Obres%20P%C3%BAbliques%866733.12.16%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 16 de desembre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 9.

El senyor president:

Bon dia, senyores i senyors diputats.

Anem a donar començament a la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports convocada per al dia de hui.

En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de comprovar si hi ha quòrum.

Senyora secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

En primer lloc, i abans de començar l'ordre del dia, anem a proposar que el punt quatre se discutisca en últim lloc, és a dir, després del punt número 7, a petició del grup proposant.
No hi ha ningun inconvenient?
Queda aixina.

El primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Totes les seues senyories tenen l'acta en les seues carpetes.
Els pareix bé?
Queda aprovada per unanimitat.
Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre la declaració de nul·litat amb caràcter general del Decret 49/2013, de 12 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 61.
934, BOC 186), a la qual s'acumula la presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 62.
324, BOC número 186)

El senyor president:

Punt 2: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la declaració de nul·litat amb caràcter general del Decret 49/2013, de 12 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, presentada per Grup Parlamentari Socialista; acumulada amb la proposició no de llei sobre la declaració de nul·litat amb caràcter general del Decret 49/2013, de 12 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, en primer lloc, té la paraula.
.
.
Com açò està clar, debatrem primer els dos punts i després se votaran per separat.
D'acord?

En primer lloc, i per ordre de registre d'entrada, té la paraula el senyor Signes, pel Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Efectivament el Decret 49/2013, de 12 d'abril, que aprovà el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, és un decret pel qual La Generalitat i les diputacions obligatòriament cedixen als ajuntaments aquells trams de carretera que, bé, que La Generalitat en este moment ja considera que no tenen eixe concepte.

La conseqüència del decret és que l'administració que cedix, és a dir, La Generalitat o les diputacions, entregarà els vials als ajuntaments i estos quedaran obligats a una sèrie d'actuacions que per als ajuntaments menuts és absolutament impossible d'assumir, entre d'elles, l'execució d'actuacions que impliquen canvis en la calçada i introducció de nous elements d'ordenació urbanística d'acord amb el tràmit administratiu que corresponga; també els ajuntaments que reben les carreteres, que és d'obligat compliment el rebre les carreteres, hauran de retirar la identificació de carreteres dels nous trams i adaptar els cartells de senyalització a la nova realitat; se procedirà al marcatge també de les seccions dels vials en què la carretera passa a ser d'una altra administració mitjançant fites laterals, el que comporta també una despesa.

Si les instal·lacions auxiliars d'enllumenat i semaforització són ja propietat de l'administració municipal serà esta l'encarregada de la seua conservació i adequació en un futur.

En el cas de trams nous de carretera que hagen sigut administrativament rebuts amb caràcter previ pels ajuntaments l'administració que rep se subrogarà en el dret de la que cedix, en este cas La Generalitat o la diputació, perquè el contractista responga dels danys o dels defectes ocults.

Si se tracta de trams nous d'obra no rebuts administrativament, el tram passarà a l'administració.
.
.
a l'ajuntament que rep la carretera en fer-se la recepció per part de qui la cedix, mitjançant una acta d'entrega annexada a la recepció.

Si per modificacions del planejament aprovades posteriorment els trams transferits deixen de tindre la finalitat de vials i el sòl per on circulen va a ser expropiat en el seu dia, les persones expropiades podran exercir, si és procedent, el dret a la reversió.
Si no s'exercix esta opció en el termini i forma reglamentat revertirà automàticament a La Generalitat o a la Diputació, no a l'ajuntament, la qual cosa és molt greu.
Revertiran, bé la titularitat dels terrenys, bé els drets urbanístics que li corresponguen, d'acord amb la legislació urbanística vigent.

En definitiva, el resultat d'esta decisió és una autèntica «desamortització» de gran part de la titularitat de les carreteres autonòmiques i provincials que les transferix als ajuntaments, en la major part dels casos sense que hi haguera una prèvia demanda municipal.

L'objectiu aconseguit amb la norma és generar un elevat estalvi econòmic i dels costos que devia suportar La Generalitat en el manteniment i la conservació de molts trams de carreteres i transferir obligatòriament esta responsabilitat a les entitats locals.

S'imposa als ajuntaments no solament el cost del futur manteniment i conservació d'estos trams de carreteres, sinó també el resultat de la necessària adaptació de les vies als actuals usos i finalitats, els quals deuen retirar també, els ajuntaments, les senyalitzacions i indicacions existents i assumir moltes despeses suplementàries; el càlcul que es fa és de 10.
000 euros anuals per quilòmetre de carretera, que haurien d'haver-se sigut assumides per La Generalitat.

Mire, a diferència del que fa l'estat en la major part dels casos que són semblants, La Generalitat no aporta ninguna quantitat als ajuntaments per a col·laborar en la conversió com espai urbà de les vies transferides.

Una vegada més, La Generalitat imposa obligacions als ajuntaments amb normatives pròpies i els ajuntaments són el que han de fer-se càrrec d'estes noves obligacions.

Alguns xicotets ajuntaments hauran d'assumir uns enormes costos de manteniment de llargs trams de carretera que fins ara corresponien a La Generalitat o a les diputacions.

El cost de les factures de l'enllumenat de moltes d'estes vies serà insuportable per a les hisendes dels ajuntaments menuts.
El resultat serà seguir en el procés de clausura i desconnexió d'estes instal·lacions amb el consegüent perill per a la seguretat vial i ciutadana.

La decisió de La Generalitat considerem els socialistes que és una burla dels principis que ordenen el projecte de llei de racionalització de l'administració local que ha aprovat el govern central, que pretén que qualsevol atribució competencial, administracions autonòmiques, a les administracions locals, estiga dotada pressupostàriament de manera estable.
La Generalitat, no obstant, fa el contrari del que propugna el govern estatal amb relació a les administracions locals, el seu àmbit i les seues obligacions.

Per això nosaltres demanem que Les Corts insten el Consell de La Generalitat perquè anul·le eixe decret, el 49/2013, de 12 d'abril, pel qual s'aprova el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana i inicie un període de contactes amb els ajuntaments implicats i les tres diputacions provincials per consensuar un nou document que siga assumible pels ajuntaments afectats.

Però, no obstant, el dia 3 de desembre, el TSJ, arran d'una denúncia de l'Ajuntament de Faura, va acordar, va donar la raó a l'Ajuntament de Faura i va acordar suspendre cautelarment la cessió obligatòria de les carreteres de les quals estem parlant, de La Generalitat als ajuntaments, fins que se pronuncie sobre el recurs presentat en el seu fons.

Per tant, el que diu l'auto és que La Generalitat hauria d'haver definit el procediment de gestió dels vials i no dictar un decret sense més.
Això és el que diu l'auto al recurs de l'Ajuntament de Faura.
L'auto és ferm i no cap recurs.
A més s'aplica, no únicament a l'Ajuntament de Faura, sinó a tots els municipis implicats.

Per tant, esta suspensió serà efectiva, repetisc, fins que el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana entre en el fons de l'assumpte i dicte la sentència definitiva.
Però de moment, d'una forma cautelar, s'aplica a tots els ajuntaments afectats per este catàleg de viaris.

Cal recordar també que la Diputació de València presentà igualment un recurs davant de la conselleria d'infraestructures, avalat per un acord plenari de la Diputació de València, adoptat per unanimitat, en què demanava la retirada del decret aprovat per la conselleria d'infraestructures.

Per tant, jo pense, creguem des del Grup Socialista, que se donen totes les circumstàncies, totes les circumstàncies que s'han de donar perquè la nostra proposta de resolució siga acceptada, és a dir, que les Corts Valencianes instem el Consell de La Generalitat perquè anul·le eixe decret i que espere a vore el que el TSJ dictamina en la seua sentència definitiva, que és el que dictamina.

De moment no estan fent-se les cessions dels vials perquè, com dic, hi ha una paralització cautelar.
Per tant, estem ací en un bon embolic, estem en un bon embolic.

I, per tant, jo, repetisc, pensem que el més sensat seria que el Consell anul·lara el decret i que esperara que eixira la sentència definitiva del TSJ que dicte, diguem, el fons de l'assumpte.
I a partir d'ahí que La Generalitat faça, en base a eixa sentència del TSJ, el que ha de fer.

Açò, en definitiva, és un atac més, és un colp més per part, en este cas, de La Generalitat als ajuntaments, que ve a sumar-se al que està fent el govern de Rajoy, el govern de l'estat, respecte a la reforma del règim local, en el qual.
.
.
en sentit contrari, en el qual li lleva als ajuntaments allò que sí que els ajuntaments per a ells és molt important, com és l'EPA, com són els gabinets psicopedagògics, com són les escoles infantils, etcètera, etcètera.

En definitiva, estem assistint per part del Partit Popular a un atac als ajuntaments i estem assistint, per primera volta en la història, a buidar els ajuntaments de totes les competències que són aptes per a ells i que volen tindre-les, i no obstant estan intentant carregar-los d'unes carreteres que van a suposar moltes despeses i molts ajuntaments xicotets no van a poder fer front a eixes despeses.

Per tant, nosaltres creguem que hem de parar açò d'una volta per totes.
I, per tant, que s'anul·le este decret fins que hi haja sentència definitiva.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a defensa de la seua proposició no de llei i al mateix temps fixar posició sobre el Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, evidentment la defensa de la nostra proposició no de llei és també la presa en consideració de la proposta del Partit Socialista, el Grup Socialista, perquè van les dos en el mateix sentit i demanant el mateix.

Davant la publicació del Decret 49/2013, de 12 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, alguns municipis, molts municipis han expressat la seua preocupació per les càrregues que pot implicar, per les precaritzades economies municipals, l'aplicació de l'article 7 de la Llei 6/1991, segons el qual aquest traspàs comportaria les competències i responsabilitats en matèria de conservació des de l'endemà en la seua publicació, és a dir, fins i tot abans de la titularitat.

Revisant la concreció dels trams de carreteres que són cedits als municipis, bé des de la titularitat anterior de la Generalitat valenciana o des de les diputacions, podem suposar que hi ha alguns casos o molts casos on aquests trams efectivament ja en la pràctica estan incorporats a la trama urbana d'aquests municipis, raó per la qual els municipis han de tindre interés en assumir plenament les competències sobre eixes carreteres.
Però hi ha altres casos, principalment municipis petits, que reben trams de considerable amplària, corresponents a les xarxes comarcals i que evidentment estan molt alarmats pel contingut de la disposició transitòria del decret que diu textualment: «L'assumpció efectiva de les competències i de les responsabilitats en matèria de conservació i explotació de les administracions que hagen d'ostentar la titularitat de la via, de conformitat amb el catàleg aprovat per aquesta disposició, s'esdevindrà a partir de l'entrada en vigor d'aquest decret, amb caràcter previ a la formalització de la cessió.

Amb això voldria dir que des del 15 d'abril estarien ja obligats a conservar i adequar la senyalització del nou ús, però, com ha ja explicat el senyor Signes, de moment s'ha paralitzat pel tribunal de justícia aquest decret.

D'altra banda, i malgrat el que s'especifica en l'article 5 del decret, els ajuntaments no tenen la percepció que s'hagen fet les actuacions que garantesquen el compliment de les carreteres, que haurien de transferir-se en bon estat de conservació.

Per altra banda, aquests municipis concrets, segurament minoritaris per les seues circumstàncies, però no per això menys importants, bé, en la mesura que no estan sent interessats en una transferència competencial no sol·licitada, haurien de ser objecte d'una negociació individualitzada.

Davant aquesta situació, com dic, són molts els municipis que no van a tindre…, no tenen suficients recursos per a fer-se càrrec d'aquestes carreteres, entre altres coses, perquè també s'estan veient ofegats els ajuntaments per la morositat del Consell.
Estan una situació molt precària en estos moments les administracions locals com per a poder fer-se càrrec d'aquesta nova competència que suposa aquest decret.

Es més.
Molts municipis han presentat ja recursos davant el Tribunal Superior de Justícia enfront d'aquest decret.
Els primers van ser Picassent, Serra, Siete Aguas, Rafal, però s'han anat sumant molts més municipis.
I de fet, ja han vist que ha prosperat el que va presentar l'Ajuntament de Faura.

I no sols molts municipis, sinó que ha segut la mateixa Diputació de València la que s'ha convertit en una oficina d'assessorament per als municipis que vullguen presentar eixe recurs contra el Consell, cosa que a mi la veritat és que em sembla molt bé que la diputació estiga defensant els interessos dels municipis, que és el que els correspon, i no només dels municipis, sinó que al final estem parlant dels interessos generals.

És més.
És que cal dir que ha segut la Diputació de València la que va aprovar per unanimitat una moció sobre aquest tema.
És una moció molt interessant.
I entre altres coses, diu -i vaig a llegir-ho en castellà, perquè aixina me l'han enviat- diu que «debemos ser conscientes de que proceder a la solución inmediata de las competencias aludidas deviene inviable en el escenario actual, pues nos enfrentamos a una realidad diferentes donde las administraciones locales, muchas de ellas con un alto nivel de endeudamiento y que en virtud de las previsiones de la normas deberán ostentar la nueva titularidad viaria, no se encuentran con la capacidad necesaria para cumplir con las obligaciones de conservación y explotación de un día para otro».

I açò ho està dient la Diputació de València, que ho van aprovar, està dient que molts municipis no poden fer-se càrrec d'aquestes noves competències i que, per tant, eixes carreteres no van a poder tindre la conservació i el manteniment que se necessita i que necessitem tots per a la nostra seguretat vial.

Jo crec que n'hi han arguments de sobra perquè no s'aplique aquest decret i, evidentment, perquè se consensue amb cada municipi si s'ha de transferir o no s'ha de transferir, perquè realment aquesta ha segut una decisió unilateral per part del Consell.
No hi ha hagut eixe treball previ que s'hauria d'haver fet, de negociar, de consensuar, de parlar.
Els municipis no havien demanat tindre la titularitat d'aquestes carreteres, sinó que, com dic, ha segut una decisió unilateral per part del Consell.

I per això nosaltres presentem aquesta proposta de resolució perquè se declare nul el Decret 49/2013, del catàleg del sistema viari.
I, evidentment, com estic dient, s'insta també que les administracions afectades consensuen el que suposa eixe traspàs de les carreteres.

Res més.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien.
Vaya por delante el apoyo de Compromís a las dos proposiciones no de ley de los grupos Socialista y Esquerra Unida, bueno, porque estamos de acuerdo en todo ello, tanto lo que se va relatando en las exposiciones de motivos como en las propuestas de resolución.

De hecho, Compromís ha presentado ya mociones similares a estas en los ayuntamientos donde tiene representación, y van también exactamente en la misma línea.

No tiene sentido que mientras a nivel del estado se está pretendiendo acabar con la existencia de muchos municipios pequeños, al mismo tiempo se esté intentando que asuman una serie de competencias que les son absolutamente impropias.

Los municipios más perjudicados son precisamente los que tienen menos capacidad económica, porque en muchos casos son municipios con bastantes kilómetros de carreteras que van a tener que hacerse cargo de ellas sí o sí, si esto sigue hacia adelante.
Y es un absurdo.

De hecho, bueno, pues la propia diputación, y por unanimidad, ya ha mostrado su discrepancia con este decreto y ha pedido su retirada, porque es de cajón.
De hecho, también ya se ha comentado, bastantes ayuntamientos lo han solicitado, e incluso alguno, el Ayuntamiento de Faura, ya tiene, digamos, el visto bueno del Tribunal Superior de Justicia al respecto.

Por tanto, pues, bueno, no cabe otra que reconsiderar esta medida, que no supone más que, eso, un intento de ahorro por parte de la Generalitat valenciana, pero, claro, es cargar las tintas sobre los municipios con…, en general, y sobre todo se verán muy perjudicados los municipios con menos recursos.

Bien.
Básicamente estos son los argumentos por los que vamos a apoyar la propuesta.

Hay un dato adicional, que es el hecho de que muchos de estos ayuntamientos que tendrán que soportar estas cargas, encima tiene una deuda importante La Generalitat sobre ellos, que les está haciendo pagar intereses de unos préstamos que no tendrían que haber pedido en ningún caso, porque son deudas que tiene La Generalitat sobre estos ayuntamientos.
Y que además, ahora se les, bueno, encargue el mantenimiento de unas carreteras de las que nunca han tenido competencias no tiene ningún sentido.

Bueno.
Por todo ello, Compromís apoyará las dos propuestas, la del Partido Socialista y de Esquerra Unida.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo, sincerament, pense que caldria introduir un poc de racionalitat en este debat.
S'han fet afirmacions que jo considere que són absolutament excessives, com parlar que estem assistint a un atac als ajuntaments del PP, o que és una burla o…

Jo, al fil de les paraules que pronunciava la senyora Albiol, que jo crec que ha començat a centrar el tema adequadament, el primer que cal assenyalar és el que ella mateixa dia en la seua intervenció.
Estem parlant del Decret 49/2013, de 12 d'abril, pel qual s'aprovava un Catàleg de sistema viari de la Comunitat Valenciana, que va ser elaborat, no ho perdem de vista, en compliment d'allò disposat en la Llei 6/1991, de La Generalitat, la llei coneguda com la llei de carreteres.

La llei de carreteres regula el catàleg del sistema viari en els articles 6 i 7.
La senyora Albiol ha fet referència a l'article 6, que diu, perquè no mos oblidem, en el seu punt 1: «La classificació de les vies de la Comunitat Valenciana, aixina com la seua designació i la descripció de les seues característiques generals, es realitzarà per mitjà de l'aprovació del Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana.
»

En el punt 2 d'eixe mateix article 5 diu que «el catàleg del sistema viaria es tramitarà com a document annex al pla de carreteres de la Comunitat Valenciana, o podrà ser objecte d'aprovació independent d'aquell mitjançant decret».

I en el punt tercer, diu: «El catàleg del sistema viari, una volta redactat per la COPUT, i prèviament a la seua aprovació pel Consell, serà sotmés a informació pública de les entitats locals afectades.
»

Ací s'ha donat per assentat que no s'ha fet ninguna consulta, però, miren vostés, és important tindre en compte, a més d'eixe marc jurídic, que dóna la base i el suport a la decisió, els efectes del catàleg és important tindre'ls en compte.

L'aprovació del catàleg del sistema viari i les seues modificacions comporta la incorporació del distints trams viaris a la ret establida en l'article 4 i l'assumpció efectiva de les competències i responsabilitats en matèria de conservació i explotació pels futurs titulars des del dia següent a la seua publicació, de la qual cosa parlaré i aclariré després, perquè és que hi han hagut algunes decisions que hem de conéixer i que estan inclús previstes en la llei de mesures que aprovaran estes Corts, que modifiquen eixa qüestió de manera substancial.

De fet, miren vostés, per mitjà del Decret 23/1995, de 6 de febrer, del Consell, es va aprovar el segon pla de carreteres de la Comunitat Valenciana.
El primer Catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana que ara es modifica pel Decret 49/2013 és del que estem parlant.
El catàleg aprovat, senyories, en 1995 va determinar un primer canvi efectiu en la titularitat i en la gestió de diversos trams viaris en La Generalitat, les diputacions i els ajuntaments, sense que en aquell moment es plantejara el mínim problema.

Per tant, el Decret 49/2013 no ha fet més que no estiguera previst en la llei de carreteres de 1991…

Senyor president, una qüestió.
¿Quant de temps m'ha donat?

El senyor president:

Li he ficat cinc minuts perquè és fixació de posició.
Però, senyor…

El senyor Giner Giner:

Deu minuts i deu minuts, dos propostes.
Jo reclame deu minuts, perquè del contrari no puc argumentar…

El senyor president:

Senyor Giner, ja li dic que la presidència serà….
(veus) generosa, però (veus) que sàpia vosté que reglamentàriament són deu perquè són dos proposicions de llei separades, i cinc minuts la fixació de posició, com ha tingut també el senyor Ponce.

Una altra qüestió és que vosté…

El senyor Giner Giner:

Jo reclamaria deu minuts…

El senyor president:

Després tindrà vosté el torn de rèplica.

El senyor Giner Giner:

…per estar en igualtat de condicions.

El senyor president:

¿Val, senyor Giner?

El senyor Giner Giner:

Com els dia, per tant, senyories, com els dia, el Decret 49/2013 no ha fet res més que no estiguera previst en la llei de carreteres de 1991, ni és el…, no el primer catàleg, com es dia, ja que es va aprovar un en febrer de 1995, i l'actual no ha fet sinó que repetir exactament la mateixa tramitació que aquell que es va fer en 1995.

En este sentit, vullc recordar a ses senyories que la llei de carreteres es va tramitar en Les Corts a partir d'un projecte de llei aprovat en el seu moment pel Consell, aleshores presidit per Joan Lerma, i fou aprovat per unanimitat, és a dir, amb els vots favorables del PSOE, d'Esquerra Unida també i del Partit Popular.
Per això, per això no deixa de resultar un tant curiós…, és molt curiós que tant el PSOE com Esquerra Unida qüestionen ara un decret que no fa sinó aplicar una llei que vostés mateixos van impulsar, tant el PSOE com Esquerra Unida, i que van votar a favor.
Això és el que fa eixe decret.

Mentrestant, la tramitació del Decret 49/2013, cal dir que en el preàmbul s'assenyala expressament que durant l'elaboració del nou text del catàleg s'han demanat els informes i consultes preceptives a totes les entitats locals afectades.
No diguen que no s'ha dit res als ajuntaments, que no s'ha consultat… No.
S'ha demanat expressament l'opinió dels ajuntaments, s'ha procedit a l'obertura no d'un sinó de diversos períodes d'informació pública, s'ha comunicat a cada administració local les seues respectives accions demanials i s'ha publicitat mitjançant un anunci en el diari oficial de La Generalitat i en la pàgina web corresponent tota la informació sobre això.

Per tant, senyories, i en el que es referix a la PNL del PSOE, d'iniciar un període que sol·liciten de contactes amb els ajuntaments implicats i amb les tres diputacions, cal dir que el PSOE no s'ha degut llegir el preàmbul del decret, perquè eixe període de contactes ja s'ha fet i s'ha fet en el seu moment.

I quant a la petició d'Esquerra Unida, establir d'una manera consensuada, caldria dir el mateix que abans.
A més, que si no s'arriba a un acord, en algun cas deurà entrar en funcionament la regulació recollida en la llei aprovada, entre altres, pel mateix Grup d'Esquerra Unida.

D'altre costat, el projecte del decret va ser sotmés al dictamen del Consell Jurídic Consultiu, tal i com recull el preàmbul en l'últim paràgraf, el qual no a soles dictamina el mateix informe favorable, sinó que en el seu contingut assenyala expressament el següent: «En la fórmula aprovatòria, es recomana que es faça una breu referència a l'amplia participació pública que s'ha promogut, al haver-se dirigit…

El senyor president:

Senyor Giner, quan puga.

El senyor Giner Giner:

…-i acabe, senyor president- les oportunes comunicacions del tràmit d'informació pública a més de setanta ajuntaments i a les tres diputacions provincials.
»

No diguen, per tant, senyories, que no s'ha tingut en compte l'opinió o la posició dels ajuntaments.

I tinc d'acabar, però ficant en dubte la seua equanimitat, senyor president.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Giner.

El president vol ser sempre equànime, l'únic que fa és complir el reglament.
Moltes gràcies, senyor Giner.

Obrim ara un torn de rèplica dels tres grups.
Senyor Signes, té la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Mire, vostés han d'aclarir-se, senyor Giner.
És a dir, vosté ha parlat que el que nosaltres estem demanant és pura irracionalitat.
Nosaltres estem demanant el mateix que ha demanat el president de la Diputació de València, senyor Rus.
Per tant, si açò nostre és irracional, això del senyor Rus és irracional.
Aclarixquen-se vostés.
Sega's primer que res i aclarixca el senyor Rus amb la senyora Bonig o amb el president Fabra este tema.
Perquè, entre altres coses, el recurs de l'Ajuntament de Faura ha segut un recurs que ha estat fet per la Diputació de València, pels serveis jurídics de la Diputació de València i, per tant, darrere està el senyor Rus.
Per tant, vostés tenen problema, tenen un problema que han de resoldre.
Un problema que han de resoldre, i que ací estan dividits.
Ací, per un costat, la consellera Bonig està en este tema, i el senyor Rus està en una altra ona.

Mire, efectivament açò ve del catàleg viari de la llei de carreteres de l'any 1991, però és que vostés han tardat 21 anys, 21 anys, 21 anys, en aprovar el catàleg viari.
21 anys.
I ho han fet en el moment més inoportú.
Ho han fet en el moment que els ajuntaments pitjor estan degut a la crisi i degut -com s'ha dit- als deutes que La Generalitat té amb ells.
Ho he dit abans: 10.
000 euros per cada metre quadrat de carretera va a costar als ajuntaments que hagen d'assumir obligatòriament, i dic obligatòriament, perquè no s'ha dit res als ajuntaments, no hi ha hagut res amb els ajuntaments, estes carreteres.
No s'ha dit res.

Un mètode perfecte i que funciona molt bé i que s'ha fet sempre, en qualsevol administració és, a través de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, fer arribar als ajuntaments, a tots i cadascun d'ells, quina és la seua casuística.
I això no s'ha fet.
I vosté no pot dir que s'ha publicat d'amagades, i que l'ajuntament que no s'ha assabentat, s'ha assabentat quan ja ha aplegat la comunicació.
Açò, s'ha d'utilitzar la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que per això està, senyor Giner.

L'objectiu de La Generalitat ací està claríssim: és llevar-se despeses de damunt davant la situació de fallida que vostés tenen en este moment.
Això està claríssim.
I carregar-ho a uns ajuntaments que estan en la pitjor situació que han estat en la vida, i a més en plena contradicció -com he dit abans- amb l'interés del govern de Rajoy de modificar la llei de règim local, minimitzant les competències dels ajuntaments.
No s'entén com per part de Madrid s'intenta minimitzar les competències dels ajuntaments menuts, i per part de La Generalitat se'ls carrega de carreteres i les despeses de manteniment de carreteres que açò comporta.
Per tant, vostés deuen aclarir-se en moltes coses.
Dins del mateix partit, en qui defensa què, i després la incongruència que comporta atacar des de la reforma del règim local -acabe de seguida, president-, atacar els ajuntaments menuts i per este costat i per l'altre costat fer la cessió obligatòria i manteniment d'unes carreteres que els ajuntaments menuts no poden assumir.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, jo crec que ja ha quedat sobradament clara quina és la nostra posició.
La nostra posició és que els ajuntaments no poden assumir aquesta despesa, la qual cosa, entre altres coses, pot suposar una manca de manteniment d'aquestes carreteres i, per tant, un problema per a la seguretat vial.
Nosaltres tenim molt clar que ha segut una decisió unilateral i, per això, des dels municipis s'han presentat els recursos que s'han presentat.
I, per tant, ha quedat clara la nostra posició, i ha quedat claríssima la falta de coherència del Partit Popular.
Perquè estan jugant a la confusió de la ciutadania i a la confusió dels seus alcaldes.
I, davant dels seus alcaldes en la Diputació de València, recorren i diuen que estan en contra d'este catàleg, i diuen que estan en contra que els pobles assumixquen aquestes competències.
Però això ho fan davant dels alcaldes.

Després, on s'ha de votar açò a les Corts Valencianes, resulta que ahí canvien totalment la posició, fan un gir de 150 graus, i donde dije dijo, digo Diego, y se acabó, i prenen la decisió contrària a la que vostés, el mateix partit, ha pres en la Diputació de València.
Per tant, simplement és una falta de coherència, i evidentment és una falta de respecte als seus votants.
Als seus votants i a la ciutadania a què se suposa que també representa el Consell.
No se pot dir una cosa en la Diputació de València i dir la contrària en les Corts Valencianes.
No se pot fer.
Vostés ho fan, perquè tot allò que no se pot fer, vostés ho fan.
Però, en realitat és una cosa que no està bé.
Això no està bé.
Eixes coses no se fan.
No se vota una cosa sí, i la contrària en la Diputació de València.

Per tant, el que demanem és que rectifiquen, que declaren nul eixe decret i que consensuen amb els ajuntaments.

Res més i gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Senyories, jo el primer que vull dir és que jo el que he afirmat i reitere és que pense sincerament que caldria introduir més racionalitat en este debat.
Mosatros no tenim ningun problema.
Vostés tenen un problema, que partixen d'una premissa falsa, com en tantes ocasions fan, i a partir d'eixa premissa falsa construïxen un discurs en què neguen la realitat en falsedats.
Perquè s'ha demostrat ací ara mateix.
Hi ha hagut una àmplia informació pública, i vostés ho neguen.
I, en canvi, la hi ha hagut.
Durant la tramitació del catàleg i el seu contingut, s'ha comunicat a les diputacions, s'ha comunicat als municipis afectats, fent (veus) tan sols compliment de l'article 6.
3 de la llei de carreteres, com no podia ser d'una altra manera.
De manera que s'ha comunicat perquè pugueren fer les al·legacions que estimaren oportunes en tots els casos, i en particular va contestar la diputació i alguns ajuntaments van acceptar.
Molts ajuntaments van acceptar el que es proposava, per tant se'ls va comunicar.
I, en tot cas, en altres ajuntaments o han matisat o han rebutjat alguna de les qüestions.

Però, miren, per anar al fons de la qüestió, vostés no han fet referència al TSJ.
L'Ajuntament, efectivament, de Faura va presentar un contenciós i en eixe sentit el TSJ el que ha fet és dictar un auto de 24 de juliol, denegant la suspensió del decret, i en data 31 d'octubre de 2013, atenent parcialment el recurs de súplica de l'ajuntament, deixant en suspens únicament, senyories, la disposició transitòria d'este decret.
L'únic que ha deixat en suspens.

Per tant, es tracta d'una qüestió jurídica, controvertida, que ja es vorà.
Però, entretant -i vull remarcar-ho especialment, senyories- cal dir que el Consell ha aprovat el projecte de llei, anem a aprovar el projecte de llei de mesures, que està actualment en tramitació, i en ell n'hi han dos preceptes relacionats en este tema que cal no oblidar: en la disposició transitòria quarta ve a abordar la controvèrsia que suscita el Decret 49/2013, al determinar que, en el supòsit que els ajuntaments no hagen pogut assumir l'efectiu exercici de les competències de conservació i explotació dels trams viaris incorporats a la xarxa local en virtut d'este Decret 49/2013, pel qual s'aprovava el catàleg del sistema viari, l'administració cedent, és a dir, La Generalitat, assumirà temporalment l'exercici d'eixes competències, sense excedir en ningun cas el 31 de desembre del 2014.
I després, també l'article 139 modificarà l'article 7 de la llei de carreteres, pel qual diu literalment que «l'aprovació del catàleg del sistema viari i les seues modificacions comportarà la incorporació dels distints trams viaris a les xarxes establides en l'article quart i l'assumpció efectiva de les competències i responsabilitats en matèria de conservació i explotació per als futurs titulars dels vials, en els terminis que establixca el decret aprovatori d'este, sense perjuí de l'obligació de procedir als canvis de titularitat corresponents».

Per tant, senyories, si Les Corts aproven -que entenem que aprovaran- estes lleis de mesures, l'assumpció efectiva de competències no es produirà des del dia següent a la publicació dels catàlegs, com regia des del 1991, sinó en els terminis que establix el mateix decret aprovatori del catàleg.

I, respecte als casos dels ajuntaments que no hagen pogut assumir l'exercici de les seues competències sobre els trams viaris del Decret 49/2013, l'administració de La Generalitat seguirà assumint-les fins a finals de 2014.

I no vullc acabar, senyories, sense reiterar una cosa molt important: vostés mateixa van aprovar eixa llei de carreteres, vostés mateixa van fer el primer catàleg.
Ara, en este moment, s'ha seguit totes les prescripcions legals a l'hora de comunicar als ajuntaments i a les diputacions, prova d'això és que la immensa major part han acceptat la cessió.
N'hi han alguns que no, i en eixos casos ja els he explicat quines són les mesures que s'han pres.
Tant és aixina, que no vullc acabar, senyor president, sense dir que.
.
.

El senyor president:

Acabe, acabe.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
fins i tot el mateix Consell Jurídic Consultiu va alabar el procés de consulta a tots els ajuntaments.
Per tant, no partixquen d'eixa premissa falsa, com si ací no s'havera dit res a ningú i s'havera actuat en nocturnitat.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyories, conclòs el debat, anem a passar a votació, per ordre de registre.

En primer lloc, passem a votació la proposició no de llei, registre d'entrada 61.
134, del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor, 8 en contra, queda rebutjada.

Passem a continuació a la proposició no de llei, registre d'entrada 62.
324, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 7 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la licitació de la conclusió de l'obra de la variant de la N-332 al seu pas per Benissa, amb la dotació de la partida pressupostària corresponent, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 61.
945, BOC número 186), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 64.
751, BOC número 194)

El senyor president:

Passem al punt 3 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la licitació de la conclusió de l'obra de la variant de la nacional 332 al seu pas per Benissa, amb la dotació de la partida pressupostària corresponent, presentada pel Grup Parlamentari Socialista, acumulada a la del mateix tenor, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, registre d'entrada 64.
751.

Per a la defensa de la seua proposició no de llei i fixar posició de la de Compromís, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Bé, estes obres de circumval·lació de la 332 al pas per Benissa, com hem vist ací ja en determinades ocasions, es troben paralitzades des que l'empresa que tenia adjudicada l'obra va renunciar a ella.
Això fou en maig de 2009.
Les obres de la variant varen començar en 2008, amb un pressupost de 20 milions d'euros, mentres que l'any passat, en 2013, s'han consignat únicament 100.
000 euros per a esta important infraestructura, per la qual cosa, la circumval·lació no pot tirar endavant.
Per tant, esta actuació és absolutament necessària, no solament per a Benissa, sinó també per a la comunicació entre la comarca, i especialment per a Calp, ja que no tenen accés directe a l'AP-7, i tant residents com transport públic i turistes han de creuar cada dia el nucli urbà.
Cada dia esta carretera nacional que partix el nucli urbà de Benissa en dos suporta diàriament uns tretze mil vehicles, als quals costa de travessar Benissa aproximadament uns quinze minuts, com molt bé diu la PNL de Compromís.

Per tant, és una obra absolutament necessària i que havera pogut estar acabada, si les obres no s'haveren paralitzat, i sobretot si el govern de Rajoy, el govern central, en els pressupostos generals de l'estat de 2013 havera pressupostat la quantitat que corresponia.
I en els pressupostos generals de l'estat de 2013 hi ha hagut una reducció del 53% de la inversió de la província d'Alacant, comparada en l'any 2011, l'últim de Zapatero, que suposa una baixada en la inversió per habitant del 25% -repetixc- des de l'últim pressupost del govern socialista, ja que estàvem en el 84% d'inversió mitjana per habitant, i el pressupost d'este any l'ha deixat únicament en el 58%.

En definitiva, que es tracta de la necessitat urgent de tornar a mamprendre esta variant de la 332 al seu pas per Benissa; és absolutament necessària, és un coll de botella que n'hi ha en eixa ciutat que afecta a diversos pobles de la zona, a part de a Calp, també a Dénia, Benitatxell, etcètera, etcètera.

I, per tant, nosaltres creguem que Les Corts haurien d'instar el Consell perquè este es dirigira al Govern d'Espanya perquè realitzara els tràmits necessaris per a dotar de la quantia suficient la partida pressupostària corresponent a la variant 372 al pas de Benissa de tal forma que es poguera licitar la conclusió de l'obra en 2013.
¡Clar!
, esta PNL està registrada l'1 d'agost.
Estem acabant ja el mes desembre, evidentment.

I, per tant, doncs, resulta difícil que el que demanem en l'última part doncs que puga arribar a rams de beneir, ¿no?
Però eixa és la nostra proposta i que, per tant, doncs bé és una actuació absolutament necessària i que esperem comptar amb el vot favorable del Partit Popular.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Com a esta proposició no de llei s'ha presentat una esmena per part del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada número 72.
413, anem a debatre, primer, que el senyor Serra, del Grup Parlamentari Popular presente l'esmena, i en funció de l'acceptació o no d'ella, doncs el senyor Ponce després farà la seua proposició no de llei.

Senyor Serra té vosté la paraula per a la defensa de l'esmena.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, hem de dir que el Grup Parlamentari Popular fa una esmena puntual i molt concreta a la proposició no de llei en la qual estem absolutament d'acord amb tota la proposta de resolució, excepte en l'últim número; on fica un «3» demanem que pose un «4», és a dir, el 2013 que passe a ser 2014.
¿Per què ho diem?
Ho diem perquè objectivament és impossible ni seria lògic que reclamaren això en estos moments.

Inclús, li diria al portaveu del Grup Parlamentari Socialista que si haguérem fet este debat en el mes de setembre o en octubre, en qualsevol de les comissions que tinguérem, possiblement també l'hagueren feta, l'esmena, li ho dic amb absoluta confiança i per tal de buscar un acord i que siga acceptat per part de vostés.

Vostés han fet una exposició en la qual doncs, bé, n'hi ha moltes coses que se compartixen i altres que podem diferir, però hui el que és important per a nosaltres és que esta proposta puga eixir a ser possible per unanimitat de tots els grups, i, si no fóra possible, doncs, almenys, amb els dos grups majoritaris, perquè jo crec que és el que el municipi de Benissa i la part sud de la Marina Alta estan esperant, el que n'hi hagen pronunciaments on les forces polítiques se posen d'acord en una infraestructura com esta en la qual per reivindicar i reclamar no ha deixat de perdre vigència ni importància la seua necessitat.

Miren, el Consell de La Generalitat ha mostrat el compromís i la reivindicació en esta infraestructura i l'ha reclamada com a prioritària.
En l'últim debat que tinguérem de l'estat de la comunitat, el mateix president de La Generalitat la reivindicà dins de les cinc obres que eren irrenunciables per part de La Generalitat enfront del Ministeri de Foment.
I em consta que el mateix Consell, el mateix departament, en este cas la conselleria pertinent ha estat negociant directament amb el ministeri i n'hi ha ja compromisos formals perquè al 2014 se puga produir el que estem demanant en este cas en esta proposició no de llei, que és que es torne a licitar l'obra i que torne a mamprendre-la.

Hui el que és important -crec-, a banda que en cas que el Grup Parlamentari Socialista accepte la nostra esmena, no únicament estem veient un punt d'acord en una infraestructura on no n'hi ha discussió política sobre la necessitat d'esta, jo estic convençut que els ciutadans de Benissa la reivindiquem contínuament i a diari, i la gent del sud de la comarca també -vullc dir-, a Calp tenen uns problemes molt importants de col·lapse durant pràcticament tot l'any en l'etapa estival molt importants, i en tots els municipis més menuts però també significatius, com són Xaló, Llíber, Senija i tota la part de l'interior de la comarca patixen d'una manera important també estos col·lapses de trànsit que, doncs, bé, i perjudiquen la qualitat de vida al conjunt de la ciutadania.
Cal pensar que el municipi de Benissa, a banda del que és el casc urbà, té una zona costera i d'interior molt poblada pràcticament durant tot l'any i que això doncs dificulta molt la mobilitat interurbana en este cas de ciutadans del municipi i de la comarca.
Però, vullc ressaltar una cosa important.

El Grup Parlamentari Popular va reclamar molt activament, molt activament els últims anys de govern del Partit Socialista, el que esta obra es fera, i la mateixa energia que va aplicar en aquell moment l'aplica ara davant del govern del Partit Popular i del president Rajoy a Madrid.
Esta obra és irrenunciable i a Benissa es creà una plataforma social, cívica, on se manifestà de moltes maneres, de moltes maneres, reivindicant este tipus d'accions i on els grups parlamentaris que estem ací presents vàrem estar recolzant eixe tipus de reivindicacions perquè eren de justícia.

I li puc dir que el Partit Popular va estar aleshores, està ara, i, si fera falta, estaria en qualsevol moment, perquè estem davant d'una reivindicació històrica, d'una reivindicació que arriba amb moltíssims anys de retard.
Tantes vegades que posem tots el retrovisor voríem de tots els colors; polítics mos trobaríem en governs de l'administració central de l'estat de tots els colors polítics en els quals, doncs, bé, ha costat molt.

I creem que és possible, creem que és possible que a l'any 2014 siga una realitat el que esta obra se licite i que en un temps d'execució amb les adequacions al projecte que li hagen de fer, partint que ja no és una obra nova sinó que és una obra que té una part molt important ja executà de moviments de terres, d'expropiacions fetes i que, lògicament, totes les molèsties que això puga comportar per a una població com Benissa i per als seus veïns, doncs entenem que el Grup Parlamentari Popular té l'obligació i el compromís adquirit públicament per moltíssimes polítics, i li puc dir que per mi personal també, sent veí de Benissa, doncs entenem que estes obres han de ser -i deuen ser- una realitat en un termini breu i raonable de temps.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a acceptar o no l'esmena, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Efectivament, el Grup Socialista, bé, en l'exposició de motius, evidentment, doncs pot ser que n'hi hagen qüestions de les quals diferim.

Per a nosaltres, per al Partit Popular i -supose- per a la resta de grups, el que és important és que esta obra se mamprenga i que s'acabe.

Efectivament, l'Ajuntament de Benissa per unanimitat de tots els grups ha aprovat en reiterades ocasions esta proposta de resolució que en este moment estem presentant el Partit Socialista.
S'han creat plataformes, s'han fet manifestacions, efectivament és una necessitat que tenen els benissers, una necessitat importantíssima, i, també -com s'ha dit-, els pobles del voltant, els pobles de Calp, etcètera, etcètera.

Per tant, en la mesura en què esta proposició no de llei estava presentada l'1 d'agost i havera pogut vore's a setembre quan encara els pressupostos generals de l'estat no estaven aprovats, i, aleshores, sí que -diguem- el literal de la nostra proposta de resolució sí que havera pogut ser sotmesa a votació tal qual està en este moment, però se veu hui a pocs dies d'acabar l'any 2013, ¿no?
, el mes de desembre de l'any 2013.

I, per tant, doncs, nosaltres acceptem l'esmena del Partit Popular tal qual està el redactat, al final seria «de tal forma que se pudiera licitar la conclusión de la obra en 2014».

Per tant, acceptem l'esmena.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Acceptada l'esmena, queda ara la proposició no de llei del Grup Parlamentari Compromís que pot, com és natural, defendre la seua proposició no de llei, o bé admetre l'altra i retirar-la, com vosté vullga.
És la seua opinió.

Té vosté la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, bueno, la propuesta de Compromís va en un sentido muy similar a la del Partido Socialista enmendada, puntualizada por el Partido Popular porque el problema es el que es.

Desde mayo del 2009 quedó paralizada una obra que iba a suponer el desvío definitivo de la carretera por la población de Benisa y que, además, iba a suponer un acceso adecuado para la población de Calpe cercana que también requiere de esta variante para poder tener un acceso mejor que el que tiene ahora mismo, ¿no?

Se ha mencionado que diariamente circulan trece mil vehículos, la población y el tiempo de cruzar el municipio es de unos quince minutos, ¿no?
, si esto lo hiciéramos extensivo al rosario de municipios de la costa, bueno, estaríamos pues como estábamos hace treinta años, ¿eh?
, que costaba cuatro horas llegar a Alicante por carretera.
Pero, claro, es que, además, esto supone una serie de riesgos y de problemas añadidos; la contaminación acústica y ambiental de esos 13.
000 vehículos que pasan por un casco urbano está siendo soportada por la población de Benisa, ¿no?
, hay, obviamente, riesgos aparejados a la peligrosidad de la circulación de estos vehículos y, de hecho, pues es un punto negro de accidentes, ¿no?
Y, además, bueno, pues mejoraría las posibilidades económicas del municipio de Benisa, pues ya no sería un lugar de paso tan transitado, sino que tendría otras muchas posibilidades económicas al desviar todo ese tráfico rodado del casco urbano.

Esto se tenía que haber solucionado de forma provisional, tal y como acordaron estas Cortes con la liberación del tramo de la AP-7 en las proximidades de Benisa que hubiera supuesto, bueno, el descongestionar de tráfico esta población; de hecho, hubo un acuerdo en estas Cortes en 2010, en junio de 2010, exigiendo al Ministerio de Fomento la liberación del peaje de la AP-7 en los tramos entre Benisa y Altea mientras duraran estas obras; sin embargo, el gobierno de Madrid, ni el anterior ni el actual, ha cumplido, bueno, o ha satisfecho -digamos- la reivindicación, la petición de estas Cortes, que era lógica, que era de trellat, ¿no?
, com diem ací, y, bueno, lo triste es que a fecha de hoy estamos como hace cinco años o, incluso, bastante peor porque -como también se ha apuntado- el hecho de haber realizado ya movimientos de tierra y el no haber completado las obras implica que cuando hay lluvias, cuando el viento y otros fenómenos meteorológicos pues están de alguna forma alterando la geología del lugar y, bueno, y con aportes y arrastres que son indeseables y que, además, a medida que pasa el tiempo hará que cuando se reemprendan las obras pues sean mucho más costosas de terminar, ¿no?

También se ha comentado, ha habido ya acuerdos plenarios por unanimidad en Benisa, y, bueno, la cuestión es que no sabemos, parece ser que el Partido Popular va a apoyar la propuesta del Partido Socialista y eso significa que hay atisbos de que en Madrid por fin atiendan a esta necesidad histórica y destinen los fondos necesarios para poder completar la obra, ¿no?
Pero, de momento, bueno, los datos, y visto lo que se destinó el año pasado, que fueron en torno a cien mil euros, ¿eh?
, pues, bueno, no hacía pensar esto, ¿no?

Entonces, pues, bueno, mostrar nuestra satisfacción respecto a que el Partido Popular pretende apoyar la propuesta del Partido Socialista, suponemos que por la misma regla de tres apoyará la nuestra que va en unos términos muy, muy similares, creo que la única diferencia es que (rient) nosotros no exigimos que terminen las obras el próximo año, lo que sí que exigimos es que haya presupuestos suficientes para terminarlas, que se reemprendan las obras, que se modifique el proyecto, si es que había que hacer algunas modificaciones, que parece que sí, ¿eh?
, y, obviamente, que se acabe lo más pronto posible.
Pero insisto que no dice el texto que exijamos que acabe el año próximo.
Es de cajón, y si no fuera así, pues sería en los primeros meses del 2015.

Recordemos además que es una obra que estaba contemplada en el plan de carreteras del año 1991, que ya empezó a realizarse con diecisiete años de retraso, pero han pasado otros cinco y seguimos sin la terminación de la misma.

Esperemos que…, según ha dicho el portavoz del Partido Popular, para el presidente Fabra es una obra prioritaria, irrenunciable y que se va a exigir sí o sí al gobierno de Madrid, y lo que le deseamos es un poquito más de suerte respecto a otras muchas reivindicaciones que se iban a hacer sí o sí al gobierno de Madrid y que, tristemente, nos dejan como una comunidad autónoma de segunda, o de tercera, respecto a estas reivindicaciones que son necesarias y justas, estas y otras muchas, para el pueblo valenciano y que, sin embargo, el gobierno Fabra no ha sido capaz de defender en Madrid.

Y me estoy refiriendo desde la dotación adecuada para nuestra comunidad autónoma respecto a los presupuestos del año que viene a cuestiones que no tienen que ver ya con disponibilidad presupuestaria, sino voluntad política y, además, una voluntad, digamos, de hacer las cosas bien, y me estoy refiriendo al plan de cuenca del Xúquer, que sería otro buen caballo de batalla para que Fabra intentara defender en Madrid los intereses de los valencianos, porque de lo contrario nuestra economía se verá muy, muy resentida.

Por concluir, nada, insistir en la satisfacción de que el Partido Popular parece que vaya a apoyar esta propuesta, que no sea una cuestión de maquillaje, ni una cuestión de decir: «Bueno, que pase el tiempo, apoyamos aquí, pero bueno, como sabemos que en Madrid no nos van a hacer caso, pues aquí quedamos bien y luego los malos son los de Madrid o la crisis que generaron otros.
» Pues esperemos que sí que haya coherencia en este sentido y que, por fin, los vecinos de Benisa y de toda la Marina en general puedan ya disfrutar de una infraestructura que es imprescindible para unos ratios de nivel de vida aceptables o similares a los de otros muchos municipios del entorno.

No lo he destacado, y sí que es importante también, el hecho de que el comercio local y los empresarios locales también tendrían una ventaja al agilizar sus movimientos en el entorno del municipio con esta nueva infraestructura.

Y, bueno, creo que tampoco se han mencionado las cifras: del orden de 50.
000 personas se verían directamente beneficiadas en las poblaciones de Benisa, Calpe, Teulada, Moraira, y en época estival, otras 100.
000, con lo cual, bueno, un volumen de población suficiente para que tengan una infraestructura tan básica como esta.

Y, bueno, en cualquiera de los casos todavía está el gobierno de Madrid a tiempo de liberar la AP-7 hasta que se termine el último minuto de obras y de trámites hasta que se abra la variante.
Es una asignatura pendiente, es algo que todavía está vigente, fue un acuerdo de las Cortes Valencianas, se le pidió a Madrid, Madrid no hizo caso y, bueno, pues Rajoy podría mostrar algún resquicio de interés por el pueblo valenciano y permitir esto, que no sería más que un tiempo provisional.

Parece ser que en su día no aceptaron, porque ya parecía que las obras iban a estar paradas durante bastante tiempo y, ahora, bueno, parece que si se reemprenden en los próximos meses, en poco más de un año o en un año podrían estar completadas y se revertiría esa liberalización parcial de la AP-7, pero, por lo menos, durante el periodo de obras, debería hacerse esta liberación.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a usted, señor Ponce.

Señorías, pasamos a votación.
En primer lugar, la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Socialista, con la enmienda incorporada, registro de entrada 72.
413.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, queda aprobada.

En segundo lugar, la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Compromís, registro de entrada 64.
751.
¿Votos a favor?
8…, 7, perdón.
¿Votos en contra?
8…, no, perdón, son 6, ¿no?
6 a favor… (Veus) ¡Ah!
Perdón, ¿todos a favor?
¿La de Compromís ha dicho?
Perdón, perdón, perdón… ¿Votos a favor?
Por unanimidad.
Quedan aprobadas las dos.
(Veus)

Perdone, no me he dado cuenta, señor…, le pido excusas, señor Serra.
No siempre tiene usted razón, pero en esta ocasión sí que la tiene.
Muchas gracias.

Proposició no de llei sobre l'impuls de la implantació de títols de transport multimodals, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 64.
520, BOC 194)

El senyor president:

Pasamos al punto siguiente (Per raons tècniques no ha quedat enregistrada part de la intervenció) .
.
.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Vaig a començar amb la proposta de resolució en la qual el Grup Parlamentari Popular insta al Consell a continuar creixent i impulsant la implantació de títols de transport integrats en les xarxes del transport públic de la Comunitat Valenciana, aconseguint per a això els acords que facen falta amb altres administracions públiques, empreses operadores de transport o qualsevol altra entitat.

Senyories, miren, el document inicial del Pitvi, del pla d'infraestructures de transports i de vivenda, ja assenyalava que la planificació perseguiria la integració funcional i la connexió intermodal mitjançant la coordinació de la gestió de servicis, i allò anava dirigit a possibilitar un sistema de transports que no tinguera ja la solució de continuïtat entre diversos models distints.

La Llei 6/2011, de mobilitat de la Comunitat Valenciana.
.
.
, dins dels seus principis estava la promoció de la intermodalitat i, inclús, jo crec que no havíem de perdre en este cas la referència del llibre blanc de la Comissió Europea, el full de ruta cap a un espai únic europeu de transport, una política de transports competitiva i sostenible.

Tot això, junt amb les experiències que estan duent-se des de l'any 1996, jo crec que justifiquen el que li demanem al govern valencià que continue aprofundint i que faça un esforç més en eixa direcció.

He vist les experiències d'integració tarifària, des que es va començar en l'any 1996, que aconsellen aprofundir en eixa política.

Les últimes dades que hem vist del bitllet combinat que oferix als viatgers de l'AVE a Alacant per a accedir a servicis del Tram fins arribar a Benidorm, amb una part inclús del seu trajecte que és gratuït, actualment, amb les dades actualitzades a dia de hui, estem parlant de 32.
000 bitllets que s'han venut des de la seua implantació, i aixina queda demostrat.

Per tant, caminem cap a una major integració de totes les xarxes de transport; en este cas, cada vegada les connexions entre els aeroports amb transports.
.
.
, ferrocarril, metro, les estacions d'autobús, que van transformant-se en plataformes de connexions multimodals i, lògicament, les implantacions de les informacions online i els sistemes de reserves i els pagaments electrònics que estan abraçant ja tots els mitjans de transport, faciliten que els viatgers milloren en tots els seus elements.
.
.
, puguen abaratir-se els preus, puguen millorar les connexions, puguen acurtar els terminis dels viatges i les condicions de vida, al final, de la gent que estan utilitzant tot este conjunt de sistemes de transport, doncs bé, redunden en un benefici de la col·lectivitat de manera general.

Per tant, hem vist les experiències en la direcció en què han caminat, hem vist els resultats que estan donant i entenem que se deu caminar en eixa direcció.

Per tant, jo no vaig a allargar-me més i entenem que la proposta que hui demanem, el que continuen creixent i se continue impulsant la implantació de títols de transport integrats, és necessària, i és necessària perquè està fent-ho Europa, estan fent-ho tots els llocs més avançats i ací també està fent-se i està donant resultats, però entenem que s'ha d'anar un pas més enllà.

I, lògicament, encara que siguem el grup majoritari i que normalment donem suport al govern, com deu ser, també entenem que estes mesures d'impuls des de les Corts Valencianes deuen fer-se, en este cas, al Consell de La Generalitat perquè continue treballant en esta direcció i, si ha donat passos importants en l'àmbit autonòmic des de la llei de mobilitat, doncs bé, entenem que se deu continuar creixent en eixa direcció.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Serra.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Compromís siempre ha apoyado la necesidad de tener una red de transporte público de calidad.
Desde luego, ha habido bastantes propuestas en este sentido y, normalmente, han sido desoídas por el grupo mayoritario.

No deja de sorprender que, precisamente, en un momento en el que ha habido un parón en este tipo…, precisamente de lo que se trata la proposición no de ley, impulso de la implantación de títulos de transporte multimodales, porque, como todos sabemos, la Agencia Valenciana de la Movilidad era la entidad que se había encargado de implementar este tipo de títulos de transporte multimodales, no sin muchos esfuerzos, no sin complicaciones, con innovación tecnológica, con mejora de los sistemas progresiva, de forma que había conseguido unos ratios que les había hecho merecedores de nominaciones a premios internacionales y demás debido a su buena gestión.

Además, estamos hablando de una empresa de treinta y algún trabajador, de los cuales veinte y tantos se han ido a la calle.
No creo que este ERE haya solucionado ningún problema económico en la Generalitat valenciana, sino, más bien, todo lo contrario.
Dudamos de la capacidad ahora mismo de que con las poquitas personas que quedan trabajando en este tema, distribuidas por la conselleria, se pueda impulsar y se pueda implantar adecuadamente nuevos títulos de transporte multimodal en el territorio valenciano.

La propuesta (tus) -perdón- dice lo que dice.
Para nosotros resulta complicado poder apoyar algo que dice: «Las Cortes instan al Consell a seguir impulsando la implantación de títulos de transporte integrados.
» Bueno, una redacción más adecuada podía seguir: a impulsar o a retomar el impulso hacia la implantación de títulos de transporte integrados en la red de transporte público en la Comunidad Valenciana.

Obviamente, sí que hay que apostar por hacer este tipo de títulos, por hacer acuerdos con las administraciones implicadas y con las empresas operadoras, y no por ello vamos a dejar de ser consecuentes y de apostar por lo que es de cajón y es necesario, y además es la apuesta más sostenible.
Otra cuestión será que el partido mayoritario muestre coherencia en el sentido de que otras propuestas de intermodalidad y de multimodalidad en el transporte sean hoy apoyadas aquí en esta comisión.

Por tanto, seguiremos oyendo al resto de grupos presentes y a última hora haremos nuestra posición de voto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Para fijar posición tiene la palabra el señor Signes, por parte del Grupo Parlamentario Socialista.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

L'exposició de motius que planteja el Partit Popular és una exposició de motius raonable i, com dia el representant de Compromís, està en la línia en la qual el Grup Socialista sempre hem treballat.

Jo, en este moment, recorde en esta comissió i en la comissió de medi ambient, i en la comissió d'agricultura que quan qualsevol grup de l'oposició planteja una proposta de resolució com a conseqüència d'una proposició no de llei, quasi sempre el Partit Popular sol fonamentar el seu vot «no» diguent que això ja està fent-se.
«Això ja està fent-se i, com això ja està fent-se, no té sentit votar que sí, perquè és una cosa que està fent-se, o una cosa que està a punt de començar a fer-se.
»

Aleshores, no entenc la proposta de resolució del Partit Popular d'instar al Consell «a seguir impulsando la implantación de títulos».
¿És que n'hi ha per part de la conselleria alguna voluntat de deixar de seguir impulsant la implantació de títols de transport?
Hi ha alguna intencionalitat en eixe sentit?
Què fa que el Grup Popular, diguem, li pegue este carxot al Consell?
És a dir, bé, efectivament la desaparició de l'Agència Valenciana de Mobilitat és un element que d'alguna manera ha frenat l'emissió de cartes d'intermodalitat o de certificats d'intermodalitat, però que, a part de l'ERO, però que no entenem allò de seguir impulsant, la veritat és que no ho entenem.
I, repetisc, molt més quan el Partit Popular sempre quan presentem una cosa d'estes sempre mos diu, «no, si està fent-se, per a què l'hem d'aprovar».

Com s'ha dit també per part del representant de Compromís, esta PNL del Partit Popular.
.
.
o a esta PNL del Partit Popular li seguirà una altra PNL que demanarà instar la conselleria d'infraestructures a treballar conjuntament amb el Ministeri de Foment perquè Alacant dispose d'una estació intermodal en un breu període de temps; de Compromís també.

Aleshores, si el Partit Popular vol ser coherent amb el vot positiu que va a donar a esta proposició no de llei que ara estem debatent, haurà de votar també a favor de l'altra proposició no de llei, perquè estem parlant del mateix, estem parlant del mateix.
Vostés no diuen res, diuen «seguir impulsant».
La proposta de Compromís parla del cas de l'estació intermodal d'Alacant, que és una manera més de seguir impulsant.
I, per tant, bé, jo crec que vostés van a votar en contra, van a votar en contra de la proposició no de llei de Compromís, i per tant no té sentit per a nosaltres votar a favor, encara que estem d'acord en la filosofia de la proposició no de llei, votar a favor de esta proposició, que és la proposta de resolució, no?

I repetisc, per dos raons, primera: perquè quan nosaltres plantegem eixe tipus de qüestions vostés sempre mos diuen que s'està fent i, per tant, no té sentit votar a favor; i per tant nosaltres, com som obedients, anem a fer-los cas en tot el que mos diuen sempre que plantegem qüestions d'este tipus.
I després vorem què fan vostés quan parlem de la intermodal d'Alacant.

I, per tant, el meu grup, repetisc, tot i que compartim la filosofia, per tot el que acabe de dir, anem a abstindre-mos en la seua proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Sí, senyor Serra, va a contestar vosté als dos grups o a un concretament?
Pregunte.
Vol vosté rèplica, és això?
Als dos grups?
Val.

Per tant, hi haurà un torn de rèplica, el senyor Serra parlarà primer, després Compromís i finalment el Grup Socialista.

Senyor Serra, té vosté la paraula.

El senyor Serra Cervera:

Li agraïsc, senyor president, com és d'exquisit vosté en el reglament.

Mire, me crida molt l'atenció, moltíssim l'atenció, el plantejament que fa un grup parlamentari de dir «jo no me posicione fins que no escolte els altres».
Per tant, demostra, una vegada més, la incapacitat de tindre un criteri propi i una decisió, perquè u pot estar d'acord amb una cosa, no o esmenar.
Perquè si vosté me diu, senyor Ponce, que el que li molesta és que pose «seguir impulsando», si vosté haguera presentat una esmena, com el grup parlamentari presenta a les iniciatives que fa qualsevol grup moltíssimes vegades, s'haguera pogut plantejar.
Vosté no ha presentat ninguna esmena.
Vosté ha dit que com posava «seguir impulsando» que, clar, si posara el mateix d'una altra manera no tindrien ningun problema.
Per a vosté el problema és reconéixer que alguna cosa està en marxa o està fent-se.

I ací el que se demana no és el que està fent-se, és que se faça molt més, i que se faça molt més i en altres operadors, i que se parle en altres administracions.
I el que se demana és una acció proactiva a fer més coses.
Això és el que diu.
I m'imagine que, per tant, quan vosté ve ací i diu, no, jo no, no, diu això, el seguir, dia això del seguir, vol dir que com ja se fa jo no puc reconéixer que alguna cosa se fa.
Mire, si una cosa se fa mal, se fa mal; si una cosa se fa regular, se fa regular, i si se fa bé, se fa bé.
Però no té un criteri.
I acabar dient, i acabar dient, «yo no digo ni me posiciono hasta que no escuche a los otros grupos».

Clar, que a vosté l'han de convèncer els grups de l'oposició?
A vosté?
Vosté m'ha escoltat, i vosté té ací la proposta, i vosté té ací la proposta.
Per tant, això demostra una vegada més la serietat de Compromís, una vegada més.
I vosté la posa en evidència i la mar d'a gust.

Una vegada més la serietat, dir, yo, en función de lo que digan los otros, y como pone seguir impulsando, aunque estoy de acuerdo en que se haga, pero seguir impulsando.
.
.
No, pues mire.

Senyor Signes, li ha costat molt dir que no, ja no sabia per a on, ja no sabia com dir.
.
.
jo no vaig a.
.
.
, no recolzar-la, abstindre's.
Vosté ha dit que s'absté, el no recolzar-la.
Li ha costat molt.
Primera perquè com a mosatros mos diuen que quan ho fem perquè clar.
.
.
, aleshores no, no, això és molt infantil l'argument, molt in-fan-til.

I vosté acaba dient, i vosté acaba dient, no, és que en principi estem d'acord.
És que ací estem parlant també de principis, estem parlant de principis.
I, com li dic, la proposta clar que demana que se continue fent el que s'està fent, però que se faça més, i que s'amplie i que s'arribe a altres àmbits.
I això és el que diu la proposta del Grup Parlamentari Popular.
El que passa que, clar, a vostés si li diem a La Generalitat que faça més en una cosa, no, estan recriminant-la!
No, no, jo no estic recriminant-la, jo estic dient-li, el que han fet me pareix bé, però volem que faça més.
I mosatros, i mosatros ho podem dir també, el Grup Parlamentari Popular.
Ací el problema que hi ha és que quan al final u ja no sap en quina posició està, com vostés hui, s'abstenen, hui s'abstenen.
Pues bienvenida sea la abstención, señor Signes, bienvenida.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Sí, señor Ponce, tiene la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Ha tergiversado mis palabras.
Yo he dicho que quería escuchar al resto de grupos.
(Veu del senyor Serra) Yo quería escuchar al resto de grupos, eh?
Y lo que le he dicho era que, bueno, aquí había una incongruencia, no he dicho esta palabra, pero se la digo ahora.
Hay una incongruencia entre la acción de gobierno del Partido Popular y esta propuesta, hay una incongruencia total.

No tiene sentido cargarse la Agencia Valenciana de Movilidad y pretender ahora seguir impulsando nuevos convenios.
¿Con qué gente?
¿Quién va a hacer esto, señor Serra?
¿Usted lo sabe?
¿Van a coger a más gente?
¿Van a repescar a los despedidos en el ERE y a poner nueva gente para poder impulsar estas cuestiones?
Usted bien sabe que son complejas.
Esto no se hace de un día para otro.
Usted ha dicho la tarjeta Mobilis y otros tipos de billetes intermodales, ha costado lo suyo implementarlos.
Y ahora está todo eso en el aire, su continuidad siquiera, porque no hay personal para hacerlo.

Entonces, nosotros tenemos serias dudas de que esto se pueda llevar adelante y no que no sea más que un brindis al sol.

Y desde luego nos molesta profundamente tener que apoyar una propuesta que diga «seguir impulsando la implantación de tal», cuando parece que esa implantación va a menos, en vez de a más.
(Veus)

Entonces, y bueno, y claro que me gustaría oír al resto de representantes, eh?
Porque, bueno, cada uno tiene su visión, cada uno tiene su visión, ¿eh?
Y lástima que no estén los compañeros de Izquierda Unida para decir la suya.

Y no me hable, señor Serra, de seriedad, ¿eh?
, porque, bueno, la seriedad se demuestra andando, ¿eh?
, como cualquier actitud.
Y ustedes pues precisamente serios no son.
Aquí se han aprobado docenas de cosas que luego no se han desarrollado.
Aquí se ha dado argumentos para votar en contra de cosas, ¿eh?
, que no eran ciertos.
Y aquí se ha votado en contra de cosas que son necesarias y se han votado en contra de cosas que poco después han sido propuestas por ustedes.

Aquí se valoran docenas, cientos de mociones, de proposiciones no de ley todos los años, y la inmensa mayoría no son aceptadas sin criterio alguno, directamente porque son propuestas por la oposición.
Y ahora mismo estamos inmersos en un debate de presupuestos en el que habrá alrededor de mil enmiendas, que ustedes no aprobarán ni cinco, ¿eh?
, o diez, o quince, me da igual, una cantidad absolutamente irrisoria, lo cual no demuestra que su gobierno, su acción de grupo parlamentario aquí ninguna de las dos cosas sean serias y coherentes.
Por tanto, no me hable usted de seriedad.
Y demuestren seriedad y coherencia con las acciones.

¿Cómo se va a poder impulsar esto hacia delante?
O sea, ustedes van a aprobar la moción, obviamente, ¿no?
Vale.
Pues nosotros seguiremos con nuestras dudas, con los razonamientos que le he dado, y ya veremos si esto va hacia adelante.
Yo lo dudo.

Y desde luego Compromís no da cheques en blanco.
Entonces, si viéramos a tiempo que esto puede ir hacia adelante, pues lo apoyaríamos y estaríamos contentos de nuestra posición de voto.
Pero lo triste es que ustedes nos han demostrado, y yo llevo aquí poco tiempo, pero me sobra la mitad del tiempo que estoy aquí para ver que la coherencia del Partido Popular en lo que dice y en lo que hace.

Por lo tanto, mi posición va a ser abstención.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ponce.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor Serra, vostés no tenen cap tipus de vergonya en la seua acció parlamentària, cap tipus de vergonya, en absolut, en absolut, cap tipus de vergonya.
Vostés les distintes iniciatives parlamentàries vostés no les valoren per l'esperit o per la música d'elles, tal i com mosatros en este moment l'haguérem pogut votar en contra, com vostés han fet mil voltes, dient «eso se está haciendo ya».
I com la música de la intermodalitat és un tema pel qual tant el Grup Compromís, com Esquerra Unida com nosaltres estem treballant molt de temps, no podem votar en contra d'eixe tema.

És a dir, nosaltres realment som fidels a les nostres idees, als nostres valors i a les nostres propostes, és a dir, al nostre programa electoral.
Vostés, no.

Li ho hem dit ja, és a dir, ací tant en les esmenes de la llei d'acompanyament com les esmenes de pressupostos, que ja han passat per comissió; bé, hi havien esmenes molt interessants, hi havien esmenes molt positives per a millorar la gestió del Consell, molt positives.

Vostés voten que no a tot i a cada cosa li busquen una excusa, i a cada cosa li busquen una excusa.
I se permeten el luxe, en este cas vosté, de fer burla, de dir, mire, vaig a aprovar-li una esmena de la llei de pressupostos, que és l'esmena que (veu del senyor Serra) … de forma.

Més serietat, senyors del Partit Popular, més serietat, que ací no estem en un joc de xiquets, ací estem.
.
.
No, no, no, no ho estem.
(Veus) Ací estem parlant de temes molt importants que afecten els ciutadans i les ciutadanes, que estan veient-mos en este moment, estan veient estos debats en este moment, i que, per tant, no podem, no podem actuar d'eixa forma.

Repetisc, és a dir, si nosaltres actuàrem com vostés, si actuàrem com vostés, votaríem «no» a esta proposició no de llei.
Però no votem «no» perquè el tema de la intermodalitat és un tema fonamental en el nostre projecte polític, en el projecte polític dels grups de l'oposició, fonamental.
I una cosa que vostés estan carregant-se contínuament, com s'han carregat ja, i li ho he dit moltes voltes, l'Agència Valenciana de Mobilitat.

I vostés, ara quan tractem, repetixc i li ho dic una altra volta més, quan tractem el tema de l'estació intermodal d'Alacant, eixa, diguem, passió que vosté li posa en esta PNL a la intermodalitat, vorem si s'expressa de la mateixa forma.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Passem a votació la proposició no de llei.
Vots a favor de la proposició no de llei?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
5.
No, 6, 6, perdó.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions, queda aprovada.

Proposició no de llei sobre la construcció d'una estació intermodal a Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 66.
790, BOC 200)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 6: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la construcció d'una estació intermodal a Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

La construcción de una estación intermodal en Alicante supondría dotar a la ciudad de una infraestructura que integrara el tránsito ferroviario, la terminal de las líneas de autobuses, de taxis i tranvías.

Esta obra permitiría una conexión cómoda y eficaz bajo tierra entre todos estos medios de transporte con los consecuentes beneficios para todos los pasajeros.

En la actualidad, la estación de tren y la de autobuses están separadas cerca de un kilómetro, y entre la estación de tren y la parada de tranvía de la plaza de los Luceros existen más de 600 metros de distancia.

Precisamente, el hecho de que la estación de los Luceros siga en estos momentos…, sea el destino de final de la línea del Tram provoca que no puedan realizarse…, utilizarse tranvías de doble composición, ya que esta estación no se encuentra preparada para hacer este tipo de maniobras.

Además, la estación intermodal se convierte en básica en un municipio turístico de la importancia de Alicante, que ha de garantizar conexiones eficientes entre los diferentes tipos de transporte.

Por eso, nuestra propuesta de resolución es que las Cortes insten a la conselleria de infraestructuras a trabajar conjuntamente con el Ministerio de Fomento para que Alicante disponga de una estación intermodal en un breve, breve período de tiempo.

Bien.
Sobre este punto hay una moción del Partido Popular que, bueno, que ya…, y luego valoraremos.

Pero, bueno, si recordamos fechas y por qué se planificó esta estación intermodal, que, bueno, que iba a ejecutarse parece ser…, desde 2003 había ya unos proyectos que se fueron concretando y que prácticamente 2007 y 2008 deberían haberse iniciado las obras.

Pero, ¿qué nos hemos encontrado?
Con lo que nos ha pasado con tantas otras cosas, proyectos megalómanos del Partido Popular en una época de bonanza, que pensaban… o nos hacían pensar a todos que iba a durar indefinidamente y que, tristemente, tan rápido como subió bajó, de forma que -pues eso- proyectos que parecían viables en un momento dado, pasados pocos años se han visto absolutamente inviables.

No sé si es que el Partido Popular y los gobiernos del Partido Popular, y también los del estado, que de alguna forma apoyaban este tipo de actuaciones, no tenían visión a medio y largo plazo, no tenían asesoramiento adecuado o sencillamente querían hacernos vivir esa fantasía de seguir haciendo obras megalómanas por todos los sitios.

Desde luego, en este caso se justificaba una obra de tan grandes dimensiones -creo recordar que eran 600 millones de euros la cantidad que estaba presupuestada en un principio para esta obra-, porque era muy ambiciosa.

Y, claro, fruto también del, digamos, desacato urbanístico, bueno, histórico de la ciudad, bueno, de buena parte de las ciudades que han crecido de forma desordenada, sin unos planes de ordenación adecuados, sin tener en cuenta los aspectos relacionados con la sostenibilidad, bueno, pues esta obra se había concebido como una obra subterránea que uniera todas las fuentes de transporte público, de forma que, bueno, que estando en la misma instalación, en la misma estación, en este caso, se pudiera hacer traspasos del sistema ferroviario al Tram, autobuses, taxis, etcétera, etcétera.

Esto en una ciudad como Alicante, muy turística, y además a la que ahora acaba de llegar el AVE -sin entrar en la idoneidad o no de este tipo de transporte y de todos los impactos que ha supuesto, positivos o negativos, bueno, sin entrar en detalles-, nos encontramos con una triste realidad: que un madrileño que vaya a Benidorm le va a costar más ir desde la estación del AVE a Benidorm que desde Madrid hasta esta estación del AVE.
Esa es la realidad actual.

Entonces, bueno, se impone que se busque una solución lo más definitiva posible, porque en este tipo de actuaciones, en muchos casos, las soluciones son provisionales o son parciales.

Parece que es totalmente inabordable ahora mismo ejecutar esa estación tal y como estaba concebida en un principio, incluso como resultó de los proyectos y presupuestos que valoraban hace cuatro o cinco años en unos 400 millones de euros el coste total de la instalación.
Resulta muy complicado que se pueda ahora mismo ejecutar en un breve plazo, tal y como nosotros proponemos, pero es la propuesta que hay encima de la mesa, no hay otra.

Entonces, desde luego, desde colectivos de todo tipo, sí que se han barajado otras propuestas.
Esta se consideraba ya bastante descabellada hace diez años, por eso, por el coste y lo que suponía.

Pero, en realidad, también tenía unos impactos muy positivos sobre la ciudad de Alicante, porque de alguna forma también preveía el enterramiento de las vías de tren en varios kilómetros, que ahora mismo suponen un, un…, bueno, un muro de Berlín en medio de la ciudad de Alicante que impide que barrios…, bueno, que dos personas del mismo barrio puedan hacer una comunicación normal entre un lado y el otro, y que además redundaría, redundaría en, bueno, consecución de espacios públicos, zonas verdes, instalaciones deportivas, etcétera, que se podían construir en ese suelo que se liberara si se enterraban las vías.

El problema también era cómo estaba concebido, porque esta obra se pensaba financiar prácticamente con las plusvalías generadas con la liberación de estos terrenos, la urbanización de los mismos, la construcción de edificios diversas, hoteles, hasta algún, algún…, casi rascacielos -había creo recordar algún edificio hasta setenta plantas o algo así.

Bueno, pues en esa concepción megalómana del Partido Popular, de, bueno, aquí se puede hacer de todo y, bueno, vamos…, somos los reyes del mambo.
Las cosas nunca son tan sencillas.
Yo decía en un principio si es que no había habido un asesoramiento adecuado, o una visión a medio y largo plazo que hubiera alertado de que lo que ha pasado podía pasar, que era que la burbuja urbanística podía estallar antes o después.
Y entonces, claro, se cae todo el proyecto como un castillo de naipes.

Porque ¿de qué forma se va a poder financiar?
Si ya en los momentos de bonanza se pensaba que se iba a financiar con ventas, plusvalías y demás, hoy en día eso está absolutamente descartado.
Y resulta, resulta muy complicado que, bueno, ver la salida del túnel, en este caso, o el desarrollo de esta actuación.

Pero eso no quita para que Alicante necesite urgentemente una estación intermodal y que, bueno, si no se puede desarrollar el proyecto tal y como estaba concebido, que se desarrolle algo equivalente, con menor coste, pero que se pueda desarrollar en pocos años.
Eso lo fundamental.

Y, bueno, en todo caso, ahora valoraremos la, la.
.
.
, la propuesta del Partido Popular, la moción, la enmienda, perdón, que, bueno, supongo justificarán.
Y, bueno, después valoraremos esta enmienda.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Efectivament, a esta proposició no de llei s'ha presentat una esmena per part del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 72.
412.

Per a la seua exposició, té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Moltes gràcies, president.

Señorías.

Señor Ponce.

La conveniencia de que Alicante disponga de una estación intermodal que proporcione a la ciudad de Alicante una infraestructura que integre el transporte ferroviario, tranviario, el de viajeros por carretera y los servicios de taxi es una necesidad en la que estamos seguros que todos estamos de acuerdo.

En este sentido, desde el Grupo Parlamentario Popular queremos recordarles que la colaboración con la administración general del estado para la remodelación de la red arterial ferroviaria de la ciudad de Alicante se formalizó en el convenio suscrito el 7 de mayo de 2003 entre el Ministerio de Fomento, La Generalitat, el ayuntamiento, Renfe y el entonces GIF.
Les recuerdo que aquel momento era el Partido Popular el que gobernaba en España.

Entre los objetivos de este convenio figura el de la mejora de los servicios de viajeros, mediante la transformación de la estación de tren de Alicante en una estación intermodal de transporte capaz de atender en condiciones adecuadas el previsible crecimiento de los servicios ferroviarios y permitir, en condiciones de rapidez y comodidad, el intercambio con los restantes modos de transporte del área.

Como sin duda recuerdan, la realización de la estación intermodal implicaba en su concepción inicial que su construcción pasase por el soterramiento completo de la estación.
Ese proyecto, con unos costes muy importantes, estaba íntimamente ligado a la llegada del AVE a la ciudad, inicialmente soterrado, y su ejecución tuvo que ser paralizada y modificada por la situación económica que padece nuestro país desde la primavera de 2010, por lo menos que se hizo constatable y que se trasladó a todo el mundo que estábamos en una situación crítica, mucho más crítica de lo que nadie podía llegar a imaginar.

Entonces, el Ayuntamiento de Alicante debe tomar la determinación de renegociar con todas las partes ese convenio, firmado en 2003, antes el riesgo de que el AVE no pudiera llegar a Alicante, lo que era absolutamente decisivo para la ciudad.
Y, por supuesto, entre la situación en la que se encontraba la ciudad y, por supuesto, teniendo en cuenta la absoluta necesidad de que esta estación intermodal se haga, se realice en la ciudad de Alicante, pues se decide modificar totalmente este proyecto y ajustarlo a las circunstancias de aquel momento y, por supuesto, de este momento en el que estamos saliendo de la crisis, pero seguimos en una situación delicada.

Ese proyecto se decide ponerlo en marcha, y eso no implica en ningún caso que se haya abandonado la idea de poner esta infraestructura intermodal, de ponerla en marcha.
Y están trabajando las partes, tanto Generalitat, Ministerio de Fomento, ayuntamiento, Renfe, están trabajando en un plan especial que permitirá construir una estación intermodal sin soterramiento.
Próximamente se someterá a información pública este plan especial.

Y en su momento, a través del correspondiente instrumento urbanístico, que, como usted imaginará, para que la ordenación del territorio quede perfectamente adecuada al nuevo proyecto, pues se procederá a la nueva ordenación del espacio y, por tanto, se está absolutamente en la sintonía de realizar esta estación intermodal.
En ningún caso se ha abandonado esa idea.

Y es por eso que el ayuntamiento, la conselleria, el ministerio, que firmaron en su día ese convenio, y ante la imposibilidad de llevar a cabo las actuaciones previstas, de acuerdo con las circunstancias anteriores, pongan en este momento en marcha un nuevo proyecto para llevarlo a cabo, de acuerdo con esa realización en superficie.

Esta es la razón por la que nosotros le planteamos esta enmienda, nuestra enmienda.
Por supuesto que estamos de acuerdo con el impulso de ese proyecto y con todo lo que ustedes plantean ahí, pero creemos que se puede consensuar esa redacción ajustándola a la realidad de los trabajos que se están realizando desde todas las parte implicadas.

Es por ello que planteamos una enmienda que proporciona a su propuesta las mismas consecuencias de apoyo a esa infraestructura, pero sin desmerecer ni obviar el trabajo que las instituciones están realizando para conseguir esta importantísima infraestructura.

Confío en su apoyo y en el del resto de los grupos para esta importantísima infraestructura y para que podamos sacar todos juntos una propuesta de resolución que sea apoyada unánimemente.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Para aceptar o no la enmienda, tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

A ver, señor Peral.
Nuestra propuesta era bastante inconcreta, no exigía unos plazos delimitados, sino que hablamos de que se dispusiera de la estación intermodal en un breve período de tiempo.

¿Desde cuándo está parado el proyecto?
¿Lo han reformulado?
¿Han buscado soluciones provisionales hasta que llegue esa gran estación a la que renuncian y que a todos nos gustaría poder tener, por los beneficios que supone para la ciudad en general y, sobre todo, para los usuarios de la instalación?
Nosotros estaríamos encantados.
Pero, ¿qué es lo que prevén?

Porque, claro, si nos ceñimos al proyecto original, y tenemos que aceptar su enmienda, que dice, «tan pronto como las condiciones presupuestarias lo permitan», teniendo en cuenta que ese proyecto estaba valorado en 600 millones de euros, más de la mitad de los cuales tenían que salir de ventas de la liberación de suelos, de las plusvalías…, y eso es algo que no va a pasar en los próximos años.

Entonces, o se busca una solución intermedia, aunque sea provisional en el tiempo, de intentar ya que a la estación de Renfe llegue el Tram, por ejemplo, que se puede conectar rápidamente con la estación de autobuses, hacer un autobús de estos circulares que en cinco minutos comunica una estación con la otra y que los usuarios no vean mermado el tiempo de su viaje por tener que ir de un lado al otro… Porque, claro, estos quinientos o seiscientos metros de un trayecto o un kilómetro y algo del otro, de un viajero que va con maletas, que tal.
.
.
Bueno, es.
.
.
, es.
.
.
, es bastante.
.
.
, es bastante.
.
.
, no sé cómo decirlo, ¡cutre!
, ¿no?
, el que.
.
.
, que estemos hoy en día en esta situación y que no se hayan buscado unas soluciones parciales en el tiempo para solucionarlo, ¿no?

Nosotros no podemos aceptar una enmienda tal y como está planteada, porque, obviamente, las condiciones presupuestarias, ¿eh?
, no van a mejorar en los próximos años para actuaciones de este tipo, ¿eh?
Para pequeñas actuaciones que.
.
.
, por ejemplo, bueno, algo más pequeña, como el tema de Benisa, por ejemplo, pues, bueno, se supone que con unos pocos millones de euros la obra se termina, y da servicio a muchísima población.
Pero una obra valorada en 600 millones de euros, ¿cuándo creen ustedes que va a haber disponibilidad para que sea las administraciones públicas quienes la ejecuten en su integridad, eh?
, porque el tema de las plusvalías y todo lo demás, pues, difícilmente va a poder desarrollarse, ¿no?

Entonces, pues, bueno, y ya le.
.
.
, insisto, nuestra propuesta no exige que esto esté terminado el 31 de diciembre del año que viene, ¿eh?
Estamos hablando de una estación intermodal en un breve periodo de tiempo, pero ustedes no se apean del burro.
.
.
Dicen: «Bueno, tenemos exactamente lo mismo, porque usted tampoco ha mencionado ninguna otra propuesta, ni que estén estudiando nada nuevo, ni soluciones provisionales ni parciales ni.
.
.
» No, no renuncian a ello y nos hacen.
.
.
, nos obligan, o sea, nos proponen que aceptemos que esa misma instalación se va a hacer cuando las condiciones presupuestarias lo permitan, y que esto va a satisfacer a la población de Alicante.
.
.
No sé por qué me mira así, con esa cara, señora Díaz, (veus) pero.
.
.
.
, pero.
.
.
, es que.
.
.

El senyor president:

Señoría, señoría.
.
.
(Inintel·ligible) .
.
.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
el señor Peral no me ha dado ningún.
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
argumento para que yo pueda apoyar esta moción, que ya.
.
.
, creo que les he demostrado varias veces que.
.
.
, bueno, buscamos el consenso, ¿eh?
, y buscamos que nuestras propuestas sean apoyadas y salgan hacia delante, (veus) ¿eh?
Pero, bueno,.
.
.
hay turno todavía de.
.
.
, me va a contestar usted y van a hablar los demás grupos, y quizás, pues, pueda ilustrarnos y hacerme cambiar de opinión, ¿eh?
, pero, de entrada, la propuesta, la moción, tal y como está, yo no se la puedo aceptar.

Y, en cualquier caso, si ustedes dicen que no renuncian, que la quieren ejecutar en el breve plazo.
.
.
, el breve.
.
.
, el plazo más breve posible, o sea, que apuestan por el proyecto, pues, pueden apoyar exactamente igual nuestra propuesta, que ni siquiera se ciñe a ese primer proyecto original de estación intermodal que conecte todos los servicios públicos de transporte, y.
.
.
, en la misma instalación y ya, ¿eh?

Insisto en que eso es inasumible, ¿eh?
, usted mismo lo ha reconocido, con gestos y con.
.
.
, ¿eh?
, y como es inasumible, de aquí hasta que se pueda desarrollar, pues, establezcamos algo, ¿eh?
, otro tipo de estación intermodal que, insisto, haga.
.
.
, bueno, que dé.
.
.
, se dé un servicio, ¿eh?
, aunque no sea el óptimo, pero se dé un servicio adecuado a los usuarios.

Y, bueno, remitiéndome a la.
.
.
, a la.
.
.
, a la PNL anterior, pues, ustedes.
.
.
, bueno, tampoco han reclamado, por ejemplo, el hecho de esa solución provisional.
.
.
Mientras se terminan las obras, hay una solución provisional que se acuerda aquí, y luego resulta que no se presiona adecuadamente en Madrid para que se desarrolle.
Me refiero a la liberación del trocito de la AP-7 entre Benisa y Altea, para solucionar el tema de las.
.
.
O sea, ahora mismo estaríamos en buscar una solución provisional, una estación intermodal que en breve periodo de tiempo pueda.
.
.
, pueda, insisto, dar el servicio que los usuarios y los alicantinos se merecen.

Quizás ahora, pues, nos dé algún dato más y tengamos algo más de luz al respecto.

Gracias.

El senyor president:

Sí, para réplica, tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, presidente.

Señoría, creo que.
.
.
, creo que he sido bastante clarito en mi exposición, sobre todo porque le he dejado bien claro que ya no estamos hablando del proyecto.
.
.
, del proyecto desarrollado, como a todos nos hubiera gustado, usted lo llama «megalómano», pero era el proyecto moderno, de futuro, sostenible, era un proyecto maravilloso que no se puede hacer, porque costaba mucho dinero, porque.
.
.
, pues, por las razones que sea, pues, llegó una crisis enorme en el año 2010 y se tuvo que.
.
.
Vamos, tenemos el AVE, pues, no quiero insistir, porque lo que creo y lo que pretendo con esta enmienda es que este proyecto de estación intermodal tenga el apoyo de todos.
Si quieren contar con nuestro apoyo, le estoy diciendo desde el principio, que no se puede desmerecer el trabajo que se está realizando, y lo único que queremos reconocer con nuestra enmienda es que se reconozca que se está trabajando en un plan especial, que va a ser publicado en breve y que va a tener como consecuencia esta estación intermodal que ustedes quieren.

A esta estación intermodal que nosotros apoyamos de forma definitiva y decidida, pasa por un nuevo proyecto que se está redactando y que va en superficie.
Ya no es ese proyecto, es un proyecto mucho más barato y se va a ejecutar en un breve plazo de tiempo.
De hecho, ese proyecto en el más breve plazo de tiempo, si usted quiere y le gusta esa expresión, nosotros aceptamos que a la enmienda que hemos presentado le añada «y en el plazo más breve posible», porque nosotros queremos que sea el más breve posible, o sea, no lo estamos dejando al albur de las circunstancias.

Hay un plan especial, se está trabajando, está la conselleria y las instituciones trabajando para que esa estación intermodal se ponga en marcha en el plazo más breve posible.
Pero todo eso tiene unos plazos, hay unos.
.
.
, hay un trabajo de planeamiento que ya le he explicado en mi.
.
.
, que usted, que le gusta las cosas bien ordenadas y bien organizadas y sostenibles, pues, debería tenerlo en cuenta.
Es que no se puede hacer una solución.
.
.
, un parche.
Esto es un tema importante, y, precisamente, el Partido Popular, porque quiere que esto tenga una solución definitiva y de gran valor, aunque sea en superficie para toda la ciudad de Alicante y para toda la provincia, porque esta estación intermodal va a suministrar.
.
.
, va a dar un servicio importantísimo a toda la provincia también, pues, es por eso que nosotros le hacemos.
.
.
, le invitamos para que seamos todos los que podamos apoyar su propuesta, que aceptamos en su práctica totalidad, salvo esta mención que le hacemos al final y que no desmerece en absoluto todo lo demás que usted ha puesto en su proposición.

Y esa es la propuesta que hacemos sotto voce, si ustedes la quieren aceptar.
Nosotros estaríamos dispuestos a (inoïble) .
.
.

El senyor president:

Será in voce, señor.
.
.

El senyor Peral Villar:

In voce, perdón.

El senyor president:

Bien, señor Ponce, tiene usted la palabra para réplica y, en todo caso, aceptar o no la proposición del señor Peral.

Sí, sí, perdón.

El senyor Ponce Guardiola:

Vale, gracias, presidente.

Bien, bueno, pues, si de lo que se trata es si podemos añadir al final, como acababa nuestra proposición, que era «en un breve periodo de tiempo».
.
.
(El diputat Peral diu sense micròfon: «Añadir: "y en el plazo más breve posible".
Para lo mismo que tenemos escrito en nuestra enmienda.
.
.
».
)

El senyor president:

Vamos a ver, señorías, vamos a suspender dos minutos, y ustedes.
.
.

El senyor Ponce Guardiola:

Un segundo.
.
.
Nos aclaramos.
(Rient)

El senyor president:

.
.
.
lo dejan claro, ¿eh?
¿De acuerdo?
Suspendemos.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señorías, vamos a reanudar.

Ha llegado a esta mesa una enmienda de aproximación que dice lo siguiente: «Les Corts insten a la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente a seguir trabajando, conjuntamente con el Ministerio de Fomento y el Ayuntamiento de Alicante, para que Alicante disponga de una estación intermodal tan pronto como las condiciones presupuestarias lo permitan y en el plazo más breve posible.
Firmada por todos los grupos.
»

Vamos a pasar a votación.
Señorías, ¿votos a favor?
Por unanimidad queda aprobada la enmienda de aproximación.

Ahora, para explicación de voto, tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida, la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Felicitar-se per l'acord a què han arribat proposant i esmenant.
I un desig des d'Esquerra Unida, des del Grup d'Esquerra Unida, i és que aquesta proposició no de llei, l'acord al qual s'ha arribat avui ací en aquesta comissió, no se quede en paper mullat, que és el que sols passar de les resolucions que s'aproven malauradament en aquesta comissió d'obres públiques i infraestructures de les Corts Valencianes.

Són ja moltes les ocasions en què ací s'arriba a acords que després són absolutament ignorats per part del Consell, per part de la conselleria.
I per això esperem que aquest acord no siga també un més perquè la conselleria se pose allí en el seu calaix, a voltes sembla.
.
.
, jo crec que segurament ni llig els acords que li arriben per part de les Corts Valencianes, perquè ja estem acostumats en massa ocasions a que tot el que s'aprova ací en Les Corts siga paper mullat per part de la conselleria.
Esperem que aquesta no siga una resolució més que caiga en va.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyora Albiol.

Senyor Signes, per part del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies.

Nosaltres hem votat a favor, però conscients que tal i com al final ha quedat la proposta de resolució és fum; és fum, perquè també està l'estació subterrània i el túnel passant de València.
I això són molts més diners que allò d'Alacant.

I, per tant, l'afegit quan existisca consignació o existisquen recursos econòmics és ad calendas graecas, és ad calendas graecas, tant per a la de València com per a la d'Alacant.

De totes formes, bé, esperem que el Consell faça tot el que puga perquè açò no es quede, com deia la representant d'Esquerra Unida, en paper mullat.
I que, bé, que vaja endavant, perquè efectivament a Alacant li fa falta una estació intermodal.
I, per tant, per això hem votat a favor.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Proposició no de llei sobre el finançament del servei públic de transport interurbà d'autobusos de la comarca de l'Alacantí, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 67.
346, BOC 202)

El senyor president:

Senyories, passem a continuació al punt número 7: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el finançament del servici públic de transport interurbà d'autobusos de la comarca de l'Alacantí, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Senyora Albiol, té la paraula per a la seua defensa.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

La irresponsabilitat i el desenteniment de la Generalitat valenciana respecte al transport interurbà d'autobusos a la comarca de l'Alacantí està posant en greu perill la prestació d'un servei públic que actualment està concessionat a la mercantil La Alcoyana.
Cal recordar que eixa mercantil en estos moments ja té plantejat un ERO d'acomiadament de 65 treballadors i treballadores.
Milers de persones el dissabte en Alacant van eixir al carrer per a defensar els llocs de treball d'aquestos treballadors i treballadores i per a defensar el transport públic a la comarca de l'Alacantí.

Les ridícules i nul·les aportacions econòmiques en els últims anys de La Generalitat al manteniment del transport interurbà d'autobusos, junt a les lesives condicions econòmiques per a les administracions públiques, evidentment, que regulen la concessió del servei, estan situant contra les cordes un servei públic essencial que ha de ser sufragat per totes les administracions públiques implicades, inclosa la Diputació d'Alacant.
No es pot pretendre que el transport interurbà de l'Alacantí recaiga tot el pes sobre l'Ajuntament d'Alacant, perquè hi ha ahí moltes entitats que estan implicades i, per tant, no pot ser només l'ajuntament.

A la situació crítica que s'ha arribat també ha contribuït l'absència d'un organisme comarcal regulador del sistema del transport interurbà en què estiguen representades totes les administracions i entitats afectades.
Considerem que és urgent la seua creació, la creació d'eixe òrgan comarcal que puga coordinar el transport interurbà a l'Alacantí.
Com també pensem que és urgent l'elaboració d'un pla de mobilitat comarcal, que tampoc se disposa, en el qual plantegem millores en el servei entre municipis que a hores d'ara romanen allunyats per mitjà de transport públic a pesar de la seua proximitat.
Ja sabem que a aquesta comarca, com a moltes altres del nostre país, el transport públic és insuficient i no està cobrint tota la demanda que realment hi ha a la comarca.

D'altra banda, la gestió pública del servei de transport interurbà d'autobusos, mitjançant una empresa pública, ha de ser valorada.
En estos moments el servei està privatitzat, és un servei públic que està sent gestionat per una empresa privada, per La Alcoyana, per tant estem parlant d'una privatització del servei públic.

Nosaltres pensem que s'ha de valorar la gestió directament pública, mitjançant una empresa pública davant de la pròxima licitació del servei que, evidentment, com a opció açò suposaria un menor cost per a la gestió del servei perquè s'eliminaria, evidentment, el benefici empresarial i, a l'eliminar el benefici empresarial, el cost del servei seria menor.

De totes maneres, independentment del model de gestió, nosaltres pensem que és molt important el manteniment de tots els llocs de treball.
I amb això pensem que, també, en aquest efecte els plecs que s'hagen d'elaborar per a la gestió privada, si finalment no se considera l'opció de la gestió pública, hi han d'haver clàusules específiques per a la subrogació de tots els treballadors i treballadores que estan actualment treballant en l'empresa.

I, de tot açò, el que presentem és una proposta de resolució.
És una proposa de resolució que té molts punts, que contempla tot allò que jo estic comentat, el tema del finançament adequat, del pla de mobilitat, de la creació de l'organisme comarcal de coordinació o regulador del sistema.
I vaig a passar a detallar cada punt.
Però, com dic, és una resolució ampla, que contempla tot allò relatiu a aquesta exposició de motius que he fet.

El primer punt és el finançament de forma adequada, junt a la resta d'administracions implicades, inclosa la Diputació d'Alacant, del servei de transport interurbà d'autobusos de la comarca de l'Alacantí.
Recuperar en els pressupostos autonòmics de 2014 les quantitats econòmiques que permetien sufragar el 35% del cost del servei.
És a dir, volem que realment la conselleria faça eixa aportació del 35% del cost del servei.
Hem presentat esmenes, evidentment, als pressupostos perquè la conselleria participe en la forma adequada per al finançament dels autobusos interurbans de la comarca de l'Alacantí.

També pensem que la conselleria ha de dur a terme els tràmits oportuns i les negociacions oportunes amb la Diputació d'Alacant, perquè també la Diputació d'Alacant participe del finançament del servei públic del transport interurbà a la comarca de l'Alacantí.
I nosaltres plantegem un percentatge d'almenys el 20%.
Estem plantejant un 35% per al Consell i un 20% com a mínim per a la Diputació d'Alacant.

I després el punt número tres és impulsar la creació d'eixe organisme comarcal regulador del sistema de transport interurbà a la comarca de l'Alacantí.
Pensem que moltes de les coses que estan passant en estos moments en els autobusos interurbans de l'Alacantí és perquè no existix eixe organisme comarcal regulador.
Pensem, també, que aquest organisme hauria d'impulsar-se també en altres comarques del País Valencià.
Avui estem parlant de l'Alacantí, però pensem que és un organisme que s'hauria d'impulsar també a altres comarques.

També parlem d'impulsar l'elaboració d'eixe pla de mobilitat comarcal que plantege millores en el servei entre municipis, com he dit abans, que hi ha municipis que encara que estan molt junts i en estos moments estan allunyats per falta de transport públic.

També plantegem, en el punt cinqué, que se valore la conveniència d'una gestió pública, directa, del servei de transport interurbà d'autobusos.
En estos moments ho porta La Alcoyana, volem que es valore que siga una gestió pública, perquè evidentment resultaria molt més econòmica.
I, en el cas que no se valorara aquesta opció i finalment fora una gestió privada, com he dit abans, la subrogació de tots els treballadors que estan actualment vinculats al servei.

Des d'Esquerra Unida pensem que és una proposició no de llei completa, perquè arreplega no només una pota del conflicte sinó totes les parts del conflicte, el tema del finançament, el tema de la gestió pública o privada, el tema de l'organisme comarcal i del pla de mobilitat.
Pensem que és suficientment completa i que seria un pas per a solucionar el conflicte que en estos moments hi ha a la comarca de l'Alacantí, que és un conflicte que està posant en perill un servei públic absolutament necessari per als ciutadans i ciutadanes.
I per això esperem el recolzament per part de tots els grups.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

El apoyo de Compromís lo tiene Esquerra Unida en esta propuesta que consideramos adecuada, cada una de la cinco propuestas de resolución.
Y, concretando, pues, bueno, por ejemplo la primera, que reclamaba una financiación adecuada por parte de los presupuestos de La Generalitat del orden de un 35% del coste del servicio, se corresponde con una enmienda que nosotros también hemos presentado a los presupuestos de La Generalitat y además en el mismo sentido y la misma cuantía.
Porque consideramos una proporción razonable y además la que ha venido manteniéndose durante muchos años.
No tiene por qué cambiar.

También es adecuado el que la diputación contribuya con ese 20% que se propone (inintel·ligible) .
.
.
del servicio.

El tercer aspecto, bueno, la creación de un organismo comarcal regulador del sistema de transporte interurbano, quizás no sería necesario si se hubiera mantenido esa Agencia Valenciana de la Movilidad, que debía haber gestionado precisamente este tipo de cuestiones.

El transporte a nivel de áreas metropolitanas que tiene que ser un organismo superior a los municipios o al principal municipio de la comarca el que de alguna forma contemple cómo se debe de regular ese transporte para que los vecinos de un municipio no tengan agravios comparativos respeto de otros o para, como bien comentaban, que dos municipios cercanos tengan una conexión de transporte público adecuada.
Eso no es más que vertebrar territorio, vertebrar comarca y darle un valor añadido a todos los habitantes y a todas las actividades presentes en esa área metropolitana.
Pero, bueno, ya que no existe la Agencia Valenciana de la Movilidad, la propuesta es adecuada y al menos ese organismo podría regular el transporte interurbano en la comarca de L'Alacantí.

El cuarto punto, impulsar la elaboración de un plan de movilidad comarcal que plantee mejoras del servicio entre municipios que a día de hoy permanecen alejados, pues tres cuartos de lo mismo.
De hecho, creo que, no recuerdo bien si fue una propuesta nuestra o de algún otro grupo, desde luego teníamos una propuesta en ese sentido de hacer un plan de movilidad sostenible a nivel metropolitano, tanto en Valencia como en Alicante.

Creo que se han valorado incluso independientemente las dos propuestas y las dos han sido tristemente rechazadas por el Partido Popular, cosa que no entendemos.
Además hoy que es la comisión de la intermodalidad y del transporte metropolitano y de mejorar las comunicaciones tanto de los valencianos entre sí como de la gente que viene a visitarnos.
Sin embargo, no entendemos esa cerrazón del Grupo Popular al no querer hacer planes de movilidad urbana comarcales, metropolitanos, que es la visión más lógica para emprender este tipo de acciones.

Además, dudamos de la voluntad férrea del Partido Popular a, como ellos dicen, seguir apostando por la movilidad sostenible, por el transporte público de calidad y tal.
Porque, bueno, a los hechos hay que remitirse y a ver cómo se va degradando poco a poco los servicios públicos.
En el caso de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana con ese ERE, que era totalmente injustificado, con el interés de que la gestión del Tram de Alicante fuera privado, sí o sí, y, bueno, haciendo caso omiso de lo que se proponía en el resto de grupos o proponía el propio comité de empresa, que era que los propios trabajadores de Ferrocarriles pusiera en marcha el Tram.

Al final, la historia da la razón a la propuesta más lógica y al final ha sido con medios propios de Ferrocarrils cómo se ha implementado el transporte del Tram, la puesta en marcha de esta línea.

Pero sí que es cierto que los recortes han llevado a bajar calidad en el servicio de determinados transportes públicos, en general, en comarcas de interior a través de autobuses o en la red de Metrovalencia con la bajada de frecuencias, con recorte de horarios, con lo cual acaban siendo perjudicados la mayor parte de los usuarios.

Y, bien.
Y, bueno, los dos últimos puntos, pues, son más que lógicos también.
Siempre es mejor también una gestión pública, que los beneficios que se lleva la empresa privada, pues, se los lleven los ciudadanos o se suponga un ahorro o suponga una mejora y que, en caso contrario, pues, que se mantengan los puestos de trabajo.

Ahora mismo hay que recordar que la semana que viene está prevista una huelga de toda la semana para mantener esos puestos de trabajo en la red de autobuses.

Y, bueno, creo que hemos dado argumentos suficientes como para apoyar esta propuesta.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Senyor Signes, pel Grup Parlamentari Socialista, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Bé, nosaltres pensem que l'acord a què han aplegat la consellera Bonig i l'alcaldessa Castedo ha sigut el sainet de la setmana passada.
Ha sigut un sainet que, en definitiva, el que ve a comportar és un retall en matèria de transport interurbà.

La consellera Bonig, amb eixe acord, està posant en risc la viabilitat d'algunes línies si, com s'ha fet públic en roda de premsa, canvia el sistema de subvenció del transport públic de quilometratge a pagament per viatger.

Tot este teatre, que pareix que han aplegat a un acord de manteniment del servei, quan el que passa en realitat és que el canvi que va a executar la conselleria d'infraestructures en el pagament de transport passa de subvenció per quilòmetre a subvenció per viatgers, és, doncs, una enorme burla i un enorme engany als alacantins i alacantines.

L'article 3 de la Llei 6/2011, de mobilitat de la Comunitat Valenciana, establix que correspon a La Generalitat la planificació, execució i manteniment de les infraestructures de transport interurbà, tretes aquelles que siguen d'interés general de l'estat, així com la prohibició dels serveis de transport públic interurbà de viatgers dins de la Comunitat Valenciana.

La mobilitat es deu projectar, desenvolupar i implantar escoltant els usuaris, els col·lectius i plataformes amb els sindicats i empreses prestatàries, en un procés transparent i democràtic.

La conselleria ha oblidat la part més important i eix central de les polítiques de mobilitat -hui estem tot el dia parlant de mobilitat- que és l'usuari, reunint-se només, i a porta tancada, amb els alcaldes del seu partit.
Això és habitual.
És a dir, el dissabte a nosaltres, a la portaveu del Congrés dels Diputats del Grup Socialista, Soraya Rodríguez, no la deixaren entrar en la potabilitzadora de la Ribera i el 29 de novembre -mos ho prohibiren- entrà Ciscar amb més alcaldes del PP.
És habitual, no?

A més, dins de l'àmbit de les seues competències i de la seua obligació legal de la (inintel·ligible) .
.
.
del servei de transport, la conselleria deu fer públic un compromís de manteniment del transport públic.
Això es deu fer.

Que el Consell garantisca així mateixa que no hi haurà pujada de la tarifa ni desaparició de transbordaments, de forma que es mantinga la naturalesa i la configuració del TAM, tal com es coneix en l'actualitat, també és un compromís que deu prendre la conselleria.

Des del PSPV sostinguem que el canvi de pagament del transport metropolità de quilometratge a nombre de viatgers és un retall, és un retall.

¿Què va a passar amb les línies que menor freqüència de viatgers tenen, és a dir, no són rendibles econòmicament, però sí que tenen una rendibilitat social, evidentment?

La conselleria ha evitat explicar este retall i com va a afectar els usuaris de les línies interurbanes.
No s'ha explicat convenientment si les de major rendibilitat econòmica compensaran les que menor benefici tinguen; no s'ha dit.
En la nostra opinió no hi han línies deficitàries perquè de totes s'obté un benefici social.
L'obligació de mantindre-les recau en La Generalitat, repetisc, per la llei de mobilitat.

Nosaltres estem molt preocupats per este sainet d'acord.
Estem molt preocupats perquè mos preocupa què va a passar amb línies com la 22 -Alacant-Cabo de las Huertas-Playa de San Juan-, amb la 23 -Alacant-Sant Joan-Mutxamel-, amb la 25 -Alacant-Villafranqueza-, amb la 27 -Alacant-Urbanova-.
.
.
, és a dir, aquelles línies que tenen pocs viatgers.
I el risc que nosaltres vegem i la preocupació amb què observem açò és que al pas d'uns mesos o al pas d'un any eixes línies que tenen menys viatgers acaben desapareguent per l'acord i el sainet d'acord de la consellera Bonig i l'alcaldessa Castedo.

Nosaltres exigim també que la conselleria faça públic el deute que es manté amb les empreses prestatàries del Transport Alacant Metropolità, TAM, que no s'ha fet, no s'ha fet públic, i aplegue a un acord de pagament d'eixe deute que, segons informes rebuts per la representació social de les entitats de La Alcoyana i de l'altra entitat, ascendix a cinc milions d'euros, i això per a garantir la viabilitat dels llocs de treball que, en este moment, està La Alcoyana a punt d'iniciar un ERO que afectarà uns quants treballadors.

I tot açò mos pareix, la veritat, un sainet i mos pareix que és posar en risc algunes línies, mos pareix que és posar en avantatge aquelles que són menys deficitàries i, per tant, doncs, bé, tenen més recursos econòmics a traure.

I, a més, dins de la ciutat d'Alacant, també mos preocupa en quin ordre passaran per les parades d'autobusos internes d'Alacant les dos companyies i com se farà això.
Perquè les primeres companyies que passen ompliran de viatgers -i acabe, president-, les últimes aniran amb molts pocs viatgers.
I, amb l'acord pres, vorem ahí què és el que pot passar.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, tiene la palabra la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

A ver, ustedes parten, señora Albiol, parten de un supuesto erróneo que es…, oyen campanas y enseguida se ponen a ver qué PNL pueden presentar.
Dicen que hay una irresponsabilidad y desentendimiento de La Generalitat.
Claro, si parten de ahí, pues, evidentemente, todo lo demás se viene abajo por sí sólo.
Porque no es cierto.
No ha habido ni irresponsabilidad ni desentendimiento en ningún momento.

Respecto al transporte interurbano de autobuses en la comarca del Alacantí, dicen que estaría poniendo en grave peligro… En ningún momento ha habido grave peligro para que el sistema TAM se venga abajo o -hablan también de recortes- se recorte.
Ni mucho menos.
Lo que hay es una responsabilidad, un diálogo y un consenso.
Y, no sé, a lo mejor es que no ha estado al tanto de lo que pasaba la semana pasada, pero es precisamente… Lo que ha estado pasando es muchísimas reuniones para trabajar en que no se menoscabe en absoluto el servicio de transporte interurbano metropolitano de la comarca del Alacantí.

Respecto a la financiación -junto a otras administraciones, aparte de La Generalitat- del transporte interurbano de autobuses de la comarca, se tiene que tener en cuenta el reparto competencial que existe.
Y lo que se atribuye a La Generalitat, la competencia en materia de transporte interurbano de viajeros, pues, hay que tenerlo en cuenta.

Este transporte se presta, con carácter general, a riesgo y ventura del concesionario del servicio, por lo que se financia mediante tarifas que se perciben de los usuarios.
Bien.
No obstante, lo que respecta a la comarca del Alacantí, La Generalitat y el Ayuntamiento de Alicante han venido desarrollando -como bien sabrá-, durante los últimos años, una política de transporte conjunta a través del sistema TAM, ese sistema que de momento ha estado trabajando y funcionando.
A usted a lo mejor no le gusta, pero si no le gusta es porque creo que no lo conoce.
Debería de acudir un poquito más a la zona de bajo… Claro, es que está hablando de unas cosas y me da la sensación de que no las conoce ni se ha montado en su vida en una de estas líneas porque, si lo hubiese hecho, sabría que funcionan perfectamente y que dan respuesta de sobra a los ciudadanos.

Y, por todo ello, pues, éste es el sistema que apoya la conselleria y apoya el Grupo Parlamentario Popular.

En su financiación participa La Generalitat, bien a través de FGV, explotador de los servicios tranviarios, o bien mediante aportaciones de presupuestos, como también se refleja en el proyecto de presupuestos de 2014, hace su aportación para que se mantenga el sistema TAM.

Respecto a la participación de la diputación en la financiación pues, si es que no tiene competencias en este aspecto.
Es que deberían de explicar un poquito mejor por qué pretenden incluir a la diputación, cuando no tiene competencias.

Hablan de crear un organismo comarcal regulador del sistema de transporte interurbano, esto a mí me hace pensar que…, precisamente eso, que al final partimos de políticas muy distintas.
Ustedes quieren aumentar la administración y nosotros, que estamos trabajando por reducir y reestructurar la administración, redimensionar la administración, con todo lo que se ha hecho… Y nos llegan con una proposición no de ley que habla de un organismo comarcal, de una gestión directa, cuando lo que estamos trabajando es precisamente todo lo contrario para que todo el sistema del servicio público sea viable y sea el mejor posible.

Como apoyamos esas políticas, pues, estar a favor de su propuesta iría totalmente en contra de las políticas que apoyamos.
Por lo tanto, es totalmente inadecuado y, por ello, por ello -una razón más-, no lo vamos a apoyar.

Pero es que, ya le digo, los diálogos, los consensos y el sistema TAM es el adecuado y es el que está dando un servicio más que suficiente y responsable a toda la comarca del Alacantí.

Respecto al plan de movilidad, pues, también le digo, el plan de movilidad, pues, a lo mejor en otro sitio sí que es prioritario.
En la comarca del Alacantí, con el sistema TAM, pues, no es prioritario.
Además, los planes de movilidad tienen un ámbito más ambicioso.
Yo realmente no lo veo aquí como algo que haya que hacer.

Además, con el sistema TAM, usted lo debe de saber, tanto itinerarios como paradas como trayectos, cualquier circunstancia que se deba de mejorar o se deba de atender o se deba de cambiar se puede hacer a través del sistema TAM.
Y eso es realmente lo que se está haciendo también ahora, estudiar esas posibles paradas que tenga que haber nuevas y esas posibles paradas que haya que eliminar porque no haya viajeros.

Y seguiré en la réplica, puesto que me queda algún aspecto en el que incidir.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Sí, per a rèplica, senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.

Bé, en primer lloc, agrair al Grup Socialista i al Grup Compromís que recolzen la proposició no de llei.

I, en segon lloc, bé, doncs, per donar resposta a les paraules de la senyor Díaz, probablement, la que oye campanas, la que no se entera y la que no está al tanto serà vosté, dic jo, senyora Díaz, serà vosté i no nosaltres, que des del primer moment estem defensant el servei públic de transport a la seua comarca i els treballadors i treballadores, i no vostés, perquè no els hem trobat ni en eixa defensa del transport públic ni en la defensa dels treballadors i treballadores, no estaven.
Per tant, a la millor, els qui no s'enteren o els qui no estan al corrent són vostés i no nosaltres.

Conec Alacant perquè sóc diputada de tot el País Valencià, i per tant és la meua obligació.
I.
.
.
(veus) -pregunte-li a Montoro; si no el coneix, va, li pregunta a Montoro i que li ho explique, val?
-, i conec el transport públic perquè l'utilitze.
No sé si tots els parlamentaris del Partit Popular podran dir el mateix, però jo utilitze el transport públic i, per tant, el conec i conec també el d'Alacant.

I el que planteja la conselleria o l'acord que vosté planteja, a què han arribat, és una retallada.
I és un acord absolutament insuficient que sí que posa en perill el transport públic a la comarca de l'Alacantí, perquè s'està parlant de, com a molt, dos milions d'euros i és una xifra absolutament, absolutament insuficient.
I sí posa en perill eixe transport públic.

Mire, no tenia cap dubte que s'anaven a negar al pla mobilitat.
Sempre se neguen als plans de mobilitat.
No volen eixa coordinació.
Però en el fons no és perquè no vullguen el pla de mobilitat o perquè no vullguen la coordinació o perquè no vullguen tampoc l'organisme comarcal que nosaltres plantegem.
En el fons, en el fons de tot açò el que està és que vostés realment no estan pel transport públic, estan per altres històries, estan per gastar-se tots els diners en l'AVE, estan per la privatització, estan pel que estan, com van demostrar quan van fer l'ERO en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, quan estan retallant en ferrocarrils, quan estan retallant en el transport públic en Alacant i en la resta del País Valencià, i quan s'han carregat l'Agència Valenciana de Mobilitat.

Per tant, no és només que no vullguen el que nosaltres els plantegem en aquesta proposició no de llei, no és sols que no vullguen finançar adequadament, perquè no n'hi hasca perill, el transport públic de l'Alacantí, no és que no vullguen eixe pla de mobilitat, no és que no vullguen eixe organisme comarcal, és que no volen el transport públic.
I eixe és el problema que té el Partit Popular realment, eixe és el problema que tenim els ciutadans i ciutadanes amb el govern del Partit Popular.

I, evidentment, quan vosté diu: «Es que claro, si apoyamos su proposición, que dice que el transporte.
.
.
De valorar la propuesta de que sea gestionado públicamente, es que estamos totalmente en contra de las políticas que apoyamos.
» Doncs, mire, sí, doncs mire, sí.
Si vosté recolza que el transport en Alacant siga gestionat públicament, estarà votant en contra del que en realitat està fent el seu govern.
Doncs, mire, és veritat.
És veritat, és veritat perquè el seu govern no aposta pel transport públic gestionat públicament.
És veritat.
Vostés aposten per la privatització, i ho estan demostrant dia rere dia al País Valencià amb les polítiques que estan fent.
I, de totes maneres, és una moció que fins i tot l'hem fet amb extrema delicadesa perquè pugueren votar a favor.
L'hem fet amb extrema delicadesa, perquè.
.
.

El senyor president:

Senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

.
.
.
si llig -sí, i acabe ja-, posa «valorar la conveniència d'una gestió pública directa al servei de transport interurbà i, en cas de no ser així, que se contemple que els treballadors siguen subrogats.
És a dir, fins i tot està redactada tenint en compte que vostés aposten per la gestió privada i perquè la pugueren votar a favor.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Albiol.

Señora Díaz, tiene usted la palabra.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Lo que yo le he dicho no es lo que usted dice.
Pone palabras en mi boca que no le he dicho.
Pero bueno, a lo mejor es porque le es difícil escucharme.
A ver, nosotros apoyamos el Decreto ley 7/2012 para la reestructuración del sector público.
Eso es lo que le he dicho.
Y entonces, que ustedes presenten aquí la posibilidad de crear un organismo comarcal regulador del sistema de transporte es totalmente contrario a las políticas que estamos llevando a cabo y apoyando.
Por lo tanto, no se lo podemos apoyar.
Eso es así.

Además, creemos que es más efectivo el sistema que estamos llevando a cabo y apoyando desde el Grupo Parlamentario Popular que lleva el Consell.
El sistema TAM que también, de verdad, me parece bastante confuso que el Partido Socialista quiera votar a favor, cuando está apoyando y quiere apoyar que se mantenga el sistema TAM tal cual, que lo ha llevado apoyando por concesión siempre.
Entonces, es un poco contradictorio.
Pero bueno, yo le diría que sobre los trabajadores que tanto la consellera, como la alcaldesa públicamente dijeron que, tal y como se establecían las nuevas reglas de juego -digamos-, ese abaratamiento del coste por ya no tener en cuenta el kilometraje, sino por viajero, iba a suponer que no se iban a reducir ni líneas, ni el transporte interurbano en sí.
Y, por eso, ellas mismas dijeron públicamente que creían que no era necesario llevar a cabo ningún ERE, pero que no dependía de la administración pública, puesto que es una empresa privada la que lo tiene que valorar.

Pero que ese reajuste en el coste no iba a conllevar un menoscabo en el servicio de transporte y, por tanto, se iban a mantener todas las líneas.
Eso se dijo públicamente.
Y, por ello -ya le repito-, lo que hace falta es un gobierno responsable que dialoga, que consensúa y que hace posible que se lleve el mejor transporte público.
Y no me cabe la menor duda de que usted utiliza el transporte público, pero si critica el transporte público que se lleva en la comarca en L'Alacantí, eso es que usted no lo ha probado.
No me diga que sí, porque es que no lo ha probado, porque si lo hubiese probado, no hablaría tan mal del transporte público interurbano de la comarca de L'Alacantí.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Senyories, acabat el debat, anem a passar a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre l'adopció per La Generalitat del criteri de l'ús del taulell castellonenc en els processos d'adjudicació d'obra pública, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 62.
321, BOC 186)

El senyor president:

Senyories, passem ara al punt 4 que mos havia quedat pendent: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'adopció per La Generalitat del criteri de l'ús del taulell castellonenc en els processos d'adjudicació d'obra pública, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Bé, doncs aquesta és una proposició no de llei que presentem des d'Esquerra Unida per a recolzar el sector del taulell.
Jo crec que a ningú en aquesta comissió se li escapa que és un sector que ha estat fortament, o que està sent fortament colpejat per la crisi econòmica.
No cal oblidar que és una crisi molt relacionada amb tot el sector de la construcció i, per tant, també amb el sector del taulell.
De fet, en estos moments a la província de Castelló estem parlant de més de sixanta mil aturats i aturades.
Cal tindre en compte que en bona part l'augment d'atur a la província de Castelló durant els últims anys ha segut en bona part causat per com està afectant la crisi al sector del taulell.

En l'actualitat treballen en les empreses taulelleres de Castelló uns 15.
000 treballadors i treballadores, que són quasi la mitat dels que treballaven fa quatre anys.
És un sector clau en la nostra economia, no només a les comarques de Castelló, no només a les comarques del nord, sinó que també és un sector clau per a l'economia en el País Valencià i, per tant, considerem que és més necessari que mai el suport de les administracions públiques cap a aquest sector productiu fonamental -com dic- per a les nostres comarques i més enllà.

És imprescindible apostar per la diversificació de l'economia i que els diners que durant anys i anys han anat a parar a l'especulació tornen invertint-se en la modernització per tal de fer competitives les indústries del territori autonòmic valencià, entre elles la del taulell de Castelló.
I és per això que demanem que la Generalitat valenciana prenga mesures per a fomentar l'ús del taulell de Castelló en les obres públiques de nova construcció i en les remodelacions dels edificis antics.
No es pot entendre que, tenint indústries fortes en determinats sectors, les administracions públiques no aprofiten aquesta potencialitat donant suport a aquests sectors.

Per tant, jo crec que la proposició no de llei és molt clara, i és: enfront de la crisi que està passant el sector del taulell a les comarques de Castelló, necessitem fonamentalment que el Consell establixca mesures de suport per a aquest sector.
La nostra proposta, pensem que una de les propostes que és fonamental és que s'establixca l'ús del taulell castellonenc com a criteri a tindre en compte en els processos d'adjudicació d'obres públiques per part de la Generalitat valenciana.
Estem parlant que en els plecs de condicions, en les adjudicacions, se tinga en compte aquesta condició a l'hora de fer una adjudicació, i ja dic que són per a les obres per part de la Generalitat valenciana.

I després pensem que s'han d'impulsar plans d'ocupació i de promoció del sector productiu del taulell en els municipis de les comarques del nord i a càrrec dels pressupostos de la Generalitat valenciana, amb col·laboració -evidentment- amb l'estat i amb col·laboració també amb els mateixos municipis, plans especialment dirigits a joves, i especialment dirigits a aquelles persones que estaven treballant en el sector i han perdut el seu lloc de feina perquè puguen tornar a reincorporar-se a la seua feina.
Pensem que són dos propostes que probablement haurien de ser irrebutjables per part de cap grup parlamentari ací, a les Corts Valencianes.
Estem parlant de dos mesures que el que farien seria revitalitzar un poc un sector que ha segut, que està sent colpejat molt per la crisi econòmica.

Sabem que ja s'ha tractat aquest tema o bé en aquesta comissió, o bé en la comissió d'indústria en altres ocasions.
De fet, en l'any 2009, el 5 de maig de 2009, es va aprovar una resolució -bé, aquesta va ser a la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda el 5 de maig de 2009-, una resolució en què el Consell instava el Govern d'Espanya a una sèrie de mesures, i també estava el suport al taulell.
També se va aprovar en la comissió d'indústria en l'any 2009, el 20 d'octubre de 2009, una proposició que Les Corts instara el Consell que impulse la utilització de materials ceràmics i taulellers en l'obra pública de la Comunitat Valenciana, però cal dir que tot açò va ser en el 2009, que des d'aleshores han passat molts anys, que la situació continua empitjorant en el sector del taulell, que continua el sector en una situació molt precària, que els llocs de feina continuen amenaçats, i que tampoc hem vist com, malgrat aprovar-se açò en el 2009, s'haja portat a terme per part de les diferents conselleries.
I, per això, el que reclamem és que se recolze aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per a fixar posició, senyor Ponce, pel Grup Parlamentari de Compromís, té vosté la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, el sector industrial valenciano está sufriendo la crisis de una forma intensa, intensísima, lo mismo que otros sectores productivos.
La verdad es que la industria de la cerámica es de las más resilientes -digamos-, de las más duras respecto a los golpes que ha recibido a consecuencia de la burbuja urbanística, de su estallido y de sus consecuencias -básicamente la parada en seco de la construcción-, lo que conlleva que todos los sectores relacionados con la misma hayan sufrido intensamente esta crisis.
Sin embargo, este sector, además ha sufrido otros ataques que casi les han incumbido a ellos directamente, como el tema de las tarifas del gas.
Y a esto hay que añadir obviamente cómo están sufriendo el resto de sectores económicos valencianos.

Obviamente la propuesta es más que oportuna, porque además incide a dos niveles, a un nivel activo de impulsar planes de ocupación y promoción del sector, que son muy convenientes, que como bien se ha indicado, se han aprobado en otros momentos, y no se han desarrollado, lo cual es muy triste y lo cual pone en entredicho luego el incondicional apoyo que dice el gobierno que tiene sobre este sector, pero sin embargo cuando aquí se toman acuerdos y luego no se desarrollan, pone en evidencia esa voluntad férrea de defender el sector.

Insisto en que consideramos adecuado el desarrollo de estos planes de ocupación y de promoción del sector, pero también es muy interesante el hecho de que sea un criterio a tener en cuenta a la hora de adjudicación de obras públicas que se utilicen materiales que vengan de nuestra propia comunidad.
Esto podía hacerse extensivo a todos los ámbitos de la vida pública valenciana, puesto que muchos sectores podrían verse reforzados o impulsados, si este tipo de medidas se aplicaran.
De la misma forma que habría que tener en cuenta que las empresas a las que se les adjudican obras o actuaciones en general de la administración, de la misma forma que se exige que estén al corriente de pago, por ejemplo, con hacienda, u otras administraciones, pues que también tengan presente este aspecto, que es fundamental en este momento de la historia en el que estamos.
Porque esta crisis económica está -insisto- golpeando a todos los sectores, y una de las formas de combatirla a los sectores productivos valencianos sería promocionando el autoconsumo de estos productos que se producen aquí, que en muchos casos son muy bien valorados en todos los mercados del mundo y que, sin embargo, aquí en muchos casos tienen problemas para colocar sus productos, supongo que fruto de la calidad y de la complicada competitividad que tienen en este momento.

Bien, por tanto -insisto- consideramos adecuadas las dos propuestas de resolución, los dos puntos de la propuesta, y la vamos a votar favorablemente, y esperemos que sea otro punto más en que salga hoy aprobado por unanimidad en esta comisión.

Nada más, muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salvador.

La senyor Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Com s'ha dit abans, i també pel grup que presenta aquesta proposta, el sector ceràmic és fonamental per a la província de Castelló i per a la seva economia.
El contingut d'aquesta proposta ha sigut objecte d'acords en seu parlamentària en altres ocasions, com la que, per exemple, se citava, de maig de 2009, i per tant entenem que en coherència en el que hem vingut defensant des del Partit Socialista i en un tema tan fonamental per a la província de Castelló, vaja per davant el recolzament del nostre grup a aquesta iniciativa, sobretot perquè estem parlant d'un sector estratègic per a la província de Castelló en termes econòmics i també pels llocs de treball que s'han anat generant en aquest sector.

Tenint en compte, a més, que el 80% de les empreses del sector tauleller espanyol se concentren en la província de Castelló, som el primer productor europeu i el segon del món, després de Xina i, per tant, és fonamental el recolzament a aquest sector productiu que s'ha vist greument afectat per la crisi econòmica, com tants altres sectors productius al llarg de la Comunitat Valenciana, i sobretot perquè en estos moments està travessant greus dificultats.
Han caigut les vendes nacionals i també hi han dificultats al mercat internacional, i sobretot hem de tindre en compte que la crisi també s'ha emportat molts llocs de treball en aquest sector.

Per tant, també considerem important el segon punt, el que es cree un pla d'ocupació i es fomente un pla d'ocupació, i que això vaja acompanyat en blanc sobre negre en el pressupost, i que s'invertisca en aquest pla d'ocupació en aquesta província que -com també s'ha dit- doncs quasi representem els 60.
000 aturats.

El Partit Socialista a la província de Castelló -i també en l'àmbit autonòmic- hem mantingut fermesa i coherència, també quan governàvem el Partit Socialista -i tenim el Govern d'Espanya- hem mantingut ací la mateixa posició reivindicativa i de lluitar per aquest sector i, sobretot, considerem fonamental en estos moments especialment la necessitat que les administracions públiques utilitzen material ceràmic com mesura per a la reducció d'estocs i per a potenciar el consum del taulell.
Hem demanat que les administracions impulsen el consum d'este material ceràmic, que el sector privat en estos moments no està absorbent, sobretot per la paralització de la construcció.

El model econòmic en esta autonomia després de díhuit anys de govern del Partit Popular doncs s'ha centrat en el monocultiu i s'ha apostat tot a la construcció, s'han oblidat dels sectors productius, del sector industrial i d'altres sectors tradicionals, i ara que vénen mal donades, doncs considerem que, de nou, tenen una ocasió per a mirar i fixar la mirada en aquest sector productiu, invertir i recolzar en estos moments com cal.

No estem davant un sector qualsevol, el taulell ha de vore amb la identitat industrial de la nostra província, ha generat riquesa, ocupació i innovació, comerç exterior, ha sigut punter per a l'economia de la província de Castelló, i en estos moments pensem que necessiten recolzament per part de l'administració pública i, en eixe sentit, pensem que és important recolzar, estendre la necessitat d'utilitzar aquest material en altres sectors professionals vinculats, els arquitectes, els dissenyadors, hem de contribuir, des de l'administració pública s'ha de contribuir a fomentar-ne l'ús i, en este cas, especialment, tal com demana o es proposa en la iniciativa i com hem fet altres vegades també en altres ocasions a iniciativa del Partit Socialista, doncs que s'utilitze i es fomente l'ús en obra pública, i, sobretot, que això també vaja acompanyat en estos moments de dificultats en un pla d'ocupació específic perquè si ha sigut punter per a la creació de treball quan venien ben donades, ara que n'hi ha dificultats, doncs considerem que és important que es fique l'atenció en desenvolupar i invertir en un pla d'ocupació específic per a aquest sector.

I, en definitiva -i com hem avançat al principi-, el nostre recolzament a esta iniciativa i esperem que tinga el recolzament de tots els grups com s'ha produït altres vegades i que no només siguen recolzaments, que se materialitzen i executen les propostes que ací s'acorden per unanimitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Por el Grupo Parlamentario Popular tiene la palabra la señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, decir que mi grupo parlamentario va a votar en contra de esta propuesta de Esquerra Unida.
Y les explicaré por qué.

Una cosa es impulsar el fomento del uso del sector azulejero en obra pública, que es la propuesta que sí que obtuvo la unanimidad de los grupos parlamentarios en esta cámara, y otra muy distinta la que se plantea en la proposición no de ley que hoy presenta Esquerra Unida, que es una propuesta con muy buena intención, desde luego, y que puede quedar muy bien en el papel, pero desde luego que presenta un obstáculo jurídico bastante importante porque choca con la legislación estatal en materia de contratación, porque concretamente lo que dice la propuesta, señorías, es establecer como criterio de contratación el uso del azulejo de Castellón.
No es lo mismo establecerlo como criterio de contratación, señorías -como decía al principio de mi argumentación-, que impulsar el fomento del uso del sector azulejero en obra pública, que en eso, como no puede ser de otra manera, estamos a favor el Partido Popular y por eso esa propuesta en aquella ocasión, en el año 2009, salió por unanimidad de esta cámara.

Mire, decía que era un obstáculo jurídico porque, desde luego, no resulta posible conforme a jurisprudencia tanto del Tribunal de Justicia de la Unión Europea como del propio Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana, ya que distorsionaría la competencia.
No sería, pues, señorías -como decía al principio de mi argumentación-, ajustada a derecho, ni exigir su utilización en las obras de La Generalitat, ni introducir elementos a favor de su utilización por parte de las corporaciones locales.

No solamente es un obstáculo jurídico este punto de su proposición no de ley, sino que, además, es un obstáculo desde luego económico puesto que determinados tipos de medidas podrían ser considerados barreras al libre comercio en materia de contratación pública, señorías.

En este sentido, desde el Grupo Parlamentario Popular, sí que apoyamos las actuaciones dirigidas a impulsar la participación de las azulejeras en el mercado de la obra pública, tanto en el español como a nivel europeo e internacional, en general, a través de mejorar el acceso a la información y el conocimiento de estos mercados, la promoción y el posicionamiento empresarial y favoreciendo las alianzas necesarias para el acceso a los mismos; prueba de ello son las iniciativas que está llevando a cabo el gobierno del president Fabra de internalización de nuestras empresas, y prueba de ello es el aumento de exportaciones en el sector azulejero de los dos últimos años, señorías.

Respecto al segundo aspecto de su proposición no de ley en la que propone impulsar planes de empleo y promoción del sector hay que destacar varias cosas.

La Generalitat valenciana ya puso en marcha un plan de apoyo del sector cerámico de Castellón dirigido a trabajadores y trabajadoras que perdieron su empleo a causa de la crisis económica, contó con un presupuesto de 10,15 millones de euros, con una inversión del Servef superior a los 3,3 millones de euros y el resto por la Unión Europea a cargo del Fondo Europeo de Adaptación a la Globalización.
Fue dirigido este plan de empleo a 2.
425 personas afectadas por los despidos en 181 empresas y en tres comarcas concretas: L'Alcalatén, la Plana Alta y la Plana Baixa.
El principal resultado fue, desde luego, la recolocación de más de mil personas siendo los sectores de actividad donde se produjeron un mayor número de recolocaciones además del propio sector cerámico, el hostelero, el de actividades administrativas y el de servicios auxiliares y el agrario.

Por todo ello, señora Albiol, desde el Grupo Parlamentario Popular no vamos a aceptar la propuesta que hoy usted ha presentado en estas Cortes.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Para réplica, señora Albiol, tiene usted la palabra.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, clar, si realment n'hi haguera una intenció per part del Partit Popular i per part del Consell de fer polítiques en favor del sector tauleller, avui s'haguera presentat una esmena a aquesta proposició no de llei.
Si realment el problema és un matís, una paraula que no, que tal…, doncs, evidentment, s'haguera, abans de votar en contra, si el Partit Popular vullguera treballar amb acords, amb consensos, i tinguera ganes de treballar per a l'impuls del sector tauleller de Castelló, avui s'haguera presentat una esmena per part del Partit Popular haguérem intentat arribar a algun tipus d'acord, com ha passat en altres ocasions.
Si el problema fóra eixe.

Però, jo crec que ja, després, quan ha anat avançant vosté en el seu discurs ja ha quedat clar que no, que eixa és l'excusa, eixa és l'excusa, i és l'excusa perquè, si no, hagueren presentat una esmena, i és l'excusa perquè el motiu fonamental ja l'ha explicat vosté després, i el motiu fonamental ja l'ha explicat quan ha dit, «es que no podemos poner barreras al libre mercado».
¡Ah!
, doncs, aquí…

I eixe és el motiu pel qual vostés avui no recolzen aquesta proposició no de llei, «porque no podemos poner barreras al libre mercado».
¡Clar!
, doncs clar que no, ¿veus?
, ja ho està dient, ¡doncs clar que no!

Clar, aleshores, aprovar ací una cosa buida de contingut que diga «pues impulsaremos y promoveremos y…», doncs això bé, això ho podem fer perquè com això no servix per a res i no pone barreras al libre mercado, doncs això molt bé.
Ara bé, quan ací els demanem ja compromisos i ací els demanem que se prioritze l'ús del taulell de Castelló per a l'obra pública, aleshores ja no, ¡clar!
, perquè vostés ponen al libre mercado per damunt dels llocs de treball dels castellonencs i castellonenques, perquè vostés posen el libre mercado per sobre de les persones.

Vosté avui ha vingut ací a dir que vostés no van a recolzar aquesta proposició no de llei, que podria ser el principi de l'impuls de polítiques per al sector tauleller per a començar a eixir de la crisi a Castelló, perquè milers de persones pogueren tornar als llocs de feina que han perdut perquè tenim en estos moments la meitat de treballadors que teníem fa quatre anys en la indústria taulellera, i vosté ve ací a dir que no por el libre mercado, perquè el libre mercado està per damunt de les persones.

Per tant, jo crec que la seua explicació ha sigut molt aclaridora, jo li agraïsc realment que vosté haja sigut tan sincera i que diga que vosté vota en contra d'aquesta proposició no de llei perquè vostés, perquè el Partit Popular no ponen barreras al libre mercado.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Señora Marcos, tiene usted la palabra.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

No, desde luego, el Partido Popular no pone barreras absolutamente a nada, señora Albiol, y menos al libre mercado.

Pero, señora Albiol, lo que no vamos a hacer es admitir una propuesta que lo único que hace es proponer que nos saltemos la ley a la torera, señoría.
Eso es lo que propone su propuesta, la propuesta que presenta hoy aquí.
Se nota que ustedes tienen capacidad de gobierno en pocos sitios porque, desde luego, esta propuesta no se les ocurriría a ustedes presentarla si tuvieran la capacidad de gobernar.
Sí que me extraña que otros grupos parlamentarios, que sí que han tenido capacidad de gobierno en esta comunidad y en el gobierno central, hayan votado «sí» o vayan a votar «sí» a esta propuesta.

Le decía yo que esta es una propuesta cargada de muy buenas intenciones que puede quedar muy bien sobre el papel, pero, ¡oiga!
, hay un gran obstáculo jurídico y ustedes no pueden bajo la responsabilidad del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida, no pueden ustedes hacer una propuesta que vaya en contra de la ley, y, señoría, usted sabe perfectamente que choca frontalmente con la legislación en materia de contratación; otra cosa es fomentar el uso y fomentar también la internalización de nuestras empresas y de nuestros sectores productivos al mismo nivel como lo está haciendo el gobierno valenciano, y prueba de ello son la cantidad de medidas que se han tomado por parte del gobierno valenciano para dar a conocer nuestras empresas, no solo del sector azulejero, sino de los sectores productivos que están tirando del carro de la economía valenciana y del carro también de la economía española.
Por cierto, muchas veces todo este tipo de medidas criticadas por ustedes, los primeros que se ponen frontalmente a que se abran nuevos mercados, hacia el libre mercado, señoría, y a la promoción de los productos valencianos.

Desde luego, no va a usted a encontrar al Grupo Parlamentario Popular votando a favor de una propuesta que lo único que pide y solicita es que se vaya en contra de la ley, señorías.

Y, luego -como les decía anteriormente-, ustedes critican mucho en los sitios donde no tienen capacidad de gobernar y donde tienen capacidad de gobernar o cogobernar hacen absolutamente lo contrario, como es el caso de otras comunidades autónomas que no nombraré porque, si no, todos ustedes se van a poner aquí a bramar, porque son los primeros que han recortado en los presupuestos para el año 2014 en la comunidad autónoma de Andalucía, 15,5 millones de euros en fomento empresarial, señorías, eso es lo que hacen ustedes donde tienen capacidad de gobierno y donde tienen capacidad de gobernar y de decidir, porque es muy fácil opinar cuando uno no tiene capacidad de decidir.

Lo que es absolutamente irresponsable es hacer lo que ustedes hacen cuando no gobiernan, que es proponer cosas en contra de la ley.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marco.

Senyories, conclòs el debat, anem a passar a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada.

Senyories, hem acabat amb l'ordre del dia.

Moltes gràcies per la seua col·laboració.
Felicitar-los les pasqües de Nadal i desitjar-los bon any, encara que ens vorem un dies per ací.

Res més.
S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 31 minuts)