Agricultura%785214.06.26%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 26 de juny de 2012.
Comença la reunió a les 17 hores i 3 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 9.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … leer los nombres de los asistentes para ver si hay quórum.

Gracias, señor secretario.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Bien, pasaríamos a realizar una modificación del orden del día, atendiendo a que la señora consellera estaba aquí, a primera hora.
Entonces, por deferencia, pasamos el punto número 7 a que sea el punto número 1, que sería la comparecencia de la señora consellera.
Y yo, antes de comenzar el punto, paso la palabra al señor vicepresidente.

Muchas gracias.
(Veus)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Sí, buenas tardes, señorías.

Señora consellera, muchas gracias por haber acudido.

Y tal como ha comentado la presidenta, lo que sí que habíamos acordado en su momento en la mesa que usted era la primera que iba a intervenir.
Que se ha pedido una modificación, pero en el orden del día estaba mal expresada.

Por lo tanto, cuando usted quiera.

Compareixences de la consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyora Maritina Hernández Miñana, per a explicar els plans de futur del Consell respecte a l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries (IVIA), sol·licitades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 21.
122), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 23.
424)

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bona vesprada a tots.

Gràcies, president.

Bé, acudisc hui ací en sol·licitud de compareixença número 276 per a explicar els plans del Consell respecte a l'IVIA, sol·licitada pel Grup d'Esquerra Unida, i se substancia de forma acumulada la compareixença 300 per a explicar el mateix motiu, per això s'acumula, sol·licitat pel Grup Parlamentari Socialista.

Per tant, moltes gràcies tant a la senyora López com a la senyora Crespo per l'interés per este tema que hui vinc a comparéixer.

Senyor president.
Senyores i senyors diputats.

L'Institut Valencià d'Investigacions Agràries és, com vostés bé saben, un organisme autònom de la Generalitat valenciana, adscrit a la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, a través de la Direcció General de Producció Agrària i Ramaderia, creat en 1991 per llei de la Generalitat valenciana.

I encara que té un origen que es remunta a alguns anys antes, el primer d'ell, la primera granja escola pràctica d'agricultura de València es va crear en 1881 a les estacions de fitopatologia creada en 1924 i a la tarongera de Burjassot de 1931.
Estes estacions, juntament a la d'horticultura de Benicalap i a l'arrossera de Sueca, van conformar en 1970 el CRIDA 07 i, posteriorment, en 1984, en el moment de les transferències autonòmiques, l'actual Institut Valencià d'Investigacions Agràries, que, com acabe de dir, en 1991 es va convertir en organisme autònom per llei de la Generalitat valenciana.

Els seus fins vénen sent al llarg de tota esta intensa història: impulsar la investigació científica i el desenrotllament tecnològic per al sector inicialment agrari valencià en una certa extensió al sector agroalimentari.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació és absolutament conscient, i és una política que ve duent endavant, de la necessitat de basar la competitivitat d'un sector, com de qualsevol sector d'activitat productiva, d'activitat econòmica.
.
.
, en un dels pilars en què ha de basar-ho és una aposta per la investigació, desenrotllament tecnològic, per la capacitat d'incorporar innovació, d'incorporar coneixement al mateix sector productiu.
D'ahí la necessitat de tindre estructures d'investigació que puguen realitzar eixa tasca.

I per a realitzar esta tasca venim desenrotllant un pla dirigit a potenciar la investigació bàsica en tots aquells camps relacionats fonamentalment en l'obtenció de material vegetal, i fonamentalment també en la citricultura.
Promoure la investigació aplicada, dirigida especialment a aquells sectors en els quals s'han identificat problemes i aquells altres que consideren emergents i en potencial de creixement.
Promoure el desenrotllament tecnològic del sector agroalimentari, com he dit abans.
Facilitar l'establiment de mecanismes per a la generació d'idees innovadores que puguen ser transferides al sector.
Potenciar la incorporació de tecnologies.
I promoure, a través de la formació, el desenrotllament socioeconòmic del medi rural, que és en el que s'exercix fonamentalment l'activitat agrària i l'activitat agropecuària en general.

En este marc que acabem de descriure, l'IVIA se constituïx com l'eix central per a la investigació en la matèria que acabem de descriure, juntament a altres entitats, altres possibles projectes, altres institucions.
Però l'IVIA és eixe eix central.

I en este marc la conselleria finança l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries i planteja, juntament als interlocutors, unes prioritats estratègiques, que passarien per disposar de varietats i material vegetal que permeten diferenciar i desestacionalitzar l'oferta de fruites i verdures, generar noves presentacions de productes frescos i mínimament processats, que s'acosten més a les exigències i a les necessitats d'un consumidor, cada volta més preocupat per la seua salut i per la qualitat de vida, adaptar-se a les necessitats dels grups de consumidors que exigixen dels aliments o que els aliments incorporen determinats valors i, sense dubte també, valor afegit.
Facilitar als productors noves ferramentes de treball que els permeten atendre les demandes dels consumidors, en especial pel que fa a la reducció en la utilització de productes químics per al tractament de plagues i malalties; facilitar als productors instruments i tecnologies que faciliten, que permeten la reducció dels costos de producció i el compliment de les normatives mediambientals, sanitàries i de benestar animal al mínim cost.
I avançar en les tecnologies d'estalvi i de recuperació d'aigua per a l'agricultura.

Per a la consecució d'estos objectius, l'IVIA desenrotlla la seua activitat en una sèrie de línies de treball, entre les quals destaquen la investigació en material vegetal.
En este àmbit destaca el desenrotllament de programes específics d'obtenció de noves varietats i nous patrons, sense dubte en cítrics, però també en alguns fruiters, com albercoc, bresquillera, nispro, caqui, també en arròs i en alguns produccions hortícoles.

A més, l'IVIA desenrotlla programes en la millora de varietats autòctones d'altres cultius.
També actua com (inintel·ligible) .
.
.
de germoplasma de cítrics i com una estació de quarantena per a l'entrada de noves varietats citrícoles, la qual cosa li conferix un protagonisme essencial en el sector des del punt de vista tant de la investigació com de l'experimentació.

A més, l'IVIA acorda, no sols amb els fons que he descrit, sinó que també acorda amb empreses, organitzacions, centres d'investigació, la realització de projectes d'investigació dirigits a realitzar l'entrada en el banc de germoplasma de noves varietats de material vegetal, neteja de virus i viroides d'este, que serà entregat posteriorment a vivers i a empreses.

La realització de programes d'obtenció de noves varietats i patrons de cultius, en el marc de programes privats de millora, com també l'experimentació de noves varietats ja obtingudes en l'IVIA i que s'exploten pel sector.

Els objectius que es perseguixen en este treball, que es fa en estos moments, és preservar la situació sanitària de la citricultura de la nostra comunitat, garantint l'entrada de material vegetal, lliure de malalties i plagues.
Realitzar l'avaluació de noves obtencions vegetals i garantir que es tracta, efectivament, de varietats diferents, amb patrons diferenciats.
Procedir a la neteja del material vegetal que arriba o que entra a través de la nostra estació de quarantena.
Ampliar la variabilitat genètica del material disponible, tant en citricultura com en fructicultura, i experimentar noves obtencions vegetals de l'IVIA abans de procedir a la seua comercialització.

En producció vegetal és tradicional que l'àmbit més intens de treball és tot allò relacionat amb la tecnologia de producció citrícola.
Però, encara que s'ha anat ampliant esta activitat, altres qüestions relacionades, tant en l'eficiència, en la utilització d'aigua de reg, de les necessitats nutricionals, de les condicions de treball actual, sinó que també s'ha anat ampliant a altres cultius de caràcter mediterrani.

En l'actualitat s'aborden treballs relacionats amb els anomenats projectes integrats d'investigació, que aborden conjuntament.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías.

Señoría.
Sí, perdone, señora consellera.

No, es que si tienen que comentar alguna cosa, es para decirles que salgan un momentito, porque si no la consellera… Gracias.

Muchas gracias.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

No hi ha problema, eh?

Que s'aborden conjuntament tots els problemes d'un cultiu determinat, des del material vegetal fins a la comercialització.

En l'actualitat estan en marxa projectes d'estes característiques per a cultius com el caqui, el magraner, el nispro, la carxofa; i trobant-se en fase de preparació el de l'alvocater, la vinya i l'horticultura.

I, sense dubte, un treball molt intens en tot allò relacionat amb el control de plagues i malalties, mitjançant el control biològic i la lluita… en estratègies de lluita integrada.

Incorporació de nous sistemes de mecanització, automatització, electrònica, robòtica i informàtica en els processos de producció.

Millora de sistemes de cultiu dirigits a la implantació d'una agricultura rendible en un mínim impacte ambiental a través del respecte a l'equilibri biològic i la reducció de la contaminació, treballant especialment en projectes d'agricultura ecològica, d'aprofitament agrícola de residus i tots aquells projectes relacionats en el canvi climàtic.
Una d'estes línies últimes i que creguem rellevant és l'estudi sobre l'empremta de carboni en algunes de les nostres produccions, concretament en la citricultura i la medició de la capacitat d'absorció del CO2 d'esta.

En relació a la sanitat vegetal, se treballa en entomologia, patologia i biotecnologia.
En entomologia, concretament, amb l'objecte de realitzar el control de plagues agrícoles, a través, com dia, de la producció integrada, desenrotllar mètodes demostrats i detecció per a les principals espècies, el llindar d'intervenció, els sistemes de presa de decisió i els mètodes de control alternatius al control químic.

En patologia, desenrotllant i validant nous mètodes de detecció i diagnòstic ràpid i fiable de fongs, de bactèries, de micoplasmes, fitoplasmes, virus, viroides i altres agents transmissibles, analitzant les interaccions entre la planta i el patogen, els vectors naturals i la seua eficàcia transmissora, com també desenrotllant mètodes de control de les malalties centrats, com dia, en la lluita integrada, i en biotecnologia aplicada a la resistència enfront de plagues i determinats patògens.

En tecnologia postcollita se desenrotllen tecnologies i mètodes de gestió per a la millora de l'efectivitat de l'ús de l'aigua de reg; tecnologies per a postcollita i processos de comercialització, i el desenrotllament de productes hortofructícoles mínimament processats quarta i quina gama.

En relació a les tecnologies mediambientals, estudis per a optimitzar l'aprofitament agrícola de recursos naturals, destacant, entre ells, el pla d'avaluació de cultius energètics i el desenrotllament de nous mètodes per al tractament de residus i subproductes d'origen agrari i avaluació de les seues possibilitats de reutilització.

En relació a producció i sanitat animal, diríem que l'enfocament és el mateix que en producció i sanitat vegetal, però en concret s'està treballant en la conservació de recursos genètics de la raça Gallina de Chulilla.
En el programa de millora genètica de bestiar caprí de la raça murciano-granadina.

En investigació i desenrotllament de tecnologies reproductives, desenrotllament de nous diluents i proposant nous controls per a la crioconservació, que ve sent, diríem, la tècnica més adequada per a la millora genètica en espècies com porcí, avícola i cunícola.

Desenrotllament de programes per a l'avaluació del benestar animal, per a la reducció de costos de producció, especialment de l'alimentació dels animals, a partir de programes de gestió tècnica, econòmica, i en l'ús de subproductes minimitzant sempre l'impacte ambiental de les produccions ramaderes.

En l'altre gran apartat de treball de l'IVIA, i un apartat que se va incorporar més recentment, tot allò denominat en transferència de tecnologia agrària, se treballa en experimentació, divulgació i formació, a través de tres estructures, com són els Servici de Desenrotllament Tecnològic, l'Oficina de Transferència de Tecnologia i la transferència directa que puguen fer, que estan fent, de fet, els diferents equips d'investigació.

En experimentació, se centrem fonamentalment en experimentació i adaptació d'innovacions, en tècniques de producció, introducció i assaig de nou material vegetal, i ho fem tant en camps propis, en pròpia experimentació, com en camps d'assajos seguits per compactats o conveniats en cooperatives, en llauradors o en empreses que se corresponen a diferents àrees geogràfiques, a diferents sistemes de cultius i a diferents situacions climatològiques, i suporta la investigació en projectes de tècniques de cultiu de cítrics fruiters i cultius hortícoles.

En estos programes d'experimentació s'està treballant en estos moments en cítrics, en albercoc, bresquilla, cirerer, caqui, magraner, nispro, raïm, figuera, prunera i pomera, aixina com, per descomptat, en arròs, en què disposem d'un ampli espectre d'experimentació, no sols d'investigació, en hortícoles i en ornamentals.

En relació a la divulgació i a la formació, fonamentalment a través de jornades tècniques i de cursos de formació.
En les jornades tècniques, per citar l'any 2011, han participat 1.
500 llauradors i tècnics, en cursos de formació se n'han realitzat 90 d'especialització i 213 de manipulador de plaguicides.

I l'OTRI, la Oficina de Transferència de Resultats d'Investigació, que anomenava, fonamentalment realitza la tasca de recepció de visites i d'atendre totes les consultes que des del sector arriben per a la possibilitat de canalitzar informació, formació i sobretot solucions tècniques per a cada problema que puga tindre el sector.

Un altre aspecte important de l'OTRI és la capacitat que té de desenrotllar programes informàtics, especialment els programes dedicats a la fertilització dels diferents cultius, tot allò relacionat amb els llibres de camp i amb els protocols d'actuació, i per descomptat allò relacionat amb els registres oficials de productes autoritzats, que és fonamentalment important per a l'exportació a determinats mercats, aixina com per al reconeixement per l'Oficina Espanyola de Varietats Vegetals i l'Oficina Europea de Varietats Vegetals.

Quant a este treball que s'està fent en este moment i que suposa una evolució al llarg de tota la història de l'IVIA ha tingut alguns resultats que per descomptat s'han tractat de transferir al sector amb resultats desiguals.
Alguns resultats -podríem dir- rellevants són 15 patents industrials, de què sembla que no hi ha retorn econòmic, i 18 registres de noves varietats de cítrics, 8 registres de noves varietats de fruiters i 3 registres de noves varietats d'arròs que han tingut un retorn també -per centrar-me en l'any 2011- de 106.
000 euros per a l'institut.

Continuant o avançant en esta evolució o en este treball que ve fent l'IVIA adaptant-se de forma contínua a les situacions, no sols econòmiques sinó també de sector i de la pròpia dinàmica de l'activitat investigadora, s'ha realitzat un procés de reflexió estratègica sobre el centre, sobre la seua activitat i sobre el camí que ha d'abordar-se per a esta activitat.
En este procés de reflexió han participat els sectors agraris i alimentaris de la comunitat, aixina como el personal investigador, el personal de transferència de tecnologia, i el personal de servicis de suport del mateix centre.

Tractem de definir en l'escenari actual quina és l'activitat real que ha d'efectuar l'IVIA i en quina estructura ha d'abordar-la.
L'Institut Valencià d'Investigacions Agràries -i és fruit d'esta reflexió- té com a missió investigar per a ser líder en la generació de coneixement científic en les qüestions de rellevància en l'àmbit agrari, i desenrotllar i transferir innovacions tecnològiques que milloren la qualitat, la seguritat i la competitivitat del sector agroalimentari de la Comunitat Valenciana.
Per això, ha de ser un centre de referència en investigació agrària orientada, impulsor del desenrotllament tecnològic i l'experimentació, i dinàmic en la transferència de resultats al sector agroalimentari.

En este escenari, l'IVIA ha d'enfocar la seua activitat cap a àrees d'investigació competitiva, orientant la seua activitat a les demandes sectorials, atenent les necessitats i polítiques de l'administració agrària de La Generalitat, retenint el coneixement a través del desenrotllament professional i millorant la comunicació amb l'exterior.

Estos objectius de caràcter general s'han de concretar en un increment de la captació de recursos financers de caràcter competitiu, dels resultats científics i tecnològics derivats de la seua activitat, dels contractes i convenis amb el sector i amb la pròpia Generalitat, i de la transferència i servicis prestats al dit sector de la Comunitat Valenciana.

Per a aconseguir este objectiu és imprescindible racionalitzar l'estructura organitzativa del centre per a garantir els principis d'eficàcia i d'eficiència, tant en la investigació com en l'assignació i disponibilitat de recursos.
En este objectiu es considera imprescindible treballar una estructura organitzativa, aixina com redefinir les línies estratègiques que estan treballant-se -com dia- d'una forma contínua i evolucionant no sols adaptant-se al propi sector, a la situació econòmica, sinó sobretot a la pròpia activitat dinàmica de l'activitat investigadora, dia que hem de seguir redefinint estes línies estratègiques atenent els següents criteris: és clar i és una aposta decidida i ferma que l'IVIA ha de tindre, ha de desenrotllar una activitat investigadora líder i una activitat de transferència de resultats eficient en aquells àmbits que s'establixca en este procés de reflexió estratègica que estem desenrotllant.

Per això, en relació amb material vegetal i els resultats fins ara d'este treball marquen que se tractaria de potenciar l'obtenció, registre i transferència de nou material vegetal de tots els cultius hortofructícoles, establiment de procediments d'explotació de material vegetal i patents, manteniment de bancs de germoplasma, i la importació i establiment de processos de quarantena per al material vegetal.

En relació a les tècniques de cultiu i fertilització, estudi de tècniques de cultiu i comportament agronòmic de les noves varietats obtingudes en l'IVIA, tant en els camps experimentals propis com els que se treballen en col·laboració amb el servici de desenrotllament tecnològic i en els camps experimentals que estan conveniats fora de la pròpia institució.
Estudi i col·laboració per a determinar les necessitats d'aigua i de fertilitzants de nous cultius i la transferència de tecnologia en tècniques de cultiu i factors fisiològics per a la producció.
Mecanització, transferència de tecnologia per a la mecanització i desenrotllament de maquinària de cultiu per a l'aplicació de tractaments fitosanitaris, transferència de tecnologia i col·laboració amb el sector per a desenrotllar equips en magatzem de fruites, i desenrotllament d'estudis econòmics de costos de producció.

En relació a protecció vegetal, desenrotllament i transferència de mètodes ràpids de detecció de malalties, manteniment dels sistemes de certificació de material vegetal en cítrics i desenrotllament d'este tipus de sistemes per a altres fruiters, i control de plagues i desenrotllament de mètodes de lluita biològica.

En relació a tecnologia postcollita, se centraríem en la transferència i col·laboració en el sector de tecnologia de postcollita per al control de malalties i per a la tecnologia de conservació.
En relació a l'agricultura sostenible, se pretén incrementar els estudis o avançar en els estudis i en la transferència d'este concepte i del de l'agricultura ecològica al sector productiu, gestió dels fangs de depuradora i altres residus orgànics en agricultura.

Quant als servicis de suport a la investigació i als laboratoris de diagnòstic, mantindre les activitats de laboratori de referència en col·laboració amb el ministeri d'agricultura -com dia abans- per a la detecció de virus, viroides i citoplasmes d'espècies llenyoses i convenis de col·laboració entre l'IVIA i els diferents sectors agroalimentaris i ramaders de la nostra comunitat, dels ministeris i de la Unió Europea.
Quant al relacionat amb la transferència tecnològica, mantenint l'estructura del servici de transferència de tecnologia, desenrotllar programes d'experimentació pròpia, col·laborar amb els programes d'experimentació dels camps d'assajos de les cooperatives, i per descomptat dels projectes d'R+D+I, impulsats per la mateixa conselleria, assegurar els cursos de formació i les jornades tècniques i assessorar de forma directa els llauradors en estes matèries, com són el reg i la fertilització, que són les més demandades fins al moment.

Quant a l'OTRI, mantindre i atendre les visites i consultes, mantindre i actualitzar contínuament els programes informatius desenrotllats i mantindre la unitat d'examen tècnic d'identificació varietal.

Com dia abans, és un procés que no sols és una evolució contínua, sinó que és un procés obert i en què els representants del personal s'han compromés a col·laborar amb les necessitats futures de l'immediat futur.
L'IVIA sempre ha segut un centre de referència i d'elevat prestigi en l'àmbit de la investigació agrària.
De cara a este futur immediat que estem dissenyant, que estem definint, s'ha de mantindre esta situació, a fi -com dia abans- de ser excel·lents en les línies d'investigació definides i prioritzades pel propi sector.
I això suposa mantindre un alt nivell d'activitat investigadora, ser eficients en la transferència de resultats de les dites línies, assegurant resultats d'èxit per al teixit productiu, i açò mos assegurarà la captació de fons tant nacionals com europeus o de qualsevol altre caràcter, i mos assegurarà la capacitat de conveniar amb el sector empresarial i cooperatiu, conveniar amb una dotació econòmica que s'ajuste a la realitat dels costos o als beneficis obtinguts per a les empreses pel motiu d'estos convenis.

Per al manteniment d'estes línies d'actuació és necessari continuar treballant junt al sector -como dia-, als propis representants del centre, com al consell rector, en un programa que ja està marcat, que és un llistat de projectes bàsics i una nova estructura de personal, mantenint per descomptat i en paral·lel un programa de tecnòlegs i de personal de transferència d'experimentació i de formació que permeta que eixos projectes bàsics se puguen traduir -com dia abans- en resultats d'èxit per al sector.

Donada l'evolució, no sols de l'activitat econòmica sinó també de l'activitat investigadora, es pot assegurar la dificultat de trobar un camí, que no serà un camí fàcil.
Però no tinc cap dubte que mantenint els nivells pressupostaris, com fins ara, que mantenint l'aposta ferma per la investigació i els seus resultats com a un factor crític per a la competitivitat del sector, sense dubte trobarem el camí adequat per a resoldre els principals problemes plantejats, en els dos sentits, en el de l'estructura de personal i en les línies que s'han d'abordar i que seran essencials en els pròxims quatre o cinc anys.

L'IVIA està fent un gran esforç en els últims anys, al llarg de tota la seua història, però en este moment amb una aposta molt important per a aconseguir investigadors jóvens procedents de determinats programes, i en fer una contractació pròpia d'investigació que permeta projectes d'investigació pròpia.
Considerem que és necessari potenciar esta tasca, que és necessari assegurar estes contractacions i tindre per al futur de l'IVIA, que depén fonamentalment -com dia- de la capacitat de definir eixes línies, d'avançar en eixa definició i d'avançar d'una forma seriosa i rigorosa i de l'estructura de personal investigador.
Però sense ningun dubte açò és possible, va a continuar siguent possible, perquè la història de l'IVIA se conta per una història d'èxit, per l'aposta d'este govern per la qualitat de la investigació, pel desenrotllament tecnològic, per la capacitat d'incorporar innovacions i de traslladar eixes innovacions al sector.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señora consellera.

Señorías, les tengo que comentar que, tras la intervención de la consellera, al terminar el debate de este punto, se dará lectura a una declaración institucional, consensuada por todos los grupos parlamentarios, sobre apoyo de funcionamiento y futuro del IVIA.

Seguimos.
Tiene la palabra…

El senyor Giner Giner:

Si lo considera su señoría, de paso podríamos aprobar el acta que se ha omitido…

El senyor vicepresident:

Sí, lo tenía pendiente para tratarlo una vez la consellera hubiera terminado su punto.
Muchas gracias, señor Giner.

Como el primer registro de entrada está por parte del Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra por diez minutos la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, me ha alegrado escuchar a la señora consellera.
Por cierto, muchas gracias por haber asistido a comparecer.
Me ha alegrado escuchar que evidentemente desde la conselleria se mantiene el criterio de que el IVIA es un centro de referencia, un centro de referencia, además, muy importante también fuera de las fronteras del País Valencià, a nivel del ámbito nacional y a nivel internacional en la investigación agraria, y que por supuesto es un recurso valiosísimo para el desarrollo y la innovación en diferentes sectores de la agricultura valenciana y española.
En eso, de hecho, estamos de acuerdo incluso todos los grupos parlamentarios de la cámara, y así se hará constar, tal y como ha dicho el presidente en una declaración institucional posterior de apoyo al Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias.

Sin embargo, yo creo que tenemos visiones distintas de qué forma se puede mantener el centro de referencia como centro de referencia tal, y cómo la conselleria pretende de alguna forma mantenerlo, que es empleando pues una serie de frases que a mí me han preocupado bastante.
Cuando ha dicho que se mantiene como centro de referencia, se ha dicho que se ha de hacer atendiendo a demandas sectoriales de carácter competitivo, y ha dicho también racionalizando la estructura del IVIA y la asignación de recursos al IVIA.

Por tanto, de alguna forma no quiero entender que lo que se está diciendo es que racionalizar la estructura es un eufemismo de adelgazar la estructura todavía más, cuando estamos asistiendo desde 1983 a una disminución del personal investigador funcionario del IVIA, con una estimación en 2013 que haría variar esa estructura, que hay que racionalizar, de 69 funcionarios que había en el 1983 a 31 que podemos estimar que quedarán en 2013.

Además podemos hablar de que hay más o menos unas 40 vacantes, que en 2013 quedarán sin amortizar.
Podemos hablar también de que no está existiendo una tasa de reposición, es decir, la gente que se jubila, se jubila y no da paso a ningún otro investigador en esa estructura que hay que racionalizar.
Y, por tanto, el IVIA, como es lógico, está perdiendo competitividad y está camino de desaparecer, como decíamos, como centro de investigación de excelencia.
Pero esto es algo…, quiero decir, de sentido común, y no es que lo diga Esquerra Unida, es que lo dice también el personal trabajador del centro, ya que, evidentemente, si hay un envejecimiento y una falta de renovación de la plantilla no podremos mantener ese grado de excelencia de ninguna forma.

Y este fenómeno, como decía, no se ha debido solamente a la situación económica actual, ya que se ha ido gestando durante mucho tiempo, y ya les he comentado, pues bueno, que esta disminución va desde 1983 hasta el 2013, pasando a disminuir más de la mitad el personal científico.
Y, por tanto, el actual sistema de gestión del personal impide la incorporación de jóvenes científicos que permitan mantener ese alto nivel de investigación del pasado.

Queríamos aquí, por eso, llamar a la consellera a comparecer para que habláramos sobre cuál va a ser ese futuro del instituto.
Porque creemos que la pérdida de esa competitividad, basada evidentemente en ese adelgazamiento de la estructura de personal, puede llevar a una desaparición del centro, ya no sólo como referencia, sino, evidentemente, ya con un trabajo de mínimos en cuanto a investigación y en cuanto a cubrir las necesidades de la agricultura valenciana.

Entendemos que en el mundo actual no se puede realizar investigación de alto nivel sin una fuerte especialización.
Para ello se necesita una gran masa crítica de personal, medios técnicos adecuados y además se ha de atender, tal y como dice o cómo explica el colectivo Investiga, que para formar a un nuevo científico se requiere al menos de seis años, tras la finalización de una carrera universitaria, y la dirección de investigadores con capacidad reconocida.

Por tanto, creemos que la mejor forma de atender y de mantener realmente al IVIA como un centro de referencia, y además que no es que atienda las demandas sectoriales de carácter competitivo, que es lo que ha dicho la señora consellera, sino que creemos que por lo que tiene que velar prioritariamente debe de ser por intentar solventar los problemas de la agricultura valenciana.
Y entendemos que atender demandas sectoriales de carácter competitivo puede llevarnos a equívocos o no, y que lo que queramos decir es que vamos a permitir que sean las empresas las que vengan sin ningún otro criterio que no sea el del interés económico de esas empresas o de esas entidades, el que lleve a trabajar en unas líneas de investigación concretas al personal del IVIA, que es además un personal público y aparte un personal de alta cualificación, y que creemos que debería de ir directamente…, dirigirse en esas líneas de investigación, deberían ir directamente, pues eso, a salvaguardar los intereses económicos, no de cualquier empresa o de cualquier sector empresarial, sino de nuestros agricultores, es decir, de los que supondría que hiciera la agricultura valenciana más competitiva y que no tuviera los problemas que acontecen ahora mismo al sector agrícola.

Por tanto, además, yo le voy a comentar, aparte de estos miedos que ya le he expresado y que, evidentemente, dejo a la señora consellera que ahora me explique si es tal y como yo lo he entendido o no, voy a pasar también a explicarle otra serie de cuestiones que son las que también están presentes en el día a día del trabajo del IVIA.
Le quería manifestar que hay una ausencia de informes del comité científico del IVIA.

El consejo científico, cuya composición, funciones y funcionamiento se describe en el capítulo III del Decreto 233/1991, debería reunirse una vez al año.
Y, bueno, y entre sus atribuciones, debería de ser la de establecer los fines y objetivos de las líneas de actuación del IVIA.
Pues bien, según tenemos entendido, durante bastantes años no se ha manifestado la presentación de informes o conclusiones de este comité científico.
Y cuando se han presentado líneas de investigación siempre han sido, no a instancias de este comité, sino a instancias del director, del propio director del IVIA.

Además, tenemos también que manifestar pues una ausencia de conclusiones del Plan estratégico del IVIA.
Esto, además, ya se remonta a, incluso, finales de 2008 en que una conocida empresa, que todos la conoceremos porque también emitió un informe que desconocemos para Radiotelevisión Valenciana, Price Waterhouse Coopers, hizo una especie de encuesta y quería emitir una serie de informes, bueno, y emitió de hecho un informe que aconsejaba acerca de las acciones que convendría emprender para reconvertir al sector.
Y de esta forma se dedicó de alguna forma a encuestar durante unos meses o durante unas semanas, lo desconozco, a diversos directivos, a diversos dirigentes agrarios valencianos, al margen, eso sí, de los responsables autonómicos.
Esto ya produjo en su momento una serie de críticas, porque se entendía que se debía también de encuestar a estas personas, pero el resultado a fin de cuentas es que no se tienen las conclusiones que emitió la citada empresa.
Así que creemos que este tipo de actuaciones que se supone que se realizan para mejorar la actividad y de la que luego no se presenta el informe de forma transparente, entendemos que también son preocupantes.

Por otra parte, hablar de que para mantener al IVIA como centro de referencia, pues a lo que no deberíamos de estar acostumbrados a ver cómo se cierran más edificios, porque, por ejemplo, el cierre del Servicio de Desarrollo Tecnológico del IVIA y la externalización de los cursos de aplicadores de plaguicidas.
Eso es algo que también está ocurriendo.
Ya se ha cerrado, como decía, el edificio del Servicio de Desarrollo Tecnológico y la estación experimental de Llutxent.
Y el motivo es económico.
El personal es reubicado, pero lo que ocurre es que con esto lo que se hace es certificar de alguna forma la defunción de un servicio de asesoramiento y formación al agricultor, tanto en la impartición de cursos y jornadas, como con demostraciones en el campo, que ahora pasará a desempeñarse por los propios investigadores del IVIA; que por otra parte lo que son los propios investigadores del IVIA, pues bueno, creemos que están para realizar otras tareas y no éstas.
Y además los cursos de formación pues ya están abiertos a la externalización, como demuestra la licitación que está abierta a concurso público ahora mismo.
Con lo cual tenemos también miedo de que dejen de ser gratuitos para el agricultor, por ejemplo, pues los cursos de formación para la obtención del carné de aplicador de plaguicidas.

Por otra parte, bueno, pues simplemente comentarle que sabemos que usted es consciente, evidentemente, como usted ha podido ya manifestarnos en su comparecencia, de todas las investigaciones en las que ha participado el IVIA y que además en esta misma comisión pues todos los diputados pudimos obtener una memoria del IVIA en la que pudimos observar todo el trabajo que habían realizado.

Por tanto, creemos que es muy importante que, si entendemos cuál es la importancia del IVIA, debemos de entender que lo que no podemos hablar de racionalizar la estructura cuando la estructura no es que esté racionalizada, es que está totalmente adelgazada y es insuficiente.

Ahora mismo, como le decía, hay más o menos cuarenta plazas vacantes.
Los becarios, los de la Ramón y Cajal, los becarios de las becas Ramón y Cajal, pero también de otras entidades que normalmente vienen del ministerio, no están saliendo a concurso las nuevas becas.
Ahora hablamos de diecisiete becarios que dentro de un año y dentro de dos, según la beca de la que estemos hablando…

El senyor vicepresident:

Sí, señoría, vaya terminando.

La senyora López Barceló:

.
.
.
-sí-, se van a ir a la calle y no sabemos si van a ser mantenidos como trabajadores ya funcionarios, tal y como se les prometió en la Ramón y Cajal cuando se les dio la oportunidad de la beca.

Por tanto, creemos que estas preguntas es muy importante que usted nos las conteste, y esperaremos al turno de réplica para realizar otras.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Saludar també els membres de l'IVIA que hui ens acompanyen.
I, com no, senyora consellera, benvinguda a esta comissió.

Hui sincerament jo crec que anem a poder felicitar-nos tots perquè jo crec que el consens i el diàleg estarà a l'ordre del dia quan llegim la declaració institucional.
I el que pretenem els quatre grups ací hui presents és trobar solucions per a donar un impuls a l'IVIA, i més concretament al que és la investigació en matèria agrària, que en esta comunitat sempre ha estat un referent fora i dins.

Vosté acaba de fer, senyora consellera, una exposició exhaustiva de tot el treball que l'IVIA està fent.
Per tant, jo crec que me centraré més en com ho està fent, o, millor dit, amb quins mitjans humans i econòmics.

En la compareixença sol·licitada pel Grup Socialista li demanava, senyora consellera, una explicació sobre el plans de futur del Consell respecte a l'Institut d'Investigació Agrària, i l'he escoltada amb molta atenció hui ací, i la veritat és que crec que vosté ha vingut amb bona voluntat a explicar tot el que està fent.

No tinc cap dubte que està fent-se amb esforç, vista la situació econòmica que patim, però, sincerament, senyora consellera, desitge que done un pas més enllà i actue de forma més contundent, perquè en estos moments anem a perdre tota una generació de joves investigadors que necessiten d'un impuls econòmic clar per part de l'administració; i crec que no està fent-se o, tal vegada, no està fent-se tan bé com tocaria, senyora consellera.

Puc entendre que la congelació pressupostària que patix la seua conselleria siga la causa que tota una generació de joves investigadors estiga en l'atur sense horitzó.
Però això, sincerament, senyora consellera, el que debilita és a l'IVIA, a un centre que en estos moments crec que es veu ningunejat, i en el qual es respira un cert malestar en veure com poc a poc van perdent prestigi, van perdent el que tant els ha costat guanyar, eixa excel·lència que vosté ha repetit diverses vegades en la seua intervenció, investigació agrària, de la qual ara, concretament en estos moments, no podem fer gala.

Miren, senyories, el pressupost 2010, una retallada del 9,6%.
En l'any 2011, tant sols 39 milions per a l'IVIA.
I en l'any 2012, curiosament, sí que hi ha una pujada del 4%.
Però com les retallades en estos últims anys han sigut de tal magnitud, doncs no soluciona la debilitat en la qual es troba l'institut, que ha passat de ser -ja ho he dit abans- un referent internacional a un simple centre d'investigació que tan sols disposarà de 20 milions per a investigació en l'any 2012, i d'una plantilla de 31 investigadors funcionaris, entre titulats superiors i titulats de grau mitjà.

Senyora consellera, esta situació té conseqüències que crec que no ens agraden a ningú.
I és que el fet de no tindre, com dia, ben dotat ni econòmicament ni de professionals investigadors suficients com hem tingut fins fa poc, doncs s'eliminen les possibilitats de recuperació o d'avanç del sector agrari.

I vosté, com a màxima responsable, sap que el sector agrari no pot permetre, si vol ser competitiu, una reducció en investigació, desenvolupament i innovació.

Per tant, senyora consellera, hem de continuar defensant l'IVIA i eixe camí l'hem encetat hui, en esta comissió, crec que tots els grups polítics.
Vosté també, senyora consellera, ha de tindre la capacitat d'adquirir compromisos econòmics, si no ara, sí ens els propers pressupostos, perquè l'IVIA puga continuar investigant i experimentant.

S'ha de finançar millor i més l'IVIA, perquè en temps d'ajust sempre pareix que la ciència siga la primera víctima, i clar nosaltres, els valencians, fins fa poc podíem presumir d'un centre d'investigació agrària que ha estat l'enveja d'altres comunitats.
I això ha de continuar així, senyora consellera.
També és un prestigi per a vosté, per a la seua conselleria.

Per tant, insistir que vosté que pot influir en la millora del finançament de l'IVIA tinga a bé fer-ho.
Vosté té la capacitat per a reclamar que es cobrisquen les vacants, perquè estan sense cobrir des de fa molts anys.
I ahí no està passant res i ha de passar alguna cosa.

I acabe, senyora consellera, dient-li que confie plenament, després d'haver-la escoltat, en vosté.
I igual que en la seua intervenció vosté ha posat en valor en molts dels punts del treball que està fent l'IVIA, m'agradaria, si no és massa demanar, veure en un futur pròxim un canvi en què ha estat estos últims anys la política del Consell en matèria d'inversió en investigació, i més concretament la que s'ha portat des de la seua conselleria, ja que en els temps que corren invertir en investigació és treball i formació per al nostres jóvens, però també potenciar el sector agroalimentari, contribuint així a millorar el seu accés als mercats actuals com potencials.
Perquè fa moltíssima falta obrir portes i no tancar-ne.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por el Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Seré breu, perquè jo crec que s'ha dit pràcticament el que calia al respecte.

Però sí que vull fer algunes apreciacions, consellera.
En primer lloc, no ens ha de convéncer, i ho dic en pla positiu, del que és l'important treballant que des de l'IVIA s'està fent quant a una investigació necessària per a tota l'agricultura valenciana.
En eixe aspecte estem d'acord amb el que ha dit.
I, és clar, en la memòria es veu tots els treballs que han fet i no anem a entrar en nivells tampoc d'algun altre aspecte, perquè el que és el valor científic està per damunt i claríssima la seua consideració.

L'altra cosa és com veem que està evolucionant, que és el guió que avui hem repetit ací.
I mire, i això és important, importantíssim, en la situació actual més important que mai, no només per problemes específics de l'agricultura valenciana que seguim tenint, sinó per també el que és la consideració de la situació econòmica global del món, i particularment la que tenim en este moment.

En este moment, l'agricultura està sotmesa al procés de globalització més dur que hi ha i amb la competència més dura que hi ha.
I això ens porta que tenim de fer competitius els nostres productes o bé mitjançant la reducció de costos, la qual cosa per a nosaltres és molt difícil per a equilibrar-nos amb països del tercer món, simplement per les situacions, les diferents situacions socials que vivim i els costos socials que té el treball; o, per l'altra, la tenim de fer rendible mitjançant el que són les aplicacions resultants de la investigació.

Per tant, en este moment, a partir del procés de globalització, que és evident, i més encara, en el moment de crisi econòmica que nosaltres estem vivint, que afecta sobretot als països desenvolupats, la nostra competitivitat està molt reduïda.
I, per tant, és bàsic i essencial poder seguir amb el procés d'investigació que se fa i les aplicacions posteriors, que és el més important, lògicament.

I ahí ve la pregunta.
Jo dubte que l'IVIA puga seguir fent el treball en la situació del personal que té.
No parlem per nosaltres mateixos, la senyora López ho ha citat.
És el col·lectiu que investiga el que està realment preocupat, i nosaltres transmetem també la seua preocupació (inintel·ligible) .
.
.
Per què?
Per la reducció progressiva del personal d'investigació que tenen allí, la no renovació.
.
.
I això, la pregunta és: per què, per què estem ahí, per què estem ahí?
És per l'estalvi, és pel retall?
Jo crec que no.

Perquè abans es citava que tenim 20 o 21 milions, 21,4 crec que era el que tenia el pressupost d'este any d'investigació des de l'IVIA, però també és veritat que fa un temps s'ha fet una reducció de 757.
000 euros, amb una minoració dels seus.
.
.
Per tant, bé, estem encara minorant el que és l'impost que té.

I, per una altra part, hi han certes desviacions fora, com, per exemple.
.
.
Bé, si l'IVIA està necessitat, per una part, de tots els fons.
.
.
, de més fons dels que té, en este moment seguim encara mantenint, per exemple, el conveni del centre d'investigació pesquera amb la Universitat Catòlica de València, que són 990.
000 euros els que de moment té este per a les seues investigacions en combinació amb l'IVIA, però que se podrien fer des de dins l'IVIA i estos diners (inintel·ligible) .
.
.
ahí.

Per tant, esta és la situació.
Li reitere els tres punts que li he dit.
Primer, la confiança en el funcionament que ha tingut fins ara en l'IVIA.
Efectivament, totalment d'acord i totalment el nostre reconeixement.
Segon, la necessitat de seguir en la mateixa línia, doncs no diria.
En este moment, és més evident la necessitat de potenciació del que és la investigació.
I tercera, els nostres dubtes que això puga seguir endavant.

Per tant, mantenir eixa.
.
.
Vosté ho ha dit: «Volem mantindre l'excel·lència en l'alt nivell d'activitat d'investigadora i assegurar l'èxit perquè això ens assegurara la capacitat per a obtenir nous fons.
» Doncs reduint el fons propis, jo no crec que això siga massa fàcil d'aconseguir, sobretot perquè va a necessitar personal, com han dit abans, especialitzat, personal que sàpiga molt bé el treball que té entre mans.
I això no s'aconseguix disminuint, sinó augmentant-lo.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera, vaja per davant també la gratitud per la seua presència esta vesprada en el si de la comissió d'agricultura, en este compareixença.
Aprofite també per a saludar, en nom del meu grup, als membres de l'IVIA ací presents.

Senyora consellera, ha fet vosté, en la seua intervenció, una llarga història en què ha emmarcat no a soles els aspectes històrics de l'IVIA, sinó també ha emmarcat jurídica i funcionalment l'IVIA.

I ha fet vosté -com ja s'ha dit ací, i jo vull reiterar- una exhaustiva però a la vegada didàctica i aclaridora exposició referint-se, entre altres aspectes, al pla de treball, als objectius que es pretenen aconseguir i les línies estratègiques marcades per a la consecució dels esmentats objectius en investigació en matèria vegetal, en investigació en producció vegetal i en investigació en sanitat vegetal, com vosté molt bé ha explicat.
A açò cal afegir les tecnologies de postcollita, tecnologies mediambientals, producció i sanitat animal, que vosté ha anat detallant en la seua intervenció.
I molt particularment, la transferència de tecnologia agrària, camp no manco important, per suposar la experimentació, divulgació i la formació.

Ací hi ha hagut un denominador comú que a mi, en nom del meu grup, m'agradaria remarcar.
Jo crec que al llarg de les distintes intervencions, i és també la posició del meu grup, hi ha hagut un clar reconeixement a la tasca tan substancial que porta a cap l'IVIA i que s'ha materialitzat, s'ha evidenciat, s'ha plasmat d'una manera molt més clara a l'escoltar la seua intervenció.

De tot eixe enorme treball, importantíssim treball, reconegut treball a tots els nivells de l'IVIA, està clar que hi ha hagut diagnòstic compartit per tots respecte a l'activitat de l'IVIA i a la seua alta valoració.
I al meu grup no li cap ningun dubte -i ho vull ressenyar hui ací- del seu compromís personal, senyora consellera, i del govern a què pertany, en obrir nous camins.
.
.
, en seguir garantit la millor institució investigadora, el referent que sempre ha segut, que ho seguisca sent en el futur.
I des d'eixe convenciment, hem escoltat la seua exposició, de la qual ens sentim especialment satisfets.

Ha fet vosté referència a l'oficina de transferència de resultats d'investigació.
I jo vullguera felicitar-la singularment per l'èxit dels resultats transferits de 2008 a 2011.
Ho dic i faig eixa referència, perquè, home!
, eixe és un diagnòstic molt objectiu.
És una cosa que ahí està.
Les xifres parlen per si mateix i no cal majors interpretacions.
De cara al futur, puguem fer els plantejaments que es vullguen, però ahí tinguem un diagnòstic numèric exempt de qualsevol tipus de valoració negativa.

Per tant, senyora consellera, el meu grup es congratula per la seua inequívoca aposta.
.
.
Perquè és que estem parlant dels últims anys, vosté ha capitanejat la conselleria i ahí estan els resultats.
I per això, el meu grup -insistisc- es congratula per la seua inequívoca posta per tal de mantindre el lideratge de l'IVIA i per fer d'ell un centre de referència, seguir mantenint eixe centre de referència, que seguix considerant-se com a tal centre de referència.

Per a fer possible eixe centre de referència, és evident que si cal mirar al futur, cal mirar al futur amb coneixement, amb sensatesa, amb plantejaments que facen possible no ja la viabilitat i el manteniment, sinó, si cal, l'increment de l'activitat que es desenrotlla, que eixa activitat per a tindre garanties de futur té de ser una activitat competitiva.
I això és una cosa fonamental en què jo crec que, raonablement, tots estarem d'acord.

Cal, per tant, lluitar per una cosa que vosté ha remarcat en la seua intervenció, i jo crec que és molt important, per l'eficàcia i l'eficiència en totes les tasques.

I ha fet una clara definició dels objectius en les activitats d'investigació que el meu grup, com no pot ser d'altra manera, compartix, recolza i considera fonamental.

Per tot això, senyor president, senyora consellera, en nom del meu grup, la felicitació i la sincera gratitud.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señora consellera, cuando usted quiera, tiene todo el tiempo que desee para responder.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyories.

Vaig a tractar de contestar, com és habitual en les nostres compareixences o en la relació que tenim amb vostés, alguns dels aspectes que han plantejat, que me pareixen rellevants.

Però abans, si me permeten, m'agradaria fer una xicoteta resposta de conjunt.

El primer, és clar, agrair-los a vostés.
.
.
És per a mi un plaer estar hui ací.
Jo crec que parlar de l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries sempre és parlar de futur i és parlar, com he dit abans, d'un factor crític per a la competitivitat del nostre sector.

Per tant, jo crec que és important que m'hagen donat l'ocasió d'estar hui ací i de poder respondre o, com dia la senyora Crespo, consensuar polítiques, que no crec que tinga ninguna dificultat, per al futur d'una institució com és l'IVIA.

Però començaré dient que no tinc ningun dubte de quin és el futur de l'IVIA.
No se pot tindre dubte sobre quin és el futur de l'IVIA.
El que sí que podrem és treballar.
.
.
, quina és l'estructura més adequada per a abordar eixe futur, però sobre el futur i sobre l'excel·lència d'eixe futur, ningun dubte.

Jo, en els aspectes generals.
.
.
Bé, és clar, saludar el personal de l'IVIA que també mos acompanyen hui ací.
I demanar-li al president i als senyors portaveus, no sé de qui depén, que.
.
.
no sé en quin moment se fa la declaració de recolzament institucional, però si se poguera fer després d'esta compareixença perquè jo poguera (inintel·ligible) .
.
.

El senyor vicepresident:

(Inintel·ligible) .
.
.
señora consellera.
Si usted desea, estará presente en la (inintel·ligible) .
.
.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Val.
Perquè puga estar present, perquè, sense cap dubte, se tracta precisament d'això.
I a més, cerc que és dia adequat, un dia en què tots estem parlant de l'IVIA.

En relació als aspectes generals, és de veres que estem vivint una situació pressupostària, una situació econòmica i una situació del teixit productiu que dóna suport al mateix institut i a esta conselleria molt complicat i molt difícil, com la de tots els sectors productius i tota la societat en general.

Per tant, jo no crec que se puga obviar esta situació quan se fa l'anàlisi de la situació no a soles pressupostària i econòmica, sinó també realment quan se parla de quin és el camí més adequat -que no fàcil-, però el més adequat per a l'IVIA.

Els pressupostos d'esta conselleria -i ahí deixen-me dir-los que ja ho hem discutit ací en altres ocasions, però ho vullc ficar de manifest una volta més-, els pressupostos d'esta conselleria tenen dos eixos fonamentals en els quals se fa un esforç extraordinari -i se fa un esforç extraordinari, bé, per part de tots-, que són la línia pressupostaria dedicada a la investigació i a la transferència de tecnologia, investigació i tecnologia agrària concretament, el programa 542.
20, i el programa d'assegurances.

Mosatros hem dit ací moltes voltes -però, és clar, ho dic amb tota la convicció- són eixes dos polítiques de caràcter horitzontal a les quals no renunciem ni inclús en estos moments de tanta dificultat econòmica pressupostària, i no a soles no renunciem, sinó que mantenim amb el vigor que s'han mantingut fins este moment.
I probablement sigam de les poquetes administracions, probablement.
.
.
I se pot dir en este moment que ja estan pràcticament tots els pressupostos de totes les comunitats ja finalitzats, mosatros el férem en el moment que pertocava, abans que finalitzara l'anterior exercici.
Però ara que ja estan tots, podem dir que som de les poquetes comunitats que hem mantingut estes línies pressupostàries amb este vigor i amb esta persistència.

El programa que he citat.
.
.
-és clar, el d'assegurances, ho dic sempre, i ara no anem a entrar.
.
.
-, però el programa que hui mos afecta i que he citat manté un pressupost de 41,2 milions d'euros, que suposa un increment del 5,2% en relació a l'any anterior, i representa el 13% del pressupost total de la conselleria.

És un moment en què, com dia abans, les dificultats pressupostàries són importants i que la conselleria ha tingut unes restriccions importants; que, no obstant això, no s'han vist afectades a este programa que parla d'investigació i de tecnologia agrària, ahí, en dos capítols o en dos línies fonamentals, el destí IVIA, podríem dir-ho, per dir-ho directament, i tot allò relacionat en la lluita contra les plagues, en el manteniment de la sanitat vegetal i animal que, com saben, és l'altre element que nosaltres considerem crític i que està absolutament vinculat en eixa transferència de resultats des de l'IVIA fins al sector.
I no anem a ficar ara exemples.

Per tant, podem assegurar que l'aposta pel món de la investigació, igual que l'aposta pel món de l'assegurança, és una aposta clara, contundent, ferma, i que no sols la verbalitzem, sinó que a més la fem una realitat a través dels pressupostos.
I ahí estan eixes dos línies pressupostàries.

I me van a permetre que faça un altre comentari de caràcter general, abans d'entrar a contestar a alguns dels plantejaments que vostés han fet, en relació a la disponibilitat de fons.
Perquè estem parlant de línies pressupostàries dedicades a este concepte, que és el que, diguem, permet la competitivitat del sector, o almenys aixina ho creguem mosatros, i vostés també, perquè aixina ho han manifestat.
Però podríem parlar de disponibilitat de fons per a desenrotllar, per a dur endavant projectes d'investigació, que seria l'altre gran capítol que puga entrar dins de l'IVIA.
Perquè, efectivament, l'IVIA, com a tal transferència, ha disminuït els seus fons, però jo crec que no se pot esperar que estiguem tots estalviant i controlant el gasto i no se faça en un organisme també de l'administració pública, o en qualsevol empresa o en qualsevol entitat, com s'està fent.

Però no s'ha disminuït els fons dedicats a projectes d'investigació.
Perquè l'IVIA, com tots, hem de fer un esforç en controlar gasto, i n'hi ha gasto que no està directament relacionat amb els projectes d'investigació.
I per això la dada que jo volia donar-los és que el total de diners dedicats a projectes, estrictament projectes d'investigació, s'ha incrementat de 2007 a 2011 en un 25%.
I això són dades.

Podíem parlar del nombre de projectes que, efectivament, no s'ha incrementat, però sí la quantia i els fons per a cada un d'eixos projectes, passant, tenint uns fons totals en l'increment que els acabe de dir.

Per tant, jo crec que eixes són les dades reals, les dades objectives i les dades que parlen de quina és l'aposta d'esta administració.

Dia la senyora López que pareixia que podíem estar d'acord en la importància, o en la transcendència, o en la rellevància o inclús en l'excel·lència de l'institut, però que teníem diferents visions.
I jo crec que vosté mateixa ha donat la resposta quan parlava d'això.

I abans d'entrar a dir-li, perquè ha donat vosté mateixa la resposta, dir-li que no me deu d'haver entés o ha d'haver alguna confusió quan jo he parlat -i llig textualment, perquè a més ho he llegit, vaig a repetir-ho-, «en este escenari, l'IVIA ha d'enfocar la seua activitat cap a àrees d'investigació competitiva».
Estem parlant d'investigació competitiva.
No hem parlat d'altre tipus de coses.
Però, és més, quan hem parlat de racionalitzar, no ha parlat de racionalitzar el personal ni l'estructura del personal, ha parlat de racionalitzar l'estructura organitzativa.
No ha dit en ningun moment racionalitzar l'estructura de personal.
L'estructura organitzativa.

I bé, jo crec que pensar que un institut, una entitat, qualsevol institució va a ser absolutament inamovible, no sols en els projectes d'investigació, sinó també en l'estructura que els dóna suport, és inviable.
Però, com dia abans, és inviable des del punt de vista econòmic, és inviable des del punt de vista pressupostari, però el que és més seriós, és inviable des del punt de vista de l'activitat investigadora.
És que u no pot pensar que l'activitat investigadora s'ha de mantindre inalterable al llarg de tots els anys.
I jo crec que els resultats d'èxit s'adquirixen precisament en eixa capacitat d'abordar noves línies d'investigació i d'abordar noves problemàtiques.

Però també crec que s'ha confós.
Quan ha parlat d'investigació competitiva i vosté ho ha relacionat en beneficis del sector o en alguna.
.
.
Crec que no ha entés un punt, que a més vaig a llegir també, perquè és que ha sigut claríssim.
Quan he estat parlant del futur, del futur immediat, i que creia que havíem de passar per ser excel·lents en les línies d'investigació definides i prioritzades, en ser eficients en la transferència, i açò mos assegurarà -he llegit algunes coses-, i d'entre elles he dit, convenis de col·laboració amb el sector tan empresarial com cooperatiu, convenis amb dotació econòmica que s'ajuste a la realitat dels costos o als beneficis obtinguts.
Jo crec que això dissiparia qualsevol dubte en relació a què m'estic referint quan parle d'investigació, i d'investigació competitiva i d'investigació orientada o no al sector.
Hi haurà alguna que haurà de ser orientada, hi haurà altra que no ho haurà de ser.
Però, sense dubte, he dit claríssimament com ha de ser eixa transferència al sector.

Per tant, crec que no cap ningun dubte, si tenia alguna por en relació al que he manifestat, en les meues paraules inicials ja se dissipava exactament eixe dubte.

Però, anant al tema que jo pense que vosté ha contestat a la pregunta, quan dia que teníem visions diferents.
Efectivament, tenim visions diferents.
Mosatros el que creguem, jo sense dubte ho pense amb molta convicció, és que l'institut ha de tindre unes línies d'investigació definides, i definides no sols pels investigadors, ni pel personal ni tan sols per la mateixa Generalitat, sinó en col·laboració amb tot el sector, i per això s'ha fet eixe important treball de reflexió estratègica, sinó que a més ha de tindre.
.
.
eixe suport de personal ha d'estar també adaptat a la possibilitat de canviar i de redefinir contínuament i d'evolucionar contínuament.

En eixe sentit també tranquil·litzar-los dient-los que, efectivament, i bé, i vosté ho ha dit, el problema era que no se cobrien vacants i que això estava fent disminuir el personal investigador.
Jo crec que vosté ha confós personal investigador amb personal funcionari investigador, que són dos conceptes paral·lels, que incidisc que són personal d'alta capacitat investigadora, però que uns són funcionaris i els altres no.
I mosatros, jo personalment li dia que, amb prou convicció, crec que el més important és tindre una estructura de personal que permeta mantindre l'activitat investigadora, però que sobretot tinga la capacitat d'adaptar-se a les línies que en cada moment se vagen redefinint i vagen orientant eixa capacitat investigadora.

Per això, dir-li que podíem.
.
.
, abans hem parlar de fites en anys, i no crec que siga.
.
.
, en fi, és una dada, jo crec que és rellevant, encara que en açò no vull dir més enllà del que vaig a dir.

En 1984 l'estructura de personal, efectivament, els investigadors doctores, titulados superiores, titulados medios, es toda una estructura, algunos de plantilla i altres contractats per a projectes o per a suport tècnic.
En 1984, quan se van fer les transferències, hi havia en l'institut un total de 147 persones treballant.
En 1992, després de la llei de conversió en organisme autònom, hi havia 167 persones, i en este moment n'hi ha 340 persones.
Però no vaig a fer trampa en les dades.
Entre l'últim període, 1992 i ara, s'ha incorporat a l'institut el Servei de Transferència Tecnològica o un grup important d'eixe servici.
Aixina i tot, contemplant eixa part tan important de personal, i que jo crec haurà afegit valor a les activitats del mateix institut, el personal que treballa allí, que és diferent del personal de plantilla funcionari, s'ha incrementat en un 27,3%.
Jo crec que això parla d'una voluntat de tindre personal que puga donar suport a tots els projecte que l'institut du endavant i ha de continuar duent.

Però (pausa).
.
.
Volia dir-li estes mateixes dades sols referides al personal investigador, que crec que és rellevant i.
.
.
Bé, havia.
.
.

Sols parlant de personal investigador, perquè, ja li dic, que quan li he donat l'altra dada no vull dir més que exactament el que he dit.
Perquè en un institut com este, a més de personal investigador, n'hi ha molt de personal de suport.
I estant d'acord que hi ha hagut una disminució en els últims anys, hi va haver una fita molt important, al voltant de 2004, que hi va haver un increment de la contractació externa molt important, però en este moment hi ha 79 investigadors contractats, que és un nombre d'investigadors per dalt de la mitjana habitual d'investigadors en l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.

Per tant, jo entenc la preocupació en relació a l'estructura funcionarial, però jo crec que és diferent parlar d'estructura funcionarial que de personal amb capacitat investigadora per a dur endavant el treball d'investigació.
Per això no m'agradaria que se confongueren eixos termes.

En relació als comentaris de la senyora Crespo, vertaderament jo estic d'acord amb vosté que podem arribar a fer un plantejament comú i a assentar-se i parlar de l'estructura de l'IVIA.

Ja li he comentat en relació als pressupostos i al personal quina és la realitat, i dir-li que creguem que és absolutament necessari i fonamental l'evolució de l'institut, l'evolució per anar a millor, l'evolució per donar resposta vertaderament als problemes i a la problemàtica del sector.
Un sector que requerix del coneixement i que requerix de la innovació que allí se gestione i se genere.
Però que sols serà possible si l'institut, efectivament, té eixa capacitat d'adaptar-se, i té eixa capacitat de sentir també el sector i de sentir també a tot el teixit productiu.

I, senyor Pañella, jo crec que vosté ha fet un comentari en relació a la confiança de l'IVIA que compartisc plenament.
Uns comentaris en relació als processos de globalització actual que estan forçant molt tots els sectors productius, i sense dubte, d'entre ells, el sector agroalimentari, i d'entre ells, el sector agrari.
I vosté mateixa ha ficat l'accent o ha ficat molt d'èmfasi quan ha parlat de la necessitat de la investigació i de l'aplicació d'eixos resultats d'investigació.

Bé, és que compartim exactament eixe objectiu.
No sols compartim eixe objectiu, sinó que creguem que perquè eixe objectiu siga una realitat, l'institut ha d'estar redissenyant-se, i repensant-se i reinventant-se contínuament, i que eixa capacitat la dóna la capacitat de poder contractar i de tindre una estructura de contractació que permeta eixa adequació a nous projectes, a projectes que en cada moment puguen donar resposta i puguen donar solucions als sectors.

I ha anomenat, ja crec que en alguna altra ocasió havíem parlat d'açò, havia anomenat per què la investigació.
.
.
perquè era a través d'un conveni de col·laboració.
Dir-li que a mi me pareix tant important la investigació en pesca, com en el sector agrari, com en el sector ramader.
I que, per tant, s'ha de conveniar o s'ha de treballar, i és del que estem parlant en este moment, amb aquells investigadors que puguen aportar eixos coneixements i que puguen tindre eixa capacitat, on estiguen.
Encara que en general estan en l'institut, però altres voltes poden estar en la Universitat Politècnica, en la Facultat de Ciències del Mar de la Universitat Catòlica, en la Universitat de València o altres centres i en altres entitats.
I l'institut ha de tindre eixa capacitat de poder recórrer als millors, de poder recórrer a aquells que vertaderament puguen solucionar els problemes del sector, i sols recorrent als millors en cada moment podrà ser eixe institut excel·lent en la investigació i eficient en la transferència de resultats.
I parle, com dia vosté, eficient en la transferència de resultats.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señora consellera.

Por el Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, yo antes, señora consellera, la había entendido bien, y precisamente lo que le quería decir era que no entendía lo que quería decir con «racionalizar la estructura.
En ningún momento quiero decir que no entienda que evidentemente en un equipo investigador y en un centro de investigación, como puede ser el IVIA, evidentemente se tiene que innovar, y precisamente lo que se tiene que ir es a mejorar la capacidad de especialización del IVIA, la capacidad de innovación, porque si no, de esa forma no se está realizando bien la tarea investigadora, por lo cual en eso estamos de acuerdo.

En lo que no estamos de acuerdo es en que sigo sin entender por qué… Bueno, evidentemente entiendo por qué hace usted la diferenciación.
Yo, cuando le he hablado de la evolución del personal investigador -es cierto- le hablaba del personal investigador funcionario en el IVIA, y lamento no haber hecho la apreciación.
Al leer no lo he comentado, pero en ningún momento he querido manipular ningún dato, sino hacer una apreciación real, que es que se ha pasado, y además se lo digo con detalle, en el 1983 era del 69 pero en el 1988 fue del 72, y es desde el 1988 hasta el 2013 cuando se pasa de 72 trabajadores a 31.
Por tanto, trabajadores, personal investigador funcionario en el IVIA.
¿Por qué le hago esa apreciación?
Pues porque precisamente el personal investigador funcionario, si está reduciéndose, lo que hace es que al final de alguna forma lo que es ese personal estable y ese personal que tiene una antigüedad y un conocimiento de lo que el Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias realiza y, por tanto, una especialización, porque sin tiempo tampoco hay especialización, y para que un investigador se pueda especializar y pueda todavía desarrollar mejor su trabajo, necesita también un mantenimiento en el tiempo y una estabilidad, y eso es algo que evidentemente -y usted sabe perfectamente- un funcionario lo puede dar, y más un funcionario que en este caso en mayor número de los que estamos hablando son del grupo A evidentemente, que serían los investigadores especializados.

Bien.
Yo le hablo de que eso es una preocupación, y es una preocupación, porque si usted me habla de que los investigadores funcionarios se van a reducir, no va a haber tasa de reposición, porque no sabemos cuándo van a haber oposiciones.
Evidentemente ahora hablar de oposiciones en La Generalitat es como -no sé- hablar de una utopía que ahora mismo no se va a dar.
Evidentemente nos preocupa que, por ejemplo, en el departamento de economía se haya jubilado un funcionario que era el que hacía estudios económicos y que ahora mismo no sabemos cómo se va a reponer esa persona, y por tanto su línea de investigación desgraciadamente, al haberse jubilado, parece que lo de los equipos de investigación en la realidad no son tales, porque puede morir esa línea de investigación, la del departamento económico, por ejemplo.

Es de ese tipo de preocupaciones de las que le hablamos, y evidentemente creemos que en un instituto, como el Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias, el personal funcionario investigador es una parte fundamental y un eje vertebrador para que puedan haber líneas de investigación consolidadas, porque aparte de que se innove eso no quiere decir que abandonemos líneas de investigación, sino que se van matizando y van cambiando lo que son los objetivos en cada línea de investigación, pero siguiendo evidentemente un criterio objetivo y coherente.

Por eso, además, también le decíamos que el consejo rector del IVIA -y esto es una petición también de los trabajadores-, asesorado por el consejo científico, debe hacer públicos los objetivos de política científica e innovación tecnológica, definiendo las líneas de trabajo consensuadas tanto con el personal de investigación e independientes de los avatares políticos que puedan producirse, porque evidentemente el instituto debe estar para cubrir las necesidades y los problemas de la agricultura valenciana y no de algún modo para que pueda estar cambiando de línea de investigación -entiéndame- de forma incoherente, según los intereses económicos de -puede ser- un sector agrícola valenciano, etcétera, sino que debe tener una línea coherente que haya sido consensuada, y evidentemente eso el consejo rector del IVIA ya lo tiene en sus atribuciones y lo que debería de hacer es mostrar mayor transparencia, para que todos conozcamos los objetivos concretos.

Por otra parte, cuando le hablo de que va a haber contrataciones que al parecer es lo que me ha querido dejar ver, pues que de alguna forma no va a haber oposiciones, pero no va a disminuir el número de trabajadores, porque lo que va a haber es: se va a facilitar los contratos, evidentemente contratos temporales, y no quiero definir contrato temporal como contrato temporal, sino que quiero decir que no va a ser indefinido, ni va a ser un funcionariado, entendiendo ese déficit.
Por tanto, ¿cuáles van a ser los criterios, la selección y la promoción del personal investigador del IVIA que se realice?
Entonces entendemos que eso debe estar muy bien cerrado, utilizando criterios de excelencia científica claros, públicos y estables, que sean previos y similares a los de otros centros de investigación, tal y como establece la ley de la función pública valenciana.
Como le decía anteriormente, y ahora se me acaba el tiempo, también hablamos, por ejemplo de los becarios, esos becarios…

El senyor vicepresident:

Se le está acabando el tiempo, sí.

La senyora López Barceló:

…que han estado trabajando para el IVIA, que se suponía que después de esa beca post-doctoral iban a poder tener el afianzamiento en el centro y que ahora mismo están un poco en el aire.
Esas serían cuestiones que se quedan ya ahí, y que desgraciadamente no tengo más tiempo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Señora Crespo, cuando quiera.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, gràcies, senyor president, intentaré ser breu.

Jo sí que vullc agrair a la senyora consellera que haja arreplegat els suggeriments que li hem fet des del Grup Socialista per a millorar la situació actual de l'IVIA, i sobretot confiar que de nou les seues actuacions ajudaran perquè en el pressupost de l'any que ve es dote de més diners, perquè l'IVIA puga continuar mantenint -digam- eixa línia d'excel·lència que vosté ha recalcat ací.
Sí que voldria fer una apreciació sobre investigadors.
Investigadors, jo he parlat efectivament de funcionaris, però també n'hi ha una altra línia en l'institut, i són gent investigadora que ahí està.
I clar, açò mos sona als grups de l'oposició un poc a desmantellament del que puga ser l'IVIA, perquè m'he repassat un poc el que són les transferències a l'IVIA per a l'any 2012, i resulta que els recursos que es dediquen a la R+D+I agrària valenciana s'han reduït en un 25%.
Però allò curiós és que augmenten en quasi el 90% les despeses corrents del programa d'investigació i tecnologia fonamentalment per a treballs realitzats per tercers.
És a dir, gent externa de l'institut que allí està treballant.
No és que estiga en contra, però si tenim un institut que té -al meu paréixer- capacitat de sobra per atendre el que són les necessitats d'investigació i experimentació de tot el sector agrari, ramader i pesquer, el que necessita en estos moments és que des de la seua conselleria s'aporte més finançament perquè siga una realitat.

I acabe diguent-li que m'ha agradat molt escoltar de la seua boca que vosté fa una aposta de forma decidida i ferma perquè l'IVIA continue siguent líder, és a dir, un centre de referència i elevat prestigi en la investigació agrària en esta comunitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señora Crespo.

Señora Pañella, por cinco minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt bé, senyora consellera, m'alegre que estiguem d'acord -jo crec que sí, de la seua exposició- en la necessitat.
Una altra cosa després és la distribució dels mitjans econòmics i personals, ja no estarem tant d'acord, perquè el que passa és que se troba una falta de conseqüència entre el que són les paraules, les voluntats i els objectius que diu que tenen, i després com van a portar-los a terme, perquè -a vore- jo no acabe d'entendre que la necessitat de redissenyar i reinventar-se estiga en canviar l'estructura de contractació.
No ho entenc.
O a la millor al dir-ho ràpid ho he comprés malament o què, perquè, clar, això, a mi el que me diu és que si el que està passant en l'IVIA és que estem prescindint de personal funcionari, estem prescindint -perquè això és la realitat, a més crec que en la seua intervenció ho ha reconegut, que hi ha menys personal-, què passa, que estem en la línia de crear precarietat laboral a nivell dels estudis també d'investigació?
Doncs mire, ahí és on no estem d'acord.

Pensem mosatros que sí, precisament, la creació de llocs estables de treball dins de l'IVIA afavoriria molt el que és la continuïtat del que són els programes d'investigació que tenen i per tant podien ser millors.

Després, respecte al que ha parlat d'investigació pesquera, jo no he parlat en contra que se fagen estudis d'investigació pesquera.
Si ho he dit o s'ha pogut entendre, per descomptat no era la meua voluntat, sinó que estic parlant de recursos propis i de sessió de recursos fora.
.
.
Vosté diu els millors, bé, no sé si són els millors o no.
En tot cas ja ho parlarem en el seu moment, i no vull ja portar a un tema que no és el tema de debat d'avui, però en principi això de trobar en les universitats privades el millor, no crec que siga el més correcte, almenys no coincidixc en eixe aspecte.
Jo crec que li he parlat de dos coses, de la disminució de pressupost, la disminució que hi ha hagut del pressupost, i també ha parlat vosté del que és l'augment de les despeses d'investigació en l'últim any.
El que he de dir-li és que, malgrat que això no vaig a rebatre-li-ho, però sí que és veritat que no hi ha hagut una línia contínua, perquè, si mirem l'any passat, per exemple, investigació i tecnologia agrària, l'any passat va tindre una disminució del 19%.
De l'any passat.
Per tant, el que estic dient és que no hi ha hagut una línia contínua d'evolució ahí, marcada des de la mateixa conselleria en el que són les despeses d'investigació, aportar investigació, sinó anem oscil·lant un poquet.
I lògicament vosté sap i a això recórrec cada vegada que mos trobem, el que és la pèrdua d'entitat del pressupost d'agricultura en general que mos porta, perquè no només està este apartat, i tots els altres, altres aspectes, modernització en tecnologia agrària, que estan al marge i que mos porten a problemes en este moment.

Eixa sí que és una constant, la disminució progressiva del que és el pressupost d'agricultura en relació al que és el pressupost general del govern.
Per tant, ahí sí que tenim un problema i que crec que vosté, com a consellera, ha de prendre eixa postura en esta situació, perquè en este moment no podem estar en esta manca de mitjans econòmics, perquè fa falta el recolzament.
Li faran falta moltes coses, però hi ha una qüestió que si volem millorar la situació econòmica, és el recolzament als sectors productius i l'agricultura en este moment és un sector productiu que demana inversió d'ella mateixa.

Per tant, dins d'ahí és allò que dia, dins d'eixe pressupost de 21 milions -si no recorde malament- 21,4 o 21,5, no recorde exactament, que tenim per a investigació, tenim un descens, que li vaig dir, crec que són 750 i escaig de mil, que no sé la justificació que tinga, però que resulta que hui haurien d'estar assegurats, perquè no sobra en eixe aspecte.
Per tant, jo el que estic dient és al revés, que me pareix que els recursos encara han d'ampliar-se precisament en este sector, i precisament en el sector de la investigació, i per això vosté i jo hem coincidit en la importància que té en este moment.
Per tant, ja li he dit també una cosa que crec que és important, és que no estem fent ací ara una postura, almenys des de Compromís i crec que els altres grups, de plantejament polític partidista, sinó estem responent també a una preocupació que tenen els mateixos tècnics que estan treballant en este món en l'IVIA.

I el que se debat és la clarificació de la seua situació de cara al futur proper, futur immediat, immediat sobretot, i també a llarg termini del que és el personal que va a estar treballant i el que són les línies d'investigació que van a seguir.
Crec que és important això, i crec que és el moment d'aclarir totes estes coses, perquè mos trobem per una part, diu, a mitat d'any, sí, però a mitat d'any però a no res de començar els nous pressupostos, i per tant tot açò que s'ha dit avui, si se té en consideració pot ser molt important.
Si resulta que les seues paraules no van a tindre un reflex després en el que és el pressupost que anem a afrontar, només tornem de l'estiu, si no és que ja estan treballant en ell, aleshores eixa importància és bàsica.
En este moment és aixina.

Val, gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señora consellera, ahora sí, por cinco minutos tiene usted la palabra.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bé, moltes gràcies, senyor president.
Gracias, presidente, gracias de nuevo a los portavoces.

Empezar comentando que efectivamente que si lo que estamos poniendo sobre la mesa es la preocupación del modelo de investigación agraria y de cómo se va a dar soporte a ese modelo de investigación agraria -y utilizo esa palabra porque es la que ha trasladado la señora López- yo creo que eso lo compartimos, pero además en mí personalmente es una constante esa preocupación como la preocupación verdaderamente por la situación del sector y por la situación económica que estamos viviendo.
Por eso precisamente creo que es importante esta comparecencia y este debate sobre el instituto, pero no es una preocupación ni por el futuro del instituto, ni por la excelencia de la investigación.
Y sería una preocupación porque esa excelencia investigadora tuviera ese mismo impacto en el sector y permitiera que el sector pudiera ser también un sector de resultados importantes en cuanto a su rentabilidad económica.

Yo quiero, antes de contestar a cada uno, también manifestar que yo creo que es esencial, porque ha sido la base de las tres intervenciones, un equilibrio entre la estructura de personal.
La señora López ha asimilado prácticamente especialización a oposiciones o a personal funcionario.
A mí me parece que especialización desde luego está relacionado con años de experiencia y años de trabajo, pero no necesariamente tiene que ser un sinónimo de oposiciones y de para toda la vida.

Yo tampoco voy a asimilar innovación o capacidad de adaptación a contratos solo por proyectos y a contratos temporales.
Sería exactamente -creo yo- el mismo error.
Ni especialización es igual a funcionario, ni innovación es igual solo a contratados por proyectos.

Yo creo que tenemos que ser capaces de encontrar ese equilibrio entre dar una estabilidad al personal y una estabilidad en el tiempo, que eso nos permite una especialización, pero no necesariamente tiene que pasar por ser funcionarios, porque es absolutamente necesario en esa actividad -probablemente en todas, pero desde luego en esa actividad- esa capacidad de renovación.

Y desde luego, comparto con ustedes plenamente -creo que lo ha dicho la señora López- que la decisión que es de carácter absolutamente estratégico de qué líneas van a ser prioritarias y son estratégicas para un centro, tiene que estar independiente de los avatares desde luego políticos, y también de intereses económicos.
Tiene que ajustarse a las necesidades del sector.
Por eso, yo creo que es fundamental que esos criterios y esa coherencia en la selección del personal esté marcada por esa necesidad de no tener que ver con lo político, ni tener que ver con intereses de ningún tipo -porque los intereses no solo son empresariales, pueden ser personales-, sino de dar respuesta al sector.
Y eso solo se puede hacer con un equilibrio entre esas dos formas de contratación y esas presencias, esas dos formas de estar presentes en el mundo laboral, en la actividad económica y en la actividad productiva.

Y decir que un becario no es una persona trabajando, un becario es una persona formándose.
No, usted ha dicho: los becarios que están trabajando, y ahora terminan de trabajar… Bueno, pero usted me permitirá que… Me parece importante este matiz (veus) y cuando… No, yo muchos años, o sea que por eso me parece muy importante el matiz.
Y que cuando uno termina su período de beca puede acceder a ese trabajo, que entonces ya sería un trabajo, o puede que no, porque no es una garantía 100% el ser becario para acceder a un trabajo.
Y yo creo que se tendrá que acceder en función de los proyectos, en función de las necesidades y en función de las realidades.
Y en este momento estamos viviendo una realidad verdaderamente importante, importante para el instituto…

El senyor vicepresident:

Le quedan treinta segundos.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

…que seguramente a usted los datos le fallan de alguna forma.
Como ha dicho 1984, me voy a remitir a ese año, 68.
¿No ha dicho 1984?
No, 68 personas trabajando en la plantilla, investigadores en el IVIA.
Y en este año 79.
O sea, que es que esos son los datos de los investigadores.
Pero claro, es que usted habla solo de la estructura de funcionarios, en aquel momento solo había funcionarios, y ahora hay 79 investigadores.
Exactamente, pero que son 68.
Y ahora 79 investigadores.
Por lo tanto, con la doble estructura de personal, funcionariado y contratado por proyectos.

El senyor vicepresident:

Señora consellera, ha acabado el tiempo, pero siga usted si… (Rient)

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Yo, como me dicen que termina el tiempo, pero creo que está siendo muy amable con el resto de portavoces, puede darme a mí medio minutito más.
.
.

Decirle que efectivamente la apuesta se demuestra en los presupuestos.
El análisis de presupuestos solo se puede hacer con los datos.
En investigación y desarrollo es una partida que ha subido, que se ha incrementado en este ejercicio.
En el IVIA ha disminuido solo en relación al control de los gastos, y yo creo que además es necesario que se haga, porque un instituto de investigación no puede estar blindado para que no haya control de gastos.
Todo lo contrario: tiene que ser capaz de… Por lo tanto, esa disminución que se ha ceñido estrictamente al control de gastos creo que es necesaria, y creo que es un buen ejercicio.
En relación a los proyectos de investigación un incremento del 25% desde el 2007 a este ejercicio.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera, por su presencia.
Si quiere usted quedarse y leemos (inintel·ligible) … Muy bien.
Estamos de acuerdo todos los portavoces.

Declaració institucional en suport de l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, señor secretario, si tiene usted a bien leer la declaración institucional que han firmado todos los grupos y que lo tenemos aquí en la mesa… Por lo tanto, cuando quiera.
(Veus) Bueno, está en valenciano, pero ¿usted puede leerlo en castellano?
Pues como usted mejor… Claro.
No, no, no, pero que él lo puede asumir perfectamente.
Es de la comarca de la Vega Baja y también nuestro Estatuto está en los dos idiomas, el castellano y el valenciano.
Con el idioma que usted mejor se apañe.
(Pausa)

(Remors) Señorías, es que resulta… Que suba la presidenta y ya está.
Y que lo haga más institucional.
Es que resulta que el vicepresidente también es de comarca castellanohablante.
Lo sentimos, pero la agricultura está más en las zonas de castellanohablantes que incluso la valenciana.
(Pausa)

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Esther López Barceló)

La senyora presidenta:

Procedemos a la lectura de la declaración institucional.

Els portaveus dels grups parlamentaris de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca presenten la següents declaració institucional: «En els últims anys, l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries ha tingut un paper crucial en la resolució d'importants problemes de l'agricultura en la Comunitat Valenciana.
Així, per exemple, va aconseguir que el sector citrícola valencià sobrevisquera a l'efecte del virus de la tristesa, fins al present la malaltia més greu dels cítrics a Espanya, havent estat un model seguit per la majoria dels països citrícoles del món.
Ha previngut la introducció o ha frenat l'expansió de multitud de plagues i malalties que afecten els fruiters i hortalisses valencians.
Ha fet possible la comercialització i exportació de caquis de la Comunitat Valenciana, gràcies a la posada a punt de mètodes per a eliminar el seu sabor astringent.
Ha creat o seleccionat noves varietats d'arròs, cítrics, fruiters i maduixa, que han permés mantenir la competitivitat d'aquests sectors agraris valencians.
Ha fet que es generalitzara l'ús racional d'aigua pel sector agrari valencià, ja que s'ha millorat el coneixement de les necessitats de reg dels cultius, i s'han seleccionat plantes amb menys necessitats d'aigua.
Ha contribuït a la reducció de l'abonat al sòl, sense perdre la productivitat i evitant la possible contaminació d'aqüífers.
Ha desenrotllat màquines i lloc a punt tècniques per a la mecanització del camp i l'automatització dels processos postcollita, que han permés reduir els costos de producció i augmentar la competitivitat del sector.

»Però, a més, en l'actualitat l'IVIA està obtenint noves varietats de cítrics, fruiters i hortícoles adaptades a les necessitats de la demanda actual.
Millora la qualitat dels fruits, augmentant el seu contingut en vitamines, el que permet oferir un producte clarament diferenciat dels nostres competidors, realitza el sanejament de noves varietats de cítrics, permet el funcionament d'un programa de certificació, realitzant els diagnòstics necessaris de les plantes mare, i dirigeix l'estació nacional de quarantena de cítrics, elements imprescindibles per a garantir la sanitat del material vegetal que necessiten importar o propagar els vivers per a les noves plantacions de cítrics.
Assenta les bases objectives per a la introducció de nous cultius a la Comunitat Valenciana que permetran una alternativa rendible als agricultors valencians i evitaran l'abandó de terrenys i el deteriorament del nostre mitjà rural.
Col·labora amb la indústria en el desenrotllament de sistemes de visió artificial per a la classificació automàtica de productes hortofructícoles, desenrotlla procediments per a valoritzar els residus i subproductes agroalimentaris i urbans, per a ser utilitzats com a matèria orgànica, o per a producció de biocombustibles.
Introdueix millores en el condicionament de la fruita per a mantenir el seu sabor i qualitat nutricional, i per a poder prevenir les podridures utilitzant productes naturals.
Desenrotlla i actualitza programes de maneig integral de plagues, tant en cítrics com en cultius hortícoles, amb l'objectiu de reduir l'ús de plaguicides, mitjançant l'adopció de tècniques bioracionals de control, com és el control biològic de plagues.
Alberga laboratoris nacionals de referència, el de bacteris fitopatògens i el de virus, viroides i fitoplasmes d'espècies llenyoses.

»Desenrotlla mètodes de diagnòstic, detecció i identificació de patògens, de plantes per a prevenir la seua introducció a Espanya a través de productes importats.
Desenrotlla sistemes de recomanació d'abonat nitrogenat i contribueix a la reducció de les emissions de biòxid nitrós, gas d'elevat efecte hivernacle.
Treballa en la selecció i en la conservació dels recursos genètics ramaders de la Comunitat Valenciana.
Millora les tecnologies reproductives ramaderes de diferents espècies, treballa en la reducció de l'impacte de la producció animal en el medi ambient, reduint l'emissió de gasos amb efecte hivernacle.
Aprofundix en l'estudi dels factors de patogenicitat de virus i bacteris causants de malalties en plantes conreades i animals de granja, per a poder dissenyar nous mètodes de control de les mateixes.
Col·labora amb el sector de l'horticultura ornamental en la millora de l'eficiència de les tecnologies productives del maneig de la planta, i fent especial incidència en la racionalització de l'ús de l'aigua i fertilitzants.
Està obtenint noves varietats d'arròs resistents a fongs, està col·laborant en la gestió de la palla d'arròs amb mètodes respectuosos amb el medi ambient, proporciona solucions agronòmiques per al cultiu ecològic de l'arròs als voltants de l'albufera.

»Els resultats obtinguts en les diferents línies d'investigació han convertit l'IVIA en un centre de referència en l'àmbit nacional i internacional en la investigació agrària, i en un recurs valuosíssim per al desenrotllament i la innovació en diferents sectors de l'agricultura valenciana i espanyola.

»Malgrat tot l'exposat, l'IVIA pot perdre competitivitat com a centre d'excel·lència, com a conseqüència de la falta de renovació de la plantilla.
És imprescindible buscar les alternatives que en el context actual de crisi econòmica i de restriccions en els gastos permeten la incorporació de jóvens científics amb talent, que mantinguen l'alt nivell d'investigació d'este centre.
En el món actual no es pot realitzar investigació d'alt nivell sense una forta especialització, suficient massa crítica de personal i mitjans tècnics adequats.
Formar adequadament un nou científic competitiu requereix almenys sis anys després de la finalització d'una carrera universitària i la direcció d'investigadors amb capacitat reconeguda.

»Gràcies a la dedicació dels seus científics i a l'esforç econòmic de La Generalitat i de diversos organismes nacionals i internacionals, l'IVIA disposa actualment de mitjans materials adequats, però és crucial mantenir suficient personal investigador en els grups de major nivell científic i permetre un adequat relleu generacional, sense interrompre l'activitat de manera significativa.
El manteniment dels actuals nivells d'activitat científica i de la competitivitat a l'hora d'abordar les debilitats tecnològiques de la nostra agroalimentació són imprescindibles per a mantindre un sector productiu competitiu en els mercats tradicionals, i per a accedir a noves vetes de mercat.
Este objectiu permetrà el manteniment de llocs de treball en la indústria agroalimentària, així com en els sectors dels subministraments agropecuaris, la fabricació de maquinària agrícola, les activitats de transport i distribució, etcètera.
Però a més, a mitjan i llarg termini reduirà la dependència tecnològica de l'exterior en un sector estratègic nacional, com és el de la producció alimentària.

»Amb la finalitat de mantenir una investigació agrària de qualitat a la Comunitat Valenciana, la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca sol·licita que es garantixca el recolzament i inversió econòmica suficient perquè l'IVIA es mantinga com a centre de referència investigadora i motor fonamental del sector agrícola valencià.
»

Té la paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Simplement, senyora presidenta, perquè podria donar lloc a una confusió en el que és l'enunciat, en el primer paràgraf, «ha desenrotllat màquines i lloc a punt tècniques», no, «i posat a punt tècniques».
Eixa correcció m'agradaria que es poguera fer.
I una altra és que sí que al llarg de la seua intervenció ha llegit diverses vegades «medi rural», però en el segon full, un, dos,.
.
.
en el tercer punt, posa «mitjà rural», i és incorrecte també.
Si volen, mig també és una paraula acceptada per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, no tinc cap inconvenient, però «mitjà rural», no.
Dóna una falsa interpretació.
Jo sé que el senyor Giner disfruta.
Ja mos ha canviat desenvolupament.
Aleshores, si poguera respectar-mos eixa paraula, li ho agrariria.
(Remors)

La senyora presidenta:

Des de la mesa acceptem les correccions de la senyora Crespo.
Si algú té alguna cosa més a dir.
.
.

Doncs, gràcies, i acomiadem la senyora consellera i fem una pausa de dos minuts.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Señorías, volvemos a retomar la comisión.

Vamos a tratar ahora el punto número 2… Bueno, si no les importa, pasamos primero a la aprobación del acta del día anterior.
La tienen ustedes en la carpeta.
¿Hay alguna observación?
¿Ninguna?
Pues, por unanimidad, queda aprobada.
Señor letrado, tome usted bien buena nota.

Proposicions no de llei sobre l'elaboració d'un informe que valore les pèrdues i els danys agraris produïts al camp valencià per les gelades i el vent durant el mes de febrer de 2012, presentades pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 17.
026, BOC número 65) i pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 21.
060, BOC número 76)

El senyor vicepresident:

Y ahora sí que pasamos al punto número 2, que les anuncio que está acumulado con el punto número 5.
Por lo tanto, según la regulación de tiempos que hemos quedado, empezará el proponente, el Grupo Compromís, y luego el Grupo Socialista por un tiempo de ocho minutos.

Por lo tanto, por ocho minutos, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.
.
.

El senyor vicepresident:

Y, por cierto -perdone, señor Pañella- usted tiene una enmienda que la va a acumular.

Muchas gracias.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, sí.
Clar, efectivament.
Tot acumulat ara també.

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, ahí tenen vostés la proposició no de llei, en relació al que són uns acords en referència als danys que van fer les gelades que hi va haver el mes de gener.

He d'indicar-los que hi hagut una esmena, que no és una diferenciació, sinó ha sigut una sistematització, una puntualització més dins del punt 2, un desglossament del que significaria.

Per tant, la proposta de resolució que nosaltres proposem és la següent:

En el primer punt diguem: «Les Corts insten la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua perquè els seus tècnics elaboren un informe sobre la valoració de les pèrdues i danys agraris produïts al camp valencià en els camps, els productes i les instal·lacions per les gelades i el vent durant el mes de febrer de 2012.
» Som conscients del mes en què estem.
Però també som conscients que hi ha hagut ja informació prèvia i, per tant, eixa valoració.
.
.
, en les limitacions que puguen fer-se en este moment.
Però s'hauria de fer també.

Segon punt, se substituïx el que deia, que és: «Instar el Ministeri d'Agricultura a promulgar un decret on s'adopten mesures urgents dirigides a disminuir i adequar les càrregues tributàries a la capacitat contributiva dels agricultors afectats, així com a la concessió de crèdits preferents per a mantindre la competitivitat de les empreses agràries i aconseguir pal·liar els danys.
.
.
»; este se desglossa en cinc punts.
I, per tant, este segon punt quedaria substituït pel següent:

«Les Corts Valencianes insten el govern de l'estat a establir un sistema d'ajudes similar al Reial decret llei 1/2005, de 4 de febrer, pel qual s'adopten mesures urgents per als danys ocasionats al sector agrari per les gelades esdevingudes en el mes de gener de 2005, i normativa derivada.

»Que el ministeri d'hisenda aplique una reducció dels mòduls fiscals per a l'IRPF dels llauradors i ramaders afectats per les condicions climàtiques derivades d'este episodi i, per extensió, els esdevinguts en 2011.

»Establir l'exempció de l'impost de béns immobles -l'IBI- rústic per a tots aquells termes municipals on s'hagen registrat gelades d'importància en els anys 2011 i 2012, compensant ràpidament i mitjançant dotació pressupostària suficient aquesta pèrdua de finançament que patiran les corporacions locals.

»Tercer.
Que el Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social declare la condonació del pagament de deu quotes de la Seguretat Social dels treballadors autònoms del sector agrari afectat.

»Quart.
Que l'Institut de Crèdit Oficial establisca una línia de crèdits bonificats al 100% per a tots els agricultors i ramaders que s'hagen vist afectats per aquesta conjuntura adversa.

»I cinqué punt.
Establisca, de manera contínua i permanent, els mecanismes de control i inspecció suficients per a evitar l'eixida als mercats de producció agrícola afectada i danyada per l'episodi de gelades.
»

Amb aquestes propostes intentem pal·liar allò que ha passat, els danys ocasionats, compensar pels danys ocasionats i també, diguem, compensar les errades o omissions que tenen tant les ordres que ha fet la conselleria d'agricultura com el mateix ministeri.

Hem de recordar que els mals que se van fer van afectar més de 70.
000 hectàrees de cultiu, fonamentalment cítrics, en danys directes i apreciables que se van dir, en inici ja, al voltat de 75 milions d'euros; que va afectar cultius molts variats, des d'hortalisses, cítrics, fruitals, ametlers, danys en els cultius de la carxofa -la van deixar en aquell moment inservible-.
Però ha hagut també danys en infraestructures, com de comptadors d'aigua, canalitzacions de reg.
.
.
I a més de costos derivats de la calefacció de les granges i la utilització de pinso en lloc de les pastures, dels derivats de les pastures naturals.

Per tant, dins d'ahí, això, s'ha produït un altre mal.
I per això s'inclou un.
.
.
(inintel·ligible) que és la falta de control del que és la comercialització dels productes que han estat danyats per estes temperatures.

Així mateix, l'ordre de la conselleria d'agricultura establia únicament una mesura de suport a determinats afectats, no?
; només a les explotacions dedicades al cultiu de cítrics i que tingueren mals permanents en les estructures vegetals com, per exemple, mals en els arbres.
Per tant, l'ajuda que se feia només era a través de l'accés a préstecs bonificats; i se pagava el cost de la comissió de gestió, el cost dels avals i la comissió d'estudi.
Per tant, això era totalment insuficient perquè això sí que produïa un endeutament.
L'únic que se pagava, a part d'això, eren els interessos de l'any de carència que s'havia dit.
L'aportació total que se dedicava era de 3.
351.
600 euros.

Com he dit, estes mesures, a més, van estar complementades en la mateixa línia per les que fa el mateix govern de l'estat en l'ordre 1.
096/2012, de 24 de maig, per la qual s'establien les bases reguladores de convocatòria de subvencions estatals per a pal·liar els danys produïts en el sector agrari per la sequera i altres causes extraordinàries.

Respecte.
.
.
Parlava de la sequera, però també parlava de les gelades, dels greus danys -com havíem dit- en cítrics, fruiters, hortalisses.
.
.
, principalment.
Seguia la mateixa línia de marcar tres línies de suport: subvenció per al finançament de la carència per als titulars dels préstec subscrits a l'empara dels plans de primera incorporació dels plans de millora i modernització de les explotacions agràries, interessos d'eixe primer any que anirien a càrrec del Magrama, que seria qui els finançaria, la bonificació del cost dels avals als nous préstecs -estos avals-, i la subvenció per ampliació del període d'amortització dels préstecs subscrits a ramaders de sectors extensius, que serien els únics beneficiaris en general d'oví, caprí, vaquí de llet, apicultura, però també l'equí extensiu per a carn i el porcí extensiu que tingueren formalitzat un préstec a l'empara de l'esmenatada ordre.

Per tant, el que finançaven era el cost addicional.
Només se dóna suport al finançament.
Per tant, això és un increment o allargament de l'endeutament.
Els llauradors afectats per les gelades només van a tindre un any de carència, per a aquells que ja tenien el préstec de primera instal·lació de plans de millora.
I la quantia que aporten és de vuit milions, quan ja sabem que Agroseguro va determinar, definitivament, unes pèrdues sobre la producció assegurada, exclusivament assegurada, que eren 145 milions.
A part d'ahí, hi ha les pèrdues en tota la producció no assegurada i, sobretot, la pèrdua potencial en les collites posteriors d'aquells que havien estat arbres danyats.

Per tant, el que se reclama, ja ho he dit al principi, són estos punts que entenem que serien de justícia i necessaris totalment per a la situació del camp valencià i les minves que ha tingut en els seus ingressos degut a les gelades.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted.

Para la defensa de su enmienda, por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Jo simplement vaig a acceptar l'esmena del senyor Pañella, no vaig a dir res més.
En eixe sentit, sí que vull fer la meua intervenció.

El senyor vicepresident:

Pero era por defender usted su… (Veus) Claro.
No, no, era para…, como hemos acumulado, ahora usted tiene ocho minutos para defender su enmienda.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, sí, sí, la meua proposició no de llei.

El senyor vicepresident:

La proposición no de ley, perdone, perdone.

La senyora Crespo Domínguez:

Ja, és que no l'havia entés, senyor president, disculpe.

El senyor vicepresident:

Vale, vale.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo començaré la meua intervenció recordant unes paraules del senyor Aguado del passat mes de març, quan les gelades de febrer hi havien fet ja estralls en el sector hortofructícola i les pèrdues estimades eren de més de 221 milions d'euros.

Deia el senyor Aguado, queixant-se de l'actuació del senyor ministre Arias Cañete, que celebrava tindre un ministeri d'agricultura, però el que li agradaria és tindre un ministre d'Agricultura que escoltara els valencians i no s'oblidara de les peticions d'ajuda del camp valencià.

El mateix podríem dir ací en la Comunitat Valenciana de la nostra consellera que, dos mesos després de les gelades, allà per Setmana Santa, no sé si tingué alguna cosa a veure, va visitar per primera vegada -sí, senyories, per primera vegada- un municipi de la Ribera, Vilanova de Castelló o Castelló de la Ribera, afectat per les greus conseqüències de les gelades del mes de febrer.

La veritat és que per aquelles dades poca cosa degué veure, perquè molts llauradors ja havien tallat els arbres afectats, per tant, queda de manifest que eixa visita de la consellera, després de dos mesos, és una falta de voluntat del govern valencià de donar resposta a les necessitats del sector agrari d'una comarca que ha patit, com he dit abans, molts danys a conseqüència de les gelades.

Així ens va, perquè la sensibilitat del govern del Partit Popular en Madrid tampoc ha estat que digam massa receptiva a les peticions que li va fer la senyora consellera referent a les ajudes que necessitava el sector hortofructícola, perquè, la veritat, per ella mateix no es va comprometre a res i es va limitar a instar al govern espanyol que no s'ha pres massa interés en solucionar els problemes que va patir el sector hortofructícola valencià.

Prova del que dic és que tan sols ha establert una línia de subvenció de les pòlisses d'assegurances que pogueren subscriure els agricultors, molt insuficients, senyories, i molt trist també veure com les mesures es queden curtes, perquè sols contemplen mesures de suport al finançament, el que suposarà per als llauradors afectats un increment de l'endeutament.

I el que no és acceptable és que el govern del senyor Rajoy traga una ordre conjunta per a les gelades i la sequera que es centra pràcticament en la seua totalitat.
.
.
, es centra, dia jo, en pal·liar danys de la sequera que ha patit tot l'estat espanyol i no en les gelades del mes de febrer de la Comunitat Valenciana, on una primera valoració d'Agroseguro estima en 60 milions els danys de la producció assegurada.

I si ara li sumem la producció no assegurada i, sobretot, la pèrdua potencial per als danys en els arbres, la quantitat supera els 221 milions d'euros, com he dit abans.

El que necessita el sector són ajudes com les que estan reclamant els afectats al govern, sense el suport del Consell, que hauria d'exigir -i dic, exigir- al ministeri mesures com són: l'aplicació del mòdul zero en la declaració de l'IRPF per a tots els agricultors i ramaders que han patit l'efecte de les gelades, perquè el mal va més enllà, el mal és la caiguda del preu i la destrucció de les seues produccions.

També exigir la declaració d'exempció de l'impost de béns immobles, l'IBI rústic, per als termes municipals de la Comunitat Valenciana on s'hagen registrat gelades d'importància en febrer de 2012.

També la posada en marxa, per part del ministeri, de crèdits bonificats al 100% per a aquells afectats per este episodi de climatologia adversa.

En estos moments, la quantitat que aportarà el ministeri per a cobrir danys de gelades i sequera tan sols és de 7,7 milions d'euros, una quantitat ridícula, perquè les valoracions dels danys estan clares.

Per tant, el que demanem, des del Grup Socialista, és que, com a mínim, des del ministeri, s'establisca les mateixes ajudes per a les recents gelades del mes de febrer que va patir el sector hortofructícola, com les que va establir de forma consensuada i cofinançada en l'any 2005 el Govern d'Espanya.

Crec que és de justícia demanar a les diferents administracions un suport clar a un sector que ve patint moltes desgràcies a diari, que fan que cada vegada es vegen més camps abandonats.

I, senyories, una dada, l'any passat, la Comunitat Valenciana va tindre l'honor de convertir-se en la regió espanyola amb més superfície agrària abandonada: es van abandonar més de 13.
000 hectàrees.
Honor com eixe ens sobren.

Perquè, la veritat, el sector agrari està al límit de les seues possibilitats i necessita que des del Consell s'habiliten instruments per la via d'urgència que contribuïsquen a mantindre l'activitat agrària que en moltes zones de la Comunitat Valenciana constituïx la pedra angular sobre la qual es sustenta l'economia i la realitat sociocultural de molts dels nostres pobles en esta comunitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Vaya por delante nuestro voto favorable, por parte de Esquerra Unida, a ambas proposiciones no de ley, con las pertinentes modificaciones que se han producido por parte de Compromís.

Cuesta entender que estas Cortes tengan que instar a que los técnicos de la conselleria elaboren un informe sobre la valoración de las pérdidas y los daños, porque una entendería que esta era, entre otras, su función, pero por instar que no quede.

Aunque lo que nos preocupa desde Esquerra Unida son los cuatro largos meses después de las heladas…, es que alguien en conselleria tome resoluciones ejecutivas a partir de los informes, porque informes sí se hicieron, o eso esperamos.

La conselleria debió hacerlo para solicitar compartir medidas de apoyo al productor con el gobierno central.
Y, siempre, de todas formas, nos quedarán las peritaciones de las parcelas afectadas con un seguro agrario contratado, si no lo ha hecho la administración.

En todo caso, cuesta entender que este asunto no esté resuelto, porque solo se trataba de plantear al gobierno central desde el Consell, tras enviarles el pertinente informe, la repetición de las medidas de ayuda tomadas ante la helada de 2005, y ahora entendemos que con más facilidad de interlocución al ser gobiernos del mismo partido.

Debe de ser… por lógica, más fácil consensuar y cofinanciar las compensaciones por el daño económico sufrido por los productores debido a las heladas de la primera quincena de febrero que afectaron a unas 70.
000 hectáreas y que fueron valoradas por los sindicatos agrarios en 75 millones de euros.
Y a esto, evidentemente, sumar lo que pide la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Socialista que habla de las heladas o de la problemática que se produjo en abril.

Pues bien, se trataba, entendemos desde el grupo político de Esquerra Unida, de alguna forma, de repetir la jugada de 2005 y conseguir que el gobierno central vuelva a aplicar un módulo cero en la declaración del IRPF a los productores afectados y justificarlo en el carácter estratégico de este sector productivo y, además, exonerarlos del IBI rústico.

Son medidas de la receta del manual ante adversidades climáticas que se han de tomar con urgencia, porque si no llegarán demasiado tarde en un sector al límite de sus posibilidades.
Y así, la condonación de las cuotas de la Seguridad Social de los trabajadores autónomos del sector agrario o la puesta en marcha por parte del Instituto de Crédito Oficial de créditos bonificados al 100% para todos los agricultores y ganaderos debería haberse producido ya.

De todas formas, con escasa sorpresa, constatamos el pasado abril que la orden de ayudas previstas por el gobierno a la agricultura para paliar los daños por inclemencias del tiempo, únicamente, contempla medidas crediticias, lo que supone un incremento del endeudamiento para los afectados, ya muy fuertemente endeudados de por sí.
Y, sobre todo, constatamos su escasísima cuantía, se preveían 7,7 millones para todo el estado, frente a unas pérdidas evaluadas solo para el País Valencià en 200 millones de euros por el sector agrario valenciano y por el Agroseguro, en 60 millones.

Y, por si fuera poco, estas ayudas se centran en la sequía y en los ganaderos, olvidándose de las pérdidas que han causado la sequía y las heladas en cultivos como los cítricos, hortalizas y frutales.
Precisamente, son los intereses de nuestros agricultores los ninguneados y vemos cómo las escasas ayudas iban a sectores sin presencia en el País Valencià.
Parece que de poco ha debido servir la entrevista que realizó la señora Maritina con el ministro Cañete.

Lo cierto es que toda ayuda, aun la insuficiente, puede significar la diferencia entre se continue cultivando o no y que se puedan perder o no otras 3.
500 hectáreas por inviabilidad de la producción al no cubrirse costes.

Y es por ello que apoyaremos esta y la otra propuesta, la del Grupo Socialista, que permita mantener la producción agrícola valenciana por su importancia estratégica y por la necesidad de una seguridad alimentaria, aun sabiendo que no son estos parches los que lograrán que no sigamos perdiendo superficie cultivada.

Por ello y por nuestra parte, seguiremos aprovechando estas intervenciones para pedir al Consell que se replantee la necesidad de intervenir en el sector a fin de conseguir precios justos para el productor y tomando medidas reales que eviten que todos los beneficios se los apropie el oligopolio de la distribución comercial.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Popular, para fijar posición, tiene la palabra el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

En primer lugar, yo creo que hay un error en la interpretación de…, o al menos así lo indica en la propuesta de resolución relativa al informe de daños producidos, porque parece ser que se indica en el mismo que no se ha producido tal informe.

Y tengo que indicar que, precisamente, el día 21 de marzo, que fue la última vez que se actualizó ya con datos objetivos, este informe está elaborado por la CAPA y, además, determinando cada una de las cuestiones que se plantean al respecto, así como instando al ministerio a poner en marcha una serie de medidas que puedan paliar estas circunstancias que se han dado por las heladas del mes de febrero.

Bien, ya digo que de estos datos actualizados el 21 de marzo concretamente, trascurridas unas semanas desde que se produjeron esos hechos, podemos realizar una evaluación más precisa de los daños reales derivados de ese episodio de heladas por cultivo de los daños en producción para la presente campaña que podemos además evaluar en cifras, pero indudablemente no tendremos tiempo para poder tratar todas ellas, pero bien es cierto que difiere en una cantidad importante respecto a la realidad de lo que el informe indica sobre las hectáreas que han tenido…, o han sido afectado y las que realmente, al final, se han determinado mediante los informes objetivos de los técnicos competentes que existen.

Dicho esto, indicarles que, además, dentro de lo que son los retornos, por ir un poco ya a lo que es el asunto, a través del sistema de seguros agrarios, en la campaña 2011-2012, nuestro sistema de seguros permitía el amparo de los daños producidos suscritos…, perdón, en el seguro correspondiente de las contingencias de helada.

Centrándonos en los cítricos, Agroseguro, como consorcio que gestiona el sistema de seguros agrarios, estima que, de acuerdo con la información disponible en estos momentos, para el año 2012, tendrá que destinar a compensar por heladas y vientos unos 55 millones de euros.

De ello y en lo que refiere a cítricos, sus estimaciones son las siguientes: para daños en producción, a fecha 21 de marzo, se dan por definitivos los datos de declaración de siniestro a falta de alguna solicitud más que podría entrar, que siempre puede llegar un poco más tarde, estimada ésta y que llegaría a un máximo de 20.
000 parcelas, de las que se declaran en siniestro una equivalencia en hectáreas de 18.
000, de las que 15.
000, serían por daños del frío y otras 3.
000, por daños del viento en el norte de la comunitat fundamentalmente, y en el sur de la Vega Baja.
.
.
y en ambas zonas… por daños de frío.

De acuerdo con sus peritaciones y para las contingencias del frío, el 15% de las declaraciones no alcanzaban un grado de 10% de daños y el resto tiene un daño medio del 60%.

Dentro de lo que son los daños de plantación, hasta el momento les han declarado 12.
500 parcelas que llegan, según sus estimaciones, a unas 16.
000 hectáreas, que se distribuyen en las distintas zonas de nuestra comunidad, de lo que se desprende que, no obstante, se estima que el valor de indemnización puede ascender entre 16 o 18 millones de euros.

Agroseguro, además, liquidó en el ejercicio 2011, en cítricos, las cantidades compensatorias en heladas, relativas a heladas y vientos, en este caso, por 63,8 millones de euros, se compensaron daños por (inintel·ligible) … de heladas de 3,3 millones de euros y, además, por pedrisco, con 6,3 millones, haciendo un total de 73, 4.

La justificación de la petición de ayudas al MARM en el marco comunitario de apoyo al sector agrario impide con carácter general que se compense a los agricultores por las pérdidas en producción para los que puedan acogerse a un sistema de seguros que cubra sus contingencias.

Sin embargo, hay varios motivos que justifican la necesidad de apoyar la puesta en marcha de un crédito extraordinario que pueda dar cobertura.

En primer lugar, la necesidad de realizar unas labores de cultivo especiales e intensas para recuperar el potencial productivo de los árboles y que no están cubiertas por el sistema de seguros y la imposibilidad de cubrir los daños en plantación, daños en madera, a aquellos productores que han sufrido las heladas en dos años consecutivos, de manera que alteraría, sin lugar a duda, lo que es la comprensión del mismo.

Dado que tengo poco más tiempo, y si me permite el presidente, en mi réplica, si hay posibilidad, seguiré este tema.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

No faltaba más, señor Lorenzo.
Tiene su réplica luego también.

Ahora la tiene el señor Pañella, si quiere ejercerla.
Adelante, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, no és qüestió d'errors, no és qüestió d'errors; és qüestió de voluntats i s'ha acabat.

Fa poc vostés hagueren aprovat de meravella el segon punt, totes les peticions al govern de l'estat, i hagueren estat més que contents de reclamar-los.
Avui només hi ha una cosa que canvia i és que governa el PP a nivell de l'estat.
I ara les gelades ja no gelen a partir d'ara; els arbres ja no estan afectats; els fruits estan la mar de sucosos; i les hectàrees disminuïxen, perquè parlen d'informes, informes.
.
.
Els informes, com he vist, jo he dit unes xifres, vostés en diuen unes altres; les organitzacions professionals agràries també parlen d'unes xifres, Agroseguro en cita unes, jo en tinc unes altres.
Hi ha una divergència de xifres molt gran.

Per tant, quan hi ha una qüestió aixina se suposa que els informes s'han de, també, acordar mútuament, a vore fins on arriba allò que se diu.
Perquè clar.
.
.
Vull dir, els tècnics -tècnics- hi ha.
.
.
; uns diuen una cosa, ho veuen d'una manera, els altres ho veuen d'una altra també.
I no podem oblidar que estan subjectes també als interessos d'uns i d'altres, tots, estic parlant de tots; indubtablement, cadascú tira cap a sa casa.

Per tant, ahí, si vol tindre credibilitat, haurien de consensuar-se eixos informes, arribar a consensos amb les organitzacions professionals agràries afectades també.
Per tant, ahí està.

Si el problema és el punt 1, no se preocupe, el retirem; retirem el punt 1 i aprovem el punt 2.
No hi hauria problema.
No hi hauria problema.
Espere que la senyora Crespo també estiga d'acord (inintel·ligible).
.
.
Si el problema és l'error -entre cometes- que vosté diu del punt 1, no se preocupe, jo retire el punt 1 i només deixem el punt 2 que és reclamar tot això que s'ha de fer.

Perquè el que no té nom, el que no té nom, és que, efectivament, en el decret de l'estat s'oblide de tot allò que fa referència al País Valencià.
És més, hi ha una correcció d'errors, hi ha una correcció d'errors a petició (inintel·ligible).
.
.
 organitzacions professionals agràries que se solucionen errors excepte aquells que afecten el País Valencià, que se seguix en la mateixa situació en el que és les poblacions, la determinació de poblacions afectades, i no estan tampoc.
La correcció d'errors de l'Ordre HAP/848/2012, de 26 d'abril, per la qual se reduïxen per al període impositiu 2011 els índexs de rendiment net i l'índex corrector del IRPF per les activitats agrícoles i ramaderes afectades per diverses circumstàncies excepcionals, rebaixa els mòduls per a Aragó, Catalunya, Galícia i Múrcia.
Ací, el país, comunitat, diga-li com vullga, no.
No, diga-li com vullga, però la realitat és que no.

Poc de pes tenim en este govern del Partit Popular que tenim en Madrid ara perquè no és possible que no se n'adone que ací també hi han hagut problemes que van afectar una agricultura, una agricultura que està en una situació molt feble, que està caient, que la taca marró s'estén any per any, substituint eixe color verd que tenen els nostres camps i que no se preocupen.
Jo crec que, en els fons, vosté també sent això, estic segur, malgrat que moltes vegades l'obediència deguda estiga per davant del sentiment personal i, per tant, no ho manifestarà.
Però estic segur que ho sent també i que ho sent i que li agradaria aprovar-ho.

Per tant, jo li ho pose més fàcil; si vosté me diu que tenim un error en el punt 1, jo, senyories, ara en un segon fem una transaccional, retire el punt 1 i deixem les exigències de cara al govern de l'estat, que és el punt 2, a vore si s'enteren que ací al País Valencià hi han hagut danys, hi han hagut gelades i que afecten els nostres productes i afecten els nostres arbres.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Señora Crespo, tiene usted la palabra para la réplica.

La senyora Crespo Rodríguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo és que no tinc clar si donen o no, el Partit Popular, suport a la meua proposició no de llei que sols pretén buscar eixides als afectats per les gelades del mes de febrer.

Però, efectivament, si el punt 1, en el qual jo demanava que mitjançant la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua s'elabore un informe sobre la valoració dels danys causats per les gelades del passat mes de febrer, tant al camp com als productes i instal·lacions agràries, és un problema i, com vosté molt bé ha dit ací, amb data 21 de març eixe informe ha estat elaborat per la CAPA, doncs tampoc tinc cap inconvenient, sempre i quan ací aprovem tota la resta dels punts, en retirar-lo.

Ara, jo, senyors del Partit Popular, esperava sincerament que hui ací vingueren amb una bateria de mesures que nasqueren de la mateixa conselleria, que no de nou esperàrem que de fora vingueren a donar-nos solucions.
Perquè Madrid no ens ha fet cas, no ens ha fet gens de cas.
La veritat és que l'ordre que trau en estos moments, ja ho he dit abans, és una quantitat de 7,7 milions d'euros, però per a gelades i sequera.
Què va a quedar per a les gelades?
Doncs, res, una quantitat ridícula.
I, en estos moments, sí que tenim ahí als sindicats, a agrosegurs -o no me'n recorde ja del nom-, que han fet una valoració; una valoració en més de 60 milions d'euros.
És una quantitat molt important, senyories, perquè mosatros la tingam en compte i intentem hui ací arribar a un acord i que els hòmens i dones del camp, una vegada més, no siguen les víctimes dels nostres desacords.

Perquè, clar, si no arribem a un acord, el que anem a fer és ofegar-los una miqueta més.
Això és evident.
En estos moments el sector necessita no sols de mesures fiscals, que vindran de Madrid, però també de mesures molt concretes per part de la conselleria.
I això és el que pretenc, que s'aproven hui mesures des del ministeri, però també que la conselleria mostre voluntat en aportar la part corresponent que li toca.

Jo crec que les males condicions climatològiques doncs sempre són un imprevist.
I, clar, en estos moments, a eixe imprevist sempre ha de fer front el llaurador valencià.
I, en estos moments, és lamentable quan un diu: «Professió: llaurador»; això sinònim de pobre.
Fa trenta anys la situació en esta comunitat era molt diferent; les famílies que tenien camps, que tenien terres -com diuen al meu poble-, eren famílies adinerades, famílies riques, famílies que no havien de traure diners de la butxaca per a mantindre les seues terres.

Aleshores, és el que pretenc, que continuen tinguent totes estes famílies, que no tenen la culpa d'estes males condicions climatològiques, una renda digna.
I per a això estem nosaltres ací, per a aprovar mesures i ajudar-los en eixe sentit.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Señor Lorenzo, para finalizar ya el debate tiene usted cuatro minutos.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Bien, yo no sé si he omitido el indicar que la CAPA, además de elaborar esos informes a los que hecho mención anteriormente, también determinó el instar al ministerio para poner en marcha precisamente las medidas que ustedes nos plantean en su propuesta de resolución.
Bien es cierto que algunas, y sin lugar a duda, pues puede que varíen; pero también es cierto, o no es menos cierto, que será la conselleria la que establezca que otras medidas pueden paliar aquellas que no se puedan determinar por parte del gobierno.

En cualquier caso, le diré que nosotros siempre hemos defendido la misma postura, independientemente del gobierno que ocupaba en este caso la nación.
Bien es cierto que nuestras reivindicaciones van siempre en ayuda, en este caso concreto y por las circunstancias que nos traen a este debate, en ayudar a los agricultores en esas pérdidas.
Está claro que se han producido, pero tampoco ponemos en duda nosotros que esos fenómenos meteorológicos hayan sido los que han forzado esa situación, como tampoco entendemos que se pueda eludir el hecho de que Agroseguro tiene una importante cantidad de dinero que tanto La Generalitat como el gobierno aporta al mismo.

De cualquier manera…; y también es cierto que si dudamos encima de que son las propias aseguradoras las que hacen los informes y, por lo tanto, son las que tienen las valoraciones correspondientes, pues ya…, no sé en quién podremos confiar.
Pero, en cualquier caso, le diré que se ha sido objetivo a la hora de determinar todas las consecuencias que se han derivado de este tipo de heladas.

Y, por supuesto, en todo momento se ha podido y se ha querido plantear que desde que La Generalitat, concretamente la conselleria de agricultura, se dirija al ministerio para determinar qué ayudas podrían facilitarle para paliar estos daños.
También ha establecido qué fórmulas de financiación en algunos casos y en otros casos qué fórmulas de garantizar que haya algún otro seguro añadido para poder paliar esas coberturas que queden exentas puedan poner a la altura y al alcance de la mano de los agricultores.

Por lo tanto, yo le tengo que indicar que no podemos financiar algunos daños que se dupliquen en el ámbito del seguro, que también hay que contemplar esa posibilidad; como cuando se determinaba en muchas hectáreas que estaban aseguradas el hecho de que su condición en cuanto a la madera, como se ha indicado, haya bajado la producción respecto a otros años y, entonces, el valor de la hectárea, en cuanto al seguro del producto, es inferior.
Por lo tanto, también son valoraciones que han hecho, en este caso concreto, las propias aseguradoras, valorando precisamente su perjuicio, y por lo cálculos que se han estimado en cuanto a las pérdidas en cada una de las distintas hectáreas y cultivos determinados.

En este momento, y por si esos recursos que le acabo de manifestar se le han trasladado al propio ministerio de agricultura, ministerio que aunque ustedes piensen de otra manera sí está atendiendo perfectamente, en estos momentos, las demandas no solamente de los agricultores, sino de los ganaderos y los pescadores -que parece que no existan en esta comunidad-, y, por lo tanto, creo que están concienciados de que habrá que buscar las fórmulas necesarias para garantizar todos esos perjuicios que se puedan producir…; que, por cierto, y aunque parezca una tontería, el que estemos hablando de estas cuestiones aquí, que no son muy gratificantes precisamente porque entendemos que son perjuicios que se les ocasionan a nuestros agricultores, pues parece que estemos aquí tratando de desviar la atención en cuanto a si se asume o no la responsabilidad de cada uno de nosotros respecto a las ayudas que se están planteando… No cabe ninguna duda que el grupo que represento en estos momentos tiene la misma voluntad o mayor que la de ustedes en que todas las soluciones posibles y al alcance de la mano puedan llegar a cada uno de los agricultores para poder paliar las necesidades que puedan darle la solución a este problema, en este caso de las heladas.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Bueno, señorías, vamos a pasar ahora al debate individual de cada uno de los puntos.
(Veus) Por lo tanto, vamos a pasar a la votación del punto número 2, que es la proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, con su autoenmienda.
Por lo tanto, ¿votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Pues por 8 votos en contra y 7 a favor queda desestimada esta proposición no de ley.

Y pasamos ahora a la votación del punto número 5, que es la proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Por lo tanto, queda desestimada también esta proposición no de ley por 8 votos en contra y 7 a favor.

Proposició no de llei sobre la creació d'un gasoil agrícola amb un preu reduït, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 20.
827, BOC número 76)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos ahora al punto número 3 que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la creación de un gasóleo agrícola con un precio reducido, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Para la defensa, tiene por ocho minutos, señor Pañella… ¿Tiene suficiente?
Pues, cuando usted quiera, tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, la proposta ho diu molt clar: «Les Corts Valencianes insten el govern de l'estat perquè engegue de forma urgent les modificacions legislatives i econòmiques per a la creació d'un gasoil agrícola amb un preu reduït, en la mateixa mesura que n'hi ha per altres sectors productius.
»

Les raons son les següents:

Les organitzacions professionals agràries, en reunió amb el govern de l'estat en la mesa de la fiscalitat, el 7 de desembre de 2007, van arribar a un acord.
En aquell acord el que establia és tota una sèrie de mesures per a pal·liar l'efecte de la pujada continuada del gasoil.

En este moment, hi ha hagut un canvi de govern a nivell de Madrid, però jo crec que si la mesura és necessària, és correcta i és possible, no tenim per què no acordar-la.
He de recordar que esta mateixa proposta, quan governava el PSOE en Madrid, també s'havia presentat.
I, per tant, el que fem és seguir intentant ser conseqüents amb les nostres postures.

Mire, en estes mesures hi havia mesures fiscals: l'Ordre EHA/493/2006, de 27 de febrer, per la qual es modificava l'ordre similar 1.
718 de 2005, de 28 de novembre, que desenrotllava l'any 2006 el mètode d'estimació objectiva de l'impost sobre la renda de les persones físiques i el règim especial, simplificat l'impost sobre el valor afegit, i modificava per a les activitats per a les activitats agrícoles i ramaderes la taula d'amortització de la modalitat simplificada del mètode d'estimació directa del BOE número 50, del 21 de febrer de 2006.
Fixe's que diu «agrícoles i ramaderes» i no parla del sector de la pesca perquè té una altra reglamentació, no perquè mos oblidem d'ells, sinó que ja té una altra reglamentació diferent.

En referència a abans, doncs tampoc parlàvem de la pesca perquè pense que les gelades que hi van haver no van afectar la mar Mediterrània i, per tant, no va afectar els peixos que hi havien dins d'ella; però bé.
Per tant, és un motiu crec suficient per a no haver-ho integrat en l'anterior proposició no de llei.

Però també va establir -seguint en el tema- una cosa que s'ha complert que és la devolució, que a partir d'aquell moment s'establira la devolució de l'impost especial d'hidrocarburs per als anys 2007 i següents, així com el compromís -cite textualment- d'establir un gasoil professional per als llauradors i ramaders l'any 2009.
Estem a l'any 2012 i no s'ha dut a terme.

Què se fa en este moment?
La devolució de l'impost especial d'hidrocarburs, que són 0,078 euros per litre de gasoil consumit o comptat.
En este moment, el gasoil agrícola supera l'euro, supera l'euro per litre.
Si vol saber l'evolució.
.
.
L'any 2000 es pagava a 0,40; 2007.
.
.
Perdó.
L'any 200 el pagaven a 0,27, el 2004, 0,40; 2007, a 0,78; avui, com he dit, a més d'un euro per litre.
Se li torna les 78 mil·lèsimes d'euro per litre, que és l'impost especial d'hidrocarburs.

El gasoil professional significa que se li retorna, després del pagament.
.
.
Vol dir, el llaurador compra en el sortidor i paga el seu preu, i després presenta les factures i se li retorna al cap d'un temps.
Per tant, està avançant els diners.
El gasoil professional no seria així.
El gasoil professional la diferència que hi ha és que el llaurador pagaria al preu que li correspon el gasoil ja d'entrada.

Però ara no, ara té més problemes, perquè, com dia, té de guardar els justificants anuals, sol·licitar el codi d'identificació minorista de la gasolinera on reposten, tramitar la sol·licitud davant l'Agencia Tributària i.
.
.
Bé, financen a l'administració, d'entrada.
Estan pagant impostos un any i després li'ls retornen.

Però, a més, n'hi han problemes.
Perquè, per exemple, els apicultors que tenen camió, que no van en gasoil B, per a fer la transhumància.
Aleshores no se beneficien, queden al marge d'estes reduccions impositives perquè no usen eixe gasoil.

Per tant, crec que estos són els motius.
Primera, que hi ha una promesa que hauríem de rescatar i portar a terme.
I segona, perquè hi han uns problemes que se mereixen solució.

Sense intentar allargar-ho més, jo crec que és suficient per a instar que se facen les modificacions legals oportunes per a la creació d'este gasoil professional per a tots els agricultors i ramaders.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señor Pañella.

Por el Grupo Popular hay presentada una enmienda, que para su defensa, tiene la palabra el señor Ballester por ocho minutos también.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Me van a sobrar algunos de ellos.

Porque la verdad es que a la hora de leer esta torpe PNL, sobre todo torpe por redactada de forma pobre, raquítica y yo diría que incluso hasta con palabras mal usadas en algún momento.
.
.
Porque hablar de que un pegote es una exención fiscal, para sí la quisieran todos los españoles y, sobre todo, todos los sectores.

Y cuando esa exención fiscal -y yo entiendo que el señor Pañella es de letras; si no, me podrá corregir en este instante-.
.
.
, yo creo que milésimas cuando estamos hablando de que cada 1.
000 euros te devuelven 78, estaríamos hablando de centésimas.
Pero, bueno, eso es lo de menos, señor Pañella.

Yo le quisiera convencer a usted, y que usted a su vez nos convenciese a todos los que estamos aquí, de que lo que está proponiendo, lo que está proponiendo -insisto, mal redactado, con unos términos que no son los adecuados-, señor Pañella, fuera lo suficientemente importante para usted como para que hiciese el esfuerzo de reconocer que esa redacción se puede mejorar y que, en concreto, la transaccional que propone el Partido Popular es mejorable.

Es bueno que usted reconozca el que esto desde hace mucho tiempo se está buscando, que el anterior gobierno del Partido Socialista, como usted ha dicho durante su discurso, con la boca chica, eso sí, han sido de alguna forma los que han incumplido esto.

Pero yo le voy a hacer a usted una propuesta seria, contundente, como creo que se deben hacer las cosas cuando estamos hablando en las Cortes y cuando estamos hablando de sectores con tanta sensibilidad como es el de la agricultura y la ganadería.
Que, por cierto, también los pescadores están afectados de un gasoil profesional.
(Veus)

Dicho sea de paso, señor Pañella, vamos a dejarnos de gaitas.
Vamos a admitir, vamos a admitir, aunque en algún momento a usted eso le pueda suponer el que.
.
.
De verdad se quiere un precio más reducido, no como dice usted en su.
.
.
en el título de su PNL, que viene a decir algo así.
.
.
-y lo voy a leer literalmente-, «con un precio reducido.
» No.
Mire usted, el Partido Popular y entiendo que el resto de grupos querrán un precio más reducido, porque ya hay un gasoil, ya hay una reducción en el precio.
Eso que usted dice en su PNL y tacha de pegote -le vuelvo a repetir-, quisiéramos tenerlo el resto de españoles y el resto de sectores de forma igual.
Porque, fíjese, en esa misma ley donde se rebaja el impuesto especial de hidrocarburos al sector agrícola, en esa misma ley al sector del transporte se le devuelve por cada mil euros de consumo, solamente un euro.

Mire usted, señor Pañella, si de verdad, si de verdad, y con el corazón en la mano -déjese de colores y de alharacas políticas, ni de panchetazos, ni haga usted de chico del gasóleo, que parece que últimamente lo veo muy emocionado con este tema, señor Pañella-, admita usted la transaccional, tenga el valor de decir si de verdad -vuelvo a repetir- usted quiere o no que los agricultores valencianos y del resto de este país se vean protegidos con un precio más barato del gasoil que tiene que consumir.
¿Sí o no?
No venga usted con literaturas.
Muy sencillo: ¿Sí o no?
Si es sí, pongámonos de acuerdo.
Si ponemos la coma en un sitio, quitamos una palabra.

Porque, claro, tendrá usted que explicarme a mí y a todos qué significan modificaciones legales.
.
.
Perdón.
Voy a decírselo literalmente.
Cuando usted habla de modificaciones legislativas y económicas, no sé exactamente qué es lo que quiere decir.
Me parece que es un brindis al sol.
Yo lo que creo es que hay que decirlo de forma mucho más clara.
Nuestros agricultores no entienden de modificaciones legales ni historias con agua sal.
Nuestros agricultores quieren agua y ayudas para defender sus cultivos, igual que nuestros ganaderos, e igual que nuestros pescadores.
Y usted lo que tiene que decir hoy aquí es si sí o no, o lo que usted quiere es, una vez más, como le he dicho hace un momento, buscar un titular, montar una alharaca o, como se dice en mi tierra, tirarse un panchetazo con aquello que le he venido a decir, por lo de los chicos del gasóleo.
Usted será el chico del gasóleo, pero, en definitiva, alharacas.
Dígalo claramente, sí o no.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ballester.

Para aceptación o no de la enmienda, tiene usted la palabra por cinco minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor presidente.

Ja li havia dit abans, li havia informat al senyor Ballester que no acceptava l'esmena; que l'acceptaria, en tot cas, si a la seua proposta li posa la paraula «professional», que és del que se tracta.

A vore.
El ser de lletres, no significa saber sumar, saber o no saber sumar (inintel·ligible) .
.
.
0,078, arribem a les mil·lèsimes, tant si li agrada com si no li agrada.
Jo sóc de lletres, però fins ahí arribe.
Altres a la millor no, o s'equivoquen, però, bé.
.
.
0,078 són 78 mil·lèsimes.
I, efectivament, 78 euros per cada mil són 78 mil·lèsimes, efectivament.
(Veus) Em ratifique en això.
No són cèntims.
(Veus)

Mire, açò.
.
.
Vosté me parla a mi sempre.
.
.
Primera, devaluant que si és, com ha dit?
, «torpe, pobre o raquítica.
» Mire, qualificatius que jo li posaria a la seua intervenció, torpe, pobra i raquítica, perquè no té contingut i perquè no s'atrevix a dir el fons de la seua intervenció, que està.
.
.
defendre que no vol que se cree un gasoil professional, perquè ha d'instar un govern que és del seu mateix color.
I per molt que diguen que no, ací és una diferència fonamental.
Quan a Madrid manava el PSOE, governava el PSOE, vostés a tot el que anava a Madrid pràcticament dien que sí.
I avui van a dir que no perquè això afecta els pressupostos de l'estat.

Mire, vosté ha tingut una intervenció tan torpe, pobra i raquítica que no s'ha adonat que fan falta modificacions legislatives per a crear un gasoil professional, perquè fa falta que, a través d'una disposició legal, se determine.
I que fan falta modificacions econòmiques per a crear precisament les partides pressupostàries necessàries perquè este gasoil estiga aixina.
Mire, pobra, raquítica i torpe pel poc preparada, pel poc valorada.
I ho sent molt, però és aixina.

Vosté me diu que jo diga si.
.
.
Jo li dic a vosté: és vosté.
.
.
Jo he presentat una proposició no de llei i és vosté qui té de dir avui sí o no.
.
.
O millor dir, tots nosaltres anem a dir sí o no a la creació d'un gasoil professional agrícola.
I això és el que propose.

Vosté me diu una proposta, «que sea más barato, más reducido, mucho más».
Jo li diria: molt més que més encara.
Si és qüestió de demanar, pujarem un escaló més.
Sí, home!
, sí.
El que vosté me diu me pareix poc, però perquè siga reduït.
Jo el que li estic dient: vosté va a fer una proposta.
.
.
, va a aprovar una proposta que a partir d'ara els llauradors vagen a comprar el gasoil i paguen el preu que val i no tinguen de reclamar després que li ho tornen?
O va a fer una proposta, com està fent, de manera que seguisquen exactament igual, pagant el cent per cent i després reclamant que se'ls retorne una part d'ells?
Eixe és el fons de la qüestió.
Vosté vol la creació d'un gasoil agrícola o no?

Ací la proposició no de llei l'he presentada jo i vosté ha de contestar sí o no a eixa proposició no de llei.
El que jo pense de la seua esmena ja li ho he dit.
Estic disposat, per allò de l'ego, que no siga la meua, que siga la seua millor, però pose la paraula professional, que és del que tracta la proposició no de llei.
Si no, està totalment desvirtuant el que jo he proposat.
Vostés tenen capacitat perquè governen a Madrid també de fer-lo més econòmic si creuen que eixa és la postura.
Jo, la meua postura, la que defén Compromís, en consonància amb el que demanen les organitzacions professionals agràries, és la creació d'un gasoil professional.
I vosté ha de dir sí o no.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Para réplica, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Es muy importante que a uno le devuelvan la pelota con sus mismos argumentos.
Eso quiere decir que el otro no tiene ninguno.
Y fíjense si es pobre, torpe y usa mal los términos, mala redacción, que yo le he dicho a su enmienda, no a usted, como usted al final ha terminado diciendo de mí.

Ahora le voy a decir que el torpe es el que repite.
.
.
(Veus) Perdón.
Yo no le he interrumpido, espero que aguante usted un poco y sea parsimonioso.
(Veus) Pues yo estoy tranquilísimo.
Mire si estoy tranquilo.
Léase usted lo que usted está pidiendo a esta cámara.
Se lo voy a leer yo, porque como usted parece ser que cuando se lo ha leído o lo ha escrito no se ha dado cuenta.
Usted pide un imposible.

Mire usted, dice: «Propuesta de resolución.
Las Cortes Valencianas instan al gobierno del estado para que ponga en marcha de forma urgente las modificaciones.
» Las Cortes instarán a su gobierno, al Consell, para que a su vez el Consell inste al gobierno del estado.
Mire usted, (veus) mire usted, ese es el «a-e-i-o-u», como dice.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

De todas formas, señor Pañella, mire usted, al final ha terminado, al final ha terminado usted como hacen los malos toreros, aliviándose.
Entonces, me dice: «Miren, si ustedes al final me cambian, me ponen una palabra, me ponen ustedes lo de profesional.
.
.
» Usted ha hecho, pues eso, la faena del alivio, la del mal torero, la del que intenta de alguna forma el tornar.
.
.
, en vez de las.
.
.
¿Cómo se llama estos.
.
.
, lo que venden.
.
.
los cojines estos que venden en la entrada?
(Veus) Las almohadillas, que no me salía la palabra.
En vez de que le tiren a usted las almohadillas, que le tiren a usted alguna palma que otra, o por lo menos que haya un silencio prolongado.

Mire, le vuelvo a repetir, señor Pañella, nosotros queremos solicitar desde el gobierno de la Generalitat valenciana, y para eso haremos una PNL, si usted no es capaz de admitir nuestra transaccional, modificando los errores que ustedes han cometido, solicitaremos, desde el gobierno de la Generalitat valenciana, al gobierno del estado ese gasoil profesional.
¿Quiere usted que le pongamos la palabra «gasoil profesional»?
Pongámosela, pero usted reconocerá conmigo que si alguien ha hecho algo torpe aquí y ha ejecutado algo torpe, tendrá que corregir sus errores, señor Pañella, que yo sé que es lo duro.
.
.
(Veus) Yo lo acepto, sí lo acepto, para que vea que todo su final.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Si quieren, paramos el debate y hablamos, pero, por favor, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Pero si es la mía, pero si es lo que le estoy diciendo.
Señor Pañella, se habrá dado cuenta de que al final ha llegado usted al mismo punto que pretendía llegar, pretendía llegar, pero no intentando, como siempre hace, porque usted tiene.
.
.
, es de mente dura, como buen valenciano del norte, al igual que yo lo soy como buen valenciano del sur.
(Veus)

Pero mire usted, la distancia no termina por separarnos, termina por unirnos, porque al final lo que este partido siempre ha propugnado, con gobiernos de un color en Madrid o gobiernos de otro color en Madrid, es defender a los valencianos y, principalmente, a los que más lo necesitan, que en este caso es la agricultura y los agricultores, los labradores y los ganaderos y los pescadores valencianos están muy faltos de esa ayuda.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ballester.
¿Ha terminado?
Le quedan veinte segundos.

El senyor Ballester Costa:

Sí, sí.
Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Señor Pañella, tiene usted para réplica o para aceptar.

El senyor Pañella Alcàcer:

És una pregunta.
He entés jo que està disposat a transaccionar el contingut… (Remors)

El senyor vicepresident:

Entonces, señorías, para fijar posición por parte de los grupos.
(Remors) Señorías, llamaremos a los portavoces aquí para redactar exacto y para incorporar.
Por lo tanto, si quieren ustedes venir, pero mejor vamos a terminar el debate, que fijen posición.

Por parte de Izquierda Unida, ¿quiere usted fijar posición?
(Remors)

Suspendemos un momento la reunión.
Por favor, los dos portavoces, el que tiene que aceptar y el que lo ha propuesto, que vengan aquí y que nos lo digan.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Bueno, señorías, entonces como de momento no hay aceptación, vamos a fijar posición.
Para fijar posición, por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor… (Remors)

El senyor Pañella Alcàcer:

Lamente que ací anem sempre de bromes i que no entrem.
.
.
(Remors) Ací li he dit, i vagen per favor a vore l'acta, li ho he dit en torn de la paraula, però li he dit que parlem de la creació d'un gasoil agrícola.
Vosté me diu que el empleo de gasoil profesional agrícola no existix, no existix.
Com anem a utilitzar un gasoil professional agrícola que no existix?
Això és el que hi ha que llegir?
Per favor, siguem seriosos.
Ací hi ha toreros i hi ha muletilles que se tiren a la plaça sense mirar d'on ve el bou.
No.
Anem a ser un poc seriosos que açò no anem de broma.
Veig ja la postura clara, no té res a vore això amb el que jo havia presentat i amb el que jo els he dit i, per tant, no accepte eixa esmena.
Jo demane que siguem seriosos, ho sent molt, estem jugant amb els diners dels agricultors i això no és seriós el que estaven proposant.
(Remors)

El senyor vicepresident:

Para una matización y luego le tendremos que dar la palabra… El debate lo tiene que acabar el señor Pañella, por eso estamos entrando en un diálogo…

El senyor Ballester Costa:

Póngalo usted como quiera, señor presidente, pero yo creo que ahora mismo yo, primero, me siento ofendido porque aquí, gracias a Dios y a los medios técnicos, se graba todo y entonces podrán el señor secretario, el señor presidente, los señores portavoces de esta comisión y el letrado podrán ver la grabación y verán lo que este señor ha dicho, lo que me ha propuesto y yo he aceptado, cosa que como yo creo, creo sinceramente, lo digo y si le sienta mal pues procuraré retirarlo, que no se había leído la enmienda que nosotros presentamos, pues creo que ahí es donde podría estar el error.
Pero la verdad es que la voluntad de este grupo, de mi partido, sigue siendo la misma.
Primero, usar esta comisión como se debe de usar, en los términos que se deben seguir, con lo cual seriedad máxima, bromas las justas.

Y sobre todo sí que quiero decirle una cosa al señor Pañella.
Con él he tenido muchos debates a lo largo de esta legislatura y de la anterior.
Lo que nunca le voy a permitir al señor Pañella es que diga de alguna forma o insinúe que yo vengo aquí a mofarme de nada, ni de nadie.
Yo vengo aquí a hacer un trabajo serio y riguroso, conforme a lo que mi partido y lo que mi credo político dicta, y ese no es otro que el apoyo a los agricultores, a los ganaderos y a los pescadores valencianos.
Y mi propuesta si no sale hoy volverá a esta cámara con una PNL bien redactada, sin torpezas y desde luego con los términos justos y correctos.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Por dos minutos, por favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

Simplement dir-li al senyor Ballester que aquí ha començat precisament intentant tirar per terra, ridiculitzar ha sigut ell i, per tant, si comença així li tocarà aguantar també el que li vinga darrere.
I així són les regles del joc i s'ha acabat.
(Remors) Són les regles del joc i s'ha acabat.

Segona qüestió.
Clar que li he dit que introduïra la paraula professional, però també li estic parlant que la proposta meua era la creació d'un gasoil professional i he estat parlant sempre d'això.
Si vostés busquen o van a buscar «la paraula professional la podríem ficar…» on no toca.
Vosté me posa ahí «la creació d'un gasoil professional», que és la meua esmena.
I vosté, ja que ha dit que està tot en acta, faça el favor de llegir tota l'acta i clar que trobarà el que li he dit jo de ficar la paraula professional, però no on vulga vosté.
(Remors) No, no, no.
Això és broma i de mal gust.

També vorà de la meua intervenció que estic insistint sempre en la creació del gasoil professional i li ho he dit, si no se desvirtua la proposició no de llei.
No pense desvirtuar-la, vote vosté que sí o vote vosté que no, allà vosté amb la seua responsabilitat.
Vosté diu que defèn els llauradors?
Vosté defendrà als llauradors dient que no vol un gasoil professional.
Jo també defenc els llauradors… M'està dient que no vol crear un gasoil professional, que vote que no?
Jo defenc els llauradors dient, demanant que sí, que se cree el gasoil professional.
Ja està.
I ja li he dit que si vol simplement fer un gasoil més econòmic, vosté fa la seua proposta que l'aprovarà i segurament jo també li l'aprovaré.
Però, clar, la meua proposta és la d'un gasoil professional, no és altra cosa.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra por tres minutos la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Voy a ser muy breve a tenor de la hora en que nos encontramos y por respeto a la comisión.

Por parte de Esquerra Unida vamos a apoyar, como no podía ser de otra forma, la proposición no de ley del Grupo Compromís y vamos a apoyar esta proposición y al mismo tiempo un poco, desgraciadamente, afear al gobierno central y al Consell porque solo ofrecen la devolución a los agricultores del misérrimo impuesto especial de hidrocarburos 0,0787 euros por litros y eso no es modesto si no mísero.

Lo que pedimos es que se cumplan las promesas mil veces hechas y que se cree de una vez el gasóleo profesional.
No es mucho pedir un gasóleo profesional para el agricultor, ya que otros sectores estratégicos lo tienen y tampoco es que pensemos que será la panacea para superar la crisis de rentabilidad en que está atrapado el productor agrario.
Pero algo aliviará la agonía de llenar el depósito del tractor en la gasolinera siendo hoy un 400% más caro el gasóleo agrícola que en el 2000 y teniendo la certeza de que hoy el precio solo puede seguir subiendo aceleradamente.

Este sería el momento de reclamar, incluso, otra política energética.
Y ahora mismo no voy a aprovechar que el Pisuerga pasa por Valladolid, porque el agro es un sector que podría autoabastecerse en grandísima medida de energía renovable y es, en cambio, un sector con una altísima dependencia del petróleo como consecuencia de la alta industrialización del campo.
Una dependencia que habríamos que reducir y para ello volver a producciones de proximidad y ecológicas, pero también poniendo en las cubiertas de las granjas paneles fotovoltaicos y algunos molinillos.

En fin, estamos aquí demostrando algunas otras políticas alternativas a las que ahora mismo existen que podrían garantizar que el sector agrícola fuera competitivo e innovador.
Hoy hemos de pedir la limosna del gasoil sin carga de impuestos, pero todos sabemos que los problemas de la falta de rentabilidad de las producciones agrarias son otros más profundos.
De todas formas que quede aquí de manifiesto que nosotros estamos a favor, y siempre lo estaremos, del gasóleo agrícola profesional.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Para fijar posición, por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

També intentaré ser breu.

Senyor Pañella, vaja per davant el recolzament del Grup Socialista a la seua proposició no de llei.

Efectivament, senyor Pañella, vosté ho ha anomenat, fou una promesa d'un govern socialista el que volia, però no va plasmar en realitat la creació d'un gasoil agrícola professional si no recorde mal, allà per l'any 2009, perquè ja que som europeus ho hem de ser per allò bo, però també per a posar en marxa propostes positives.
Hi ha països, com França, que ja tenen des de fa molts anys un gasoil professional per als seus agricultors.
Però, senyor Pañella, arribem a hora i corregir és de savis.

Per això, en estos moments, amb les rendes dels agricultors estan baixant de forma dràstica on el sector cada dia ha de suportar uns costos de producció més alts i una disminució del preu dels productes que cultiven, seria una ajuda molt ben rebuda pels homes i dones del camp valencià.
I estic totalment d'acord amb vosté que la devolució que contempla en estos moments d'estat de l'impost sobre els hidrocarburs és insuficient.
Perquè a data d'avui hauria d'haver evolucionat cap a la creació d'un gasoil professional que arreplegara eixa reducció de l'IEH, però també una rebaixa en el tipus d'IVA aplicable al combustible per a ús agrícola i ramader.

Ací hem tingut, a conseqüència de la publicació del Decret 1/2012, diferents debats sobre el preu que apliquen les gasolineres vegent abusos que es podrien evitar en la diferència de preus, segons el lloc on estan ubicades, si existira un gasoil professional per al sector.
Perquè hem vist com omplir el depòsit del tractor representava diferències de preu de més d'un 25% segons el lloc on s'omplia si en la Comunitat Valenciana on en Albacete, per exemple.
Clar, els agricultors valencians no estan per a pagar un gasoil agrícola més car que ningú.

Per tant, senyor Pañella, si una de les solucions a la viabilitat de moltes explotacions agràries és la creació d'un gasoil professional agrícola, nosaltres, els socialistes valencians, se sumem a la seua proposta de demanar al Govern d'Espanya que encete el procediment per la via d'urgència per a fer les modificacions legislatives i també econòmiques a fi de crear eixe gasoil agrícola professional amb un IVA reduït.
Sense dubte, el sector en els temps que corren de crisi estructural i també conjuntural, si esta proposició no de llei veu la llum, podria recuperar un poc l'esperança que ara ha perdut al veure com els costos de producció pugen de manera espectacular tots els anys.
I, clar, això d'anar a treballar hui en dia que un agricultor no tinga els ànim necessaris, perquè no es guanya el jornal o, dit d'una altra manera, treballa debades, potser canviaria si hui vegera la llum la seua proposició no de llei.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Pasamos a votación de este punto.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la devolució per l'empresa pública EPSAR del cànon de sanejament cobrat durant els últims quatre anys a tots els ramaders, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 21.
044, BOC número 76)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos ahora al punto número 4, que es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la devolución por la empresa pública EPSAR del cànon de saneamiento cobrado durante los últimos cuatro años a todos los ganaderos, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Por lo tanto, tiene la palabra el señor Pañella por ocho minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt bé, gràcies, senyor president.

Està exposat en la proposició no de llei… Bé, primer vull agrair als dos grups que hagen votat a favor de l'anterior proposició.

La Llei 2/1992, de 26 de març, del govern valencià, de sanejament d'aigües residuals de la Comunitat Valenciana és la que crea el cànon de sanejament.
En l'article 20 diu que el seu fet imposable el constituïx la producció d'aigües residuals manifestada a través del consum d'aigua de qualsevol procedència.
El cànon serà exigible des de l'entrada en vigor de la llei i es referirà al volum d'aigua consumida per a usos domèstics o industrials.
No fa cap referència als usos agrícoles ni ramaders, ja que esta aigua -és lògic que no ho faça-, no és aigua depurada.
L'empresa pública Avsa és la que cobra, cobra directament no, però a través d'ajuntaments o empreses que tenen la gestió de l'aigua, és la que cobra este cànon.
La legislació no contempla el cobrament d'este cànon per a les explotacions ramaderes i La Generalitat no ha aprovat cap tipus de tarifa per aquestes.

El Decret 265/1994, de 30 de desembre, del govern valencià, pel qual s'aprova el reglament sobre el règim econòmic i financer tributari del cànon de sanejament, assenyala en el punt dos de l'article 11: «S'entén destinat per a ús domèstic el consum d'aigua realitzat en habitatges que done lloc a aigües residuals generades principalment pel metabolisme humà i les activitats domèstiques.

Igual qualificació rebrà el consum d'aigua destinat a emplenar piscines i al reg de qualsevol superfície, no afecta l'explotació agrària -«no afecta una explotació agrària», diu puntualment.
A aquest efecte, es considera explotació agrària el conjunt de béns i drets organitzats empresarialment per a la producció agrària amb fins de mercat.

Considerant que les explotacions ramaderes no són habitatges, són explotacions agràries, demanem la devolució del cànon de sanejament que s'ha cobrat en els últims anys i les accions necessàries perquè no es torne a cobrar.

Això, senyories, representa en esta situació un sobrecost per a les explotacions ramaderes.
Una explotació mitjana de porcs, de prop de 1.
200 places, això són 3.
000 euros anuals per cada una d'elles.
Per a cobrar eixe cànon s'haurien de produir aigües que anaren a depuració.
Les granges no produïxen.
.
.
, no tenen connexió en el clavegueram.
I les granges produïxen purins, que no són residus, sinó que estan qualificats com a adobs i, per tant, en una regulació específica de com arribar als camps i repartir-se estos.

Per tant, què està passant en este moment?
Que hi ha ajuntaments que cobren unes quantitats, hi ha ajuntaments que fan unes rebaixes; segons qui cobra fa una cosa o fa l'altra.
Però la realitat és que legalment, senyories, això entenem que no es pot cobrar.
De fet, han estat reunits, i fins avui mateixa, en la mateixa conselleria; han estat reunits intentant donar solució amb les organitzacions de professionals agraris -almenys una- i han estat sense arribar a acord avui mateixa.

Esta situació, senyories, no es pot prorrogar.
No es pot pagar per un concepte que no s'utilitza.
En este moment s'està cobrant a les granges com si emeteren al clavegueram els seus residus, i esta no és la realitat -esta no és la realitat.

De fet, les altres comunitats, la majoria, ho tenen regulat.
Cantàbria té exemptes les activitats ramaderes, precisament en esta línia.
Aragó també.
Per tant, si anem mirant cada una de les comunitats, tenim: per exemple, Catalunya no ho té exempt, té un gravamen, però després té una clàusula en la qual diu que les explotacions que, precisament, no produïsquen una contaminació de caràcter especial en la natura en quantitat, comprovada pels serveis d'inspecció, tindran un coeficient zero pel qual se multiplicarà i, per tant, també tenen el seu sistema per a alliberar-se d'estes.
.
.

En este moment, esta és la situació.

Nosaltres demanem que s'atenga al que és la norma legal en este moment.
Açò és per a aigües.
.
.
, com diu el cànon de sanejament, la producció d'aigües residuals manifestada a través del consum d'aigua de qualsevol procedència, exigible a l'entrada en vigor.
I, a més, mos diu -l'ús domèstic l'hem definit ja- quin és l'ús domèstic per a l'aigua.

Per tant, senyories, crec que està clar que podem legalment demanar això; i que el que no es pot fer en este moment és, de manera legal, seguir cobrant el cànon de sanejament.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte de Izquierda Unida tiene la palabra la señora López por cuatro minutos.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Vaya por delante nuestro voto favorable a esta proposición no de ley.

Bueno, y voy a intentar ser bastante breve.
Quería hacer también una pequeña reflexión, porque lo que ha dicho el señor Pañella es algo a lo que nosotros pues evidentemente nos sumamos.

Pero, bueno, la legislación mencionada en esta proposición no de ley lo cierto es que resulta insuficiente para las granjas industriales, que -digo para que no haya malas interpretaciones- no son las que existen en el País Valenciano, salvo cuatro excepciones; pero sí el de algunas otras comunidades autónomas que han debido tomar medidas ante el incremento de nitratos en el agua.
Han sido reconducidas por la Unión Europea, por incumplir directivas europeas y superar la cantidad de nitratos en sus acuíferos.

Por este motivo, la Generalitat de Cataluña exigió a todas las granjas porcinas elaborar planes de eliminación de purines que no supusiesen contaminación de aguas y subvenciona la construcción de los equipamientos destinados a su tratamiento.

Por tanto, lo procedente para nosotros, en el País Valencià, sería tener un control que tomase en cuenta las buenas prácticas necesarias para que los purines no pasen de ser un buen fertilizante a convertirse en un residuo contaminante para el suelo, la atmósfera y, especialmente, para las aguas subterráneas; que evite que pueda realizarse una aplicación excesiva o que se produzcan prácticas agrarias incorrectas.

En el País Valenciano no hemos tenido, tradicionalmente, más que explotaciones ganaderas de pequeño tamaño; pero ya empiezan a haber algunas de tamaño medio-alto, y puede empezar a ser un problema que, repito -para que no se malinterprete-, ahora mismo no existe.

Algunas cosas hemos empezado a ver que nos inquietan, eso es cierto, camiones cisterna en la comarca de Los Serranos regando con purines parcelas agrícolas, aparentemente sin un control de suelo.
No estamos… Bueno, no tenemos todavía un Pisuerga por los vertidos de las grandes granjas, pero es hora de empezar a pensar en nuestras delicadas aguas subterráneas, ya muy castigadas por la salinización y los nitratos.

Hemos de tomar medidas preventivas que regulen las buenas prácticas, como digo, en la utilización de los residuos orgánicos ganaderos como abono.
Para conseguir una aceptable fertilización de los cultivos, sin que produzca efectos perjudiciales, es necesario implantar buenas prácticas agrarias que, como mínimo, contemple: la realización de un plan de adobado que tenga en cuenta las características del purín, del suelo y el medio receptor, que eviten salinización; determinar las limitaciones para la aplicación del purín, la situación geográfica de la parcela, si está próxima a cursos fluviales, las características del suelo, si está en pendiente el nivel freático, la climatología y la fase de crecimiento del cultivo, que son factores que pueden impedir la aplicación de purín en una parcela.

De todas formas, espero que disculpada por parte de la comisión esta digresión que he creído pertinente, reitero que la proposición no de ley recoge bien la cuestión de técnica jurídica aplicable.
La normativa existente excluye explícitamente el purín como residuo y lo considera un subproducto ganadero que se utiliza como abono, y así es en el País Valenciano.

Por tanto, la conselleria, como también conoce esta cuestión, pues le ha sido remitida toda la documentación pertinente y se le solicitó una entrevista por parte de la Unió de Llauradors i Ramaders del País Valencià, si la señora Mar Casanova actúa o no es responsabilidad de la consellera.
Lo que no puede es ignorar el problema.
Estamos ante una contradicción que no puede abordarse desde la arbitrariedad, depende de quién cobra el canon en cada población, ayuntamientos o empresas privadas sin criterios fijos.
Y el absurdo regateo que se produce cuando el agricultor recurre esa tasa, cuando se le ofrecen rebajas, lo que sólo puede entenderse es como confesión de parte sobre la inseguridad jurídica en que se basa este canon.

Por tanto, ante la ilegalidad que constituye de hecho, evidentemente nosotros apoyaremos la proposición no de ley de Compromís.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo por cuatro minutos.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

El Grup Socialista també donarà suport a la iniciativa.
Perquè mosatros enteníem que anàvem a parlar que una empresa pública, EPSAR, havia cobrat un cànon i no era procedent.
Perquè, efectivament, revisada tota la normativa, La Generalitat sí que té una normativa específica per al que és el tractament de purins; en això no cal anar a altres comunitats per a buscar-ho.

I també, efectivament, referent al tema de la seua PNL, la Llei 2/1992, de 26 de març, del govern valencià, de sanejament d'aigües residuals de la comunitat, deixa ben clar que el cànon de sanejament que s'aplica en el rebut de l'aigua a tots els valencians ha de ser com a resultat de producció d'aigües residuals a través del consum d'aigua per a usos domèstics o industrials que són els que aboquen a la xarxa, al clavegueram.
Però en cap lloc especifica que eixe cànon s'aplicarà a l'aigua destinada a usos agrícoles o ramaders.
Esta explicació és més que evident.

Per tant, l'empresa pública EPSAR si està recaptant un cànon per ús agrícola o ramader d'aigua alguna cosa està fent-se malament.
Perquè les explotacions ramaderes no generen aigües residuals que necessiten d'un procés de depuració; generen uns residus que la mateixa Generalitat ja s'ha encarregat de catalogar com a fertilitzant que es pot reutilitzar i, per tant, no és un abocament a cap xarxa pública de clavegueram.
De fet, tota la normativa estatal, però també l'europea, ho deixa clar que són residus qualificats com a adob i no aigües residuals.

Per això mateix, si l'EPSAR ha estat cobrant un cànon a través de les entitats en les quals té delegada la funció recaptadora, ha de tornar els diners a ramaders si no vol incórrer en una possible il·legalitat per cobrar una taxa indeguda.
Perquè, senyories, si les explotacions ramaderes es caracteritzen per alguna cosa és per la mala situació econòmica per la qual estan passant.
I no els fa cap favor la conselleria aplicant-los una taxa que no els correspon a dia de hui, queda clar segons la legislació vigent.

Senyories, es dóna a més la circumstància -i no d'ara, sinó de fa uns anys-.
.
.
Tant el Govern d'Espanya com La Generalitat disposen per als tractaments de residus agroalimentaris procedents d'explotacions agrícoles, ramaderes, pesqueres, de granges de porcins, etcètera, de línies d'ajuda per a la seua eliminació o reutilització com a adob; o també, com són les ajudes a les inversions en plantes de valoració energètica de residus agroalimentaris.

Una d'elles es troba dins del programa de desenvolupament rural d'esta comunitat -2007-2013-.
Per tant, esta ordre ens diu i ens parla, entre altres coses, que els residus generats per les explotacions ramaderes -fems i purins-, que són utilitzats com a fertilitzants la major part de les vegades, i com en l'entorn agroalimentari és poc habitual trobar plantes de valoració energètica de subproductes i coproductes de la seua activitat.
De tal manera que promoure la implantació d'esta activitat implicarà -crec- el desenvolupament d'activitats econòmiques, la promoció d'energies renovables i, potencialment, una agricultura més sostenible.

A més, hi ha altres ordres.
L'Ordre 9/2010, del 17 de febrer, de la conselleria d'agricultura, per la qual establix el procediment de concessió i pagament de les subvencions per a fomentar l'aplicació dels processos tècnics de la biogestió de purins en esta comunitat.

I, per a acabar, també ja en 2008, el govern de l'estat va aprovar un pla de biogestió dels purins amb el doble objectiu de reduir l'emissió de gasos d'efecte hivernacle amb la gestió de purins i, al mateix temps, en les zones vulnerables o amb alta concentració ramadera facilitar la gestió de purins.

Així que la normativa vigent ens demostra que no fa falta, en estos moments, anar fora a buscar en altres comunitats normativa perquè ací els purins tinguen un tractament, senyor Pañella.
Però, efectivament, pareix ser que l'EPSAR això encara no se n'ha assabentat i està aplicant i està cobrant un cànon de sanejament d'aigües residuals a les explotacions ramaderes.

I la veritat és que jo, a més de demanar també la devolució dels diners pagats pels ramaders indegudament, demanaria una compensació que crec que es mereixen perquè, segons tota la normativa de La Generalitat, ha estat castigant-los sense raó, fent-los pagar un cànon que no els correspon.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, el señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, jo esta PNL no dubtaria en qualificar-la de pobra, torpe i raquítica; però, a més, li afegiria de fal·laç i de demagògica.
I els explicaré per què.
Si no tinc temps de manifestar, en esta primera intervenció, la posició del meu grup i de la conselleria -que és la mateixa-, ho faré en el segon torn.

Però vaja per davant el següent: en esta proposta, Compromís pretén que l'EPSAR -i pareix ser que la resta dels grups de l'oposició li seguixen la corrent- torne el cànon de sanejament cobrat en els últims quatre anys a explotacions ramaderes i que no se'ls torne a cobrar en el futur.
I per a això, en la seua PNL exposa una argumentació que pretén donar a entendre que la normativa que regula el cànon no preveu el seu pagament per part dels ramaders i, per tant, encara que no ho diu en la PNL però sí ho ha dit el senyor Pañella, s'hauria d'entendre que el seu cobrament és il·legal.
Doncs, bé.

En canvi, l'argumentació que sí que fan en la seua PNL és totalment errònia, per qualificar-la dolçament.
Per començar, citen l'article 20 de la Llei de sanejament d'aigües residuals de la Comunitat Valenciana, reproduint una redacció que no està vigent des de fa més de deu anys.
És a dir, vosté cita ahí un article que no està vigent des de fa més de deu anys i ni se n'han assabentat, ni se n'ha assabentat vosté ni se n'han assabentat la resta de membres dels grups de l'oposició.
Perquè eixe article va ser modificat per la Llei 9/2001, de 27 de desembre, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat valenciana.
Però pareix que Compromís no se n'ha assabentat.
Clar, vostés es perden en no sé quins països que no tenen res a vore amb l'històric Regne de València i els passa el que els passa.

Segons Compromís, com la llei diu que el fet imposable del cànon és la producció d'aigües residuals, manifestada a través del consum d'aigua per a usos domèstic i industrials, això significa que els usos agrícoles i ramaders no estan prevists.
Eixe és un poc el raonament d'estos senyors.

Per a recolzar-ho, mencionen el punt 2 de l'article 11 del Reglament sobre el règim economicofinancer i tributari del cànon de sanejament, aprovat pel Decret 266/1994, concloent els senyors de Compromís que les explotacions ramaderes no són vivendes.
En canvi, Compromís no menciona que un poc més avant d'eixe article que capen, en el punt 4 d'eixe mateix article 11 s'establix el següent literalment, però això ahí ho amaguen: «Se entiende destinado para uso industrial el consumo de agua realizado desde locales utilizados para efectuar cualquier actividad comercial o industrial, y asimismo el realizado para usos distintos del doméstico y del riego de explotaciones agrarias.
» L'ús de l'aigua en explotacions ramaderes és indubtablement un ús distint del domèstic i del reg d'explotacions agràries.

Per tant, està clar que a efectes del cànon de sanejament l'ús d'aigua en canal de dia està inclòs entre els supòsits de l'ús industrial.
Que s'aproven o no s'aproven tarifes específiques del cànon per a les activitats ramaderes no implica que estes no estiguen subjectes, donat que el mateix article 11.
4 del reglament preveu que la quota del cànon serà o bé la determinada d'acord amb la tarifa genèrica per a tots els usos industrials, o bé la corregida per l'aplicació d'uns coeficients establits en el mateix reglament.

En definitiva: no és cert, senyories, no és cert que la legislació no contempla el cobrament d'este cànon a les explotacions ramaderes, i La Generalitat no ha aprovat ningun tipus de tarifa per a estes, no és cert.
El cobrament està contemplat en la normativa del cànon, i n'hi ha una tarifa aplicable, per molt que vosté persistixca en el seu error.
.
.
, menejant el cap que no, l'únic que reafirma és la barroeria, la pobresa, la matusseria, la fal·laç i demagògica proposta que vostés presenten.

I com que ara no tinc més temps, senyor president, en la meua segona intervenció fixaré la posició del meu grup, que és la posició de La Generalitat.
No, la desconeix, com tantes altres coses.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted.

Para réplica, señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt bé.
Doncs moltes gràcies.
Ja veig que el senyor Giner vol amagar-se la carta fins al final.
En este moment no sabem, pel que ha dit ahí, si van a ser favorables o no.
Jo entenc de la seua desvirtuació, com sempre.
.
.
Quan un no té arguments, tire per terra el que tinga davant.
(Veus) No té arguments, no.
Perquè vosté amaga una cosa.
Amaga una.
.
.
Sí, sí, me diu a mi que amague.
Vosté amaga una cosa.
Que no hi ha abocament a la xarxa de clavegueres.
No hi ha abocament a la xarxa de clavegueres.
No hi ha sanejament de les aigües residuals de les granges.
I això vosté no ho diu.
Vosté no ho diu, això, com si no fóra important.
O siga, que les depuradores s'utilitzen realment per a depurar, i el cànon de sanejament està per a sanejar les aigües, per a pagar el cost de sanejament i la construcció de depuradores.
I resulta que les granges de què estem parlant almenys nosaltres no aboquen al clavegueram, sinó tota l'aigua que utilitzen se convertix en.
.
.
Bé, part en els animals, en la millora, i en purins que no és un residu, que ho hem dit.
I si vol vore-ho, mire-ho vosté, perquè tenint la legislació efectivament que determina l'Ordre del 29 de març de 2000, de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, és la que determina que els purins no són residus, sinó són adobs, que efectivament després del repartiment i en la fórmula se faja correctament o no se faja correctament, però això és un altre tema a discutir en un altre moment.
Però que en este moment que els purins no són residus i no originen residus és un fet marcat per llei.

I vosté, que tant ha tirat per terra la nostra proposició no de llei sense argumentar, simplement dient tot això, i que amaguem i no amaguem, vosté sí que amaga això.
Una qüestió que no té massa importància, no?
Simplement que no hi ha clavegueram, que no aboquen allí, i a això no li dóna importància.
Com no deu ser important tampoc el que diuen les altres comunitats.
Perquè si fóra així, si fóra com vosté diu, que no és, que no és, no sé com el gerent de l'EPSAR, Juan Luis Martínez, este matí proposava l'aplicació només d'un 10% del valor que tenen.
I això ho ha proposat en la reunió que tenia en La Unió.
Me dirà vosté: per què?
Per què han de cobrar?
Els ho diré jo.
EPSAR, EMARSA,.
.
.
El ramaders han de pagar el servei especial nocturn de traducció que se fa en els hotels de cinc estrelles.
I per això se'ls ha de dir als ramaders que això ho van a pagar ells.
Els ho diu amb totes les paraules.
Després parle de fal·làcies.
Però eixa és la veritat.
EPSAR ha desviat els diners cap a EMARSA, i EMARSA tots sabem ja avui en què s'ha gastat els diners.
Eixa és la realitat, o una de les realitats lògicament, amb tota la relativitat que vosté vullga.
Però eixa és la realitat.
Li he dit: Cantàbria, específicament exemptes del cànon.
Aragó, específicament exemptes del cànon.
Múrcia, no marque l'excepció, però diu: el fet imposable el constituïx la producció d'aigües residuals generades pel metabolisme humà, l'activitat domèstica, pecuària, comercial, industrial que realitzen.
.
.
tal, tal, tal.
Catalunya, ja li ho he explicat.
Té una d'això, però per quan després s'estabilitze, que no hi ha contaminació, multiplica per zero.
Però a més està estipulat.
Té estipulat.
No, ací no diu a cap lloc.
Ací s'està cobrant a tots el que volen.

Què vol que mirem?
Andalusia.
Explicat només.
.
.
Xarxa d'abastiment pública o privada.
Només.
La Rioja.
Exempcions.
Tots, podem passar uns a uns, tots.
Per què?
Perquè és fonamental.
Tot està dient que realment no aboquen a la xarxa de clavegueres.
No va a la depuració, i els van a fer pagar un servei que no utilitzen.
És com si vullguera cobrar un ajuntament una taxa d'arreplegada de fems en un lloc que no se fa arreplegada de fems.
És exactament el mateix, i vostés van a fer-lo pagar perquè sí, perquè necessiten diners i perquè han de justificar el seu no.
I si no diga: per què avui, este matí, l'oferta era: bé, els rebaixarem un 90%?
Per què?
Vol explicar-m'ho?
Si legalment és aixina, doncs mire senyor, se trobaran, perquè açò és una iniciativa que no és ni de Compromís ni de ningú, esta iniciativa ha segut dels ramaders personalment, que han descobert eixa situació i l'han volgut portar ací.
I on aniran?
Doncs aniran als tribunals i s'ha acabat.

El senyor vicepresident:

Sí, gracias, señor Pañella.

Para terminar el debate, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt senzill, molt senzill.
Seguixca el raonament.
Primera qüestió: és o no és veritat que vostés fonamenten la seua PNL en l'article 20 de la Llei d'aigües residuals, 9/2001?
És o no és veritat que vostés ho fonamenten?
Doncs jo li estic diguent que vosté fonamenta en un article que està derogat.
És o no és veritat el que estic diguent?
Vostés ho fonamenten en un article que està derogat, per tant estan fent una PNL, com jo l'he qualificada sense ningun dubte, de fal·laç, de demagògica i de torpe.
Perquè és torpe pensar que els altres són tan torpes com els que han redactat la PNL eixa.

Per a recolzar la seua proposta, Compromís, el seu grup, afirma que les explotacions ramaderes són explotacions agràries que no generen aigües residuals.
Ho afirmen vostés, i ho ha tornat a dir vosté.
És una afirmació tan absurda que sols cap pensar que es deu a un error de transcripció.
Cabia pensar fins que l'he escoltat a vosté, perquè vosté al reafirmar això el que està demostrant és que no té ni idea del que és una explotació ramadera.
Això és el que està demostrant vosté.

En conclusió, la inclusió de les activitats ramaderes entre les subjectes al cànon de sanejament, senyor Pañella, per sort o per desgràcia, té una base legal molt clara, per la qual cosa no hi ha ninguna raó jurídica per a tornar el cànon percebut en els últims quatre anys, ni per a deixar de cobrar-lo en el futur.

I dit això, senyor Pañella, dit això, la conselleria, igual que el meu grup, sí que entén que poden existir i que existixen raons socioeconòmiques.
Estava diguent-me vosté: per què?
Per què este matí ho han oferit?
Perquè mosatros entenguem que n'hi han raons socioeconòmiques, però no jurídiques.
Sí, socioeconòmiques, que motiven i que han de motivar una exempció especial aplicar el cànon de sanejament en les granges de la comunitat.
En este sentit, la conselleria, com vosté sap, està treballant des de ja fa temps en la possibilitat de contemplar eixa exempció per aquells casos en què quede acreditat que este granges no produïxen vessaments al clavegueram.
Perquè és que vosté, en la seua proposta, parla de tots els ramaders, i n'hi han granges que vessen i n'hi han altres que no vessen.
Aleshores, mosatros creguem que sempre que quede acreditat que les granges no vessen al clavegueram, per eixes raons socioeconòmiques es busque una solució perquè tinguen eixa exempció.
La concreció sobre com quedarà formalment recollida eixa exempció en la llei, aixina com la possibilitat d'aplicar en esta exempció amb caràcter retroactiu als quatre últims anys -com vosté sap, perquè ha fugit en la seua intervenció- actualment s'està estudiant per part dels servicis jurídics de la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua.
Estan estudiant-ho.
Però estan buscant una solució amb bona voluntat i per raons socioeconòmiques, perquè saben que per raons jurídiques, com vostés fal·laçment ha volgut apuntalar esta PNL, per ahí no es pot anar a cap de lloc.

Per tant, mosatros al seu plantejament que -li torne a reiterar- és pobre, torpe, raquític, fal·laç i demagògic, li direm que no.
Però seguirem treballant amb el suport del meu grup des de la conselleria perquè es puga aconseguir eixa exempció per aquelles granges que no vessen als albellons.
Ho té clar?
Als albellons.
A eixes granges.
A eixes, sí.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a ustedes.

Señorías, vamos a pasar a votación de esta proposición no de ley.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Y señorías, pasamos al punto número seis, que les tengo que decir que, con el debate de este punto, nuestra comisión no solo habrá realizado la sesión mensual preceptiva, sino que también habremos acabado todas aquellas proposiciones o propuestas y comparecencias que en este período de sesiones han sido solicitadas a esta mesa de la comisión.

Por lo tanto, podemos darnos por satisfechos, aunque luego cerrará la comisión, como es natural, la presidenta.

Proposició no de llei sobre la paralització del pla de xoc contra la plaga del morrut roig (Rhynchophorus ferrugineus) presentat per l'Ajuntament d'Elx, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 21.
403, BOC número 76)

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, pasamos al punto número seis, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la paralización del plan de choque contra la plaga del picudo rojo, presentada por el Ayuntamiento de Elche, y presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

Por lo tanto, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, esta propuesta, esta proposición no de ley de mi grupo, Esquerra Unida, se concreta en detener el riesgo de salud pública que puede ocasionar la ejecución de un plan de choque con fitosanitarios agresivos en espacios públicos, teniendo otras formas más inocuas, y además largamente investigadas y experimentadas.
Desgraciadamente mucho nos tememos que además este error que se puede producir -y como decía Galeano, hay errores que en realidad son horrores- pueda venir motivado por una estrecha mira de revanchismo político.
No podemos olvidar que una de las primeras medidas del Partido Popular, al obtener el ansiado gobierno municipal de Elx fue disolver y dispersar al equipo de investigación sobre la guerra biológica al picudo rojo, que el ayuntamiento había creado y que, hasta donde hemos podido conocer, estaba funcionando con cierto éxito y desde luego con mayor inocuidad para la biodiversidad y la salud humana.
Y no estamos exagerando en absoluto.
Un enorme problema para la biodiversidad, si parece que no estén valorando las repercusiones que tiene la química agresiva en daños colaterales sobre otras especies.
Sobre el valor que constituye la biodiversidad -y solo citaré el más evidente y reiterado- es el que se produce sobre las abejas que, pese a su papel fundamental en la polinización, están siendo llevadas más allá de su capacidad de supervivencia a todas las guerras químicas que sufren.

Créanme que este es ya un problema serio de ámbito mundial, y como tal lo contempla la legislación comunitaria.
Como es un problema para todas las personas la posible aparente adicción a la química, que demuestra el Partido Popular, precisamente las fechas en las que se preparaba esta proposición se estaba planeando una enorme aberración contra el bosque gallego y todo ser vivo en su proximidad.
Se estaba intentando fumigar desde el aire con un producto de la Bayer retirado del mercado por tóxico.

Por tanto, desde Esquerra Unida estamos un poco preocupados, porque lo que el PP gallego lo hace sobre los bosques, en el País Valencià el Partido Popular pretende hacerlo sobre jardines y zonas de esparcimiento insertas en zonas residenciales visitadas a diario por nuestros mayores, por niños, y allí esparcir masivamente venenos en un ecosistema urbano.

Pero volvamos a nuestras palmeras y a la salud de la ciudadanía de nuestra comunidad, en concreto la de la ciudad de Elche, a la que su palmeral dota de seña de identidad propia y la convierte en patrimonio de la humanidad y, como no, a los científicos que aportaban su profesionalidad a la protección del palmeral y en la investigación del picudo rojo y su tratamiento en la especie de género Phoenix dactilifera, aportando las garantías para su viabilidad presente y futura.

La estación Phoenix, bajo la dirección de Michel Ferri, era una institución de referencia en este campo internacionalmente reconocida, algo que no deja de ser excepcional, teniendo en cuenta que solo era una institución de ámbito municipal del Ayuntamiento de Elx, y sin embargo era de consulta obligada para universidades y centros de investigación, para empresas de explotación y cuidadores de cualquier ciudad del mundo que contara con palmeras.
Fue precisamente Ferri, ya en 1993, quien desde la universidad alertaba sobre la posibilidad de que en el área mediterránea se introdujera la plaga desde Asia, a causa de la importación masiva de palmeras sin controles fitosanitarios.
Ferri escribió textualmente: «Las autoridades deben saber que juegan con fuego, que no existen técnicas para eliminarlos, y que es imposible detectarlos a tiempo, siendo lo mejor parar la importación en su momento, pero sin embargo hay intereses comerciales.
Esto era lo que apuntaba este investigador.

Por tanto, desde Esquerra Unida tenemos una seria preocupación por este tema de ámbito, ya digo, que puede ser un problema de salud pública y un problema para nuestra biodiversidad.
Por tanto, es por lo que nosotros planteamos esta proposición no de ley.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Simplement manifestar el nostre recolzament a la proposició no de llei que ha presentat.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora López, la història es repeteix.
El tema que hui porta a estes Corts ja va ser notícia a l'any 2009, quan el regidor de parcs i jardins de l'Ajuntament d'Elx, José Manuel Sánchez, actualment diputat autonòmic, va posar en marxa un pla de xoc per a l'eradicació i control de la plaga del morrut roig, basada en una fumigació distribuïda en dos fases, en maig i després en octubre, quan es pot atacar de forma més eficient a l'animalet.

Aleshores, fou el Partit Popular el mateix que hui en dia ha posat en marxa el pla de xoc, perquè la situació se li ha desmadrat, el que posava en dubte l'actuació realitzada de fumigació.
Concretament el senyor Manuel Rodríguez, enginyer agrícola i professor de plagues i malalties, advertia del perill d'intoxicació pels visitants del parc i també apuntava que s'estaven incomplint les recomanacions de la Unió Europea en matèria d'ús de fitosanitaris.
Que trist, senyories, veure com el que era roí quan governava el PSPV ara es dóna com a bo, perquè ja no he vist este senyor eixir amb la mateixa queixa i se suposa que és un professional el qui parlava!

Doncs, bé, senyora López, vosté en la seua proposició no de llei va més lluny i apunta que accions en contra de la plaga del morrut roig en el Palmerar s'han convertit en una possible plaga química per a l'ecosistema urbà, la seua biodiversitat i la seua ciutadania.
La veritat és que trobar un terme mig en estos moments que siga efectiu contra el Rynchophorus ferrugineus i no perjudique amb més o menys intensitat l'ecosistema, perquè estem parlant de tractaments que es fan a l'aire lliure i no hi ha portes per a tancar, és complicadíssim actuar davant esta plaga perquè sols es poden aplicar mesures dràstiques amb l'esperança que puguen ser efectives, perquè la realitat és greu.
I li puc afirmar que estem parlant d'una de les pitjors plagues que ataca a totes les palmeres, sense que a hores d'ara ni la conselleria, ni el ministeri, ni encara menys la Unió Europea hagen pogut detindre la destrucció massiva de palmeres per tot arreu del territori que causa el morrut roig.

Per tant, des de la preocupació de veure desaparéixer de les nostres terres un símbol, com són els palmerars històrics, però també qualsevol tipus de palmera, perquè estan totes en perill d'extinció, però també conscients del mal que les fumigacions poden causar a les abelles, li propose una esmena d'adició a la seua PNL que va en la següent direcció.
Des del Grup Socialista sol·licitem la retirada del pla de xoc presentat en estos moments, executat per l'Ajuntament d'Elx, així com la immediata convocatòria del patronat del Palmerar amb presència de tècnics, polítics de tots els partits i representants dels cultivadors de palmeres amb l'objectiu de consensuar un pla d'actuació emmarcat en el conveni que ha de subscriure com a proposta unànime del Ple de Les Corts celebrat en Elx l'any 2007 i que a hores d'ara encara no s'ha subscrit, malgrat les nombroses peticions fetes per part de l'anterior equip de govern de l'Ajuntament d'Elx.

El per què d'eixa esmena?
Doncs, simplement buscar consens en les decisions que es prenen.
Buscar l'opinió dels tècnics en la matèria, buscar garanties pels ciutadans per a la biodiversitat, per a l'ecosistema que rodeja els palmerars en l'ús que es fa o puga fer en un futur de fitosanitaris, com són les substàncies imidacloprid i tiametoxam, que sí poden ser utilitzats baix un estricte control sense haver de matar tot el que es troba al seu voltant, sobretot insectes, i un d'ells són les abelles que pateixen de forma més directa el mal de la utilització massiva d'estos productes, cosa que sincerament lamente, perquè la seua població està en perill i són fonamentals per al manteniment de l'ecosistema mediambiental per la labor entre altres tan important que fan de pol·linització.

Li assegure que al Grup Socialista li preocupa i molt que s'adopten mesures adequades per al tractament de control i/o eradicació del morrut roig.
Però no volem, per la mateixa raó, que la solució siga la mort de les abelles ni de cap altre insecte, perquè és roí per l'equilibri mediambiental que hem de salvaguardar per damunt de tot.

Sincerament, li ho dic senyora López, crec que per part de tots hi ha un abandó de les competències, tant a nivell d'estat com autonòmic, que ha fet que en estos moments resulte molt difícil acabar amb la plaga del Rinchophorus ferrugineus.
I que, davant de la impotència en la qual es troben les administracions, no vegem altra eixida més que la dels plans de xoc, que són mesures nefastes i que en lloc de donar solució a un problema concret, com és la plaga del morrut roig, estan generant molt més problemes tant a la fauna com a la flora, com a les persones sensibles a les substàncies utilitzades en les fumigacions massives que estan realitzant en Elx, que tan sols és un exemple, senyora López, perquè la veritat, a la chita callando, es repetix en altres llocs, per desgràcia.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Con la misma magnanimidad que ha tenido para el Grupo Socialista, espero tenga también para mi grupo…

El senyor vicepresident:

Siempre la tendrá.

El senyor Giner Giner:

Yo lo primero que quiero señalar es que, a pesar que se llame el picudo rojo o el morrut roig, com diu vosté, a pesar d'allò de roig, jo li jure que estic convençut que la culpa no la tenia Zapatero que el morrut roig apareguera en Elx, però tampoc el Partit Popular.
Perquè escoltant-los a vostés en les seues intervencions és que pareix que l'hem importat mosatros.

Però sí que li agraïsc a la senyora portaveu del Grup Socialista que ha fet una referència als dos productes que estan admesos, que són els que s'estan utilitzant en Elx i, per tant, la contradicció és flagrant, la contradicció és total i absoluta.
Però he de dir, en primer lloc, que en el tractament es complix estrictament amb allò disposat en l'article 12 de la Directiva 2009/128, que diu textualment: «Els estats membres tenen degudament en compte els requisits necessaris d'higiene i salut pública i la biodiversitat o els resultats de les avaluacions de riscs permanents vetlaran perquè es minimitze o prohibisca l'ús de plaguicides en algunes zones específiques.
» I seguix dient: «Se adoptarán las medidas adecuadas de gestión de riesgo y se concederá prioridad al uso de productos fitosanitarios de bajo riesgo con arreglo a lo definido en el reglamento 110/2009 y a las medidas de control biológico.
».
Entre eixes zones estan els espais utilitzats pel públic en general, com els parcs i jardins públics.

Entenem per tant, en el meu grup, que es complixen estes condicions, perquè es minimitza l'ús de productes químics ja que únicament s'utilitzen quan degut a les altes temperatures estivals no és eficaç la lluita biològica en el nematode Sterneinema carpocapsae.
En estiu saben vostés que per les elevades temperatures no és efectiu el tractament.
I quan eixes condicions climàtiques són adequades es torna a utilitzar la lluita biològica.
Per tant, el tractament químic sols es realitza en dos mesos dels dotze de l'any.

En segon lloc, es minimitza l'ús de plaguicides químics de cinc tractaments que oficialment es recomanen a les palmeres.
Per tant, d'acord amb el que acabe de dir, a dos en els moments crítics.
En definitiva, es prioritzen els mètodes biològics amb la qual cosa, al minimitzar els tractaments químics en parcs i jardins, entenem que es complix allò disposat en la Directiva 2009/128, encara que hi haja una transposició a l'ordenament jurídic espanyol.

Respecte als plaguicides químics autoritzats actualment en Espanya per al picut, és a dir, els clorpirifos, l'imidacloprid i el tiametoxam, s'han elegit sols eixos dos últims, que són els que ha dit també la senyora diputada, sols eixos dos últims pel seu caràcter penetrant o sistèmic en les palmeres, una propietat que no tenen els clorpirifos, tractant aixina d'unir una major eficàcia.
Estos plaguicides, per tant, no són nocius per a la salut humana aplicant-se com estan aplicant-se, ni tampoc afecten el medi ambient, d'acord amb la mateixa directiva europea.
És més, des de l'any 1993, el 75% de les substàncies existents en Europa en este moment no han complit els criteris que han superat l'imidacloprid i el tiametoxam, els 75% dels que s'utilitzen no han complit els requisits que sí que complixen estos dos productes.

Per tant, estem parlant de dos productes que estan autoritzats en tots els països del nostre entorn, en Àustria, en Alemanya, en Bèlgica, en Dinamarca, en Holanda, en Itàlia, en França, en Portugal, en Grècia, absolutament en tots, en 26 països, senyories, en 26 països s'utilitzen.
Posteriorment, una volta l'ingredient actiu ja s'ha autoritzat per la Unió Europea, no acaba ahí.
En Espanya els productes que contenen estos composts químics són avaluats, a més, per la comissió d'avaluació de productes fitosanitaris.

En definitiva, jo crec que hi ha raons més que de sobra per afirmar que els tractaments químics que es minimitzen tan sols a dos mesos, a més complixen totes les directives europees, absolutament totes.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

En mi exposición de motivos ya apelo, como en tantas otras ocasiones, al principio de precaución, pero creo que el Partido Popular sigue sin entenderlo, sigue sin comprender… (Remors) Por favor…

El senyor vicepresident:

Señorías, por favor.

La senyora López Barceló:

Siguen sin comprender su significado, porque, bueno, no entiendo cómo pueden no entender que donde se lee «preferentemente» o «estará limitado» o «se priorizarán otros métodos» o «no es recomendable», el Partido Popular sólo es capaz de interpretar no está prohibido.
Pues, miren, si no lo está es porque no se han hecho todos los deberes, porque no se ha desarrollado ni transpuesto la legislación interna a las directivas de la Unión y sus reglamentos que cito ya en la exposición de motivos y ello pese a haberse sobrepasado los plazos.

Miren, señorías, estamos ante una plaga que hay que tratar, pero no así.
Una plaga producto de la globalización económica y el intercambio sin controles suficientes de especies por todo el planeta, por el comercio de palmeras que se ha venido haciendo, por la demanda de palmeras para la pseudojardinería de medianas con las que muchos ayuntamientos y obras públicas tratan de mal equilibrar sus excesos de asfalto.
Han fallado las medidas preventivas y el insecto de la familia del gorgojo, pero de considerable tamaño, de dos a cinco centímetros, se ha aclimatado al Mediterráneo y en nuestra comunidad y en la murciana está empezando a crear una alarma social cuando poco entre los cultivadores de palmeras.

El senyor vicepresident:

Señorías…

Perdone usted, señora López.

Señorías, estamos a punto de acabar el debate, quedan diez minutos.

Siga, señora López.

La senyora López Barceló:

Y no es injustificado, es típico cuando se aclimata una especie foránea, no tiene en su nuevo ecosistema enemigos naturales y sí una especie en la que hospedarse: nuestra palmera datilera.
Lo que permite su propagación a una plaga de complicado control y que, desde luego, no debiera ser arriesgar la salud de otras especies, incluida la nuestra, sino seguir la línea de investigación del tratamiento biológico y de investigación sobre cómo reequilibrar el hábitat alterado del coleóptero invasor aquí, en otro hábitat, sin enemigos naturales que controlen su propagación.
Biología y no química, investigación y no tratamientos agresivos.
Rectifiquen y suspendan el uso de químicos poco recomendables; rectifiquen, que dicen que es de sabios.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señor Giner, para terminar el debate, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies.

Demanar disculpes perquè és que me l'han donat hui i no sé com funciona.
Demanar disculpes per haver interromput en la intervenció a la senyora diputada.

Primera qüestió.
Si no està prohibit, molt bé, senyora diputada, està permés.
I si el criteri pertany a una directiva europea dic jo que eixe criteri tindrà més valor que el que puga tindre el criteri estrictament polític preventiu del seu grup.
En este sentit, jo vull rematar dient-li que l' imedacloprid en Espanya té fins a 46 usos autoritzats i el tiametoxam 49, entre ells el control de taladres en palmàcies ornamentals.
Estos productes, per tant, senyora diputada tenen l'autorització, perquè s'ha avaluat l'efecte que té.
Després de cinc anys, després de la directiva, l'aprovació en el departament corresponent d'avaluació de productes fitosanitaris, després de cinc anys de proves.
Per tant, estan autoritzats per a la seua possible utilització en parcs i jardins.
Ara, si tot eixe procediment no servix per a res.
.
.

Respecte al risc per a les abelles, que també ha sigut un dels temes recurrents que alguna de ses senyories ha portat al debat, dir-los que la pol·linització de les palmeres és principalment una pol·linització anemòfila, com vostés sabran, i es considera que el risc per a estos insectes per tant és mínim.
I, per altra part, l'aplicació localitzada d'estos insecticides, és a dir, perquè ho entenga vosté.
.
.
, en Elx no va una avioneta de matí i pega una fumigació en tota la ciutat, no, no, no, és que el tractament en eixos dos mesos, minimitzat en eixe sentit, va palmera per palmera localitzat -per tant, ací no estem parlant d'una fumigació- i, a més, amb la gometa al lloc, res de fumigar en avioneta, eh?

Per tant, eixe tractament, eixa aplicació localitzada d'estos insecticides considerem que també minimitzen el risc per a les persones respecte al que podria ser si s'aplicara, doncs, eixa polvorització convencional en els termes que pareixia desprendre's de les seues intervencions.

Per tot allò anteriorment exposat, està clar que això no implica que tinga ninguna conseqüència.
Llevat que noves investigacions superen estos mètodes biològics actuals i mos donen alternatives per a combatre en eixe marge de l'estiu, dels dos mesos de màxima calor, quan no té ninguna possibilitat de prosperar el tractament biològic, llevat que hi haja algun descobriment nou, doncs, està clar que no hi haurà més remei que seguir lluitant amb eixos plaguicides químics, adoptant totes les mesures oportunes al respecte.

Per tant, senyor president, senyories, entenem que el Consell no deu paralitzar el pla de tractament fitosanitari contra el morrut roig de les palmeres, donat que no s'incomplixen els preceptes disposats en la Directiva 128/2009, i perquè la seua paralització, senyories, la seua paralització podria posar en greu risc el manteniment d'un palmerar històric declarat patrimoni de la humanitat per la Unesco.
Això és el que ficaríem en risc.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Señorías, vamos a pasar a votar esta proposición no de ley.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada.

La señora presidenta quería dedicarles unas palabras.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Esther López Barceló)

La senyora presidenta:

Señorías, cerramos la sesión y no solo la sesión, sino el periodo de sesiones de este curso parlamentario.

Esperamos… esperamos, bueno, que este verano sea fructífero para que se generen muchísimas proposiciones no de ley e iniciativas que podamos trabajar en la comisión de agricultura, y espero encontrarnos en septiembre, teniendo un debate enriquecedor y en el que podamos llegar a consenso y a buen puerto con iniciativas parlamentarias de todos los grupos.

Así que muchísimas gracias y cerramos la sesión de la comisión.

(S'alça la reunió a les 20 hores i 49 minuts)