades que tiene.
El presente es nuestra obligación y el futuro nuestra responsabilidad.

De ahí que este plan tenga tres grandes metas u objetivos.
En primer lugar, la mejora de los servicios públicos.
Hay que continuar con la implementación de proyectos actualmente en desarrollo como, por poner un ejemplo, el proyecto Economic.

También, por su parte, los edificios Prop suponen la aparición de un nuevo estándar de identificación de la administración de la Generalitat El ciudadano ha ido valorando la ventaja y ha utilizado la información presencial en nuestras oficinas Prop en más de 1.
077.
000 ocasiones, a razón ­señorías- de 28.
358 visitas al mes en el período comprendido entre julio de 1996 y agosto de 1999.

Además, en esta legislatura se ha potenciado la consulta telefónica a través del 012.
El ciudadano ha ido percibiendo esa ventaja y ha utilizado la consulta telefónica en más de 2.
027.
000 ocasiones, es decir, a razón de 53.
366 consultas mensuales para el mismo período.

Así pues, estas dos grandes líneas de actuación, los edificios Prop y el 012, han supuesto para la administración la apertura de una línea de acercamiento a los ciudadanos a través de nuevas formas de relación desconocidas hasta la fecha y que vamos a seguir, lógicamente, profundizando.

Pero, por lo que respecta a los nuevos proyectos, hay que mejorar las relaciones en tres aspectos fundamentales.

El primero de ellos entre la Generalitat y el ciudadano.
Acercar la administración al ciudadano utilizando las nuevas tecnologías de la información por medio de la "teleadministración" o administración a distancia, como forma de que los ciudadanos, utilizando las telecomunicaciones y con la seguridad necesaria para ello, como la firma digital, cifrado de la información, etcétera, puedan hacer uso de los servicios de la Generalitat sin necesidad de desplazarse a los centros de la misma, permitiendo así alterar las variables espacio-tiempo, tan trascendentes en la vida cotidiana.
Procurando, asimismo, que exista comunicación fluida y sin papeles entre la administración y los ciudadanos.

Un segundo aspecto, para mejorar las relaciones entre los departamentos de la Generalitat Valenciana, incrementando la dotación de las herramientas tecnológicas necesarias para mejorar su productividad y eficacia.

Asimismo, uno de los problemas a abordar en esta legislatura es la gestión de almacenamiento de la información escrita existente en la Generalitat Valenciana mediante un sistema que elimine los costes actuales asociados al almacenaje de papel y la dificultad de encontrar documentos antiguos.
Se trata de uno de los proyectos más ambiciosos y necesarios que pondremos en marcha: la gestión informatizada de los gigantescos archivos de documentación de la Generalitat.

Y un tercer aspecto de mejora es entre las propias administraciones.
Garantizando que los ciudadanos tengan un conocimiento claro de las competencias y trámites de cada una de ellas.
Es decir, produciéndose un avance significativo en la idea de una administración única.

Pero, junto a este tipo de proyectos, hay otros que comparten cualquiera de las tres grandes áreas mencionadas, como es la potenciación de las redes de telecomunicaciones de la Generalitat.
Estas redes constituyen infraestructuras y equipamientos que, con la necesaria renovación tecnológica y ampliación de su cobertura territorial, pueden dar soporte a una red de radiocomunicaciones digital integrada para la prestación de servicios tales como los servicios de emergencia y seguridad pública, la integración con la red corporativa de la Generalitat y acceso a la misma desde lugares remotos de nuestra comunidad o la implantación rápida de los nuevos servicios de radiodifusión sonora y televisión digital terrenal que, a una mejor calidad técnica y aumento de la oferta de radio y televisión, añaden la posibilidad de soportar servicios de difusión de datos e incluso servicios multimedia interactivos.

La segunda gran meta de este nuevo plan de modernización es la de la sociedad de la información.
La participación actualmente de un individuo o de un colectivo en la sociedad de la información se convierte hoy en un problema de inclusión o de cohesión en esta sociedad.

En el contexto de la sociedad de la información, preocupa la aparición de "sociedades de dos velocidades" y, en ese sentido, se señalan tres barreras que hay que superar: la barrera técnica, por no disponer de las adecuadas infraestructuras de telecomunicación; la barrera económica, por el elevado precio de los mismos, y la barrera de cualificación, que imposibilita el comprender y aprovechar las oportunidades de la sociedad de la información.

Por tanto, la democratización de la sociedad de la información y la igualdad de acceso y de oportunidades a la misma por parte de los ciudadanos es un objetivo claro de este gobierno.
No hay que olvidar que el ciudadano es el centro de interés prioritario de la sociedad de la información.

Respecto a la barrera del conocimiento, ahora emprenderemos la extensión de *Infoville*, en su formato *Infoville plus*, a todos los ayuntamientos que lo soliciten y a todos los ciudadanos que tengan un PC en su casa.

Muchos de estos proyectos adelantados se canalizarán a través de Infocentre que, como saben sus señorías, nace como un órgano destinado a dar cobertura a proyectos informáticos y telemáticos del gobierno valenciano de muy amplio alcance.

Y la tercera meta de este nuevo plan de modernización y racionalización es la de la administración instrumental.
Los entes instrumentales, en cuanto personas jurídicas dependientes de la Generalitat Valenciana, tienen como fin primordial la satisfacción de necesidades de interés general, público o social, a través de la entrega o prestación de bienes y servicios de naturaleza pública a los ciudadanos.

La creación de un registro público de entidades autónomas, sociedades mercantiles y restantes entidades de derecho público de la Generalitat y profundizar en la normativa respecto a la reglamentación instrumental son campos en los que vamos a trabajar esta legislatura.

Como verán sus señorías, hemos puesto en marcha la redacción de un macroestudio estratégico que, partiendo de los avances del Pemav, proponga para la actual legislatura nuevas y ambiciosas metas en el terreno de la modernización y la racionalización de la administración pública valenciana.

Pero una administración moderna exige sobre todo una función pública eficaz, decía al principio de mi intervención.

Uno de los instrumentos fundamentales para llevar a término cualquier programa de gobierno, sea éste del signo que fuere, lo constituyen los recursos humanos, de tal forma que puede afirmarse que los servicios públicos serán prestados eficazmente en la medida en que el número de empleados públicos esté ajustado a las necesidades, su capacitación sea asimismo la idónea y todos y cada uno de ellos se encuentren implicados en su cometido mediante unas condiciones de trabajo justas y unas expectativas profesionales estimulantes.

Sin embargo, y en cuanto a la gestión de recursos humanos se refiere, actualmente se han abandonado las políticas generalizadas en los años ochenta, en que los objetivos de incremento de los servicios públicos se conseguían principalmente a base de asignar cada vez más recursos al sector público, tanto materiales como humanos, sin prestar demasiada atención a criterios de eficacia y eficiencia.

Consecuencia de aquella evolución de crecimiento, que podríamos clasificar como de carácter meramente acumulativo, en la administración del gobierno valenciano, al igual que en la mayoría de las administraciones públicas, se adoptaron decisiones quizás improvisadas en circunstancias de urgencia y se ha llegado a la existencia de colectivos de funcionarios públicos no sólo de dimensiones inadecuadas en muchos casos, sino además fragmentado en titulaciones, funciones y puestos de trabajo definidos y tratados de manera dispar, y por tanto difícil de gestionar y falto de unos criterios racionales y homogéneos.

Otra de las disfunciones a resaltar, y que estamos trabajando, es el alto porcentaje de puestos que son desempeñados de manera provisional, bien por personal interino o contratado laboral temporal, bien por funcionarios en comisión de servicios.
Dicho estado de provisionalidad, como es lógico, produce sobre todo una sensación de inseguridad en las personas que debe ser subsanado cuanto antes.

Por tanto, a grandes rasgos, después de este análisis, los propósitos de la conselleria en la presente legislatura son el de profundizar en la buena política realizada en la última legislatura, como planes como el Human-1, que puede considerarse no sólo como pionero entre las administraciones públicas, sino como entre los más avanzados incluso dentro de las grandes organizaciones privadas.

Vamos, como objetivos a seguir, en primer lugar a proceder con carácter inmediato a la convocatoria de los procesos selectivos previstos en la oferta pública de empleo, incluidos los procesos de promoción interna, y la reanudación de las convocatorias para la provisión de puestos de trabajo por concurso o libre designación.

En segundo lugar, a convocar y poner en funcionamiento unas bolsas de trabajo temporal, regidas actualmente con carácter provisional y claramente desfasadas, una vez finalicen las negociaciones iniciadas que actualmente se tienen con los representantes de los empleados públicos.

En tercer lugar, proseguir el esfuerzo racionalizador de las retribuciones de los empleados públicos, así como del resto de las características de los puestos de trabajo.
Por ello, consideramos necesario hacer una norma con rango de decreto en el que se establezcan los criterios de clasificación de puestos en base a las verdaderas funciones que desempeñan, fijando también otros para establecer las retribuciones.

Y, en cuarto lugar, promulgar un decreto por el que se regule la composición, medios y funcionamiento de los servicios de prevención de riesgos laborales de la Generalitat como órganos encargados de ejecutar, impulsar y coordinar todas las actividades de prevención en este campo.

Hay que ir, señorías, a una nueva ordenación de la actividad profesional de los funcionarios públicos.
La necesidad de corregir las disfunciones del sistema de puestos constituye actualmente un consenso casi unánime.
Por tanto, otro objetivo de esta conselleria, aunque a medio plazo y sin perder de vista lógicamente la tramitación y previsible aprobación del estatuto básico de la función pública, se propone elaborar un borrador de norma legal que aborde una nueva ordenación de la actividad profesional de los funcionarios con la introducción del sistema de cuerpos.

Tanto en los funcionarios pertenecientes a la administración general como a la administración especial hay que hacer un proceso para ordenar o clasificar a todos ellos en una serie de colectivos profesionales superiores, medios y especialistas, en los que se diferenciarán las capacidades o especializaciones que realmente sean diferenciables, tendiéndose a agrupar en cuerpos únicos las funciones similares, profesional o académicamente cercanas, al objeto de que cada puesto de trabajo sea ocupado por la persona con el perfil adecuado, tanto si se requiere una capacitación polivalente, como es el supuesto de los puestos de administración general, como si se requiere una específica y diferenciada preparación, que sería el caso del resto de los puestos de administración especial.

Con ello se pretenden configurar unos servicios públicos atendidos en todo momento por las personas mejor preparadas para cada función, lo cual dotará a cada empleado público de una auténtica carrera administrativa con la que pueda cumplir sus expectativas de mejora profesional dentro de su especialidad.

Y, por último, en materia de función pública, una nueva orientación de la formación de los empleados públicos.
A partir de ahora se va a poner un mayor énfasis en la formación realmente especializada y dirigida al perfil concreto de cada puesto de trabajo.
Es propósito también de la conselleria incorporar como instrumento de formación la moderna tecnología informática y de telecomunicaciones.
Se trataría de introducir, utilizando la vía Intranet o red corporativa de la Generalitat, un nuevo concepto de formación interactiva que ayudaría a difundir con rapidez los productos formativos a toda la organización, facilitando el acceso en corto período de tiempo a un número importante de usuarios y multiplicando la eficacia actual de los recursos materiales y humanos que se dedican a dichas tareas.

Otro apartado importante de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, cómo no, lo ocupa la administración local.

El gobierno valenciano parte de un hecho claro: la consideración de la administración local valenciana como la instancia más cercana a los ciudadanos y cuya gestión afecta directamente a su calidad de vida.
La principal finalidad de la Generalitat Valenciana es colaborar para que los entes locales puedan alcanzar los fines que les señala la ley.

En este sentido, el gobierno ya asumió en la legislatura anterior el reto de hacer realidad una administración local, fuerte y capaz a través del Pacto Local.
El objetivo último del Pacto Local, como sus señorías saben, es la transformación de la administración local hacia un modelo europeo sustentado por el principio de subsidiariedad.
Este principio implica que los servicios, a tenor de su naturaleza, deben ser prestados por la administración más próxima a los ciudadanos, así como por aquella que pueda hacerlo con menor coste y mayor eficacia.

Por ello, el gobierno, desde una postura decididamente municipalista, considera imprescindible conferir a las administraciones locales el protagonismo que realmente merecen.
Y si la anterior legislatura fue la de la aprobación del Pacto Local Valenciano, no tengan ninguna duda sus señorías que la presente legislatura será la de su desarrollo y ejecución.

En este contexto, podemos resaltar la creación de la Dirección General de Administración Territorial, cuyo cometido es programar y llevar a cabo la política de la Generalitat en materia de administración local.
Esta medida es algo más que un simple cambio organizativo, ya que implica conferir respaldo institucional al objetivo político antes reseñado.

Para hacer realidad estos objetivos, se han fijado a su vez tres prioridades.
La primera, la modernización de la administración local, ya iniciada en la anterior legislatura a través del Pemav, siendo una prioridad imprescindible lograr la articulación de los diversos niveles territoriales, corrigiendo las duplicidades administrativas y deslindando las responsabilidades de cada administración pública en la prestación de los servicios.

La segunda prioridad es la racionalización del mundo local, prestando una especial atención a la coordinación con las administraciones provinciales.
La asunción de nuevas competencias por parte de la Generalitat Valenciana y, al mismo tiempo, la voluntad de desarrollar el Pacto Local Valenciano, hacen necesario revisar las fórmulas generales de coordinación previstas en la Ley 2/1983, de 4 de octubre.

El gobierno concibe las diputaciones provinciales como instrumentos en el proceso de descentralización administrativa y vertebración territorial, por lo que deben cobrar un especial protagonismo en las políticas de cooperación con pequeños municipios, aldeas y pedanías que, por sus especiales características, necesitan de un apoyo singularizado.

Objetivo básico es, pues, el cumplir el Pacto Local.
Y para ello se va a crear la comisión entre la Generalitat Valenciana y los entes locales.
Para canalizar el desarrollo y la ejecución de este pacto local valenciano aprobado en febrero de este mismo año en Castellón.
Así como otras acciones reflejadas en ese mismo acuerdo, como la creación del Fondo autonómico de cooperación municipal, por poner algún otro ejemplo.

Pero estos objetivos y estas prioridades, que hay que destacarlos por su importancia, requieren sobre todo algo básico en esta materia, como es la aprobación de la Ley valenciana de régimen local.
Una ley que tiene que abarcar cuestiones que regulen los aspectos como la elaboración de unos criterios racionales y estables para la alteración de términos municipales y creación de nuevos municipios; o la organización, funcionamiento y competencias municipales, adecuando estos elementos a las características específicas de los municipios valencianos; la elaboración de una tipología municipal, prestando atención a los municipios con características propias.

Por otro lado, también puede regularse de manera racional en esta ley las entidades locales valencianas de ámbito inframunicipal o las mancomunidades y consorcios intermunicipales.
En este sentido, cabe resaltar la importancia de las mancomunidades de municipios.
El gobierno considera imprescindible su potenciación.

En todo caso, señorías, la elaboración de la Ley de régimen local valenciano debe llevarse a cabo de una manera dialogada, debatiéndola en diversos foros y logrando la implicación de todos los sectores sociales y políticos afectados, de tal manera que el texto final sea fruto del diálogo y del consenso.
Sólo de este modo puede obtenerse una norma con vocación de futuro, en la que cimentar de modo sólido y seguro la administración local valenciana del nuevo milenio.

Tambien anuncio a sus señorias que en breve voy a presentar ante el gobierno el anteproyecto de ley de disoluciones del Consell metropolità del horta.
Un consell que debido a su politización y anquilosamiento no es capaz de responder a las exigencias y retos que demanda un áqrea metropolitana tan importante como la de Valencia.

En este sentido nos proponemos transformar dicho organismo a través del consenso y negociación con todas las fuerzas políticas, en una nueva realidad que de respuesta eficaza a la problemática del área metropolitana y a su financiación.
Hay que avanzar hacia un nuevo concepto más eficaz y ágil de las áreas metropolitanas en nuestra comunidad.

Señorías, pasando a las materias referidas a interior, los proyectos de esta legislatura se dividen en dos grandes áreas: el área del servicio de emergencias y el área de interior propiamente dicha.
En este sentido, el área de servicios de emergencias, anuncio también ante esta cámara que se presentará una nueva ley de emergencias.

Los problemas surgidos en la aplicación de la Ley 2/1995, referentes a la puesta en marcha del modelo de gestión competencial previsto en la misma, en un momento en que aparecían normas legales de ámbito europeo, aconsejan en estos momentos la promulgación de una ley que reafirme las competencias de la administración autonómica en las materias de protección civil y gestión de emergencias.

Esta ley nueva ley de emergencias contemplará profundizar en la coordinación mediante la aplicación, en toda clase de emergencias, de un mando único, coordinar todos los servicios de bomberos, de forma que, cuando fuera preciso, se produzca la integración y suma eficaz de servicios sin que su diferente origen imposibilite o dificulte esta intervención o ese mando único.

Aparte de esta nueva ley de emergencias, también vamos a elaborar el reglamento de los centros de coordinación de emergencias de la Generalitat Valenciana, que unifique los criterios respecto de las capacidades, prestaciones y procedimientos por los que deben regirse los citados centros como así mismo las relaciones entre los mismos.

También pretendemos transformar la actual red analógica de comunicaciones de emergencia de la Generalitat en una red digital que permita la incorporacion de nuevas tecnologías en la operativa de los servicios intervinientes.

Vamos a crear también en la presente legislatura una escuela o academia de bomberos para la formación y reciclaje de los profesionales de los cuerpos de bomberos.

En materia de extinción de incendios, señorías, vamos a seguir en una política que entiendo acertada y positiva, como arrojan los resultados en esta última legislatura.
Pero vamos también a introducir novedades, ya que todas las medidas y toda la prevención es poca para preservar nuestro patrimonio ecológico.
Así, en este sentido, para facilitar la.
observación de los incendios y como consecuencia la inmediata toma de decisiones en los centros de coordinación, vamos a incorporar a los mismos la recepción de imágenes de los siniestros en tiempo real.

Se van a incorporar cámaras de televisión en los medios aéreos contratados por la Generalitat para la intervención en emergencias que captarán imágenes de la zona afectada con puntos de recepción tanto en el puesto de mando avanzado como en el centro de coordinación desde donde se dirija la emergencia.

También para aumentar la eficacia y la coordinacion por la Generalitat a través de la transformación de las brigadas forestales actuales en servicios de emergencia rurales.
Esta es otra gran novedad, ya que la experiencia ha aconsejado que, para la protección de las zonas rurales, se transformen las brigadas forestales, que en la actualidad sólo intervienen frente a incendios forestales, en servicios de emergencias rurales, que puedan intervenir frente a cualquier tipo de emergencias: nevadas, inundaciones, incendios urbanos dentro del ámbito rural.

Para evitar problemas de coordinación, se pretende formar y equipar dichas brigadas, creando parques rurales al efecto.
También para mejorar la intervencion frente a incendios forestales, se va a ampliar el tiempo de contratación de las brigadas helitransportadas, adecuando las bases aéreas al efecto y ampliando el número de las mismas para disminuir el tiempo de intervención en derterminadas zonas del territorio.
Coincidirán sus señorías que el cambio climático de la época actual está posibilitando, como la experiencia lo demuestra, que en los meses de mayo y octubre y durante los días de pascua por la gran afluencia de ciudadanos al monte, se presenten condiciones climatológicas de alto riesgo.
Por tanto estas son novedades importantes e3n materia de incendios que también van a estar en el área de Interior.

En el área de Interior, como ustedes saben, la unida adscrita de la policía nacional, denominada policía autonómica, señorías, en seis años la policía autonómica ha multiplicado por siete sus servicios.
De los 3.
341 servicios realizados en 1993, hemos pasado a los más de 21.
000 del año pasado, o a los 14.
000 del primer semestre del presente año.

Ahora bien, el propio funcionamiento de la unidad y razones de eficacia, economía y racionalidad hacen necesaria una adecuación de los medios generales con las funciones a realizar, así como la asunción de nuevas competencias.
Entre estas nuevas competencias, se propone la creación de grupos especializados en las siguientes materias: escoltas, incendios forestales, juego, bous, al carrer, menores, patrimonio o seguridad.

Además de los medios materiales con los cuales fueron dotadas en la pasada legislatura, como la nueva sede de Pont de fusta que próximamente inauguraremos, en la presente legislatura vamos también a dar una ubicación definitiva a las unidades en Castellón y en Alicante con nuevas sedes, que ya se está trabajando en estos momentos.
También vamos a agilizar el cumplimiento del convenio firmado entre la Generalitat y el Ministerio del Interior en el año 97 para incrementar el personal hasta alcanzar un número de efectivos policiales de 500 agentes.

En resumen, el papel a desarrollar por la Generalitat en esta materia, además del ejercicio de las funciones descritas, se basará en tres pilares que fundamentan la protección, cuales son coordinación, información y formación.

Coordinación con el resto de fuerzas y cuerpos de seguridad, información a través del proyecto 112, con la puesta en marcha de un sistema integrado de información y comunicaciones; y formación a través de cursos de capacitación y nuevas técnicas del cuerpo nacional de policia.

Respecto a las policías locales, la Generalitat, como saben sus señorías, tiene el ejercicio de las funciones normativas homogeneizadoras y de fijación de criterios para la coordinación de la actuación de las policias locales, asi como las funciones de selección y formación profesional, a través del Ivasp, cuyos servicios y competencias vamos a potenciar y ampliar en esta legislatura.

En la actualidad se está trabajando en el Gabinete técnico de coordinación de policías locales en el desarrollo reglamentario de la ley 6/99, cuyo objetivo es adecuar estos cuerpos policiales a las nuevas exigencias del servicio de seguridad pública que la sociedad demanda, siguiendo las siguientes líneas: primero, profesionalización y formación; segundo, homogeneización y homologación de uniformidad y medios técnicos, estadísticas e información; tercero, comunicaciones, realizando los estudios técnicos necesarios, y poniendo los medios técnicos oportunos para la materialización de los mismos; y cuarto, información y asesoramiento.

A través de esta profesionalización de las distintas plantillas de la policia local, se ha conseguido una integración de este cuerpo en funciones técnicas o especiales que tradicionalmente venían siendo realizadas por otros cuerpos de seguridad.

Por último, en materia de seguridad pública, las actividades propias de la policía administrativa, actividades fundamentales en materia de prevención de la seguridad de las personas y los bienes en campos como los de espectáculos, establecimientos públicos y vigilancia del cumplimiento de las normas dels bous al carrer.
Se va a elaborar un decreto por el que se regulen las instalaciones eventuales de espectáculos y establecimientos públicos.

Y en este orden de competencias de las distintas direcciones generales de la Conselleria, falta por último, señorías, hablar de justicia.

En justicia, todos los esfuerzos van encaminados a conseguir una justicia más ágil, más moderna y eficaz que dé pronta solución a los problemas de los ciudadanos.
Se trata de alcanzar un equilibrio entre la seguridad jurídica y la rapidez en las resoluciones que redunde en un mejor servicio a los ciudadanos.

En cuanto a los objetivos y las medidas, sobre todo, hay que destacar en cuanto a medios materiales e infraestructuras, el Plan director de infraestructuras judiciales, el Pladij, primera fase, que está en fase de finalización, se va a programar una segunda fase del Pladij que incluirá las ciudades de la justicia de Castellón y de Elche.

Así mismo, saben sus señorías que el gran reto de infraestructuras de esta legislatura será construir y acabar en el periodo que dura la misma la ciudad de la justicia de Valencia, que va a ser punto de referencia para el resto de España.

Se va a continuar con los procesos de informatización global e integral de los organos judiciales de la Comunidad valenciana, aplicando la segunda fase del Plan Legal, al igual que se va a seguir con el Plan con el suministro de nuevos elementos de hardware, o con el plan de racionalización de suministros judiciales, Plarasu.

En recursos humanos también hay un aspecto uimpoprtante en administración de justicia: debemos conseguir la corresponsabilidad en la gestión del personal al servicio de la administración de justicia.
¿Y cómo hacerlo?
Impulsando la reforma del reglamento orgánico de oficiales, auxiliares y agentes judiciales; o impulsando la reforma de los reglamentos orgánicos de médicos forenses e institutos de medicina legal, por poner algunos ejemplos.

En lo que respecta al diseño de las plantillas de organos judiciales se efectuará una homologación de las plantillas actuales, así como un reequilibrio de los recursos personales disponibles.

Una de las cuestiones básicas de este nuevo modelo de justicia será, sin duda alguna, el plan denominado Sercom, el plan de desarrollo de los servicios comunes que consiste en la implantación de los servicios comunes de notificaciones y embargos en todos los partidos judiciales de la Comunidad valenciana, al servicio de todos los órdenes jurisdiccionales.

También trabajaremos en el plan de adecuación de los archivos y depósitos de piezas judiciales, en planes de refuerzos de organos judiciales y en la incentivación de personal al servicio de la administración de justicia, así como algo a lo que yo quiero darle una relevancia especial, como es la formación del personal de la administración de justicia, prestando especial interés al uso y potenciación y promoción del valenciano, de nuestra lengua, y al derecho civil valenciano.

En lo que respecta a política judicial, se va a proponer ­y lo anuncio también ante sus señorías­ la reforma de la Ley de demarcación y planta judicial, la creación de nuevos órganos judiciales.

Otro aspecto importante es potenciar las relaciones en el ámbito de la administración de justicia, impulsando las relaciones las distintas instituciones que en ella trabajan, como la comisión mixta del Consejo general del poder judicial, la Conferencia sectorial del ministerio de justicia, la Comisión de coordinación de comunidades autónomas con competencias en justicia o la Comisión mixta de la Sala de gobierno del Tribunal superior de justicia.
Estrecha colaboración con todas estas instituciones a través de estas comosiones son un objetivo a seguir.
También se aumentará ­cómo no­ la colaboración con colectivos como colegios de abogados, procuradores, graduados sociales u otros colegios profesionales implicados en estas materias.

Por último, otro de los planes importantes para la presente legislatura en materia de justicia será el plan de mejora de los juzgados de paz de ciudades de más de 7.
000 habitantes, la recopilación también de las costumbres jurídicas valencianas o la creación de la biblioteca de derecho civil y foral valenciano.

No quisiera finalizar esta intervención sin destacar el hecho importantísimo de la creación, por primera vez en la Comunidad valenciana, de una conselleria de justicia, lo que demuestra la sensibilidad del presidente Zaplana con un tema fundamental, con un servicio básico para los ciudadanos, como es la justicia.

Señorías, termino agradeciéndoles su atención a esta exposición, tal vez densa pero necesaria, debido al haz competencial de la conselleria que dirijo, con el convencimiento de que en posteriores comparecencias, podremos debatir los programas y acciones de gobierno a desarrollar en la presente legislatura por la conselleria con mayor tipo de detalle.
Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

En representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, té la paraula l'Il·lustre Diputat Senyor Sanus.

 

**El senyor Sanus Tormo:**

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Senyor conseller, ha sigut densa la seua intervenció, perquè també és molt complexa la seua conselleria.
No debades aglutinar Administracions Públiques i Justícia suposa ja un esforç per a vosté i per a tots els qui hem de seguir el dia a dia en la seua acció.
I hui ens ha exposat el que vol que siga la seua acció de govern al front de la conselleria i que obligarà a tot nosaltres a seguir-lo de prop i a anar comprovant com es fa, i el compliment, l'eficàcia o ineficàcia de tot allò que vosté vol fer al front de la seua conselleria.

I ens ha donat bones notícies i horroroses notícies.
Vull esmentar-la ara per a començar dient-li que lamente moltíssim el que m'ha paregut entendre de què pensa dissoldre el Consell Metropolità de l'Horta.
M'ha paregut entendre que és una institució que està excessivament polititzada segons vosté.
Acabaré pensant que quan l'esquerra suma més vots que la dreta es polititzen les coses; quan és la dreta la que governa estem els grups del drets democràtics i constitucionals.

Mire vosté que nosaltres volíem canviar el Consell Metropolità, però per a incrementar-li les competències que anava a tindre, sobretot en matèria de planificació estratègica i territorial.
Però la suma no els ha eixit i ara dissolen.
I anuncie *casus belli*  en el tema.
Clarament.
Utilitzarem els mitjans al nostre abast, polítics i legals per a impedir-lo.
I sàpiga, i no li càpiga la menor de les dubtes, que en tornar a governar, si vostés són capaços de dissoldre-ho, el tornarem a crear amb més competències.

En la resta.
.
.
I dic bones perquè pareix una contradicció estar parlant d'allò, i efectivament parlar, i done per bo, la voluntat d'impulsar el pacte local.
Quan una organització supramunicipal es posa a funcionar amb una marcada voluntat de contribuir a millorar el que són les relacions metropolitanes al voltant de la nostra capital suposa que la reacció és la dissolució en compte de trobar formules dialogades que permetan racionalitzar, millorar i inclús, si hi ha problemes, resoldre'ls des del diàleg i des de la concertació.

Tot el que afecta al municipalisme, i vosté ho sap molt bé, va bé en la mesura que es correspon amb el diàleg i amb la concertació, molt mal quan va al fil de la confrontació.
Li invite, per tant, a reflexionar i a obrir la via de la concertació i la via del diàleg i de la construcció, en compte d'agarrar el camí fàcil de l'abolició o de l'eliminació.

I deixe per a després el tema del pacte local.
Però com m'ha impactat molt l'expressió i la decisió de vostés he volgut començar per ací.

Parlem de justícia i reconeguem, com no, que les competències són limitades.
Però entenc que el govern valencià no pot quedar-se a intervindre en la justícia com un mero espectador o de actor d'accions, de dotacions, que es corresponen en accions immobiliàries per a provocar dotacions que són imprescindibles, no ho discutisc, però que d'alguna manera faria falta fer alguna cosa més.

El Pla d'infraestructures, el pla director, ens diu que està pràcticament acabat.
Jo crec que era una decisió necessària.
Però m'haguera agradat més que s'haguera correspost, de veres, en una anàlisis previ de la situació.
Jo crec que si podem constatar que la sensació de la gent, dels ciutadans i ciutadanes i inclús de membres del que seria l'administració de la justícia, és que no acaba de funcionar i estem provocant una altra reforma, serà perquè no sols basten les dotacions i els mitjans sinó que aquí està fallant alguna cosa més.

I jo li demane al govern, al Govern Valencià, que continue amb el seu pla, evident, però també que faça un diagnòstic previ de la situació i que implique en ell a tots els implicats.
És necessari fer una enquesta general; és necessari que jutges, magistrats, advocats, ministeri fiscal, procuradors, etcètera, opinen i parlen del tema.
És necessari, perquè així estarem assegurant que la inversió, que aparentment sempre és rentable, en aquest cas serà realment eficaç i operativa.
I crec que això és el que està en este moment demandant el conjunt de ciutadans, que volen una administració de la justícia ràpida, perquè si no és ràpida la justícia no és justícia.

Jo crec que seria important, per tant, que en eixa decisió de fer un diagnòstic haurien de tractar de determinar els rendiments efectius i reals que l'actual servei públic de la justícia està oferint.
Si no tenim una anàlisi certer de la medició del treball realitzat per cadascú dels integrants del servei públic, mai sabrem si la direcció elegida en allò pressupostat, en dotació de mitjans, en creació de noves seus judicials, estarà realment contribuint a pal·liar els extrems que són denunciats.
I sé que em pot dir: "mira, sistemàticament una justícia ben dotada és una justícia eficaç".
No.
Haurien proves que es podrien posar damunt la taula amb el que es vindria a demostrar el contrari.

Crec i entenc que cal animar a continuar en el treball de millorar les instal·lacions.
Però, a més a més, coordinant les accions en tots els estaments que han de vore en l'administració de la justícia per aconseguir l'objectiu que estic convençut que vosté vol, que és l'eficàcia i la satisfacció general dels ciutadans.
Si no ho fem així, senyor conseller, entenc que continuarem tenint problemes d'insatisfacció.
I ens pot ocorre a la millor el que en el meu poble, que com no hi ha una coordinació monten els despatxos ­ho he llegit en les actes de la sessió, en el diari de sessions, que algú preguntava d'Esquerra Unida al respecte del tema- i no es que van inaugurar dos ordinadors, era fals això; es van inaugurar uns despatxos per als fiscals i hem estat dos anys sense fiscal amb els despatxos acabats.
És eixa la reflexió que m'obri com a ciutadà i que a la gent li escandalitza.
¿Com es poden fer instal·lacions per a fiscals i estar més de dos anys sense fiscals amb els despatxos totalment acabats i equipats?
Entenc que això és obvi que forma part de la seua voluntat de canvi, però tinc l'obligació de dir-li-ho.
Són tantes i tantes les coses que ha dit que anem a intentar centrar, almenys en el que crec és fonamental.

Mire, parlar de què s'ha de fer una administració eficaç, responsable, interrelacionada, moderna, transparent, pròxima al ciutadà, que faça que la burocràcia siga el medi i no el fi, que anime al que és l'acció econòmica, el paper dels ciutadans, que l'aproxime de veres al coneixement, que utilitzem les tecnologies, està estupend.
De tot això poc se li pot dir.
Animar-lo a continuar en la línia.
Però és ben debò que vosté haurà de reconéixer.
.
.
que ha dit alguna cosa que ha agradat, que m'ha agradat: plantejar la formació del que són els funcionaris per tal de què senten realment la part viva d'esta administració; com són 80.
000 funcionaris, senyor conseller, són molts i haurà de tindre'ls en compte per a què realment se senten incentivats, animats, il·lusionats en la faena.
Ha d'augmentar l'oferta de formació i promoció, perquè incorporació de tecnologia sense formació de la mà d'obra és impossible.
I eixe al·licient que vol donar està molt bé.

Però també m'ha preocupat i molt el que m'ha volgut dir al plantejar-me el model de cossos.
Això haurem de seguir-lo molt de prop, perquè pareix de veres que suposa un retrocés respecte al estatus actual que parlem de llocs de treball.
I vull seguir-lo de prop per tal de vore com pensa desenrotllar allò per tal de en el seu moment plantejar-li-ho.

Però és cert que hi ha moltes més coses que fer en el seu departament i que entenc que ha de fer-les i a més el més aviat possible.
Mire, el diàleg social amb els representants dels treballadors és imprescindible, amb els representants dels funcionaris és imprescindible.
I s'ha d'atendre tot allò que vinga a contribuir a establir el criteri d'incentivar al treballador.
Però li dic més.
Hi ha plans d'ocupament que encara no han vist la llum.
I podrem parlar l'aplicació de noves tecnologies, processos informàtics, etcètera.
Però, mire, aquí està l'IVIA, l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries, com un pla d'ocupació encara per executar.
I vaig a dir-li més plans d'ocupació per executar i que requereixen d'una acció que li demane que siga urgent i ràpida, perquè, efectivament, contribuiria a crear el millor clima social.
*(Inintel.
ligible)* .
.
.
el plan de empleo menor.
El Pla d'ocupament forestals, mediambientals i zeladors forestals, el Pla d'ocupament del col·lectiu de telefonistes, el Pla d'ordenació de recursos del personal transferit en el seu dia a l'empresa publica del Sepiva, i tants i tants altres que poden configurar una decisió.

Mire, han d'estar, jo crec que satisfets també.
I crec que ha d'abordar amb serietat i amb rigor, i li anime a fer-ho, la taula de la negociació, perquè s'ha de parlar també de les retribucions.
El personal docent de la Comunitat Valenciana és el qui pitjor retribució de tot l'estat espanyol.
I això s'haurà d'abordar amb serietat per tal d'establir criteris d'homologació en la mesura d'allò possible.

Jo crec, en definitiva, que, senyor conseller, en matèria de personal és clar que s'haurà fet molt, però no li recomane, ni li desitge que torne a ocórrer el que ahir va tindre transcendència.
I és que a vosté.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Sanus, li pregue que vaja acabant.

 

**El senyor Sanus Tormo:**

Sí

.
.
.
i tots s'assabentàrem a través dels mitjans de comunicació, que una sentència li obligava a vosté a acomplir una altra sentència.
És greu eixa falta de voluntat.
Sé que em dirà que no i en la rèplica li ho aclariré, perquè interpreten eixa sentència lògicament mirant i agranant cap a casa.
Però ho deixe per al final el pacte local i amb permís de la presidenta voldria fer-lo, com no.

L'assemblea de Castelló va fixar uns criteris claríssims, no un pacte local.
Es va encetar el procés, per a mi, per a les forces progressistes almenys, que estaven donant el suport al començament del que enteníem que era transcendental per a la societat valenciana, perquè era transcendental per als municipis valencians.
Perquè el municipalisme valencià.
.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Sanus, ha esgotat el temps.
.
.

 

**El senyor Sanus Tormo:**

.
.
.
estava ja d'alguna manera fart d'escoltar que estàvem davant d'un fet permanent de què és l'hora dels municipis.
No hi haurà modernització de l'administració, ni de la societat valenciana en tant el municipalisme no ocupe el paper que li correspon en eixa societat i puga assumir les competències.
I per això li recorde el que li he dit en públic i en privat: no hi ha més que eixa taula que vol encetar; posem damunt la taula tots els serveis que han de rebre els ciutadans, tots; entenguem quines administracions els presten i vegem quina és la que està en millors condicions de prestar-lo.
A partir d'aquí estarem encetant un veritable pacte local, que serà tant com l'equivalent a redistribuir el mapa competencial en el que és la comunitat autònoma i haurem avançat de veres; haurem acabat amb situacions difícils per als municipis.
Per què els municipis hem de pagar la neteja d'escoles?
Per què els municipis hem de cedir terrenys si no són competències nostres?
Eixos recursos ben dirigits podrien evitar inversions de la Generalitat en altra matèria.
Evitem la duplicitat, busquen l'eficàcia i l'eficiència i trobarem el camí de la satisfacció.

Per a acabar en el mateix, presidenta.
El president de la Generalitat, parlant del Consell Metropolità, va fer menció a Blair, però la decisió que heu pres, i tant de bo la canvieu, es correspon amb el mateix que va fer Margaret Thatcher en el que és l'àrea metropolitana de Londres.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Sanus.

En representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyora presidenta.

Senyor conseller, agrair-li la seua presència aquest matí.
En el conseller de Medi Ambient se m'ha oblidat dir-ho i d'alguna manera és una descortesia.
Voldria que quedara clar.

Jo començaria per justícia, perquè crec que és un tema nou d'alguna manera i, per suposat, hi ha molt que arreglar ací.
En quin sentit?
Crec que el tema de la justícia és un tema que la percepció de la ciutadania és d'una baixa qualitat en general.
Vosté parla de seguretat i rapidesa, i crec que no és percebuda la justícia valenciana, i crec que ni la de la resta de l'estat, ni com a massa segura ni, per suposat, com a massa ràpida.
És molt lenta i moltes vegades la idea de seguretat en el sentit que siga igual per a tothom, etcètera, etcètera, no és percebuda d'aquesta forma.
Jo crec que és clar i que hi ha molt que fer.
En aquest sentit, pot comptar amb la nostra col·laboració.

Ha parlat del tema de l'ús del valencià.
Nosaltres pensem que la justícia valenciana continua sent una que podria venir definida perfectament per aquella vella cançó del tio Canya, perfectament per aquella vella cançó.
Pràcticament l'ús del valencià és una cosa absolutament estranya a l'ús de la justícia i s'hauria de potenciar d'una forma decidida, entre altres coses, perquè hi ha persones encara que ho necessiten per a poder-se explicar d'una forma determinada, a més que el valencià és un tret fonamental per a nosaltres.

I la tercera idea que li volíem manifestar.
Per suposat, hi ha unes fortes mancances en molts temes, ho hem constatat.
Nosaltres li volíem manifestar que hi ha fortes mancances en mitjans humans en temes que fan que moltes lleis siguen quasi paper mullat.
Em referiré concretament als temes mediambientals.
La manca de fiscalies de medi ambient pensem que és un tema que fa que el delicte ecològic en aquest país siga una cosa pràcticament impune moltes vegades per no hi haver recursos suficients i perquè moltes de les denúncies s'arxiven per desconeixement o per impossibilitat després que puguen ser tirades endavant.

Bé.
I entrant en els altres temes.
He vist que ha parlat molt de noves tecnologies, de sistemes electrònics, d'informàtica, mitjans de comunicació.
.
.
D'acord, estem d'acord.
Ens sembla clar.
Només ficar un tema que considerem important: cal garantir els mitjans de seguretat, que en aquests moments encara no estan garantits ni a nivell estatal ni amb les signatures corresponents, etcètera.
Però sí que li voldríem fer la xicoteta reflexió que tenim la sensació que.
.
.
almenys en el seu discurs apareix com que açò ho pot arreglar tot.
Entenem que això no ho pot arreglar.
Entenem que això és un camí important que ha d'ajudar, però que és imprescindible plantejar-se, per exemple, recursos humans com a ens instrumentals.

Mire, d'acord totalment en plantejar una estabilització del personal, però li volem recordar que si es mira les gràfiques de precarietat dels treballadors públics, vostés, el seu govern, a nivell de País Valencià i a nivell estatal, en són directament responsables de com creix la precarietat en la funció pública en els últims quatre anys.
Algú en serà responsable, algú en serà responsable.
I són vostés a nivell estatal i a nivell de País Valencià.
La precarietat en la funció pública ha augmentat d'una forma molt important en aquests últims anys.
Que es millore?
Estupend.
Compte amb nosaltres.
Però que es millore, perquè s'està anant exactament en el camí contrari.

Ens ha preocupat tot açò que ha dit de canviar determinats cossos, etcètera.
Ho veurem, però em sembla que no és un pas endavant.
És un pas que recorda les velles concepcions.
Ens ha donat aquest flaire, tampoc ho ha identificat massa.
Tant de bo no siga d'aquesta manera.
Sí que pensem que seria important que es complira en la funció pública la legislació sobre sanitat, sobre riscos laborals, que no s'està complint, senyor conseller.
Pensem que seria un pas molt concret per a ajudar a dinamitzar la funció pública.

I, bé, ha parlat de potenciar l'administració pública, ha parlat amb goig de les diputacions.
Nosaltres li voldríem recordar, per exemple, que seria bo que alguns hospitals, d'una vegada per totes, es transferiren ja al Servei Valencià de Salut.
Seria bo, seria important.
Nosaltres pensem que seria imprescindible.

Ha parlat bé de les mancomunitats, però mire per on ha abaixat el to de veu -jo crec que ni vosté es creia l'argumentació- i ens ha dit que un organisme com el Consell Metropolità de l'Horta estava polititzat -m'haguera agradat tindre un aparell de mesura del nivell de so per veure com vosté no s'ho creia-, estava polititzat i no complia les seues funciones.
Escolte, qui l'ha polititzat?
Qui ha governat este organisme els últims quatre anys?
Qui l'està governant en aquests moment, senyor conseller?
Mire, és terriblement greu que quan vostés fan els comptes d'un organisme i no els ixen els comptes per a governar-lo, el dissolen.
Si este és el seu concepte de democràcia, si este és el seu concepte d'administració única, de potenciació dels ens comarcals, és clar no ens creiem absolutament res.
Ens creiem que l'únic que l'importa, l'únic determinant és l'interés particular del seu propi partit en benefici, llaor i vanaglòria d'alguna persona, d'alguna alcaldessa, potser significara.
La resta no importa absolutament res.
Què passa amb els residus sòlids de l'Horta, que és un problema clau?
No importa, no importa absolutament.
Què passa amb el tema de les aigües?
No importa.
L'únic que importa és concretament determinades posicions de partit.
I açò és el que passa, i vosté ho ha dit d'una manera molt clara.
Mire, ens preocupa.
Pot comptar amb la nostra confrontació més directa en aquest tema, perquè pensem que és una actitud intolerable democràticament.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Acabe de seguida.

Però, mire, li he de dir un altre tema que ens sembla important: tema d'extinció d'incendis.
Atenció.
Ha estat una política encertada, però, atenció, mire la gràfica de l'any 1999.
Ara no agafe la del nou període de govern, perquè, clar, és que fa 80 o 90 dies que governa vostè.
Si no, aplique la clàusula corresponent.
No juguem amb els números, eh?
Alguna cosa està fallant en l'extinció d'incendis enguany, alguna cosa està fallant.
Hi hagut una profunda desorganització en els incendis simultanis d'Enguera i del Montgó.
Fallen coses.
En parlarem.
Concretament tinc preguntes formulades en aquest tema.

En canvi, sí que li he dir que nosaltres recolzem en principi el seu plantejament respecte a la transformació de les brigades forestals en serveis d'emergència.
Ens sembla una idea interessant, que en principi pensem que és una idea que cal potenciar, que és una idea cal desenvolupar.
Les brigades forestals, per desgràcia, no estan complint una sèrie de funcions que podrien complir.

I de pacte local no me'n queda, però evidentment no s'ha.
.
.
pensem que és un element que s'ha avançar en aquest tema i no s'està fent absolutament res.
I vosté d'alguna manera ho ha donat com una cosa tancada.
No.
S'ha de desenvolupar i és un element clau.

Res més.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Rovira.

 

**El senyor Rovira Jover:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor conseller.

El grupo parlamentario al que represento quiere, en primer lugar, agradecer al conseller, don Serafín Castellanos, su presencia en esta cámara a petición propia, con el fin de informar de las líneas de actuación y de los objetivos para esta legislatura en la nueva Conselleria de Justicia y Administración Pública.

Pero el conseller, más que dibujar, comentar unas líneas generales de lo que sería un proyecto de gobierno, nos ha presentado, en lo que yo llamaría una valiente exposición, un auténtico y detallado programa de gobierno, con mayúsculas.

Y digo que ha sido una valiente exposición porque el conseller ha sido capaz de detallar claramente, y de asumir compromisos en lo que van a ser los objetivos concretos del gobierno del presidente Zaplana en materia de justicia y administración pública.

Compromisos como un nuevo plan de modernización y racionalización de la administración pública valenciana que continue con las líneas iniciadas ya en la legislatura anterior, con una mejora en la gestión de los servicios públicos unida al desarrollo de la sociedad de la información y de las nuevas tecnologías.
Se trata, en definitiva, de poner la administración al servicio del ciudadano.

Compromisos como un profundo desarrollo de la función pública como servicio público y con el consenso con los sindicatos, ahondando en cuestiones como la formación, con la regulación de las bolsas de trabajo y con la convocatoria inmediata de la oferta de empleo público.

Compromisos como desarrollar y ejecutar el pacto local valenciano, aprobado en la pasada legislatura.
Y qué mejor para ello que con la creación de la dirección general de administración territorial, cuyo cometido será continuar y profundizar en los cauces de colaboración con las administraciones locales y llegar con ello a la aprobación de una ley valenciana de régimen local que regule de manera racional cuestiones, entre otras, como la problemática de las áreas metropolitanas.

Compromisos, y sigo, como la modernización de la administración de justicia.
Claro, qué más compromiso que el que ha establecido el propio presidente del gobierno valenciano, don Eduardo Zaplana, al elevar la administración de justicia al rango de conselleria.
Y decía compromisos con la administración de justicia, con medios humanos suficientes y, sobre todo, con unas infraestructuras adecuadas a las demandas de la sociedad valenciana.
La finalización de la Ciudad de la Justicia de Valencia y el inicio de la segunda fase del plan director de infraestructuras judiciales son claros ejemplos de estos compromisos.

Y compromisos como una nueva ley de emergencias que desarrolle la coordinación de todos los medios implicados en estas cuestiones, unida a la creación de grupos especializados en la policía autonómica.

En definitiva, compromisos, muchos compromisos, que nuestro grupo parlamentario, el Grupo Parlamentario Popular, respalda totalmente para el desarrollo de esta nueva conselleria.

Bien.
Pero no quisiera concluir sin señalar, señalar y destacar muy positivamente, el espíritu de diálogo social y de consenso que el conseller ha querido expresar.
Diálogo y consenso no sólo con los demás grupos políticos, sino también con todas las organizaciones sindicales y profesionales relacionadas con su ámbito de actuación.
El diálogo social, en definitiva, es básico si queremos una administración moderna y eficaz al servicio del ciudadano.

Muchas gracias.

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Rovira.

Té la paraula, per a donar resposta conjunta, el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyories.

En primer lloc, vull agrair el to constructiu i seré de tots els portaveus que han intervingut dels distints grups parlamentaris.
Crec que és un bon començ per al diàleg, per al consens i per a la negociació en temes tan importants com els que a dur endavant en esta legislatura la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques.

Com han coincidit tant el portaveu del Partit Socialista com d'Esquerra Unida en el Consell Metropolità de l'Horta, ho contestaré conjuntament al final.
I entraré en altres matèries crec que importants que també s'han fet referència.

En matèria de justícia, coincidisc plenament en algunes de les argumentacions que ja havia dit jo en el meu discurs i que s'han reiterat per part dels distints portaveus.
En la justícia no sols fa falta el que és incentivar els recursos materials i humans, sinó anar a un model de justícia moderna, a un model de justícia més àgil.
El que sí que dic és que les llistes d'espera de la justícia tenen un tractament distint perquè sempre cal compatibilitzar la seguretat jurídica amb l'agilitat.
Però estem d'acord.

I jo he fet referència a algunes de les qüestions importants que volem desenrotllar, que no sols van referides a un pla de subministrament de recursos materials als distints òrgans judicials de la comunitat, ni fan referència tampoc al pla d'infraestructures judicials, sinó que fan referència al mateix model d'administració i justícia de la Comunitat, com és ­li deia- el pla Sercom, és a dir, el pla de servicis comuns per a tots els partits judicials i per a tots els òrgans jurisdiccionals, que va a minorar costs i va a guanyar en eficàcia dins de l'administració de justícia.
O com la creació d'òrgans judicials en la Comunitat.

He de dir que les relacions del govern, tant en el Consell General del Poder Judicial com en el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, i els distints col·legis professionals implicats en la matèria, és absolutament excel·lent.
Com a dada simplement dir l'última reunió en la ministra de Justícia en la que arribàrem ja a l'acord de crear tres magistrats més per a la Comunitat Valenciana, per a Elx, per a Castelló i per a València; que va a suposar crear dues seccions de l'Audiència provincial més, per exemple a València, o portar cinc nous jutjats com a Vinaròs, a Torrent, dos a Torrevella, o com el número 10 a Castelló.
És a dir, que no sols eixa política del que és la incentivació dels recursos materials o d'infrastructures, sinó també unes noves formes d'apropament de la justícia al ciutadà.

He dit que anem a afrontar d'una manera també clara la reforma de demarcació i planta judicial.
He dit que anem a racionalitzar les plantilles de la justícia per a guanyar en eficiència, per a guanyar sobretot en agilitat.
I sobretot el tema del Plan Legal, o el Plan Renove quant a la informatització integral i global de tots els òrgans judicials, crec que està donant un bon resultat.
I quan el programa Libra estiga ja implantat en tots els òrgans judicials, crec que va a donar també uns resultats per eixa optimització que estàvem dient.

De tota manera en l'any 1998 s'ha reduït un 2% el que és el treball acumulat pels òrgans judicials de la Comunitat Valenciana, el que vol dir que este tipus de polítiques ja estan portant uns fruits positius.
De totes maneres, dir que eixa col·laboració en el Consell General del Poder Judicial, i en eixes comissions mixtes i en el Tribunal Superior o en el Ministeri de Justícia, estan comportant una implicació directa en el que és eixa agilitació i en el que és fer una justícia adequada al que la societat moderna exigeix.
Per tant, coincidim en eixos plantejaments, i espere que estos programes i estes accions de govern que acabe de dir puguen al final fer complir estos objectius.

Ha parlat el portaveu del Partit Socialista que la formació és un tema absolutament imprescindible.
Jo en totes les competències de la conselleria he fet una referència especial per a la formació.
És imprescindible fer una formació per a tots els treballadors, no sols en matèria de funció pública o en administració general com estàvem dient, sinó fer una formació destinada a l'especialització de cada lloc de treball en l'administració pública.
Ací estem plenament d'acord, i per tant la incentivació de tots els programes i accions formatives és una cosa que està molt present en l'acció de govern.

He parlat també del que s'intenta és d'incentivar al funcionari, d'incentivar al treballador de l'administració pública.
Cal incentivar-la i cal donar-li, sobretot, també eixa inquietud per superar dins del que és la carrera professional o la carrera funcionarial.
I crec que cal fer polítiques noves en eixe sentit per a poder aplicar a través del diàleg en les organitzacions sindicals com s'està fent.

Ha anomenat els plans d'ocupació del Ivia, o del Menor, o dels agents forestals, etcètera.
Sap molt bé la seua senyoria que en tots els plans d'ocupació anomenats ja hi ha uns esborranys de treball.
Que en estos moments ja alguns des del mes de març i des del mes d'abril del present any tenen les organitzacions sindicals, i que en l'última reunió en les mateixes s'ha fet una programació de treball per a este trimestre, precisament per a donar-li una agilitació a estos plans d'ocupació.
Una vegada estiguen acabats de negociar en les forces sindicals es portaran endavant.

Ha parlat també de la sentència respecte a les ajudes socials.
Vosté sap perfectament que el que s'ha dictat és un acte que requereix que comparega l'administració, per a dir precisament el compliment de la sentència que en el seu dia es dictà.
Per tant, no n'hi ha cap novetat a eixe respecte.
I el que sí que hi ha és una negociació en els sindicats, per a què l'acord, que lògicament cal complir de la sentència, siga el més beneficiós per a tots els treballadors implicats.

Ha parlat del pacte local, i crec que la seua senyoria i jo hem mantingut en moltes ocasions debats llargs, i jo crec que en profunditat, respecte al pacte local i respecte al paper que ha de jugar l'administració local.
Estic convençut que seguint les polítiques de consens i de punts d'encontre com han portat fins ara, podrem fer realitat l'execució i el desenrotllament d'eixe marc, d'eixe acord que la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, en l'assemblea de Castelló, arribàrem, de totes i cadascuna de les forces polítiques, tant parlamentàries com extraparlamentàries que en aquell moment estàvem reunides.

Per tant, estableix que el marc genèric de la Llei de Règim Local, la comissió de col·laboració de la Generalitat en els ens locals, per a precisament impulsar i desenrotllar el pacte local, crec que són dos passos fonamentals que hem de portar endavant, i que deuen de contar en la participació plural de totes les forces polítiques.
Perquè administrar i vertebrar territorialment la nostra comunitat és una cosa que no es pot fer sense contar en el municipalisme valencià.
En eixe sentit estem totalment d'acord, i jo el que una vegada més pose a disposició són eixes polítiques de consens i de negociació per a poder dur endavant els acords que hem estat parlant.

Respecte al senyor Ribó, parla que, i agrair-li sobretot la col·laboració manifestada en esta tribuna en els projectes i en les accions de govern manifestats en la meua exposició, parla de la preocupació en justícia.
En justícia en la que, lògicament, hi ha que avançar.
No volguera caure en cap joc floral quan li dic que en estos quatre últims anys s'ha fet una xicoteta revolució a la Comunitat Valenciana en matèria de justícia.
I s'ha fet, sobretot, en base a una política de col·laboració en els jutges, en els magistrats, en el Consell General de Poder Judicial, que al cap i a la fi, i en tots els treballadors implicats, que al cap i a la fi deuen tindre la seua corresponsabilitat junt a l'administració per aconseguir eixa justícia que tots volem.

Ha manifestat la seua preocupació de l'ús i promoció del valencià en l'administració de la justícia de la Comunitat Valenciana.
He de dir-li que en l'últim Consell aprovà el Govern valencià un conveni en el Consell General del Poder Judicial, precisament per a l'ús i per a la promoció del valencià de tots els treballadors de l'administració de justícia.
Com també s'aprovà un altre conveni, per a nosaltres i per al govern important, qual és en matèria de dret civil o de dret foral valencià.
Crec que són matèries importants, no solament la promoció i l'ús, sinó també la recuperació d'eixe dret foral o d'eixe dret civil valencià.
I li insistisc, en l'últim Consell s'aprovaren dos convenis per a firmar en el Consell General del Poder Judicial.

Compartir la seua preocupació en polítiques mediambientals, i jo he fet referència en la meua intervenció, he dit que una de les noves especialitats que deu tindre també la policia autonòmica és un cos especialitzat dins del medi ambient.
Crec que és important que siguem avançats, i li agraïsc el que coincidisca en algunes de les propostes noves que s'han fet en matèries d'extinció d'incendis, com puguen ser els grups d'emergència rural que crec que poden donar un bon resultat, i això l'experiència ens ho dirà.

També ha parlat vosté dels riscs laborals.
Jo he anunciat que en eixa matèria, perquè hi ha una preocupació no sols del seu grup i del govern, sinó que entenc de tots els partits polítics presents en la cambra.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un momento, un momento.
Señor conseller, un momento.
Per favor, pregue silenci als il·lustres diputats.
Gràcies, pot continuar.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Moltíssimes gràcies.

Estava parlant que en la meua intervenció ja havia anunciat un decret que marcara la composició, els mitjans i el funcionament dels servicis de prevenció dels riscs laborals, que també està en estos moments negociant-se en els sindicats, i que espere que en un breu espai de temps puga estar també aprovat.
Per tant, és una preocupació en què coincidim, i en què estic d'acord que haurem de donar passos en voluntat política decidida, per a què el que són els accidents laborals, i sobretot el que és la prevenció d'eixos accidents laborals i el que és la formació de tots els professionals de cadascun dels rams i dels sectors, cada vegada tinga una major ajuda i implicació per part de l'administració.
Eixe és l'enfocament que li hem donat i que anem a seguir donant-li.

Per últim fer referència a el Consell Metropolità de l'Horta.
Jo he anunciat ací que.
.
.
se va en el mateix to de tranquil·litat i de normalitat que crec que cal donar-li a totes les accions de govern, la dissolució o la supressió, com vulguen dir-li, del Consell Metropolità de l'Horta.
Que no havia d'haver en cap moment i en cap cas sorprés a les seues senyories, almenys a les senyories que ja estan més d'una legislatura ací en esta cambra.

Vostés saben que jo fou el ponent quan la modificació de la Llei del Consell Metropolità de l'Horta de l'any 1995, i que ja en esta mateixa tribuna anuncií en reiterades ocasions, que el millor que es podia fer en el Consell Metropolità de l'Horta era el suprimir-lo, el dissoldre'l, perquè és un model caduc, és un model desfasat que no respon a les exigències actuals d'una àrea metropolitana.
I sobretot perquè no té capacitat de finançament conforme està articulat en estos moments.

És a dir, la coherència política no és d'ara, sinó és ja de l'any 95 quan es debatí la reforma o la modificació de la Llei del Consell Metropolità de l'Horta.
A més, el programa electoral del Partit Popular diu també molt clarament en matèria d'administració local, que un dels objectius també que teníem previstos era el dissoldre el Consell Metropolità de l'Horta; un programa electoral confirmat per més d'un milió vuitanta mil valencians, i que crec que devem, com tota la resta, de portar-lo endavant.

Per tant, ací no estem fent res que no hàgem dit en coherència política que portem en el programa electoral, i que no diguérem ja en l'anterior legislatura.
I que la seua senyoria sap que per falta d'una majoria parlamentaria per a dissoldre'l no poguérem fer-ho en la legislatura del 95 al 99.
Però que es manifestà en reiterades ocasions en esta tribuna pel Grup Parlamentari Popular, i es manifestà en reiterades ocasions, i com he dit s'expressà en el programa electoral.
Per tant, coherència política, dita ara i dita fa quatre anys, que si haguérem tingut eixa majoria i els nostres socis de govern aleshores l'hagueren recolzat, s'haguera dissolt estant governat per, en este cas pel Partit Popular que sustenta ja el govern.

I no estem fent altra cosa que no feren ja en el seu moment el País Basc o Catalunya.
No estem fent altra cosa, canviar un model caduc, desfasat i transformar-lo, que és el que he dit en esta compareixença a les seues senyories, transformar-lo en una nova realitat, que tinga una capacitat de gestió més àgil i de finançament més adequada i més oportuna per al que l'àrea metropolitana de València es mereix.
Per tant és canviar un model caduc.
I estem jo crec que absolutament tots d'acord, i si no jo invite a les seues senyories a què agarrem el *Diari de Sessions* de quan es féu la modificació de la Llei del Consell Metropolità de l'Horta, que crec que és prou clarificador de totes les paraules que jo acabe de dir.

Diu el portaveu del Partit Socialista que el Partit Socialista també volia canviar el Consell Metropolità de l'Horta però per a incrementar-lo.
No és precisament això el que feren en els vots del Partit Socialista l'any 95, no és precisament això, sinó que pràcticament li reduïren totes les competències, competències en urbanisme, competències en transports.
Però no és perquè li les llevaren.
És que des de la seua creació no n'havia desenrotllat ni una de les competències que tenia encomanades.
I s'aprovà eixa llei no ampliant-li precisament que es vol ara les competències, sinó l'any 95, el Grup Parlamentari Socialista, el que féu fou reduir dràsticament les competències que portava el Consell Metropolità de l'Horta.
I estaven tots d'acord en el seu moment que hi havia que fer un canvi del model i de gestió, i que calia fer un canvi dins de l'àrea metropolitana, solucionar-los els seus problemes de finançament, fer una administració metropolitana molt més àgil.

I allò que es diu és que transformem entre tots des del diàleg, des del consens, que transformem eixa realitat actual en una realitat més moderna, en una realitat molt més eficient que té actualment.
I jo invite a tots els grups de la cambra que així siga, que entre tots busquem el model més adequat, com ja es féu en altres comunitats autònomes, i ningú s'esgarre les vestidures, absolutament ningú.
Crec que són coses absolutament normals, que es feren ja, com he dit, a Catalunya, al País Basc, que es feren en altres comunitats i que, per tant, cal transformar.

Nosaltres veiem una necessitat no sols per acompliment del programa electoral sinó per una cosa que per coherència política ja anunciàrem ací en l'any 95 quan es féu la modificació, i que no poguérem dur endavant per falta de majoria parlamentària.

Per tant, crec que, el to, el mateix, el de tranquil·litat i el d'estendre la mà al diàleg i al consens, i entre tots buscar la forma d'organització de l'àrea metropolitana que servisca millor als interessos generals dels importants habitants que viuen en ella.

Jo espere que, a pesar de la confrontació directa manifestada per alguns grups parlamentaris en este tema, siga una confrontació política, lògicament, que és lloable i és, lògicament, acceptada, però que siga en un to constructiu, que siga en un to de participar en una cosa que al final siga beneficiós per a tots.

I no és que el Consell Metropolità de l'Horta passe ara a poder-se governar amb una nova majoria, és que ja ho déiem en el 95 i la majoria la teníem nosaltres en el Consell.
Per tant, és una prova inequívoca que no ens mou en absolut eixos plantejaments demagògics que es puguen dir ara en esta tribuna, ni molt menys; ens mou l'interés que per una vegada allò que és la gestió de l'àrea metropolitana es faça amb eficàcia, amb eficiència i sobretot es faça pensant en els interessos generals dels que viuen en ella.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, té la paraula el senyor Sanus.

 

**El senyor Sanus Tormo:**

 

Gràcies, presidenta.

Gràcies, conseller.

Li deia abans, senyor conseller, que jo he tingut un lapsus: no començar, com és tradicional i per cortesia, felicitant-lo, i a més, des del desig sincer que encerte en la seua comesa com a conseller.
I sap que a més en el to del diàleg trobarà sempre la col·laboració.

Ara bé, començava vosté parlant aquí de la paraula, estem en la casa de la paraula i gaudim d'un bon ambient i gaudim d'una bona voluntat de construir alguna cosa més que paraules: fets.
I la capacitat per a construir fets ens la dóna també la capacitat i voluntat de debatre des de l'ordre que toca.

En el Consell Metropolità jo li invite, des de l'acció de la paraula, que reflexione només en un punt.
Ha dit vosté que ho tenien en el programa electoral i que la majoria que han obtingut els dóna la legitimitat per a fer-ho.
No ho he discutit, però pense una qüestió: han perdut en el Consell Metropolità de l'Horta, i si han perdut serà perquè la gent no està d'acord amb eixa part del seu programa electoral.
Reflexione, i a partir d'ahí entendrà que crec que estem amb raó i amb base per a poder-li dir: dialogue, trobe un camí de consens i vorà com al final eixim amb el bon camí.

Li mantinc la decisió de plantejar-li la batalla fins al final, amb allò que és la valentia i la gallardia amb què cal que fer les coses en què un creu.
Però també és de veres que mantinc allò que ha demanat vosté: que la paraula siga allò que prevalga de veres, en condicions de construcció.

M'he quedat, com pot imaginar-se, en el tema del pacte local amb molt que ha dit.
En el tema d'incendis no ha pogut ni abordar-ho, però també vull dir-li que en algun moment parlarem del tema, parlarem d'eixe cos únic de bombers de la Generalitat i parlarem d'alguna acció més que entenc com a imprescindible per a garantir l'eficàcia que tots desitgem, i vosté també.

I del pacte local, hem treballat junts, cert és, però hem de continuar avançar.
En aquest moment els municipis, i dic en el conjunt de l'estat espanyol, continuen a molta distància de la resta de municipis de la Comunitat Europea, i això ens preocupa.
L'assemblea de Castelló la considere un èxit de concertació.
La futura llei de règim local li invite que siga concertada, pactada i que siga l'instrument, l'eina de faena que tinguen els municipis per a enfrontar-se al nou mil·leni.
Crear un fons de cooperació municipal significa un pas endavant important.
L'acord de Castelló dotant-nos de 5.
000 milions de pessetes als municipis, en el futur pressupost que espere i estic segur que complirà vosté en eixe ordre ens garanteix la possibilitat ja d'anar avançant.
Però crec que no estem només demanant diners, estem demanant que es clarifique allò que és el mapa competencial, que ha d'evitar eixa duplicitat que hem dit que és negativa.
Vosté parla de modernitzar l'administració, fer-la eficaç, fer-la eficient, fer-la rendible, fer-la transparent, i això és el que suposa el pacte local, contribuir d'un mode decidit a evitar duplicitats, a evitar sobrecostos i a ser rendibles en tot ordre.
I per a això haurem de posar en la taula de la concertació tots els serveis que han de rebre els ciutadans i buscar l'administració que està en millor condicions per a prestar-los i dotar-la de recursos.

Li agrairé, conseller, i ho he dit en repetides ocasions en la seua presència en les sessions de treball comú, que no s'òbriguen més programes des de la Generalitat que impliquen accions pressupostàries plurianuals i que afecten als serveis, fonamentalment serveis socials, que després canvien el rumb del programa i els municipis ens trobem amb la desagradable sorpresa que hem de continuar prestant-lo perquè hem creat una necessitat i no tenim cap cobertura financera per a prestar-lo.
Eixa situació és la primera que també ha d'abordar vosté, i sap que a més crea verdaders problemes a totes les corporacions locals.
Invite a eixa reflexió.

I per últim, li he dit malament abans: una sentencia.
Té raó.
És un *auto*, però un *auto* que li obliga, i quan un *auto* es dicta es dicta per alguna cosa, perquè una de les parts entén que vostés han incomplit allò que una sentència del Suprem deia, i per això els obliguen en quinze dies a aportar i a comparéixer per tal de poder constatar.
Ja sé que vostés han dit que sí que han complit, però em sembla que els sindicats demà van a dir-li que no és de veres.
I per tant, la compareixença eixa estarà alguna cosa més que justificada.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Sanus.

En representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor conseller.

Comentar algunes idees en aquesta rèplica, perquè em sembla important.

Ha comentat vosté allò de la xicoteta revolució en els temes de justícia.
Bé, nosaltres esperem que arribe algun dia als temes mediambientals, perquè aquesta revolució, xicoteta revolució, amb moltes cometes, en els temes mediambientals no ha arribat encara en absolut, i li he fet una referència molt clara perquè crec que és una de les assignatures pendents i importants al nostre país.
Per exemple, quan en una marjal algú l'aterra, que és un delicte ecològic, es puga anar ràpidament, amb la rapidesa i la seguretat que faça falta, però es puga anar ràpidament i algun dia es faça complir la llei en els temes mediambientals.
Açò és important.
És important a Pego­Oliva, és important a Oropesa, és important en molts llocs, i s'hauria de poder aconseguir prompte, al més prompte possible.

Jo li volia comentar en el tema dels riscs laborals.
D'acord, però jo li vull reiterar que un dels problemes fonamentals de la funció pública és l'augment gravíssim de la precarietat laboral dels treballadors de la funció pública, i li reitere que ha augmentat de forma molt important aquests quatre anys.
I d'acord, si vostés van a treballar en sentit contrari, estupend, però li he de reiterar que vostés són responsables directes de l'augment de la precarietat, són responsables, entre el seu govern, l'anterior govern, evidentment, que vosté recolzava com a diputat, i el govern estatal.
I açò, per exemple, les enquestes de població activa ho posen de manifest.
Ho pot comprovar vosté per exemple analitzant la taxa de precarietat laboral de les enquestes de població activa en els treballadors de la funció pública valenciana o estatal i ho veurà.
I fa una xicoteta gràfica d'eixes que en fa tan boniques en incendis i ho veurà ràpidament.
És claríssim.

El Consell Metropolità de l'Horta no és cert que siga un model caduc i desfasat.
Si hi ha una cosa caduca i desfasada és una cosa que vostés defensen com són les diputacions, que és un model del segle passat, a vegades amb connotacions fins i tot jo m'atreviria a dir parafeudals alguna vegada.
Eixe sí que és un model caduc i desfasat, i vostés l'estan defensant però d'una manera claríssima, potenciant la província.
Nosaltres pensem que les diputacions, en un model d'estat lògic d'administracions úniques, haurien d'anar desapareixent, passant a administracions amb mancomunitats, ens comarcals i per suposat donant més poder a determinades conselleries i potenciant-les.
Pensem que este seria el camí, en els temes de sanitat, en molts temes, en tots els temes, en els temes de seguretat, en tots els temes.
Mire, hi ha molts ens metropolitans al llarg del món, i hi ha estudis que posen de manifest que això no és un ens ni caduc ni desfasat.
Això és una justificació, senyor conseller.

Vosté ha parlat abans de dissoldre, i no ha fet cap menció més.
Ara parla de dissoldre i de reorganitzar.
Què va a fer, primer dissol i quan arribem a un acord reorganitzem?
Però mentrestant hem dissolt.
O va a dissoldre i reorganitzar a la vegada?
Em sembla important la pregunta, perquè clar, vosté en la primera intervenció l'únic que ens ha dit és: "per decret dissolem".
Evidentment, per decret no es pot fer.
"Dissolem el Consell Metropolità de l'Horta".
Si va a reorganitzar les funcions m'interessaria que ho diguera.
Ho va a fer a la vegada o primer prevenim el perill, que és el que ens importa, el perill que alguns canvien la forma, el qui governa en aquest organisme, i després ja vorem què passa?

A nosaltres ens sembla molt perillós.
S'està jugant amb el tema dels residus sòlids, senyor conseller, de l'àrea més important del País Valencià.
S'està jugant amb el problema de l'aigua de l'àrea més important del País Valencià.
No es pot jugar amb aquestes coses, no es pot jugar.
Aleshores, nosaltres entenem que este tema és un tema molt seriós i molt preocupant.

I mire, acabe amb una idea.
Nosaltres estem d'acord amb la idea de les brigades forestals, però sí que ens agradaria concretar cosetes.
Complim primer, i estant d'acord amb la idea que li he mencionat abans, complim els compromisos que es van fer en els convenis col·lectius, que no s'estan complint, que aquestes brigades forestals en aquests moments tenen plantejaments de no complir les lleis laborals.
I sap vosté que hi ha denúncies en les tres províncies, hi ha denúncies de les brigades forestals en les tres províncies per incompliment de la legislació laboral, per incompliment d'uns convenis col·lectius recolzats de forma entusiàstica en els mitjans de comunicació pel seu antecessor en la conselleria en aquell moment de Presidència.
Arreglem aquestes coses.
Que els cotxes que utilitzen passen una cosa a què estem tots obligats, les ITV, perquè és una qüestió de risc.
Una sèrie de coses elementals.

I nosaltres estem d'acord a donar el pas, però primer arreglem elements fonamentals, senyor conseller, que després van en contra de la possibilitat de l'extinció ràpida dels incendis i ajuden que les hectàrees cremades.
.
.
Aquesta manca de recursos i aquesta manca de respecte als acords són un dels factors que desorganitzen l'extinció dels incendis i fan augmentar després les estadístiques de les superfícies cremades.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a donar resposta té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Ribó.

Mai he parlat jo ací de per decret eliminar el Consell Metropolità de l'Horta, entre altres coses perquè vosté té experiència en esta cambra i sap que això no és possible, ha de ser per una llei d'estes Corts Valencianes.
Perquè si haguera sigut per decret segurament ja estaria suprimit i no estaríem parlant d'este tema.
Per tant, entenc que ha sigut un lapsus i que vosté sap molt bé que ha de ser per llei, i ho he dit, i ho he dit per coherència política, per programa electoral i perquè no s'ha de portar a la sorpresa a ninguna de les seues senyories.

I dic que ho he de fer des de la normalitat democràtica, des del diàleg i des del Consell, que el govern estén la mà i que espere que tant el Partit Socialista com Esquerra Unida estiguen disposats a crear una nova realitat que jo insistisc caduca i desfasada; i que s'ha parlat, no només des dels bancs del Grup Parlamentari Popular, sinó també des dels bancs del Grup Parlamentari Socialista i des de la pròpia Esquerra Unida s'ha parlat moltes vegades, i vostés ho saben perfectament igual que jo que això és així, que és un òrgan que no funcionava.

Mire, li ficaré exemples clars perquè sembla que ara açò siga un poquet un tema tabú de la.
.
.
No, si s'ha dit en esta trona, s'ha dit públicament i li ficaré alguns exemples.
Mire vosté, del 13 d'abril de 1994, 1994: "El Psoe tiene claro que debe desaparecer el Consell Metropolità de l'Horta, sólo genera gastos y no reporta ningún beneficio a los municipios "; 23 del 4 del 94: "El Psoe quiere disolver el CMH por miedo a que caiga en manos de la derecha".
Li puc ficar exemples: "La mayoría de los alcaldes socialistas son favorables a la disolución del CMH", 14 del 5 del 94.
I li podia fer dos dossiers com este, dos dossiers com este de les manifestacions, no de dirigents d'un partit, sinó també de resolucions preses en congressos de partits concrets que hui estan manifestant totalment el contrari.

I jo no vull entrar en eixe tema, perquè entrar en eixe tema és entrar precisament a eixa confrontació que sembla que es busque amb la supressió del CMH i que el govern i la meua conselleria absolutament vol, sinó tot el contrari, buscar en el tema els punts d'encontre per a transformar el que és el Consell Metropolità de l'Horta.
Però estem dient el mateix que els dirigents i diputats del Grupo Parlamentari Socialista en l'any 94 i en l'any 95 deien d'una manera molt més contundent que este conseller ho ha fet hui ací en la trona, molt més contundent.

Per tant, crec que el que hem de tindre és tots la coherència política i la valentia política d'afrontar les realitats com són, i no es tracta en este cas ni de majories ni de minories, es tracta d'elevar l'interés general dels ciutadans dins de l'àrea metropolitana de València, d'això es tracta.
La mà està estesa, el tema està ací i jo li assegure que no està fet irreflexivament, està fet d'una reflexió de molts anys, està fet d'una experiència de molts anys, està fet perquè s'entén que en estos moments és el millor per a la gestió i per al finançament de l'àrea metropolitana de València.

Espere la seua ajuda i la seua col·laboració per tal de trobar la fórmula encertada que en el seu moment proposarà el govern.

Pel que fa a la resta, pràcticament ha sigut punts de coincidència o reincidir en un cosa que ja havíem parlat anteriorment.
En els riscs laborals ja li he dit que és necessari aprofundir, ja li he dit que és necessari promulgar el decret i que és necessari aprofundir en la formació i en la prevenció dels accidents laborals.
Estem totalment d'acord, senyor Ribó, estem totalment d'acord.

En allò que possiblement tenim una discrepància o un matís, perquè no arriba a ser discrepància, és el tema dels incendis forestals.
Mire vosté, els recursos que ha ficat el Govern Valencià en estos últims quatres anys per a l'extinció d'incendis crec que s'han vist d'una manera clara i, sobretot, en estos incendis d'este estiu al que vosté feia referència.
Parlava i ha fet referència i crec que alguna interpel·lació, alguna pregunta parlamentària té al respecte, que jo molt gustosament debatré ací amb vosté, hi havia 23 mitjans aeris en l'incendi d'Enguera.
En la vida havien hagut no 23, sinó cap xifra que s'acostara a eixos mitjans aeris.
Vosté sap que s'han augmentat d'una manera important i que han donat uns fruits molt positius.
I no entraré jo a dir que ha sigut l'any més sec dels quatre anys més secs del segle, ni diré que pluviomètricament ha sigut el més sec de la dècada, li diré que en la pluviometria del 96 al 99 ha sigut inferior a la que n'hi hagué en el 91-95, que si ve el moment també ho debatrem amb tota la tranquil·litat del món.

El que vull dir és que hem portat millores a un sistema i a unes polítiques que s'han demostrat clarament beneficioses per a la prevenció i extinció d'incendis i que hem d'aprofundir perquè a cap govern li agrada apagar cap incendi, a cap govern, a cap govern li agrada apagar cap incendi.

Per tant, en eixes polítiques sempre sàpiga que van a ser benvingudes totes i cada una de les propostes que des del seu grup parlamentari faça a esta conselleria i faça al govern, com el president Zaplana ha reiterat en algunes ocasions en esta trona.
Benvingudes seran i, sens dubte, sens dubte, que tindran el seu ressò i, almenys, tindran el seu estudi i la seua valoració, perquè jo crec que les polítiques mediambientals, que vosté ha insistit en elles, són absolutament fonamentals per al futur de la nostra comunitat, i, per tant, vegem si entre tots som capaços de seguir en eixa línia.

Per tant, ja dic, crec que han sigut més coincidències que divergències en alguns dels temes que hem parlat i, sens dubte, dir que en el Consell Metropolità de l'Horta espere el to constructiu i espere eixa col·laboració per a transformar una cosa que clarament hui no funciona i que, certament, els ciutadans sí que es mereixen que funcione.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Se suspén la sessió que es reanudarà demà pel matí a les deu, a les deu, no a les deu i mitja.

 

 

 

*(Se suspén la sessió a les 20 hores i 10 minuts)*