Obres%20P%C3%BAbliques%469995.12.01%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 1 de desembre de 2015.
Comença la reunió a les 16 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Vicent Arques Cortés.
Reunió número 4.

El senyor president:

Señores…

Señores, buenas tardes.

Vamos a iniciar esta Comisión de Obras Públicas, Infraestructuras y Transportes.

En primer lugar, vamos a ver si existe quórum en la sala.

Señor secretario…

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gracias.

Vamos a iniciar, por lo tanto, esta comisión de obras públicas.

El punto número 1 es la lectura y aprobación, si procede, del acta de la reunión anterior.
Interpreto que se aprueba por unanimidad.

Compareixences de la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, que fa el secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyor Josep Vicent Boira Maiques, per a informar sobre el procediment seguit per al nomenament de Francisco San Martín Martínez com a cap de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana a Alacant, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 3.
775), a la qual s'acumula la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, a petició pròpia (RE número 5.
003)

El senyor president:

Punto número 2, es comparecencia de la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio para informar sobre el procedimiento seguido para el nombramiento de Francisco San Martín Martínez como jefe de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana en Alicante, presentada por el Grupo Parlamentario Popular, y acumulada con la comparecencia del secretario autonómico de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio para informar respecto al nombramiento de Francisco San Martín como jefe de Ferrocarrils de La Generalitat, de Alicante, solicitada a petición propia.

Contando con la presencia del secretario autonómico, iniciamos su turno de intervención.

Quan vullga el secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Bona vesprada.

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Comparec en esta comissió per a informar al voltant del procediment seguit, en concret, per al nomenament de Francisco San Martín com a delegat de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, d'FGV, a Alacant.

En aquest sentit, el nomenament -i informe d'una manera general al principi- es va efectuar pel consell d'administració de Ferrocarrils de la Generalitat, en el marc de la remodelació de l'organigrama de l'entitat, que té com a finalitat plantejar una nova estratègia empresarial d'acord amb les polítiques sobre transport públic que es volen posar en marxa pel govern valencià.

Per tant, hem d'incloure el nomenament -és una primera evidència- en aquest procés general perquè no s'ha tractat d'una decisió aïllada, sinó que forma part d'un conjunt.

El nou director gerent d'FGV, designat el 23 de juliol d'enguany, va estudiar l'estructura de l'empresa, les seues operacions, l'estat econòmic i financer, les relacions laborals, els moviments de viatgers, etcètera, amb l'objectiu tant de fer una diagnosi de la situació com de posar en marxa millores organitzatives i de major eficàcia en la gestió.

Especial atenció es va dedicar, en aquest aspecte, a l'examen de la política general sobre contractació i designació de personal tècnic i directiu d'FGV, per tal de poder dur a terme la reorganització del personal directiu de l'entitat, sempre d'acord amb la legalitat i seguint, en tot moment, criteris de publicitat i transparència en la presa de decisions.

També, i amb l'objecte de conéixer les inquietuds professionals, implicació i idoneïtat en el desenvolupament del nou projecte empresarial que es pretén implantar en FGV, es van mantindre entrevistes, tant a nivell de directors com de la resta de personal no executiu de l'entitat.

A partir d'aquesta tasca de recopilació d'informació i d'anàlisi, que és sempre prèvia, es va basar la proposta de nou organigrama, que fou presentada pel director gerent i que va ser aprovada pel consell d'administració de l'entitat el passat 3 de setembre.

Per a dur-lo endavant, es van aprovar diversos nomenaments, lògicament, del personal directiu, entre ells el de Francisco San Martín, com a delegat de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana a Alacant.

La primera conclusió que es pot extraure de la nova organització que existix actualment és que tots els components de l'equip directiu són personal laboral fix de l'entitat -això és molt important-, de manera que no s'ha acudit, repetisc, no s'ha acudit a contractacions externes per a cobrir les places del nou organigrama, com es feia de vegades abans.
Al contrari, s'ha promocionat treballadors amb experiència i coneixement sobre el funcionament intern d'FGV, tot i que en el nou organigrama també es mantenen responsables que ja venien realitzant les mateixes funcions amb anterioritat a l'entrada del nou director gerent.

El segon aspecte que m'agradaria destacar del nou organigrama aprovat és que seguix criteris de racionalitat, de manera que s'ha reduït de trenta-dos llocs de direcció a vint-i-sis, exclòs el director gerent, gràcies a l'agrupació d'unitats i la reducció de llocs intermedis que no s'ha considerat necessari mantindre.
Per tant, eixe també és un aspecte que voldria destacar.

D'aquests vint-i-sis llocs que en queden, hi ha huit persones que es mantenen en els llocs anteriors i quatre canvien de responsabilitat, dins de l'equip directiu.
En el cas de deu persones, són promocions internes.
I n'hi ha tres vacants.

D'altra banda, cal assenyalar que huit dels vint-i-sis responsables integrats en l'actual organigrama de l'entitat, huit dels vint-i-sis, van ingressar en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana a partir de 1995, alguns d'ells directament a llocs de direcció.

Per tant, en conclusió, els nomenaments del personal directiu d'FGV, a entendre d'aquesta conselleria, han respectat sempre la legalitat vigent i la normativa laboral interna, com també els acords subscrits amb la representació dels treballadors, i s'han dut a terme en compliment de la disposició final primera de l'acord davant del Tribunal d'Arbitratge Laboral, de data 11 de novembre de 2014, que faculta la direcció de l'empresa per a decidir l'accés intern als nivells 10 i superiors.

Finalment, cal recordar que és competència del consell d'administració de Ferrocarrils de La Generalitat, a proposta del director gerent, aprovar l'organigrama funcional, així com el nomenament i cessament del personal directiu d'FGV, en virtut del disposat a l'article 15.
6, en relació a l'article 6 del Decret 144/1986, de 24 de novembre, del Consell, pel qual s'aprova l'estatut de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Això implica que els llocs de direcció seran coberts a proposta de la gerència, amb aprovació del consell d'administració.

Aquest, en essència, va ser el procés que va dur al nomenament de l'actual personal directiu de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i, per tant, també, de Francisco San Martín com a delegat de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana a Alacant.
He de dir que aquesta persona va presentar la dimissió, que li va ser acceptada, i, per tant, ja no ocupa el lloc que ocupava abans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Iniciem el torn d'intervencions en el Grup Popular, amb huit minuts.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Bienvenida, al secretario autonómico.

Debo de comentar, lamentablemente, y empezar mi intervención diciendo que ya es la cuarta ocasión en la que vamos a pedir al presidente de la comisión que nos gustaría ver el visionado del vídeo en el que la consellera llega a ferrocarrils, aquel en aquella visita sorpresa que dijo que había estado un cuarto de hora esperando y que nosotros mantenemos que eran dos.
No sé si este secretario autonómico lo habrá visto o no y nos podrá aclarar algo a ese respecto, pero creo que ya está bien en escudarse en informes.
Si hay que hacer algún informe, que se haga, que se haga ya y que se traiga, ¿no?

El propio documento que nos dio la conselleria decía que era para su uso parlamentario.
Y pedimos que se use en el parlamento, en esta comisión, y que se pueda visionar.
Se lo pedimos por cuarta vez, presidente.

Habíamos pedido que compareciera la consellera en este punto, y que no, lógicamente, se uniera a una comparecencia que ha pedido a posteriori el secretario autonómico, pues, para evitar que venga aquí la consellera.

Tenemos aquí intervenciones de la consellera cuando era diputada, en las que, bueno, pues, ponía el grito en el cielo.
Por ejemplo, el 27 de septiembre de 2012: Â«Este grup parlamentari va demanar per primera vegada la seua compareixença per a explicar este assumpte.
I si no volia comparéixer a petició d'un grup parlamentari, el mínim que haguera pogut fer, com a consellera responsable del ram, és comparéixer a petició pròpia en el moment en què s'estava produint aquesta qüestió.
Â» O sea, le exigía a la anterior consellera que no compareciese el secretario autonómico, sino que compareciera la consellera.

Â«Lamentar, expressament, i perquè conste en l'acta d'esta comissió, l'absència tant del conseller.
.
.
, perquè este grup parlamentari va demanar la compareixença d'un membre del Consell perquè comparega ací -i no ho va fer.
Â» Esta es de 20 de noviembre de 2013.

Â«La veritat és que el Grup Socialista lamentem que el senyor Ciscar -en este cas- no haja comparegut, una vegada més, en aquesta comissió.
No hi ha manera.
Agraïm que estiga el secretari autonòmic, però entenem que, en estos moments, es troba en una situació que és prou important i transcendent, i ho és també la mateixa infraestructura, com perquè comparega el senyor Ciscar.
Â»

Â«El senyor conseller, que també lamentem que no haja comparegut en aquesta comissió, perquè la sol·licitud de compareixença.
.
.
Â» La anterior era de 25 de febrero de 2014; ésta de 15 de diciembre de 2014.

E incluso el secretario autonómico, el señor Signes, su compañero, decía: Â«Mire, senyor secretari, jo li agraïsc de veritat la seua presència ací en totes les compareixences i que done la cara en nom de la consellera que, per cert, està ja molts mesos amagada, que ni ací ni en els mitjans de comunicació ni en cap lloc està donant la cara, absolutament res, en temes de la seua conselleria.
.
.
Però la consellera hauria de donar la cara, a part d'en temes del Partit Popular, en temes de la conselleria, i no deixar-los a vostés estos paperotsÂ».

A usted hoy le dejan un paperot.
Porque, bueno, es usted vicepresidente de ese consejo de administración, que parecía que no tenía nada que ver con ustedes, ¿no?
Pero, al final, la consellera es la presidenta del consejo de administración que ha aprobado estos acuerdos.
Y cuando ella es la máxima responsable y pedimos su comparecencia es porque hay cuestiones que, como habrá podido ver en el debate que tuvimos en el pleno, en la interpelación que le hicimos al respecto, pues, se hacían…, es una comparecencia que se pide intuitu personae, en razón de que es esa la persona que queremos que la haga.
¿Por qué?
Porqué achacábamos y decíamos que había cuestiones que solo podía conocer ella y que usted, aun con mucha buena voluntad que tenga, no estuvo en algunas reuniones en las que este tema se estuvo fraguando.
Porque si dijeras: bueno, pues, tendrá algún tema… Pero no, ya estamos acostumbrados a que los conselleres aquí no vengan, no aparezcan, sin excusa.
En la agenda de la consellera no aparece nada a las cuatro y media de la tarde y, en cambio, pues, se excusan para no venir.
Y nos parece realmente mal.

Mire, nos habla usted de que se ha tenido especial atención, respecto al personal directivo, en cuestiones de publicidad, en cuestiones de transparencia y en la entrevista que le han hecho.
¿De verdad, sinceramente, señor secretario autonómico, piensa que un maquinista con una titulación de FP, con catorce sanciones, tenía todos los requisitos para ser nombrado director de ferrocarrils en Alicante?
¿En serio?
¿Nos lo dice eso en serio?

Y, habiéndose dado cuenta y sabiendo eso, lo grave es nombrarlo.
Pero más grave todavía, si cabe, es que, una vez que aparece en la prensa, en vez de tomar la decisión de cesarlo inmediatamente, tenga que ser él el que dimita.
Nos parece todo tremendamente grave porque, entre otras cosas, creemos que se están poniendo en riesgo muchas cuestiones que son muy importantes.

Por cierto, a fecha de hoy, ¿han nombrado a otro delegado en Alicante, o siguen sin haberlo nombrado?
Porque, claro, una cosa es que se acepte una dimisión y que llevemos ya dos meses sin haber nombrado a alguien en Ferrocarrils de la Generalitat en Alicante.
Grave también.

Pero es que hay más cuestiones.
Es que les han… Hoy venía en la prensa que seis de las demandas que han interpuesto directivos, la primera ya ha caído.
Y en esa primera han perdido ustedes.
Y, a efectos económicos, le van a tener que retribuir a ese directivo, porque ya no lo decimos nosotros, ya lo dice la justicia, que ustedes actuaron mal en esa cuestión.
No sé si usted me lo podrá aclarar.
No sé si estamos aquí batiendo agua.
No sé qué es lo que estamos haciendo porque ya le digo que era una comparecencia intuitu personae.
Pero yo, lo que sí que me gustaría, a nuestro grupo, es que nos dijera usted si lo sabe; es que ya no sabemos dónde tirar, ¿no?

Aquí hubo una primera reunión entre el gerente y los sindicatos de ferrocarrils, en la que le pidieron al nuevo gerente que hubiera cambios en las personas, y se lo exigieron.
Y que el gerente dijo, en una primera reunión, que no, que habría cambios de criterios en algunas cuestiones, pero que no habría cambios en las personas.

Y que luego hubo una segunda reunión.
Es que, fíjate, si el señor Signes hubiera sido secretario autonómico, igual nos lo podía haber aclarado, ¿no?
Porque asisten los sindicatos, la consellera, el secretario autonómico -Signes- y el nuevo gerente; y UGT parece que en esa reunión reitera el cese de las personas de Alicante y de Valencia.
Y esta vez, como está la consellera, les pide una lista, y dice que le hagan una lista, una lista de personas que ese sindicato amigo cree que deben estar en la nueva dirección de la empresa.
Se lo dije dos veces a la consellera en el pleno y, desde luego, no me contestó absolutamente nada.

¿Me puede decir, por cierto, el señor Francisco San Martín qué puesto ocupa ahora en Ferrocarrils de la Generalitat?
¿Ha vuelto a su puesto como maquinista, o está ocupando algún puesto técnico?
Porque parece que, según lo que ha pasado en algunos otros casos, la gente vuelve al puesto del que precedía.
Díganoslo, por favor, si ha vuelto a su puesto de maquinista o está en algún otro puesto este señor que nombraron delegado de Alicante… Por ejemplo, el que estaba delegado en Alicante, el señor Rubio Alemany, que sí que tenía una formación contrastada, al parecer lo tienen ustedes en la sala de administración contestando reclamaciones de usuarios.
No parece que sea la mejor forma de aprovechar sus cualidades.
O sí, vaya usted a saber, porque si estamos hablando de una empresa que ya se ha cargado el área de recursos humanos con 1.
500 trabajadores, pues está poniéndola, creemos, en una situación bastante complicada.

Esas son las cuestiones, y muchas más, que le hubiéramos preguntado a la consellera, pero que nos parece que usted va a ser difícil que nos diga si pasó eso en una reunión cuando, lógicamente, no nos consta que estuviera usted allí.
Ojalá nos dijera: Â«Sí, sí que estaba allí.
No se pidió ninguna lista.
O sí que se pidió una lista.
Â» Pero lo que queríamos es que compareciera hoy la máxima responsable de ferrocarrils, la presidenta del consejo de administración, y que ella nos diera las explicaciones, aunque nos tenemos que conformar con que ha venido usted, cosa que le agradecemos, como es lógico.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con el turno de intervenciones con Podemos-Podem.
Quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Benvingut, secretari autonòmic.

Dir que nosaltres no li donem especial importància a qui ha de donar-nos les explicacions.
No me correspon a mi defensar la senyora consellera, però si no me falla la memòria, estava assentada en l'última comissió en la seua cadira.
Així que no li donarem més importància.
Qui vullga fer alguna anotació al respecte més, que ho faça.

Nosaltres veníem ací a la proposta.
.
.
, al tema concret per al que se demanava la compareixença.
Ens ha semblat que les explicacions, a l'espera de les preguntes que li ha fet el senyor Castelló.
.
.
, esperem que tota la l'explicació siga convincent i no hauríem de dir massa més.

S'ha fet una recopilació, una anàlisi.
Efectivament, este nomenament entrava dins d'un nou organigrama.
No s'ha fet un nomenament d'una persona.
Per cert, no hi havia massa dones en estos nomenaments.
És una qüestió que se va retraure i que no sé si tindran l'oportunitat en el futur de solucionar aquest assumpte.
Em sembla perfecte que no s'haja acudit a contractacions internes en les promocions, inclús que s'haja procurat la reducció de llocs intermedis.

I dir que ja no ens sorprén la necessitat del Partido Popular de fer causes majors de tot allò que no els pareix bé.
I este interés ens fa ocupar ací molt de temps en detriment d'assumptes que de veritat interessen les valencianes i els valencians.
Assumptes que, per una altra banda, si estan per resoldre, estan per resoldre per vint anys d'inacció.

Li faria un prec abans d'acabar, perquè no m'estendré més, al senyor president perquè se visualitze el vídeo d'una vegada.
Ja vam assistir a un capítol de CSI València, on vam invertir ací una hora i mitja explicant-nos com havien visualitzat el vídeo i les diferents perspectives, (rialles) i ja volem estalviar més temps als valencians d'este rotllo, ¿val?
Així que moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continua el torn d'intervencions el Grup Parlamentari Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer momento, desearle otra vez nuestro agradecimiento por tenerle aquí.
Es un honor poder tenerlo en esta comisión, aunque sea para sustanciar temas tan incómodos como los que hoy le traen aquí.

Y comentarle, señor secretario, que, dicho esto, no tengo por menos que manifestar nuestro malestar por la escora que está tomando esta conselleria, escora que viene dada por las decisiones que van tomando y que más bien parece una réplica del anterior gobierno.
Es decir, dialécticamente ustedes siempre estaban enfrascados en el Â«y tú másÂ», y cuando llega el momento de tomar decisiones importantes, las toman mirando por el espejo retrovisor.
Algo sin sentido.

Quisiera que le trasmitiera a la consellera que el nombramiento del delegado de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana en Alicante fue un error, un grave error que usted no debió de cometer, que no debió de cometer ella.
El nombramiento estuvo fuera de lugar al nombrar a una persona con expedientes reincidentes en el incumplimiento de normas que debía de cumplir.
Y, sobre todo, cuando esas normas eran de seguridad.

Comentarle también que la consellera se reunió con las víctimas del metro, que promovió la creación de la ley de seguridad ferroviaria, que ha insistido en la obsesiva… la obsesiva mentalidad de abrir los expedientes y mirar los expedientes del accidente de metro.
También ha facilitado la creación de una comisión de investigación.
Y, entonces, claro, eso a nosotros nos preocupa que una vez que ella…, o por lo menos en este caso, la consellera haya estado tan enfrascada o está mirando tanto en un futuro como es la seguridad, que nombre a una persona que, de forma reiterada -y que ha quedado demostrado-, ha incumplido las normas en materias de seguridad, desconectando elementos de seguridad para poder cometer infracciones.

Pensamos -y en esto estamos conformes- que nos trasmita unas disculpas, que trasmita unas disculpas a la ciudadanía.
Y, también, comentar, en este caso al señor secretario autonómico, que los principios y los valores no son ni objetos de mercadería ni sujetos expuestos a los vaivenes de los intereses políticos.
Ustedes defienden unos principios regeneradores, pero creo que han tomado una decisión de forma impulsiva y ahora nos gustaría que realmente esos errores tuviesen la humildad, por lo menos, de rectificarlos y de asumirlos.

Por lo tanto, desde Ciudadanos, les decimos que aún están a tiempo de ello en esta comisión y que todos se lo agradeceríamos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con la intervención del Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Rodríguez Armigen:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor secretario autonómico, buenas tardes.

Antes de nada, agradecerle la información que nos ha ofrecido sobre los nombramientos y, más concretamente, sobre el nombramiento de Francisco San Martín como jefe de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana en Alicante.

Es una lástima que tengamos que seguir con un tema…, dedicándole tiempo a una cuestión que prácticamente estaba ya zanjada.
Y que incluso se trató en el pleno por el señor del Partido Popular, señor Castelló, a través de una interpelación que le hizo a la consellera, y la consellera ya explicó este tema detalladamente.

Y, mire, bajo mi punto de vista, el problema no es el nombramiento de tal o cual persona.
El problema es que una entidad tan importante como Ferrocarrils de la Generalitat ha sufrido un desgaste tremendo durante los años del gobierno del Partido Popular.
El servicio de ferrocarrils, en el caso concreto de la provincia de Alicante, ha sido desastroso.
El servicio ha ido acumulando incidencias por las constantes averías que presentan los trenes, algunos de ellos obsoletos, y muchas limitaciones provocadas por el estado de la infraestructura.
Los retrasos, las retenciones y la falta de información de los usuarios, junto a los problemas que se han advertido reiteradamente en los libros de averías, han marcado prácticamente el día a día de los servicios de ferrocarrils en Alicante.
Buena prueba de ello es la línea 9, entre Benidorm y Denia, cuyos usuarios, por fin, después de mucho tiempo esperando y de otras tantas molestias de los servicios, en unos meses podrán disponer de una infraestructura en condiciones.

Otro caso lamentable es el de los estudiantes y empleados de la Universidad de Alicante, que estuvieron tres años esperando para poder utilizar la conexión del Tram.
Una línea que el Partido Popular llegó a inaugurar hasta en tres ocasiones, con un coste de mantenimiento anual de 360.
000 euros mientras no pasaba ni un solo tranvía.
Un Tram que, desgraciadamente, hoy, ofrece un servicio excesivamente lento y caro y que, lejos de solucionar los problemas de movilidad del área metropolitana de Alicante, parece que los he empeorado.
Desde luego, algo ha estado fallando en ferrocarrils.

Y a todo esto llegó el ERE, que se llevó por delante a varias decenas de empleados y redujo el sueldo a los que permanecieron en la empresa, aumentando la situación de precariedad, de falta de seguridad y los riesgos que implican un servicio cada vez más deteriorado.

Con todo esto, lo que está muy claro es que es muy preocupante la situación de desidia que dejó el Partido Popular mientras presidía el consejo de administración de ferrocarrils.

Y a los señores del Partido Popular, ¿no creen que era necesario un cambio integral dentro de la entidad y en el funcionamiento de la misma?
Entiendo que la nueva conselleria está siendo sensible con todos los temas que he comentado, sobre todo a los que se refiere a la seguridad de los pasajeros, y me consta que la nueva gerencia está trabajando por mejorar la seguridad en todo el transporte ferroviario.

Y, mire, en la cuestión que motiva su comparecencia, posiblemente, aunque no tengo todos los elementos de valoración suficientes, la figura de Francisco San Martín al frente de ferrocarrils en Alicante no era la más adecuada, por las razones conocidas.
Pero el señor San Martín dimitió.
Tuvo la dignidad de dimitir y, además, lo hizo con celeridad, algo que bajo mi punto de vista le honra.
Por eso no entiendo qué sentido tiene darle vueltas a un asunto que ya forma parte del pasado.

Pero me gustaría insistir, y acabo con eso, en que el problema no es el quién, sino el cómo.
La gestión de ferrocarrils no ha sido la deseable y en la dirección de Alicante hay un margen de mejora inmenso tanto en el funcionamiento de la entidad, como en la calidad de los servicios que presta.
Y este es el reto que desde el Consell tienen ustedes por delante.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Y finaliza el primer turno de intervenciones, por cuatro minutos, el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señor Boira.

Agradecemos sus explicaciones, su presencia esta tarde en esta comisión, al igual que en alguna otra ocasión lo ha hecho la consellera, aunque parezca que no ha venido nunca y, desde el PSOE, desde luego, valoramos positivamente que usted venga aquí a dar explicaciones.
Ha dado una explicación muy detallada, muy concisa de todos los pasos que se siguieron.
Y ciertamente es que el nombramiento de Francisco San Martín no es un nombramiento aislado, sino que forma parte de un conjunto de nombramientos de un nuevo organigrama, como usted muy bien ha explicado, y se nos ha informado por su parte de este nuevo organigrama detalladamente, de las funciones y del puesto de trabajo que ocupaba esta persona.

Hay que decir que la designación se lleva a cabo por un consejo de administración que, como todos sabemos…, perdón, por un consejo…, sí, por un consejo de administración, que, como todos sabemos, es un órgano colegiado, a propuesta en este caso del director gerente, y es el propio director gerente, tras un análisis de la situación que se encuentra -como ha comentado la diputada de Compromís, es bastante desastrosa, todo lo relacionado con esta empresa, con FGV-, realiza un nuevo organigrama.
Y en este organigrama, según ya ha salido en alguna nota de prensa de aquel momento, la conselleria lo que busca, y la propia empresa, tiene como objetivo mejorar las condiciones de seguridad en la circulación y en el servicio, normalizar el clima laboral que era bastante desastroso hasta ese momento e impulsar una nueva imagen tanto a nivel interno, como externo de la propia empresa.
Y es que ciertamente en el organigrama, en el nuevo organigrama se reducen los puestos de dirección, pasan de treinta y dos, como ha dicho, a veintiséis, excluido el director gerente.
Y entre estos nombramientos, se encuentra el del propio Francisco San Martín como delegado de Alicante.

Debemos resaltar algunas de las funciones que realiza esta persona, en concreto las que están asignadas a este puesto de delegado en Alicante, pues es ejercer la representación, supervisar políticas, establecer objetivos, etcètera.

Y resaltar sobre todo que el nombramiento es de una persona, de un trabajador de la empresa, un trabajador con más de treinta años de experiencia que ya provenía de la anterior empresa, de Feve, y que se le designó para realizar labores organizativas en un puesto dependiente del director gerente.

Pero es que además es de valorar que, en cualquier caso, la designación de esta persona, una vez se pone todo esto de manifiesto, se inició rápidamente.
Y esto en sí es lo que es realmente novedoso en toda esta situación, que dimitiese alguien -porque estábamos acostumbrados años atrás a que aquí no dimitía nadie-, dimite rápidamente y con celeridad del puesto de trabajo.

Y simplemente decirle que valoramos mucho desde nuestro grupo que el nombramiento se haga de trabajadores de la empresa, entre trabajadores de plantilla de fijos, que no se haya recurrido a gente de fuera y que valoramos y tenemos en cuenta que el nombramiento de esta persona, como el del resto del organigrama de FGV, en estos nombramientos se cumple con la legalidad vigente, con la normativa interna.

Y que, desde luego, nos da lástima que se esté extendiendo un tema que no da más, que ya se interpeló a la consellera en el pleno, que vuelvan a traerlo aquí, me hubiese gustado que su presencia esta tarde fuese para explicar otros temas más importantes y que redunden en la propia empresa a partir de ahora, no esas cuestiones.

Pero, bueno, gracias de todos modos.

El senyor president:

Muy bien.

Continúa con una respuesta conjunta el secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies a tots els grups que han intervingut i a les paraules de tots ells, tot i que algunes coses no les puc compartir necessàriament.
Però, en fi, me sembla que vaig a intentar contestar a algunes de les qüestions concretes que s'han plantejat ací en la mesura en què puga.

Efectivament, este senyor, Francisco Sanmartín, com ha dit molt bé l'última intervinent, és una persona que tenia una experiència de trenta anys i que, efectivament, treballava en Feve anteriorment i que va ingressar posteriorment en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Jo voldria destacar que el nomenament que es va fer en el seu moment no tenia res a vore amb el concepte o amb l'àrea de seguretat -això és important remarcar-ho- en el sentit que les funcions que se li havien atribuït a aquesta persona eren la de delegat d'FGV en Alacant, que és un càrrec més de representació del director de la gerència i de supervisió de les polítiques de l'empresa.
No tenia res a vore amb la qüestió de seguretat.
Per tant, en cap moment, si algú pot interpretar-ho així, es va posar en perill.
.
.
de cap moment i en ningun moment es va posar en perill la seguretat del sistema de ferrocarrils.

He de dir que, efectivament, esta persona va presentar la dimissió immediatament i per tant no hi hagué lloc al cessament de cap manera i, per tant, diguem, la reacció espontània en vore la situació va ser la de dimitir i presentar la dimissió immediatament, cosa que sempre és d'agrair.
I, per tant, en eixe cas la consellera no va poder cessar, ni procedir a cap tipus d'altra mesura, perquè esta persona ja havia presentat la seua renúncia.

En estos moments, i contestant a una pregunta que s'ha fet concretament, en estos moments esta persona és tècnic de comunicació de la delegació d'Alacant.
Ell en estos moments, si no tinc informació equivocada, que crec que no, la seua funció és la de proposar i participar en les accions institucionals que se definixen per a donar a conéixer l'activitat de Ferrocarrils de la Generalitat, és a dir està com a personal de l'empresa dedicant-se este capítol a la unitat de comunicació treballant en les visites educatives, les campanyes o actes promocionals que puga tenir en eixe sentit.

Jo crec que s'han explicat ja tots els criteris que podrien explicar-se, estes coses arriba un moment que no donen més de sí.
Jo vull agrair alguns dels comentaris que ens han fet.

Recordar, efectivament, dels vint-i-sis llocs directius huit se mantenen.
I això també és important, en el sentit que de cap manera s'ha produït una cacera de bruixes o qualsevol cosa que algú puga interpretar, sinó que, al contrari, s'ha primat la qüestió tècnica i de formació d'estos elements.

Recorde que Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, com quasi totes les empreses ferroviàries, és un món d'homes sincerament, és un món de tallers, és un món que ha de canviar a poc a poc i amb això també estem.
Però no és fàcil improvisar en este cas unes qüestions si tu vols comptar amb una política d'incorporar al personal laboral fix i no procedir a contractacions exteriors.

I pràcticament és el que volia comentar.
Jo l'únic comentari final que voldria fer… s'ha fet una certa referència a un cas d'una sentència judicial, però esta sentència judicial jo voldria recordar-li que diu explícitament que no hi ha cap persecució política en la sentència que se produïx.

Per tant, estem parlant de qüestions que, tot i que vosté ha fet referència en este cas a una sentència que efectivament reconeix una qüestió relativa al sou, també reconeix la mateixa sentència que en qualsevol cas no se pot atribuir a cap persecució política este tipus de substitucions i este tipus de política de personal, en este cas de l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Inicia el segundo turno de intervenciones el Partido Popular.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Mire, lo último que me esperaba yo aquí es que al final se estuviera defendiendo la capacitación profesional de un maquinista con catorce sanciones, con una titulación de FP para ser el director de Alicante, de ferrocarrils en Alicante.
Pero todavía se ha seguido defendiendo y se dice que esto es una cuestión técnica y de formación.
Oiga, no dejan de sorprenderme, realmente.
La anterior persona que desempeñaba ese puesto era un ingeniero.
Pasar de un ingeniero a alguien que es maquinista, con todos mis respetos a los maquinistas, tengo amigos por cierto que son maquinistas, y quererlo poner en un puesto directivo es complicado.
Pero es que nos dice que es que era un cargo representativo.
No, oiga, mire usted el organigrama y verá como no es un cargo representativo; es un cargo que lleva la gestión del área de Alicante y que debe tener conocimientos técnicos.

Pero, claro, si lo que han hecho es en vez de volverlo a su puesto de maquinista hacerlo técnico de comunicación en la delegación de Alicante, ahora vemos cómo está funcionando el tema.
Es que al final ha cantado la gallina, porque resulta que esta persona en vez de volverlo a su puesto de maquinista resulta que le hacen esa plaza para dar a conocer actividades, campañas y actos promocionales de ferrocarrils en Alicante.
¿No tenían ningún periodista en la plantilla, no tenían ningún publicista, no tenían a nadie de relaciones públicas y van a poner a alguien que ha hecho FP para llevar la comunicación de ferrocarriles en Alicante?
Esto canta mucho, es que canta mucho; es que es amigo y por eso lo hicieron director, es que es amigo y por eso cuando ha presentado su dimisión ahora lo hace el jefe de comunicación de Alicante.
Es tremendo.
Es que es una cuestión técnica y de formación.
Pero es que esto parece de cachondeo, en serio, esto parece de cachondeo.

En ese mundo de hombres, oiga, pues había cinco mujeres que eran directiva de Ferrocarriles de La Generalitat hasta ahora y ya no queda ninguna.
Pues para ser un mundo de hombres se había dado un paso muy importante con esas mujeres que estaban en los cargos directivos, ahora las han laminado a todas, ahora sí que es un mundo de hombres nuevamente la dirección de Ferrocarrils de La Generalitat.

Y no nos vengan con la milonga que es un tema del consejo de administración de ferrocarrils.
El secretario autonómico es el vicepresidente, la consellera es la presidenta.
Todos los altos cargos de la conselleria son los vocales de Ferrocarrils de La Generalitat.
Es una empresa pública cien por cien y los altos cargos son los que forman ese consejo de administración.
Y la responsabilidad política es de la máxima persona en esa empresa, que es la presidenta y que es la consellera.
Desde luego, no nos pueden contar estas milongas realmente.

Y si el servicio era tan desastroso y se estaba trabajando en Alicante para que fuera mejor qué les parece que se nombre a alguien que tiene formación profesional para gestionar ese servicio, que dimita hace un par de meses y que no tengamos a nadie en Alicante llevando esa área.
¿Eso les parece mejor?
¿Les parece que así se pueden arreglar las cosas?
¿Que así se funciona mejor?
Pues también me sorprende, oiga, también me sorprende.

Contésteme si lo sabe o no, señor secretario autonómico, ¿existe esa lista que pidió UGT?
¿Se le pasó esa lista a la consellera?
¿Ella hizo cambios y puso y no puso?
De la misma forma que le han encontrado la puerta giratoria a la persona que ha dimitido rápidamente en un puesto tranquilito y seguro que bien remunerado.
Si sabe el sueldo me gustaría que lo dijera, si lo supiera, señor secretario autonómico, el sueldo que está cobrando este maquinista llevando la comunicación de Ferrocarrils de La Generalitat en Alicante.

Porque dicen, Â«dimitió con dignidadÂ».
Oiga, les doy la razón, dimitió con dignidad.
¿Saben con cuánta dignidad?
Pues en una dignidad inversamente proporcional a la indignidad que lleva.
Haberlo nombrado y no haberlo cesado en cuanto salió la nota en prensa.
Toda la dignidad que tiene es la indignidad que tienen los que le nombraron y los que no lo cesaron en su momento.
Pero, bueno, al menos nos hemos enterado que las puertas giratorias funcionan en Feve y que ahora está de jefe de comunicación alguien que tiene FP y una experiencia como maquinista durante treinta años.
Enhorabuena, buena gestión.

Aquí tiene una ficha de estas recogidas de información sobre malas prácticas de gobierno que ha pasado el conseller de transparencia.
Me puede sacar doscientas copias y pueden empezar a rellenarlas ya y remitírselas, harán un buen servicio a La Generalitat.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Finaliza, por cuatro minutos, el señor secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies.

Jo sincerament en estos temes jo tampoc voldria haver entrat més enllà de contestar sincerament la pregunta que se me feia i les qüestions a les que venia jo ací.
Però si parlem d'indignitats i d'atribucions d'indignitats a persones no tinc més remei que assenyalar alguns fets que pot ser repartisquen una certa indignitat en altres situacions.

Mire, ja la consellera li va contestar.
Des de l'any 2003 a 2013 ingressaren en ferrocarrils cinquanta-huit treballadors i només quinze d'ells provenien d'ofertes d'ocupació pública.
El 74% d'eixes persones entraren amb uns altres criteris totalment discrecionals.
No sé si és això el que està demanant ara que passe, però evidentment això és el que va passar.
I això és el que va passar entre 2003 i 2013.

Per tant, me sorprén molt que en una situació en què s'ha intentat primar, efectivament, en el personal laboral fix la capacitació interna.
Si vosté el que està demanat és que acudim per a cobrir determinats llocs, com s'havia fet anteriorment, a una política almenys dubtosa en qualsevol cas discrecional per omplir els llocs de treball de Ferrocarrils de La Generalitat, bé, jo crec que això no ho anem a fer, este govern no ho farà i esta conselleria molt menys.

I, per tant, reitere la necessitat i reitere el fet que, el fet que jo destacaria ací avui que una gran part o tots, efectivament, els càrrecs que provenen en el nou organisme provenen de la mateixa empresa.
Jo crec que això és un element de confiança cap als seus treballadors i un element de promoció del mateix sector públic i d'estes persones.
En l'anterior model que primava altre tipus de criteris, no, sincerament, no l'anem a seguir, tot i que vosté pense que pot ser és el que permet algunes situacions més irregulars i menys transparents.

Reiterar, en tot cas, efectivament, que esta persona avui està ocupant una plaça no de directiu sinó que està en la unitat que ja li he comentat abans.
I, en qualsevol cas, pense que jo… sincerament hi ha coses que jo no m'atreviria mai a fer, diguem, desacreditar una persona perquè ha tingut més estudis o menys estudis, perquè té formació professional o no… (Remors) Jo li dic jo el que faria i jo no diria mai que una persona està capacitada per haver fet formació professional o no i no vaig a entrar en eixe debat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Preguntes

El senyor president:

Finalizado el punto número 2, vamos a proceder a iniciar el punto número 3, que es la pregunta número 12, que formula la diputada Belén Bachero, del Grupo Parlamentario Compromís, al Consell sobre las obras de conexión ferroviaria entre Valencia y Castellón.

Por cuatro minutos puede formular la pregunta.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyor Boira.

Vosté en la seua compareixença ens va parlar del corredor mediterrani i ens va explicar que este és molt més que una simple línia ferroviària d'ample estàndard europeu i alta velocitat.
Ens va explicar que és un espai de comunicació amb infraestructures, tan viàries i ferroviàries no des de primer nivell, com és ports i aeroports, que creua sis estats de la Unió Europea i forma part d'una xarxa de nou corredors que interconnecta tota Europa.

Aquesta infraestructura que travessa de nord a sud tot el País Valencià i que es connectarà amb el cor del continent europeu, però també amb Algesires i el nord d'Àfrica, és vital per al creixement econòmic de tot el país.

El corredor ferroviari que volem és el dissenyat inicialment i no el tercer carril.
Un simple tercer carril que no és més que l'adaptació de les vies actuals a l'ample europeu, que s'està ficant en marxa, es va plantejar com a una proposta provisional, que ja hauria d'estar acabada, i que de nou fica de manifest l'incompliment del govern de l'estat amb les seues promeses, perquè s'han incomplert els temps i aplega amb retard.

Tornem a patir la discriminació de l'estat espanyol en les inversions al País Valencià.
Tornem a patir que ens tracten com un poble de segona.
I açò no és just, perquè tots els valencians i les valencianes paguen els seus impostos a l'estat igual que qualsevol altre.
Més encara quan ens trobem davant una infraestructura que s'ha demostrat que seria de les més rendibles de tota la ret i que si no s'executa, perdran en competitivitat les nostres empreses.

La ministra de Foment va trigar tres mesos en rebre la consellera, i en eixa mateixa reunió, segons ja ha denunciat la consellera públicament, no va ser capaç ni de fixar una data concreta per a l'aplegada de l'AVE a Castelló, quan se suposava que aplegaria enguany.
Tampoc va voler concretar la data de finalització del tercer carril, quan s'havia dit i anunciat que seria a desembre de 2015.

Retard en les obres, incompliments estatals, discriminació front a altres comunitats autònomes.
Clar, que ara en plena campanya sí que ve Rajoy a visitar la nostra comunitat i tots són promeses: impulsar el corredor mediterrani, nou sistema de finançament i tornem a l'eslògan mític del Â«Agua para todosÂ» també, de pas, aprofitant l'estada en les nostres terres.

Són moltes les notícies que apareixen en premsa sobre el tercer carril.
Per una banda, Bernardo Urrutia, administrador principal de la Direcció General de Mobilitat i Transport de la Comissió Europea, ha fet alguns comunicats com que Â«el tercer carril se queda corto, habrá que invertir más, pero lo que funciona bien no se tocaÂ».
I açò ens dóna una certa por, perquè ja és com dir que no acabarem tenint el corredor mediterrani.

Â«Es importante asegurar que los proyectos funcionen bien, porque esto va a ayudar a que se valoren mucho más positivamente.
Tienen que examinar muy bien las razones por las cuales no fueron seleccionados.
¿Es un problema de calidad técnica en la presentación o, simplemente, es un problema de demanda masiva?
Han de preguntárselo.
Â» I açò els ho diu al govern estatal.
Â«En la nueva presentación presentación hay que explicar cuál es el lazo entre el proyecto particular y la lógica del corredor transeuropeo.
Â»

I després, en esta entrevista que li fan, l'entrevistadora li pregunta: Â«¿A qué se refiere cuando pide que la administración tenga chispa para poner en valor sus proyectos?
Â» I ell li diu: Â«A que abran las ventanas, a que se cambie la filosofía tradicional de licitación y contratación del sector público para abrir la posibilidad, por ejemplo, a institutos tecnológicos de la Comunidad Valenciana, a que desarrollen infraestructuras de transporte inteligente, a darles oportunidades, a apoyar a empresas.
Â»

Tot açò és el que hem trobat en premsa sobre el corredor i que ens fa pensar que alguna cosa hem fet mal des del govern central quant als projectes, en la qualitat o bé que hem demanat molt.
Ja ho dia ell.

I per altra banda, tenim declaracions molt dures dels empresaris i la societat civil, que parlen del carril bici per a referir-se al tercer carril, perquè veuen totalment insuficient i s'adonen també de la clara discriminació davant la resta de la comunitats autònomes.

I per últim, tenim les molèsties ocasionades als usuaris, que han demostrat la falta de previsió i planificació i les solucions a salto de mata.
Des de l'inici de les obres a finals de juliol, que es va reduir el servei sense donar cap alternativa.
Després, i davant les queixes, uns autobuses lanzadera, que van resultar un fracàs absolut, perquè no complien els horaris i tardaven molt més que els serveis habituals de rodalies.
I perquè qui es compra un bitllet de rodalies és perquè vol viatjar en rodalies i no en autobús, clarament.
I ja per últim, Renfe adapta oferta i modifica horaris.
Açò ja en setembre.

Davant de tot açò, li preguntem: ¿quin és l'estat de les obres de connexió ferroviària entre les ciutats de València i Castelló i quines mesures de pressió pensa exercir la seua conselleria sobre el govern de l'estat espanyol perquè acomplisca el seu compromís de finalitzar les obres en desembre de 2015?

El senyor president:

Molt bé.

Contesta el secretari autonòmic per quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Efectivament, este és un tema molt greu, és un tema molt… molt sagnant, però que esta conselleria, i jo personalment com a secretari autonòmic, i la conselleria, i també els directors generals estan molt damunt d'este tema, perquè és un tema essencial per al futur dels valencians.

Jo, vist amb una mirada tècnica, veig que les obres de connexió ferroviària entre València i Castelló, amb la implantació de l'ample estàndard i l'arribada de l'AVE a la capital de la Plana, són una mostra més de com no s'han de fer les coses.

I esta és una realitat i una evidència fefaent, tan clara, tan clara que podria ser posada com a un exemple de com no s'han de fer.
D'una banda, perquè en el seu moment no es va informar -i això realment és absolutament sorprenent-, no es va informar a la conselleria del calendari de les obres i de les conseqüències sobre els serveis i freqüències en rodalies mitjana o llarga distància.

Tot i que no són, en este cas, les nostres atribucions, no són, diguem-ne, competències de la Generalitat Valenciana, però és evident que sí afecta a serveis que es presten en el territori valencià i que, per tant, doncs, no només per una qüestió de cortesia sinó una qüestió de lògica i de funcionament, hauria d'haver-se fet.

D'altra banda, tampoc s'ha informat a esta conselleria sobre els canvis que s'estan introduint en la implantació de l'ample estàndard, que uns dies és una cosa i uns dies és una altra.
Ara s'ha reduït de sis fils a cinc, entre València i Sagunt, i això va a representar un coll d'ampolla molt evident.
I això va a limitar molt les capacitats d'exportació, però també de moviment del trànsit de rodalies.
Estem molt preocupats per esta situació, sincerament, molt preocupats.

I, per últim, per si calguera més coses, perquè continuem sense tindre una data d'arribada de l'AVE a Castelló.
Tampoc sabem exactament quan arribarà.
Tot això són incerteses, no és la manera jo crec més oportuna de treballar.

¿Què fem fet des de la conselleria?
Evidentment, el que podem és manifestar al ministeri, com hem fet, el nostre rebuig davant esta situació i reclamar que informen al Consell i a la ciutadania sobre unes obres que afecten a la mobilitat diària de milers de persones.

Això s'ha traduït en sengles cartes que va remetre el director general d'obres publiques al ministeri, a ADIF i a Renfe, arran de la modificació i la reducció de les freqüències dels serveis ferroviaris, i la inquietud també dels usuaris, que també ens fan arribar a nosaltres, instant les entitats perquè la finalització de les obres permeta recuperar i inclús millorar la qualitat dels serveis oferits.
Això serà complicat.

A més, el passat dia 2 de novembre, es va produir, finalment, la reunió entre la conselleria i la ministra de Foment, que portàvem demanant des de juliol.
Jo ahí sí que vaig estar present.
I en la reunió la consellera va reclamar de la ministra una data per a l'arribada de l'AVE a Castelló, però esta no la va donar, no vullgué donar-la, indicant que, en el millors dels casos, hi havia diners pressupostats, però que la finalització dependria de si hi ha problemes tècnics.

Tot i això, des de la conselleria anem a continuar denunciant davant el ministeri i davant els valencians la desinformació i la falta de coordinació del govern central en aquest tema tan important per a tots.

I, evidentment, anem a demanar que, si més no, compartisca la informació.
No ja que arriben als estàndards que nosaltres demanem, tant per al servei del corredor mediterrani com de rodalies, però, almenys, que compartisquen esta informació, cosa que fins ara no s'ha fet.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb la pregunta número 29, formulada por el diputado César Jíménez Doménech, del Grupo Parlamentario Podemos-Podem, sobre el transporte ferroviario de viajeros de cercanías.

Inicia el turno de intervenciones.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Supose que coincidisc amb Belén Bachero per moltes coses.
I una d'elles és que compartim el trajecte de rodalies Castelló-València i ho patim en persona aquesta problemàtica.

Li sonarà la pregunta que vaig a fer perquè en el plenari la vaig fer de manera oral a la senyora consellera.
I la torne a fer perquè en aquell moment, efectivament, la senyora conselleria dia que no podia respondre'm perquè no s'havia pogut reunir amb la ministra de Foment.

Amb la consellera vam coincidir en l'anàlisi, en quin era el problema, que són els diferents canvis de rumb del projecte del corredor mediterrani, que ha afectat al trànsit de rodalies i de mercaderies, però no vam avançar quant a les solucions.
I per això és que torne a fer la pregunta.

Les condicions dels viatges de rodalies a les comarques valencianes no ha millorat.
Des d'aquell dia que vam fer la pregunta no han millorat i continuen empitjorant.
I ara, a la modalitat de retards i a la modalitat de retallades del serveis, s'afegeix una altra, que és que vénen trens més curts.
I, per tant, no poden absorbir la demanda de places de la gent de les comarques del nord.
No sabem si això és per alguna qüestió tècnica, no sé si vosté té la resposta.

Per tant, la pregunta es manté, ¿com es preveu que quede afectat el transport de viatges de rodalies a conseqüència de l'adaptació de la infraestructura ferroviària al pas dels trens d'alta velocitat pel nostre territori?
Jo estic més preocupat pel futur.
I la pregunta de Belén Bachero anava més per la qüestió actual.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Per quatre minuts, la resposta del secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Efectivament, com diu molt bé vosté, esta pregunta ja va… una pregunta molt semblant o idèntica se va plantejar davant el Ple de Les Corts, i el 28 d'octubre la consellera li va contestar.
Per tant, des del context m'he de remetre necessàriament a aquella contestació que li va fer.

Sí que puc afegir…, sincerament, no puc afegir bones notícies, però sí que puc afegir que el passat, com he dit, el passat 2 de novembre vam mantindre amb la ministra de Foment, en què la consellera sí que li va demanar que es minimitzara l'afecció de les obres en el corredor sobre els serveis de rodalies i Alvia entre València i Castelló i que una vegada acabades les obres se recuperaren les freqüències.

És més, nosaltres, o la consellera, en este cas, a través també de la direcció general, li vam demanar a la ministra la creació d'una comissió de seguiment sobre el corredor mediterrani.
Perquè això estaria molt bé, poder seguir el ritme de les obres minimitzant els impactes.
Bé, no vam rebre una resposta positiva.
Va dir que no, que això, en eixos termes, ella pensava que no era oportú.
I, per tant, no, no hem tingut la possibilitat ni tan sols de crear una comissió de seguiment en les obres del corredor mediterrani, que me semblava el més oportú i el més racional.
Â«Mire, estes obres van a afectar ací, açò va a vindre ací, allà…Â»

De la mateixa manera, en fi, jo buscaria, sincerament, la coordinació institucional i social per a unes obres d'esta magnitud, cosa que no s'ha fet.

A mi me preocupa, igual que a vosté, me preocupa molt el futur.
Tinga en compte vosté que, com he dit abans, estar reduint de sis a cinc en estos moments, creant eixe coll d'ampolla, és possible que en el futur les obres al no estar finalitzades d'una manera completa, se torne, d'ací que el govern…, quan el Govern d'Espanya torne a decidir posar en marxa una altra reforma del corredor mediterrani, esperem que definitiva, se tornarà a posar als ciutadans, diguem-ne, com a ostatges d'una qüestió que no tindria de ser.

Per tant, jo també estic molt preocupat, amb vosté compartisc esta preocupació pel futur, però des de les institucions nosaltres el que podem fer, atés el repartiment de distribució competencial que existix en Espanya, és esperar que els pròxims ministeris siguen sensibles a estes reivindicacions i crear esta cosa, que jo crec que és imprescindible, que milloraria la comunicació, que és una comissió de seguiment de les obres del corredor amb les administracions implicades, per tal sempre de minimitzar l'efecte que pogueren tindre.

Com ja li he dit, la ministra era d'un altre criteri, pensava que això no era oportú i, per tant, ens va dir que no.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Continua la intervenció (inintel·ligible) …

El senyor Jiménez Doménech:

És cert que la distribució de competències limita la possible acció del seu govern, però, al final, el que tenim és a valencians i valencianes fent ús d'eixa línia, fent cada vegada menys ús, perquè no els serveix per als seus objectius, que és desplaçar-se en temps i forma.

I si no posem solucions nosaltres, d'ací quatre dies tindrem l'excusa perfecta per desfer-nos de més…, de fer més retallades en el servei, perquè diran que la gent no l'està utilitzant.
Belén Bachero, jo i 15.
000 persones més utilitzem tots els dies eixa línia i és impossible fer-la servir per al propòsit que un es dóna, i cada vegada tens de vindre més prompte per avançar-te a les possibles circumstàncies que te pugues trobar.

Jo a la senyora consellera li vaig fer la invitació de compartir un dia un trajecte i viure-ho en persona, a vore si d'alguna manera ens sensibilitzàvem i ens adonàvem que calia posar solucions ja i no esperar que…, a futurs governs i a futurs ministeris, que tenim l'experiència que no solen atendre les qüestions que els valencians i les valencianes reclamem.

Li faig extensiva esta invitació a vosté, inclús li plantege un repte, que és vindre-se'n i intentat compatibilitzar la seua agenda del dia amb el trajecte del tren, com fem els altres.

Moltes gràcies.

(El president intervé amb el micròfon desconnectat)

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

(Inoïble) … és de la Vall d'Uixó, coneix perfectament la zona i coneix perfectament el trajecte i més d'una vegada l'ha fet.
Igual que jo l'he fet, per altres raons, també l'he fet.
I, per tant, acceptar la invitació, però la línia la coneixem molt bé.

Mire, jo estic…, només dir-li que com que estes coses a nosaltres -i pareix que siga broma-, però ens arriben per la premsa, perquè el ministeri no ens dóna la informació.
L'última notícia que tenim és justament de premsa que diu que Â«la penitencia de los usuarios seguirá unos meses más, ya que las obras se van a prolongar más allá de lo previsto.
Algunas fuentes sitúan el restablecimiento de la normalidad entre las fiestas de la Magdalena y la Semana SantaÂ».
Vull dir que esta és la informació que a nosaltres ens arriba, igual que als ciutadans.

Si estiguera en les nostres mans, li ho dic amb tota sinceritat, esta seria una qüestió que atendríem immediatament.
Però la distribució competencial que existix en l'estat fa que no tinguem eixa possibilitat en estos moments.
Continuarem pressionant, continuarem en una activitat no passiva sinó proactiva perquè, en tot cas, el ministeri faça el que ha de fer, que és compatibilitzar una cosa amb l'altra i coordinar-se institucionalment amb les autoritats del lloc, que en este cas és la Generalitat valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Anem a continuar amb la pregunta número 31, formulada por el diputado Rafael Francisco Briet Seguí, sobre el derribo de chalets en la isla de Tabarca.

El senyor Briet Seguí:

Bona vesprada, president.

Secretari autonòmic, moltíssimes gràcies per estar ací i poder-nos contestar a aquesta pregunta, que crec que és important.
Igual fa un moment estàvem parlant de capacitat de les persones, estàvem parlant de la dignitat de les actuacions que es fan i estàvem parlant de prendre responsabilitats, que en comparació, per exemple, a aquesta pregunta crec que no té la importància per a aprofundir en esta.

Perquè quan es parla de l'urbanisme i es parla de l'urbanisme en la Comunitat Valenciana dels últims anys, sempre ens apareix obscuritat, en volta de ser una planificació de cara al futur, sempre ens apareix permissivitat amb algunes persones que resulta ser que tingueren alguns lligams amb les anteriors persones de responsabilitat en les conselleries i sempre apareixen decisions que són més que qüestionables.

En este cas, en 1999 l'Ajuntament d'Alacant va atorgar una llicència, va atorgar una llicència per a la construcció de sis vivendes amb la permissivitat i amb l'autorització de la mateixa conselleria.
Dóna la casualitat que va ser a favor d'un exmembre o un exalcalde del Partit Popular.
I dóna la casualitat també que quedava molt clar que invadia la zona de servitud.
Per tant, tenim certs dubtes.

Després el Ministeri de Medi Ambient va haver de recórrer aquesta concessió de llicència en 2003.
Ja el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana es va pronunciar i al 2009 el Tribunal Suprem va ratificar la mateixa sentència.
Per incompliment voluntari, després de sis anys, estem parlant de sis anys després, la mateixa conselleria ha hagut d'actuar.
Durant sis anys el Consell no havia pres part, ni s'havia preocupat d'aquest tema.

Per tant, davant una circumstància aixina, davant eixa falta de permissivitat i amb la compareixença de la consellera d'habitatge davant el plenari, el dia 23 de setembre, que ja anuncia que s'havia iniciat el procés per enderrocar sis xalets il·legals a l'illa de Tabarca, la meua pregunta és: quin és el contingut de la sentència que inicia l'enderrocament dels xalets construïts fora d'ordenació en l'illa de Tabarca i quin és el procediment a seguir per tal de donar compliment a esta?

El senyor president:

Continuem amb la resposta del secretari autonòmic per un total de quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Parlaré de les dos coses que vosté pregunta que és de la sentència i el procediment.

Pel que fa a la sentència, l'origen de la sentència i de la situació jurídica que va acabar amb la sentència, efectivament, del Tribunal Suprem és una denúncia del servei provincial de costes d'Alacant de l'estat de febrer de 1999.

Efectivament, com vosté ha relatat, la construcció de les unifamiliars tenia llicència municipal de l'Ajuntament d'Alacant i autorització de la Conselleria d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, que era com se deia en aquell moment la conselleria a la qual jo pertany.

En aquest sentit, l'administració de l'estat va interposar recurs contenciós administratiu contra la resolució de la conselleria, adduint vulneració de l'article 25.
1 de la llei de costes, que establix, com molt bé ha dit vosté, que en la zona de servitud de protecció estaran prohibides les edificacions destinades a residència o habitació.

Mentre se substanciava el recurs, el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va decretar la suspensió de la resolució impugnada, de manera que la conselleria va ordenar la paralització provisional de les obres en juny de l'any 2000.

Però en gener de 2001 el promotor va aconseguir que el Tribunal Superior de Justícia li permetera fer algunes actuacions per evitar, deia això, el perjudici que li suposava la paralització, encara que aquest va excedir-se i el que va fer és acabar les obres, sincerament.

En abril de 2003, el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va dictar sentència anul·lant la resolució de la conselleria en considerar l'aplicació, aquell que comentàvem, de l'article 25 de la llei de costes i no de la disposició transitòria tercera de la llei i novena del reglament de costes.

Aquesta sentència va ser recorreguda en cassació, davant el Tribunal Suprem, el qual en sentència de 14 de gener de 2009 va desestimar els recursos assenyalant que el règim jurídic de la zona de servitud de protecció es traduïx en importants limitacions que actuen com a prohibicions, efectivament de construir res, impedint en aquesta zones les edificacions destinades a residència o habitació.
De manera que aquesta prohibició és de caràcter general.

Més o menys este és sintèticament el contingut de les sentències que han servit, efectivament, com a base per a enderrocar les sis unifamiliars.

Pel que fa al procediment seguit per a donar-ne compliment, que és el següent punt que hem de fer, en fase d'execució de sentència, que és el que cal fer per la nostra part, es va disposar la demolició.
De manera que, per resolució de la conselleria d'infraestructures i transports de novembre de 2010, es va requerir al promotor i als propietaris a complir-la voluntàriament.
A temps que el requeriment es va incomplir, la conselleria va dictar una nova resolució en novembre de 2013, ordenant l'execució forçosa subsidiària, que tinc ací si li interessa també quants diners representa, d'acord amb la llei de procediment administratiu comú.

Finalment, l'anterior Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient va sol·licitar el manament judicial per a entrar en les unifamiliars i poder complir les sentències, el que finalment es va produir mitjançant autorització del jutjat contenciós administratiu número 1 d'Alacant, de data 9 de juliol de 2015.

Ara bé, atés que en estiu l'ajuntament no permet la realització d'obres, els tècnics de l'actual Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori van personar-se el passat 23 de setembre accedint als immobles per tal de començar els enderrocaments, com va anunciar la consellera Salvador en el ple de Les Corts en la compareixença per a exposar les línies generals d'actuació.

A hores d'ara, en estos moments, s'estan realitzant els treballs de demolició, posant especial cura en el trasllat dels enderrocs per tal de deixar el lloc en les condicions degudes i amb la menor afecció ambiental possible a l'illa.
Una vegada acaben els treballs es comunicarà a l'òrgan judicial i per tant es procedirà ja al tancament d'una situació que sincerament no hauria d'haver-se produït mai.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb la pregunta número 32, formulada per la diputada María Sandra Martín Pérez sobre el barri de Santa Isabel de Sant Vicent del Raspeig.
Inicia el torn d'intervenció.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

El barrio de Santa Isabel en el municipio de Sant Vicent del Raspeig, de Alicante, se encuentra en una situación preocupante.
El complejo está construido por 26 bloques que conforman un total de 844 viviendas y con una antigüedad de más de veinte años, unos veinticinco años aproximadamente.

En mayo de 2003, el ayuntamiento y el desaparecido IVVSA firmaron un convenio marco para la gestión de la rehabilitación de barrio de Santa Isabel, un acuerdo que suponía las sucesivas fases de actuación, consistentes en rehabilitación estructural de elementos comunes, fachadas, etcétera, y que además era un convenio de carácter social, no solamente urbanístico y conservación debido a las propias característica del barrio.
Se acomete la rehabilitación de las primeras fases y se dejan las siguientes fases sin hacer.

La falta de atención por parte del anterior Consell a este barrio, unido a la desaparición del IVVSA, tienen como consecuencia la suspensión de la fase del plan 2004-2007, lo cual ha motivado diversas quejas, que incluso han llegado hasta el Síndic de Greuges.
Y es el propio Defensor del Pueblo quien, en un informe el pasado mes de junio, recopiló las acciones llevadas a cabo por los anteriores ayuntamientos y el anterior Consell y dictaminó recomendar a ambas instituciones que adopten cuantas iniciativas y actuaciones necesiten y sean precisas para atender a las necesidades de barrio de la colonia Santa Isabel, ayudando en su rehabilitación, regeneración y renovación de esta zona urbana.

Y es que en Santa Isabel existe un problema grave, un problema importante, ya que hay edificios apuntalados, incluso ha habido desprendimientos de alguna de las cornisas de las fachadas.
Existe, por lo tanto, problemas estructurales que pudieron ser arreglados en unos momentos de mayor bonanza económica y que no debieron ser considerados como prioritarios y que, como otras tantas cosas, se dejaron sin hacer.

El anterior Consell, por lo tanto, el Consell del PP, inició un proyecto en este barrio que, como otras tantas cosas, dejó sin hacer.
Incumplió con los vecinos y las vecinas del barrio de Santa Isabel, ya que dejaron sin adjudicar tres bloques y ni siquiera licitaron las obras del resto de bloques, de modo que ahora mismo hay pendientes más de trescientas viviendas.

La actual conselleria ha apostado claramente por la rehabilitación, por la consolidación de lo ya existente, como ya ha tenido ocasión de manifestar su consellera en repetidas ocasiones tanto en comisión como en el pleno.
Y, en este contexto, ya se han dado los primeros pasos para materializar o, mejor dicho, para retomar la rehabilitación que quedó pendiente en este barrio de San Vicente de Raspeig.
De hecho, se firmó el pasado mes de octubre un acuerdo en este sentido.

Y, por ello, señor secretario autonómico, le pregunto: ¿en qué situación se encuentra el convenio firmado entre el Ayuntamiento de San Vicente del Raspeig y el antiguo IVVSA para la gestión del área de rehabilitación del barrio de Santa Isabel de esa localidad y cuáles son las acciones que por parte de la conselleria piensan llevarse a cabo?

Gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Iniciamos los turnos de respuesta por cuatro minutos.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

En octubre de 2002, com ha dit molt bé, es va declarar àrea de rehabilitació el barri Colònia Santa Isabel a Sant Vicent del Raspeig, amb la finalitat de poder optar a eixes ajudes del Ministeri de Foment i de La Generalitat en matèria d'habitatge.

El següent pas va ser signar un conveni en l'any 2003 entre l'ajuntament i l'antic IVHSA, que actualment, com ja sap vosté, és l'Eige, la Entitat d'Infraestructures de La Generalitat, per a la gestió d'aquesta àrea de rehabilitació i determinant que l'ajuntament era el promotor i l'IVHSA era el gestor de l'actuació.
L'objecte d'eixa actuació, com molt bé ha dit, era la rehabilitació de façanes i elements comuns de diferents blocs dels edificis.

Pel que fa a l'execució i davant les progressives restriccions pressupostàries de La Generalitat en 2012 l'actuació es va paralitzar, es va paralitzar com a conseqüència de la falta de fons per part de la conselleria.

En eixe context, i a partir de la llei estatal de 2013, l'ordre ministerial de 2014 va determinar l'efectivitat de les noves línies d'ajuda del Pla estatal d'habitatge 2013-2016, suprimint les línies d'ajuda establides en plans anteriors.
Malgrat que aquest nou pla, al nostre entendre, feia possible la continuïtat de les actuacions i eren coherents amb el nou criteri, de manera que l'antic conveni haguera pogut reformular-se a l'empar del nou, però no es va considerar.
Amb això crec que responc sintèticament la primera part de la seua pregunta.

Pel que fa a la segona part, la nova conselleria està començant a donar un canvi radical, com sap vosté, en la política d'habitatge, és el nostre objectiu, és un dels nostres objectius, és un dels nostres objectius fonamentals.
Un dels aspectes en què s'incidix a aquest canvi és l'impuls justament de la regeneració i la renovació urbana, sobretot garantint una atenció especial als barris menys afavorits.
Dins d'esta política s'ha reformulat les actuacions en Colònia Santa Isabel.

Li puc dir que el projecte de pressupostos de La Generalitat per a 2016 suposa un augment dels recursos en el programa general sobre habitatge en un 110% respecte de 2015, el que demostra justament esta aposta de la conselleria.
Especialment revelador resulta, al meu entendre, el capítol VII, de transferències de capital, on apareixen fins a huit línies noves relacionades amb àrees de rehabilitació i renovació urbana en diferents municipis, entre ells justament Sant Vicent del Raspeig.

Així, el passat 28 d'octubre es va signar un acord de la comissió bilateral del Pla estatal de lloguer i d'habitatges entre el Ministeri de Foment, La Generalitat i l'Ajuntament de Sant Vicent del Raspeig relatiu, justament, al barri de Santa Isabel.
Conforme a l'acord a partir d'ara es duran a terme obres de rehabilitació d'edificis i habitatges i altres aspectes d'aquesta ARRU, que com sap vosté és àrea de rehabilitació i renovació urbana.

L'acord assenyala que dins de l'actual pla d'habitatges es contemplen ajudes per a la realització d'actuacions amb la finalitat de millorar el teixits residencials i recuperar funcionament conjunts històrics.

En aquest cas, l'acord al qual fem referència preveu la rehabilitació de 84 habitatges en dos blocs d'edificis amb un pressupost de 868.
000 euros i una participació dividida segons administracions; 35% Ministeri de Foment; 19,4, Generalitat; 45,6, ajuntament, que és també, en este cas, el gestor de l'actuació i que tindrà anualitats fins a l'any 2017.

Per tant, jo crec que, amb este pas, la conselleria nova, esta nova conselleria dóna un clar indici i un clar pas a favor de la regeneració i renovació d'aquest barri, amb la signatura de l'acord de 28 d'octubre que li acabe de comentar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Continuem en la pregunta número 38, formulada pel diputat Jordi Juan Huguet, del Grup Parlamentari Compromís, sobre el parque público de viviendas.

Iniciem el torn d'intervencions.

El senyor Juan Huguet:

Bona vesprada.

Gràcies president.

Senyor Boira, sap vosté que venim d'una època en què moltes persones, per tal d'adquirir la seua vivenda, van fer una hipoteca al banc.
I és més cert encara que, en esta època, els bancs han tingut la mànega ben ampla per a fer el que els ha donat la gana.

Davant esta situació, han sigut moltes les famílies que s'han quedat sense vivenda.
I també hem d'afegir les famílies desestructurades que sempre han tingut problemes per tal de viure amb unes condicions dignes.

No cal recordar que el dret a la vivenda és un dret constitucional.
Trobe, i crec que des de la conselleria coincidiran amb nosaltres, que és una obligació de les administracions públiques, en concret de La Generalitat i de la conselleria de la qual vosté en forma part, garantir este dret.
De fet, gran part d'estes competències en matèria d'habitatges socials són de la seua conselleria.

Aleshores, la meua pregunta és molt concreta, és: ¿quantes vivendes de règim social té actualment La Generalitat buides i quin és el pla que té la conselleria per a donar-los una eixida?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Inicia el torn d'intervenció de la resposta el secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Molt bé.

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Bé, un dels signes del nostre temps, això ho sap vosté perfectament, és que tenim famílies sense habitatges, però també tenim habitatges sense famílies.
I esta és un poc la política a què hem arribat nosaltres, no?
, que és kafkiana des de tots els punts de vista que se veja.
I això s'ha de resoldre.

Pel que fa al nostre cas, ens hem trobat.
.
.
Bé, qui s'ha trobat això directament és el nou equip de l'Eige, l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat.
S'ha trobat amb un parc públic d'habitatges sincerament que no està en les condicions que hauria de tindre.
Sincerament, això és lamentable.

Estem parlant del voltant de set-cents habitatges que no estan en condicions d'habitabilitat i que són nostres, o que estan en propietat de la conselleria, de l'Eige, que no estan en condicions d'habitabilitat per a posar-los a disposició de les persones i de les famílies que necessiten un sostre per diferents circumstàncies.

Esta és un poc la situació, molt ràpidament, que ens hem trobat.

Per això, en la compareixença de la consellera per a exposar les principals línies d'actuació de la conselleria al llarg de la legislatura va dir que anàvem a iniciar un pla de reforma d'estos habitatges.

A hores d'ara, en estos moments, de tota eixa borsa que tenim allí, que no podem donar-li eixida perquè no està en condicions perquè cap família entre, hi ha uns trenta-nou habitatges reparats, i pendents d'adjudicació al voltant de.
.
.
Bé, estos trenta-nou estan reparats i pendents d'adjudicació.
I al voltant de vuitanta, vuitanta-un més en execució ja de les obres de rehabilitació i que entraran també dins d'eixe paquet.

Una política prioritària que centra els treballs de la conselleria sobre el parc d'habitatges públics és el que necessitem i és el que anem a posar en marxa, a diferència de l'anterior conselleria, que parlava d'un programa, diguem-ne, extraordinari, perquè portaven molts anys sense ocupar-se del patrimoni públic i això explicaria la borsa que hem heretat en una situació desastrosa.

Pel que fa als recursos econòmics destinats a l'adequació i rehabilitació del parc públic, tant d'habitatges com elements comuns dels edificis, el projecte de llei de pressupostos per a 2016 preveu, en el programa 431.
10, una partida de 5,5 milions d'euros per a reforma d'habitatges públics.
I en el pressupost de l'Eige, de l'entitat, hi ha 1,5 milions més d'euros per a inversions ja per a posar en marxa.

També, a hores d'ara, hi ha per adjudicar cinc contractes per a l'execució d'obres de reparació del parc públic d'habitatges de la Generalitat valenciana, dividit en cinc zones d'actuació per a tot el territori valencià, amb un import global de 4,5 milions d'euros.
Estes cinc zones, per si li interessen: Alacant 1; Alacant 2, que inclou diferents municipis; Castelló; València 1; València 2.

I, a banda de tot això i de totes les dades que li he donat, també volem verificar l'estat.
Una de les actuacions que l'Eige està duent a terme és verificar l'estat de tot el parc públic, amb la finalitat de recuperar els immobles que no s'estan destinant a l'ús social que correspon i vore si, a partir d'ahí, també podem traure alguns habitatges, justament per a eliminar esta paradoxa que jo li comentava al principi a què ens ha portat el sistema i una gestió inadequada de la política dels últims anys, que és tenir habitatges sense famílies i tantes famílies sense habitatges.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

La pregunta número 50 ha sigut retirada.

I, per tant, passem a la pregunta número 52, formulada per la diputada Sandra Martín Pérez, i és sobre el Portet de l'Olla d'Altea.

Inicia el torn d'intervenció la diputada.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

La infraestructura objeto de mi pregunta está situada en la cala del Soio, una playa de alto valor medioambiental, patrimonial y paisajístico, con un afloramiento volcánico prácticamente único, que está pendiente de protección, sobre la que, además, los vecinos y vecinas se han mostrado en todo momento contrarios a que se prioricen los intereses particulares de una empresa sin tener en cuenta las consecuencias irreparables que tendrían para este lugar único en nuestra costa.

El 3 de febrero de 2011, el pleno del Ayuntamiento de Altea aprobó, por unanimidad, paralizar las obras del Portet del Olla, de Altea, tras una intensa movilización ciudadana que se oponía al cambio de esta bocana, que no es más que un pequeño puerto… En realidad, es un embarcadero construido en 1960, con capacidad para unos treinta y cinco barcos de unos seis metros y medio de eslora, al norte de la cala del Soio, cerca del afloramiento volcánico de más de doscientos millones de año de antigüedad, que tiene unos relevantes yacimientos arqueológicos submarinos y que en el mar, en nuestra costa valenciana, sería comparable únicamente a…, no hay otro de este estilo, nada más que las islas Columbretes.

Ante la posibilidad de que el paisaje o de que este paraje pudiera verse afectado, los vecinos, junto con el consistorio, presentaron un recurso contencioso administrativo ante el TSJ, consiguiendo que, de esta manera, se paralizase cautelarmente la obra que se inició tras la resolución favorable del director general de puertos de la conselleria de infraestructuras para cambiar la bocana de entrada del embarcadero, de su orientación levante actual, a la orientación sur, lo que evitaría que los temporales marítimos dañaran los barcos allí atracados, según aducía en su momento.

Una posterior sentencia, de 20 de abril de este mismo año, no da la razón al ayuntamiento ni a los ciudadanos, no admite ninguna de sus alegaciones, da por bueno el informe técnico presentado por la empresa en su memoria de proyecto y, además, justifica la necesidad de las obras.
Lo que supuso realmente este fallo del TSJ es que finalizara la suspensión cautelar que estaba decretada sobre estas obras, lo que suponía un inicio de las obras por parte de la empresa explotadora.

Ante esta situación, la nueva conselleria, la consellera Salvador, respondió a la sensibilidad social que había sobre este tema.
Y este nuevo equipo de gobierno, que tiene como objetivo la defensa del interés general, de los espacios públicos, así como de la preservación de todos los espacios naturales, como sucede en este caso, en el que, además, estamos hablando de que hay un afloramiento volcánico, pues, como le decía, la consellera anunció la revocación de la autorización de las obras que se iban a realizar para hacer efectivo el cambio de emplazamiento de la bocana del Portet de Altea.

Por ello, le pregunto hoy, señor secretario, ¿cuál es la situación actual de las obras de la bocana del Portet del Olla del municipio de Altea?

Gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Inicia el torn de resposta el secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Molt bé.

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Començaré pel final.

Bé, no n'hi han obres en la bocana del port perquè la conselleria ha dictat, a finals d'octubre -fa unes setmanes-, una nova resolució que deixa sense efecte la resolució de 2010 que autoritzava el canvi d'emplaçament de l'obra.

Efectivament, la història d'este port esportiu del Portet de l'Olla, a Altea, és una història que se repetix en alguns llocs i és una clara història de falta de respecte pel medi natural, pel medi ambient.

Efectivament, en desembre de 2007 la concessionària del port esportiu va sol·licitar un canvi d'emplaçament de la bocana.

En la tramitació de l'expedient, l'Ajuntament d'Altea, doncs, demana una sèrie d'informes en abril de 2008 perquè el concessionari aportara una sèrie de documents.

L'ajuntament, vegent eixos documents, en 2009 va emetre un informe desfavorable per, efectivament, l'afecció de la incidència del nou canal d'entrada amb la zona de bany ja existent, a més d'una certa afecció a la platja pels banyistes.

Tot i això, efectivament, amb informes favorables d'altres administracions, la direcció general de ports, de la conselleria d'infraestructures i transport -aleshores-, va dictar en octubre de 2010 una resolució autoritzant el canvi d'emplaçament de la bocana.

Esta autorització i esta obra, com diu molt bé vosté, va tindre una forta oposició dels veïns del municipi, atesa, com molt bé ha dit, la importància paisatgística, patrimonial i mediambiental del lloc.
De manera que, en febrer de 2011, el Ple de l'Ajuntament d'Altea va acordar paralitzar les obres del Portet, la qual cosa havia impedit o ha impedit fins ara que es realitzen aquestes obres.

Certament, la cala del Soio és una de les platges més emblemàtiques i més utilitzades pels veïns i de gran valor ambiental, a més de comptar amb eixos jaciments arqueològics submarins i afloraments volcànics.

A finals del mes d'agost, la consellera i el seu equip van poder comprovar in situ la posició de l'ajuntament i dels veïns, oposant-se a este projecte.
I, com que això va en la línia de protecció del litoral, que estem demostrant -espere- amb altres plans, com la presentació del Pativel, del pla del litoral, i la defensa dels valors naturals, efectivament, d'acord amb la llei de ports -acabe com he començat- ha dictat a finals d'octubre, la conselleria, una nova resolució que deixa sense efecte eixa resolució i, per tant, quedant les coses en la situació inicial.

Ara bé, li he de dir també que la resolució reconeix el dret de la concessionària a ser indemnitzada per les despeses que haja realitzat.
De manera que l'administració farà la valoració i la liquidació que pertoque.

Jo crec que, amb aquesta actuació, la nova conselleria demostra la seua aposta per la sostenibilitat i la protecció del medi de tots els valencians, especialment d'una zona molt sensible, molt delicada i que també personal i professionalment li tinc molta estimació, que és el litoral valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Doncs, finalitzades totes les preguntes, aprofitem, despedim el secretari autonòmic donant-li les gràcies.

I en tres minuts comencem la sessió en el punt número quatre.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señores, retomamos la comisión.

Proposició no de llei sobre la situació del municipi de Cortes de Pallás, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 872, BOC número 15)

El senyor president:

El punto que vamos a continuar es el punto número 4, que es una toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la situación del municipio de Cortes de Pallás, que ha sido presentada por el Partido Popular.
Que además hay una enmienda conjunta del Partido Socialista con Compromís.
Hay una enmienda de Podemos-Podem.
Y hay una transaccional finalmente, que la puede leer el diputado proponente en este caso.
Con paciencia.
(Remors) Con paciencia la leemos y la aceptamos todos.
Iniciamos un turno de intervención de cuatro minutos por… ¿O quiere ocho el proponente?

El senyor Pérez Fenoll:

Me es igual.
Lo que usted quiera, presidente.

El senyor president:

Cuatro.

Pues inicia el turno de intervenciones el Partido Popular.

El senyor Pérez Fenoll:

Muy buenas tardes, presidente.
Muchas gracias.

Buenas tardes a las señoras diputadas y señores diputados.

Yo creo que todos conocemos lo que ocurrió el 16 de abril de este mismo año, muy temprano, a las siete y media de la mañana.
Se produjo un deslizamiento de tierra sobre la carretera CV-428, en el punto kilométrico 15, cortando el único acceso de que dispone el municipio de Cortes de Pallás, el único acceso en condiciones.
Quedó cortado no solo el acceso para vehículos, sino también para las personas.

Desde el gobierno de La Generalitat, entonces gobierno del Partido Popular, lo primero que se hizo es cerciorarse de que no hubiera ninguna víctima.
No había habido ninguna víctima entre los trabajadores de Iberdrola, pero había un deslizamiento de tierra y posiblemente pudiera haber alguien atrapado.
Se cercioró de que no había ninguna víctima, que era lo primero que había que hacer en ese momento.

Prácticamente todas las administraciones y todos los colectivos que actuaron en esas emergencias tenemos que reconocer, y desde el Grupo Popular así lo hacemos, que lo hicieron con verdadera ejemplaridad.
Luego, lo que se trataba es de garantizar los servicios básicos, los servicios esenciales.
Abastecer la ciudad de combustible, de alimentos, de medicinas.
En definitiva, garantizar la sanidad y la educación para todos los que habían quedado aislados dentro del pueblo.
Se puso a disposición de los cortesanos incluso hasta un helicóptero.
Helicóptero que tuvo una función importante, porque la primera vez que tuvo que actuar realmente dijeron los médicos, cuando se trasladó a una mujer desde el mismo pueblo hasta la fe, pues los médicos dijeron que esa actuación tan rápida y por esa vía salvó la vida de esa persona.
Con lo cual el poner a disposición de todos los habitantes de Cortes de Pallás un elemento como fue el helicóptero pues realmente fue muy importante.

Después, se dieron otros pasos.
Entre ellos, adecuar las pistas forestales que, aunque no era una comunicación idónea evidentemente, sí servía como vía de comunicación alternativa.
Por supuesto, vías provisionales.
Así lo entendíamos todos.
Además, se gestionó que en principio todas aquellas personas que tenían que hacer alguna gestión por fuera de Cortes de Pallás pudieran tener un traslado más fácil y se utilizó la barcaza turística que hay en el mismo Cortes de Pallás para trasladar, e inmediatamente se habilitó una segunda embarcación.

O sea, que creemos que se actuó desde el gobierno muy correctamente, se dio respuesta a una problemática que se presentaba como muy urgente y pensamos sinceramente que fue satisfactoria la actuación del gobierno de La Generalitat en este caso.
Luego, los trabajos ya se centraron en otros temas, como estudiar el proyecto que solucionara el desplazamiento de las tierras y que permitiera el paso de vehículos y personas, proyecto que actualmente se está desarrollando y está bastante avanzado.

Ahora, lo que se pedía en esta proposición de ley, que afortunadamente creo que hemos llegado a una transaccional entre todos los grupos que conformamos el hemiciclo del parlamento valenciano, paso a leerla.
Pido disculpas si me salto algún punto, y enseguida lo enmendaremos.
La transaccional que entiendo el Grupo Podemos, el Grupo Compromís, el Grupo Socialista y el Grupo Popular vamos a firmar y no sé si se va a unir también Ciutadans, dice algo así.

La propuesta de resolución leo: Â«Les Corts insten el Consell a emprendre tan ràpidament com siga possible les actuacions següents:

Â»Número 1.
Acabar l'estudi de viabilitat del segon pont o accés alternatiu, i que se'n redacte el projecte, a l'estar el municipi de Cortes de Pallás inclòs en la zona primera del pla d'emergència nuclear exterior a la central nuclear de Cofrents.

Â»Número 2.
Que com una possible alternativa de solució a aquest problema es realitzen els estudis necessaris per a avaluar l'adequació i viabilitat d'incloure a la xarxa de carreteres de la Comunitat Valenciana la denominada ruta de Las Aldeas, i que comunica el punt quilomètric nou de la CV-428 fins a la CV-425, a l'altura de l'aldea de Castilblanques.
I així com la denominada la ruta del Chirel, i que comunica l'anterior ruta fins a la localitat de Cofrents, on fa enllaç amb la nacional 330.

Â»Punt número 3.
Estudiar la solució dels municipis de la Comunitat Valenciana que disposen d'una única via d'accés al municipi de titularitat de la Generalitat valenciana.
Â» Es referix, titularitat, els accessos, la carretera.
Dins del punt número tres: Â«I mantindre reunions amb les diputacions provincials, a fi d'estudiar la solució per als municipis de la Comunitat Valenciana que disposen d'una única via d'accés de titularitat de la diputació que corresponga.

Â»Punt número 4.
Que en el procés d'elaboració dels pressupostos de 2016 s'incloguen les partides necessàries per a l'inici de la redacció dels projectes anteriorment sol·licitats.

Â»Punt número 5.
Avaluar el grau de compliment de la disposició addicional única de la Llei 13/2010, de 23 de novembre, de protecció civil i gestió d'emergències.

Â»I punt número 6, que del grau de compliment d'aquesta resolució es done compte en el termini màxim de tres mesos.
Â» Ses del dia d'avui, si pot ser.

Jo crec que és eixa l'esmena transaccional.
Exacte.
Doncs soles he de dir que agrair a tots els grups que hagen acceptat arribar a una transaccional d'una cosa que al cap i a la fi va a beneficiar uns habitants de la Comunitat Valenciana, i en concret a tots els municipis de la Comunitat Valenciana que tenen un únic accés, perquè s'estudie la possibilitat que dupliquen eixe accés perquè casos com els que han passat en Cortes de Pallás, tinguen una fàcil solució i que no s'haja d'actuar amb l'emergència i celeritat, encara que en este cas ha inclòs un èxit en l'actuació, però perquè no s'haja d'actuar amb eixa celeritat que s'ha actuat en estos casos.

Agrair a tots els grups la participació en esta esmena i ja deixar de dir res més.

El senyor president:

Com la presidència no té el text per escrit, si no vos importa votem ara i després ja continuem en torn d'intervenció, perquè quede constància que eixe és el text que va a incorporar-se.
(Veus) Sí, sí, és que no tinc el text i anem a transcriure'l des de les cambres, però no tinc el text.

Per tant, s'aprova per unanimitat este text.
S'aprova per unanimitat i a partir d'ara comencem el torn d'intervencions per quatre minuts.
Comença el Grup Parlamentari Podemos-Podem.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

Aïllament.
Aïllament crec que és el diagnòstic fonamental que fem des del nostre grup en el cas de la localitat de Cortes de Pallás.
No sabem si per la mancança en el compliment de la Llei 13/2010, de protecció civil i gestió d'emergències, i concretament pel que fa a l'aprovació i la implantació, tant del pla territorial municipal, com del pla d'actuació municipal, que estan contemplats en la disposició addicional única que, una vegada aprovada esta resolució, seran avaluats en el seu grau de compliment.

Tampoc sabem si serà per la manca d'interés de les diferents administracions implicades en un problema que, a més d'impedir l'accés de les persones de Cortes de Pallás als serveis fonamentals, a exercir la seua mobilitat com a dret bàsic, també pot afectar l'eficàcia del Penva, del pla d'emergència nuclear valencià, ja que dificulta i en alguns casos impossibilitat l'accés dels habitants de Cortes de Pallás a les rutes d'evacuació contemplades a este pla d'emergència nuclear, concretament a la nacional 330 i a la A-3.

I és per això que hem presentat l'esmena que després ha acabat en una transacció, perquè s'incorporara una petició ciutadana que hem rebut al nostre grup parlamentari, per estudiar també com a altres alternatives i que ja estan contemplades al pla d'emergència nuclear i utilitzades de forma habitual per la gent del poble, dos rutes que ara no són més que camins asfaltats, estrets i amb poca senyalització en aquest moment, però que podrien ser millorats i ajudar a fer més àgil i segura la vida quotidiana de la gent de Corts de Pallás.

Estem referint-nos, com ja quedava en la resolució de l'esmena transaccional, a la ruta de Las Aldeas.
És un camí que comunica el punt quilomètric nou de la CV-408 amb la CV-425, prop de l'aldea de Castilblanques, que és freqüentada fonamentalment per la gent que va Requena, que està dins de la A-3, on estan els serveis sanitaris, judicials i d'oci més importants de la zona, i que és transitada a hores d'ara fins i tot per microbusos.

També ens referíem a la ruta de Chirel, que comunica el primer tram de la ruta ja esmentada, la ruta anterior de Las Aldeas i la connecta amb la nacional 330, molt prop de la ciutat de Cofrents.
Amb aquestes dues rutes connectem amb les rutes d'evacuació del pla d'emergència nuclear, i es procura l'accés dels habitants de Corts de Pallás als serveis als quals tenen dret, com la resta de la ciutadania que, per sort o per desgràcia, més bé sort en este cas, viuen en una ubicació geogràfica que es connecta perfectament en infraestructures i transports a tots els serveis que necessiten.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

Estamos a favor de que se finalice el estudio de viabilidad del puente, así como que se redacte el proyecto del mismo y se construya.
Consideramos que es fundamental que los habitantes de Cortes de Pallás tengan una segunda vía de acceso y una alternativa segura.
Yo, que tuve el placer de visitar aquella población posterior al desafortunado derrumbe y además he tenido un seguimiento de esta población, comentar que los vecinos tienen miedo de que en cualquier momento exista cualquier otro deslizamiento de las laderas, tan verticales y poco solidificadas por el material que las componen.

La solución que ha adoptado en estos momentos La Generalitat ha sido el acondicionamiento del tramo de la carretera CV-428 y las mejoras de protección y sostenimiento de taludes en el tramo del desprendimiento.
Pero esto debería ser una alternativa y tener previsto otra vía que no sea la provisional, la de las pistas forestales que discurren por medio del monte, debido que en caso de incendio la zona se puede convertir en una trampa mortal.
Por ello, en función de la casuística de esta población, optamos por que se estudie, se proceda a redactar un proyecto y que se construya un puente como segunda vía alternativa.

Además, desde Ciudadanos estamos de acuerdo en que los municipios que tengan tan solo una única vía de acceso, que se realice un estudio de viabilidad y se prevea cuál sería la opción más idónea para que se disponga de dos vías alternativas en caso de catástrofe en dichas poblaciones y con posibilidad de poder evacuar fácilmente, tal cual como ahora se indica en la transaccional.

Muchas gracias.

El senyor president:

Continuamos el turno de intervenciones, con el Grupo Parlamentario Compromís.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Compromís, a partir de la primera proposición no de ley, propuesta por el Partido Popular, consideramos que había que incidir en algunos aspectos e intentar mejorarla, complementarla.
De ahí que incluyéramos el hecho que consideramos fundamental de que la población de Cortes de Pallás se encuentra en la zona uno, la de influencia del plan de emergencia nuclear exterior de la central nuclear de Cofrentes, y que por tanto tiene que tener garantizados diversos accesos para garantizar la posible salida, evacuación de la población cuando se requiriera, o ante cualquier alarma.

También considerábamos interesante la necesidad de deslindar, por un lado, el tema de los posibles accesos, responsabilidad de la Generalitat valenciana, respecto a otros con vías de comunicación de la diputación, y establecer conversaciones a todos los niveles posibles para ir mejorando esa red de accesos, insistiendo en el aspecto que nos encontramos en la zona de principal influencia de la central de nuclear de Cortes.
Así como el aspecto de evaluar el grado de cumplimiento de la disposición adicional única de la Ley 13 de 2010, de 23 de noviembre, de protección civil y gestión de emergencias, puesto que en esta disposición adicional se deja bien claro que en el plazo de tres años -o sea, en diciembre de 2013- ya deberían estar elaborados todos los planes territoriales municipales relacionados con el tema de las emergencias y que a final de este año 2015 deberían estar elaborados todos los planes de actuación municipal, en caso de que algún municipio presentara un riesgo específico.

Consideramos fundamental evaluar el grado de cumplimiento de esta disposición adicional única, puesto que es lo que nos va a dar el mapa de la situación de seguridad de cada uno de los municipios en nuestro territorio.
Por supuesto que había que mantener el aspecto de que ningún municipio de nuestro territorio tuviera un único acceso y siempre se buscara otras salidas alternativas.

Y, por otra parte, quizás lamentar el hecho de que ahora se ha visto necesario este segundo acceso y quizás en otras épocas de bonanza se hubiera podido emprender una obra de mayor magnitud, con más solvencia que en la situación actual en la que nos encontramos, en la que la capacidad de inversión de la Generalitat valenciana, fruto de lo que todos conocemos, es más bien baja.

Y, en cualquier caso, congratularnos porque pueda salir una vez más un acuerdo unánime de esta comisión y dar un mandato diverso, ya no concreto, sino en bastantes aspectos hacía el gobierno valenciano tendente a garantizar la seguridad de todas y todos los valencianos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza el turno de intervenciones el Grupo Parlamentario Socialista.

El senyor Briet Seguí:

Bona vesprada, senyor president.

Companys.

Nosaltres anem a.
.
.
(so d'un telèfon mòbil) perdó, nosaltres anem a explicar el perquè la nostra insistència en l'esmena.
.
.
que volíem fer i que al final ha segut acceptada, la major part en el que creiem convenient per tal de diferenciar eixe primer posicionament que ens havien presentat en la PNL.
Perquè nosaltres des d'un primer moment.
.
.
, i em sap mal, company Fenoll, em sap molt greu, perquè en un primer moment pensàvem que era simplement un acte polític.
Vull dir, un acte polític o una moció o una PNL que tenia un contingut polític en el qual tot el que no s'havia fet amb anterioritat, s'havia de fer a partir d'ara, perquè érem coneixedors de certes circumstàncies en un moment determinat i, clar, quan es demanava amb eixa desimboltura en eixa PNL, ens preocupava.
Ens preocupava perquè, conforme comentàvem, de quaranta municipis que n'hi han amb carreteres a poblacions que soles tenen un únic accés, tan sols quatre són de titularitat de La Generalitat.
Els altres trenta-sis eren de titularitat de les mateixes diputacions provincials.
Clar, dir que es fagen els estudis de viabilitat i que es fagen els projectes i que La Generalitat es faja càrrec d'allò que no és competència directa, doncs ens pareixia excessiu, per això eixa insistència que es poguera fer eixa especificació a qui li correspon fer cada un dels treballs.
Sense llevar l'oportunitat que diputació i Generalitat puguen treballar de forma conjunta i estudiar eixos trenta-sis municipis.

Però d'eixos trenta-sis municipis, cal posar també en valor que en el seu moment els responsables de la conselleria.
.
.
, no es va dir que s'estudiaren.
Tan sols es va dir a la conselleria que s'estudiaren eixos quatre municipis.
.
.
, perdó, no que s'estudiaren, que es realitzara un llistat de quins municipis eren de titularitat de La Generalitat.
Clar, cinc mesos després, ja no diu un llistat d'eixos municipis, llistat soles dels municipis de quines són les carreteres de titularitat de La Generalitat, sinó que diuen: Â«Fagen vostés estudis de viabilitat, faja tots els projectes, però no d'eixos quatre.
Faja'ls de tots els municipis que estan en eixa situació.
Â» Ens pareixia per la seua part, per la part del Partit Popular, atrevit.

Però hem vist que n'hi ha bona voluntat, hem vist que n'hi havia la intencionalitat d'arribar.
.
.
, de fer possible que s'arribara a un acord i a l'igual que en el punt 1, que posem l'estudi del pont o un accés alternatiu, que fins on puc saber jo, sí que n'hi ha moltes converses avançades amb la mateixa conselleria, amb el mateix director general de l'àrea, comentat pel mateix alcalde i que m'ho ha fet arribar, que n'hi han altres alternatives que estan estudiant-se.
Per això també n'hi ha insistència que poguera posar-se eixe segon accés alternatiu, perquè de deveres La Generalitat poguera resoldre-ho en el 2016 si és acceptat per l'Ajuntament de Cortes de Pallars este segon accés.

Per tant, li agraïm la voluntat d'arribar a un acord i els agraïm a tots els altres partits també eixa comprensió en posar dos xicotets detalls, però crec que són importants perquè el que tinga les competències té de fer front i el que no, té de col·laborar per a solucionar-se eixe problema, però no podem dir-li a La Generalitat: solucione vosté de hui per a demà quaranta municipis, que des de fa molt de temps han tingut la mateixa circumstància i en l'època en què n'hi havien recursos no es varen fer.

Proposició no de llei sobre la millora del servei de transport públic a les localitats d'Aldaia, Alaquàs, Mislata, Xirivella i la connexió amb la capital, presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans (RE número 2.
776, BOC número 23)

El senyor president:

Passem al punt número 5, que és la Â«toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la mejora del servicio de transporte público de las localidades de Aldaia, Alaquàs, Mislata, Xirivella y su conexión con la capitalÂ», que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos.
(Algú diu: Â«Hay una enmienda transaccional.
Â»)

Hay una enmienda transaccional que la tenemos en la mesa y que interpreto que todos los grupos… (Veus)

Bueno, vamos a iniciar la lectura de la proposición no de ley sobre la mejora del servicio de transporte público en las localidades antes indicadas y que ha sido transaccionada.
Inicia el turno de intervenciones el grupo parlamentario proponente, Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Correcto.

Leo la propuesta de resolución, donde todos los grupos Â«instan a la Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio a la licitación de una nueva concesión, aunque el contrato de Fernanbús ya ha caducado, es esta misma empresa la que continúa a día de hoy prestando el servicio.
Se insta al Consell a que actúe frente a la mala gestión que se está haciendo de este servicio.
En caso de que la situación persista, licite una nueva concesión con otra empresa de transportes que, efectivamente, cumpla con las expectativas exigibles en frecuencia de paso, calidad del servicio, dando solución al problema de movilidad de las poblaciones de Aldaia, Alaquàs, Mislata, Xirivella y el barrio del Cristo.

Â»Punto 2.
Asimismo, animamos al Consell a negociar un nuevo régimen tarifario que permita que los vecinos disfruten de un servicio de la misma calidad, con un coste equiparable al que pueden tener el resto de ciudadanos del área metropolitana de Valencia.

 Â»I el tercer punto.
Que del grado de cumplimiento de esta resolución se dé cuenta en Les Corts en el plazo de tres meses.
Â»

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, tengo el honor de presentar una PNL en la que no solo se pone de manifiesto las deficiencias que afectan a varios municipios en relación con el transporte público, sino que me honro de trasladar a esta cámara una de las reivindicaciones que más años llevan realizando los vecinos afectados de estas poblaciones -señorías, casi veinte años- y que, a través de sus agrupaciones de vecinos y asociaciones creadas ad hoc a este tema, están reclamando sin que ningún gobierno le haya mostrado el más mínimo interés.

Me refiero a los vecinos de las poblaciones de Xirivella, Mislata, Alaquàs y Aldaia, poblaciones que pertenecen al cinturón de Valencia, que prácticamente algunas de ellas se encuentran divididas de la capital por una acera y que, en cuanto a transporte se refiere, se les trata como auténticas desterradas de la capital.

Señorías, me estoy refiriendo a más de cien mil ciudadanos que utilizan el transporte público en estas poblaciones para la realización de sus actividades cuotidianas.
Me refiero a estudiantes, trabajadores, amas de casa, parados, etcétera, que tienen que desplazarse y que observan con impotencia cómo son considerados como ciudadanos de segunda si se les compara con sus vecinos de poblaciones, como Torrent, Picanya, Paiporta, Quart, Manises, entre otros.

Pero esta situación se agrava, ya que el único transporte público es el autobús.
Ese es el único medio de transporte hacia la capital.
Esto es debido a que la línea C-3 de cercanías, con la que tenían conexión directa hasta la estación del Norte, quedó cortada en el año 2007 y paralizada por la obra del AVE sin que hasta hoy exista una fecha probable de su reapertura.

Señorías, en todas las poblaciones afectadas que he citado anteriormente se han prestado mociones en los ayuntamientos que tiendan a dar una solución al problema.
Mociones presentadas con la intención de trasladar este problema a las instancias oportunas, pero que la desidia de algunos ayuntamientos, al desplegarse a consignas partidistas de otros…, al final mantenemos la misma situación y el ciudadano es el que sufre estas consecuencias.

Señorías, algunas de las cuestiones fundamentales que piden los habitantes de estas ciudades son: una, mejorar el transporte público, que subsane las deficiencias de comunicación de los distintos municipios con Valencia ciudad, área metropolitana y el resto de la comarca.

Dos.
Mayor frecuencia en el paso de autobuses y mayor coordinación.
La frecuencia de paso, según indica la página web de la empresa de transportes, es de veinte minutos de espera, deficiencia que tienen que solucionar, puesto que la realidad dista mucho de lo ideal, y las quejas de los usuarios lo demuestran.
No existe coordinación entre las diferentes líneas que pasan por una misma parada o un mismo recorrido, juntándose a veces tres autobuses en la misma parada sin que haya un espacio temporal entre las líneas.
Además, si hay una avería en un convoy, debería la empresa tener otro de repuesto en el retén para subsanar las deficiencias, pero como no hay otro de repuesto, los usuarios se tienen que esperar a que pase el siguiente autobús y, si hay sitio, poder subir.

El tercer punto a destacar es el mantenimiento adecuado.
Son excesivas las quejas que los usuarios que frecuentan este sistema de transporte público -Fernanbús- referente a este tema se ha anunciado en la conselleria, pero continúan igual.
En algunos autobuses de la flota se han dado casos donde el aire acondicionado en verano no funciona y goteaba, puertas de acceso de subida y bajada no se abrían, rampas para discapacitados no funcionan, los pulsadores de llamada para la parada no funcionan, entre otras deficiencias.

Lo que se está pidiendo es que se realicen inspecciones periódicas a los vehículos y mantenimiento, comprobar el nivel de seguridad y su funcionamiento, y actualización de la flota.
En estos momentos, la empresa de Fernanbús indica que, como no saben si se van a quedar o no con la concesión, no quieren invertir en la actualización de la flota.

El cuarto punto a tener en cuenta es la masificación.
Este servicio lo utilizan, por ejemplo, estudiantes para ir a la universidad o a los institutos próximos, mayores para acudir al hospital o de compras, jóvenes o adultos para ir al trabajo o de ocio y parados en su búsqueda de empleo.

Por tanto, hay franjas horarias con cierta conflictividad, en concreto desde las siete de la mañana hasta las diez, que es la ida al trabajo, cita previa del médico, universitarios, institutos; desde las 13:00 horas a las 15:00, que es la vuelta hacia a casa; desde las 19:00 hasta las 20:00, vuelta del trabajo, en las que los autobuses no ponen más cantidad aunque la demanda sea mayor.
Lo que se solicita es que se realice un estudio de las necesidades en función de la demanda del usuario y que no se quede ninguna persona esperando al siguiente autobús porque no hay sitio disponible.

El quinto punto es la adecuación del precio del billete y del tiempo.
Si se realiza un estudio comparativo entre los usuarios de este medio de transporte en Aldaia, Alaquàs, Xirivella respecto a otros municipios de la comarca -paso un cuadro informativo de esto-, aunque la distancia no es excesiva relativa a otros municipios, cuesta el doble del tiempo llegar al mismo destino y en los municipios de Aldaia, Alaquàs, Xirivella respecto a otros municipios es casi, vale, el doble de llegar al destino y además casi el doble del dinero también en el billete.

Por ello, pedimos desde Ciudadanos que se estudie la posibilidad de medidas de integración de tarifas con los transportes, el bono-transporte, con el cual se puede hacer un itinerario con transbordo en la EMT y en la FGV por el mismo precio y con el suplemento razonable, y el bono 10, que es un bono de diez viajes, sin posibilidad de transbordo; porque por el momento tan solo disponen del pago individual, 1,45 euros, y el bono mensual, de hasta la zona B, que es aproximadamente de 58 euros.

Señorías, otro de los temas que queremos que el Consell tenga en cuenta es la licitación de una nueva concesión para este trasporte público que lleva caducado aproximadamente un año.
Por tanto, al Consell le pedimos que actúe ipso facto sobre este problema administrativo.
Si de verdad queremos fomentar el transporte público, un transporte eficiente y económico, y además proteger el medio ambiente, tenemos que buscar soluciones a los problemas que sufren la sociedad, nuestros vecinos y vecinas.

Y, por otra parte, a la conselleria pedimos que se ponga a trabajar y a resolver estos problemas garantizando lo antes posible la licitación de la concesión de una empresa que cumpla con todas las garantías de seguridad y confort para los usuarios.

Muchas gracias.

El senyor president:

Continuamos.
Continúa el turno de intervenciones Podemos-Podem.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Senyories, se'ns torna a presentar una proposta per una actuació concreta, per a una línia concreta de transport col·lectiu de viatgers, com van tindre la comissió passada en el cas de Llíria i com tindrem de ben segur en futures sessions d'aquesta comissió.
Avancem.
.
.
, ja n'hi ha un acord, i estàvem d'acord d'inici amb la proposta de Ciudadanos, perquè entenem que les urgències que existeixen per posar solució als dèficits provocats una vegada més, miren per on, esta problemàtica és deguda a les obres de l'AVE, al corredor mediterrani, del qual ja hem parlat en esta comissió.

Però això no ens treu que hauríem de fer una reflexió de fons.
Perquè, miren, este és el llistat que me va arribar ahir a una demanda de petició d'informació, de la situació de les concessions de les línies de transport col·lectiu per carretera.
No és un any el que està caducat, són dos anys i mig.
Però és que estan caducades pràcticament el 90% de les concessions de bus.
Si açò ho haguérem de resoldre a colp de PNL doncs podríem estar ací tota la legislatura en temes d'este àmbit.

Nosaltres el que volem proposar i abans proposàvem per a esta sessió, però no hem arribat, és una revisió profunda de les infraestructures de transports i una racionalització d'aquestes infraestructures.
Perquè l'evidència és que en este llistat gairebé totes les concessions estan caducades i a banda és que el més greu és que la gestió correspon als serveis territorials de la conselleria, de cada província, de cada grup de comarques.
I, clar, se produïxen incoherències, se produïxen incoherències perquè han demostrat que no poden, no estan a l'altura de les funcions que se'ls ha assignat quant a avaluació i seguiment, i també se produïxen incoherències perquè els autobusos van d'una província a una altra, d'una comarca a una altra, i no entenem que haja d'estar descentralitzada.
Aleshores proposarem, quan tinguem l'oportunitat, una gestió conjunta.

Hem de tendir a esta gestió centralitzada i s'ha d'assumir des d'un nou ens, entenem, amb competències majors que les actuals, perquè decidim quines són les prioritats de manera conjunta, les nostres prioritats quant a infraestructures de transport.

Sabem des d'on s'ha decidit el desgavell de l'AVE i la seua pitjor solució, i no se'ns ha preguntat als valencians tampoc.
És a dir, necessitem un nou ens que tinga totes les competències de transport al nostre territori.

En estes dos dècades, no sols en estes dos dècades s'ha fet ben poc, i ací està la prova, sinó que estes concessions són una herència de l'època franquista, quan se demanaven concessions per a famílies del règim perquè explotaren determinades rutes que s'han perpetuat en el temps.
I açò cal reordenar-ho, està clar, ho tenim clar.

En la nostra proposta de creació d'un ens autònom les funcions que haurien de tindre també, una de les funcions que hauria de tindre és la regulació de l'establiment d'un règim tarifari únic per tot el territori, i podria fins i tot establir-se bitllets per viatges intermodals o interlínies de transport, amb la qual cosa se resoldria també de pas el segon punt de la resolució que plantejava Ciudadanos.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Continua el Grup Parlamentari Compromís.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

Evidentment aquest problema és un problema que patix tota l'àrea de transport metropolità de València i que jo afegiria com a usuària de la línia C-6, que és la que pertoca al municipi de Sagunt, m'afegiria punt per punt a totes les demandes que s'han fet des de les poblacions d'Aldaia, Alaquàs, Mislata i Xirivella.
Perquè patim exactament la mateixa problemàtica.

L'àrea metropolitana de València s'estén sobre una superfície de més de mil quatre-cents quilòmetres quadrats i agrupa més de cinquanta municipis, amb una població conjunta al voltant d'1,6 milions de persones.
Fa anys que des del Grup Parlamentari Compromís estem treballant per a millorar la mobilitat dels valencians i de les valencianes.
Perquè és comuna de tota la zona de l'àrea i perquè, evidentment, hem estat tramitant preguntes, requeriment d'informació, PNL al respecte de la situació de totes aquestes concessions caducades, la major part entre 2012 i 2013.

Quan parlem evidentment d'esta proposta, hui s'aprovarà per unanimitat, perquè és una reclamació unànime de tots els municipis que estan afectats, sí que hem de parlar, però, de quin grau de responsabilitat té l'anterior govern del Partit Popular al respecte d'aquestes concessions, perquè el fet de deixar-les caducar i el fet d'abandonar la manera de treballar en base al contracte programa, que oferia el ministeri, ha provocat que moltes d'elles reduïsquen les línies, reduïsquen els serveis, acaben disminuint freqüències i qualitat d'este, i sobretot acaben transportant les persones com si foren.
.
.
en condicions inhumanes, pel fet que passar de contracte programa al risc i ventura fa que aquestes concessionàries, les quals també tenen grans problemes pels deutes que els deu La Generalitat al respecte de les concessions que operen, ha provocat que només invertisquen en aquelles que són rendibles i en una forma de reduir els costos que acaba sent infrahumana per aquells que utilitzen el servei.
Per la qual cosa també hem de fer vore que la situació que pateixen aquestes concessions està provocada en gran part pel desmantellament de l'Agència Valenciana de Mobilitat i per l'abandonament del contracte programa, que permetia rebre per part de l'estat una subvenció al 50% per a cobrir els dèficits d'explotació d'aquestes línies.
Que la part proporcional de la conselleria, que era l'altre 50, deixà d'abonar-se, se perderen aquests programes, s'acumularen deutes amb aquestes concessionàries, i evidentment aquestes concessionàries moltes voltes han hagut de ser els mateixos ajuntaments els que isquen al seu rescat.
Ajuntaments que, per cert, en molts casos no eren del Partit Popular.

Dir, evidentment, que aquest nou Consell s'ha posat a treballar en el tema, aquesta proposició arriba quan ja s'està intentant resoldre aquesta situació.
Fa un parell de setmanes la consellera de transport, la senyora Maria Josep Salvador, ens va citar als cinquanta municipis, a les cinquanta alcaldies que formem part de l'àrea metropolitana, per a constituir l'autoritat municipal de transport, de tal manera que se puguen tractar aquestes problemàtiques, que se puga tractar també quin és el tipus de tarifa que s'ha de desenvolupar, i sobretot la combinació entre les línies d'autobús, les línies de metro operades per la FGV i les línies de rodalies.

Ens pareix molt interessant aquesta moció.
Evidentment hem de recolzar allò que en els nostres municipis s'ha estat desenvolupant per part de les nostres agrupacions municipals.
I els (inintel·ligible) .
.
.
a treballar perquè en el termini mínim possible puguem resoldre aquestes problemàtiques que al final es detrauen en fer que la gent veja més fàcil agafar el cotxe que no el transport públic per tal de desplaçar-se, excloent-hi totes aquelles persones que no tenen més remei que utilitzar el transport públic per a moure's.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Continua el Grup Parlamentari Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Reseñar que la nueva Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio se ha encontrado con una situación muy complicada por lo que se refiere a las concesiones de servicios regulares de transporte de viajeros por carretera.
Ya tuvo ocasión la consellera de explicar en el Pleno de Las Cortes, el pasado 25 de noviembre, en respuesta a una interpelación precisamente del Grupo Parlamentario Ciudadanos, sobre política general de concesiones en materia de transportes urbanos, y nos dijo que entorno al 80%, más del 80% de estas concesiones existentes en la Comunidad Valenciana estaban caducadas.
Y ello es consecuencia del incumplimiento de plazos recogidos en la normativa de transporte por parte de la anterior conselleria.

Es voluntad de la actual conselleria, de la actual consellera y del actual Consell proceder a una reordenación del mapa concesional de los servicios de transporte público en la Comunidad Valenciana, con el objetivo de alcanzar la racionalidad y la eficiencia de los mismos.
Y en concreto, esta línea que nos ocupa, es una línea cuyo adjudicatario es Fernanbús, que está caducada efectivamente desde enero de 2013 y que, como en otros casos, se dictó una resolución prolongando la prestación de los servicios hasta la finalización de los procedimientos de adjudicación de los nuevos proyectos, si bien los concesionarios no estaban obligados a aceptar dicha prolongación por un período superior a doce meses, ello sin perjuicio de que dicho período pudiera ser mayor si transcurridos los doce meses no manifestaban su oposición, lo que ha ocurrido en algunas concesiones.

Al mismo tiempo poner de manifiesto también que empezó a redactarse un nuevo proyecto de servicio.
Este proyecto fue sometido a información pública y se recibieron numerosas alegaciones que aconsejaban un replanteamiento de lo proyectado.

Recientemente, la consellera se ha reunido con representantes de asociaciones vecinales de Xirivella, de Aldaia, de Alaquàs, para tratar sobre estos temas, y de esa reunión se desprende que la información pública del proyecto, dichas asociaciones ya aceptaron una oferta inadecuada en relación a los servicios, por lo que desde la propia conselleria se ha tomado el compromiso de estudiar la funcionalidad de los mismos, intentando optimizar los recursos que se utilizan y considerar, en su caso, la modificación de las líneas.

Existe, por tanto, por parte de esta conselleria, de este nuevo Consell, una apuesta clara por la mejora del servicio de transporte público en toda la Comunidad Valenciana, no solamente en el área metropolitana de la ciudad de Valencia.
Y es que hay que recordar que la conselleria ha planteado recientemente una declaración institucional para la creación de una autoridad única del transporte en el área de Valencia, que tendrá por objeto precisamente coordinar… una coordinación institucional para el servicio de las competencias que tienen en materia de transportes de movilidad La Generalitat y los ayuntamientos, y que ha sido firmada ya por numerosos municipios.

En esta PNL presentada por el Grupo Ciudadanos hemos llegado a un acuerdo unánime en esta comisión, hemos llegado a un acuerdo por el resto de grupos, lo que pone de manifiesto la preocupación que por el transporte público tenemos, y ello beneficio a toda la ciudadanía.
La lástima es que esta preocupación no haya sido puesta de manifiesto antes, porque ésta es una situación generalizada.
Como les decía antes, hay más de un 80% de concesiones caducadas.
Esto no es un caso puntual.
Y celebramos, desde luego, que el nuevo Consell progresista, en concreto esta conselleria, haya tomado cartas en el asunto, como decimos, comúnmente se vaya a remangar, se vaya a meter de lleno y vaya a ver cuáles son las necesidades de transporte en toda la Comunidad Valenciana para realizar todos estos proyectos.

Por ello, apoyamos esa iniciativa, nos sumamos, pero desde luego sin desistir de que esto se haga con el resto de concesiones, no solamente con ésta.

Gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Continúa por cuatro minutos el Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, buenas tardes, presidente.

Señores diputados y diputadas.

Bueno, yo creo que nuevamente hay que felicitarnos porque una vez más llegamos a un acuerdo por unanimidad en una proposición no de ley, en este caso, presentada por Ciudadanos.

Mi intervención iba a ser totalmente en esta línea, pero, bueno, he visto que una vez más, por parte de algunos grupos políticos intentan sacar rédito y, sobre todo, hacen una lectura partidista de la situación.

Como bien he dicho, pues, bueno, esta mañana hemos… he estado conversando con Ciudadanos y nos parece fundamental, pero no porque lo hagamos ahora, sino porque el Partido Popular siempre ha estado preocupado por estas cuestiones.

Se les olvida a la mayoría de los grupos que han intervenido, sobre todo a los que ahora sustentan al gobierno, que, como bien ha dicho la diputada…, había una… un estudio del plan general para las concesiones y las licitaciones y la renovación, y se presentaron numerosas alegaciones.
Si no hubiéramos hecho caso a esas alegaciones, probablemente nos hubieran acusado de otra cosa.

También ustedes tienen que saber que en octubre del 2014 se aprobó y se elaboró un proyecto de estudio para el área metropolitana Valencia-Alaquàs-Aldaia, con prolongación Torrente y Manises.
Ese estudio era fundamental, era fundamental tomar en cuenta las alegaciones que la asociación, que el colectivo que daba este servicio se le tomaran en cuenta.

Luego, me parece muy bien y estamos contentos de que hayan apoyado esta PNL.
También esperamos…, porque ustedes sabrán que, blanco sobre negro, queda muy bonito, pero si en los presupuestos no hay partida presupuestaria, me parece que estas palabras que estamos tomando aquí se van a quedar simplemente en el papel.
Espero que las enmiendas que hemos presentado para poder llevar a cabo, entre otras cosas, este tipo de servicios que hoy pedimos, cuenten con el apoyo de todos los grupos políticos.

También es cierto que hay que decir que antes se decía, en la intervención primera, que había que olvidarse del pasado y mirar al presente y al futuro.
Lo que han estado haciendo con sus intervenciones es más bien mirar al pasado, siempre mirando y atacando a la misma parte.

Luego también sería conveniente que los partidos que sustentan al gobierno allá donde gobiernan, dejen de utilizar este tema como arma arrojadiza.
Y no es que lo diga yo, pero hay declaraciones de algún grupo político donde acusan de electoralista a un alcalde por reunirse con siete ayuntamientos más para atacar al alcalde de la ciudad de Valencia.

Yo creo que tendrían que hacérselo ver.
Yo creo que aquí lo que tenemos que estar es en pro y mirando el bien de los ciudadanos.
Es cierto que hay elecciones dentro de veinte días, pero no es menos cierto que cuando pasen las elecciones los ciudadanos nos van a exigir que sigamos mirando por ellos.

Entonces, yo creo que es un buen comienzo.
Yo también a los compañeros de Ciudadanos y de Podemos les he comentado que por parte del Grupo Popular estarían de acuerdo en presentar o instar a hacer una PNL para renovar todas las concesiones.

También no es menos cierto que se ha comentado el tema de la C-3, parece ser que por parte de -y termino ya, señor presidente-…, parece ser que la C-3 se cortó hace ocho años.
Hace ocho años los males de los que siempre se ataca, no eran los que… no los causaba el Partido Popular.

Y también anuncio, aunque ustedes, todos ustedes lo saben -y si no, pregunten a sus alcaldes-, probablemente la C-3 en el mes de diciembre se ponga en funcionamiento, antes de que acabe el año.
Que no es una medida electoralista, sino al final es lo que he dicho, elecciones son elecciones.
Dentro de un mes, la gente tendrá que tener un buen servicio y ahí es donde estará el Partido Popular.

Muchas gracias.

El senyor president:

Vamos a proceder a la votación del punto número 5, que es la toma en conside… Sí, tiene usted dos minutos, y finaliza usted.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

Tan solo comentar que por mi parte, Ciudadanos ha presentado esta PNL, pero que es un gran logro y un paso muy importante, porque pienso que la reivindicación que están haciendo, desde hace muchos años estos municipios, y muchos otros, de esas mejoras, hoy han tenido una voz.
Y esto es de agradecer.

Y aparte, que exista una voluntad política por parte de todos los grupos, con lo cual pienso que va a haber un compromiso para mejorar en el transporte.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias a usted.

Vamos a proceder a la votación del punto número 5, que es la toma en consideración, una transaccional, sobre las mejoras del servicio de transporte público de las localidades de Aldaia, Alaquàs, Mislata, Chirivella y su conexión con la capital.
¿Votos a favor?

No habiendo más puntos en el orden del día, recordándoles a los señores diputados que las enmiendas se presenten en tiempo y forma, y así avanzaremos y no lo discutiremos aquí in situ, se levanta esta sesión.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 17 minuts)