Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Coordinació,
Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat
realitzada el dia 7 de novembre de 2006.
Comença la reunió a
les 16 hores i 43 minuts.
Presideix l'Il·lustre Diputat Senyor
Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 23/i II.

Recepció d'esmenes i nomenament de les
ponències que han d'informar sobre els projectes de llei, de
la Generalitat, de la cooperació al desenvolupament de la Comunitat
Valenciana i de creació del col·legi
d'òptics-optometristes de la Comunitat Valenciana (RE
números 51.
716 i 52.
001, BOCV números 221 i 223)

El senyor president:

Es reprén la
sessió.

Pregue que si hi ha substitucions es comuniquen
perquè es prenga nota.
(Remors) Es que es continuación de comisión.
(Els diputats comuniquen les substitucions que hi ha)

El senyor president:

Senyories, hi ha un punt en l'ordre del dia que
diu que, si és el cas, s'inclourà la recepció
d'esmenes i nomenament de les ponències dels projectes de llei
de la Generalitat de cooperació al desenrotllament de la Comunitat
Valenciana i de la creació de col·legis
d'òptics-optometristes en la Comunitat Valenciana.
Ara els
uixers repartiran les esmenes i anem a considerar este punt el primer, si
no tenen ningun inconvenient les seues senyories.

Per tant, procedix que les seues senyories comuniquen
el nom dels ponents en estos dos projectes de llei.

Senyor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

Alfred Botella i suplent
Ramon Cardona.
I per al col·legi d'òptics, Ramon
Cardona titular i, suplent, Alfred Botella.

El senyor president:

Senyor Camarasa.

El senyor Camarasa Albertos:

Titulares: Tomás
Polo en el colegio de ópticos.
.
.

El senyor president:

Tomás Polo en la del
colegio de ópticos.
Pero la primera era cooperación al
desarrollo.

El senyor Camarasa Albertos:

Perdón.

Titulares: Mercedes Sanchordi y José Camarasa.
Y suplentes: Josefa Andrés y María Ángeles Rochel.

El senyor president:

¿Y en la de
creación del colegios de ópticos?

El senyor Camarasa Albertos:

Tomás Polo y Josefa
Andrés.
Y suplentes: Mercedes Sanchordi y José Camarasa.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Ovejero, al de cooperación al
desarrollo de la comunitat.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, Sandra Climent y
Eduardo Ovejero como titulares y, como suplentes, Mercedes Alonso y
María José García.

El senyor president:

Muy bien.

Y para la creación del colegio de
ópticos y optometristas.

El senyor Ovejero Adelantado:

Ricardo Martínez y
Dolores Peña.
Y suplentes: Rafael Ferraro y Herminia Palomar.

El senyor president:

Muy bien.
Muchísimas
gracias.

Sus señorías tienen ya las enmiendas que
han sido distribuidas.

Proposició de llei de modificació de la
Llei 1/1987, de 31 de març, electoral valenciana (RE número
50.
761, BOCV número 207

El senyor president:

Entonces, continuando con el orden del día,
procede ahora el debate de la Proposición de ley de
modificació de la Llei 1/1987, de 31 de març, electoral
valenciana, atenent la proposició de llei presentada en el seu dia
per.
.
.
(Inoïble) (El president parla
amb el micròfon desconnectat)

Perdó, que no estava
gravant-se.

Dia, senyories, que procedix ara entrar al punt de
l'ordre del dia, que és debat en comissió de la
Proposició de llei del Grup Parlamentari Socialista, de
modificació de la Llei 1/1987, de 31 de març, electoral
valenciana.
A esta iniciativa, comencem per l'esmena número 1,
a l'article 1, del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa i per a l'agrupació
que crega convenient, té la paraula el senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyor
president.

Per agrupar les esmenes número 1, 3, 4, 16, 28
i 30.
Repetisc: 1, 3, 4, 16, 28 i 30.
I és una agrupació,
perquè la majoria d'estes esmenes són de
caràcter tècnic o de millora d'estil dels articles a
què van referides, excepte alguna excepció.
De fet,
l'esmena número 1 té per objecte resoldre un defecte
tècnic, donat que la Proposició de llei de reforma de la llei
electoral del Grup Parlamentari Socialista es limita a modificar el
preàmbul de la llei originària, amb la qual cosa
l'única cosa que fa és eliminar el preàmbul de
la llei que estem en estos moments reformant.
I això comprendran les
seues senyories que és, en tot cas, incorrecte, ja que una cosa
és justificar per què es pretén modificar la llei i
una cosa molt distinta és fer desaparéixer
l'exposició de motius o el preàmbul original de la
norma.
Per tant, nosaltres creem que és una norma de caràcter
tècnic i que té tota l'explicació del món
pel que acabe de dir i que no hi hauria cap problema en poder acceptar-la.

L'esmena número 3 és perquè
en les lleis no se dóna caràcter negatiu al que puguen ser
els drets o les obligacions dels ciutadans.
I en este sentit volíem
substituir per una qüestió d'estil
l'expressió on diu que «no manquen del dret de sufragi,
de conformitat amb allò previst en el règim electoral
general», per que «se dispose del dret de sufragi de
conformitat amb el que preveu la Llei de règim electoral».
Simplement per no donar-li un caràcter negatiu al que puguen ser,
com deia, els drets o no dels ciutadans.
I el que s'adapte a la
redacció de l'article tres de l'Estatut
d'autonomia, quan es refereix a la condició política
dels valencians.
Jo crec que esta redacció estiguérem tots
absolutament d'acord, la votàrem tots per unanimitat i, per
tant, crec que el trasllat de la redacció de l'article tres de
l'estatut a la llei no crec que hi haja cap inconvenient per part de
cap de grup de què això siga així.

En l'esmena número 4, sí que
evidentment ahí creem que hi ha un error en el concepte del que
està estipulat en la proposició no de llei del Grup
Parlamentari Socialista.
Perquè esta esmena el que pretén
és adequar el contingut del precepte sobre incompatibilitats a
allò disposat en l'article 19.
4 del reglament i
l'article 160.
3 de la Loreg, que concedix un termini de huit dies,
darrere la notificació de la incompatibilitat, per a optar pel
l'escó o pel càrrec incompatible.
Mosatros entenem que
no té explicació que haja de cessar automàticament en
este cas un diputat quan la llei i el Reglament de les Corts i la Loreg
establixen que tenen huit dies de termini, el càrrec públic
en concret o el diputat en concret, per a poder fer cessar la
incompatibilitat o poder elegir entre la incompatibilitat i el
càrrec de diputat.

Jo crec que això és una cosa
absolutament lògica, crec que és un error a l'hora de
la redacció de la proposició de llei.
Perquè si
l'examen i el control del règim d'incompatibilitats
s'ha de realitzar en les Corts no té cap sentit que
s'ordene al mateix temps el cessament immediat per al diputat que
acceptara un càrrec o funció considerats incompatibles, ja
que hi ha un termini en este cas de huit dies perquè puga elegir.
I
en el cas que no corregira la seua incompatibilitat evidentment no pot
accedir al càrrec de diputat.
Crec que és simplement un error
que s'ha fet a l'hora de fer la proposició de llei i que
no hi haurà ningun inconvenient, lògicament, perquè a
més jo crec que se té tota la raó de món en
haver de fer esta esmena.

Les esmenes 16 i 28 són de menor calat.
Simplement se parla de la utilització de l'expressió
«Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació».
I
nosaltres creem que en totes les lleis haurien, tots els grups
parlamentaris, de referir-se a les conselleries competents, perquè
cada govern pot canviar el nom de les conselleries.
Per tant, hui se pot
dir Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació i demà
se pot dir d'una altra manera.
Jo crec que simplement és per
una redacció d'estil i perquè no hi hagen
després modificacions de llei perquè canvie de nom una
conselleria, que no té massa sentit, el que sempre es faça
referència a la conselleria competent.
En este cas l'esmena 16
i 28 serien per a eixa qüestió.

I l'esmena 30, per últim, d'este
bloc, sí que és una esmena tècnica però que
és important, perquè té per objecte determinar la data
d'entrada en vigor de la norma.
Jo crec que ací hi ha hagut
una omissió, estic convençut que involuntària, per
part del grup parlamentari redactor d'esta norma, perquè la
proposició de llei manca de disposició final.
I, evidentment,
jo crec que això és una omissió que no se pot tindre
en una llei, és a dir, ha d'haver una disposició final.
I, en este cas, esta esmena tracta de corregir eixe error i, per tant, jo
crec que no n'hi haurà ningun problema, tampoc, en acceptar-la
perquè ha d'haver, lògicament, una disposició
final que done, lògicament, entrada en vigor de la llei,
perquè si no estaríem aprovant una llei en què no li
donem entrada en vigor.
Per tant, és un tema formal, però
important en la tècnica legislativa que s'ha omés en la
redacció inicial de la proposició no de llei i que simplement
pretenem que lògicament es corregisca.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Castellano.

Torn en contra?
El senyor Antoni Such té la
paraula.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies,
senyor president.

Per a manifestar l'oposició del Grup
Parlamentari Socialista respecte a les esmenes que planteja el Grup
Parlamentari Popular a la modificació de la Llei electoral
valenciana en el següent sentit.
Nosaltres creguem que l'article
1, i sobretot la proposta que fa el Grup Parlamentari Socialista,
està molt millor expressada, està completament modernitzada i
reunix tot el que haurien de ser els requisits com al mateix
preàmbul.
Nosaltres creguem que es fa una aposta, efectivament, per
modernitzar la Llei electoral valenciana.
Eixa és l'aposta que
ha fet el Grup Parlamentari Socialista i així ho exposa també
en el que és la proposta de llei.

L'esmena de modificació que planteja el
Grup Parlamentari Popular ve a parlar, almenys a donar a entendre, el que
és el pas o el tràmit posterior que s'ha de plantejar,
que és el tema de decret de convocatòria.
Però a la
vegada, també, encotilla el que és el decret de
convocatòria del govern i ja li fixa alguns criteris al respecte,
que nosaltres creiem que no són els correctes.

L'esmena número 3 que planteja és
una esmena completament sexista.
Considerem que el parlar de valencians i
valencianes i llevar, ometre en esta esmena el terme
«valencianes» per deixar sols «valencians»,
considerem que és, al nostre entendre, una actitud, per part del
Grup Parlamentari Popular, que reunix o requerix això que tots
veiem, que no estan pel tema de la igualtat, no estan pel tema d'un
llenguatge no sexista.
I, en este sentit, una vegada més, fent gala
d'eixa actitud, ometen «valencianes» i es queden
més amples que llargs.
Jo crec que no és massa correcte i
nosaltres, evidentment, no anem a donar suport.

L'articulació que fan en l'esmena
número 4, jo crec que és una articulació molt
farragosa, és farragosa i prou inintel·ligible al nostre
entendre.
Creguem que està mal redactada l'esmena del Partit
Popular i que, evidentment, el que és l'article que el Grup
Parlamentari Socialista planteja és molt més clar i molt
més evident.

Respecte a l'esmena número 16, què
hem de dir?
És a dir, modificar, fer una esmena per llevar
«les quantitats esmentades» per «mencionades», em
pareix que si el Partit Popular es dedica a treballar en açò,
molt bé que ho faça.
Però creguem que bé, que
reunix tots els requisits lingüístics tant
«esmentades» com «mencionades» del Partit Popular.
Però, no sé, el filar tan prim a l'hora de fer esmenes
al respecte no ens pareix a nosaltres que siga el més important.
Si
bé és cert que nosaltres posem la conselleria que en estos
moments o una altra institució que es faça
càrrec.
.
.
Sí, però això ja ho posem
nosaltres en el mateix text.
Però, clar, esforçar-se per
llevar «esmentades» i posar «mencionades», jo crec
que és un esforç prou gran per a l'objecte que
té el tema este.

És igual, és igual que la següent
esmena, la 28, «per via de constrenyiment», que diguem
nosaltres, a «via d'apremi» i fer una esmena per a fer
eixa modificació.
.
.
No sé.
«Constrenyir» i
«constrenyiment» també és molt correcte.
Jo crec
que fer l'esforç també per modificar això, per
portar sempre el concepte de llengua que el Partit Popular té
intentant a través d'esmenes, inclús, rectificar
lingüísticament l'oposició perquè no
aparega una paraula determinada perquè igual és dolosa eixa
paraula, pareix que l'esforç que fan és massa gran en
este sentit.

I, per últim, l'esmena número 30,
que planteja el Grup Parlamentari Popular, evidentment, al no modificar el
Grup Parlamentari Socialista eixa disposició final única en
la Llei electoral valenciana, entenem que una vegada faça la
modificació queda exactament el mateix que hi havia en la llei.

Però en tot cas, senyor Castellano, li he de
dir que si té molta obstinació que posem allò que diu
l'esmena, nosaltres li l'acceptarem perquè entre en
vigor el dia següent de la seua publicació.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Such.

Per a rèplica, el senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyor
president.

Sorprés per la intervenció del senyor
Such, perquè jo creia que no havia de tornar a utilitzar este torn
de rèplica, perquè jo crec que les esmenes cauen pel seu
propi pes.
I este portaveu i el seu grup no volem cap capritx de res.
L'únic que no volem és que facen el ridícul
estes Corts quan se legisla i que se legisle com toca i com ha de fer una
institució seriosa com és esta.

Mire vosté, en la primera esmena és que
jo crec que no falta ni discussió.
És que ací no estem
reformant, ací no estem fent una llei nova electoral, estem
reformant i molt puntualment la llei de l'any 1987.
Amb la qual cosa
vosté no se pot carregar d'una «plumasso» tot el
preàmbul, perquè si no és com si estiguera derogant
tota la llei de 1987.
És que jo crec que no fa falta ni perdre ni
mig segon de temps.
És que sobren les explicacions.
Ara, si
vosté la predisposició és d'estar tirats a la
muntanya i de no voler parlar ni negociar res, com estan últimament,
la veritat és que ni este portaveu ni el seu grup tenen la culpa
d'això.
És que esta és una esmena que no feia
falta ni discutir-la, perquè cau pel seu propi pes.
Estem reformant
puntualment una llei.
No estem anul·lant la llei de 1987.
A
més molt puntualment en quatre o cinc qüestions, amb la qual
cosa és que no feia falta ni discutir esta esmena.
Però,
bé, açò és el que tenim.

Mire vosté, jo no entrat en el tema del
llenguatge sexista o no.
Jo simplement he dit que esta llei el que ha de
fer és la translació d'un article 3, que
aprovàrem per unanimitat, per unanimitat, els tres grups
parlamentaris quant a la condició política dels valencians i
no m'he plantejat res més.
I la part que vosté no ha
entrat, perquè sap que tinc tota la raó del món,
és dir-li, home, per una qüestió d'estil no donem
temes en negatiu en una llei sinó que en volta de dir «que
carezcan de.
.
.
» dir «que dispongan de.
.
.
».
I crec que
això és una cosa que, bé, si vosté vol
discutir-lo, jo no vaig a entrar, no vaig a perdre un segon de temps en
eixa sèrie de coses.

I ja en l'esmena número 4 sí que
m'he de detindre.
Vosté diu que està molt ben redactat
l'article de vostés.
Està tan ben redactat
l'article de vosté, que està llevant un dret, en este
cas a un càrrec públic, i està tan ben redactat que
està incomplint l'article 19.
4 del reglament i està
incomplint l'article 160, paràgraf 3, de la Loreg.
I
vosté diu que està ben redactat i se queda més ample
que llarg.
M'ho explica vosté en la rèplica que
té després, perquè de veritat és oír para creer.
Perquè, evidentment, s'especifica un temps de huit dies
perquè un tinga la incompatibilitat.
I si un és incompatible
té hui dies per a optar, per poder elegir lliurement, perquè
és el que marca la llei, és el que marquen totes les lleis
electorals d'Espanya i és el que marquen totes les llei
electorals de tot el dret comparat del món.
Mire vosté, jo
què vol que li diga.

Ara, si vosté simplement, perquè
és una esmena del Grup Parlamentari Popular, va a votar-la que no,
allà cada u.
Però és que és una cosa que, de
veritat, me sorprén que estiga jo replicant-li, perquè
és que és absolutament clar, evident i palmari el que li
estic dient.
Mire vosté, hi ha un termini perquè un
faça la incompatibilitat o no i puga elegir i optar.
I si no elimina
la incompatibilitat, no pot ser càrrec públic.
Però
és que me sorprén esta actitud en temes que jo crec que no
mereixerien ni perdre ni dos segons de temps en una comissió
parlamentària en una cosa tan clara, tan objectiva i tan evident i
tan palmari, com per exemple és esta esmena.

I vosté diu allò de la conselleria
competent i que si filem molt prim.
Sí, nosaltres ens llegim molt
bé els papers no una vegada sinó dos, tres o quatre vegades i
treballem les coses, que és el que ha de ser.
Perquè els
ciutadans estan ací perquè mosatros treballem, que per
això cobrem, per a treballar i per a preocupar-se.
I ho mirem tot i
és molt més millor ficar «la conselleria
competent» que haver de modificar una llei perquè
després fique la «Conselleria d'Economia, Hisenda i
Ocupació» i no fique «la conselleria competent».
I
vosté dirà: «home, fins i tot això volen
esmenar».
Sí, perquè creguem que millora el text, mire
vosté.
I si li sap mal, mire, ho sent molt, i si li sap mal, ho sent
molt.

I l'última que diu «home, si vol li
l'aprovem».
Si vosté me diu que «si vol
l'aprovem» quan vosté s'oblida de fer una
disposició final i s'oblida de ficar la nova disposició
de què entre en vigor la llei, si fins i tot no vol
reconéixer ni això, evidentment, senyor president, jo no tinc
més res a dir perquè açò és un poc
increïble.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Castellano.

Senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies,
senyor president.

Anem a vore, si tot el seu problema és respecte
que la diputada o el diputat cessarà en aquesta condició si
acceptar un càrrec, funció o situació constitutiva
d'incompatibilitat, ¿vosté quina vulneració
està veient en això?
Quina vulneració està
veient en açò?
O siga, que cessarà en el càrrec
si el diputat o diputada accepta un càrrec que està taxat com
a incompatible.
Però, què està dient, senyor
Castellano?
(Remors) La
llei no i la llei electoral.
.
.
I està dient exactament el mateix
i vosté si vol ho recorre i vorà com no guanyarà mai
un recurs contra açò, perquè atempta o vulnere no
sé quina llei.
Si és que és molt claret.
Li he dit que
la seua redacció era una redacció farragosa i difícil
d'entendre.
Li ho he dit.
Però vosté creu que ho fa tot
d'una forma impecable, bé, allà vosté.

Mire, si parlant d'arreglar el tema de la
conselleria competent i tal, vostés són capaços a
través d'eixa mateixa esmena d'agarrar i fer
modificacions o sexistes o lingüístiques o del que calga, la
veritat és que estan fent vostés, jo crec que un error que
nosaltres no podem compartir de ninguna de les maneres a tenor de les seues
explicacions.

I li he dit i li reitere, nosaltres no és una
llei nova, és una modificació de la llei.
I per tant,
l'entrada en vigor, l'entrada en vigor que té la llei
actualment en vigor, la seua disposició final única és
clara i evident.
Que ja li he dit que si vosté s'encabota que
cal posar açò, no hi ha cap problema, perquè és
exactament el mateix que hi ha a la llei i per tant ni és
modificació ni és addició, ni és res; és
repetir la línia que ja diu la Llei electoral valenciana.
I en este
sentit ja li he dit que si s'encabota en això li
l'aprovarem, perquè és exactament el mateix i nosaltres
no l'hem modificada.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Such.

Bé, debatudes estes esmenes, passem a votar, si
no volen.
.
.
Sí, senyor Ribó

El senyor Ribó i Canut:

Sí.
Voldria separar l'esmena
número 30 per una banda, votació per un costat, la 28 i la 4
per una altra i la resta per una altra, perquè són votacions
diferenciades.

Sí, gràcies.

El senyor president:

Senyor Such, volen alguna separació les seues
senyories?

El senyor Such Botella:

Estem d'acord amb la separació que fa el
senyor Ribó i mos quadra també.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies.
Doncs, passem a
votar l'esmena número 1, número 3 i número 16.
Vots a favor?
Perdó, no.
1, 3 i 16.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
9 vots a favor i 7 vots en contra.
.
.

Sí, però no està el representant
del Grup Mixt.
.
.
Queden aprovades estes esmenes.

Ara, atenent la petició del senyor Ribó,
passem a votar les esmenes 4 i 28.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en
contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
9 vots a favor, 6 vots
en contra i 1 abstenció; queden aprovades estes dos esmenes.

Votem ara l'esmena 30.
Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat, queden aprovades.

Procedim ara a votar l'article 1.
Vots a favor
de l'article 1?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9
vots a favor i 7 vots en contra queda aprovat l'article 1.

Votem ara, senyories, l'article 2, que no
té esmenes.
Vots a favor de l'article 2?
Gràcies.
Per
unanimitat, queda aprovat.

Votem ara l'article 3.
Vots a favor de
l'article 3 amb l'esmena incorporada -clar
està-?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9
vots a favor i 7 en contra queda aprovat l'article 3.

L'article 4 no té esmenes.
Vots a favor
de l'article 4?
Gràcies.
Per unanimitat, queda aprovat.

L'article 5, amb l'esmena incorporada
número 4, passem a votar-lo.
Vots a favor de l'article 5?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
1 abstenció, 6 vots en contra i 9 a favor.
Queda
aprovat l'article 5.

Passem ara a l'esmena número 5, que
és del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds, Esquerra
Valenciana, l'Entesa.
Per a la seua defensa, té la paraula el
senyor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

Gràcies.
Passe a votació l'esmena
número 5, així com totes les esmenes d'aquest projecte
de llei.

El senyor president:

Totes, senyor Ribó?
Algun grup vol exercir el
torn en contra?

El senyor Castellano Gómez:

No per a torn en contra, sinó per a
separació de les votacions, senyor president.

El senyor president:

Correcte.
Doncs podem manifestar el que creguem.

El senyor Castellano Gómez:

El Grup Parlamentari Popular voldria que, de les
esmenes d'Esquerra Unida -parle de memòria-
però crec que la número 14, l'esmena número 14
se votara per separat.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.
Senyor
Camarasa?

(El senyor Camarasa parla amb el micròfon
desconnectat)

El senyor Castellano Gómez:

No sé si es la 14, pero vamos.
.
.

El senyor Camarasa Albertos:

Serían, por una
parte la 12.
.
.

El senyor president:

Perdón.
¿La 12?
La 13.
.
.

El senyor Camarasa Albertos:

Sí.
La 12, la 13, la
14, la 15, la 27 y la 29 por una parte.

El senyor president:

La 15, la 27 y la 29.
Sí.

El senyor Camarasa Albertos:

Por otra, la 2, la 10, la
20, la 21, la 22, la 23, 24, 25, 26 y 27.

El senyor president:

La 26 ya me la ha dicho su señoría en el
primer bloque, salvo que esta presidencia lo haya entendido mal.

El senyor Camarasa Albertos:

Espere un momento,
sí.
Tiene razón su señoría.
Si me permiten un
segundo.
.
.
(Pausa) Sí,
tiene razón.
En la 26 terminaría.

El senyor president:

En la 26.
Correcto.
Entonces, pasamos a votar en
primer lugar este último bloque, porque empieza por la 2.

2, 10, 20, 21, 22, 23, 24, 25 y 26.
¿Votos a
favor de estas enmiendas?
Gracias.
¿Votos en contra?
Gracias.
¿Abstenciones?
Gracias.
Por 1 voto a favor, 6 abstenciones y 6 votos
en contra, quedan rechazadas.
(Remors)

No era en contra.
Perdón.
Por 1 voto a favor, 6
abstenciones y 9 en contra quedan rechazadas estas enmiendas.

Procede ahora votar las enmiendas 12, 13, 15, 27 y 29,
dado que el señor Camarasa las pide en este bloque, pero el Grupo
Popular pide la 14 separadamente.
Por lo tanto 12, 13, 15, 27 y 29.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
Gracias.
¿Votos en contra?
Gracias.
9 votos en contra y 7 a favor.
Quedan rechazadas.

Ahora votamos la enmienda número 14.
¿Votos a favor?
Gracias.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Perdón, repetimos.
Sin problemas;
faltaría más.
La enmienda número 14,
señorías.
¿Votos a favor?
Gracias.
Por unanimidad
queda aprobada la enmienda número 14.

(El senyor Camarasa parla amb el micròfon
desconnectat)

El senyor president:

Pero, d'Esquerra Unida?
No.
No, están
todas.

El senyor Camarasa Albertos:

La 5, la 17, la.
.
.

El senyor president:

Ah!
Perdón, perdón, que no me lo
había dicho.
La 5, la 17 y 19.
Muy bien, muy bien.
(So d'un telèfon mòbil)  Bien, pues pasemos a votar, señorías, las
enmiendas 5, 7, 17 y 19, que el señor Ribó ha pasado
directamente a votación.
¿Votos a favor?
Gracias.
¿Votos en contra?
Gracias.
1 voto a favor y 15 votos en contra;
quedan rechazadas estas enmiendas.

Finalizada la votación de las enmiendas de
Esquerra Unida, procede ahora votar el artículo 6.
¿Votos a
favor del artículo 6?
¿Quedan enmiendas?
(Se sent una veu que diu: «No tiene ninguna enmienda») No tiene ninguna enmienda.
(Se
sent una veu que diu: «No tiene ninguna») ¿Votos a favor?

(Se sent una veu que diu: «Es que no se ha
incorporado ninguna; que no se ha aprobado ninguna enmienda») Hay una enmienda que ha sido rechazada, la enmienda
número 5.
.
.
Claro.
.
.
(Veus de
fons)

¿Votos a favor del artículo 6?
Gracias.
¿Votos en contra?
¿En contra del artículo 6?
¿Ustedes?
Sin ninguna enmienda.
.
.
la verdad es que alucino.

(Se sent una veu que diu: «El artículo 6
es el de la proposición de ley socialista, que no se ha.
.
.
») Pero bueno, a lo mejor reconocen que.
.
.
Bueno.
No tengo
inconveniente en repetir la votación.
Voy a hacerlo más
pausadamente; más pausadamente.

Señorías.
(Veus)

Señorías, por favor, atiendan a la
presidencia.

El artículo 6 tiene una enmienda número
5 del Grupo d'Esquerra Unida que ha sido rechazada.
Procede por
tanto, votar ahora el artículo 6, y para que sus
señorías no tengan la mínima duda, eso quiere decir
que vamos a votar sí, no o abstención al texto que, en la
proposición de ley del Grupo Socialista, figura como artículo
6.
¿Han entendido?
¿Estamos de acuerdo?
¿Votos a favor
del artículo 6?
(Veus) Gracias.
¿Votos en contra?
Muchas gracias.
1 voto en contra
y 15 votos a favor; queda aprobado el artículo 6.

Procede ahora la defensa de la enmienda número
6 del Grupo Parlamentario Popular, que lleva el artículo 7.
El
señor Castellano tiene la palabra.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyor president.

En esta esmena número 6, pretenem la
supressió de l'article de la proposició de llei del
Grup Parlamentari Socialista que establix el llistó electoral en el
3%.
I això amb la finalitat de mantindre, ni més ni menys, la
redacció que ja consta i que, per tant, és vigent, de
l'article 12 de la Llei electoral que fixa el llistó electoral
en el 5%.

Jo no vaig a perdre temps en esta comissió,
perquè ho fet moltes vegades en el ple i ho reiteraré les
vegades que facen falta, que nosaltres apostem per l'estabilitat;
apostem per la governabilitat; creem que esta qüestió, per part
del Grup Parlamentari  Socialista, obeïx simplement a una
estratègia electoral -que és legítima, per altra
banda, jo no vaig a criticar, evidentment, no vaig a criticar.

Perquè a més saben que per a rebaixar el
llistó al 3% fa falta una majoria qualificada de dos terços
i, evidentment, per a este percentatge són necessaris els vots del
Partit Popular.

Jo crec que el que pretén el Grup Parlamentari
Socialista és ficar-se una medalla sense ningun cost polític
i sense ningun tipus de risc, perquè ja ho podien haver assumit a
Madrid, que sí tenien majoria per a poder fer-ho i no ho feren en el
seu moment.
Per tant, no anem a entrar en eixa qüestió.

Ara, jo crec que és fàcil fer
demagògia en estes qüestions i que el més complicat en
política és mantindre la responsabilitat i la serietat; i ser
conseqüent i congruent amb allò que u fa, al llarg de tota la
seua història com a partit i allò que u ha votat i ha
aprovat.

Nosaltres sí que volem ser seriosos i
congruents i coherents i, per tant, no anem a deixar-nos portar per
interessos oportunistes i conjunturals d'un determinat moment
polític i apostar per l'estabilitat.
Perquè ja hem dit
mil vegades que la qualitat democràtica no està ni en el dos,
ni en l'un, ni el tres, ni el set, ni en el deu per cent.
Està
en la voluntat lliure i democràtica que els ciutadans vullguen fer.

Ara bé, com a vostés no els convé
esta qüestió, com no els agrada, s'han tret ara la teoria
que esta esmena no se pot acceptar perquè és contrària
a l'esperit de llei.
I dic «esperit» de la llei i ho
torne a dir, perquè el que procediria és una esmena a la
totalitat.

Jo els he de confessar que porte des de l'any
1991 en esta casa i havia vist barbaritats amb v, però com esta ninguna, ninguna, fins a la data, i
m'explicaré.

I, saben vostés per què
m'explicaré?
Perquè crida molt l'atenció
que vostés, que pretenen fixar el llistó o establir un
llistó per a garantir, segons diuen, una major democràcia,
pretenen vetar el dret més elemental que pot tindre qualsevol grup
parlamentari, que és el de presentar esmenes.
I l'única
cosa que volen establir és vetos a l'exercici de la
democràcia.

I es trauen de la chistera la teoria que esta esmena és contrària a
l'esperit d'una llei per a impedir la seua tramitació,
quan no n'hi ha cap referència a l'esperit de la llei ni
a l'exposició de motius, ni res.
I quan, a més,
només se dedica un article de tots, de tota la reforma, que en
té diversos, a la seua reforma, amb la qual cosa jo crec que
és un poquet insostenible, insostenible.

Jo me pregunte què haurien vostés
aplegat a dir si en algun moment se'ns acudix al Grup Parlamentari
Popular, rebutjar-los alguna esmena al·ludint que és
contrària a l'esperit de les lleis que, com a projecte de llei
presenta el Consell o com a proposició de llei presenta el Grup
Parlamentari Popular.

Bé, jo crec que els qualificatius haurien sigut
els tebis i els generosos, i els respectuosos, de rodillo parlamentari,
d'abús antidemocràtic.
.
.
Bé, ahí els
deixe a vostés que són més especialistes en tot
allò de l'insult i la desqualificació.
No sé ni
què és el que haurien dit.

Però clar, la qüestió.
.
.
estes
qüestions no radiquen en el percentatge mínim que existix en la
Llei electoral, sinó, com dia, en la voluntat dels ciutadans per a
donar suport suficient per a obtindre un escó o no.
Ací hi ha
hagut formacions parlamentàries que en altres legislatures han
tingut escons i grups parlamentaris i que ara no tenen; per què?
Doncs perquè lliurement, els ciutadans així no ho entenen.

I no podem comparar tampoc sistemes electorals,
perquè nosaltres tenim un sistema electoral sui generis, que, entre altres coses,
establix que amb independència del número de electors i
d'habitants que tinga cada província, té 20 diputats
fixos per cada circumscripció provincial.
Per tant, jo crec que
comparar allò que és incomparable és discriminatori,
injust i, a més, està absolutament fora de lloc.

Bé, però jo voldria entrar, ja no en la
qüestió del cinc i tres per cent que hem explicat en mil
ocasions, sinó voldria entrar en el tema de l'argumentari del
famós auto 118/99,
en què el Grup Parlamentari Socialista ens ha obsequiat per a
donar-li colorit al debat d'esta llei.

Anem a vore.
Les esmenes que se presenten.
.
.
-perquè nosaltres filem fi evidentment, senyor Such, llegim,
estudiem i comparem i mirem jurisprudència perquè és
la nostra obligació, per això ens paguen els ciutadans-
les dos esmenes que fan referència a l'auto 118/99 eren addició,
que no és el cas ni molt menys que ens ocupa, relatiu al
llistó electoral.
I a més, vostés volen ara fer un
recurs contra una cosa que s'aprovà per dos terços amb
majoria qualificada, votada per vostés mateix, pel Partit
Socialista, alguna cosa.
.
.
ara volen dir que això s'ha de
recórrer, quan l'article 12 de la Llei electoral està
votat pel Partit Popular i pel Partit Socialista amb un llistó del
5%.

I volen recórrer allò que
vostés.
.
.
no me sorprén, perquè acaben de votar-se
contra un article que acaben de redactar vostés; no me
sorprén.

Mire vosté, eixe auto 118/99 que se basa en la doctrina establida en l'auto -per si no ho
sabia- 275/1993 del Tribunal Constitucional, parlava d'una llei
de mesures fiscals i administratives que responien a un mateix fil
conductor i que res té que vore amb una modificació parcial
de reforma d'una llei electoral.

Però mire, és que en eixe cas
s'havien presentat un total de 23 esmenes a la proposta de la
proposició de llei amb una nova exposició de motius, amb una
redacció de cinc apartats a l'únic article que tenia
eixa llei, a l'únic article que tenia eixa llei,
l'addició de 17 apartats més, una nova
disposició derogatòria.
És a dir, el que realment se
pretenia era una esmena a la totalitat no, era una llei totalment distinta
a la que hi havia.
Per això, per això, el tribunal
entén que no podia instrumentalitzar-se les esmenes parcials per a
obviar un tràmit d'esmena a la totalitat, perquè si en
un article se'n presenten 23, si li donen 17 apartats, se li donen
disposicions transitòries i disposicions finals.
.
.
Ara, vosté
voler comparar això en açò, jo crec que no és
que ratlle el ridícul, és que ratlla el que és
kafkià, perquè no té absolutament res a vore.
És voler, és voler mesclar les xurres amb merines, es voler
mesclar les xurres amb les merines, és dir, no té
absolutament res a vore.

Mire vosté, i parla de l'esperit de la
llei.
L'esperit de la llei, en el seu preàmbul, que té
11 paràgrafs o 12 paràgrafs, fins al paràgraf 7 de
l'exposició de motius no parla del llistó electoral
perquè és una cosa més, sense importància.
I
vostés sí que diuen que açò és per
adequar la llei electoral a les exigències del nou estatut.
Per
tant, no sols és que no especifiquen l'esperit de la llei en
el que és, en el que és l'exposició de motius,
que en algun cas havia de marcar-la, sinó que a més, quan hi
haja una llei que presente el Consell o el Grup Parlamentari Popular,
qualsevol esmena que a mosatros mos vinga en gana direm que afecta
l'esperit de la llei, i per tant ningun grup parlamentari
podrà presentar ninguna esmena a ningun projecte de llei.

Bé, jo crec que això és una cosa
que u que ho faça i que no li entre vergonya és que és
una cosa que jo crec que és un poquet increïble fins i tot
d'entendre.
Jo crec que és no admetre de manera
arbitrària, obstruir el dret parlamentari bàsic, i més
en una cosa tan desgavellada com és esta proposta i esta analogia
que vostés volen fer, que no se pot fer, ni jo crec que.
.
.
ja no ni
imprudent ni insensatament, és que no se pot fer de ninguna de les
maneres.
Me pareix que és una cosa que és un símptoma
molt, molt, molt preocupant, molt preocupant del Grup Parlamentari
Socialista.

Mire vosté, per a preservar drets i eludir el
risc d'inadmissió d'esmenes parcials tot els grups
haurien de recórrer, segons la seua teoria, a presentar una esmena a
la totalitat amb text alternatiu, la qual cosa seria absolutament absurd.
És que això és el que vosté està dient.
Això és el que vosté està dient.
És que,
com li dia abans, és que oír para
creer.
És que vosté està
dient que en tots els projectes de llei, totes les proposicions de llei
s'ha de presentar una esmena a la totalitat amb text alternatiu.
És que és una cosa absolutament increïble.

El llistó electoral vosté diu que
és l'esperit de la llei.
O és que no és el
nombre de diputats, de 99, que és l'únic que exigix el
manament estatutari?
O és el tema de la paritat?
O és el tema
del finançament?
O és el tema de les incompatibilitats?
O
és el tema?
Per l'amor de Déu!
Vosté
m'agarra un auto d'un article primer que resulta que li fan 17
addicionals, que li fan 23 esmenes a un article i que li canvien
absolutament tot.
I vosté vol comparar.

Sap l'únic que vol vosté i
pretenen vostés amb açò?
Una cortina de fum per a no
vore el ridícul d'haver de votar-se a una proposició de
llei que han presentat vostés.
Eixe és l'únic
objectiu d'açò.
I volen marejar ací a tot el
món, volen fer perdre ací el temps a tot el món per a
evitar no fer el ridícul i vore's en el que haurà
d'eixir, en l'Anuari de Dret
Parlamentari, que els lletrats d'estes
Corts bé treballen i servix per a la biblioteca, per a la
bibliografia parlamentària, i és molt positiu, i és
molt eficaç, i jo sé que és molt, perquè
això serà digne de vore.
I és l'únic que
volen evitar, és l'únic que volen evitar.
Amb la qual
cosa encara me pareix més greu la seua posició.

I miren vostés, i miren vostés, la llei
se compon de 14 articles, però tant sols un se referix a
l'esperit de la llei.
Jo no sé això de l'esperit
de la llei que és?
Perquè vostés no ho concreten ni en
l'exposició de motius ni absolutament en res.

En conclusió, senyor Such, una vegada
més, jo crec que el que vostés demostren és el seu
exemple del tarannà democràtic que tenen.
Quan una cosa que
no els agrada de les decisions que prenen legítimament i
reglamentàriament les Corts, recorren a l'obstruccionisme, ja
siga amenaçant amb recursos, que, per cert, poden anar al que
vullguen, amb tots els respectes, inclús al de la Rota Romana, no
tenim ningun problema, ningun problema, eh, permetent-me la
llicència de.
.
.
tal; o ja siga abandonant les comissions o les
ponències, perquè com no m'agrada, no jugue.
Com els
xiquets.
Com no m'agrada, no jugue.

Jo crec que és un exemple la falta de respecte
a les institucions.
¿I vosté s'imagina quantes esmenes
haguérem pogut rebutjar de tots els grups parlamentaris en estes
Corts seguint el criteri que vostés mos indiquen?
Vaja,
senzillament, en una paraula, absolutament «ridícul».

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Per a torn en contra, té la paraula el senyor
Such.

El senyor Such Botella:

Gràcies, senyor
president.

Bé, senyor Castellano, sí que
està preocupat vosté per açò, perquè li
ha dedicat tot el temps al tema del recurs, no sé si aconsellat pels
seus lletrats o per qui siga que havia de fer constància
d'este al·legat en el Diari de
Sessions obligatòriament, de cara a
poder defensar-se o almenys plantejar el que siga davant el recurs.
Supose
que serà per esta dada jurídica i no per intentar
convéncer a ningú.

Mire vosté, el que vostés feren el dia
que votaren a favor de la presa en consideració de Llei electoral
valenciana va ser un acte de pilleria.
I vostés mateixa ho van
reconéixer.
I damunt rient anaven dient «i ara els obligarem a
votar en contra».
El que feren vostés és una estafa,
una estafa a la ciutadania, perquè vostés tenien
després una proposició de llei, que havia de vore's
després, que sols tenia un article i que vostés el tenen
ahí suspés.
Vostés feren una estafa en tota regla
perquè votaren una cosa en la qual no creien, en la qual no creien.
I per primera vegada votaren a favor d'un article que parlava de la
rebaixa electoral del 3%.
Digueren «farem la pilleria i quan tinguem
la majoria ho canviarem».
Però mire per on, senyor Castellano,
vosté fins al moment no és membre del Tribunal
Constitucional.
No ho és.
Alguna dia si s'esforça molt
igual ho serà, senyor Castellano.
Per tant, vosté no pot
coartar la possibilitat, en el dret que nosaltres tenim, de si creem que
s'ha vulnerat la llei o si s'ha fet un engany manifest a la
ciutadania que nosaltres anem on considerem oportú, senyor
Castellano.
I ni és kafkià, ni és ridícul, ni
són eixes paraules grandiloqüents que a vosté li agrada
molt per a desqualificar sempre al contrari.
No senyor, no senyor.
Cadascú està en el seu dret.
Vostés feren una estafa,
feren una pilleria en les Corts, feren una pilleria en les Corts, votaren a
favor d'una cosa que no creien, i ara es veuen obligats a fer este
al·legat.
Sí!
Es veuen obligats a fer este al·legat!

I li he de dir, mire, hi ha centenars i centenars
d'escrits i de papers respecte les discussions estatutàries,
legals, reglamentàries, el que vullga, respecte a este tema.
Que
este tema era el fonamental en allò que ha sigut discussió
Estatut d'autonomia, declaracions.
Hi ha, bé, documentalment
muntonades, muntonades de documents que acrediten que el tema de la rebaixa
electoral era el tema important i el que ha portat molta més
discussió.

I mire vosté, mire vosté, senyor
Castellano, no pot enganyar la gent, no pot enganyar almenys els qui estem
ací.
Almenys, almenys a mi no m'enganya, perquè jo
conec de primera mà el que va passar a Madrid.
I vosté ara
diu, i no es posa roig, que «haver-ho canviat a Madrid».
Hola!
I no es posa roig vosté!
No es posa roig!
No es posa roig!
Sí, sí, ho ha dit vosté ací!
A mi no em
canviaria haver-ho abaixat al 3%.
I no es posa roig de totes les amenaces
que el seu partit va a fer que anava a retirar este estatut, del president
de les Corts cridant a Madrid, vore els passos per a retirar
l'estatut i de totes les paraules que va fer el seu partit dient que
com s'abaixava açò se n'anava i es tornava a
vore.
I no es posa roig vosté, senyor Castellano!
I ve ací i
ho diu amb una naturalitat, amb una tranquil·litat!
Diu, bé,
«haver-ho llevat» i vostés hagueren recolzat i hagueren
votat este estatut en el 3%.
¡Anda ya!
 A qui vol enganyar?
A qui vol enganyar, senyor
Castellano?
A qui vol enganyar?
Jo crec que no enganya a ningú, ni a
vosté mateixa.
Ho diu per dir-ho i s'ha acabat la broma.

Mire, per respecte a milers de valencians que tenen
dret a expressar el seu vot i a poder participar en estes Corts nosaltres
baixem al 3%.
Creguem que és un dret.
I vosté diu
«és una estratègia electoral».
Anda!
 I vosté dir que no
què és?
Què és?
Un favor que li fan a la gent?
Què és?
Explique-m'ho!
Explique-m'ho què
és això que vosté diu, que per als altres és
estratègia electoral i mosatros som els defensors ací de no
sé què?
Va!
Explique-ho, explique-ho això
també.
¿Per què vostés volen evitar que
més de 200.
000 valencians que votaren l'altra vegada no puguen
entrar en estes Corts, per què?
Tenen por, senyor Castellano?
És que tenen por a perdre?
És que vostés creuen que
una major participació va en contra dels seus interessos?
Explique-ho i conte-ho ací públicament també.
Perquè ací sempre, ací les regles del joc les fixen
vostés, permanentment les fixen vostés, en la seua majoria.
Fixen les regles del joc i a qui li agrade que jugue i al que no li agrade
que vaja, «anem a comissió, els qui compareixen són els
meus, els teus no poden comparéixer perquè jo no vull,
perquè jo no vull».
Anem a una comissió
d'investigació, eixos documents no poden vore's
«perquè jo no vull».
«Eixos compareixents no poden
comparéixer perquè jo no vull».
Eixa és la
teoria de vostés, senyor Castellano, permanentment en estes Corts.

I l'última que demanem: una
ampliació del termini per a estudiar el reglament, i ja mos diuen
que no, que el reglament cal fer-lo de pressa i corrents perquè hi
ha un calendari que l'1 de gener ha d'entrar en vigor.
Per
l'amor de Déu!
Això també?
«Perquè
jo ho dic, perquè jo ho dic».

I com vostés s'han acostumat a
això, vostés en estos moments estan en la dreta més
extrema de la intolerància permanent i de la imposició al que
vostés diuen.
I mire si és imposició i
intolerància que són capaços de fer discursos que no
són de deveres, com el que jo li he explicat, que no són
reals, o almenys són mitja mentira, mitja mentira, eh, mitja
mentira.
Això d'haver abaixat vostés en Madrid al 3%,
és que m'ha assentat fins i tot malament, de deveres,
m'ha assentat malament.
M'ha assentat, m'ha assentat
realment malament.

Ja feren molt, eh!
Ja feren molt, feren molt, eh,
llevant-ho de l'Estatut d'autonomia, feren molt.
Que jo
m'enrecorde dels seus companys, els seus companys allí, a
Madrid aquella nit, m'enrecorde perfectament perquè jo estava
allí, a Madrid, i estaven els seus companys del PP i sé el
que passava.
O siga que ja n'hi ha prou i no diga «no entren
per ahí», perquè ahí no diu vosté la
veritat.

Nosaltres seguim apostant pel que és la rebaixa
del sostre electoral, del 5 al 3%.
Creem que és fonamental i a
més a més anem a.
.
.
ja tenim preparat el recurs a la Mesa de
les Corts, perquè creguem que va ser una estafa el seu acte, va ser
una estafa, creem que és un acte de pilleria que tenint mitjans,
mitjans parlamentaris i possibilitats per a poder modificar això no
ho han fet.
Perquè l'única pretensió seua, com a
gran adalil jurista de vore com enganya a no sé qui, la seua
pretensió era burlar-se del Grup Parlamentari Socialista.

Doncs mire, anem a burlar-nos tots, però anem
al Tribunal Constitucional.
I com vosté no és per ara membre
del Constitucional, vosté no és qui dicta la
sentència, senyor Castellano, perquè si vosté ho
fóra ja la tindria dictada.
Però anem al Tribunal
Constitucional perquè anem a emparar-nos en centenars de documents
que realment el tema de la rebaixa electoral és fonamental, que
vostés han fet un acte d'estafa política d'una
forma clara en el tema d'aprovar la llei, d'aprovar la
proposició de llei del Grup Parlamentari Socialista per a
modificar-la després, ho han fet conscientment.
I que vostés,
fent ara esmena de supressió, eh, de supressió, vostés
estan generant una incongruència respecte a la seua votació,
eh, no a la meua, a la seua votació.
La incongruència
és seua, que votaren una cosa i ara canvien la posició de
votació, ara la canvien.
Vostés ací són
incongruents entre el que votaren.
Vostés tenien
l'opció de fer-ho d'una altra forma, de fer una esmena a
la totalitat i no la feren.
Volgueren fer una estafa i ara li he de dir
que, lamentant-ho molt, ens vorem en el Tribunal Constitucional
perquè el Tribunal Constitucional diga si el que vostés han
fet com a dret parlamentari i conforme a llei és correcte o no.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Such.

Per a rèplica, senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyor
president.

M'encanta, senyor Such, perquè el veig
vigorós hui, però sense arguments, com quasi sempre.
Perquè, clar, ha hagut de recórrer a tots, inclús al
reglament.
Que ara també li contestaré a tot, si m'ho
permet la presidència -ja que vosté m'ho ha
dit-, per a demostrar-li sense alterar-me i sense assenyalar en el
dit que no sols no té raó, sinó que a més no
sap per on eixir perquè sap que han ficat la pata hasta el corvejón.

I vosté primer me diu que és una estafa
presentar esmenes per a millorar una llei.
Vostés vénen
estafant a estes Corts i a esta comunitat des de tota la vida.
Perquè des de l'any 1995 que estem governant mosatros estan
presentant esmenes a totes les lleis.
Però no es dóna compte
que cosa més ridícula no se pot dir sense ficar-se roig,
senyor Such?
No se dóna compte?
No es dóna compte?
Com que
és una estafa esmenar una llei?
Vaja!
És que.
.
.
, vaja,
és que és una cosa que, si no és perquè estic
sentint-ho, no m'ho creuria.

Jo no li he fet cap al·legat.
Jo li he
desmuntat jurídicament, i després decidirà evidentment
el Tribunal Constitucional que siga competent.
Faltaria més!
Li he
desmuntat jurídicament i li he explicat, perquè m'he
llegit l'auto
118/1996, per si no sap la data, de 10 de maig, i l'auto 275/1993 del Tribunal
Constitucional, perquè me l'he llegit dos o tres vegades, i no
té absolutament res a vore, no té absolutament res a vore.
I
vostés sols volen tirar una cortina de fum, davant una ficada de
pota absolutament impresentable, però impresentable amb h, perquè no arriba ser
impresentable sense hac.
Imagine's vosté, imagine's
vosté la ficada de pota que han fet.

I mire vosté si està equivocat, i si el
peix mor per la seua boca, que mosatros estem disposats a favor en les
modificacions de millora que són clares en esta llei.
On està
l'estafa?
On està l'estafa, senyor Such?
És que
no se sosté el que vosté diu, és que no se
sosté.
És que no té ningun tipus
d'explicació el que vosté diu.

I vosté diu que jo sense posar-me roig dic
allò del 3%?
Mire, jo li ho puc dir amb tota l'autoritat moral
del món.
I sap per què li ho puc dir?
Perquè el meu
partit no ha fet ninguna variació mai sobre el llistó
electoral del 5%.
Vostés han defés a capa i espasa i a mort,
en l'etapa del senyor Lerma, el 5%.
I l'han seguit defenent en
el Senat i en el Congrés dels Diputats, i ahí està el Diari de Sessions.
El senyor
Rubalcaba, el senyor Pla -sap qui és el senyor Pla?
, sap qui
és, no?
- i el senyor Lerma, en una intervenció, que jo
crec que fou molt meritòria en el Senat, i que defengué a
capa i espasa el 5%.

Però li vaig a dir més, per si no ho
sabia.
Perquè vosté estaria a Madrid, però jo estava
en les reunions, en representació del meu partit.
En unes reunions
que, per cert, per cert, no hi havia ningun representant del Grup
Parlamentari Socialista i no hi havia ningun representant del Pspv-Psoe de
la Comunitat Valenciana, i sí que hi havia un representant del
Partit Popular de la Comunitat Valenciana, que era jo.
I estaven el senyor
Perales, el senyor Císcar i el senyor Jáuregui.
I
tingué la generositat i la gentilesa, el grup parlamentari i el
Partit Popular de la Comunitat Valenciana, de donar-li una eixida al senyor
Pla, com el secretari autonòmic de relacions institucionals del
Partit Socialista de comunitats autònomes demanava.
I vostés
no tenien ningun problema d'haver reduït al 3% el llistó
electoral perquè tenien la majoria per a fer-ho.

És més, va ser criticat durament per
Esquerra Unida i pels partits nacionalistes en la comissió
constitucional i en el ple.
Però què està vosté
dient ací?
És que això està escrit.
Això
no és que ho diu el senyor Castellano.
Això està
escrit negre sobre blanc en el Diari de Sessions de la comissió constitucional i del ple.
I
està escrit en les reunions.
I si no sent, evidentment, no
sabrà mai la història com s'escriu, no sabrà mai
la història com s'escriu.

Per tant, no sols és que no volgueren.
.
.
perquè una cosa és l'estratègia electoral, la
demagògia i la boca xicoteta i, una altra cosa, és que a la
millor haguérem dit tots de fer el 3% i s'hagueren tirat
vostés arrere els primers.
I no me faça que diga més
coses, que ja ratllarien la imprudència que haguera de contar jo en
la comissió parlamentària, i normalment me tinc com a poc
imprudent.
I, per tant, no vaig a passar d'ahí, no vaig a
passar d'ahí.

Mire vosté, me parla del reglament, que no se
fa una pròrroga per al reglament.
Portem dos ponències,
portem tota la legislatura parlant.
.
.
bé, tota la legislatura.
.
.
Acabe de faltar a la veritat.
Portem ja deu o onze anys parlant del
reglament, com portàvem de l'estatut.
Hi ha esborranys.
.
.
Bé, jo no sé si en tinc sis, set o huit damunt la taula.
L'últim text del reglament el tenen vostés més
de quatre mesos damunt de la taula, més de quatre mesos damunt de la
taula, amb una carta personal del portaveu del Grup Parlamentari Popular al
Grup Parlamentari Socialista.
I li ho pot preguntar, que el tindrà
ben a prop.
I resulta que vostés en quatre mesos no tenen temps ni
per a treballar ni per a vore'l.
Resulta que abandonen la
ponència.
I vosté ara ací ve a fer el teatre de
tirar-se les mans al cap, que per què no ampliem.
.
.
.
quan ja eren
per al dia 7 les esmenes.
I per no publicar-ho la Mesa, amb una proposta
nostra, quan parlàrem amb els dos grups i ho ampliàrem al dia
14 i ve i diu ara que no se pot ampliar més?
(Remors) Però vosté
sí que no pot enganyar a ningú, perquè damunt no
té ni informació de les coses.
Jo li pregaria que, almenys,
quan vinga a fer un debat d'estes característiques, com a
mínim, com a mínim, estiga informat, i que l'informe
qui l'haja d'informar, que evidentment jo no l'he
d'informar.

I vostés tenen damunt de la taula més de
quatre mesos un text del reglament, i no és del que toca.
.
.
Però miren vostés, és que mosatros no hem abandonat la
ponència.
Si és que mosatros no hem abandonat la
ponència.
I la tenen quatre o cinc mesos.
I en cinc mesos.
.
.
I si
vostés se creuen que l'estratègia -que me pareix
molt legítima, i jo la criticaré políticament
perquè estic en el meu dret de criticar-la.
.
.
O és que
perquè siga el grup parlamentari no tinc dret a criticar-la?
-
d'estar esmenant, esmenant, sistemàticament i
indiscriminadament tots i cada un del projectes de llei i dels proposicions
de lleis, totes, fins a dos, tres i quatre vegades que demanen projectes,
quan molts d'eixos projectes estaven presentats en el mes de juny i
juliol, abans de l'estiu, vencien en setembre i en octubre, i encara
després de quatre mesos, han hagut de demanar pròrroga.
.
.
Això és el que falta de treballar.
I ara vosté ve
ací a fer una perorata, una catilinària, de per què no
se vol.
.
.
Home, per l'amor de Deu!
, per l'amor de Deu!
Que
ací som seriosos.
O, almenys, hem de ser seriosos.
O, almenys, hem
de ser seriosos.

I a mi pareix molt bé que vosté vullga
evitar a costa que el seu partit faça un ridícul
espantós i d'antologia en una proposició de llei que
han presentat vostés.
(Remors) Mire vosté, molt bé.
Si és que no
és el meu problema.
Jo l'he esmenat perquè tinc el dret
parlamentari a esmenar-lo, reglamentàriament, legalment i
constitucionalment.
I a més, jo estic encantat que vosté
defense els seus interessos on vullga, en el Tribunal Constitucional, que
per això està, i en les instàncies judicials que
vosté crega convenient.
Jo li he donat raons polítiques i
jurídiques del que estic dient.
Vosté no me n'ha donat
cap.
I ha hagut de parlar-me del reglament, ha hagut de parlar-me del
llistó electoral, ha hagut de parlar-me de no sé què,
perquè no ha sigut capaç de donar-ne ninguna llei.

I, evidentment, si vosté vol donar cortines de
fum o vosté se creu que ací el grup parlamentari majoritari
va a ballar al so de la música que vostés diuen, estan molt
equivocats.
Perquè per més que intenten intimidar-mos, per
més que intenten insultar-mos, per més que intenten
desqualificar-mos, per més que intenten obstruir els projectes de
llei, per més que intenten vetar els projectes que fa este Consell,
li he de dir que ni mos van a intimidar i que anem a fer el que hem de fer,
que és defendre el nostre programa electoral, defendre els ciutadans
i defendre esta comunitat.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Castellano, vosté sempre amb la
desqualificació per davant als altres: «que no estan
informats, que no són treballadors, que vosté és el
més treballador, el més seriós i el més
rigorós».
Bé, eixa és la perorata, la que sempre
fa vosté per a vore si s'autoconfirma i se reafirma i
l'aplaudixen en els seus al·legats.

Però no seré jo qui li diga si
vosté es treballador o no o és rigorós o no.
Jo
l'única cosa que sé és que a les proves vaig a
remetre'm.
Nosaltres hem presentat una proposició de llei de
modificació de la llei electoral valenciana, amb no sé quants
articles, i vostés n'han fet una d'un article.
Si
vostés són tan treballadors.
.
.
ara resulta que volen
aprofitar-se del treball que fan els altres, de la serietat que fan els
altres, de la rigorositat que fan els altres.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor Such Botella:

.
.
.
volen aprofitar-se fent les esmenes.
El
treballador, el treballador, el gran treballador, l'informat, el que
sempre està informat, el rigorós, el sabut.
.
.
I els altres,
com no són ni treballadors, ni rigorosos ni sabuts, resulta que fan
una proposició de llei completa i vostés d'un article.
I ja està.
Eixe és l'esquema, eixe és
l'esquema.
I hem d'aguantar tot l'al·legat que
vosté fa ací, de desqualificacions personals, que no estic
informat, que no sé què.
.
.
I l'hem d'aguantar!
Doncs l'aguantem.
Sap per què?
Perquè nosaltres,
nosaltres estem convençuts que el que estem fent estem fent-ho
bé, estem fent-ho i treballant per a la nostra gent, per a la gent
d'esta comunitat, que aspira a poder estar representada en estes
Corts i que vostés d'esta forma estan negant-los la
possibilitat.
Eixe és l'esquema.

Vostés tenen por a perdre si es canvia al 3%.
Vostés volen limitar la possibilitat que la gent puga tindre
representació parlamentària.
Vostés estan
còmodes en un esquema en què som la comunitat que més
obstacles i entrebancs posa als ciutadans per a poder accedir a les Corts
Valencianes.
I en eixe esquema vostés estan còmodes.
Els
restrictius són vostés, els qui eviten que la gent puga
parlar lliurement i puga incorporar-se a les Corts són
vostés, no nosaltres.
I com nosaltres en això estem tranquils
i satisfets, mosatros per això hem presentat la rebaixa del sostre
electoral.

Vostés no diuen res més.
L'únic que diuen és que els altres no estan informats,
que són incoherents, que són no sé què.
.
.
I amb
l'insult personal ho acaben tot.
No obstant això, el fons
polític és que vostés volen evitar que la gent puga
tindre una major representativitat en estes Corts.
El fons polític
és que vostés no volen que millore la qualitat de la nostra
democràcia en esta comunitat.
El fons polític és que
vostés volen evitar que ací hi haja més
representació, hi haja més veus i que es puga escoltar a
més part de la societat.

Eixe és el fons polític que
vostés volen evitar amb este tipus d'al·legats de,
permanentment, permanentment, desqualificació personal,
d'aquell que sempre és un inútil, o aquell que sempre
és un indocumentat o no informat, o poc rigorós, sempre amb
les seues paraules, que ja les coneixem, senyor Castellano, perquè
açò sempre ho diu vosté dels altres.
(So d'un mòbil) I jo
li pregue que vosté es mire a si mateix.
Cada u ens hem de mirar a
nosaltres mateixos i no permanentment estar desqualificant
l'adversari amb eixe tipus de rum-rum que vosté.
.
.
(remors) eixe tipus de
rum-rum, que vosté és molt aficionat, és molt
aficionat a fer de forma.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor Such Botella:

.
.
.
de forma, de forma permanent.

Mire, torna a dir: «Haver-ho modificat en
Madrid».
Ho torna a dir i es queda també més ample que
llarg, es queda més ample que llarg.

Mire vosté, mire vosté, el senyor Camps
estava volant, estava venint de París, estava volant, i el varen
cridar per a dir-li que este estatut s'havia de retirar.
Sí
senyor.
El varen cridar per a dir-li que este estatut s'havia de
retirar.
I a mosatros van vindre a dir-mos que l'estatut anava a
retirar-se, senyor Castellano.

I si amb açò no té prou ja, si
amb açò no té prou ja, més val que s'ho
faça mirar, senyor Castellano.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Such.

Jo vull recordar a les seues senyories que el que
estem debatent és la modificació de la llei electoral, no de
l'Estatut d'autonomia.
(Remors) Clar, clar, clar.

Bé.
Finalitzat el debat de l'esmena
número 6, anem a procedir a la votació de l'esmena, que
és a l'article 7.
Esmena número 6 a l'article 7.
Vots a favor de l'esmena número 6?
Gràcies.
Vots en
contra?
Moltes gràcies.
7 vots en contra i 9 a favor, queda aprovada
l'esmena número 6, per la qual se suprimix l'article 7
de la proposició de llei.

Però la presidència, que vol
col·laborar amb les seues senyories, vol comunicar que perquè
no se senta amb indefensió, el reglament permet, l'article
115, que puguen presentar vots particulars.
En el cas del Grup Socialista,
seria un vot particular per a recuperar el text.
En el cas d'Esquerra
Unida, seria presentar un vot particular i manteniment de l'esmena,
per si prosperara el vot particular, que poguera defensar l'esmena.

Bé.
He dit astò, i perdonen,
però.
.
.
perquè ningú després diga que hi ha
indefensió.

Procedix ara passar a l'esmena número 8,
a l'article 8, del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seu defensa, té la paraula el senyor
Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Moltes gràcies, senyor president.

Amb tota la humilitat possible, perquè
evidentment el qui parla sempre va d'humil, jo quan dic que no hi ha
informació, crec que no estic desqualificant ni insultant a
ningú.
Simplement estic constatant un fet evident i objectiu que no
pot discutir-lo ningú.
Si no té informació el qui
parla, no té informació.
Això no és culpa meua.
I això no és.
.
.
Jo dic que mosatros sí que ho hem
treballat, no he dit si els altres ho han treballat o no, ni me fique
tampoc.
Per tant, ni insult ni desqualificació a ningú.

Ara, quan no se té res a dir, s'ha
d'agarrar a les muletilles i les coletilles generals, perquè no se tenen arguments i sempre
s'ha d'anar.
.
.
Però, bé, en fi, no anem a entrar
en eixes qüestions.

Mosatros presentàrem sols un article
perquè el mandat estatutari sols exigix el canvi del nombre de
diputats, no exigix res més.
Per tant, no feia falta, en eixe cas,
només que qüestions tècniques per a fer ninguna
modificació de la llei electoral.

I miren, esta esmena.
.
.
mosatros volem complir
coherentment el que se firma entre dos partits polítics.
I
firmà el president de la Generalitat, el molt honorable senyor
Camps, i el secretari general del Grup Parlamentari Socialista, el senyor
Pla, firmaren un acord institucional, un diumenge de matí en el
Palau de la Generalitat, en què deia que en la llei electoral
s'havien de fer dos modificacions, a saber: una, el nombre de
diputats i, dos, que se donara una solució, aprofitant les noves
tecnologies, als períodes de permisos de paternitat i també
malalties de llarga durada, que han omés vostés en la seua
proposició de llei i que mosatros presentem una esmena per a
introduir-ho.

Simplement presentem una esmena perquè se vote
o que s'afegisca a la llei el que està firmat
unànimement, voluntàriament i lliurement pel Partit
Socialista, sense desqualificar i sense insultar i sense fer res.
Perquè ací al final, ja no sé si és que haurem
de parlar en llatí, perquè, bé.
.
.

Per tant, mosatros entenem que esta esmena cal
millorar-la, este article, com que a part dels permisos parentals, en
igualtat d'hòmens i dones que puguen demanar-lo, les malalties
de llarga duració, perquè estava ja pactat i estava aixina
parlat.
I creem que el sistema que vostés fan en la
proposició de llei és un sistema farragós, és
un sistema que pot dur inseguretat jurídica, és un sistema
que no és, al nostre entendre, el més adequat.
Perquè,
clar, que un diputat temporalment se substituïsca correguent la
llista, jo crec que en el nostre dret electoral i parlamentari pot tindre
les seues inseguretats jurídiques i pot tindre les seues
qüestions.
Jo crec que en este cas els diputats no es troben en una
situació equiparable a la dels treballadors per compte d'altri
o als funcionaris públics, sinó que esta substitució
afecta l'exercici de representació que els diputats ostenten
respecte als ciutadans que són els únics que els elegixen.

Per tant, els diputats reben un poder delegat derivat
de l'elecció dels ciutadans.
I difícilment cap entendre
en el nostre ordenament, i d'acord amb la teoria general del dret,
que puguen delegar a la seua vegada en altres el poder que reberen a
través de les urnes o a través dels electors.
Però,
ahí se susciten alguns dubtes.

Dia, senyor president, que ahí se susciten
molts dubtes, dubtes com, per exemple, què ocorre amb els drets
econòmics del parlamentari que se substituïx, dubtes en quines
prerrogatives corresponen al diputat o a la diputada substituïts i
quins als substituïts, fins on arriba la inviolabilitat, tant
d'uns com d'altres, pels actes realitzats en l'exercici
del seu càrrec.
.
.
És a dir, jo crec que és una
solució que comporta massa riscos jurídics i massa dubtes en
estos moments en el nostre sistema electoral i parlamentari, i dins de la
teoria general de dret que tenim mosatros especificada en el nostre
país en base a les normes electorals.

Mosatros el que diem és que en el segle XXI
aprofitem les noves tecnologies que, per altra banda, era un acord que
teníem tancat, parlat i que estàvem d'acord, tant del
Partit Popular com del Partit Socialista, que aprofitàrem les noves
tecnologies, no sols per als permisos paternals tant de l'home com de
la dona, sinó també per alguns diputats que puguen tindre una
malaltia de llarga durada, com desgraciadament ha passat en esta
legislatura i com desgraciadament, doncs, també fa poc de temps hem
tingut i ho hem sofrit ací en esta cambra.

Per tant, entenc que hui n'hi ha sistemes de les
noves tecnologies que sense cap tipus de risc jurídic, sense cap
tipus d'intentar forçar la interpretació de ninguna
norma o de saber si és legal o no legal, es pot fer perfectament.

I ampliem, no sols als permisos paternals, tant de
l'home com de la dona, sinó també a les malalties de
llarga durada, entre altres coses perquè aixina estava ja firmat i
subscrit per unanimitat entre el Partit Popular i el Partit Socialista.

Per tant, jo entenc que esta és una esmena no
sols molt raonable, sinó que està basada literalment en un
acord firmat pel Partit Popular i pel Partit Socialista, que millora el
text presentat pel Grup Parlamentari Socialista en ampliar també a
les malalties de llarga durada i que, sense cap tipus de risc legal i
jurídic, aprofitant les noves tecnologies, dóna
solució -jo crec- viable i possibilista al tema que
s'està plantejant.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Torn en contra?
Senyories, no hi ha torn en contra.

Passem a votar l'esmena número 8 a
l'article 8.
Vots a favor d'esta esmena?
Gràcies.
Per
unanimitat dels presents queda aprovada.

Senyor Ribó, la presidència no té
inconvenient, si la seua senyoria vol, que se repetisca la votació.
Era a l'esmena 8, de l'article 8.
No hi ha hagut torn en
contra.
Si la seua senyoria vol que tornem a votar, no hi ha cap
inconvenient.
El que vosté diga.

Bé, doncs, donem per bona la votació
realitzada.
S'aprova per unanimitat esta esmena.

Passem ara a l'esmena número 9, a
l'article 9.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Molt breument, senyor president.

Respecte a l'esmena número 9, establir,
en primer lloc, que mosatros sempre hem mantingut també amb
coherència, des del Partit Popular, que no s'han de posar
portes al camp i que, evidentment, la igualtat entre els hòmens i
les dones ha de ser una igualtat sincera, que es creguen absolutament tots
i no forçar qüestions que entenem que, a més, no tenen
bones solucions.
Ací se parla d'un percentatge del 60 al 40%,
en el qual mosatros mos preguntem: per què hem de fer la
posició cremallera a les llistes electorals?
Poden anar d'un,
de dos o de tres, tres dones seguides, com és el cas
d'Esquerra Unida com he vist este cap de setmana, i me pareix
absolutament molt bé.
I ho pot fer el Grup Parlamentari Socialista,
el Grup Parlamentari Popular o el partit que crega convenient.

Jo crec que al Grup Parlamentari Popular no li ha de
dir la llei ni el nombre d'hòmens ni de dones que ha de tindre
en les llistes, se parla del 60 al 40.
Mosatros tenim quasi el 44% de dones
en estos moments ja en el Grup Parlamentari Popular.
En eixe sentit, ja se
passaríem un 4% del que vostés volen establir en esta llei.
Bé, jo crec que ni establir l'alternança ni establir
per llei estes qüestions.
.
.
, perquè jo crec que a les persones
no se les ha de mirar per la seua condició sexual, sinó que
se les ha de mirar per la seua capacitat i per la seua integritat com a
persones.

En eixe sentit, jo crec que no cal tindre cap
desconfiança ni en hòmens ni en dones, sinó que la
vertadera igualtat d'oportunitats cal aplicar-la els partits
polítics a l'hora de fer les llistes, que crec que és
el que evidentment correspon.

L'esmena 11 suprimia l'article 27.
2
paràgraf b,
respecte a l'apartat 5 de l'article anterior.
I volguera
també, si aixina ho permet la presidència, acumular la resta
de les esmenes que li queden al grup parlamentari.
.
.

El senyor president:

Senyor Castellano, permeta'm una
observació.

El senyor Castellano Gómez:

Diga'm vosté.

El senyor president:

L'esmena 11 és de l'article 26.
O
siga, el que modifica és l'article 26 de la llei.
Clar!
Esmena
11, però que modifica l'article 26 de la llei, no
l'article 27.

El senyor Castellano Gómez:

L'article 27, paràgraf segon i no el 26,
com consta en el butlletí oficial.

El senyor president:

És un error.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

Efectivament, és l'article 27.
2.
b.
No el 26.
2.
b, sinó el 27.
2.
b.

Gràcies a la presidència per.
.
.

El senyor president:

Pot continuar.

El senyor Castellano Gómez:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Després, en la resta de
qüestions.
.
.

El senyor president:

Té raó, senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Moltes gràcies, senyor president.

La resta d'esmenes es referien al tema de la
conversió de pessetes en euros.
Jo crec que no n'hi
haurà cap problema perquè, evidentment, en l'any 1987
no teníem la moneda única de l'euro, i la tenim ara.
Per tant, jo crec que no hi ha cap problema en fer la convertibilitat
matemàtica sense cap tipus de problema de les pessetes a
l'euro, que és evidentment la moneda que tenim actualment.

I dir també que, a pesar que el Grup
Parlamentari Socialista presentà una esmena, en la qual se
reduïa el 50% l'aportació actual que teníem per
compensació econòmica, per vots i per escons en la llei de
1987, sí és cert -i aixina també consta-
que es féu una altra esmena rectificant eixe error.
Per tant, no
n'hi ha més comentari a fer al respecte.

Mosatros sí que, amb l'esmena que
presentem, volem mantindre el que estava ja previst en la llei anterior,
augmentant  -i coincidíem ahí en les
xifres-, una vegada rectificat ja per part del Grup Parlamentari
Socialista el text que havien presentat, mantindre la distinció
entre els partits que tenien representació parlamentària i
aquells partits que obtenint més del 3% no tenien
representació parlamentària, perquè també
tingueren una subvenció electoral, tal com consta en estos moments
en la llei electoral i que, per tant, el que fem és que es mantinga
amb eixe mateix criteri.

Moltíssimes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Torn en contra, senyor Such.

El senyor Such Botella:

Gràcies, senyor president.

Per començar pel final, pel que s'ha
plantejat, efectivament, el Grup Parlamentari Socialista va fer una
correcció d'errades en el sentit d'ubicar 60
cèntims d'euro per cada vot aconseguit per la candidatura que
haguera obtingut, almenys, el 3%.

Bé, nosaltres el que hem fet ha sigut unir els
dos apartats, el b i
el c de la
mateixa llei, perquè un diu: «30 cèntims d'euro
per vot aconseguit per cada candidatura que obtinga escó», i
«30 cèntims d'euro per cada vot aconseguit per la
candidatura que haguera obtingut, almenys, el 3%».
Com nosaltres en
la nostra proposició de llei ho rebaixem al 3%, no té cap
sentit fer eixa diferenciació i ajuntem els dos apartats en un
mateix unificant el que és el tema econòmic i, evidentment,
anava en relació amb el que era la nostra aposta de rebaixar el
sostre electoral.

En eixe sentit, com anem a mantindre-ho i anem a fer
també vot particular d'açò, anem a votar en
contra d'esta esmena.

I, mire, del tema de la igualtat s'ha parlat
molt.
També ha sigut un dels principis bàsics que nosaltres
incorporàrem, senyor Castellano, en aquell document que va signar
Joan Ignasi Pla i el senyor Camps, que vosté no ha tingut en compte
en este apartat de la igualtat perquè ha suprimit completament
l'article que nosaltres hem posat, quant al que fa referència
del 40 i 60 i de l'obligatorietat de les candidatures alternant
hòmens i dones.

Mire, açò és una aposta que fem,
almenys fa el meu partit -i jo sé que també és
compartida per altres partits- de la integració plena de les
dones a la política.
És una aposta.
Que vosté creu que
no cal fer-la perquè el seu partit és ja suficientment
generós en la participació i la senyora vicepresidenta diu
que sí, que és molt generós en això?
Doncs, ens
pareix bé.
Però, com sabem que no és cert en molts
llocs, nosaltres volem garantir que això siga una realitat, i que
siga efectiu.
I no hi ha més que per llei, per a garantir que la
igualtat entre hòmens i dones, almenys, es puga incrementar i es
puga mantindre.
Perquè, al final -i açò
és una obvietat, per cert, tan real com la vida- és que
el poder l'ostenten els hòmens i les dones no.
Eixa és
la veritat.
En la majoria dels àmbits el poder l'ostenten els
hòmens i no les dones.
I com això és una realitat com
la copa d'un pi, i això jo crec que és incontestable,
hem de fer el possible per a la integració real i efectiva de la
dona a la política.

I eixe és l'objectiu nostre.
Que
vostés no el compartixen?
Doncs, ens pareix molt bé.
Nosaltres sí que compartim eixe criteri i així ho hem plasmat
en la proposició de llei.
I, a més a més, li he dir
que esta esmena que vostés plantegen de supressió,
també serà de les esmenes que nosaltres recorrerem i que
portarem també al Tribunal Constitucional, en cas que la Mesa de les
Corts no tinga a bé acceptar el recurs que el Grup Parlamentari
Socialista va a plantejar-li.

Que a vostés no els preocupa el tema este
perquè creuen que ja ho fan?
Molt bé!
Jo estic
convençut que no, estic convençut que no, que seria millor
que tots ens posàrem uns límits i tots apostàrem per
la vertadera igualtat entre hòmens i dones.
Estic convençut
que eixa és la millor manera, almenys per a intentar equilibrar el
desequilibri entre la participació d'hòmens i dones en
la vida política, que ja hui realment encara existeix.
Eixe
és l'objecte.
Vostés consideren que això no fa
falta?
Doncs, em pareix molt correcte i cada un és conscient de les
qüestions que fa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Such.

Hi ha torn de rèplica?

Senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Molt breument, senyor president.

Han tingut molt en compte el que està establert
-que li ho recorde de memòria perquè m'ho
sé de memòria-, el text que se firmà.
I seria
que es feren totes les mesures que foren favorables o tendents a la
igualtat dels hòmens i les dones.
Eixe és el text que
n'hi ha i vosté podrà comprovar-ho perfectament,
més o menys literalment.

Amb la qual cosa, jo crec que -i li ho dic, a
més molt sincerament, perquè en açò jo
sé que és molt fàcil la demagògia, però
jo crec que cal ser conseqüent en tot-, jo crec que la
integritat i la capacitat no es té per ser home o dona, se té
per ser persona.
I, per tant, com se té per ser persona, jo crec que
això és el que cal vore.

Jo simplement el que li he dit, senyor Such, és
que mosatros amb el 60 i el 40% estaríem discriminant les dones
perquè mosatros ja tenim el 44% actualment.
Per tant,
estaríem deixant de perdre un 4%.
Les dones crec que no mos ho
permetrien.

I mire vosté, mire vosté, molt
gràficament.
Ací, en esta comissió, el meu grup
parlamentari ara som 5 hòmens i 5 dones; el seu grup són 2
dones i 4 hòmens.

Res més i moltes gràcies, senyor
president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Per a rèplica, senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire vosté el nombre de conselleres que
té el govern Camps!
Mire vosté a vore.
S'ho fa mirar i
aleshores diu si està equilibrat entre hòmens i dones, o no
està equilibrat, o si hi ha una aposta real i efectiva per la
integració de la dona a nivell de govern.
Mire vosté quantes
subsecretàries n'hi ha en el Govern!
Mire vosté quantes
secretàries autonòmiques n'hi ha!
Podem traure el
compte i vosté vorà la integració real i efectiva de
la dona en la vida política.

Vosté mire ara els presidents dels consell
d'administració, els directors o gerents de les empreses
públiques.
.
.
Vosté mire tot això.
Vosté
mire tot això.
Quan ahí estiga equilibrat, vosté
aleshores me parla que això és una realitat; mentres no, no
me diga eixes coses perquè no és cert.
I li ho he dit amb un
to normal abans.
És a dir, que vostés consideren que
això és així?
Doncs, molt bé, però les
dades no són així.

Jo crec que ningú, ningú que siga un
observador normal sap que ja és una realitat la igualtat entre
hòmens i dones.
No és de veres.
Ningú!
 Només que vosté!
Pareix que és el màxim
observador en això, creu que sí, i, en eixe sentit, doncs,
està d'acord amb això.
No, no, però
agarre's el Govern, els nous càrrecs que n'hi ha, les
empreses públiques, agarre-s'ho tot, diputacions.
.
.
i
vorà, i vorà.
Aleshores, trau el compte i vorà que la
integració a la dona realment.
.
.
(remors)

El senyor president:

Senyories, per favor!
Respecten l'orador, per
favor.

El senyor president:

.
.
.
realment és molt efectiva.

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Such Botella:

Mire, amb total seriositat, senyor Castellano, jo crec
que és una aposta de futur, una aposta de progrés que,
evidentment, no li demane a vosté que compartisca.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Such Botella:

.
.
.
perquè vosté i el seu partit no
estan pel progrés, estan per una altra cosa.
No li demane que ho
compartisca.
No li demane que ho compartisca.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

Continue senyor Such.

El senyor Such Botella:

Vostés estan per una
altra cosa, no estan pel progrés.
Les polítiques
progressistes en matèria d'igualtat, en matèria
d'integració de la dona desgraciadament no han sigut el fort
del seu partit, ni de la seua ideologia conservadora, no ha sigut el fort.
Sí que ha sigut, almenys una bandera des d'una opció
d'esquerres, des d'una opció progressista de treballar,
efectivament, per la igualtat entre hòmens i dones en la vida
pública.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Such.

Senyories, passem a votar.
.
.
Ja hem finalitzat la
defensa de totes les esmenes.
L'article huit no cal votar-lo,
perquè l'esmena que s'ha aprovat substituïx el text
íntegrament.
Però sí que correspon ara votar
l'esmena número 9 a l'article 9, que suprimix el punt 5
d'este article.
Vots a favor de l'esmena número 9?
Gràcies.
Vots en contra?
9 vots a favor i 7 en contra, queda
aprovada l'esmena número 9 a l'article 9.

L'esmena 10 ha estat votada.

A l'article 10, votem l'esmena 11.
Vots a
favor de l'esmena 11?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9 vots a favor i 7 en contra, queda aprovada l'esmena 11.

I ara sí que procedix votar l'article 10.
Vots a favor de l'article 10?
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9
vots a favor i 7 vots en contra, queda aprovat l'article 10.

Procedim a votar l'article 11.
Vots a favor de
l'article 11?
L'article 11 vull recordar a les seues senyories
que és la iniciativa original del Grup Parlamentari Socialista.
(Remors) Vots a favor de
l'article 11?
Gràcies.
Vots en contra?
15 vots a favor i 1 en
contra, queda aprovat l'article 11.

L'article 12, amb l'esmena incorporada,
número 16, del Grup Parlamentari Popular, passem a votar-lo.
Vots a
favor de l'article 12?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 9 a favor.
.
.
(Remors) Repetisc, senyories.
Per 9
vots a favor i 7 en contra queda aprovat l'article 12 amb
l'esmena incorporada número 16 del PP, conforme ha dit el
senyor Such.

A l'article 13 hem votat anteriorment
l'esmena número 18.
.
.
(Remors) Perdó, perdó.
S'ha defensat
l'esmena número 18, que és l'última.
Procedix votar l'esmena número 18.
Vots a favor de
l'esmena número 18?
(Remors)

Perdó.
Fem mig minut de recés.

(Se supén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Es reprén la
sessió, senyories.

Vots a favor de l'esmena número 18,
defensada pel senyor Castellano?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9 vots a favor i 7 en contra, s'aprova
l'esmena 18.

Anem a votar, a més a més, perquè
no tinc a la vista l'article, anem a votar l'article 13.
Vots a
favor de l'article 13?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9 vots a favor i 7 en contra s'aprova
l'article 13.

A l'article 14 ha estat incorporada
l'esmena del Grup Parlamentari Popular número 28.
Vots a favor
de l'article 14?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7
vots en contra i 9 a favor, queda aprovat l'article 14.

I la nova disposició final ja ha estat votada.
Per tant, finalitzat el debat de l'informe de la ponència.

Senyories, la presidència vol advertir i
recordar a les seues senyories que el reglament establix un termini de 48
hores.
Jo entenc que si no hi ha inconvenient que finalitze el dijous a
l'acabar el ple a migdia, perquè presenten els vots
particulars i mantinguen aquelles esmenes que havent estat defensades en
comissió no hagen prosperat.
.
.
I la presidència vol
considerar que les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida,
encara que no s'hagen defensat, s'han de considerar com a tal,
des del moment que s'ha presentat i les ha votat.
D'acord?
Bé.

Designació del membre de la comissió que
ha de presentar, davant del ple, el dictamen de la comissió de la
Proposició de llei de modificació de la Llei 1/1987, de 31 de
març, electoral valenciana (RE número 50.
761, BOCV
número 207)

El senyor president:

A continuació correspon designar el membre de
la comissió que presente el dictamen en el ple.

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Señor presidente,
por parte del Grupo Popular, la vicepresidenta doña Herminia
Palomares.

El senyor president:

Senyor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

No tinc cap opinió
formada.

El senyor president:

Moltes gràcies.
Però no té inconvenient, només que no té
opinió.

Senyor Camarasa o senyor Such.

El senyor Such Botella:

No hi ha problema.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Such.

(S'alça la reunió a les 18 hores i
11 minuts)