Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 11 de maig de 2000.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 23.
Segona i darrera reunió.**

 

 

 

***Designació dels diputats o les diputades per tal de cobrir les vacants produïdes en el Consell Assessor de RTVE en la Comunitat Valenciana.***

 

**La senyora presidenta:**

 

El primer punt corresponent a este matí és el de la designació dels diputats per a cobrir les vacants produïdes en el Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola de la Comunitat Valenciana.
Per part del secretari primer es donarà lectura a la proposta presentada.

 

**El senyor secretari primer:**

 

La Mesa de les Corts Valencianes, en la reunió del dia 2 de maig de 2000, ha tingut coneixement de l'escrit tramés pel Grup Parlamentari Popular, mitjançant el qual proposa els diputats que han de cobrir les vacants produïdes en el Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola a la Comunitat Valenciana per part d'aquest grup parlamentari, com a conseqüència de l'elecció del senyor Juan Manuel Cabot Saval com a secretari primer de les Corts Valencianes i la renúncia del senyor Ricardo Costa Climent, i que són les següents: Francesc Moliner Colomer, Manuel Miguel Bustamante Bautista.
Així mateix, la Mesa de les Corts ha acordat comunicar als grups parlamentaris l'esmena proposada.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor secretari primer.

A continuació passem a la votació de la proposta de designació dels membres vacants del consell assessor.

Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, cap en contra, 32 abstencions.
Queda per tant aprovada la proposta presentada i queden designats els dos membres.
De conformitat en l'article 7 de la Llei de creació i regulació del Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola a la Comunitat Valenciana, esta presidència donarà compte oficialment al Consell de la Generalitat Valenciana de la designació feta per les Corts Valencianes dels nous membres del consell assessor a efectes del seu nomenament.

 

***Compareixença del conseller de Medi Ambient, senyor Fernando Modrego Caballero, per tal d'explicar el grau de compliment del conveni signat per la Generalitat Valenciana, ajuntaments de la comarca dels Ports­Maestrat, organitzacions ecologistes i l'empresa Endesa, a l'objecte d'iniciar una via de solució al problema de contaminació de l'esmentada comarca, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes (RE número 8.
806).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

El punt següent de l'ordre és la compareixença d'un membre del Consell per tal d'explicar el grau de compliment del conveni signat per la Generalitat Valenciana, ajuntaments de la comarca de Els Ports­Maestrat, organitzacions ecologistes i l'empresa Endesa, a l'objecte d'iniciar una via de solució al problema de contaminació de l'esmentada comarca; sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula l'honorable conseller de Medi Ambient.

 

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señores diputados.

La comarca de Els Ports constituye una de las zonas con más altos valores ecológicos a tutelar en el seno de la Comunidad Valenciana.
Su riqueza forestal, la belleza de sus paisajes y la escasa presión antrópica padecida, elevan la valía de sus recursos naturales hasta la consideración de éstos como el principal elemento definitorio de la comarca.
Pero estos recursos no están exentos de amenazas.
Ante la constatación de su existencia, se exige de los poderes públicos, de las autoridades ambientales y de los demás agentes implicados, una respuesta que minimice el posible impacto que éstas puedan significar sobre esos recursos y sobre la propia calidad de vida de los habitantes de la comarca.
Esta es la razón de fondo que se encuentra, tras la firma el 13 de julio de 1994, del convenio cuya evaluación hoy nos ocupa.

En el mismo, y en la búsqueda de una solución a la problemática de la comarca y de conseguir la recuperación ecológica, económica y social de la zona, la Generalidad Valenciana, en colaboración con los ayuntamientos de la comarca, asociaciones ecologistas y la entonces empresa pública Endesa, acordaron la realización de una serie de programas tendentes al logro de los objetivos recién señalados.
Para la consecución de los objetivos señalados en el convenio, se diseñaron una serie de programas a cuyo análisis pasamos a continuación.

Cabe distinguir de entre éstos aquellos cuya responsabilidad recaía sobre la Generalidad Valenciana de aquellos cuya ejecución competía a Endesa.
En relación con los primeros, el convenio contemplaba desde el punto de vista institucional, la creación de una comisión de vigilancia y control medioambiental, como órgano de carácter científico-técnico, encargado de vigilar los niveles de contaminación atmosférica y el estado de la vegetación de la zona, y de proponer líneas de actuación tendentes a corregir las posibles deficiencias observadas.

En el plano económico-financiero se dispuso la creación de la fundación Els Ports­Maestrat como órgano encargado de gestionar el programa de inversiones que en el marco de las aportaciones de Endesa fueran llevadas a cabo.
Si bien se fijó una periodicidad de tres meses en el ritmo de las reuniones de la comisión, ésta desde el primer momento no se cumplió.
Las reuniones se llevaron a cabo con una cadencia anual a lo largo de la vigencia del convenio, produciéndose la última el 9 de febrero de 1999, último año de vigencia del convenio.
En estos momentos, y en el marco del proceso de evaluación del convenio en el que la Conselleria de Medio Ambiente está trabajando, se está valorando la necesidad de convocar próximamente esta comisión, para compartir, tanto los citados trabajos de evaluación como los de análisis de posibles actuaciones futuras que resulten de dichas tareas evaluatorias.

Desde el punto de vista de programas y proyectos que con base al convenio se han ejecutado a lo largo de sus cinco años de vigencia, cabría destacar los que siguen.
El desarrollo de estudios ambientales por el Ceam, el Centro de Estudios Ambientales del Mediterráneo, y financiados por la Conselleria de Medio Ambiente en el marco del proyecto Investigación de la calidad ambiental en las comarcas del norte de la Comunidad Valenciana, por un importe global de 130 millones de pesetas; el establecimiento, tras sucesivas ampliaciones, de siete estaciones automáticas de control de la contaminación atmosférica, con una inversión, incluida mantenimiento, de unos 50 millones de pesetas; la elaboración de un programa de gestión sostenible de los bosques de Els Ports­Maestrat, en el que se contemplan actuaciones como tratamientos selvícolas y de reequilibrio biológico, destinados a mejorar la capacidad biológica de los bosques, el control de la erosión mediante reforestación y obras hidrológicas, programas de conservación de suelos y actuaciones dirigidas a la prevención de incendios forestales, todo ello por una cantidad establecida en presupuestos de 1.
600 millones de pesetas.
Actuaciones todas estas que, tal y como reconoció el informe de la subcomisión creada en el seno de la Comisión de Medio Ambiente del Congreso de los Diputados, claramente están en línea con el objetivo del convenio.

Al margen de lo hasta aquí señalado, y en línea con el objetivo de la elaboración de un programa de eficiencia, ahorro energético y fomento de energías renovables, establecido también en el propio convenio, y que debía haberse llevado a cabo antes de abril de 1995, durante la pasada legislatura, la Generalidad, a través de la conselleria de Industria ha elaborado el Plan de energías renovables de la comunidad, en respuesta a una demanda que como apuntaba ya estaba precisada en la propia redacción del convenio y esperamos una próxima tramitación.

Todo ello se completa con las inversiones, que merced a las aportaciones de Endesa fueron gestionadas por la fundación a tal efecto creada, y destinadas a conseguir un desarrollo sostenible para la comarca de Els Ports­Maestrat.
Como se desprende de lo hasta aquí expuesto, la intervención de Endesa en la financiación de los programas de desarrollo sostenible a elaborar por la fundación ha sido muy significativa.
Detrás de esta intervención latía la problemática derivada del funcionamiento de la central térmica que esta empresa tiene en Andorra, Teruel, que desde mediados de 1980 se estaba extendiendo la convicción de la responsabilidad de Endesa en los problemas ambientales que afectaban a la comarca, llegándose incluso al planteamiento de una querella que fue archivada por fiscalía.

Endesa, pues, asumió en el marco que establecía el convenio varios compromisos; uno ya comentado y consistente en una aportación anual de 400 millones destinados a la financiación de proyectos de desarrollo sostenible, diseñados y gestionados por la fundación; y otro, yo pienso que el fundamental, en la construcción de dos estaciones de control y vigilancia de la contaminación atmosférica.
Perdón, y el más importante es el tercero, que es la clave en el análisis que estamos desarrollando: la aplicación de medidas correctoras en el funcionamiento de la central térmica de Andorra, esto es, la construcción de una planta de sulfurización.

Dicha planta debía de permitir la reducción en un 90% del nivel de emisiones de la central térmica, esto es, la práctica desaparición de los problemas que ésta ocasionaba.
Pero su puesta en funcionamiento se había venido retrasando, hasta que el pasado 10 de enero la planta ha entrado por fin en funcionamiento; con la puesta en marcha de la planta, que comportó una inversión próxima a 35.
000 millones de pesetas, la situación en la que nos encontramos actualmente debe distar mucho de la existente en 1994.
Y digo debe, por cuanto por la proximidad de la fecha en que ésta se ha producido, es pronto todavía para hablar de datos validados técnicamente, tanto a nivel de emisiones como a nivel de vegetación, que permitan evaluar o realizar una evaluación definitiva.
Esta circunstancia es sintomática de la situación en la que ahora nos encontramos, una situación de análisis de evaluación que permita confirmar la hipótesis esperada, la reducción en el 90% a la que antes se aludía.

La confirmación de dicha circunstancia permitirá concretar la nueva situación ambiental de Els Ports y de la política ambiental e implementar desde una óptica de normalidad.
Desaparecidos esos elementos externos, exógenos, que alteraban el equilibrio de esos bosques, esperamos que la política a dispensar a esta comarca no tenga que ser diferente a la de otras comarcas valencianas.
Tan sólo, pues, sus propias características naturales deberían constituirse como elemento que singularice a la comarca de Els Ports.
Lo cual, en modo alguno va a significar, va a suponer una desatención del problema hasta ahora existente.
Digamos que la Generalidad va a estar atenta a su evolución.
Y es que la extensa red de estaciones de vigilancia atmosférica ubicadas en la comarca, en proporción muy superior en cualquier otra zona del territorio, permitirá un seguimiento puntual, y por tanto un conocimiento preciso sobre las emisiones que se produzcan en la comarca.

Este va a ser, en definitiva, el Plan de actuaciones que en relación con la cuestión que nos ocupa se está llevando a cabo en el momento presente.
Del resultado del mismo se desprenderán cuáles serán las líneas de actuación futuras.
Su anuncio presente yo creo que sería más efectista que eficaz.
Y es que, dada la incidencia que en todo este proceso tiene la nueva planta de sulfuración de la central térmica de Andorra, en tanto no contemos con datos fiables y variados técnicamente que confirmen esas previsiones de reducción atendidas, todo anuncio o decisión de nuevo marco de actuación no tendrá ninguna base sólida, y yo, como conseller, en ningún modo voy a prestarme a eso.

Si las prisas en muchas ocasiones son malas consejeras, más lo son en temas como el que ahora nos ocupa, en el que se impone, sobre todo, un análisis concienzudo de los efectos que se desprenden de la puesta en funcionamiento de la nueva planta de sulfuración, pues este es el elemento diferencial de la nueva situación actual a aquella que impuso la celebración del convenio.

Gracias, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller de Medi Ambient.

Té la paraula el senyor Puig, en representació del Grup Parlamentari Socialista, com a grup sol·licitant.

 

**El senyor Puig i Ferrer:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor conseller.

La seua informació com temíem, com imaginàvem, ha estat francament insatisfactòria.
I ve a confirmar la distància amb que el govern Zaplana ha abordat este problema.
Vosté deia fa uns moments que la Generalitat continuarà atenta; esperem que estiga un poquet més atenta.

Mire, jo crec que no ha entés res del que va significar aquell conveni.
El 13 de juliol de l'any 94, després d'una molt llarga negociació, la Generalitat Valenciana signava amb els ajuntaments de la comarca de Els Ports, amb les organitzacions ecologistes i amb l'empresa Endesa, un acord que posava fi a un conflicte per la via judicial.
No va retirar el fiscal la querella, la vam retirar en aquell moment els ajuntaments i les organitzacions ecologistes.
I arbitrava unes mesures potents per al desenvolupament sostenibles de les comarques més al nord del nostre país.

Els signants d'aquest conveni havien aconseguit trobar una solució extrajudicial a un problema greu que havia estat objecte de fortes diferències, que havia mobilitzat els ciutadans, que havia estat discutit freqüentment en esta Cambra en moltes altres instàncies i sempre en mig d'una gran controvèrsia.

El conveni fou el punt d'inflexió per trobar una eixida en positiu per totes les parts afectades i que a la fi van a portar un pas endavant per a unes comarques ja per sí prou endarrerides.
La fractura de la desconfiança, després de tants anys d'oblit, era el suficientment profunda en la societat d'aquella comarca com per a entendre la qüestió com a catalitzador d'un nou crit per la supervivència d'una zona que en este últim segle ha perdut el 75% de la seua població.

El conveni a quatre bandes establia la necessitat d'un pla de desenvolupament integral de la zona que contemplés la preservació de masses boscoses, la recuperació i millora ecològica de la zona i el desenvolupament sostenible de Els Ports­Maestrat.

L'arquitectura de l'acord fixava una sèrie de compromisos, com ara l'establiment, com vosté ha dit, d'una comissió de vigilància i control de la contaminació ambiental.
La presa en consideració per part d'Endesa de mesures correctores necessàries en l'explotació de la Central Tèrmica d'Andorra, la posada en funcionament d'un programa de recuperació i millora ecològica de Els Ports­Maestrat, l'establiment d'un programa d'inversions per finançar el desenvolupament sostenible, i la creació d'un instrument, la fundació Ports­Maestrat, com a eina de gestió per a l'impuls de la zona.

I, a més a més, el punt cinqué del conveni, per a tot això, assenyalava els compromisos econòmics que havien de finançar este pla de desenvolupament integral i que literalment deia: "La Generalitat Valenciana i Endesa es comprometen a aportar cadascuna d'elles durant cinc anys 400 milions de pessetes".
Cada anualitat.

Què ha passat al cap de cinc anys?
Quina lectura podem extraure de l'acord?
En primer lloc, i abans d'entrar en l'execució pròpiament del que ha estat l'actuació de la Generalitat, des del Grup Socialista hem de reiterar que malgrat l'actitud dels governs Zaplana, de l'anterior i del present, que senzillament no han considerat la qüestió prioritària, no l'han considerada, val a dir que reivindiquem la validesa de la via encetada, perquè l'acord dialogat front la via judicial ha permés donar compte de la maduresa de la societat, ha permés una passa més en l'estadi del que ha de ser una democràcia avançada.

L'experiència del debat i del treball conjunt entre posicions tan enfrontades ha resultat un exercici de corresponsabilitat extraordinàriament positiu.
Hem anat endavant, però ens hem quedat a meitat camí, i ens hem quedat a meitat camí perquè el Consell no ha actuat com a motor sinó més bé com a espectador passiu.

Quin ha estat el paper de la Generalitat en el desenvolupament de l'acord?
La Conselleria de Medi Ambient, com ha dit el conseller, va assumir la direcció de la comissió de vigilància i control mediambiental.
Senyor conseller, va estar pràcticament més vegades convocada en un any que en els cinc anys de després.
Ara ens anuncia que prompte es convocarà.
Ja està bé, ja.
Sap que de les tres de les cinc vegades convocades en estos darreres cinc anys, un ha estat sempre davant de la insistència dels grups ecologistes i dels ajuntaments, mai a iniciativa pròpia de la Generalitat.

La Generalitat, governada pel Partit Popular, va renunciar des del primer moment a impulsar el procés iniciat pel govern socialista.
Només el Ceam ha fet un bon treball d'investigació, però no al ritme que calia, perquè tampoc ha tingut el suport que calia des del punt de vista polític.
Després de cinc anys, encara no sabem res de les causes reals de la desfeta ecològica, però sí sabem, gràcies a les estacions de controls finançades per Endesa previstes en el conveni, la preocupant presència de ozó, que vosté ha obviat absolutament en la seua intervenció, que supera en multitud d'episodis els límits fixats per la legislació europea per a la protecció vegetal i, el que més important, fins i tot en moltes massa ocasions per a la protecció a la salut.
Vosté ha obviat este episodi.
Esta situació tanmateix no li sembla transcendent al govern, no entra en la seua agenda on, al pareix ser, només caben autosatisfaccions.

Un any després de la seua designació com a conseller ­prompte ho farà­ encara no ha estat capaç de convocar una única reunió per al seguiment del problema, encara no s'ha dignat a assumir la responsabilitat que li pertoca en un assumpte que està encara lluny de solucionar-se, perquè, a més a més, sabem que és un assumpte d'una gran complexitat.

Per tant, no li estic demanant en estos moments ni en tot este procés solucions immediates, només li estem reclamant la sensibilitat mínima exigible a qualsevol càrrec públic.

Si continuem, per una altra banda, analitzant l'actitud del govern en el compliment del conveni, el desenteniment, la irresponsabilitat, és encara més significativa.
La Conselleria de Medi Ambient no ha executat el programa de gestió per a la recuperació i millora ecològica de les comarques de Els Ports i Maestrat; s'entén que no ha donat per bo el document presentat pel govern socialista, ni ha elaborat cap altre alternatiu, com hagués hagut de fer si no li pareixien correctes els paràmetres del document que a gener de 1995 va presentar la conselleria al patronat Els Ports­Maestrat.
Vostés no han fet ni una cosa ni una altra, simplement han passat del compliment degut a un acord institucional signat pel president de la Generalitat amb ecologistes, ajuntaments i la pròpia Endesa.

El programa per a la millora ecològica estava quantificat en inversions concretes, no en un ample ventall, com vosté ara anunciava, i comptava amb un pla de restauració hidrològica i forestal, un pla d'usos dels boscos, una acció territorialitzada en defensa del medi ambient forestal, y venia, a més a més, complementat per un subprograma de recuperació i conservació de les espècies de flora i fauna amenaçades.
Tot un plantejament amb rigor, amb serietat, que ha quedat en el caixó del desinterés o, el que és pitjor, en els menyspreu a una part del territori que per a este govern, al parèixer, no compta.

O com pot entendre sinó l'incompliment de les aportacions acordades per part de la Generalitat Valenciana?
Els 400 milions de pessetes anuals ni s'han aportat a la fundació Els Ports­Maestrat, ni s'ha aprovat cap programa específic des dels pressupostos de la Generalitat Valenciana, ni s'ha impulsat cap pla integral de desenvolupament.
Les inversions que planteja el conseller són només l'execució continuista d'una acció de govern encetada fa molts anys.
Res a vore amb allò que significava el conveni, res a vore en l'impuls, en el plus que significava el conveni.

Endesa, per la seua banda, com vosté ha dit, sí que ha complit; ha complit amb el finançament previst, ha fet efectiu el seu compromís per a la promoció econòmica i social de la comarca, així com ha anat treballant en la introducció de mesures correctores, que per cert vosté avui ha dit que ja estan en ple funcionament.
Nosaltres no ho podem saber, perquè com no ha convocat la comissió, com no tenim cap informació al respecte, no podem fer el seguiment de la qüestió.
Però, bo, com ha dit que prompte ho farà, esperem que aleshores ens enterem.

Per la seua banda, els grups d'ecologistes i els ajuntaments sí que han treballat en comú, també des de distintes òptiques, sabent la dificultat que això comportava, perquè cadascú defensava uns interessos diferents.
Han cregut i han acceptat la corresponsabilitat.
El gran mèrit d'este conveni era la corresponsabilitat.
És molt lamentable que el coratge que van demostrar les organitzacions ecologistes que es jugaven molt amb esta aposta, optant per la participació i no només per la reivindicació i no només per la protesta permanent, implicant-se en la resolució del problema, el govern l'haja deixat de valorar.

I la Generalitat.
.
.
quina ha sigut l'actitud que ha fet?
Com he dit, ni ha aportat els 400 milions, ni ha impulsat el programa de millora ambiental, ni ha projectat el debat i l'estudi interregional al voltant del problema de l'ozó transportant-lo a altres institucions, fomentant que el Ministeri de Medi Ambient prenga d'una vegada mesures en un problema que és del ministeri a la fi.

No entenc com avui el conseller pot vindre sense vergonya a parlar de compliment, quan ha estat fins ara incapaç, com ell mateixa ha reconegut, incapaç en tot un any de convocar una reunió.
Li preocupa molt?
Si li preocupa molt, la veritat és que ho té molt amagat, perquè no entenc com li puga preocupar esta qüestió.

Mire, conseller, o vostés es prenen seriosament esta qüestió o l'únic camí que quedarà serà tornar on estaven al 1994.
I on estàvem al 1994 és en un conflicte judicial, però avui les responsabilitats ja no seran front a Endesa, les responsabilitats que se li demandaran seran al president de la Generalitat que no compleix allò que un president legítim i democràtic d'esta Generalitat va signar.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Puig.

En representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Bon dia, senyor conseller.

Mire, nosaltres este tema és la tercera vegada que el plantegem; abans amb una consellera, en la passada legislatura, que avui és consellera d'Agricultura, amb un altre conseller, i ara volem a tornar parlar d'este tema.
Per què parlem d'açò?
Nosaltres partim d'una idea: el tema de la desfeta mediambiental d'aquesta comarca va ser un tema fonamental, des del nostre punt de vista el tema més important a nivell mediambiental del finals dels anys vuitanta i començaments dels noranta.
Va donar lloc, com s'ha comentat abans, a una sèrie de problemes i va tenir una solució que per a nosaltres era una solució important, una aposta per la negociació entre aleshores una empresa estatal, avui privatitzada, Endesa, unes associacions ecologistes, uns ajuntaments i la Generalitat.

Jo crec que és un model que és un model interessant, que és un model en el qual es pot apostar per avançar en resoldre temes mediambientals.
Però, clar, es va canviar de govern i com si un alcalde quan es canvia d'alcalde no assumira els compromisos econòmics anteriors, no es van assumir els compromisos que estaven signats.

I jo crec que, com s'ha dit abans, la primera conseqüència és una conseqüència forta, és una conseqüència molt dura.
Ens està dient que tots els problemes mediambientals només es poden resoldre pel camí de la confrontació, només es poden resoldre pel camí judicial.
No hi ha possibilitat de diàleg, no hi ha possibilitat d'arribar a acords, perquè si s'arriba a acords després no es compleixen.
L'únic camí que el govern anterior i este govern han donat en la pràctica a qualsevol moviment ecologista per a intentar resoldre uns problemes determinats és el camí legal o el camí de la confrontació, perquè el camí del diàleg vostés l'han empantanat.

Jo li remetria, per exemple, a totes les declaracions de l'anterior consellera, on inclús es va parlar en el seu moment de què amb aquest acord s'havia comprat la voluntat ­són declaracions textuals en aquesta Cambra­, la voluntat dels ajuntaments.
I li remetria per exemple l'acceptació de què uns acords que s'havien acceptat no s'estan complint.
I, mire, vosté ha parlat de compliments.
Jo li pregunte una cosa: vosté ens pot aportar els recursos que durant aquests anys, durant la passada legislatura, en 1999, ha aportat el govern valencià a la fundació Els Ports­Maestrat?
Perquè, clar, és molt fàcil, és terriblement fàcil, senyor conseller, agafar els pressupostos i tots els recursos que es dediquen a aquesta comarca s'adjudiquen als 400 milions que teòricament s'havien d'aportar.
És molt fàcil, açò ho sap fer qualsevol.
I si fan una carretera també la podran adjudicar, també l'aplicaran a desenvolupament sostenible.
.
.
si ens posem, fins d'educació, de qualsevol.
No, este no és el conveni, senyor conseller.

És preocupant, jo li vull insistir que és preocupant el seu comportament, perquè d'alguna manera tanca uns camins de diàleg, tanca un camins d'acord.
Perquè vostés han incomplit uns acords.
I no és un tema qualsevol.
El tema de Els Ports­Maestrat és un tema que va ser fonamental; jo li vull reiterar per exemple que el no convocar als organismes corresponents possibilitara que l'empresa Endesa, tenint els sistemes tècnics acabats per problemes de mercat en un moment determinat, perquè s'havien de parar alguns dels sistemes, no es posava en marxa, es va retardar durant bastants mesos, seguint contaminant aquesta zona, quan estava totalment clar i demostrat, quan es podia haver posat en marxa, per incompliment concretament d'aquest conveni.

A nosaltres ens sembla molt preocupant, ens sembla molt preocupant, perquè, clar, és un tarannà que qualsevol persona, quan es parle de negociar amb la conselleria per a resoldre acords, cap es podrà fiar, perquè els fets demostren concretament que vostés no han complit els compromisos.
I, clar, això és tema, insistim, que només du al camí de resoldre en els tribunals els contenciosos mediambientals o de resoldre's mitjançant posicions de confrontacions.
És un mal camí, però és el camí que vostés, per desgràcia, han ensenyat i obliguen a posar de manifest que no hi ha un altre.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Botella.

 

**El senyor Botella Crespo:**

 

Buenos días, señora presidenta.

Señores diputados.

Nos vemos hoy aquí para hablar reiteradamente, señor conseller, de un tema que para muchos valencianos no hemos entendido nunca, y para quien tiene conciencia medioambiental, mucho menos.
Me explicaré, para ubicar realidades y para poder discutir de realidades.

Estamos hablando de que más allá de nuestra comunidad, en otra comunidad, hay una central que produce energía.
Más allá de esta comunidad, en otra comunidad, esa central, que produce energía y beneficios a otra comunidad, encima es de una empresa privada.
Y resulta que los beneficios, lógicamente, se reparten en dividendos, y produce beneficios.
Y hete aquí que en una legislatura anterior, no siguiendo el criterio de que quien contamina paga y tiene que restituir, sino con los criterios incomprensibles para alguien con conciencia medioambiental, lo que se dice es: No, que pague el Gobierno Valenciano; que con el dinero de los valencianos, si se produce algún desastre ecológico, restauremos lo que una empresa privada en otra comunidad está haciendo, y que ese dinero que los valencianos tenemos para las escuelas, para los hospitales, para tal, lo destinemos a alguien que reparte beneficios y a alguien que está en otra comunidad.

Esto, lógicamente, podría entenderse, y únicamente podría entenderse, desde dos puntos de vista: uno, el filosófico del momento del acuerdo de la instauración de esa central, que es en los Països Catalans.
Lógicamente, si está dentro de los Països Catalans, empiezas a comprender un poco el tema, es decir, bueno, pues que paguen los de esta parte de aquí.
Pero si no es así, es muy difícil comprenderlo, es dificilísimo.

Claro, inmediatamente después viene el otro punto y dice: no, es que puede ser porque asociaciones ecologistas o ayuntamientos de la zona quieran tener la posibilidad de dirigir, con un problema real existente, una cantidad de dinero a unos fines no específicamente medioambientales, y venga aquí el dinero que yo diré en qué se invierte, no dejando al gobierno que lo invierta en aquello que cree preferencial para dar un sostenimiento a la zona en el tema medioambiental.
Y más aún, se llega a recriminar que sí, que sí, que sí justifican gastos, que desde luego hay más de 200 millones de la parte del Gobierno Valenciano que se invierten anualmente en la zona.
Claro, sí, pero que eso no vale.
No vale, no.
Tiene que ser a una fundación concreta.
¿Para qué?
Y esa es la incógnita.

O sea, yo hubiera comprendido que aquí se hubiera venido a reclamar una acción fuerte, contundente, diciendo: Señores del Gobierno Valenciano, vamos a ver, exija usted al gobierno catalán que parte de los beneficios reviertan en la zona.
Señores del Gobierno Valenciano, obliguen ustedes a estos señores que no paguen el 50% sino que paguen el cien por cien.
Lo hubiera entendido.
Pero no, a quien se reclama es al dinero de todos los valencianos algo de lo que los valencianos no tenemos beneficio.
Bien, es una postura, pero insisto, no lo más coherente dentro del tema medioambiental.
Y además muy conformista, extrañamente, respecto a otras situaciones en otros parajes.

Pero no queda ahí la cosa.
Es que dicen: no, es que si no se hace así, volveremos a la situación anterior al 94.
Miren ustedes, lo que no podemos entender es por qué en ese 94 de repente o qué interés tienen en ese 94 en interrumpir una vía judicial y obligar al gobierno de la Generalitat a asumir una responsabilidad que, como he dicho, es suya en cuanto a control y vigilancia.

Bien, nos metemos en esa zona y hemos sacado el listado de concejales, lógicamente, y eran bastantes más de los que hay ahora.
Desde hace poco tiempo, parece ser que en esa zona la conciencia medioambiental sigue, pero con un problema añadido, que cada vez que ha habido algún problema en los ayuntamientos, se ha sacado el acta del Congreso de los Diputados de la comisión de investigación, diciendo: oiga, que aquí no hay nada demostrado que esto esté contaminando.
Esa mayoría en el Congreso de los Diputados y esa comisión de investigación en mayoría la tenía el Partido Socialista, los mismos que autorizaron la firma del convenio del 94, los mismos.
Y muchas de la personas que hay aquí son muy conocedoras del tema y de todos los entresijos, de todos, por el lugar que en esos momentos ocupaban.

Entonces, claro, insistir en que nosotros vemos que existe un problema.
Nuestro partido ve que se está haciendo una inversión importantísima en la zona, más allá de lo que hay, más allá de lo comprometido, de los 200 millones que tendríamos que dar.
Que, desde luego, la obligación de una conselleria es la vigilancia y el control de los desastres medioambientales o del perfeccionamiento medioambiental de esa y de cualquier otra zona.
Y que, desde luego, no vamos a entender que nadie venga a citar al conseller de Medio Ambiente a decirle: oiga, que una empresa privada de fuera de nuestra comunidad está contaminando, y pague usted la contaminación.
Y no lo vamos a entender.
Nos lo tendrán que explicar.

Sí entenderíamos: Señores, esa empresa privada, fuera de nuestra comunidad, nos está contaminando, ¿qué acciones va a emprender usted?

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Té la paraula, per a donar resposta conjunta, l'honorable senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señores diputados.

Yo creo que se ha centrado el debate y yo creo que las críticas por parte de la oposición, se han planteado sobre dos temas fundamentales: un tema es quién se gasta el dinero de la aportación que en el convenio fijaba la conselleria, y a partir de ahí, traer el argumento de decir: bueno, si la conselleria no cumple, lo que quiere la conselleria es no tener diálogo y confrontación.
Yo creo que, dentro de la valoración global de todo lo que ha sido la actuación de la Generalidad en el grave problema ambiental, eso no constituye lo que es la esencia del problema.
La esencia del problema ¿cuál es?
La degeneración, la pérdida, el grave problema ambiental que se produce en los bosques de Els Ports­Maestrat.

Se articula un convenio por el gobierno socialista en el que se establecen una serie de actuaciones.
Si analizamos las actuaciones, tienen un gran componente técnico, un gran componente de análisis, porque en ese momento tampoco se identificaban claramente cuáles eran las causas del problema, y se establecen unas actuaciones, algunas con muy importante aportación económica, que si las sumamos todas, fundamentalmente son por parte de Endesa, entre comillas, posible en ese momento, presunto, agente causal, pero las inversiones en toda la zona del convenio podían ser de 36.
000 o 37.
000 millones de pesetas; 35.
000 en la actuación fundamental, que sería en la planta de desulfuración, y luego las actuaciones por aportaciones de Endesa y la conselleria.

Yo creo que lo que tenemos que analizar como balance del convenio es si estas actuaciones nos han permitido profundizar en las causas del problema y nos van a permitir recuperar nuestros bosques, más que quién se tiene que gastar esos 400 millones/año, que parece que es la preocupación del portavoz del Partido Socialista.
Y yo creo que lo fundamental es, entonces, analizar en qué situación estamos en este momento y si las líneas fundamentales del convenio se han cumplido.

Estamos debatiendo un tema que creo que, evidentemente, los diputados conocen perfectamente porque se debate con regularidad y los argumentos ya se expresan repetidamente.
Por mis antecesores en su momento se dieron las razones que se estimaban convenientes de cómo se aplicaba o cómo se interpretaba cómo los presupuestos de la Generalidad iban a incorporar las determinaciones del convenio.
Podemos repetirlo, pero yo creo que ya consta en el libro de actas repetidamente.
Yo creo que factor nuevo sería la valoración de este conseller de lo que es el convenio, y mi opinión es que el convenio ha tenido un alto grado de cumplimiento, y con unos importantes aspectos positivos.

En primer lugar, yo valoro positivamente la creación de una plataforma social, en la que han estado interviniendo todos los agentes sociales, en la que todos han opinado y se han valorado las actuaciones a realizar, porque yo creo que es importante en todos los temas ambientales que se plantee esa solución.
Yo me comprometo, es mi idea.
.
.
, no es que comprometo, es que quiero utilizarlo para seguir profundizando en la vía de la solución de esos problemas, porque me parece importante que así lo sea.

Yo creo que otra de las causas importantes, otra de las razones de decir que el convenio se ha cumplido en gran medida es que se han objetivado en parte las causas.
De una multitud de causas que se atribuían los años 90, 91, 92, 93 a la situación de los bosques ­a lluvia ácida, a otras­, el Ceam ­recordemos que es una fundación que se financia con capítulo total de la Generalidad­, que ha estado profundísimamente implicada en todos los estudios, ha analizado temas en concreto del seguimiento de todas las condiciones técnicas de las emisiones, de las emisiones y cómo afectan a los distintos bosques, y ha establecido una serie de conclusiones que no son determinantes.
No son definitivas, perdón; sí que son determinantes en el sentido que la causa es multifactorial, que evidentemente no hay una única causa.
La central, por sus efectos acumulados, puede tener un papel importante, pero también lo tiene el ozono, también lo tiene la disminución de precipitaciones, las sequías que se están produciendo o la disminución generalizada de precipitaciones que hay en estas zonas, de forma que afectan especialmente a determinadas masas boscosas presentes en la zona.

Y por último, dentro del cumplimiento económico, yo no quiero entrar en la matización de quién se tenía ya que gastar el dinero, lo que sí puedo decir es que a lo largo, y como se explicó por mis antecesores como conseller de Medio Ambiente, se optó, y me parece también una postura razonable, por que las aportaciones de la Generalidad se estructurasen vía presupuestos, se organizasen dentro de la estrategia global.
Y lo que sí quiero destacar, como ya se ha explicado varias veces, es el plus de aportación que existe sobre esta zona frente a otras zonas por parte de la Conselleria de Medio Ambiente a lo largo de los presupuestos, que suma los importes que antes les he citado.

Yo creo que ahora lo que procede, dentro de todos los convenios, además un convenio tan importante como este, yo creo que, si volvemos a analizar, vuelvo a insistir que entiendo que en lo fundamental el convenio ha servido para lo que se firmó, yendo al espíritu de lo que podía significar el convenio, que era atajar un grave problema ambiental.

He dicho que el 15 de enero ha entrado en funcionamiento la nueva planta.
Es un periodo muy corto para hacer cualquier análisis, pero precisamente esas unidades de seguimiento que yo he planteado que eran de la conselleria.
.
.
Me han dicho que eran de Endesa.
Pues no, lo rectifico.
Son cinco de la conselleria y dos son de Endesa, en las unidades de seguimiento de lo que es el penacho.
O sea, que realmente supone una inversión fuerte por parte de la conselleria.
Pues estas unidades continúan en presupuestos, continúan trabajando y continúan haciendo el seguimiento para tener.
.
.
Tenemos información de cinco años, que es una serie que meteorológicamente y ambientalmente empieza a ser aceptable pero todavía insuficiente, y ahora lo que ha pasado es que ha cambiado sustancialmente la situación: ahora hay unas emisiones mucho menores.
Teóricamente el objetivo es que sean del 10% de lo que eran anteriormente, pero por las características técnicas, tienen un penacho.
.
.
tienen menores temperaturas, suben a menos altura y van a producir efectos distintos que hay que seguir analizando.
Porque, evidentemente, el objetivo es que no haya ningún perjuicio medioambiental, pero no estaremos totalmente seguros mientras no hagamos un seguimiento técnico adecuado.
Entonces, en eso estamos trabajando.

Evidentemente, un nuevo equipo que entramos en el mes de agosto, con el tema presupuestario, por las elecciones y demás ­no quiero que suene como disculpa­, mi intención había sido convocar.
.
.
simplemente para plantear estas líneas de actuación, mi interés en que siguiese funcionando la comisión de participación, el hacer un balance de lo que fuese el convenio, aunque siempre estábamos pensando que la comisión se convocase con motivo de tener algunos datos más fiables de lo que supone precisamente la entrada en funcionamiento de la central de desulfuración.

He pedido al Ceam que me prepare un informe, aunque, como ya he dicho, no sea fiable completamente a nivel técnico, pero que nos permita tener las primeras orientaciones del funcionamiento de la planta y nos permita ir valorando e ir pensando por dónde se tienen que orientar las nuevas actuaciones.

Yo creo que, cumplido el convenio, la situación es muy diferente.
Tenemos que ver las consecuencias de la nueva situación, tenemos que profundizar en el análisis y en la detección claramente técnica de dónde vienen los problemas y tenemos que identificar propuestas de recuperación, de regeneración, en base a la problemática existente.
Yo creo que ese es un poco el objetivo que tendremos a lo largo de este año, tanto la conselleria como la comisión de seguimiento, el definir qué actuaciones tendríamos que realizar a partir de ahora.

Vuelvo a insistir en que la preocupación del gobierno ha sido, y lo es, el actuar en todas las áreas de nuestra comunidad, en atender especialmente a los problemas más importantes allí donde se producen.
Por eso insisto en la aportación que se ha producido a lo largo de estos años y en la que se sigue produciendo por parte de la conselleria este año en relación con la comarca de Els Ports­Maestrat.

Y quiero hacer el matiz precisamente aludiendo.
.
.
antes he aludido que se identificaba como un fenómeno multicausal el tema de la contaminación de Els Ports.
Precisamente la comisión que estudió en el Congreso y dictaminó el problema, yo creo que tenía dos.
.
.
ya he aludido a la primera consecuencia, que era identificar el fenómeno como multicausal.
Y ahí hablaba, como ya he comentado antes también, del tema del ozono.
Se dice que no tenemos en cuenta el ozono.
Precisamente la Comunidad Valenciana es prácticamente la única comunidad de España y de gran parte de Europa que tiene mediciones concretas de ozono, que están sirviendo, junto con los estudios del Ceam, y en parte motivadas también por el problema que estábamos hablando, precisamente tenemos un seguimiento estricto del ozono, y están sirviendo estas informaciones producidas en la Comunidad Valenciana para que la Comunidad Europea esté redactando la nueva directiva de ozono.
Quiere decir que estamos, y estamos detrás de los problemas.
Y en ese caso concreto, como se ha aludido, quería contestarlo.

Y también decir que esa comisión, esa comisión de seguimiento ­y esto lo digo en relación con cómo se ha estructurado la inversión ambiental que se preveía en ese convenio­, dice precisamente que la fundación.
.
.
que el grueso de las inversiones se ha dedicado a resolver déficits y carencias de infraestructuras en la zona que no están relacionados con los objetivos prioritarios del convenio.
Yo creo totalmente defendible, totalmente yo creo que positivo, se podría decir también, que se recuperen déficits ambientales de la zona.
Pero yo creo entonces que todavía es más importante en este caso que la inversión ambiental se haya estructurado a través de la conselleria, porque si no, toda la aportación, si finalmente hubiese tenido ese destino, querría decir que hemos abandonado la inversión ambiental y hemos destinado.
.
.
hemos cargado el peso de la inversión del convenio en resolver temas ajenos al convenio.
Y eso no lo digo yo, lo dice la comisión del Congreso de los Diputados.

Yo, para terminar esta intervención, por contestar al señor Ribó, quiero.
.
.
vamos, siento un poco de temor cuando plantea que la única forma de resolver los conflictos tiene que ser la confrontación.
Yo creo que no es así.
Yo creo que el convenio ha tenido un grado alto de cumplimiento, no total.
Puede haber temas de discusión, de no acuerdo, pero los objetivos fundamentales se han cumplido.
Es un proceso, además, que ha atravesado a través de tres gobiernos.
Y yo lo que quiero plantear es que este gobierno yo creo que va a cumplir, y cumple, y establece el diálogo como una medida fundamental para hacer la política ambiental.
Cada uno tenemos que defender nuestras posiciones, totalmente respetables, y aquello en lo que se compromete este gobierno, desde luego, lo que siento un poco es que el señor Ribó casi esté planteando.
.
.
justificando el tema judicial, el tema del conflicto, frente al tema del diálogo, sin darle ni siquiera oportunidad.
Yo sí que pediría en ese caso, en ese supuesto, que vamos a profundizar en el diálogo y que desde luego, desde la conselleria, tenemos las puertas abiertas.

Y, por este turno, yo doy por terminada mi intervención.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Puig, en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**El senyor Puig i Ferrer:**

 

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor conseller, el nivell de preocupacions del Grup Socialista precisament no està en l'incompliment dels 400 milions, que és important, per suposat, sinó la qüestió fonamental és el problema de la contaminació, de la qual vosté ara ha al·ludit, però no ha dit res.

Vosté sap perfectament que des de 1996, com a mínim, els informes de la conselleria diuen que en la zona sistemàticament es detecten, de forma continuada, altres concentracions d'ozó, que superen els límits de protecció a la vegetació i a la salut, sobretot en el període estival.
Això és molt greu, i això està passant.
I en altres moments, quan alguns dels il·lustres diputats estaven ací exercint el noble paper d'oposició, no li vaig a dir ja que culpabilitzaven a Endesa, es va demanar en esta sala el tancament de la central tèrmica.
Alguns ja, amb la disbauxa geogràfica que porten, no saben exactament ni on estem.

Però jo crec que allò important en este cas és que nosaltres hem tractat este problema amb la màxima responsabilitat, i com que a més defensem a gent que viu allí, i vivim en eixes zones ­sabem d'on parlem i sabem quins són els nostres veïns­, no fem ni alarmisme ni catastrofisme quan portem este tema a esta Cambra, com s'ha fet.

Pel que fa referència a alguna de les qüestions que vosté ha tractat, tots els acords que s'han fet al si de la comissió de la fundació han estat per unanimitat.
I ara vosté se sorprén i diu: "És que s'han invertit els dinere en coses que no eren les fonamentals".
Però si vostés estaven, si vostés tenen un terç de la representació en la Fundació Ports­Maestrat!
I no han dit res, ni han impulsat ni han dit si estaven d'acord o no.
No han dit res.

I li vaig a dir més.
L'incompliment no ho diuen els alcaldes socialistes, ni els ecologistes, que ja se sap que, per definició, són catalanistes i roïns.
No.
A part també ho diuen els mateixos alcaldes del Partit Popular i la gent que hi ha a la comissió esta famosa al·ludida reiteradament.
La comissió a què vosté al·ludeix diu: "Los alcaldes comparecientes manifiestan que la Generalitat Valenciana no ha cumplido sus compromisos alegando la falta de asignaciones públicas".
Evidentment, no van dir només uns quants alcaldes, ho van dir tots els alcaldes.

S'ha dit en la seua intervenció quantitat de dades que ens podrien portar a un debat interminable, però per a mi, malauradament, s'haurà d'acabar prompte.
Quines han estat les seues gestions respecte al Ministeri d'Agricultura per a complir el conveni del preacord?
Cap gestió.
Quina ha estat la seua gestió davant el Ministeri de Medi Ambient?
Cap gestió, almenys coneguda.

Mire, jo li he fet referència a uns programes determinats.
Estos programes ­no sé si els coneix­ són programes concrets presentats a la Fundació Ports­Maestrat per a executar-ho per la conselleria.
Programa de gestió, recuperació, millora ecològica de la comarca de Els Ports­Maestrat, amb inversions concretes lloc per lloc en les actuacions.
Programa de millora ecològica en la zona, recuperació d'espècies amenaçades.
Això està en la seua conselleria i està en un calaix perdut.
El que ha fet ara és una suma més o menys: "anem a vore quants diners gastem".

El seu antecessor, o un dels seus antecessor, va arribar a dir en un moment determinat que dins de les inversions que es posaven en compliment d'este acord estava fins la celebració del dia de l'arbre.
Què passa?
Que si no hi haguera acord no se celebraria el dia de l'arbre?
O és que no hi hauria extinció d'incendis?
Miren, en esta comarca, efectivament, ha d'haver una inversió important de Medi Ambient, però molt important.
Nosaltres no demanem una inversió importat des de la perspectiva de costes, com pot ser obvi, ni d'altres sectors industrials.
Però en el tema mediambiental, com vosté ha referit inicialment en el seu anàlisi geogràfic de la situació, llavors evidentment estem en una zona que té una riquesa de patrimoni natural que cal abordar.
I això és així i així ha de ser.

La societat civil jo crec que vostés l'entenen molt assossegada.
.
La societat civil, per al senyor Zaplana, per a este govern, són només algunes associacions empresarials.
La resta no són societat civil, perquè durant tot un any no ha estat capaç de convocar eixa societat civil, però ni estos ni en altres temes.
Ara diu que ho farà.
Me n'alegro.
I sàpia que nosaltres estem pel diàleg des de sempre, tant el Grup Socialista com els alcaldes de la zona, com els grups ecologistes, que han fet un esforç, com he dit, molt d'agrair i que vostés l'han tirat, de moment, per la borda.
Esperem que això es puga rectificar.

I, a més a més, evidentment, no hem estat capaços ­no vostés, els tècnics i tots­, no hem estat capaços encara de determinar la causalitat.
Però el que sí que és cert és que la central tèrmica d'Andorra va començar a funcionar l'any 79, i l'any 82 van començar a aparèixer estos problemes.
Per tant, qualsevol indici és més que raonable.
No van ser els ciutadans de la zona els primers que van dir que era la central tèrmica d'Andorra, va ser precisament un informe de l'Icona del moment.

Per tant, jo no sé si és o no és, però el que sí que sé és que amb les dades que avui tenim, hi ha un problema greu de contaminació als Ports­Maestrat i que vostés l'han d'abordar ja mateix, i no és una qüestió d'anar parapetant-se en suposats compliments o no.

Crec que, evidentment, la concepció de l'acord vosté segueix sense entendre-la.
Era un acord extrajudicial en un moment determinat, perquè representava un compromís de la Generalitat en el futur de la comarca i en el futur d'un desenvolupament sostenible de la comarca, una comarca que, com he dit, necessitava un esforç plus, un esforç superior, perquè estava en una situació ­està encara, però estava encara més aleshores­, en una situació de franca decadència.

Vostés no entenen que este país s'ha de reequilibrar?
No entenen que no és possible que el 90% de la població visca a 10 o 15 quilòmetres de la platja?
No entenen que és necessari un reequilibri?
Este país necessita eixe tipus de plantejament, però és un plantejament que no l'entenen i que, evidentment, no s'aborda des de la solidaritat, sinó que s'aborda simplement com un assumpte més, que un dijous de matí cal vindre ací a les Corts a dir alguna cosa.

Senyor conseller, si vosté està disposat a parlar-ne, doncs jo crec que és convenient que a la major brevetat possible prenga les mesures corresponents.
Per la nostra banda, el Grup Socialista les va a prendre, perquè vosté ha acabat un termini d'un conveni, el que hauria hagut de prendre és algun tipus d'iniciativa, liderar la segona fase del conveni.
I dir-li a més president d'Endesa, un bon amic del Partit Popular, el senyor Martín Villa, doncs dir-li que continue participant en este procés, que no és que ha complit eixe el.
.
.
No, no.
Que continue participant en este procés, perquè és clar, és molt important que sapiguem al final què ha passat i sobretot quin remei hem de posar.

Perquè això que qui contamina paga, que s'ha sentit, és un esquema absolutament vell que no afecta en absolut a este conveni.
Precisament este conveni no té res a veure en això, però com s'han dit coses *(rient-se)* tan absolutament surrealistes, evidentment eixe és ja el polo del no enteniment de res.
Però, bo, ara, el que qui contamina el que ha de fer reciclar i no contaminar.
I Endesa ha posat eixa planta i no ens posen el nostre deute a més els 35.
000 milions que ja seria massa.
És que és la seua obligació, és que ha de complir en la normativa europea, és que esta és la segona central més contaminant d'Europa.
O siga, no diga que encara serà perquè els ciutadans de Els Ports­Maestrat són els qui han rebut ací 35.
000 milions de pessetes.
No, no, això és una obligació que tenia la central tèrmica d'Andorra i que ho ha fet i molt bé que ho haja fet.
Ara anem a vore quin efecte té sobre la zona.

De moment, l'efecte que té sobre la zona encara, com vosté bé ha dit, no el sabem.
Sí que sabem que a data d'avui les contaminacions, les emissions d'ozó, són molt preocupants.
I d'això li asseguro que nosaltres no anem a fer en absolut ni alarmisme ni política partidària ni anem a demanar res de tot això, nosaltres estem disposats a col·laborar perquè allò important al final és que estes qüestions es resolguen i sobretot el més important és que a més no s'alarme injustificadament a la població.

El que a mi no m'agradaria mai més és que cap alcalde de la comarca de Els Ports este proper estiu haguera de rebre una carta, signada per algun membre de la seua conselleria, dient-li que avise als xiquets i a les persones majors que a les tres de la vesprada no isquen al carrer.
Això no m'agradaria que tornara a passar.
I per a això ha d'haver diàleg, però diàleg de veritat, diàleg intentant solucionar els problemes.
Perquè això, senyor conseller, ho van fer vostés l'any passat.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Puig.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ribó.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bo, jo crec que hi ha una primera afirmació que s'hauria de fer: estem parlant de la central tèrmica d'Andorra, Andorra és una ciutat que està al Baix Aragó, hi ha una altra Andorra que és un estat, que és un estat que té com a idioma oficial el català, però a l'Andorra de què estem parlant es parla l'idioma de Cervantes amb un toc un poc aragonés.
Pense que és important.
I com que estem molt preocupats últimament amb les relacions amb els països del nostre entorn, jo m'atreviria a suggerir a la Mesa de les Corts un curs de reciclatge per a diputats en els temes de geografia pròxima, perquè pense que és interessant.

Bo, doncs anant al tema, la segona afirmació que crec que valdria la pena plantejar és que Endesa, quan es va signar aquest conveni, era una empresa estatal.
O almenys fonamentalment estatal que ha estat sent privatitzada al llarg dels últims anys.
Era una empresa que tenia unes emissions de diòxid de sofre molt importants i el tema evidentment no es va arribar judicialment a emetre una relació causa-efecte, però és de manual el conéixer el tema de la pluja àcida.
I és una cosa que si s'haguera continuat s'haguera arribat a una relació causa-efecte.
Jo he de reconéixer que és més complicat el tema de la contaminació per l'ozó troposfèric que les causes ací realment segurament deuen ser més complexes.

Però el tema concretament del diòxid de sofre és un tema que sembla estar bastant clar i si no es va arribar precisament va ser perquè en un moment determinat les accions judicials i les proves pericials en el seu moment es van aturar gràcies a un acord.
I mire, senyor conseller, jo que sóc soci d'una organització ecologista vaig seguir amb atenció un debat important, complicat, conflictiu, respecte a què si aquest acord es signava o no es signava, en la major organització ecologista d'aquest país, i va ser un debat complicat entre la gent que era partidària d'arribar a acords i la gent que era partidària d'anar fins a les últimes conseqüències per la via judicial, perquè entre altres coses això generava sentència.
Com per exemple ha generat sentència el suprem el tema dels aiguamolls de Pals, que en el seu moment ens servirà aquí per a alguna zona humida, ens servirà si seguim sense poder resoldre els temes de determinades zones humides, com per exemple Massamagrell, ens servirà aquesta sentència pel seu caràcter que té.

Aleshores que després no es complisca un acord per part de la Generalitat.
.
.
i mire vosté dirà el que dirà, però aquí, en aquesta trona, han intervingut abans dos consellers en la legislatura anterior que han dit pràcticament que el tema no el complien, perquè no creien en aquest acord, perquè hi ha declaracions que diuen açò, i que vosté intente encobrir el no compliment d'uns compromisos amb una sèrie de partides pressupostàries de Els Ports­Maestrat, senzillament és no complir l'acord.
I esta és la sensació que tenen tots els signants d'aquest acord i és que la Generalitat no l'ha complert.

Jo li vull dir una cosa que és molt clara: no complir un acord d'aquest tipus potencia que les coses s'hagen de resoldre en els tribunals, en la confrontació.
I açò és evident, si vosté tapa una via només en deixa una altra.
Açò és com l'aigua.
Si vosté tapa per un lloc, eixirà per un altre costat.
I no hi ha altre remei.
I eixe és el problema que jo crec que vostés estan plantejant d'una forma sistemàtica, per no apostar vostés de forma decidida per parlar en totes les organitzacions.
.
.
vostés sí que parlen, vostés arriben a acords amb determinats.
s'han mencionat abans: arriben a acords amb aquelles institucions de caire econòmic, amb eixos sí que arriben a acords.
Eixa és la societat per a vosté.
Però amb els altres no arriben a acords i sistemàticament els estan obligant a optar per la via, per la de sempre.

Eixe és el problema.
I eixe és el fons del problema, a part d'una comarca que és una comarca que s'està despoblant, és una comarca amb una sèrie de problemes molt greus, que aquest acord intentava plantejar.
Vostés veuran, vostés veuran.
Però si vostés tapen la via de l'acord, fan invàlid que qualsevol acord, el no complir un acord impedeixen que en el futur es puga arribar a acords, perquè la gent no s'ho creu.
Eixe és el problema fonamental de la seua política.
I eixe és el missatge terrible que es treu del no compliment de l'acord de Els Ports, eixe és el missatge, eixa és la lectura política que qualsevol grup ecologista del nostre país ha de fer del no compliment: que no pot arribar a acords amb vostés perquè no els compliran.
Eixe és el missatge terrible.
I, és clar, és un missatge molt negatiu per a tota la societat valenciana.
Però vostés, i no dic vosté, vostés, en són els responsables.
Vostés en són els responsables.

I en definitiva, jo tinc poquetes coses més a dir-li.
És trist, és preocupant, però és l'únic camí que deixen.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a rèplica, té la paraula l'honorable senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señores diputados.

Yo, para terminar quisiera decir que, bueno, en lo que es la evaluación del convenio y su análisis yo me he querido centrar en las líneas de futuro.
Ya he dicho que el convenio viene de hace dos legislaturas y se ha cumplido y mi valoración ha sido de forma general en cuanto a sus objetivos fundamentales.
.
.
de una forma importante.
Se ha profundizado en las causas, se han hecho actuaciones importantes por parte de la administración, aunque no sea a través de la fundación y por parte de los agentes privados, por ejemplo, Endesa, que yo creo que todo el mundo tiene que coincidir que ha actuado escrupulosamente, ha cumplido en la parte fundamental que dentro del convenio le atenía, que era la planta que va a permitir la minoración de las emisiones y eliminar una de las causas importantes para el mal estado de todos los bosques de Els Ports y Maestrat.

Entonces yo creo que en una valoración global positiva de la ejecución del convenio, pues volver a incidir en temas que yo, bueno, que entiendo que pueden ser importantes, pero no son los fundamentales, yo creo que es un poco hurtar la profundidad del debate.
Y como hace el señor Ribó en la última intervención, pues la dedico un poco a hablar de un tema en el que, vuelvo a insistir, la conselleria está abierta al diálogo, pero al diálogo con todas las asociaciones y en un plano de igualdad, respetando las opiniones de todos.
Evidentemente, la conselleria responde a un programa, responde a un ideario que es del Partido Popular, que no tiene por qué coincidir con la de otros grupos representados en esta Cámara o de determinados grupos como pueden ser grupos ecologistas.

Pero yo creo que siempre tenemos elementos de lógica, de análisis y podemos tenerlos de unión.
Lo que yo pido también es que se respeten los planteamientos ambientales ­eso en alusión al señor Ribó­ y decir, oiga, en cuanto no se plantean, no se respeta lo que yo opino, tenemos que ir a la vía judicial.
Pues yo creo que ese no es un camino bueno.
Yo de todas formas, a pesar de que a veces se está produciendo, sigo reiterando mi intención de dialogar, de consenso, a través de los órganos de las juntas rectoras, que como saben se están reuniendo yo creo que en porcentaje bastante mayor que antes reuniones del consejo asesor y participación, o reuniones puntuales para lo que todos los colectivos tengan interés.
Pero siempre también desde el punto de que tenemos que hablar, tenemos que sentarnos, creo yo, respetando los planteamientos de unos y de otros.

Quisiera por tanto terminar esto, terminar esta intervención hablando un poco de futuro.
Yo creo que tenemos que profundizar en las causas técnicas, tenemos que definir un plan de actuación, tenemos que definir también qué modelo de actuación, si tiene que ser el convenio, si tiene que ser, si no tiene que ser, si tiene que ser establecer un plan de actuaciones que distintas administraciones vayan ejecutando, que yo entiendo en principio que es algo más racional, y profundizar en análisis, por ejemplo, como decía el señor Puig, por ejemplo en el tema del ozono.

Yo creo que no hay que crear alarmismo, el ozono troposférico es un fenómeno transnacional que se produce a la vez en esta comunidad a veces que en otras, en zonas concretas, en otras no.
Que en nuestra comunidad fundamentalmente se produce a partir fundamentalmente de Valencia hacia el norte, que fundamentalmente se produce en zonas rurales precisamente porque los contaminantes existentes en las ciudades reaccionan con el ozono y disminuyen su nivel, precisamente se produce en zonas rurales.
Y que a nivel europeo se está trabajando en la elaboración de las directivas e intentando analizar precisamente.
.
.
bueno, ya existen unos niveles admisibles, hay distintos niveles, pero se está trabajando y las aportaciones de la comunidad para valorar de forma distinta el fenómeno mediterráneo del fenómeno norte de Europa que es importante.

Entonces, probablemente y así estructuraremos: cuando se superen los niveles avisaremos a población que se está produciendo.
Lo contrario sería una imprudencia.
Y yo creo que los alcaldes tendrán que colaborar con todas las.
.
.
con la Generalidad, comunicar a la población que realmente un fenómeno que se está produciendo, y en el que estamos trabajando, bueno, pues puede hacer recomendable que en determinado momento no se salga a la calle, o no se hagan ejercicios físicos violentos, que son las recomendaciones de Europa.

Pero por no avisar de que el ozono ha superado determinado nivel, no creo que esa sea la postura responsable de cualquier administración como se planteaba anteriormente.

Bien, termino ya esta intervención volviendo a reiterar: próximamente convocaremos la comisión, prepararemos un balance de cuáles han sido las actuaciones, fundamentalmente yo creo que lo fundamental de todo el convenio es la entrada en vigor de la parte última esta del convenio, la entrada en vigor de la planta de sulfurización, que en las primeras tomas que tenemos, los datos que tenemos a partir de enero señalan que la emisión se ha reducido en este período experimental hasta un 15%, o sea, hay un 85% menos de emisiones.
No obstante, también, lo que hay, y por eso lo estamos analizando y necesitamos más tiempo para coger un período biológicamente comparable con los anteriores, hasta el mes de septiembre, una vez pasada la primavera y el verano con todas las épocas, difícilmente tendremos conclusiones claras.
En determinados momentos hay puntas mayores.

Y eso es un poco los datos que hay.
Tenemos que profundizarlos.
Convocaremos a la comisión y, entre todos, estableceremos un período de reflexión porque yo sí que, en cuanto al convenio como tal, lo doy por terminado; realmente poco he podido en la época, desde agosto hasta septiembre, que era su vigencia actual, pero lo que es fundamental es seguir actuando, analizar bien los programas y establecer entre todos una estrategia de futuro en que todos podamos estar de acuerdo y que nos permita, desde luego, mejorar y recuperar esos impactos que se han producido en el medio ambiente de Els Ports, Castellón.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Se suspén la sessió per 15 minuts.

 

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 23 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores)*

***Compareixença del conseller de Medi Ambient, senyor Fernando Modrego Caballero, per tal d'explicar en quina situació es troba el Parc Natural del Fondo d'Elx i Crevillent, així com les perspectives de millora davant les darreres informacions del CSIC, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida del País Valencià (RE número 8.
958).***

**La senyora presidenta:**

 

Es reanuda la sessió.

El punt següent de l'ordre del dia és: compareixença del conseller de Medi Ambient per tal d'explicar en quina situació es troba el Parc Natural del Fondó d'Elx i Crevillent, així com les perspectives de millora davant les darreres informacions del Csic, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula, l'Honorable Conseller de Medi Ambient, senyor Modrego.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

El Hondo de Elche y Crevillente constituye uno de los espacios naturales más valiosos de nuestra comunidad.
Mediante Decreto de 12 de diciembre de 1988 ­hace ya doce años­ fue declarado paraje natural.
Hubo que esperar hasta finales del 94 para ver definitivamente aprobado el Plan rector de uso y gestión del paraje.
Tanto la propia declaración de paraje natural.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor conseller.

Per favor, pregue als senyors diputats i a les senyores diputades que ocupen els seus escons.

Gràcies.

Continue, senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Gracias, señora presidenta.

Tanto la propia declaración de paraje natural primero, como la posterior aprobación del Plan rector de uso y gestión, describían cuáles eran los problemas que ya por entonces le caracterizaban.
Aludían ambos documentos a la creciente contaminación de este espacio natural y la padecía como consecuencia de los aportes del río Segura.
Así ya, pues, en 1988 estaba identificado el principal problema que afecta a este paraje natural: el elevado nivel de contaminación de los aportes hídricos.

Esta baja calidad en el medio acuático entrante ha generado importantes problemas ambientales que la Conselleria de Medio Ambiente, a través del Plan de mejora del hábitat y calidad del medio acuático, presentado en febrero de este año, intenta afrontar.
La tarea es extremadamente difícil, y lo es por la propia complejidad de la misma.
Es necesario que partamos de un hecho que no admite discusión: la mejora del espacio natural vendrá determinada por la adopción de medidas adecuadas durante un período de tiempo que en modo alguno resultará inferior a 15 ó 20 años.

La conselleria, asumiendo este horizonte temporal, se ha puesto ya manos a la obra.
Un primer paso lo constituye la propia elaboración del Plan de mejora como una respuesta inmediata a la constatación por el nuevo equipo directivo de la conselleria de la situación en que ésta se encontraba.
En el propio plan, y con base en el diagnóstico que entre otros organismos elaboró el Centro Superior de Investigaciones Científicas, el Csic, se han diseñado alguna serie de actuaciones que en su conjunto constituían el denominado Plan de actuación.
Este Plan de actuación, ya informado en las comisiones de la junta rectora y en las reuniones de esta junta rectora del paraje, apunta a la realización de una serie de actuaciones consistentes en: 

Primero, la creación de zonas de reserva y refugio para las especies amenazadas, que está en ejecución y en parte ya ejecutado.

Segundo punto.
La eliminación de lodos, de canales, zanjones y vertederos, estando el proyecto ya prácticamente culminado, está en fase de informe para proceder a su inmediata ejecución.

Un punto tercero que consiste en la realización de una serie de estudios claves que permitirán analizar las características que deberían reunir las medidas de recuperación ambiental del paraje.
Me refiero concretamente al estudio del medio físico del paraje natural del Hondo, al estudio para la elaboración de un plan de gestión del carrizo, al estudio del efecto de la gestión del carrizo sobre la avifauna y al estudio y posterior ejecución de una planta piloto de depuración.

Estas actuaciones, junto a otras ya adoptadas, como la veda declarada por la conselleria, han sido consideradas como necesarias desde el punto de vista interno para conseguir la mejora ecológica del Hondo, tanto a nivel de calidad del recurso hídrico como a nivel de conservación de la avifauna presente en el paraje.

Pero, junto a estas medidas de carácter interno, y en cuya ejecución actual o futura está comprometida la conselleria, existen una serie de medidas de naturaleza externa y relacionadas con la necesaria depuración de las aguas procedentes del río Segura.

La situación del Segura es de sobra conocida y la voluntad de las administraciones implicadas en solventar el problema también.
Esta voluntad se ha traducido en la elaboración de un programa coordinado de recuperación de la calidad del agua en la cuenca del Segura, en el que se enmarcan las actuaciones del Ministerio de Medio Ambiente, de la Confederación Hidrográfica del Segura, la región de Murcia, la Generalidad Valenciana y la Diputación Provincial de Alicante, y en el compromiso de la Generalidad Valenciana por la recuperación ambiental del río Segura.

Estos acuerdos fijan el marco en el que, merced a la ejecución de las obras que el primero de los programas establece, se va a lograr la recuperación del río Segura y con ello se va a producir a medio plazo una significativa mejora en la calidad de los recursos hídricos entrantes en el paraje del Hondo.

Si el recurso hídrico hasta aquí analizado constituye un elemento básico en un paraje como el Hondo, no menos importante es la presencia en éste de la avifauna como bioindicador de la calidad ambiental del parque.

A este respecto, debo informarles que a lo largo de los últimos años se observa en general un aumento de la invernada en prácticamente todos los grupos de aves, correspondiendo el mayor aumento al grupo de las anátidas y podicipédicas.
Es, asimismo, destacable el aumento progresivo de las especies más amenazadas, como la cerceta pardilla o la malvesía cabeciblanca, ésta última con un censo de 1.
506 individuos en el paraje, cifra ésta que supone que en los últimos años el Hondo se ha convertido en el humedal más importante del mundo en la recuperación de esta especie.

Pudiera ser, por último, destacado como característica de la situación actual de la avifauna del parque la confirmación de la colonia de reproducción de flamencos existente en el Hondo, además de la reproducción, por una población temporal de al menos 5.
000 individuos como recientemente se dio a conocer.

La situación hasta aquí descrita no es sino la consecuencia de una serie de medidas adoptadas en este paraje y en las que la conselleria está comprometida, que intentan compensar la baja calidad del medio acuático.
Medidas tales como la prohibición de la caza, el control de las actividades impactantes y el control de los usos en general, junto a proyectos de gestión concretos, que posibilitan en estos momentos hablar de una mejoría constante en la situación del parque en todo lo relacionado con la avifauna que lo habita.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Intervenció del grup sol·licitant.
Senyor Oltra, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

En primer lloc, agrair la compareixença del conseller de Medi Ambient per tal de tractar el tema del Fondo.

Bé, abans es deia, en el tema d'Endesa i dels Ports i tal, que era un tema pel qual havien passat diferents consellers.
En aquest també.
En aquest, al menys, quatre o cinc consellers han anat a visitar el Fondo i s'han fet el passeig en barca, vosté també ho ha fet, però, com diuen de vegades, de forment, poc, de forment, ni un gra.
La veritat és que les coses van passant sense que es prenguen les mesures que jo crec necessàries per a tots.

Efectivament, el Fondo és un dels grans espais naturals que tenim al País Valencià.
Efectivament, va estar declarat paratge natural en l'any 88, encara que, malauradament, fins a l'any 94, efectivament, no disposà del Pla rector d'ús i gestió.
O siga, els problemes eren coneguts, però, en canvi, l'Administració era massa lenta a l'hora d'acometre les mesures de solució.
I, probablement, d'aquí vénen tota una sèrie de qüestions que estem patint en aquestos moments.
El Fondo, tots sabem també que és una zona natural transformada per l'acció de l'home i que, en aquestos moments, constitueix fonamentalment un envasament d'aigua de reg i que està sent molt utilitzat per una zona, com és el Baix Vinalopó, la Vega Baixa del Segura, molt important.

Efectivament, els problemes en l'informe que motiva la sol·licitud de la compareixença són de tots coneguts.
El principal problema del Fondo, com espai humit que és, és la qualitat de l'aigua que li arriba.
Eixa qualitat són sobrants del riu Segura.
El riu Segura, jo crec que tots coneixem la situació catastròfica en la qual es troba i que, malauradament, hui hauríem d'haver discutit de la seua situació, però, el conseller d'Obres Públiques havia comunicat prèviament que li era impossible.
Però, és un tema molt greu i que mereix una anàlisi molt a fons perquè està tornant-se ja un perill evident, fins i tot ja per a la pròpia salut humana.
I el Fondo rep les aigües sobrants d'eixa claveguera que avui en dia és el propi riu Segura.
Però, no sols del riu, també de totes les sèquies, els assarbs, etcètera, etcètera, de tota una zona que té unes característiques molt especials.
També pateix, entre altres qüestions, l'efecte d'anys i anys d'una sobreexplotació amb els efectes de la caça que ha hagut allí i que, per exemple, es tradueix en l'existència en el seu fons del Fondo, valga la redundància, de mils i mils de cartutxos que estan aquí.
.
.
Crec que l'informe, per cert, no fa referència a eixe problema, que és un problema que sí que ha ocasionat, fins i tot, mortaldat d'aus en un moment determinat per l'efecte del plumbisme o del saturnisme.
I això està aquí i és un tema seriós.

S'ha millorat, efectivament, també, mitjançant les pressions, perquè la caça es prohibira.
S'han fet prohibicions parcials de la caça.
La caça no està prohibida en tot el parc.
S'han prohibit en dos envasaments, fonamentalment, el més gran, però no està prohibit en tot el.
.
.
I, a més a més, no està prohibit amb un caràcter definitiu, perquè el conseller ha de saber, perquè ha estat una reivindicació constant, que el tema hauria de resoldre's d'una manera definitiva.
No val la pena tindre eixe element d'agressió tan forta a aquest espai quan això econòmicamt, que té un resultat per a la propietària dels terrenys, perquè cal dir que el Fondo no és propietat pública, és propietat d'una comunitat de regants, Regs de Llevant, doncs, això suposa, fins i tot, una quantitat econòmicament ­jo crec­ molt assimilable perquè per part de la conselleria es vera la possibilitat de compensar això i que eixa activitat es prohibira amb caràcter definitiu.

Això és una petició històrica que fins ara encara no ha estat resolta, i això, entre altres coses, motiva que tots els anys, doncs, el sector de caçadors d'alguna manera pressione ­i em consta que ha pressionat amb molta força a la pròpia conselleria, no sé si vosté ha patit eixes pressionss o les patirà perquè antecessors seus les han tingudes­ de manera que enguany sí que s'autoritze tal.
.
.
I això, si estiguera prohibit de manera definitiva, doncs, probablement no passaria.

Un altre problema és el que acabe de dir, el de la propietat privada.
Ahir mateix comentàvem en relació a altres parcs que hi ha activitats que perfectament es poden ser compatibles.
Aquest, l'envasament de reg també ho és, evidentment, però, en canvi, sembla que la propietat no ha acceptat mai de bon grat que el Fondo fóra declarat com a espai natural.
Ho ha acceptat a l'hora de cobrar, perquè s'ha beneficiat de tota una sèrie d'ajudes molt importants, de 120 milions de pessetes anuals, de subvencions que de vegades s'han utilitzat per a fer qüestions no previstes o, fins i tot, agressives al propi entorn, i, d'alguna manera, no s'ha rendibilitzat per l'Administració Pública eixes fortes inversions.
Jo crec que en aquest cas sí que s'ha mostrat la conveniència d'anar ampliant amb més voluntat la propietat pública d'un espai com el que ens ocupa.

I és cert que fa molt de temps que es pateixen els problemes que ara s'anuncien, això no és nou; això certament fa molt de temps.
També és certa una qüestió: probablement les dos puntes d'eixe problema han estat molt recentment.
En l'any 1997, que hi hagué una mortaldat impressionant per un efecte de botulisme probablement que es va produir i que va ocasionar la mort de milers d'aus i algunes d'elles protegides.
I més recentment, en l'any 1999, que també hi hagué un altre episodi que també va provocar al voltant d'uns dos mil exemplars, també incloses espècies protegides.
En un cas i en altre una característica comú va ser també l'ocultisme, el fet que ens vam haver d'assabentar-se per la premsa, etcètera, etcètera.

Jo crec que existint avui mecanismes, com són les juntes rectores, això hauria d'haver-se informat per part dels responsables.
Ja sé, ho dic per no continuar, ja sé que pot dir-me que això vosté no estava, que era un conseller anterior, que això inclús a la millor em tornarà a dir que era d'un altre partit ­no sé si m'ho dirà­, això ara mateixa no val per a molt, eixe partit i eixe senyor estava allí per voluntat del president de la Generalitat, que era Eduardo Zaplana, el mateix, i per tant cal fer-se càrrec també de la gestió d'eixe senyor perquè el Consell és corresponsable del que tot el món faça.
Per tant, han sigut estos quatre anys, quatre anys absolutament perduts, inclús m'atreviria a dir que s'ha empitjorant la situació del propi Fondo.

Clar, ara arriba vosté, senyor Modrego, i es troba, pràcticament el mateix any que pren possessió, ja es troba en un dels problemes i anuncia tota una sèrie de mesures, que probablement el document que ens duu al debat siga un d'ells.
En aquest document una cosa que no em resistics a comentar és una declaració inicial que es fa per part de l'autor del mateix que jo crec, home, no està mal, encara que jo crec que és un acte innecessari de *peloteo* i en tot cas de reconeixement d'una insuficiència.
Perquè, clar, textualment ve a dir que el nou conseller de Medi Ambient, senyor Modrego, visità el parc en agost de 1999 ­fulla tres, fulla tres­ "i tras avaluar la situació adoptà un compromís sense precedents en la història del parc natural en prendre mesures urgents per a millorar la qualitat de l'hàbitat i medi aquàtic del humital".
Estupend.
Este cal fer-li alguna cosa, bo, ja té prou en el que és, perquè és director general del parc, de la manera que ho és també.
Però, home, també suposa reconéixer d'aquella manera que en els quatre anys anteriors no s'ha fet res, perquè tot açò que ve a dir ací perfectament es podria haver fet en els quatre anys anteriors.
Per què no es va fer?
Perquè s'han de prendre ara tota sèrie de qüestions quan jo acabe de dir, i vosté en la seua intervenció també ho havia dit abans, que la problemàtica, els problemes que pateix el Fondo són molt antics i són coneguts de tots i són puntes que asomen de quan en quan, però el problema de fons està aquí.

Per tant, jo crec que això no és cap novetat lamentablement.
Aquestes mesures i aquests problemes que es plantegen, efectivament el propi pla rector, que és de l'any 1994 ja les contemplava, ja les descrivia, i no es va fer absolutament res.
Podrà dir-me també que és que en l'any 1994 manaven els famosos socialistes; bo, els quedava un poc més d'un anys per a manar, a partir d'aquí han tingut ja, ja va per a cinc anys de manament del Partit Popular d'una manera o d'una altra.
Jo crec que és un temps més que suficient per a fer-se coses.
Per què no s'han fet?
Per què vosté, ara que és el conseller de Medi Ambient, no pregunta en eixa conselleria per què no s'han fet eixes coses abans?
Quina resposta li han donat a això?
S'ha preocupat de vore per què no s'havien fet les coses que haurien d'haver-se fet i que estaven anunciades i per escrit en tota una sèrie de documents oficials?

Ara ens diuen: "bo, és que ara anem a fer tota una sèrie d'estudis previs.
.
.
" Perquè gran part del document que ens ocupa el que acaba dient és que cal fer estudis previs de quasi tot.
Home, això estaria bé si fora, diguem, l'inici del problema.
El problema és que açò ja és antic, o siga, que ja duem un munt d'anys de retard, de retard que a voltes inclús podrà ser simplement irrecuperable.
Sempre està bé començar, però haurà de reconéixer amb mi que en aquest cas es comença amb un cert retràs massa important.

Jo podria llegir-li part de la documentació que suposa aquest pla.
Jo estic d'acord amb la descripció, perquè la descripció crec que, a banda d'alguna cosa que puga faltar, crec que descriu perfectament que és el Fondo lamentablement en aquestos moments, quan diu que en aquestos moments el Fondo és un focus de contaminació global de les aigües que en ell penetren.
De manera que quan eixen les aigües que allí han entrat, que ja entren de la manera que entren, encara ixen pitjor, la qual cosa ja te mèrit.
Això és una mesura jo crec que molt delicada, molt perillosa i que ha d'obligar a l'administració, i en primer lloc a vosté com a conseller de Medi Ambient, a prendre mesures immediates.

El plantejament que fa l'estudi i que vosté acaba de reconéixer aquí de què solucions es faran, com a mínim, diu el document, en un termini de quinze o vint anys, em pareix simplement inacceptable.
Jo crec que això no es pot permetre.
És un termini massa llarg per a una qüestió que jo crec que en aquests moments és absolutament urgent; és un termini que no sé si inclús si el Fondo l'aguantaria, no ho sé, jo vull creure que no l'aguantaria.
Ja ha aguantat molt el Fondo perquè aguante terminis d'actuació tan llargs.

Jo crec que aquests moments, amb l'ajuda de qui faça falta, de les famoses *(inintel·ligible)* o de qui faça falta, però fa falta prendre's seriosament molt més el tema, destinar moltes més inversions, donar-li un caràcter més prioritari.
I això es tradueix no sols en promeses, no sols en documents, perquè documents com aquests també, però jo ja he vists documents com estos que han quedat absolutament en res.
*(So per interferència d'un mòbil)* El propi pla rector planteja tota una sèrie d'actuacions, algunes d'elles temporalitzades, i no s'han executat.
I la por que tenim és que torne a passar absolutament igual.
Abans es feia referència, quan es discutia el tema dels Ports, de tota una sèrie de promeses i de convenis inclús incomplits.
Això pot tornar a passar.
Vosté té una conselleria que precisament no es destaca per la disponibilitat de grans recursos econòmics.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Un moment, senyor Oltra.

Per favor, senyories.
.
.

Continue, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Jo crec que fan falta molt més recursos i fonamentalment molta més voluntat política per a escometre estes solucions.
A mi em dóna por que, tant vosté com altres responsables que a nivell públic han eixit, es queden satisfets o d'alguna manera conformes amb solucions tan a llarg termini.
Jo crec que això és, ja dic, insistisc, absolutament inacceptable, no es pot fer això.

I que d'alguna manera, perquè com vostés també saben quin és el problema, també saben que en terminis tan llargs pot passar de quasi tot.
I hi ha declaracions, per exemple, del president de la junta rectora en el sentit de dir que, bo, clar, conforme està el Fondo i conforme els terminis d'actuació per a la seua millora i la necessitat, etcètera, etcètera, ja es cura en salut dient que no és descartable que tornen a aparéixer brots d'intoxicacions, de morts d'aus, etcètera, etcètera.
De què ens està avisant?
De que va a tornar a repetir-se situacions com aquestes?
I això durant molt de temps Eixos quinze o vint anys jo crec que això és absolutament inacceptable.

Si el Fondo està mal, inclús vosté mateixa ja és conscient perquè en el seu període i davant les pressions de molta gent s'han hagut de fer públics determinats anàlisi de la pròpia conselleria.
En eixos anàlisis que estan ací, i que vosté també els tindrà lògicament, aquí es confirma la presència de tota una sèrie d'elements molt contaminants.
Hi ha allí absolutament de tot, hi ha des de cobre, zinc, cadmi, mercuri, etcètera, etcètera.
A voltes allò pareix una ferreteria més que un embassament, amb l'inconvenient de què tots eixos metalls són metalls en molts casos molt perillosos per a la salut.
I tinguem en compte una cosa, que no solament el Fondo és un espai important per ser el que és a nivell mediambiental i rebre subvencions europees, que podrien estar en perill si vosté no aplica una política més decidida, és que fonamentalment el Fondo serveix d'embassament de reg.
I amb eixe embassament de reg es reguen milers i milers de tafulles que després van al consum humà.
I a això cal prestar-li molta atenció, perquè de veritat si no se li presta eixa atenció la cosa pot perillar.

Per tant, jo crec que és un tema suficientment greu per a què vosté li prenga molt més interés, molta més decisió per tal de dur-lo endavant.
Nosaltres terminis d'eixe tipus pensem que no es poden admetre.
Ens agradaria un compromís seu, seriós, de dir que va a avançar molt més sobre eixos terminis; de què en aquesta legislatura, que encara queden més de tres anys, es podrà tornar a tindre un parc natural en unes condicions mínimament acceptables.
Perquè, clar, aquí hi ha una tota una sèrie de relacions d'actuacions, moltes d'elles previstes i moltes d'elles que ja estan a nivell de promeses molt cremades en el sentit de què el famós llistat de les depuradores i tal, que això el seu company de Consell cada dos per tres ens repeteix, això, sí, algunes van fent-se però a un ritme massa lent.
I algunes de les que van fent-se inclús o no es fan en les millors condicions possibles, no es fan amb la suficient capacitat de tractament possible, etcètera, etcètera.
I això està perpetuant eixe problema.

A nosaltres, ja dic, ens agradaria moltíssim el que per part de vosté es comprometera amb aquesta Cambra a dir que va a prendre's seriosament, en base al document que té ací, que tenim, que és un document que descriu la situació jo crec que relativament bé, que amb eixe document va a fer un esforç d'acurtar sensiblement els terminis de resolució dels temes.
I que a partir d'aquí, en esta legislatura, pensa comprometre's a dur endavant algunes d'eixes mesures per a millorar substancialment el tema.
Si això ho fera jo crec que tindria, per suposat, el recolzament de tots els grups que volem que aquest parc natural tinga les característiques acceptables que tingué en el seu moment.

Jo crec que vosté té ara una responsabilitat de millorar el que fins ara ha sigut una gestió, per dir-lo d'alguna manera, catastròfica quant al manteniment especialment d'aquest espai, per les característiques de l'aigua que li arriba, i que té vosté una oportunitat, i que tindrà el recolzament per part nostra i li garantitze que de moltíssima, molta més gent, per a dur endavant eixes millores.

Espere que vosté, una volta estudiat això, una volta coneixent quina és la posició dels demés, puga adoptar eixe compromís, perquè eixe compromís diria molt en favor d'una política que de veritat no va a quedar-se en les paraules, no va a quedar-se en els missatges escrits sinó que va a aplicar-se en la realitat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Peris, en representació del Grup Parlamentari Socialistes-Progressistes.

 

**El senyor Peris i García:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, vosté ha encomanant l'estudi al Consell Superior d'Investigacions Científiques sobre el Fondo d'Elx.
Discutírem ja del Fondo d'Elx al principi d'aquesta legislatura quan per segona vegada en tres estius hi hagué una important mortaldat d'aus, importantíssima.
Perquè no estem parlant d'un gran paratge natural en extensió; quan parlem del Fondo d'Elx no estem parlant d'un immens paratge natural o parc natural, no estem parlant de la Serra de l'Espadà, estem parlant de 2.
300 hectàrees.
I és importantíssim pel que suposa de reserva d'aus migratòries moltes d'elles, moltes en perill d'extinció, algunes amb moltíssim perill d'extinció.
I, en canvi, eixa importància que té en un tamany tan reduït ens permetria actuacions més decidides, més urgents i amb no massa inversions.
I això és el que ens preocupa a nosaltres avui i així ho volem manifestar.

Que un bon estudi del Consell Superior d'Investigacions Científiques ens porte al final o s'intente allò de "venim de molt lluny, de l'any 1988.
.
.
" Vosté ha començat un poc justificant-se, "és que açò ve de 1988, la problemàtica" i, per tant, clar, com l'informe diu que necessitaran 20 ó 25 anys.
.
.
Vull dir que venint de molt lluny els problemes, per tant poden ser molt llunyanes les solucions; quan torne a dir: pel seu tamany amb no massa inversió podríem salvar el que sí que és un gran paratge per la seua qualitat, no per la seua quantitat.

Eixa és la reflexió que nosaltres volíem fer avui ací i que vosté hauria d'acurtar els terminis temporals i comprometre's en el finançament, en la concreció del finançament.
Quan va a fer-se eixes actuacions?
Quan?
Quan i amb quants diners?
Dels 700 milions de pessetes que vosté té per a inversions en el 1.
602 i 1.
603 dels pressupostos del 2000, quants diners va a destinar concretament per a eixa solució, per a eixe dragat més important del canal de recs, per a eixes actuacions a la bocana de l'entrada d'eixa aigua que els propis llauradors de la Comunidad de Riegos de Levante diuen que solament por servir per a regar magraners i oliveres, imagine's vosté com està l'aigua del Fondo d'Elx, que això manifestaven aquest estiu passat els propis llauradors, els propis propietaris del Fondo.

I, a més a més, una altra cosa: quan la conselleria de Medi Ambient públicament va a urgir al Ministeri de Medi Ambient, a la Comunitat de Múrcia i a la nostra pròpia Coput a acabar eixe que sempre sembla que està acabat I Pla de sanejament, que es repetix moltíssimes vegades però el Segura és una autèntica claveguera quan arriba al Fondó d'Elx, quan anem a fer això?
Perquè clar, l'informe del Cesic, a més a més que planteja les ineludibles actuacions en el Fondó d'Elx, ve un annex molt, molt important, que planteja les obres en construcció i tramitació, efectivament, pel sanejament de tota la conca del Segura, tant de la zona de la comunitat murciana com de la zona valenciana; però clar, ens trobem que en projecte i en redacció del projecte hi ha moltíssimes, senyor conseller, moltíssimes, en redacció de projecte i en estudi, i també en estudi.

Per tant, és clara la problemàtica del Fondó.
El Fondó d'Elx, ja ho diguérem, hui jo crec que també vosté ho ha dit i és una obvietat, però cal repetir-ho, el Fondó ens servix com a índex biològic de la qualitat de les aigües del riu Segura.
I per tant, no hi ha solució al Fondó sense la necessària actuació urgent, urgent, en la millora de la qualitat dels recursos del riu Segura, tal i com els alcaldes mateixos del Baix Segura i ara ja també l'alcalde mateix del Partit Popular d'Oriola ha fet: un decret manifestant-ho.

És urgent, i per tant, a més a més d'eixes actuacions, que ací estan assenyalades, algunes no estan quantificades encara ni ens ha dit quan les va a quantificar.
És a dir, amb concreció, quants diners, li ho torne a dir, del 1.
162 i del 1.
163 van a destinar-se al Fondó d'Elx?
, o si vosté va a demanar una modificació de crèdits per a fer possible eixe pla especial que avui es presenta de solució del Fondó d'Elx.
A més a més d'això, quanta urgència van a donar-se ­eixa és la pregunta del Grup Socialista-Progressistes­, quanta urgència va a donar-se per a acabar el sanejament del riu Segura?
Perquè eixa és, clara i necessària, la solució del tema del Fondó d'Elx.

I venim de lluny, la problemàtica ve del 88.
En l'any 94 es va fer el pla rector d'ús i gestió, però la solució d'aquest problema no ha estat prioritat per al govern del Partit Popular, per al govern del senyor Zaplana, no ha estat una prioritat.
No ha estat una prioritat perquè la primera mortaldat important es produïx en el 97, i del 97 al 99 nosaltres, del que s'ha gastat en el Fondó, en aquell parc, tenim informació que únicament la inversió important s'ha fet en el centre de visitants, en el centre de visitants.
És a dir, des d'aquella gran mortaldat de l'any 97 no es va prendre cap mesura concreta de solucionar els problemes concrets, reals, del parc natural, a més a més del centre de visitants.
No ho hem vist.

I tampoc hi ha hagut massa urgència, no hi ha hagut cap priorització de la solució d'aquest problema, quan l'any 99 a vostés, en l'execució dels seus pressupostos, en eixos dos capítols que són els d'inversions, de noves inversions en els espais naturals protegits o en el manteniment, segons els seus informes de la Conselleria d'Hisenda els han sobrat molts diners, els han sobrat 600 milions de pessetes.
I per tant, no és que són pocs els diners que dediquen, sinó és que a més li han sobrat diners, quan un tema com aquest, urgent, amb dos mortaldats en tres estius, li ho torne a dir, dos mortaldats, li sobren a vosté diners.
Alguna mesura s'haguera pogut prendre, perquè ni havia de demanar modificació, sinó que tenia diners en els pressupostos.
Per tant, eixa és la nostra problemàtica.
Ens preocupa moltíssim que sobren diners dels pressupostats en medi ambient i després els dèficits es produïsquen en altres àrees, en altres problemes.

Jo crec que ha de concretar vosté aquestes inversions, és important.
Pot ser que siga.
.
, és, és una bona diagnosi del problema, però eixa bona diagnosi del problema ha de comptar amb concreció temporal i de finançament de totes les solucions, i amb un compromís que no és solament de la seua conselleria, ho reconec, senyor conseller, sinó de la Generalitat Valenciana i del Partit Popular, que governa el Ministeri de Medi Ambient, de donar solució urgent, tal i com demana tota la conca del riu Segura.
Solament així el Fondó podrà tornar a tindre la qualitat que esperem.

També voldria dir-li una qüestió que la lentitud del funcionament d'aquest Parlament fa que encara no m'haja pogut contestar en una pregunta: ens agradaria saber quin és el funcionament real de la Confederació Hidrogràfica en el compliment dels seus compromisos de control de la qualitat de les aigües.
Ens agradaria saber-ho moltíssim, perquè si eixes analítiques realment funcionaren, possiblement ens haguérem estalviat algunes mortaldats d'aus, torne a dir, algunes d'elles en perill d'extinció.

I eixos números que vosté ens ha dit al final que sembla que hi ha més parelles hivernant, pot ser que siga així, pot ser que siga així.
Però li recorde que esperem que el proper estiu no torne a morir més del 10% de les aus que allí nien, allí viuen.
Esperem que eixes solucions que vosté va a encetar ens donen alguna solució per tal que no es torne a repetir.

Torne a dir: bé possiblement la diagnosi, però cal més compromisos concrets i temporalitzats en el finançament i en la resolució dels problemes.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor Peris.

Pel Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Manuel Ortuño.

 

**El senyor Ortuño Cerdá-Cerdá:**

 

Gracias, señor presidente.
Con la venia.

Honorable señor conseller.

Gracias en nombre del Partido Popular, del grupo parlamentario, por su asistencia a este hemiciclo una vez más para hablar de temas tan puntuales, tan importantes, como es el medio ambiente, y especialmente por lo que nos afecta a los parlamentarios que somos de la zona, del Hondo, del Fondó, del Hondo de Elche.

Pero después, sin perjuicio de poder concretar y hablar y rogarle desde esta tribuna también algunas actuaciones en relación con el plan de actuación que tiene presentado en enero, que se presentó en enero de este mismo año, también hacer constar, hacer mención aquí, cómo no, de la falta de memoria histórica que tienen quizá ambos parlamentarios que me han precedido en el uso de la palabra.

El señor Peris, desde el Grupo Parlamentario Socialista, es una persona muy inquieta, tiene mucha inquietud en este tema, y no cabe duda de que tiene mucho interés; se le nota, es una persona especialmente interesado en este tipo de temas.
Es una pena, es una pena que el señor Peris no haya estado aquí en otras legislaturas, cuando, como bien él ha dicho, en el año 88 se aprobó la declaración de paraje natural y en el 94 el Prug, el Plan rector de uso y gestión.
Debía haber estado aquí, porque no cabe duda de que le hubiera dado un cauce procedimental y un contenido no solamente en el espíritu sino en la práctica, tanto a la ley como al Prug, que no le supieron dar los que aquí estaban y que no están.
Ojalá el señor Peris pudiera estar aquí desde aquella fecha y en esta legislatura ocupar el cargo del presunto portavoz que tiene el Partido Socialista aquí, el Grupo Parlamentario Socialista en las Cortes, que nunca está, que nunca está, pese a haber sido un diputado anterior de hace años y nunca está.
Nos recuerda las legislaturas, las dos últimas legislaturas, no estas sino las anteriores, del señor Lerma, que nunca estaba, estaba el sillón vacío.
Aquí, con el portavoz, con el presunto portavoz del Psoe, nos ocurre lo mismo.
Por eso digo que es una pena que el señor Peris no hubiera estado en su momento, porque no hubiera sucedido una serie de cosas en relación con el Hondo, al que todos amamos, todos queremos.

Por ejemplo, cuando se hablaba, señor conseller, cuando en 1988 se plantea el tema de la declaración de paraje natural, ahí no cabe duda de que se plasmaba en el documento algo esencialísimo por donde los agricultores tuvieron que estar y pasar, los propietarios del Hondo.
Porque el Hondo no es un paraje natural porque la naturaleza lo haya hecho así, es que es un paraje natural que la mano del hombre lo ha hecho, lo ha formado.
Eso lo reconocemos todos.
O sea, que no desde el principio de la historia está el paraje y está aquello funcionando, sino la mano del hombre, con el fin de obtener agua para riego, forma el Hondo, forma aquellos embalses.
Pero no solamente aquellos sino otros que hay limítrofes.

Entonces, ¿qué ocurre cuando se habla de paraje natural?
Entra en vigor, o sea, cuando se presenta el proyecto comienza a entrar la inquietud y la incertidumbre y la ambigüedad en qué postura adoptar los propietarios de lo que son las charcas aquellas y la zona del Hondo y la Comunidad de Riegos de Levante.
¿Qué ocurre?
Porque entienden que van a sufrir ciertas limitaciones, ciertos gravámenes, ciertas cargas si se produce la declaración de paraje natural.
Bien.

Tanto en la fase parlamentaria como en la propia ley se hicieron unas alegaciones, se formularon una serie de cuestiones que llevaron a introducir en la propia ley que la base primordial para que se declarara paraje natural y no afectara a los propietarios era hacer una expresa declaración, no recuerdo el artículo, creo que era el 4 o el 5, además de lo que eran los prolegómenos, el prólogo de la ley, que hacía referencia a la Ley del 75 de espacios naturales y tal y tal.
Bien, aquí resulta que se habla de compatibilizar los usos tradicionales, o sea, la agricultura, la pesca y la caza en aquella zona.
No vamos a entrar en el tema de la caza, que estoy, nuestro grupo parlamentario está absolutamente de acuerdo con su señoría, tanto con Izquierda Unida como con el Psoe, y nuestro gobierno prueba evidente es que lo está llevando a feliz término, y es evitar, en la medida en que pueda ser, la caza.
No nos parece bien que en aquella zona se vaya realizando y se cace, se vaya a cazar.

Ahora bien, fuera de eso, ¿qué significó para el agricultor?
La imposibilidad material de transformar determinados cultivos a nuevos cultivos si no se presentaban informes de impacto medioambiental, ni tan siquiera hacer conducciones de agua si no se presentaban informes de impacto ambiental en 500 metros alrededor del Hondo.
¿Qué ocurre?
Que tiene un gravamen importantísimo, y así está casi abandonado todo lo que es alrededor del paraje.
Tan es así al propio tiempo que, por ejemplo, en una charca tan importante como las del Hondo, importantísima, dedicada a la acuicultura, a la pisci.
.
.
no piscifactoría, a la acuicultura extensiva, resulta que allí no haya ayudas para esa zona, y aquello está pudriéndose, aquello está muy mal.

Pero ¿por qué está mal?
Porque ya el enfoque fue malo.
El enfoque, señor Peris, fue malo.
Mire usted, tan es así que incluso cuando se realiza el Prug.
.
.
El Prug es el plan rector de uso y gestión, que fue en el 94.
Tardaron sus señorías, el grupo parlamentario, el gobierno socialista, tardaron seis años en aprobar el plan rector de uso y gestión.
¿Saben ustedes lo que pasó durante esos seis años?
Pues mire usted, que la administración pública socialista nombró al peor y más nefasto gestor que se podía haber dado nunca jamás en la Comunidad de Riegos de Levante, en la propiedad de aquel suelo.
Un nefasto gestor, como digo, que hizo polvo aquello, hasta el extremo de que se endeudó tanto que ahora, desde entonces, antes de nuestro gobierno y ahora con nuestro gobierno, casi todas las subvenciones que van para preservar y conservar el paraje natural resulta que todas están embargadas por la Seguridad Social y por Hacienda para pagar la Seguridad Social de los trabajadores del Hondo, más de 500 millones de pesetas de deuda que dejó aquel nefasto gestor.

¿Saben sus señorías quién fue aquel gestor que hundió la comunidad de labradores y ganaderos y que hizo del Hondo lo que ha sido hasta hace unos años, hasta que ha entrado nuestro gobierno y está haciendo compatibles los usos tradicionales con los usos que se venían practicando y realizando allí de tiempo inmemorial?

¿Saben sus señorías.
.
.
señor Peris, sabe usted quién fue aquel gestor, que es mejor no recordar, y no voy a citar nombres por una cuestión de derechos fundamentales, porque puede atentar al derecho a su honor y a su imagen?
Un alcalde, el alcalde socialista de Elche, ocho años de nefasta gestión al frente del consistorio y hundió a la Comunidad de Riegos de Levante.
La hundió, hundió a esa sociedad.
Y eso fue la gestión que se hizo allí.

Pero es más, no solamente critico al alcalde anterior del Partido Socialista que había allí durante ocho años y que quemó aquello ­literalmente hablando, literalmente hablando.
Sabe usted también la responsabilidad del propio gobierno del señor Lerma y sus adláteres y del presunto portavoz que no está aquí y sigue sin estar por la Cámara.
¿Usted sabe lo que ocurrió?
Pues mire usted, es posible aún que se declare nulo el plan rector de uso y gestión.
Después de tantos años, es posible que se declare nulo y sin efecto alguno, porque adolece de un defecto formal, un defecto legal.
Y es que no pidieron, no solicitaron el informe del Consejo de Estado para hacer el plan rector, el plan de uso y gestión.
Imagínese lo que es eso, señor Peris.

Si usted hubiera estado aquí, con su inquietud, su interés en la defensa de los intereses de todos los ciudadanos, especialmente en lo que afecta a los temas medioambientales, usted no hubiera permitido esa situación.
Porque este grupo parlamentario en su día lo dijo, lo anuncio: les falta a ustedes ese.
.
.
el Prug carece del informe del Consejo de Estado, que es preceptivo, y omitieron ese trámite.
Oigan ustedes a las asociaciones, a las comunidades de labradores y ganaderos, a las asociaciones de vecinos de la zona, de interesados, de propietarios, hagan ustedes una gestión y permítanle hacer alegaciones.
Ni tan siquiera, omitieron el trámite.
Y seis años para hacer aquello.

¿Usted cree que es de recibo, señor Peris?
Venir aquí a pedirle ­ojo, muy legítimo­ a pedirle a nuestro conseller, porque se lo vamos a pedir, y se lo estamos reiterando también desde el grupo parlamentario, que se haga una buena gestión en el Hondo, que es algo que no hay casi en toda la comunidad, algo especial, y donde mayor proyección en todo el mundo, como ha dicho bien el conseller.
.
.
Usted, honorable señor, acaba de decir que, efectivamente, que en todo el mundo no hay ningún paraje como este en la potenciación.
.
.
en la fauna, lo que es la cuestión de las aves, que jamás se ha protegido tanto, de forma y modo que en los últimos años sea una de las zonas principales, la principal de España y de las mejores del mundo o, al menos, de Europa.
Eso es importante.
Pues eso lo está haciendo nuestro gobierno.

Y tanto usted como el señor Oltra, que también es especialmente sensible en estos temas, también él puede reconocer la existencia de la.
.
.
no estaba él en las Cortes, pero yo lo insté en el momento en que estábamos en la oposición desde esta tribuna, yo pedí una comisión de investigación, que se creara aquí en las Cortes, para averiguar qué es lo que estaba haciendo el alcalde de Elche con los recursos de los fondos públicos.
Porque incluso los que no estaban trabados y embargados por la Seguridad Social y Hacienda Pública para hacer pagos, legítimos, por otro lado, pero que no iban destinados para preservación y conservación del paraje, sí que esos fondos iban destinados a no sabemos qué empresa, o sí que sabemos qué empresa, para simular que se hacían trabajos de preservación y conservación.
Y esos trabajos no se realizaban y había dobles facturaciones.
Y eso lo hemos dicho en el Parlamento, eso consta en el *Diario de Sesiones* del Parlamento.
Y aquí el Partido Socialista haciendo oídos sordos, como era costumbre en aquella época.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Vaya terminando.
Señor diputado, vaya terminando.

 

**El senyor Ortuño Cerdá-Cerdá:**

 

Gracias, señor presidente.
Dos segundos.

Señor conseller, después de lo manifestado, habría para escribir un libro de lo que han dejado de hacer estos señores, el gobierno que nos precedió, y que afortunadamente se han dado cuenta y han visto cuál fue su gestión, incluso en este tema puntualmente, en el tema medioambiental, que la gente es muy sensible y, por otro lado, qué estamos haciendo en nuestro gobierno.

Yo sí que le voy a hacer un ruego, no a título personal, sino lógicamente.
.
.
pues no podía ser de otra forma, pero si me permite, entre paréntesis, aunque represente al Partido Popular, sí que le rogaría, en la medida en que fuera posible, honorable señor, que acortara, que rebajara el número de años que se habla en el plan de actuación en el Hondo en orden a evitar que no sean diez ni quince años, que sean cuatro años, que sean a lo sumo también la próxima legislatura, ocho años, porque el campo de Elche lo demanda, lo requiere.
Ya no hablamos solamente para la reutilización o la utilización de las aguas, sino para la flora, la fauna, el medio ambiente.
Lo desean, porque además es algo especial que guardamos con mucho cariño todos los ilicitanos, todos los ciudadanos de la zona y que además es necesaria.

Por tanto, señor conseller, gracias por su intervención, por su elocuente y magnífica intervención.
Y, al propio tiempo, rogarle una vez más que intente, en la medida en que sea posible, por la reivindicación o la petición que le ha hecho Izquierda Unida y la que desde esta tribuna se le formula, la posibilidad de acortar dichos plazos, porque es muy importante acometer esas actuaciones.
Y ­ojo­ si es posible, verificar, si no siguen trabadas las cuentas de la Comunidad de Riegos de Levante, y el dinero que va de la conselleria para la preservación y conservación no se queda en el camino ­parte, todo o parte de él­ para pagar otras cosas, que, como digo, legítimas, pero son más importantes estas otras, hasta el extremo de que si la propia conselleria tuviera que realizar las obras de conservación y preservación con su dinero, sin necesidad de mandarla a la Comunidad de Riegos de Levante, tampoco estaría mal, señor conseller.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor Ortuño.

Para dar respuesta conjunta, tiene la palabra el señor conseller.

Señor conseller, cuando quiera.

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

 

Señor presidente.

Señores diputados.

La presentación de este plan de mejora del hábitat y calidad del medio acuático, que se presentó en la junta rectora en el mes de enero, responde a la inquietud, a la preocupación de la conselleria precisamente ante la situación del Hondo el año pasado, con una mortandad no de 2.
000, me parece recordar que eran mil seiscientos y pico, y que en su momento, con total transparencia, en contra de lo que ha planteado el señor diputado, no hacíamos partes médicos cada seis horas, pero semanalmente se informaba totalmente de todos los datos.
Y se transmitieron, asimismo, cuando se solicitaron, cualquier tipo de análisis y, asimismo, todos los informes tal como llegaron de la Universidad de Murcia y de la propia conselleria, analizando la casuística y la causalidad de la mortandad.

Se concluía evidentemente en ese informe, como recuerdan sus señorías y ya se ha hablado en esta Cámara, que también era una causa.
.
.
las causas de la mortalidad eran varias, fundamentalmente la calidad de las aguas, también la escasez por la extremada sequía del año y la debilidad de las aves, fundamentalmente.
Además de la existencia, porque existen yo creo que prácticamente en muchos de los embalses de nuestra comunidad, por una tradición y por unas medidas de control que no han existido a lo largo de mucho tiempo en los vertidos, de una existencia también, por ejemplo, del plomo de los perdigones o de una causa.
.
.
sin que se pueda atribuir a ninguna de esas causas concretas la mortalidad, pero sí derivaba un estado general.

Ante esa problemática, la conselleria, con carácter urgente, lo que pretendimos fue profundizar en el conocimiento de la casuística y analizar realmente cómo podía afectar la calidad de las aguas a las aves y cómo podíamos mejorar esa calidad de las aguas, que ya se adivinaba como principal problema.

Por eso, a través yo creo que del organismo que representa para todos la mayor garantía de equidad y de seriedad científica, se encargaron los estudios con carácter urgente de todas las características de las aguas de los embalses, de los afluentes, de su evolución en los períodos de tiempo.
Y a partir de noviembre-diciembre, una vez que contábamos con los avances de ese estudio, yo creo que hemos elaborado, con carácter también de urgencia, un plan de mejora del hábitat y calidad del medio acuático, que yo pienso que no hay que considerar como un documento definitivo, pero que sí identifica claramente cuáles son los principales problemas y cuáles tienen que ser las líneas de actuación.

Claramente, y una de las conclusiones, como ha dicho el señor Oltra, es que en el Hondo existe una carga contaminante, fundamentalmente orgánica, muy grande.
¿Qué quiere decir?
Que las aguas que salen.
.
.
­saben que ya se ha comentado aquí también que es de titularidad privada, de Riegos de Levante­, y que cuando los regantes utilizan esas aguas, el agua sale con más contaminantes de los que están entrando procedentes del río Segura.
Evidentemente eso impone unas medidas externas, como se ha hablado, y no voy a entrar en las medidas externas del plan de saneamiento integral del Segura y todas las actuaciones que se están llevando a cabo, que también en un período prudente de tiempo.
.
.
comentaba el conseller de obras Públicas que en un año se notarán ya los efectos y progresivamente se irán mejorando la calidad de las aguas.
En la parte interna estamos obligados a actuar.
Yo creo que tenemos una buena base científica y ya hacemos una primera señalización o señalamos una serie de actuaciones prioritarias.

Pero también el estudio ­yo creo que a la hora de hacer el plan de mejora hemos reducido la esperanza.
.
.
­, el plazo de previsión incluso del Csic es mayor que quince o veinte años, pero lo que plantea es un horizonte de total normalidad, o recuperación o un estado ideal del Hondo.
Yo creo que ante ese estado definitivo, que lógicamente necesitará mucho tiempo, sí que tenemos la prioridad de actuar inmediatamente para ir gradualmente mejorando la calidad, llevándola a unos niveles aceptables, que probablemente se tendrá que concretar en alguno de los estudios que se plantean en este plan de mejora; seguro el horizonte será mucho más corto en cuanto a lograr una calidad aceptable, pero también hay que tener en cuenta que esas actuaciones tienen que ser a largo plazo.
Y ¿por qué?
Tenemos la calidad de las aguas y fundamentalmente la cantidad de lodos y materia orgánica que hay.
Si ustedes analizan el plan de mejora, y a su disposición también están los estudios del Csic, básicamente es que la depuración natural que se produce en nuestros humedales no es suficiente ­por eso se incide en la gestión del carrizo­, no es suficiente para eliminar la materia orgánica que ya existe, con lo que en condiciones actuales todavía puede incrementarse.

La solución en un espacio que no tenga los valores naturales que tiene el Fondó, sería como en alguna época de sequía, que ya se ha planteado el desecar parcialmente las distintas lagunas y eliminar la carga orgánica.
Evidentemente, en un espacio natural de este valor es una actuación muy traumática, yo creo que en principio descartable por el gran impacto que tendría, sobre todo sobre la fauna, sobre la flora y sobre todos los pequeños invertebrados, etcétera, que hay en la zona.

Otra solución convencional es el tema de los dragados.
Ustedes sin duda, señor Oltra, señor Peris, conocen la delicada situación de los estratos en el fondo, con una capa extremadamente fina y con unos elementos de agua salada muy próximos, que significaría que un dragado convencional, por las técnicas conocidas, supondría el riesgo de en algunas zonas poder afectar al fondo de estos embalses, cambiando definitivamente sus características y probablemente haciéndolo inviable para el futuro del parque natural.

Entonces, y a propuesta también del Csic, lo que se ha planteado es hacer unos estudios concretos de disminuir esa carga contaminante a medio plazo, con unos sistemas que lo que nos plantean es.
.
.
Y esos estudios son los que vamos a hacer este año, y vamos a empezarlos ya, estamos preparando las modificaciones presupuestarias.
Porque, claro, la propuesta es de diciembre, y esto un poco nos coge.
.
.
ya conocen la dificultad de la tramitación administrativa.
*(So per interferència d'un mòbil)* Pero lo que se propone fundamentalmente, y están en el estudio, es un plan de gestión del carrizo y un estudio entre la relación de la gestión del carrizo y la avifauna.
Esos estudios se van a iniciar, va a participar el Consejo Superior de Investigaciones Científicas.
Y la finalidad es que nos propongan unos sistemas de actuación de depuración mediante elementos naturales, de forma que disminuyamos esa cara contaminante que tiene el Hondo.

Además podemos actuar en otro aspecto, que es intentar disminuir la calidad, disminuir la carga contaminante de las aguas que están entrando.
Así mismo el Csic propone que hagamos una planta piloto para analizar las calidades del agua entrante y salientes.
No es un tema que se suele hacer en cualquier tema de depuración.
Las calidades de las aguas entrantes y salientes son definitorias, y según lo que queremos conseguir que cuál es el tipo de contaminación que hay que eliminar, y cuál puede ser asumible, son definitorias en el diseño de la planta.
Por lo tanto, el estudio de esa planta piloto, la experiencia a lo largo de medio año o de un año tiene que ser definitivo a la hora de hacer esa actuación; este estudio y esta planta también la vamos a ejecutar este año.

Hay otros estudios complementarios con la que.
.
.
yo no sé, me parece ahora he repasado el documento de difusión del plan, y parece que probablemente estén pero no he terminado de verlos.
Pero por ejemplo, con la Universidad de Miguel Hernández vamos a hacer un análisis de todos los efluentes de los sistemas de riego, porque al Hondo otro de los caudales que llega son los sobrantes de riego, que a veces tienen alguna carga contaminante, y en algún caso concreto ha sido motivo de alguna contaminación puntual en alguna zona del Hondo.

Y también queremos profundizar en estos estudios y en estos análisis que hemos hecho, profundizando en lo que es el estudio toxicológico de la cadena trófica.
Ver cómo los contaminantes existentes van transmitiéndose a través de los animales aumentando en la cadena, cómo afectan realmente luego para analizar cómo afectarían o como han afectado ya a esos episodios de mortalidad.

¿Quiere decir entonces el Plan de mejora que dentro de veinte años tendremos el Hondo regenerado, y hasta entonces aquí estaremos viendo lo que pasa?
No.
Para que tengamos dentro de veinte años, o quince, el Hondo completamente totalmente regenerado, tenemos que empezar a actuar ya, y yo creo que ya hemos empezado a actuar.
En concreto ya se ha redactado con carácter urgente a partir de enero, con cargo a presupuestos que sí que hemos podido incluir, pues por ejemplo la eliminación de lodos en canales, zanjones y determinadas zonas concretas.
¿Por qué?
Porque por la propia característica del elemento de riego sí que se puede admitir el introducir técnicas mecánicas, y en una recomendación del estudio en aras a no ir distribuyendo, porque la sedimentación en esos canales es importante, a ir disminuyendo la carga orgánica que existe.

Ese proyecto, por un presupuesto de treinta millones de pesetas ya he anunciado que se va a contratar próximamente su ejecución una vez elaborado el proyecto y supervisado.
Estamos trabajando y a lo largo de este año vamos a tener las zonas de reserva y refugio para las especies amenazadas, en el sentido de si no podemos este año, en dos años, en tres años solucionar todo el problema del Hondo, sí que vamos a buscar unas.
.
.
vamos a concretar la ejecución de un proyecto que ya es anterior, pero que este año lo vamos a concretar, de la ejecución de que haya unas zonas con unas mejores calidades y con una mayor protección, con mayores alimentos, con una mejor calidad, una calidad del medio grande, de forma que en casos de riesgo pueda servir como refugio de las aves.

Y luego tenemos los estudios que, bueno, a partir de la presentación de este plan en enero, de las posibles aportaciones que todavía puede haber.
Se ha hecho público, lo conoce la junta rectora, puede ser enriquecido todavía.
Lo conoce el consejo asesor y de participación del medio ambiente, que cualquier sugerencia que plantee evidentemente podremos mejorarlo.
Pero plantea una serie de estudios, como era la gestión del plan de carrizo, el proyecto de planta piloto, el efecto de la gestión del carrizo sobre la avifauna y el estudio toxicológico, con un presupuesto aproximado que ronda unos veinticinco millones de pesetas, en los que vamos a hacer las modificaciones para este año comenzar estos estudios para acortar los plazos de las futuras actuaciones.

Esto, además, por supuesto, de la valoración positiva de los trabajos que se hacen por parte de la dirección y del personal de la conselleria, en el mantenimiento habitual del parque.
Que lo que ha conseguido es que, como ya he dicho antes, que se incrementen de forma importante determinadas poblaciones, y que sirva la fauna como bioindicador.
Y yo creo que esa valoración positiva, a pesar del mal estado, de la mala calidad de las aguas que existen en el Hondo.

Por ello, yo lo que quiero insistir es en el compromiso, la voluntad de la conselleria de actuar con toda la intensidad en un paraje como el Hondo.
Reconocemos su valor, reconocemos la problemática existente, como creo que han reconocido también los señores diputados que han intervenido, en el sentido de que es una problemática antigua, que yo creo que no se puede separar la problemática general del déficit hídrico en el sur de la comunidad, que afecta tanto a la fauna también como a las personas.

Es un problema que está en vías de solución, pero que en esas medidas internas que afectan más a la Conselleria de Medio Ambiente vamos a poner todo nuestro esfuerzo para hacer las actuaciones que objetivamente ahora podamos actuar, como las zonas de reserva, como la limpieza de canales.
Y vamos a seguir profundizando en los estudios técnicos que nos permitan definir unas políticas sensatas, respetuosas con el medio, compatibilizando la existencia del parque natural con las actuaciones en lo que hemos comentado de los posibles dragados, en la explotación del carrizo, etcètera, todos estos proyectos.
Y esperamos contratar este mismo año los estudios que puedan estar con la misma rapidez que han estado los análisis que han dado lugar al plan de mejora.
Y que dentro de este año ya podamos.
.
.
yo sería prudente, pero vamos, en un plazo de seis meses que se puedan realizar determinados estudios, que ya pueda dar lugar a la maduración de alguno de los proyectos de ejecución, o la planta piloto o un proyecto concreto de la gestión de carrizo, que nos permitan ya progresivamente ir mejorando la calidad.

Entre tanto, seguiremos tanto el conseller como todo el equipo de la conselleria pendientes y atentos, destinando presupuesto y gestionando el paraje del Hondo, con total atención, intentando que estas mejoras en la calidad de la fauna, en las aves que antes les he comentado, se siga incrementando.
Y que siga habiendo, pues bueno, que siga produciéndose por ejemplo como en la malvasía cabeciblanca que tengamos una de las mayores poblaciones, la recuperación de la cerceta, o el incremento generalizado de todas las poblaciones de aves en este paraje natural.

Gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor conseller.

Per a rèpliques, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, el senyor Oltra té la paraula.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Començarem per un tema que abans ha contestat a una interpel·lació nostra, que era el tema de la transparència o no, quan l'últim esdeveniment de la mortaldat d'aus.
No em podrà negar que hi hagué transparència després que isquera en els mitjans de comunicació el que havia passat.
Fins ací res de res.
Després sí, perquè ja se sabia i no es podia ocultar, i des de tots els llocs, tant ajuntaments, premsa, entitats, etcètera, etcètera, van pressionar perquè donara informació.
Però prèviament no la va donar, es van assabentar pels periòdics com s'assabenten d'estes coses.
Això és un mètode de funcionament, que la veritat no ens agrada i que necessitaria millores importants, perquè en estos casos no perquè s'amague va a deixar d'estar el problema.
Per tant, quan ans se sàpia i es demane la col·laboració de tot el món millor que millor.

Abans es feia alguna referència al tema del Prug.
El Prug certament és un document de l'any 94, i certament també que hi ha una mancança, una tardança excessiva en la seua aprovació.
Perquè clar, de l'any 88 a l'any 94, és un termini inacceptable per a què aquest document fóra aprovat.
Fins i tot la primera redacció del document va ser una redacció molt defectuosa.
Perquè a banda que també era una declaració de principis, tampoc contemplava un element bàsic per a nosaltres, que era la pròpia existència de les juntes rectores, que en principi no estaven previstes, ens va tocar lluitar per a aconseguir-les, en primer lloc una per a les tres parts del sud.
O siga que va ser un procés certament laboriós.

Home, el que és lamentable de tot això és que, després d'aconseguir que aquest document estiguera aprovat, que es quedara, mai millor dit, en paper mullat, tractant-se d'una zona humida.
Perquè clar, és que no s'ha aplicat, està verge i màrtir en el seu compliment.
Gran part del que el document del Csic que vosté i jo estem fent referència ací, ve a ser una translació canviant les dates d'eixe Prug.
I la por que tenim precisament és eixa, que això torne a passar el mateix que va passar en el Prug, que es torne a quedar en un paper que fa unes definicions correctes però que no passa d'ací.
Eixa és una por i no és perquè siguem poregosos, és perquè la pròpia experiència ens diu que estes coses, la veritat, la realitat no sempre acompanya al que es vol dir.

I és cert que no es podrà fer molt si no es resolen abans algunes qüestions, com especialment el tema de la qualitat de les aigües del Segura, això és un tema fonamental.
Jo he de dir-li, vosté sap que fa molt poc de temps vosté va rebre una visita de la comissió pro riu d'Oriola, queixant-se de la seua inactivitat en la resolució dels problemes d'aquest riu, com a conseqüència, una més, el que està passant en el parc del Fondo.
Per tant, tots li demanem a vosté, com a conseller de Medi Ambient, que s'implique molt més no sols en els papers, molt més de veritat en la resolució.
Tant del Fondo directament com de l'aspecte que produeix gran part d'eixos mals que és el tema del Segura.

No es pot consentir que eixos nivells d'aigua tan contaminada continuen entrant al parc natural i cal fer alguna mesura.
Jo en principi crec que podria ser molt interessant dur endavant eixa planta, que evitara que eixes aigües, en eixos elements contaminants entraren al Fondo.
Crec que és el primer pas.
S'ha anunciat ja diverses voltes, però la veritat és que no veu u que això s'executa.
És que hi ha coses ací que no em resistisc a llegir perquè és que, jo, torne a dir, n'hi ha definicions del document que estic absolutament d'acord, però és que també estic d'acord en estes definicions quan les feia el Prug en l'any 94.
I no sé si en l'any 2010 algú portarà un document també i direm, doncs sí, també és correcte perquè.
.
.
però, i la solució, quan ve eixa solució?

Clar, diu ací, que el Fondo està hipertrofiat, existeix una conversió important de matèria inorgànica ­és que està en castellà, em toca traduir-lo­ una conversió important de matèria inorgànica en orgànica, que el parc és incapaç d'assimilar transformant-se en un reactor biològic que s'autoalimenta i per tant de difícil solució, el que s'agreuja en el temps.
Això jo crec que és delicat.
Que n'hi ha una proliferació de microorganismes responsables de tots els processos contaminants que pateix el parc, i que la qüestió de la sedimentació a més pot ocasionar que es presenten episodis de toxicitat per a la vida aquàtica.
Si és que.
.
.
no vaig a a llegir més.
Jo crec que és suficient per a què la conselleria i no sols la seua conselleria, sinó en general tot el Consell i altres institucions que també tenen molt a dir ací, i que coneixen el problema i que tenen competències també en el problema, prenguen mesures de solució.

Jo insistisc, jo crec que no podem conformar-nos en terminis tan llargs, i eixe termini tan llarg no és cert que siga quinze o vint anys per a tindre allò com una meravella.
És per a què comence tindre uns nivells acceptables.
No planteja l'informe que en quinze o vint anys ­que també diu com a mínim, eh­ allò estiga molt bé, que començarà a estar bé en tot cas, o siga, que el termini pot ser *sine die*, *in eternum*.
O siga això cal acurtar-ho perquè el temps corre en contra.

Estos anys que han passat, que vostés ací pareix que s'haja produït un buit en el temps.
.
.
Perquè clar, ací és tot de l'any 98, l'època socialista, l'any 94, el Prug, l'època socialista.
Després es produeix un buit en el temps, hi ha quatre anys que no han existit.
O siga com si no haguera passat res, ni hagueren tingut responsabilitats de govern vostés, com si no haguera existit eixos quatre anys, i ara tornen a aparéixer com el salvador de la pel·lícula, és a dir, bé, ara arribe jo i presente aquest document i vaig a.
.
.
És que han passat quatre anys, ens agrade o no ens agrade.
Han passat quatre anys, en eixos quatre anys no s'ha fet absolutament res, al contrari, s'han produït els dos fets més greus que en un munt d'anys havien passat en el Fondo.
I l'única cosa que tenim ara és, de nou, una declaració de quins són els mals del Fondo.
Això, perdone que li diga, ja ho sabíem.
I vostés també ho sabien.
I no ho saben ara, ho sabien fa anys.
Ara ho tenen en un paper millor enquadernat, més actualitzats si van a vore, però el problema continua estant exactament igual que estava.
Quines mesures són?
Si les mesures també estaven previstes en el Pla rector, fins i tot estaven quantificades en els terminis!
Fins i tot quantificades econòmicament!
Per què no s'ha dut tot això endavant?
Ja ha de ser una mostra de fe infinita ­l'altre dia ho comentàvem també en una compareixença este tema­ el que vosté ens demana, que a partir d'ara vosté durà endavant el que el seu mateix partit o el seu mateix consell anterior no ha fet fins ara.
És una qüestió de confiança.
Hem de creure ara en la seua paraula.
Nosaltres hem cregut en allò que ens han dit any rere any els diferents consellers.
Tenim un fe que maneja muntanyes, el que passa és que eixa fe, al final, un ja no es creu quasi res.

A mi m'agradaria que vosté de veritat diguera: "açò va de debó i açò ho durem endavant".
Però, clar, hi ha coses aquí que.
.
.
Diu: "eliminacions de fangs tant en els canals com en els envasaments".
I és un problema.
Ja diu que necessita un estudi previ.
Ara ens anuncia que això està més avançat i sembla que vaja endavant.
Estupend!
Allò del "carrizo" famós, això és un element que té una relació amor-odi en l'espai natural perquè, per una banda, està molt bé perquè actua quasi de depurador, però, per altra, ocasiona problemes seriosos, invadeix tot allò, crea, a més, tota una sedimentació.
O siga, crea un problema seriós.
També un estudi previ per a vore com es tracta.
Home!
, a estes altures encara estem així, veient com s'elimina un problema que està aquí fa segles, però segles, no per dir-ho, segles que està.
Home!
, això hauria d'estar un poc més avançat i jo crec que experiències en altres parcs naturals, fins i tot fora de la Comunitat Valenciana, que tenen problemes semblants, ha d'haver per aquí experiències per agilitar aquestes qüestions.
La millora de la qualitat de les aigües entrants.
.
.
Bé, ací estem parlant del Segura.
O siga, es farà tot això que s'està dient?
En quins terminis es farà?
O siga, això sí que interessaria concretar-ho.

La creació de zones de reserva.
Jo, si mal no recorde, crec que el propi Prug de l'any 94 ja marcava zones de protecció integral dins del parc natural del Fondo, en l'any 94.
I em sembla, si mal no recorde també, que, fins i tot, són propietat de la conselleria, la famosa "charca sud".
I si mal no recorde també, crec que eixa és una de les pitjors "charques" que hi ha en aquestos moments dins del propi parc.

I, per què han passat totes estes coses?
Doncs, també s'ha seguit una política de no fer molt i, a més, una política de.
.
.
poca professionalitat.
Vosté ha de ser coneixedor del que ha passat també en estos quatre anys, que vosté pareix que no vulga parlar d'aquí.
El tema més important que tenia l'anterior conseller no era que el Fondo es millorara, es regenerara.
No.
Era tirar al carrer a tota una sèrie de gent que estava treballant aquí des de feia anys i que tenia un reconeixement i unes ganes de manejar-se, per a col·locar gent del seu partit polític.
I això no és que ho diga jo.
Això ha eixit als mitjans de comunicació.
Gent, a més a més, que s'assabentava d'on estava el Fondo el dia que començaven a treballar, perquè eren quasi tots de València ciutat o d'alguns pobles al voltant de València.
I això ha eixit als mitjans de comunicació.
Eixe era l'interés que tenia el conseller anterior, recolzat, evidentment, pel Consell que presideix Eduardo Zaplana.
Això sí que ho va fer.
Va tirar a tothom allí i va col·locar a tota una sèrie de recomanats que no tenien ni idea, ni remota idea, de què anava allò.
De tant en tant apareixien per allí i es feien la foto en la barqueta ­que vosté també se l'ha feta­ i a funcionar que són quatre dies.

Això continuarà passant?
Perquè, clar, això ja és inadmissible.
És que açò no aguanta més.
I què esperem?
Que passe alguna cosa a nivell d'eixes aigües que es reguen.
.
.
.
, perquè això que ha dit el meu company de si reguen oliveres i magraners, doncs, sí, això sí, però també es rega de tot, perquè quan no hi ha aigua es rega de tot.
I què hem d'esperar?
Que vinga un episodi de contaminació en eixes verdures, en eixes hortalisses que de vegades es reguen amb eixes aigües?
Això, vosté sap que qualsevol dia pot passar.
I vosté mateix ho acaba de reconéixer per escrit que pot passar.

O siga, jo crec que això és motiu més que suficient perquè s'agiliten les actuacions.
Ja li dic, crec que no estem parlant d'unes inversions multimilionàries.
Crec que estem parlant d'unes inversions que seran molt assequibles per a una conselleria com la seua que, efectivament, una cosa insòlita, quasi tots els anys li sobren diners, i, a més a més, en una de les actuacions, en un parc natural d'una categoria que amb tota garantia, si vostés, els tècnics de la seua conselleria que estan per aquí, doncs, es manegen bé, obtindran fons europeus perquè, amb tota garantia, els fons europeus si estan per a alguna cosa és, precisament, per a millorar espais naturals d'aquesta importància.
El que passa és que o bé no es demanen ­cosa que també és molt freqüent­ o quan es demanen i es concedeixen de vegades s'utilitzen justetament en el contrari del que ha passat.
Vosté sap que, fins i tot, s'han arribat a fer actuacions en el parc natural aquest amb diners de la conselleria per tal d'afavorir l'accessibilitat dels caçadors a determinats llocs de tir?
Això s'ha fet.
I ho hem solucionat nosaltres, la conselleria, indirectament, clar, però això s'ha fet.
I més coses que s'estaran fent.
El company, diputat Ortuño, alguna d'elles també ha esmentat.
I això està aquí i tothom ho sap.

Per tant, jo li insistisc.
Hi ha una subvenció important que continua donant-se aquí.
Jo crec que cal controlar i vigilar que eixos recursos es destinen de veritat al que s'ha de fer.
I, per tant, cal ser molt més estrictes en la vigilància que això siga per al que ha de ser.

Jo, fonamentalment, i ja per acabar, el que vull és.
.
.
Crec que vosté hauria de concretar molt més del que ho ha fet el tema dels terminis.
Jo, en declaracions de voluntat, que dir que eixe termini està aquí, però que a la millor es retalla, que a la millor no és tant i tal i tal.
.
.
, doncs, home!
, és una qüestió de fe ­insistisc­ però és que ja, la veritat, és que un es torna un tant agnòstic perquè és molta la fe que se li demana.

Jo li demane, senyor conseller, realitats a menys curt termini, que jo crec que vosté té una oportunitat en un parc natural d'aquesta importància i que, a pesar de ser xicotet, és dels més importants, està dins del conveni Ramsar, zona Zepa, etcètera, etcètera.
Tot.
Ho té tot.
L'única cosa que li falta és que els responsables polítics, i, al front d'això vosté, li dediquen més atenció, li dediquen més recursos, li dediquen, en definitiva, més voluntat política.

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor diputat.

Del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, per a rèplica té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

Gràcies, senyor president.

*(Pausa)* No veig, no veig al portaveu del Partit Popular en aquest debat.
Possiblement, haurà anat a alguna cosa urgent.

Senyor conseller, jo crec que, malgrat que ho intenten, vostés ho intenten, i vosté amb el seu to de les intervencions ho intenta, mostrar eixe talant de diàleg, consensuador, de parlar, de discutir els temes, de participar-los amb l'oposició, però, clar, no és de rebut el sistema que utilitza el Partit Popular, que és que quan està en l'oposició una crítica destructiva al govern, completament destructiva, i quan està en el govern, quan nosaltres ens oposem, fem la nostra tasca, vigilem, li demanem, li fem propostes, li critiquem la seua gestió, el que fa és recordar el que deia en l'oposició que no feia el govern, no el que feia el govern, sinó el que deia que no feia.

I, per tant, malgrat eixe talant, eixe talant de diàleg, eixe talant que vosté ens vol demostrar o que repeteixen molt als mitjans de comunicació, després ací no el trobem.
Perquè ací no se'ns contesta, no se'ns aporta en el que avui hem vingut a parlar amb tota la voluntat constructiva, efectivament des de l'oposició, però constructiva, que és el que ens preocupa a nosaltres i és que vosté tinga un gran èxit en sanejar el Fondo d'Elx.
Això és el que ens preocupa a nosaltres.
Però, no, d'això no parlem.
Ve ací a recordar i, a més, a faltar a la veritat, a dir que si l'administració socialista va elegir el president d'una comunitat privada de regants.
Jo crec que en els estatuts de la comunitat de Regs de Llevant no està que l'administració socialista ni l'administració del Partit Popular trie al seu president.
Jo crec que elegirien els comuners, els propietaris, els agricultors elegirien el seu president ­crec­ que coincidia en aquell moment amb un senyor que a més li votaven per a alcalde d'Elx dues vegades, com ara continuen votant en Elx als socialistes per majoria absoluta per a governar la ciutat d'Elx.
Per tant, ni serà tan roïna la gestió anterior ni tampoc l'actual.
Per tant, no serà una persona tan malvolguda en aquella ciutat.
Es veu que allí en Elx coneixen bé els seus polítics, els polítics d'Elx; els de les dretes i els de les esquerres.

Però, torne a dir, nosaltres no veníem ací a parlar d'això, veníem a demanar-li a vosté compromisos concrets, perquè no estàvem en l'any 95, però ara estem ací i li hem de jutjar a vosté, i li hem d'exigir els compromisos a vosté, a vosté i els quatre anys anteriors que ha governat el seu president i ha governat el Partit Popular.
I sí és veritat, del 88 al 94 passaren eixos anys per a fer el Pla rector d'ús i gestió, que m'imagine que es voldria consensuar amb els regants, voldria consensuar i no és senzill, i vosté ho sap, i ho està coneixent, que no és senzill consensuar amb els llauradors, en altres temes se'ls demana paciència, se'ls demana temps per a resoldre temes.
M'imagine que en aquell temps també li seria difícil a l'aleshores conseller de Medi Ambient consensuar la construcció del Pla rector d'ús i gestió d'Elx.
I m'ho imagine.
Però, sap quina és la veritat?
Que des que s'aprova fins al 2000 cap actuació concreta en inversions per a sanejar el problema del Fondó.
Que és cert que es coneixia en el 88, que es coneixia en el 94, però el govern del senyor Zaplana cap actuació en sanejar el Fondó d'Elx des del 94 al 2000.
Eixa és la veritat.
També és cert.

Ara vosté ens presenta, ens ha presentat i, a més, l'ha enviat als grups, l'informe del Consell Superior d'Investigacions Científiques.
És cert.
I nosaltres li diem que concrete, concrete actuacions, temporalitze-les, diga'ns quan farà eixa depuradora a l'entrada del Fondó perquè les aigües entren més depurades al Fondó, diga'ns quan, en quin exercici pressupostari demanarà eixos estudis que falten i que venen ací en el projecte, concrete xifres i temporalitze-les,en el 2000, 2001, 2002.
Està clar que tot no es pot fer en un any.
Ho entenem.
Però, sí que vosté pot comprometre's plurianualment.
Existeixen compromisos plurianuals perquè de la depuració de la conca del Segura estem cansats que ens donen compromisos plurianuals, que n'hi ha.
S'acabarà en el 2000, 2001, 2002.
Això és el que li demanem a vosté.
Diga totes eixes actuacions assenyalades pel Consell Superior d'Investigacions Científiques, quina és la seua temporalitat?
Quan ho farà?
En quines inversions?
De capítols ordinaris, del Capítol VI o, efectivament, com sembla que ha anunciat amb una pinzellada en la seua intervenció, doncs, demanarà un crèdit concret i extraordinari per a l'actuació del Fondo?

I, li ho torne a dir, siga molt més bel·ligerant, siga bel·ligerant perquè vosté sí que és responsable de la qualitat d'aigües.
Sí que és responsable.
Possiblement, la seua conselleria no tinga totes les competències.
És cert, les té compartides entre les entitats locals, la Conselleria d'Obres Públiques, la Generalitat ­diguérem­, la conselleria de Múrcia i el Ministeri de Medi Ambient.
És cert, hi ha tota una sèrie de competències en la matèria d'aigua.
I també la Confederació Hidrogràfica del Segura.
Però, el volem bel·ligerant.
Sí que és vosté el responsable polític del medi ambient del País Valencià.
I volem la seua veu clara, nítida i rotunda.
És urgent el sanejament del riu Segura.
És urgent.
Faça vosté un seguiment que d'això sí que és responsable.
Faça un seguiment que eixe tantes vegades anunciat Pla de sanejament del Segura es compleix, que no s'endarrereixen les obres, que en algunes altres va molt de pressa, moltíssim en el nostre País.
No eixes.
No les del sanejament del riu Segura, ni del riu Segura ni d'altres rius, ni de solució de problemes de nitrats, etcètera, etcètera, però no vull eixir-me'n.
Compromisos concrets.
No li sobren a vosté diners en l'any 2000, que sí que és la responsabilitat plena de vosté, en l'any 99 era mitja, enguany serà plena, que no li sobren diners en els pressupostos d'inversions per a espais naturals i siga bel·ligerant, exigisca, siga eixe conseller de Medi Ambient, perquè ara que sí que estem ací a vosté és a qui li demanarem la responsabilitat.

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor conseller.

 

 

**El senyor conseller de Medi Ambient:**

Señor presidente.
Señores diputados.

En la vida quince años son muchos, en política yo creo que eso ya es la eternidad, realmente podría comprometer seis años u ocho años: "Señores, acabamos de acortar los plazos a petición de los señores diputados y con compromiso del gobierno a que en ocho años tenemos el problema solucionado".
Pero no me parecería responsable.
Los plazos que hemos señalado son los que razonablemente los informes que tenemos de los organismos.
.
.
son estudios, evidentemente, que se pueden profundizar, se pueden mejorar y que luego señalarán distintas actuaciones en las que podrá haber una mayor aportación presupuestaria, o menor, pero que establecen un plazo razonable, y lo que fundamentalmente quieren señalar es que una actuación de este tipo no es una actuación inmediata, no es coger un fluido de cualquier saneamiento, construir una depuradora y ya está el problema solucionado; es un problema bastante más importante, puesto que el problema afecta a todo lo que son los embalses y las actuaciones tienen que ser con un respeto ambiental muy grande, por lo tanto muy cuidadosas y dilatadas en el tiempo.

Lo que, desde luego, sí me comprometo es a realizar todas las aportaciones, reforzar las aportaciones presupuestarias y elegir aquellas tecnologías o formas de actuar más avanzadas que nos permitan en todo momento acortar al máximo los plazos.
Evidentemente, los plazos que les he transmitido son una estimación a un nivel inicial de estos estudios que, luego, como ya he señalado, hay cuatro estudios que vamos a contratar este año que establecerán sobre esa idea inicial unas previsiones concretas del análisis de la realidad, de actuaciones, con unos plazos temporales y unas inversiones.
Evidentemente, la conselleria adoptará aquellas plazos e inversiones que nos garanticen la mayor eficacia en el menor tiempo posible.

Me han dicho que en los últimos cuatro años no se ha hecho nada.
Yo creo que se han hecho cosas.
Pero, bueno, si extendemos desde 1988 al 2000, no se ha hecho nada.
.
.
Bueno, pues este año vamos a realizar el dragado de los canales y vamos a realizar las zonas de reserva.
Son más de cien millones de pesetas, ya sabemos que no es mucho, pero algo es.
Se van a contratar, como he dicho, y a ejecutar, no totalmente, porque probablemente hay que hacer análisis secuenciales a lo largo y tenga que durar algo más, pero proyectos por valor de 25 millones de pesetas en los que vamos a intentar que se ejecuten al máximo dentro de este año.
Además, y en nuestros estudios es fundamental el estudio de la planta piloto para tener unos datos reales, saber qué tipo de planta, su dimensionamiento, su capacidad, cuáles son las aguas que tienen que salir de esa planta piloto que sean compatibles y mejor que las existentes.
Y se planteaba en este estudio, se hacía un análisis, que determinados tipos de depuración no ayudarían en nada, por la propia dinámica actual del Fondó.
O, por ejemplo, los temas de disminuir esa carga orgánica, como podría ser, y yo creo que es una de las acciones prioritarias, mejorar la calidad interna del Fondó, complementariamente también los afluentes, pero tal como está el estudio hoy salen las aguas con una mayor carga orgánica que ahí quiero matizar, una carga orgánica que no tiene por qué suponer peligro para la agricultura más que excepcionalmente.
La carga orgánica que existe es una carga relativamente natural, aunque, evidentemente, hay microorganismos en algunas zonas, pero que no suponen un perjuicio para la agricultura.
La agricultura, sobre todo para las tierras, parece que lo que más afecta en este momento es la salinidad, que también es algo elevada.

¿Qué quiero decirles?
Que no quiero plantear plazos utópicos.
Yo quería plantear un plazo realista; sobre ese plazo vamos a trabajar al máximo para acortarlo, y si es posible que sea ocho años, será ocho años.
Desde luego no será por el esfuerzo de la conselleria y del gobierno del presidente Zaplana.
Y ese es nuestro compromiso con el Hondo.
Yo creo que lo hemos demostrado actuando, en los estudios, en las obras que se van a ejecutar ya dentro de este año y en la definición, una definición razonable, lógica y orientada a mejorar el Hondo, en base a todos los estudios científicos que les he señalado.

Y ya para despedirme sí que quería hacer una matización con el tema de la ejecución de los presupuestos.
Al final el señor Peris tiene una preocupación importante, y yo creo que eso es bueno: sobre la ejecución de los presupuestos plantea que nos habían sobrado 600 millones.
Y también en otras informaciones.
.
.
Yo lo que quiero matizar es que a nivel de ejecución global la conselleria acabó el año pasado a un nivel aproximadamente del 80%, del 78 y pico por cien.
Yo pienso que todo es mejorable, pero no es un resultado que se vaya mucho de la ejecución en otras administraciones y en otras consellerias de otras comunidades, dado que en la ejecución de los proyectos, bueno, siempre hay dificultades administrativas o técnicas o algún cambio de criterio en determinados proyectos que hace que no se ejecuten.

De forma general, evidentemente, habrá proyectos puntuales que no se han ejecutado y que se han achacado a esa administración.
Pero en una valoración global yo creo que es razonable la ejecución del presupuesto de este año pasado, sin perjuicio de que no estemos satisfechos, que vamos a intentar este año mejorar de una forma importante ese porcentaje global de ejecución.
Y también matizar que hay partidas concretas en las que, bueno, ha salido también en los medios de comunicación, la poca ejecución.
Por ejemplo, en el tema de subvenciones o ayudas u otro tipo de actuaciones o convenios en que intervienen otras administraciones, que está en manos de la conselleria el poner ese dinero a disposición de los particulares para realizar determinadas actuaciones ambientales o conveniar con determinados ayuntamientos, pero luego la ejecución muchas veces no depende tanto de la conselleria sino de los propios solicitantes que tienen que ejecutar.

Y en eso sí que vamos a trabajar en el sentido de intentar rentabilizar más lo que son las subvenciones, porque observamos que el cumplimiento es muy bajo.
Hay partidas de subvenciones que se han ejecutado un 30%, con lo que ese porcentaje general bajaba hasta el 80.
Pero que realmente es imputable a veces, precisamente en el tema de subvenciones, a que no se ejecutan por parte de los solicitantes, con lo que nos obliga a dar prórrogas, a mantener remanentes y a pasarlos a otro año.
Pero entiendo que también es una medida importante el potenciar, el implicar a toda la sociedad en la protección del medio natural.

Y ya finalizo reiterando el compromiso, el esfuerzo, la prioridad en acortar tiempos, en aportar los medios materiales, que yo creo que a raíz de estos estudios que se van a encargar y que razonablemente tenga que estar este año, yo creo que nos permitirán tener un horizonte, tanto de tiempo como presupuestariamente para definir la política para unos años en el Hondo y sin perjuicio de que este conseller, dentro de sus competencias en materia de aguas, se involucra tanto en los problemas del Segura, como en los del Hondo, como en los de muchos ríos de nuestra comunidad que no tienen las condiciones adecuadas.
Digo siempre dentro de nuestras competencias, porque sin duda conocen la limitación y el reparto de competencias que existe dentro de nuestra comunidad.

Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, s'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 13 hores i 38 minuts)*