Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 16 de desembre de 2004.
Comença la sessió a les 10 hores i 18 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 40.
Segona i darrera reunió.**

 

 

 

***Debat i votació del dictamen de la Comissió de Medi Ambient sobre el Projecte de llei de caça de la Comunitat Valenciana (BOCV número 74).***

 

 

**El senyor president:**

 

Vamos a reanudar el Pleno.

Honorables consellers, ilustrísimos señores diputados y señoras diputadas.

Continúa la sesión con el punto quinto del orden del día del Pleno, que dice: debate y votación del dictamen de la Comisión de Medio Ambiente sobre el Proyecto de ley de caza de la Comunidad Valenciana, registrado en el *Boletín Oficial de las Cortes* número 74.

Tiene la palabra, para la presentación del proyecto de ley, el honorable señor conseller don Rafael Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Molt excel·lent senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Comparec davant el Ple de les corts Valencianes per a presentar la Llei de caça de la Comunitat Valenciana, que espere compte, al finalitzar este tràmit parlamentari que ara comencem, amb la majoria dels vots d'esta cambra.

Abans d'entrar a explicar-los la llei, senyories, voldria fer un acte de reconeixement públic a totes aquelles persones que a títol individual o com a representants d'associacions o institucions, han participat en la seua redacció.
I dic això perquè són moltes persones i associacions les que han fet que este text haja pogut arribar fins ací.
Gràcies a tots ells per la seua col·laboració.

La presentació d'esta llei de caça de la Comunitat Valen-ciana constituïx un gran avanç per a la nostra societat des d'una doble perspectiva: d'una banda, la llei representa un avança legislatiu important, ja que el marc jurídic regulador vigent de la caça es basava en una norma preconstitucional de l'any 1970.

Este projecte de llei s'emmarca i és congruent també amb la llei de conservació dels espais naturals protegits i de protecció de la flora i de la fauna silvestre, i també amb la directiva europea relativa a la conservació de les aus silvestres.
D'esta forma, el govern ha sigut conscient de la necessitat d'una actualització que dote l'activitat cinegètica d'una regulació sensible a les actuals demandes socials i ambientals.

I, per una altra banda, la llei també fa un gran pas en el que a política ambiental es referix.
Configura i regula la caça com una activitat conservadora del medi natural i com una pràctica esportiva i cultural de gran importància per a l'economia valenciana.

Senyories, la caça aglutina més de 94.
000 llicències i 600 agrupacions en la nostra comunitat.
Això fa de la caça una pràctica esportiva que es predominant en la Comunitat Valenciana.

De la mateixa forma, les rendes generades per esta activitat superen els 150 milions anuals d'euros, és a dir, el 0,25% del Producte Interior Brut de la nostra comunitat, és a dir ­i perquè es facen una idea­, la desena part del total del sector agrari i la meitat de la producció ramadera.

Per primera vegada, una llei unifica o evidència una nova concepció de l'exercici de la caça com a base per a la conservació de la biodiversitat, que ha de ser ordenada sobre pautes de sostenibilitat i de compatibilitat amb tots els usos del territori.

L'àmplia participació en el procés de l'elaboració del projecte de llei que estic presentat, ha demostrat que entre els diferents col·lectius afectats o relacionats amb l'exercici de la caça existia prèviament un objectiu comú.
L'objectiu, senyories, es resumix molt breument: caça, sí, però ajustada a les necessitats de la conservació de la natura.

I, en este sentit, la llei compta amb l'aprovació del Consell Assessor de Participació i Medi Ambient, on hi ha representants i col·lectius vinculats a l'exercici de la caça, com la Federació de Caçadors de la Comunitat Valenciana i, per ficar un exemple, l'Associació Seo/BirdLife.
La majoria de les propostes que han fet han sigut tingudes en compte durant el procés de l'elaboració de la llei.
I també el projecte de llei compta amb l'informe favorable del Consell Econòmic i Social i del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

L'existència i la concreció d'este objectiu comú ha sigut unànime i pot ser per això que no s'haja presentat cap esmena a la totalitat d'este projecte de llei.
I, en este sentit, senyories, m'agradaria que eixa mateixa responsabilitat fóra la que donara peu a aprovar esta llei amb el més ample recolzament, perquè esta llei regula la cacera com esport i com una activitat també ambiental.

De manera capdavantera, la llei trenca amb l'admissió tradicional de la caça, que considera la natura com una font inesgotable de recursos i, al mateix temps, reconeix l'important paper que les comunitats rurals despleguen en l'exercici d'esta activitat.

Per a explicar els continguts bàsics de la llei, em centraré a destacar o mencionar els seues aspectes més rellevants: la caça com a element de conservació de la natura, la caça com a element de gestió en un ampli terme de territori, la contribució de la caça en àrees rurals i la seguretat de les persones i el bon tracte als animals.

El primer aspecte que vull destacar és que la caça com a element de conservació de la natura, propicia la implicació en la gestió dels recursos cinegètics no solament a les diferents administracions públiques, sinó també als col·lectius que habiten el territori.

I en este sentit, la llei planteja una relació congruent amb la legislació de conservació d'espècies, ja que no seran considerades espècies cinegètiques aquelles que es classifiquen com a amenaçades, protegides i no catalogades en la mateixa llei; prohibeix espais de caça sense un pla d'aprofitament sostenible de les espècies cinegètiques, que considere les espècies protegides de fauna i flora que continguen estos espais; reduïx l'exercici de la caça a les àrees gestionades, sense que puga existir caça si prèviament no hi ha un model de gestió o contribuïx a la millora i a la conservació de l'habitat; desapareixen els terrenys denominats lliures, que passen a denominar-se zones comunes, en què només es permet la caça en un reduït període de temps; crea la figura de reserva de caça de la Comunitat Valenciana en aquells terrenys amb possibilitat de caça major, i on per les seues característiques naturals privilegien la conservació dels processos ecològics i la biodiversitat; prohibeix els tancaments cinegètics per a superfícies inferiors a 800 hectàrees, amb la finalitat d'evitar impactes ambientals sobre fauna no cinegètica.

I el segon aspecte que definix la llei és el seu caràcter instrumental en la gestió del territori i conservació de la biodiversitat.
Des del punt de vista de la superfície gestionada a la Comunitat Valenciana, hi ha 1.
000 vedats cinegètics i 2 reserves nacionals de caça, un total d'1.
750.
000 hectàrees, és a dir, un 75% de la superfície del territori de la Comunitat Valenciana.

És a dir, en la mesura que intervé sobre una tan àmplia extensió del territori, la llei es convertix en un instrument de gestió racional i sostenible del territori.
I per això, introduïx com a figures de planificació cinegètica les directrius d'ordenació cinegètica de la Comunitat Valenciana i els plans tècnics d'ordenació cinegètica, per a assegurar un ús sostenible de la caça i la compatibilitat amb el conjunt d'usos del territori.

Les primeres, és a dir, les directrius d'ordenació cinegètica, fixaran un model global d'ordenació de la caça per al conjunt de la Comunitat Valenciana.
I en elles se zonificarà el territori i es delimitaran les zones de caça major, es proposaran llistats d'espècies susceptibles d'aprofitament i establiran les vedes generals per a espècies i les modalitats de caça.

Per la seua banda, el pla tècnic ordenarà, en el marc d'estes directrius, les intervenció d'ús, gestió i foment per a assegurar la conservació i la millora dels habitats propicis per a cada espècie cinegètica i s'impediran els aprofitaments de caça en territoris sense planificació.

El titular de cada espai cinegètic declarat haurà de presentat anualment una memòria i un pla de gestió per a la següent temporada conforme al pla tècnics i s'impedirà qualsevol aprofitament fins a l'aprovació de la memòria i del pla.

L'ordre anual de vedes, a fi de garantir el bon ordre cinegètic, establirà les limitacions de caça quant a modalitats, espècies i temps en les zones comunes de caça.

El tercer aspecte que vull considerar és la seua incidència en el món rural.
La caça és, per davant de tot, una activitat que es practica en l'espai rural, i per això és bàsic que repercutisca favorablement en el desenrotllament d'estes zones.

Els objectius de la llei es dirigixen cap a la consecució d'un estat òptim dels recursos cinegètics, de manera que estes rendes repercutisquen, tant com siga possible, en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.
Es tracta sobretot de dinamitzar o mobilitzar els recursos cinegètics de les àrees rurals i donar més possibilitats de gestió als ajuntaments a través de la figura de zona de caça controlada.

Els beneficis de la caça s'han d'invertir en el mateix territori, i de esta manera, els titulars cinegètics i adjudicataris de la zona de caça controlada estan obligats a realitzar inversions de millora de les poblacions silvestres.
La inversió, senyories, en cap cas ha de ser inferior al 35% de la valoració en viu de les rendes cinegètiques.

Les directrius d'ordenació cinegètica de la Comunitat Valenciana s'establiran en tècniques i cultius que cal aplicar per a fomentar la fauna en estes zones rurals, a fi de millorar la riquesa i les oportunitats de la renda i de l'ocupació.

I el quart aspecte en què incidix de forma decisiva la llei són les mesures de seguretat per a les persones i el bon tracte als animals.
S'estableix com a novetat unes proves d'aptitud especials per als caçadors i s'exigirà una assegurança de responsabilitat civil de danys a tercers.
S'atorgarà el títol de guarda jurat de caça a les persones amb una preparació especial en esta matèria, els quals han de col·laborar amb els agents, cossos i institucions de l'administració que tinguen encomanades funcions de custòdia dels recursos naturals.
S'incrementa la distància de seguretat fins a 200 metres dels tancats perimetrals dels nuclis urbans, urbanitzacions, jardins i parcs d'ús públic i recintes esportius.

Respecte del tractament de les peces, els caçadors han de capturar les peces en les condicions menys doloroses, per la qual cosa es prohibeix la caça nocturna, la munició de plom en els aiguamolls i l'ús de gossos de raça perillosa.

Finalment, senyories, no vull acabar esta breu presentació sense ressaltar la creació del Consell Valencià de la Caça com a un òrgan assessor en esta matèria.
Un consell que implicarà a les associacions en la consecució dels objectius d'esta llei.
Este nou òrgan d'assessorament sectorial es crea gràcies al consens aconseguit de tots els grups parlamentaris representats en esta cambra.

Espere que entre tots siguem capaços de continuar treballant en esta línia de diàleg, i aprofitar totes les aportacions que han contribuït a enriquir la millora d'esta llei, i confie que en este camí anem a continuar en el tràmit que ara mateix anem a encetar.

I ara, entre tots, tenim l'oportunitat d'aprovar una llei que crec que és necessària en la nostra comunitat, que ve a regular sobre una incidència, com he dit al principi, de prop de 94.
000 persones que tenen llicència per a exercir este esport en la nostra comunitat i que, al mateix temps, té una gran implicació en les zones rurals del nostre territori.
Una llei que, si ara s'aprova, iniciarà el seu procés reglamentari a continuació, en el qual el govern té la intenció de continuar fent este procés reglamentari amb tota la participació que siga possible.

I voldria acabar donant una vegada més les gràcies a totes aquelles persones que han participat directament en esta llei, i agraint-los que quan acabem este tràmit parlamentari, si aconseguim aprovar esta llei, haurem donat un servici a un sector molt important de la societat valenciana.

Moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Y ahora tiene la palabra, para presentar el dictamen de la comisión, la ilustre diputada del Partido Popular, Estefanía Martínez.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

 

Gracias, señor presidente.

Buenos días.

He tenido el honor de ser designada por la Comisión de Medio Ambiente, como presidenta de la misma, para la presentación del dictamen de la Ley de caza de la Comunidad Valenciana.

Este proyecto de ley fue presentado en las Cortes Valencianas el día 16 de julio de 2004, con registro de entrada número 15.
136.
Se tramitó en la reunión de la Mesa de las Cortes Valenciana el día 7 de septiembre y fue publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* con el número 59, de 13 de septiembre de 2004.

El plazo para la presentación de enmiendas terminó el día 11 de octubre de 2004, tras una ampliación en dicho plazo, a solicitud del Grupo Parlamentario Socialista.

Se presentaron un total de 206 enmiendas parciales: 36 por el Grupo Parlamentario Popular, 36 por el Grupo Parlamentario Socialista y 134 por el Grupo Parlamentario de Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.

La ponencia que debía informar sobre este proyecto de ley fue nombrada en la sesión de la Comisión de Medio Ambiente el 27 de octubre de 2004, y emitió su informe el día 2 de noviembre, siendo publicado el día 5 del mismo mes de noviembre en el *Boletín Oficial de las Cortes Valen-cianas* número 69.

La Comisión de Medio Ambiente, en fecha 9 de noviembre de 2004, aprobó el dictamen al proyecto de ley de caza, siendo publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 74, de 25 de noviembre de 2004.

En el debate en comisión se aprobaron 9 enmiendas transaccionales, así como 34 enmiendas del Grupo Parlamentario Popular, 2 del Grupo Parlamentario Socialista y 4 del Grupo parlamentario Esquerra Unida-Els Verds: l'Entesa.

Para su debate en el día de hoy ante el Pleno de las Cortes Valencianas, se han mantenido un total de 150 enmiendas.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora diputada.

Vamos a entrar dentro del debate de las enmiendas presentadas.
En el bloque primero corresponde a las prestadas por el Grupo Entesa, defendidas por don Carles Arnal, y que corresponde a las enmiendas número de la 1 a la 4, la 8, de la 14 a la 17, 23 y 24, 61, 69, de la 126 a la 129, la 131 a la 134, a la 136 y la 139.

Tiene la palabra el ilustre diputado del Grupo Parlamentario Entensa, don Carles Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bon dia.

Senyores diputades, senyors diputats.

Durant el debat en comissió d'este projecte de llei, com s'ha comentat, van estar acceptades o transaccionades 13 esmenes parcials nostres, cosa que agraïm i que pensem que ajuden a millorar un poc aquest projecte de llei.
Lamentablement no va passar el mateix amb les 121 esmenes restants, que seguirem defensant en aquest plenari.

El projecte de llei, de totes maneres, a hores d'ara continua sent molt negatiu, i els aspectes més greus no han estat corregits, donat que no s'han acceptat les esmenes corresponents.
He de matisar que una de les esmenes que sí que se va aprovar va ser la del Consell de Caça, que s'ha destacat ara, fa un moment, com una aportació d'esta llei.
Doncs bé, esta proposta era una proposta que portàvem tant l'Entesa com el Grup Socialista.

Bé, però encara queden aspectes, des del nostre punt de vista, tan negatius com permetre la caça amb armes de foc per part de menors d'edat, des dels 14 anys.
També la permissivitat amb els tancats cinegètics que generen greus impactes ambientals.
La caça nocturna, que seguix permetent-se malgrat ser totalment contrària a raó i a les normatives de rang superior.
Les distàncies de seguretat que, des del nostre punt de vista, encara resulten insuficients per a garantir la salvaguarda de les persones i els seus béns.
També l'excessiva tardança en la implantació generalitzada dels exàmens per als caçadors que, no obstant, ens pareix una mesura interessant, però que ha d'accelerar-se.
I també ens pareix negativa la tolerància amb una modalitat de caça que Europa ha determinat amb claredat que és il·legal, com és el cas del parany, i que el projecte de llei intenta colar, diguem *de tapadillo*, malgrat les sentències judicials que estan encara calentes, i que resulten ben clares i que el senyor Blasco s'entesta en no acceptar.
O el fet d'incloure entre les espècies cinegètiques un grapat d'espècies que no poden incloure's donada la seua escassetat i valor ecològic, a més de la col·lisió que impliquen novament amb normatives de rang superior estatal u europeu.

Tot açò ens permet afirmar que aquest projecte de llei seguix, si seguix endavant serà un pas enrere en la protecció de la nostra biodiversitat i el nostre medi ambient, i no, com s'acaba de dir, un gran avanç.

Una cosa està ben clara.
És falç això que diu l'exposició de motius quan afirma, en relació al text del projecte de llei, que té un fort contingut ecològic.
No el té.
No hi ha ni un sòl col·lectiu conservacionista ni un sòl grup ecologista que compartisca aquesta afirmació.
Serà el que vulga, però no és una llei conservacionista.

Entrant ja en detalls, hem inclòs una esmena que per a nosaltres és molt important respecte a l'edat mínima per poder caçar.
A nosaltres ens resulta totalment sorprenent que el projecte de llei permeta la caça, fins i tot amb armes de foc, a xiquets de 14 anys.
Açò em resulta totalment inacceptable.
En este país no es permet la conducció de cotxes o el dret al vot fins la majoria d'edat, però resulta que amb esta llei es permet emprar armes.
No concebem cap justificació per aquest plantejament, que ens pareix anòmal i que no hauria d'acceptar-se.
Per altra banda, als 14 anys encara no es tenen responsabilitats penals, tot i que l'ús d'armes, durant les activitats cinegètiques pot comportar danys o accions que impliquen conseqüències d'este tipus, penals.
Per tant, tot açò resulta incoherent i ens oposem, torne a dir, a esta edat mínima tan baixa per la caça amb armes, usant armes de foc.

Estem parlant d'instruments que poden causar danys a béns i persones, fins i tot a causar accidents mortals.
I no és lògic, ni raonable ni ens pareix coherent a la concepció que la societat té de la responsabilitat dels menors permetre que puguen emprar estes armes.

Però a més acostumar als xiquets a l'ús d'armes de foc em sembla especialment perniciós i indesitjable.
Que de major una persona s'incline per este tipus d'activitat es pot acceptar perfectament, tot i que no es compartisca.
Però incitar o afavorir des de menuts, a edats en les quals encara no està formada una personalitat adulta, a la familiaritat amb les armes i el seu ús, em sembla totalment rebutjable i desencertat.

Nosaltres volem formar ciutadans per la pau i el respecte a la natura, no incitar als xiquets a créixer en contacte i amb la familiaritat amb les armes, tot i que siguen de caça.
Una activitat amb la qual es pot ser tolerant i respectuós per les tradicions històriques, sempre i quan es plantege d'una manera ordenada.
Però que pensem que no s'ha de contribuir a fomentar i animar per part de l'administració.
Ja tenim massa exemples de societats en les quals es fa massa fàcil l'accés a les armes i es permet que joves entren de menuts en contacte amb elles i acaben fent-se freqüents els accidents, i fins i tot els crims protagonitzats moltes voltes per menors.
Per tant, pensem que de cap manera s'ha fomentar este contacte dels menors d'edat amb les armes de foc.

També hem afegit unes quantes esmenes en relació a les condicions que ha complir l'exercici de la caça i els deures del caçadors, entre les quals destaquem la prohibició de caçar sota a l'efecte d'estupefaents, de l'alcohol o de drogues que alteren les facultats normals del caçador o la seua capacitat de reacció.
Açò ens sembla un requisit obvi i absolutament necessari.

En relació a la conducció de vehicles està extremant-se de manera que resulta comprensible i raonable les exigències quan al consum d'alcohol o de drogues.
I sembla igualment pertinent exigir açò a persones que porten armes i que poden causar danys importants, o fins i tot la mort de persones si se fa un ús incorrecte de l'arma sota a efectes de substàncies que alteren les condicions normals.
Ja hi ha antecedents d'aquesta exigència a l'estat espanyol, per exemple en la llei de caça de Galícia.

També hem inclòs en este bloc unes quantes esmenes per a tractar de millorar la definició de les zones de seguretat i ampliar les distàncies en alguns casos en què resultaven totalment insuficients.
Així plantegem que s'amplie la distància de seguretat a 250 metres de les últimes edificacions dels nuclis habitats, i a 200 metres en el cas d'habitatges aïllats: indústries, granges, explotacions agrícoles, parcs públics, etcètera; i també de carreteres, camins, vies de tren, canals navegables.
Incrementant en tots els casos les distàncies previstes en el projecte de llei que resulten insuficients i, en alguns casos, bé, claríssimament insuficients i inadequades per a la funció que han de tindre, si tenim en compte el perill associat i les distàncies a les quals pot arribar les municions.

També incloem entre els supòsits de zones de seguretat alguns casos oblidats pel projecte de llei, com són els senders senyalitzats, zones recreatives i d'acampada en medi forestal, llocs on es troben ramats pasturant o en trànsit i qualsevol lloc on hi haja persones alienes a la caça pel motiu que siga.

Considerem que en este tema és prioritari garantir la seguretat de les persones i els seus béns per damunt de qualsevol altra consideració o principi.
S'ha de considerar que el medi rural, on generalment es desenvolupa este tipus d'activitats, de caça, està travessat també per camins i altres vies d'accés, presenta enclavaments d'activitats humanes agrícoles, ramaderes d'altre tipus, i que poden haver persones que estiguen realitzant activitats o, simplement, passant per allí, i que el més prioritari és preservar a estes persones i els seus béns.

S'ha d'intentar compatibilitzar tots els usos urbans concorrents del medi rurals, però des de la perspectiva que les activitats que més risc generen siguen les que més estrictament es consideren.
Per això les esmenes que hem presentat pretenen, precisament, reforçar eixa garantia i eixa salvaguarda bàsica de les persones i dels seus béns.

També en este bloc hem agrupat algunes esmenes que fan referència a precisions terminològiques i al concepte de caça.
Açò pot resultar una miqueta més secundari, pot ser, però ens pareix també interessant corregir-lo.
El projecte de llei parla d'un concepte de normalitat poblacional, és a dir, normalitat de les poblacions cinegètiques, que després es veu obligat, a rengló seguit, en un altre article, a definir-lo, en el punt 3 de l'article primer; i esta definició resulta estranya, una miqueta podem dir fins i tot metafísica, i sens dubte innecessària, innecessària, donat que en la biologia de poblacions ja existix un concepte molt útil per a emprar-lo ací, que és el concepte d'equilibri poblacional, que implica l'estabilitat a llarg termini d'una població animal, en este cas, resultat d'este equilibri, d'un balanç que se compensa entre el naixement dels nous individus i les pèrdues per mort de desplaçament geogràfic.

Del que es tracta, per tant, és de mantindre, que eixes poblacions es mantinguen constants i que no es produïsca a llarg termini, i aproximadament, clar, no d'una manera exacta, perquè això és impossible, però això és el que planteja este concepte que és ben clar.
A nosaltres ens pareix que eixe altre concepte que han introduït de normalitat poblacional manca, sens dubte, de consistència i de precisió de claredat.

*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

I bé, pel que fa al concepte de caça també trobem innecessari que al final del punt primer, de l'article segon, que fa referència a la captura o abatiment d'animals per motius que són molt particulars i molt diferents dels supòsits i de la pràctica habitual de la caça que s'incloguem ací.
Trobem que la seua inclusió seria més adequada en altre tipus de normativa que regulara la protecció d'espècies o d'espais naturals.
Perquè es tracta d'un supòsit molt excepcional, que, sens dubte, ens pareix bé que s'incloga també una regulació d'ell, però és un supòsit que no és la pràctica habitual de la caça.
I, per tant, creem que era innecessari i inadequat posar-lo en este articulat, i més convenient en una regulació específica dedicada a estes activitats més bé de protecció i regulació del medi natural.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Arnal.

Tiene la palabra don Francisco Tomás Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.
Senyor conseller.

Bé, en primer lloc, donar-li les gràcies per l'esforç que ha fet en l'elaboració i en la presentació ací, davant d'esta cambra, d'esta llei que va a reportar tants beneficis, com no, per a un col·lectiu tan important com és el col·lectiu de caçadors, i una llei tan necessària i tan necessària en estos moments.

En relació al que ha dit el senyor Arnal, bé, dir que no sols no coincidim en les seues paraules, sinó que veiem que eixes errades a les quals ell fa referència ni molt menys existixen.
Hi ha qüestions terminològiques, com vosté molt bé ha dit, que són qüestions de matís, però crec i creem que la llei les definix molt bé tal i com estan.

Aixa, quan vosté insistix que s'hauria d'incloure la paraula *equilibri* en compte d'*estat de normalitat*, tal com fica la llei, *estat de normalitat* s'ha de dir que sols n'existix un, i d'*equilibris*, sobretot en la naturalesa, poden haver i poden haver molts, perquè ja se sap que en la naturalesa poden haver equilibris dinàmics.
I, per tant, este concepte està molt ben ficat en la llei, i sobretot no induïx a errors i creem que es bo que la llei siga clara en este aspecte.

Vosté quan.
.
.
O vostés, el seu grup, diuen sobre l'acció de caçar que s'hauria d'eliminar "todas aquellas acciones similares en relación a las especies de aves o mamíferos silvestres que no sean amenazadas o protegidas" i demés, li volem dir que vosté s'està oblidant concretament que puguen haver per a caçar unes raons molt clares, molt vàlides, i que arreplega amb molta valentia la llei, com són les raons de gestió, de control, científiques i educatives.
I sota eixe tenor s'han ficat i sota eixe tenor s'han mantingut perquè creem que són vàlides.

Ja, el que és el súmmum, el que és el súmmum entenem que és el que vosté ha dit en referència als menors, el que ha dit en referència a caçar, concretament als 14 anys.
Mire, senyoria, en cap lloc de la llei fica ni molt menys que un menor de 14 anys puga tindre una llicència d'armes.
I no ho diu perquè, entre altres coses, no ho pot dir, perquè que un menor puga tindre llicència de caça no suposa que se li habilite ni molt menys a disposar d'un arma, perquè, per això, entre altres coses, necessita d'un permís d'armes, i això és una competència estatal.

Per tant, tot això que vosté ha dit respecte als menors, respecte a la pau, nosaltres som els primers que ho assumim.
I, per tant, eixes paraules que vosté ha dit no són correctes perquè, entre altres coses, els menors de 14 anys, mantenint la llei conforme està, en cap cas podran dur cap arma.

Per tant, no entenem eixe discurset, si no és que siga en ares a una demagògia i es puga mantindre.

Allò que vosté ha dit respecte als estupefaents, l'alcohol o les drogues, evidentment el reglament d'armes això ja ho contempla.
Per tant, com ho contempla seria una duplicitat.
És clar, i, a més, això es recull en molta legislació, que això no és possible.

Quant a les zones de seguretat.
Vosté ha citat, i de totes vaig a centrar-me en una perquè es veja i perquè explique a vore a sant de què.
.
.
, per exemple, fica vosté que el domini públic hidràulic ha de tindre una zona de seguretat, quan el domini públic hidràulic és una zona que es declara en prevenció i en evitació de danys per avingudes.
O siga, què té a vore la magnèsia amb la potència!
O siga, si és per afegir més coses, doncs, evidentment.
.
.

Nosaltres creem que zones de seguretat quan s'estan ficant nuclis urbans, urbanitzacions, poblats, vivendes, vivendes aïllades, jardins, parcs destinats a l'ús públic, quan fique tota eixa amalgama regulada, concretament per l'article 39.
2.
.
.
Hi ha coses que, evidentment, jo crec que són floritures i que no duen a cap lloc.

El domini públic hidràulic és, concretament, per a previndre i evitar danys per avingudes.
I per això ha d'estar, per a res més.

Quant a les zones de seguretat.
En allò de les zones de seguretat vosté està venen ací la idea que, sens dubte, és ja un acte de fe que vulga fer cadascú creure que siga veritat o que no siga veritat, que a més distància, després d'eixe mínim que marca llei, hi haja més seguretat o no la hi haja.
Perquè, vaig a dir-li una cosa, vosté tampoc aporta cap estudi ni res que diga que això siga efectivament aixina.
Estes zones de seguretat estan calculades d'acord amb informes tècniques i a partir d'ahí, si vosté vol més, evidentment haurà de dir per què.

I en acabant, dir-li que mosatros, sobretot el Partit Popular, i, sobretot, la llei, quan tinga alguna cosa que fer evidentment la farà.
Però, nosaltres ni a amagatalls ni *(inintel·ligible)* ni res de tot això, que vosté ha dit, evidentment no.
Mosatros quan hem de fer alguna cosa la fem i s'ha acabat.

Adéu i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor diputado.

Tiene la palabra para el turno de réplica el señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Evidentment, ací no estem tractant la normativa general d'ús d'armes ni la legislació estatal.
Sobre estes òbviament ací no podem incidir.
Potser si tinguérem ocasió s'haurien de modificar coses d'este tipus de normatives, i potser s'haurien de modificar algunes coses, però és obvi que no podem fer-lo ací i no podem entrar ahí.

Però, sí que podem entrar en el que diu esta llei i en el que pot recollir esta llei.
I estem fent esmenes concretes a esta llei.
I jo crec que eixa edat es pot modificar perfectament perquè és en esta llei en la que estem parlant, pels motius que li he dit abans.
Mentre no siga incompatible el que diu esta llei amb cap altra normativa, no veig cap problema, encara que puga ser redundant o puga reforçar o puga incrementar o puga matisar o ampliar.
Mentre no siga incompatible, perfectament esta llei es pot ocupar d'això i pot incrementar les garanties.
El que no podria fer seria disminuir-les.
I el que no pot fer és interferir en normatives de rang superior, que sí que ho fa en altres aspectes, i el redactat que vostés presenten entra en conflicte més d'una volta ­i després tindrem ocasió de vore-ho­ en molts aspectes de legislació de rang superior.
Però, torne a dir, el que siga reincidir, reforçar, però sense contradicció, i que permet donar-li més claredat i més concreció, perfectament ho pot fer.

Nosaltres pensem, a més, que l'ús d'armes per a caçar pot ser un dels motius invocats per a obtindre o manejar armes i que poden ser accessibles per a un menor d'edat, un dels incentius, o estímuls, o justificació o excusa, quan vulga dir-lo, perquè els menors tinguen accés a les armes de foc.
Per tant, ens pareix que acotar este ús concret i particular de les armes també pot ajudar a desincentivar l'ús d'armes de foc per part de menors de manera general, en restar-li un dels motius o d'al·licients o de justificacions.

Després, quant a les distàncies, bé, reconec que vostés han millorat alguna cosa en alguns casos.
Torne a dir, això no impedix que ho milloren en més.
Vosté ha mencionat només un dels casos que jo he dit, que a la millor és el més discutible.
Estic disposat a reconéixer-lo i de fet, com haurà vist vosté, jo no he fet a penes incidència en este tema.
Però, m'estic referint, i en les esmenes que nosaltres hem presentat, que n'hem presentat un bon grapat, en una quantitat de casos on jo crec que és indiscutible que hi ha risc per a les persones i que s'ha d'ampliar la distància de seguretat.
Naturalment, jo no tinc informes per a garantir la nul·la afectació.
És probable que, inclús, en les propostes que jo faig no es garantisca, però, almenys, s'amplia un poc la cautela i pense que és més raonable.
I, sens dubte, caldria fer eixe esforç per preservar allò que és essencial, que és ­torne a dir­ la salvaguarda de les persones i dels seus béns per a permetre, precisament, eixe ús combinat, conjunt i respectuós d'un medi en el qual incidixen no únicament esta activitat, molt respectable, sinó altres que també s'han de respectar.
I veig que s'està acabant el temps.

El concepte d'equilibri poblacional definit, torne a dir, per principis biològics és molt claret i no permet cap confusió, té tota una base matemàtica, que evidentment m'he estalviat, i que està molt claret.
Es basa simplement que les poblacions es mantinguen aproximadament constants.
I això és claríssim i unívoc.
Mentre que la normalitat ­és molt més discutible què és normal­, la manera com vostés la definixen, que fa referència a la compatibilitat amb la resta d'espècies i valors, amplifica i complica el maneig d'eixe concepte.
Simplement.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Por favor, señor Puchol, para el turno de réplica.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyoria.

Anem a vore.
Als 14 anys el que es permet és obtindre una llicència de caça.
I la llicència de caça es fa per a caçar.
I caçar és, a l'efecte d'esta llei, l'exercida per les persones mitjançant l'ús, no soles d'armes, senyoria, sinó d'animals, arts o mitjans propis per a buscar, atraure, conduir o perseguir els animals definits en esta llei com a espècies de caça i donar-los mort o capturar-los vius.

Per tant, un menor als 14 anys em dirà la seua senyoria quin problema té que vaja, per exemple, acompanyat d'un major, acompanyat de son pare, amb els gossos, que vaja per la muntanya, que es familiaritze amb la natura lluny, lluny, perquè açò no fomente ni molt menys l'obtenció d'armes.
.
.
O siga, jo crec que no té cap problema.
Açò s'ha tret de context perquè allò dels 14 anys és ni més ni menys que tindre una llicència per a caçar, no tindre una llicència d'armes.

Allò de les zones de seguretat.
Evidentment, estan mesurades, estan ponderades i nosaltres creem que són les que necessita ni més ni menys esta llei.

I en el tema de normalitat lamente molt que discrepem, però nosaltres creem que l'estat de normalitat, tal i com ve definit en la llei, és un estat de normalitat que és unívoc i que no es presta ni molt menys a confusió.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Puchol.

Señores diputados, si no recibe ninguna indicación por.
.
.
Señor Perelló, por favor.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

Queríamos indicarle que es nuestra intención hacer dos bloques: uno compuesto por la enmienda número 1, 2, 17, 61 y 139; y el resto todas juntas.
¿Se lo repito?

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Está bien.
Vale.
Pues muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

¿Alguna indicación más?

He entendido que me han propuesto ustedes que se voten primero las enmiendas 1, 2, 17, 61 y 139, y, luego, el resto.

Pues, procedemos a votar, primero, estas cinco enmiendas, 1, 2, 17, 61 y 139.
Comienza la votación.
Bien, tranquilidad, tranquilidad.
Procedemos, procedemos a votar de nuevo.
Resultado de la votación: 29 votos a favor, 44 en contra y 3 votos nulos.

Vamos a votar, ahora, el resto de las enmiendas.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 5 votos a favor, 73 votos en contra.

Vamos a proceder a votar el texto de la ley.
.
.
*(Remors)* No pasa nada, si no se vota el texto de la ley ya se votará luego.
No pasa nada.
*(Aplaudiments)* Perdón, perdón.

Pasamos a debatir el segundo bloque de enmiendas.
.
.
.
*(Inoïble per raons tècniques)* 5, 10, 13, 18, 20, 21, 57, 62, 70, 77, 79, 80, 107, 108, 121, 122, 125, 132, 133, 137 Y 138, presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista, y que va a defender la iustre diputada doña Jeannette Segarra.

 

**La senyora Segarra i Sales:**

Senyor president.
Senyories.

Hui estem debatent la Llei de la caça a la Comunitat Valenciana.
Una llei que hauria d'haver aprofitat esta ocasió i haver sigut una de les millors lleis a tot l'estat espanyol, perquè és una de les últimes que va a aprovar-se, Castella-La Manxa la té, Castella i Lleó, Andalusia i Catalunya.
Es redacta i es debat hui ací a nivell autonòmic, però porten amb ella des de l'any 1998, aparcant-la, modificant-la i retardant-la.
I ara es redacta amb preses, carreres i ni molt menys arriba a ser una llei que s'adapte o s'adeqüe a les necessitats actuals.
30 anys, més de 30 anys després d'haver aprovar l'antiga Llei de la caça, la de 1970, he escoltat a alguns professionals i alguna gent que viu i entén este món, el món cinegètic, i ens diuen amb tota la rotunditat que si a la Llei de la caça s'hagueren modificat set o vuit coses seria 70 vegades millor del que hui anem a intentar aprovar.

El Partit Socialista del País Valencià aposta per la compatibilitat d'usos en el territori.
És tan sols una qüestió opcional, una opció que ha de passar pel respecte a una afició que, com hui es demostra, està molt arrelada a la Comunitat Valenciana, en la que la seua activitat cinegètica ha d'estar ben regulada dotant-la dels mitjans i dels controls necessaris; que no hi hagen indefinicions i inseguretats i, sobretot, que siga respectuosa amb la fauna, bé siga cinegètica com no.
És patrimoni de totes i tots i, a més a més, és un recurs natural i renovable i es mereix que siga gestionada i aprofitada de forma que garantisca la seua sostenibilitat i la seua capacitat generadora de rendes per a molts pobles de l'interior.

Nosaltres, el Grup Socialista, hem treballat este temps de la llei, però sobretot, i més defenent-la jo que no sóc una experta en esta matèria, he parlat, he consultat i he escoltat els col·lectius que viuen, gaudeixen, cuiden i els apassiona este món: el món cinegètic i l'activitat de la caça, una activitat no un esport.
Hem intentat amb les nostres esmenes demostrar que la caça no és un esport.
La mateixa llei la definix com aprofitament racional de recursos cinegètics dirigits a la conservació i a la restauració de l'estat de normalitat de les poblacions silvestres afectades.
Ara bé, dins d'esta activitat, que és tradicional, hi ha una caça, que és una caça que és esportiva, però és tan sols una part, però ni molt menys tota la caça que utilitza armes és un esport.
I això és important que s'haguera quedat clar i sense cap tipus d'ambigüitats en este text.
Perquè contínuament les definicions són contradictòries i les indefinicions ocasionaran després greus problemes quan esta llei s'haja d'aplicar i a més moltíssima inseguretat.

En cap moment es definix què és la caça esportiva, sí que es definix el que és la caça tradicional.
I, en canvi, en l'article 12, quan parlem de les prohibicions dels exercicis de les modalitats, parlem de les prohibicions dels exercicis de modalitats esportives, sense, com he dit abans, sense ni tan sols el definir-la.
Un exemple seria la repercussió que pot tindre este indefinicions en l'article 32, quan regula l'activitat de la caça definix la munteria com una modalitat esportiva de caça major, perquè s'utilitzen armes, quan tots sabem que és una activitat tradicional no perquè ho diguera el Reglament de 1971 sinó perquè és una modalitat que s'exerceix durant centenars d'any.
I, en canvi, en el projecte d'esta llei es presenta hui ací com que la munteria és un esport.
La caça de gos i garrot, és a dir un caçador acompanyat per set gossos batent un terreny en busca de conills, es consideraria tradicional.
Per tant, l'article 12 tampoc li afectaria, perquè són prohibicions establertes per a salvaguardar la seguretat de les persones i dels seus bens, sempre que siga una modalitat esportiva.
Per tant, no li afectaria este article d'esta llei.

Un altre exemple és quan vostés defineixen espècies cinegètiques, aquelles espècies que tenen un atractiu per als caçadors esportius.
Aleshores, un cérvol, un porc seglar, una perdiu o un conill quan van a caçar-se amb munteries són espècies cinegètiques o són animals esportius?
És el mateix quan definixen les espècies cinegètiques com aquells aus o mamífers en el seu estat poblacional, que són capaços de mantindre un creixement poblacional amb una atractiu altra vegada per al caçadors esportius.
I quan parles amb el caçadors ahí hi ha discrepàncies de formes diferents, però hi ha una gran majoria que volen que es defenga i que es mantinguen el que són les societats de caçadors i el que significa la caça tradicional.

El mateix article número 20, quan parla de registres d'espais cinegètics, que va ser a proposta del Grup Socialista i l'acceptaren, tornen al mateix, tornen a defendre este tipus de registre, però que sols s'inclouran les característiques i les llistes i la cartografia d'espais cinegètics declarats per a la pràctica de modalitats esportives.
Quan nosaltres demanàrem el registre d'estos espais cinegètics comptàvem amb la caça tradicional també.

L'article 39, ahí ja juguen amb les formes verbals.
No és el mateix dir *ha d'estar* com *està*.
Una cosa és la intenció i l'altra és el que està.
Quan diuen *està prohibit*, està prohibit; i quan diu *ha d'estar prohibit*, cap alguna interpretació.
I no significa el mateix quan estan parlant-se de zones de seguretat.
És a dir, les indefinicions i les imprecisions capten com els cérvols en una munteria en este articulat de la llei.
I el que és pitjor és que 30 anys després d'haver-se aprovat, d'haver-se aprovat esta antiga llei de caça, hem sigut incapaços de clarificar conceptes i previndre conflictes que després poden ocorre.

Nosaltres entenem l'activitat de la caça com una activitat cinegètica i al mateix temps que es puga compatibilitzar amb respecte i la conservació de la flora i fauna de la Comunitat Valenciana.
I, per descomptat, fa falta de dotar-los de mitjans tècnics i humans imprescindibles per a portar endavant esta llei.
Vostés no acceptaren este tipus d'esmenes, que crec jo eren molt importants i vaig dir incidiria en esta, era recursos humans i tècnics.
Perquè vostés saben que la Comunitat Valenciana és la tercera comunitat amb més número de caçadors.
Vostés saben que es menegen, com ha dit abans el conseller, al voltant d'esta activitat més de 150 milions d'euros anuals.
Sols en llicències s'arrepleguen en la Generalitat més de 150 milions de les antigues pessetes, 900.
000 euros.
Per tant, no caldria, no caldria el tema de recursos humans i tècnics l'haver-se aprovar esta esmena, perquè era summament important i més de la manera que està funcionant hui en dia la caça en la Comunitat Valenciana.

Quan preguntes i quan veus i veus que des que ha entrat el Partit Popular la caça, l'activitat de la caça es troba adscrit al servei de caça i pesca: en Castelló tan sols tinguem un tècnic, a Alacant sols tinguem un tècnic i a València no tenim a cap persona que estiga portant este tema d'activitat de forma exclusiva.
Han de saber que si nosaltres ens posem a vore com és Andalusia, Castella-La Manxa, Castella i Lleó, en qualsevol província té més tècnics de mitjana que tota la Comunitat Valenciana.
No tenim tècnics que estiguen al front del que vostés pretenen dir reserves valencianes de caça, que antigament eren les reserves nacionals de caça; no hi ha guarderies pròpies, per això està passant-nos el que ha passat en Muela de Cortés, que de no tindre animals, com era en sarna la cabra salvatge, en qüestió de quatre o cinc anys són centenars i centenars.
Però és que al front d'eixa reserva nacional, l'única que tinguem de forma íntegra a la Comunitat Valenciana, no tenim ni tan sols a cap tècnic que estiga comprovant-lo.

Senyors diputats, esta situació no passa en cap reserva nacional o reserva regional de ninguna part de l'estat espanyol.
Reserva nacional que, per cert, debut al seu meninfotisme abandonament continuat des que estan vostés, senyors diputats, vostés, els del Partit Popular, està patint-se, com dic, esta important epidèmia de sarna que posa en perill a la cabra salvatge, una espècie que és única a tot arreu del món.
Si a vostés els pareix que davant esta situació els recursos tècnics i humans no fan falta, jo crec i pense sincerament que estan enganyats.

Vostés, tímidament, en algun mitjà de comunicació han dit que actualment s'estan ficant mesures per a controlar aquesta epidèmia.
Però podrien dir-nos si van posar mesures i van fer alguna cosa quan sabien el que havia passat, des de la mateixa conselleria, quan sabien el que havia passat en la Serra de Cazorla?
Podríem dir-me quines mesures de control i sanitàries van adoptar en aquell pla per a previndre el que està passant actualment en la reserva de Muela de Cortés?
A les hores de hui està fent-se alguna cosa.
Però van saber previndre, sabent que teníem eixa gran possibilitat?
Existeix hui en dia un pla, ho he demanat per escrit, un pla com estan caçant en la reserva les perdius, els conills, els tudons o el mufló.
Perquè les cabres ja sabem que estan morint-se sense haver de ser caçades.

L'assumpte és molt seriós, com he dit abans, podria arribar a l'extinció d'esta espècie que, com he dit abans, també, és emblemàtica i és única a tot l'estat espanyol.
Nosaltres pensem que hi ha moltíssimes raons per dotar de mitjans tècnics i humans necessaris en totes i cadascuna de les lleis i més en esta, quan la situació de partida és la que és.
Si no es dota de mitjans tècnics i humans serà una estafa, serà un engany, perquè serà una llei que no servirà absolutament per a res, ni es podrà portar mai a la pràctica ni solucionarà els problemes que actuals té el món cinegètic ni en el seu futur, perdent-se una gran oportunitat, perquè no és la nostra voluntat, ni molt menys, votar-la en contra.

Saben vosté que, encara que vosté ens diguen.
.
.
No tinc temps.
En este bloc d'esmenes he dit que anava a assenyalar les que creia que eren més importants, que era la defensa de recursos tècnics i humans.
Nosaltres també presentàrem l'esmena l'edat.
No creem, ni molt menys, que esta llei permeta als xiquets de 14 anys el poder anar i tindre esta activitat, acompanyats o no acompanyats.
Jo crec que s'haguera pogut reforçar i haver-se posat a l'edat de 16 anys.
Un xiquet amb 14 anys no està ni molt menys preparat.

Hem també, en l'article 30, hem dit que els animals que s'alliberen en la Comunitat Valenciana procediren de la mateixa comunitat que foren autòctons.
En l'article 39 hem dit, en les zones de seguretat, que algunes esmenes es van aprovar, nosaltres seguim mantenint que els 50 metres ens pareix poc i demanem els 100 metres, sense fer cap diferència del que eren camins asfaltats al que eren camins per asfaltar.
I després cal dir el tema les zones aïllades.

Res més i moltíssimes gràcies.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la senyora vicepresidenta primera Rosa Maria Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular té la paraula l'il·lustre diputat senyor Pérez Fenoll.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

Gràcies, senyora vicepresidenta.

Senyor conseller, bon dia.

Senyores diputades i senyors diputats.

Senyora Segarra, vull començar dient que hui estem debatent una llei de suma importància per a la Comunitat Valenciana, una llei que satisfarà les demandes tant del caçadors com dels no caçadors.
De manera que, per un costat, respon a les exigències del sector cinegètic d'incrementar la qualitat i, per altre, delimita els espais cinegètics atenent a les demandes dels no caçadors.
És una llei que, deia abans, important, perquè afecta a molts valencians i moltes valencianes.
Com recordaven, tant el conseller com la senyora Segarra, és una llei que té hui dia quasi 95.
000 persones, hòmens i dones, federats en les 600 agrupacions que hi ha a tot el llarg de la Comunitat Valenciana.

Un desig, ja que estem prop de Nadal, m'agradaria que aquesta llei, que és una llei molt important, com estem tots d'acord, comptara amb el recolzament de la majoria de la Cambra.
Per suposat, el Partit Popular va a recolzar-la.
Esperem que també siga el Partit Socialista, com expressava la voluntat la senyora Segarra de recolzar-la, ho vorem al final del matí quan es vote la llei qui recolza i qui no recolza esta llei per a tots els valencians i valencians.
I veiem difícil que l'Entesa, l'Esquerra Unida del País Valencià-Els Verds, la recolzen perquè les postures són molt en contrari, ja que dóna la impressió que este grup parlamentari no vol de l'existència de caçadors.

Sobre les esmenes que presentava la senyora Segarra a esta llei puc començar per l'esmena presentada a l'article un, on volia afegir un punt 4, que volia dir: l'exercici de la caça es regularà de manera que quede garantida la conservació de les espècies.
Puc dir-li que d'acceptar esta esmena cauríem en una redundància, ja que els punts 2 i 3 d'este article un, ja diu en el punt 2: dirigit a la conservació de les espècies silvestre afectades; i en el punt 3 ja diu: en condicions de plena compatibilitat amb tota la resta d'espècies.

D'altra banda, allò que proposa en la manera redactada ve a dir que l'exercici de la caça si no es regula adequadament pot posar en perill la conservació de les espècies.
Això suposaria atribuir a l'exercici de la caça capacitat per a posar en perill tota la conservació de les espècies, reconeixent imprescindible regular estrictament l'exercici de la caça, pel que tal cosa no ocórrega.
Amb independència que existisca la deguda regulació de l'exercici de la caça, allò no és real.
Les espècies cinegètiques de la Comunitat Valenciana estan adaptades a l'existència de l'exercici de la caça en els seus ambients propis.

La realitat és que l'estat de les poblacions cinegètiques no és més que el reflex de l'estat de la conservació dels seus hàbitats, tenint molta escassa incidència l'exercici de la caça sobre la seua conservació.
Prova del que s'ha dit és que hui per hui, de manera general, les poblacions de caça major s'incrementen relacionat tot açò en l'abandonament de les zones rurals i l'increment de la superfície forestal.
I les de menor han decrescut considerablement, relacionat amb la pèrdua de superfície agrícola i la intensificació de l'agricultura.
Antigament va ocórrer amb la caça major, en el segle XIX, pràcticament es va extingir la caça major sent abundant la menor.
I en l'actualitat pot ocórrer que la caça menor, per a certes poblacions aïllades, perga certes poblacions aïllades a conseqüència de la reducció dels seus hàbitats.

D'altra banda, la realitat de hui és que l'exercici de la caça contribuïx en molts casos, en casos molt patents a la conservació de les poblacions cinegètiques.
En efecte, davant la inexistència de grans depredadors és imprescindible l'exercici de la caça per assegurar un bon estat de les poblacions de caça major.
És ineludible l'exercici de la caça sobre espècies de caça major, tant si volem conservar les seues poblacions en bon estat com si volem conservar una bona representació de determinada flora.

Sobre l'esmena que fa referència a l'edat mínima, jo puc dir-li que tant la caça com la pesca, si no fora per l'ús d'armes, han de tindre la mateixa consideració quan l'edat mínima per a poder caçar o pescar.
Evidentment, pensant que puga caçar-se sense companyia d'altres persones s'ha d'establir una edat mínima, que nosaltres pensem adequada als 14 anys.
Però tant atenent que la caça també puga practicar-se sense armes no hi ha raó per elevar esta edat quan a requisit per a obtindre la llicència de caça.
Clar aclarir que tindre una llicència de caça no suposa habilitar a una persona a disposar o usar un arma.
Per això es requerix el permís d'armes, que és de competència estatal i, en cap cas, de competència autonòmica.

D'altra banda, de voler elevar l'edat mínima per a caçar a 16 anys, basant-se en el hipotètic major risc d'accident dels menors, seria necessari conéixer primerament els accidents que s'han originat en els menors de 16 anys en l'exercici de la caça amb relació en els accidents produïts en els adults.
En este sentit, les asseguradores no estableixen imports diferents per una mateixa cobertura de risc en funció de l'edat i les fonts són la federació de caça i Mapfre Assegurances.

En una altre sèrie d'esmenes, vosté parla que els molesta en esta llei de la caça l'adjectiu esportiu per als caçadors.
L'adjectiu esportiu en esta referència fa referència al fet que la caça moderna és sobretot una opció de gaudiment o d'oci, que es practica o ha de practicar-se en condicions d'avantatge a favor de les peces de caça, afavorint l'envit més que la mort de l'animal.

Per tant, l'adjectiu *esportiu* establix diferències importants respecte el que ha segut la caça per a multitud de persones fins a temps molt recents.
En efecte, en l'antiguitat i en temps encara recents, la caça era un recurs indispensable i, per tant, en la seua pràctica prevalia l'abatiment o la captura de l'animal amb escàs esforç i temps, i per tant, s'utilitzaven els sistemes més efectius no permissibles hui en dia excepte en necessitats de control de danys.
Hui en dia no es pot concebre la pràctica cinegètica del caçador individual com un mer mitjà o necessitat d'obtenció d'aliments.

A l'introduir dit adjectiu, d'altra banda, es reforça la necessitat d'una mínima ètica o formació en els caçadors, en el sentit de prevaldre més l'envit, gaudir de l'animal viu, més que la mort del mateix animal.

Sobre el registre d'espais cinegètics en què vosté incidia, vosté demanava que este registre s'elaborara en un termini inferior a sis mesos.
No podem acceptar-li esta esmena perquè és un registre que requerix un desplegament reglamentari.
Per tant, davant de certa indefinició en la seua esmena i certs problemes a l'hora que pot necessitar una exposició pública, és impossible que materialment es confeccione en tan poc temps.
D'altra banda, estarà vosté amb mi que el tal registre és un registre viu, amb permanents canvis, per tal raó difícilment pot imposar-se-li un termini d'elaboració.

N'hi ha una esmena, l'esmena 107, que abans li he passat als portaveus perquè poguérem arribar a un acord, que li passe a la Mesa de les Corts perquè la llisca, perquè estem disposats a arribar a este acord amb esta esmena per a millorar la llei, com dia abans.
Pregue a la vicepresidenta que, en acabar la meua intervenció, llisca l'esmena perquè els grups puguen saber de què es tracta.

Incidia també que en el tema de la procedència dels animals es proposa que la solta en els vedats intensius només procedixquen d'explotacions de la Comunitat Valenciana.
Puc dir-li que la restricció de les procedències dels animals només cap en funció de les característiques de l'explotació o dels animals.
No n'hi ha raons per a establir en este moment dins l'estat espanyol fronteres comercials.

L'esmena diu que, a les zones on la riquesa cinegètica tinga una importància rellevant, els usos agrícoles, ramaders o forestals de les explotacions agràries tindran en compte la conservació dels hàbitats de l'espècie de caça.
D'esta forma, si li acceptàrem esta esmena es reduïx la protecció.
Per una banda, s'exclouen les zones que no tenen una riquesa cinegètica rellevant, i per una altra, es reduïx la protecció en allò referit a l'hàbitat, eliminant la protecció sobre els animals quan estos patixen danys ocasionats per les tècniques agrícoles.

Sobre la zona de seguretat, vostés proposen elevar estes zones de seguretat a conseqüència de l'existència de camins públics asfaltats, vies de ferrocarril i canals navegables, elevant les franges de protecció a cada costat de 50 a 100 metres.
A este respecte, indicar-li que la Llei de caça de 1970 i el seu reglament del 71, en esta llei s'incrementen de 25 a 50 metres tant al costat dels canals navegables com dels ferrocarrils com dels camins públics asfaltats.
L'esmena proposada no té raons objectives, ja que, en efecte, en els anys d'aplicació de la Llei de caça de 1970, encara existint ús d'armes en les franges de 25 metres, es desconeixen casos de danys produïts per l'ús d'estes armes.
Ho prova l'elevat nombre de denúncies instruïdes per tal infracció sense que en els fets de la denúncia es constate l'existència de danys enfront de la inexistència de denúncies que constaten estos anys.

És cert que l'elevat nombre d'infraccions en este sentit genera inseguretat als que transiten per tals zones, però tal clima d'inseguretat prové de les infraccions i no dels límits establits per la Llei de caça.
A causa de la necessitat d'incrementar esta sensació de seguretat solament a esta causa i no pels accidents que han pogut ocórrer als usuaris de tals zones, s'incrementen els límits en elles 50 metres, sent al nostre entendre molt exagerada la protecció de 100 metres.

I com se m'ha acabat el temps, en la rèplica intentaré completar les demandes que vosté m'ha fet.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyoria.

Ací ha arribat, com ha dit, una esmena transaccional, però donat que és només per a una de totes les esmenes, i crec que la diputada del Grup Parlamentari Socialista voldrà el temps per a rèplica, si els pareix, la llegirem a continuació de les rèpliques, abans de la votació.
Per tant, li donaria la paraula a la il·lustre diputada senyora Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Senyors diputats, senyores diputades.

Jo he intentat explicar-me tan bé com he pogut, i he dit que per a nosaltres no era la intenció, ni de bon tros, de votar en contra d'esta llei.
Però sí que li demane que l'esmena número 10, que és la que afecta a l'article 5, que és allò que vosté no m'ha explicat, fera l'addició següent: que assegurara la disponibilitat dels mitjans tècnics i personals que resulten suficients per a garantir una aplicació eficaç d'esta llei.
Eixa era la més important per a nosaltres, si no, serà molt difícil que s'aprove esta llei.
Per què?
Perquè no tindre els mitjans tècnics i humans al front de la conselleria està fent que passen els desastres que hui en dia té la Comunitat Valenciana, desastres zoosanitaris.

Senyor conseller, si haguera de fer-se una foto amb una gavina, se la podria fer, però si s'agarra als conills i se'n va a la comarca meua, n'hi ha un excés de conills que estan dificultant i perjudicant l'agricultura.
Té el problema de la mixomatosi també en els conills.
La cabra salvatge, com he dit abans, en l'any 92 no n'hi havia sarna, en el 92 no, perdó, en el 2002, de no tindre cap, a 2005, és a dir, en tres anys, són centenars les cabres salvatges que estan amb sarna.
Si s'agarra a la fotja comuna, difícilment es podria fer la foto, perquè no n'hi han, està prohibit fins caçar-les.

És a dir, si no es dota de recursos tècnics i humans esta conselleria, és impossible que vaja a tirar endavant esta llei, i els desastres que estan passant hui en dia en la Comunitat Valenciana passarien.
Jo crec que vosté té interés en els plans tècnics, urbanístics, però jo pense que també són molt important estos plans i estes gestions cinegètiques.

I després, una altra cosa que vull dir-li al diputat.
A mi no me dóna gens de pena que n'hi haja una caça esportiva.
Jo sóc una persona que faig esport, i m'agradaria que n'hi haguera una especialitat que fóra esportiva, i aixina l'he defés.
Però jo entenc la caça com una activitat tradicional i que té la seua definició, i dins d'eixa tradicional, per suposat que n'hi ha una part que serà esportiva, una part, però no tota la caça és esportiva ni molt menys, i menys en la que s'utilitzen armes, perquè n'hi ha, com he dit abans, el tema de munteries, el tema del gos i garrot, que, per suposat, no és esportiva.
S'ha fet durant centenars d'anys.
I, a més, hi ha una divisió molt clara en els col·lectius.
N'hi ha gent, i vosté ho sap molt bé, que no accepta que tota la caça siga esportiva.

I després, en el tema este de l'edat, torne a dir-li, crec que és molt important que esta llei autonòmica reforçara el tema de l'edat.
No és prou que diga: "és competència estatal el tema de l'armament".
No passa res.
Una cosa és l'armament i una altra cosa és que vostés ací en esta activitat, en la Llei autonòmica que estem fent, reforçaren la idea dels 16 anys per anar a caçar, i no passaria absolutament res.

El tema que més em preocupa, que és allò que he dit abans, és el tema dels problemes zoosanitaris que estem tinguent ací, per no tindre els recursos necessaris.
I ho he dit en la meua intervenció.
En Castelló, tan sols n'hi ha un tècnic que es dedique exclusivament al tema de la caça; en Alacant, un, i en la província de València no en tinguem a cap.
I si no n'hi han tècnics al front de les conselleries o al front de les direccions que tenen esta competència, no podrem aplicar esta llei.
Aproven eixa esmena amb eixe article que per a nosaltres és summament important, i per a la gent que està escoltant-mos encara més, perquè ells saben el que estan patint, i en la meua segon intervenció ho explicaré, en el tema de la resolució dels plans tècnics anuals o els plans tècnics.

Per tant, si volem que es faça esta activitat, i a més el Partit Socialista està a favor que esta activitat com a tradició arrelada en esta comunitat seguixca endavant, hem de fer-ho ben fet.
Perquè si no, mos passarà això que està passant-mos.
I quan he dit abans que l'única reserva nacional, que en esta llei pretenen dir reserva valenciana, és la que tinguem, la de Muela de Cortes, els desastres que estan passant, és perquè no està fent-se la gestió adequada, i és perquè no n'hi ha ninguna persona, és que no tinguem guarderies, que estiga al front de l'única reserva.
Perquè, per exemple, en la reserva de Tortosa-Beceite, no està passant.
I per què no està passant?
Perquè ahí n'hi ha un tècnic dedicat exclusivament per a esta reserva nacional.
La diferència és que no la gestionem nosaltres.
La diferència és que esta és gestionada per la Generalitat de Catalunya.
És diferent.

Per tant, nosaltres tinguem recursos suficients i recursos econòmics, perquè hem parlat abans del que aporten els caçadors a la Generalitat amb les seues llicències i en el seu món, per a dotar-la tècnicament amb tot el que faça falta perquè esta activitat es faça tot el millor possible, i per facilitar les coses a tantíssims caçadors i societats de caçadors que estan, supose, ahí dalt escoltant-mos i crec que no estaran en contra, ni molt menys, que les conselleries tinguen el personal suficient per a tirar endavant esta llei.

Moltes gràcies i res més.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula el senyor Pérez Fenoll, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats i senyores diputades.

Senyora Segarra.
A vore.
Vosté ha fet ara una miqueta de demagògia, tenint el públic que té.
Parla dels mitjans i dels recursos tècnics de la conselleria.
Vosté sap, i em donarà la raó en això i el seu grup em donarà la raó, que no és objecte d'una llei posar els mitjans tècnics i els recursos.
Això es desplegarà després reglamentàriament.
Llavors, vosté incidix molt i tota la seua intervenció pràcticament l'ha basat en això.
Per això jo abans no li havia dit res en este tema, perquè no és objecte d'un article d'una llei posar quantes persones van a cuidar.
Evidentment, estem tots d'acord, vostés i mosatros, que fan falta més mitjans tècnics i més personal.
Totalment d'acord.
Però no anem a posar una llei quan ninguna llei ho contempla.
I vosté ho sap.
L'únic, que ha fet una miqueta de demagògia.

I el que sí que m'ha alegrat és sentir, almenys jo he escoltat, que van a votar esta llei a favor.
M'he alegrat, perquè estan a favor de la Llei de caça.
I es dirigia al públic.
M'he alegrat molt.
Al final el públic vorà qui vota a favor i qui vota en contra, i mos alegrarà vore molt les llumetes verdes i les roges que ixen en el panell i que el president llegirà qui està a favor i qui en contra.
Si vostés voten a favor d'esta llei, mos tindrà al seu costat i estarem encantats que la majoria d'estes Corts voten a favor la Llei de caça, una llei de caça que pensem que serà de les millors llei de caça que hi han hui en dia en l'estat espanyol.

Vosté menciona altra volta el tema de l'edat.
Senyora Segarra, li torne a dir: si no n'hi ha ningun document, ningun estudi, on l'edat implique un major risc de la gent que va a caçar, perquè els xiquets acompanyats dels seus pares puguen exercir la caça, no tenim ningun document que mos duga a recolzar la seua esmena.

Torna a incidir molt en el tema esportiu.
Mosatros la considerem hui en dia la caça com una acció d'oci i esportiva totalment.
Per això tampoc podem aprovar-li esta esmena.

I em faltava contestar-li, crec recordar, a una esmena, l'esmena número 138 de vosté, que és una contradicció.
Per una banda, es dedica vosté a defensar que augmenten les zones de seguretat, i per l'altra banda, mos fa una esmena a l'article 39.
4, que proposa eliminar el punt 4 de l'article 39, on mosatros diem que està prohibit disparar des de qualsevol zona, encara que estigues fora de les zones de seguretat, front a les zones habitades i les zones on hi haja gent.
I vosté diu: "eliminem eixe article, eixe punt 4 de l'article 39".
Dir-li que astò pareix que està totalment en contradicció.
Ja dic, per un costat vostés demanen incrementar els límits de les zones de seguretat i per altre permeten, segons això, disparar fora d'elles de manera que els projectils puguen aconseguir les zones de seguretat.
Suposaria que estem contradint-mos.
Per això és l'última esmena que no puc aprovar.

En definitiva, després d'escoltar-la, dir-li que tots els mitjans tècnics i els mitjans personals estaran regulats per un reglament, que no és objecte d'esta llei, com vosté bé sap, l'únic, que ha intentat traure una miqueta de pit dient que astò era el que li fea falta.

Res més i moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor diputado.

Vamos a votar las enmiendas 

Quiero hacer lectura de la enmienda transaccional que se ha presentado a la enmienda 107 y que dice, al artículo 30.
1.
*b*:

"Añadir al final del párrafo: «Estos tancats no podran construir-se ni total ni parcialment sobre el parc natural o forests d'utilitat pública».
Cortes Valencianas, 15 de diciembre de 2004.
Firmada por el Grupo Popular y por el Grupo Parlamentario Socialista y también por el Grupo Entesa, nomás que a afectos de tramitación".

¿Sí, señor Arnal?

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Aquesta transaccional fa referència a un article que encara ha de vindre i en el qual encara hem d'intervindre.
Encara no hem pogut estudiar la seua redacció en concret, llavors, podem encara estudiar-lo més endavant, no anem a.
.
.
Simplement ha estat firmada per a l'efecte de tràmit i encara no s'ha acceptat.

 

**El senyor president:**

Sí, efectivamente.
De todas maneras este artículo tiene tres enmiendas, esta transaccional, la 108, que la vamos a votar también ahora mismo, en este bloque, y la 109, que, efectivamente, es una enmienda que pertenece al grupo de la Entesa y que se debatirá en el bloque 4, pero estas dos sí que se van a votar.

Perdón, ¿señor Maluenda, un momentito?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Una qüestió d'ordre, senyor president.

L'esmena ha segut defensada per la il·lustre representant del Grup Socialista, ha segut transaccionada i ara el que és procedent és votar l'esmena, ja arribarem a l'article quan arribem.
De moment, votar l'esmena transaccional, que implica necessàriament la retirada de la 107 per part del Grup Socialista.
*(Pausa)*

 

**El senyor president:**

Está claro, don Rafael, está muy claro.

Vamos a ver, ¿entiendo que solo hay que hacer dos bloques, uno con la transaccional y otra con el resto?
¿Señor Arnal?

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

En relació amb les esmenes presentades pel Psoe, volíem que se feren dos blocs: un, amb les esmenes 13, 108, 121, 122, 133, 137 i 138; i, la resta, en un altre bloc.

Respecte a la transaccional, insistixc que no hem tingut temps ni d'estudiar el text, s'hauria de.
.
.
*(Veus)* No?
, no se vol consensuar, llavors?
*(Veus)* El text, eixa transaccional no es per a consensuar-la?
*(Veus)*

 

**El senyor president:**

Por favor, señores diputados.
.
.
Señores diputados, yo les ruego que se tranquilicen todos, que está todo clarísimo y no hace falta mayor.
.
.

Votamos primero la transaccional 107.
Por favor, comienza la votación de la transaccional 107.
Resultado de la votación: 77 votos a favor y ningún voto en contra.

Ahora vamos a votar las enmiendas 13, 108, 121, 122, 133, 137 y 138.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 28 votos a favor, 44 votos en contra y 5 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto de las enmiendas, que son la 5, la 10, la 18, la 20, la 21, la 57, la 62, la 70, la 77, 79, 80, 125 y 132.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 43 votos en contra.

Procedemos a continuación a votar, si no me indican ustedes lo contrario, los artículos primero y segundo.

¿Señor Rosselló?
.
.
.
Perelló, perdón.
*(Rialles)*

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.
Se acerca el fin de semana y estas cosas pasan.

Nuestra idea es votarlo por separado, sí, para votar el 1 y el 2 solo.

 

**El senyor president:**

Votamos el artículo primero.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor, 33 votos en contra.

A continuación votamos el artículo segundo.
Comien-za la votación: 44 votos a favor, 5 votos en contra y 28 abstenciones.

¿Podemos votar los artículos tercero y cuarto conjuntamente?
Comienza la votación: 44 votos a favor, ninguno en contra, 33 abstenciones.

¿Votamos ­pregunto­ del 5 al 9 conjuntamente?
Del 5 al 8, incluidos ambos, y luego el 9.
Pues, comenzamos la votación del 5 al 8, inclusive.
Resultado de la votación: 43 votos a favor, 33 votos en contra.

Y ahora votamos el artículo 9.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor, 5 votos en contra y 28 abstenciones.

Entramos a continuación a debatir el bloque de enmiendas que presenta el Grupo Parlamentario Entesa y que corresponde a las enmiendas número 26, 27, 29, 36, 37, 38, 40, 41, 44, 45, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56 y 197.

Pide la palabra el señor don Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bé, abans de començar a defensar les esmenes d'este bloc, vull començar aclarint una cosa, perquè abans, en una intervenció anterior s'ha fet una referència al nostre grup atribuint-mos presumptes intencions que senzillament no són certes.
És a dir, s'ha insinuat que estem contra una llei de caça, no és cert, volem una llei de caça, volem una bona llei de caça, per això no volem este projecte de llei, que és diferent: volem una bona llei de caça, no volem este projecte de llei, perquè no és suficientment bo.

I, segona, no tenim res en contra dels caçadors com a conjunt, com a societat, independentment d'algunes pràctiques concretes o algunes actuacions inadequades.
Però, evidentment, no tenim res en contra dels caçadors, ni tan sols de la pràctica de la caça en sentit genèric.
Que quede ben clar, perquè tampoc volem que se facen males interpretacions al respecte.

Bé, i entrant ara en les esmenes que ens corresponen, ací anem a tractar un tema que està prou d'actualitat, i és el que fa referència a l'article 10, que nosaltres pensem que obri una porta inacceptable a l'incompliment de normatives de rang superior, tant estatals com europees.

Sembla clar que la intenció de qui haja redactat este article és obrir un colador per a una modalitat de caça, el parany, que ha estat reiteradament prohibida per la Unió Europea i, la darrera volta, fa molt poquet de temps, simplement per un motiu, per tractar-se d'un modalitat de caràcter no selectiu i massiu.

Si hi ha sentències en contra, hem de recordar-ho, no és pel nom que té esta pràctica, no és per la forma o el tipus dels arbres que s'empren com a parany, tampoc és perquè el nom estiga en valencià, no és per ninguna causa d'eixes, evidentment, sinó perquè es tracta d'un mètode no selectiu i massiu, exclusivament per això.
Si es tracta d'un mètode prohibit no es pot dir en un text legal que s'autoritzem determinades circumstàncies que, a més, són bastant ambigües i confuses en el projecte de llei.

No s'entén de quina manera es poden aconseguir ­cometes­ "captures de manera controlada, selectiva, no massiva, en menudes quantitats, i que es tracta, a més, d'activitats tradicionals".
De què s'està parlant llavors?
De què s'està parlant, si no s'està parlant del parany en este articulat.

Està clar que en aquest punt el projecte de llei vol referir-se al parany, que és una modalitat que, tal com està referendat per sentències judicials, no pot assegurar una captura selectiva d'aus, ni l'ús de tècniques que no estan prohibides.
Per això presenta els problemes que presenta en el marc legal europeu, però la persona que ha fet la redacció del text no s'atrevix a dir-ho de manera explícita i clara.

Anem a vore.
i això vull que m'ho aclarixquen si de cas després: si no és al parany, a quin sistema tradicional s'estan referint en este article?
I si s'està referint al parany, com és poden garantir de manera clara i convincent les condicions que estipula la normativa europea?
O és que està referint-se.
.
.
a què?
Que mos ho aclarixquen.

En definitiva, esta pràctica que el projecte de llei pretén legalitzar d'una forma rebuscada i amagada, entra en col·lisió amb el Conveni de Berna, amb la directiva europea d'aus 79/409, articles 7 i 9, amb la Llei estatal 4/1989, de conservació dels espais naturals i de la flora i fauna silvestres i a més, aquesta tècnica ha estat considerada il·legal pel Tribunal Superior de Justícia, en sentències reiterades: una, del 97, posteriorment confirmada pel Tribunal Suprem; igual, una altra sentència del Tribunal Superior de Justícia del 2002, que anul·lava el Decret del govern valencià del 2000, que establia unes condicions per a concedir autoritzacions excepcionals per la caça de tords amb parany.
La recent sentència europea, coneguda fa uns pocs dies, es ratifica, una vegada més, en este sentit.
Per tant, el redactat actual del projecte de llei en aquest apartat, en cas d'aprovar-se, constituiria un frau de llei.
Està concebut clarament per intentar colar autoritzacions especials que novament seran rebutjades i objectes de sentencies judicials en contra.
El que es pretén en este cas, doncs, sembla que és marejar la perdiu o, en este cas, marejar el tord, i perpetuar una situació irregular durant més temps.

Bé, unes poques esmenes fan referència a unes modalitats molt específiques de caça, com és en el cas de la caça de perdiu amb reclam mascle.
Per una banda, nosaltres hem presentat una esmena que elimina la redacció que es presenta en el projecte de llei perquè tal com està redactada és incorrecta i va a tindre problemes automàticament, automàticament ­ara explicaré­ perquè vulnera normatives.

Nosaltres, no obstant això, hem fet una activitat constructiva que és presentar una redacció d'este apartat de manera que s'aconseguiria bàsicament el mateix que es volia, però la redacció és coherent i no vulnera cap normativa.
Per tant, en pla constructiu hem fet esta alternativa.

Torne a dir, la caça de perdiu amb reclam mascle té lloc per necessitat durant el període de cel de l'espècie, que forma a la seua volta part del període reproductiu, com és obvi.
I autoritzar esta modalitat tal com està redactada en el projecte de llei automàticament implicaria vulnerar els articles 7 i 9 de la Directiva europea d'aus 790/409.

Aleshores, torne a dir, constructivament i per a evitar que es vulnere esta normativa, nosaltres hem presentat una redacció, que no és nostra, sinó que l'autor és gent que entén molt bé el tema, que estan ben documentats i que nosaltres hem aportat ací, precisament, per a facilitar que açò siga possible.
La redacció diu, la llisc: "Quan no existisca una altra solució satisfactòria, les autoritats competents podran deixar sense efecte la prohibició establerta en la lletra g), de l'apartat 1, de l'article 12, per autoritzar en els llocs on siga tradicional, en menudes quantitats i en condicions estrictament controlades, la modalitat de caça de perdiu amb reclam mascle, sempre que en el mateix espai cinegètic i en la mateixa època no es practique una altra modalitat esportiva de caça amb escopeta i es done el compliment dels requisits de l'apartat 2 de l'article 13", que són uns requisits que fan referència a unes condicions concretes que ha de tindre l'autorització, que garantisquen una sèrie de rigor en la seua aplicació i que és important tindre-ho en compte.
Bé, doncs, esta es la nostra aplicació al respecte.

En relació a una altra caça molt concreta, que és la caça del porc senglar emprant mètodes habitualment prohibits, pensem que no poden exceptuar-se en este cas perquè també és un tipus de caça amb unes condicions que no poden exceptuar-se a este cas específic.

Finalment, també incloem en este apartat una sèrie d'esmenes que tornen a incidir en el tema de garantir la seguretat de les persones i els béns, de manera que no es vegen perjudicats per l'exercici de caça amb armes, i de nou són esmenes que amplien les distàncies de seguretat que abans ja hem estat comentat.
Es tracta sempre de millorar les garanties per a persones, animals domèstics, ramats, conreus o béns que necessiten ser salvaguardats i protegits.
Ahí hem inclòs, doncs, una ampliació d'eixes instàncies i contemplar més condicions que no eren contemplades en el projecte de llei.

Insistisc, tot açò es fa per a garantir que l'activitat cinegètica no perjudique els interessos legítims de la resta de ciutadans, caçadors o no, i la seua integritat física.
I per això és convenient ser minuciós i detallat en contemplar tota classe de situacions de riscs i estipular distàncies de precaució suficientment grans.

Moltes gràcies.
No estic esgotant el temps perquè tots tenim intenció de ser concisos i, per tant, m'he centrat només en aquelles esmenes bàsiques i més importants.

Gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a vore.
Nosaltres, en fer el que és la llei, esta llei que s'ha presentat ací, quant a les modalitats esportives i tradicionals de caça, s'ha sigut absolutament i rigorosament escrupulós amb la legalitat vigent.
Això és una certesa absoluta.
El que vosté proposa en la seua esmena que s'elimine, en tot cas aniria en detriment del que diu el propi article, que és allò que són les modalitats esportives i tradicionals de caça.

Respecte a la caça nocturna.
Cal dir que eixa excepció, quant a les prohibicions, soles es produïx a l'Albufera.
I en el cas del porc senglar, en la modalitat d'espera, cal dir que ahí el que fa és reorientar-se una caça cap el que són les modalitats esportives quan d'una altra manera haurien de ser de gestió de control.

La caça de perdiu amb reclam mascle.
Dir-li que això queda molt clar que és davant la inexistència d'una altra solució satisfactòria.
Aleshores, doncs, evidentment, si no hi ha una altra solució satisfactòria no cal més que aplicar esta.
No és que es deixe al lliure albir, ni molt menys, sinó que és davant la inexistència d'una altra solució que se li puga aportar per a caçar en esta modalitat, que per un altre costat està reconeguda.

Dir que allò de les línies de les zones de seguretat.
.
.
, anem a vore, simplement, per lògica, i, a més, tal com es contempla en la llei, el que és una zona de seguretat és un terreny permanent.
Aleshores, vosté agarre molts llocs que són no permanents, com puga ser un àrea de cultiu, que es pot caçar mentre no es cultive.
Si això vosté ho agarrara i ho convertira en una zona de seguretat estaria cometent un error perquè, clar, en una zona de seguretat no es pot caçar mai.
I, tanmateix, en una zona que s'està cultivant es pot caçar quan es deixe de cultivar i, a més, dit siga de pas, doncs, és inclús una zona excel·lent per a poder caçar.

I, bàsicament, les esmenes van en eixa tessitura.
Per tant, nosaltres veiem i entenem que no té objecte contemplar-les pels motius que acabem d'exposar.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per a rèplica, té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida: l'Entesa, el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Molt bé.

Vostés volen ser respectuosos amb la llei, escrupolosament respectuosos, doncs, van per mal camí.
Estan buscant la manera de tindre conflictes legals una altra volta.
No som nosaltres qui hem dit que esta redacció va a tindre eixa sèrie de problemes, ha eixit destacat als mitjans de comunicació, i han sigut diferents entitats conservacionistes científiques qui han plantejat que esta redacció va encarada a tractar eixa modalitat de caça i que va a trobar eixos problemes que s'ha dit.

I les diferents sentències del Tribunal Superior de Justícia i d'Europa diuen que estan en contra del parany no perquè sí, no per voler molestar ni fastiguejar un sistema de caça tradicional i que té molt d'arrel, etcètera.
Tot això es reconeix.
Però, no es fa perquè sí, es fa per dos motius molt concrets: perquè no és selectiva i perquè és massiva, i perquè considera que no es pot garantir el contrari.
Si es poguera justificar d'alguna forma que el parany fóra un sistema selectiu i no massiu no hi hauria problema, però el problema és que això no es pot demostrar, no es pot justificar, i d'ahí venen els problemes legals.
No és un capritx, no és una mania i hi ha una justificació que està molt clara.

Si vostés creuen que és una tècnica selectiva i no massiva, en eixe cas, si vostés ho creuen, ho tenen molt fàcil; acceptem la nostra esmena perquè la nostra esmena no suprimix tot l'article, sinó la part final, i deixaria la primera part de la redacció que els recorde que diu: "Tenen la consideració de modalitats tradicionals les que, sense fer servir armes de foc, contemplen mètodes selectius d'arrel popular i no conduïxen a captures de caràcter massiu".
Si vostés estan convençuts d'açò, amb esta redacció basta, perquè està claríssima, una activitat tradicional arrelada i que puga garantir això, tal i com està este article, està permés.
I nosaltres no ens oposem a esta redacció, sí ens oposem després a una part que ve darrere molt confusa, molt rebuscada i que és innecessària, si vostés estan convençuts que la tècnica de la que estem parlant és selectiva i no massiva.
Torne a dir, si ho tenen tan clar, aleshores accepten la nostra esmena.
I en eixe redactat que acabe de llegir queda molt clar que si és selectiu i no massiu.
.
.
, avant va el carro!

Per tant, siguen vostés coherents i diguen si realment s'ho creuen o no s'ho creuen.
Si estan ben convençuts que eixa tècnica no va a tindre eixos problemes, doncs, en eixa redacció ja està clara.

I recordem també que Europa no admet l'excusa d'evitar greus danys a l'agricultura perquè recordem que el 70% dels paranys no estan en ares de vinya o d'oliverar, que podria justificar esta situació.
També qüestiona allò de les menudes quantitats perquè s'han fet estimacions que vostés ja saben que arriben a molts milers d'estos animals i que, per tant, no es pot acceptar ahí la coletilla de "menudes quantitats".

Eixes són les objeccions que ha posat Europa, basant-se en una normativa molt general, molt raonable i que, torne a dir, té eixos dos aspectes concrets que ja els recull la primera part de l'article 10.
I si vostés estan convençuts que així es pot garantir, no fa falta cap afegit confós i estrany ahí darrere.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Mire, senyor Arnal, vull dir-li que el que vosté ha comentat que estan a favor dels caçadors i tot això que ens havia dit abans és una fórmula que no se la creu ni vosté, bé, ni fart de determinades qüestions.
I més que res li diré per què.
Perquè si vostés diuen que tenen una llei que és molt millor i tal, haver-la presentat.
Per això, el que es fa no són les esmenes, sinó que es fa una llei alternativa.

I dir-li també que no ens venga la burra coixa, perquè això no és una espècie cinegètica, i li diré per què.
*Señor mío*, perquè en tot el que vosté està dient del parany resulta que el senyor conseller de Medi Ambient de Catalunya, ell personalment està signant el que són els permisos.
I eixe senyor se suposa que és d'Els Verds, com vosté.
Per tant, no s'entenen tantes incongruències.

De totes les maneres, de totes les maneres, ja per a finalitzar, dir-li que les coses no són com comencen, sinó com acaben.
Tal vegada, tal vegada, vostés hagen malferit al parany, està a la UCI, però jo crec que de la UCI per bé de tots eixirà i, al final, la llum brillarà.
Amb això no vull dir, ni molt menys, que s'autoritze o que es deixe de desautoritzar perquè la Llei de caça va molt més enllà, però, sens dubte, per a demagògia, un deu.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Anem, a continuació, a passar a la votació del grup d'esmenes d'Esquerra Unida: l'Entesa que s'inicia en l'esmena número 26.
Hi ha alguna separació?

Senyor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

A efectos de separar en un bloque la 29 y la 40 y el resto en otro.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies.
29 i 40.

Bé, doncs, anem a començar la votació per l'esmena 29 i 40.
Comença la votació.
Per 29 vots a favor i 41 vots en contra queden rebutjades les esmenes 29 i 40.

Anem a passar a la resta d'esmenes del bloc número 3.
Comença la votació.
Per 4 vots a favor i 65 vots en contra queden rebutjades la resta d'esmenes del bloc número 3.
*(Pausa)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Si no me dicen nada ustedes, se puede votar el 10 y el 11.
¿10 y 11 se pueden votar conjuntamente?
Votamos el artículo 10 y el artículo 11.
Resultado de la votación: votos a favor, 40; votos en contra, 4, 26 abstenciones.

Ahora entramos en el debate del bloque cuarto de enmiendas, que corresponden al Grupo Entesa, y que son los números 30, 31, 33, 34, 106, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 119, 120, 124, 140, 141, 143, 144 y 145.

Tiene la palabra el señor Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Novament han hagut al·lusions a les intencions o als plantejaments de les persones, a més d'una manera molt elegant.
Això de dir "això no s'ho creu ni vosté i tal, vosté vorà".
Jo m'ho crec el que he dit, perquè per això ho dic.
Dir-ho com vosté ho diu és una manera de dir-ho, sense dir-li exactament mentirós a una persona.
Em pareix que este recurs s'ha de gastar només quan faça falta, i ara, sens dubte, és inadequat.

El que he dit abans és correcte.
I ho torne a repetir.
El nostre grup, i jo en particular també, no tenim res en contra de la pràctica general de la caça, sempre i quan estiga escrupolosa, i ben reglamentada i complisca les normes; i tampoc del conjunt dels caçadors, torne a dir.
No m'atrevisc a dir de tots i cadascú perquè hi haurà de mil maneres.
Però, torne a dir, en conjunt hi ha respecte, es compartisca o no es compartisca, o entusiasme o no entusiasme, però hi ha respecte.
I que quede ben clar.
I també veig que determinades modalitats que vostés diuen caça i que jo ho diré d'una altra forma, fins i tot són necessàries per a controlar poblacions i demés.
Totalment d'acord.

Per tant, si s'insisteix en dubtar açò, doncs bé, alegren-se si volen així la vida.
Però que conste que el que acabe de dir, la nostra posició la interpretem i la manifestem nosaltres i la manifestem d'una manera clara.
Que no s'ho creuen?
Bé, el seu problema.

Bé, en este bloc d'esmenes també hem presentat.
.
.
vaig a centrar-me sobretot en les més destacades, novament, pel temps que tenim ací i poder focalitzar i explicar bé els aspectes que considerem essencials.
En este cas sí que hi ha un altre tema que també té molta rellevància.
És el referit a la caça nocturna.
Una d'elles és només una expressió terminològica, que està referida simplement per a millorar la definició de què s'entén per caça nocturna.
Però bàsicament vull centrar-me en l'altra esmena que hem fet, la número 30, que el que vol és evitar excepcions que considerem perilloses a una norma, la de prohibir la caça nocturna, que creem que no ha de tindre eixes excepcions.

I no poden haver excepcions a esta prohibició general de la caça nocturna per una poderosa raó.
Senzillament perquè esta prohibició descansa en una motivació, igual que la d'abans descansava en motivacions.
Estem parlant de motivacions.
I açò és el que no em trobe jo que ningú no està rebatent.
I això és penós perquè estaria bé que els arguments es rebateren en arguments i no en altres coses.
Aleshores, quina argumentació hi ha darrere de la prohibició de la caça nocturna?
Doncs les dificultats que hi ha quan és de nit i no hi ha llum, les dificultats que hi ha de distingir amb claredat espècies d'aus.
Això és.
.
.
Bé, perquè sabran que, bàsicament, estes excepcions van referides a la caça d'aus.
I esta possibilitat, de nit, de distingir les espècies d'aus és pràcticament nul·la, a no ser que algú tinga molt bona, molt bona vista, que, bé, no dic jo que no puga haver algú, però, en general, ho dubte.

Per tant, en estes condicions no sols augmenten, parle en la obscuritat, no augmenten simplement els perills de danyar altres béns i persones de manera accidental, com és obvi que això s'incrementa quan no hi ha llum per la manca de visibilitat, que també és important i també s'ha de considerar.
Però és obvi, per a mi almenys, que es fa impossible acomplir els requisits més elementals d'eixa pràctica racional de la caça, que s'ha de basar en distingir clarament quines espècies es poden i quines no es poden caçar.
I és evident que en eixes condicions es pot perjudicar, o simplement matar, vaja, a espècies no cinegètiques d'alt valor ecològic, protegides o amenaçades.
I, de fet, per això la Llei de caça espanyola, de 1970, que vostés volen superar, i millorar i ampliar, "bravo", doncs per això ho prohibix i molt ben prohibit que està.

O és que vosté va a defensar-me que a fosques podrà distingir *(el president colpeja amb la maceta)* i a distància si es tracta d'un mascle, d'una femella o un immadur?
O si es tracta d'un espècie cinegètica, una espècie valuosa protegida, que poden ser de vegades molt semblant si no es pot entreveure una miqueta la forma i la grandària, i no les característiques del plomatge i demés?
Com passa amb les aus aquàtiques, a les quals precisament ens estem referint en esta excepció que vostés volen consagrar legalment també, una altra volta per una fórmula indirecta, rebuscada, excepcional i tal, però que conduïx a eixe puntet.

Això no és seriós.
Considerem que és impossible, però per arguments, per arguments, que espere que vosté em rebata, que es puga distingir i que, per tant, es puga cobrir les condicions mínimes, la racionalitat d'una pràctica ordenada de la caça.
I, com això és impossible de garantir, no s'ha d'excepcionar.

Està clar que vostés moltes voltes, i ho fa repetidament el text que estem veient, recorren a la justificació de les pràctiques tradicionals.
Però este argument de les pràctiques tradicionals s'ha d'emprar també restrictivament i amb racionalitat.
La tradició no pot ser justificativa de qualsevol cosa.
Ja sap vosté, perfectament, que moltes de les antigues tradicions.
.
.
que bé, que podien ser de l'època romana o de l'edat mitjana, o encara més recents, ara, actualment, moltes d'eixes tradicions que han sigut molt, molt tradicionals, ara ens poden paréixer ridícules, quan no repugnants o aberrants.
Amb la distància que pot oferir la diferència cultural, repasse vosté algunes tradicions d'altres llocs i culturals, i ja em dirà que opina, per exemple, de la pràctica de les mutilacions genitals, o de l'ús del *burka*, o etcètera.
Són tradicions segurament, no vaig jo a entrar ahí, molt arrelades.
Però s'ha de defensar només perquè siguen tradicions, per arrelades i antigues i profundes que siguen?
Jo pense que no.
També ha estat tradicional marginar i relegar a les dones a funcions subsidiàries de la societat, o altres pràctiques que ara, bé, ens desagradarien molt, com tirar l'aigua bruta per la finestra, o abocar fems als barrancs o coses així.
I això serà tradicional, però no és acceptable.

I en relació precisament al tracte dels animals, han hagut tradicions que, realment, moltes són mostres d'incivisme o de crueltat amb els animals.
I ara, actualment, ja en quasi cap lloc es permeten.
I, per més que hagen sigut tradicions, o comunes o antigues, doncs no s'accepten.
I bé, açò pense que és normal i que no es pot recórrer sempre, reiteradament, a les tradicions per a justificar actuacions, si és que estes actuacions.
.
.
en el cas que estes actuacions siguen nocives per al medi ambient o per la major part de la societat.
Aleshores, en eixe cas, si danyen al medi ambient o a interessos generals, pensem que, per tradicionals que siguen, se'ls ha de.
.
.
no es pot defensar.

Les tradicions, per tant, no han de sacralitzar-se pel simple fet de fer-ho.
Poden ser positives o negatives.
Poden ser acceptables, unes sí i altres rebutjables.
I aleshores ahí s'ha de triar.
I, en tot cas, les tradicions evolucionen i es transformen amb el pas del temps.
I jo pense que la tasca de les institucions és ajudar que es produïsca esta evolució amb trellat, amb cautela, però amb decisió, i conservar només aquelles tradicions que meresca, que valga la pena conservar, i no aquelles que ara no vegem adequades, o que vulneren drets o valors que pensem que són importants.

Altre tema diferent, al qual també em referiré en una sèrie d'esmenes, és el que fa referència a la pràctica de caça a les zones forestals cremades.
Ací el tractament de la llei, que fa el projecte de llei, millor dit, resulta clarament insuficient per a garantir la necessària recuperació de la zona cremada i assegurar el que és més important: evitar danys a l'ecosistema.
Per això hem inclòs unes esmenes que amplien i concreten millor ­vostés ja plantegen uns temps, però pensem que s'ha d'ampliar­ un període durant el qual no es pot caçar en una zona cremada.
En principi, d'entrada, hauria de ser de cinc anys, cosa que després podria modificar-se, depenent de l'evolució que hi haja.
Però eixe període de referència, no sols per a evitar danys a la fauna, perquè ja sabem que la fauna es pot recuperar prou més de pressa i, efectivament, abans de cinc anys podria recuperar-se, però també per a garantir la defensa de la vegetació que està regenerant-se, i és més lenta la seua regeneració, i per a evitar danys al sòl fèrtil, a la terra fèrtil, a la terra fèrtil que sustenta la vegetació i la fauna i tot, que després d'un incendi, fins que es regenera la vegetació, i tarda un temps, és molt sensible, i el passar gent i trepitjar fa, produïx efectes erosius.

Pensem que en este cas la prioritat de l'administració, la prioritat, ha de ser salvaguardar esta recuperació d'un ecosistema i les seues riqueses naturals.
Eixa és la prioritat.
El demés tot ja és secundari.
I això ha d'estar per damunt de consideracions particulars, siguen les que siguen, o per interessos ja més restringits d'un sectors, d'uns particulars, damunt hi ha un interés més general, que és preservar eixa zona i ajudar que es regenere, la qual cosa és beneficiosa per a tots, i al final també per la caça i per l'activitat cinegètica, perquè així millorarem l'estat de la vegetació, dels boscos i dels seus habitants.
I això al final beneficia a tots.

Altres esmenes d'este bloc es referixen a terrenys cinegètics i vedats i fan referència als enclavaments dintre d'un vedat.
Pensem que, a no ser que el titular d'una finca, que estiga enclavada dins d'un vedat, manifeste expressament, expressament, per escrit, la seua voluntat en sentit contrari, d'entrada s'ha de considerar que eixe terreny ha de quedar exclòs del que és el vedat.
No al revés.
És a dir, no és que automàticament ja haja d'estar incorporat i s'ha de molestar el propietari del terreny en enviar una carta i dir que no vol.
D'entrada s'ha de suposar que no vol i, si ell vol, que ho diga per escrit, diga "estic d'acord que forme part del vedat".
Però s'ha de garantir eixe dret del propietari i no se li ha de perjudicar i, sens dubte, no se li ha de demanar feines, que ell faça la feina per a preservar un dret que té.
Més bé al contrari, si ell vol eximir-ho, ell voluntàriament diu que "val, d'acord", que ho diga, que siga açò.
Però no que se li exigisca que ell es menege per a defensar que el seu terreny quede exclòs.

El mateix també en les zones de caça controlada.
Pensem que han de ser els titulars dels terrenys afectats els que donen el seu acord exprés.
L'acord perquè es considere eixa zona dins de caça controlada.
I no al revés.

Aleshores crec que s'està invertint la redacció que vostés han proposat, invertixen el que és.
.
.
la lògica que és que el propietari estiga resguardat i salvaguardat, i que, si ell vol, no obstant, cedir i que eixos terrenys formen part de vedats o de zones de caça controlada ho manifeste i aleshores s'aplique a partir d'eixa manifestació.

Bé, també teníem alguns articles, perdó, algunes es-menes que fan referència a diferents aspectes, sempre quan al període de vigència de declaració d'una zona controlada, que pensem que no ha de superar el període de vigència d'un pla tècnic d'ordenació cinègetica.
Que es-tes declaracions no han de ser superiors a cinc anys, ens pareix un termini raonable en zones de caça menor, ni deu en les de major.

I, en fi, veig que ja estic fora de temps, i queden altres esmenes que, si de cas, en la rèplica tocaria.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor Tomás Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Bé.
Gràcies, president.

Anem a vore.
.
.
el que vosté ha comentat de la caça nocturna.
En fi, anem a dir-li-ho, i anem a dir-li-ho amb arguments.
És que la caça nocturna, senyoria, és que està prohibida.
És que la caça nocturna està prohibida i té únicament i exclusivament dos excepcions.
I una excepció està referida a l'Albufera, i precisament per a aus aquàtiques.
I una altra està.
.
.
en fi, exceptua per al tema de la caça del porc senglar, la caça del porc senglar, en fi, que es desvie.
.
.
i una caça una que hauria de ser per raons de control, que se desvie a una modalitat esportiva.
I no res més.
És que més clar que això jo crec que no hi ha res, no?

El que vosté diu, en els anys després d'un incendi, que hi ha una prohibició de caçar que abasta des que està l'incendi fins la temporada següent, en caràcter general, i que vostés proposen que siguen, com a mínim, cinc anys des de l'incendi.
Cal dir que incrementar el número d'anys pot ser necessari en uns casos i en uns altres no, i que existixen en esta llei mecanismes per a poder augmentar el número o el temps per a poder, en fi, estendre eixa prohibició.
Però que, sobretot, el que és per si i per definició que siguen cinc anys o més, podria en alguns casos ser fins i tot contraproduent.
Per què?
Simplement i senzillament perquè si foren cinc anys o més s'abandonarien el que són actuacions de suport a la fauna, com bevedors, sembradors i tal.
I com estem parlant de llei de caça, doncs, evidentment, açò aniria en detriment del que és la caça.

El que vosté diu que siga per escrit i demés, és que, anem a vore, tampoc la llei diu que a posteriori pugueren, i raonadament, llevar-se d'eixes finques que no tingueren la cosa per escrit, o l'autorització per escrit.
Però sobretot, anem a veure, és una fórmula, vosté sap que l'administració té dret sobre totes les finques, concretament vosté representa i sobre totes les propietats.
Vosté concretament i ideològicament està enclavat en un grup en el qual determina, jo què sé, l'esquerra, Esquerra Unida, els drets de tots, de l'administració sobre les propietats de tots, han de ser absoluts i, per tant, açò xoca, xoca frontalment amb el que vostés estan dient.

Però, de tota manera, de tota manera, açò va dirigit a tindre una gestió, com no, més eficaç del que són les explotacions cinegètiques i el que és la caça general.

I dir-li també que vosté fa referència a les tradicions que.
.
.
bé, ens alegrem molt que, tal i com vosté ha parlat, estiguen en possessió de la veritat absoluta i en determinar quines són les tradicions que s'ha de respectar i quines no.
Evidentment vosté s'ha centrat en unes tradicions que, evidentment, això no són tradicions, això són un tipus de pràctiques que, evidentment, en l'evolució del que són les persones ha rebutjat en molt bon criteri.
Però que, centrant-nos en la caça, doncs bé, en el nostre país, el que és a Espanya, el que és concretament la Comunitat Valenciana, doncs, per què no, hi ha una sèrie de pràctiques que, bé, que en el seu moment, segons diu la llei, es desenrotllarà reglamentària, i que fins ahí és on se sap.
Que vosté està fent càbales sobre com serà això o sobre com deixarà de ser?
Bé, no deixen ser més que.
.
.
, quina és de les que vosté fa, i que, per suposat, en el seu moment es veurà si té o no té la raó en eixe aspecte.

No res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Tomás Puchol.

Tiene la palabra el señor Carles Arnal para el turno de réplica.

 

**El senyor Arnal i Ibañez:**

 

Bo, així que faig càbales ­o *cabales*, que diu vosté­ i quimeres, i .
.
.
tal.
Mire, jo li done arguments: he estat escoltant amb l'orella així, molt paradeta, a vore si vosté em deia els arguments que hi ha darrere de l'excepció a la caça nocturna d'aus, i no els he escoltat.
Ja me'ls dirà després en la rèplica, o per escrit.
M'agradaria vore'ls, en algun cas; per escrit, per exemple, si no te temps de dir-me'l ara, de forma verbal; però diga'ls, per favor, perquè jo li demane arguments.

I respecte a les tradicions, li he dit que no sempre serveixen; ximplement.
Ni tinc l'accés a la veritat absoluta, ni.
.
.
Per favor!
Ni jo, ni vosté, clar.
Després vosté diu: "No.
Allò no eren tradicions.
Allò sí.
" És a dir, vosté sí que pot dir què són i què no són, i jo, que no he esmentat.
.
.
Jo he dit que, moltes voltes, no són adequades.
I a voltes, sí.
I qui ho diu això?
Ho diu el conjunt de la societat, en el pas del temps, i moltes voltes, basant-se, o bé en els costums i les opinions, o en les realitats científiques, o.
.
.
múltiples coses.
Dependrà.

L'únic que he dit jo és que eixa no era l'única argumentació, o no era suficient argumentació, sobretot si hi ha un motiu més seriós; el motiu més seriós ­continue insistit- és que, ¿com es poden distingir espècies diferents, o fins i tot.
.
.
ja no parlem de edats possibles, o sexes?
És a dir, ¿com es poden distingir espècies que estan protegides de les que no, de nit?
Encara no me ho ha contestat vosté.
A mi m'agradaria saber-ho, perquè si hi ha forma.
.
.
estaria bé saber-ho.

També s'ha permés vosté dir que.
.
.
sempre està atribuint vosté el que pensen els altres, i.
.
.
tal.
Anem a vore, a vore si algun dia hem de prendre un café i li ho explique, en pla amistós.
Vosté se creu que nosaltres.
.
.
algú pot defensar que l'administració ha d'estar per damunt dels ciutadans, de qualsevol manera, atropellant?
Vosté pensa que algú ho diu, o que ho diem nosaltres?
Per favor!

Naturalment que pensem que l'administració, quan toca, ha de sancionar i ha d'actuar, però no de manera arbitrària, ni ha d'actuar de manera demolidora, per damunt dels interessos.
.
.
en fi.
I una prova és, precisament, ara que, en este cas concret, hem fet unes esmenes, dient que el que tinga.
.
.
al propietari, haja de fer feines, siga, precisament, no per a protegir el que hauria de protegir-li la legislació, sinó per a concedir coses.
Llavors, si vol concedir-ho lliurement que ho faça, però que no estiga obligat a, necessàriament, menejar-se per a que no obligatòriament els seus terrenys estiguen enclavats ja dins.

Em sembla racional, i és clar, això no té res a vore amb que si l'administració.
.
.
*patatín y patatán*.
No ens atribuïxca vosté coses innecessàriament i inadequadament.

I bé, en relació al tema d'abans, torne a plantejar-li si es tracta de garantir que es complixquen les normes legal que exigeixen, necessàriament, poder distingir quines espècies són cinegètiques de les que no.
I pensem que, de nit, no es pot garantir.
Per això està la prohibició general, i per això vostés no poden exceptuar-lo si no es poden garantir.
I no veiem de cap manera que es puga garantir.

Per tant, si es continua esta redacció.
.
.
molt bé.
Vagen avant amb ella; però es trobaran immediatament vulneracions de normatives de rang superior.
Perquè no poden vostés permetre una cosa en situacions que no haurien de permetre's.
Torne a dir, la caça nocturna no permet distingir ­en general, estem parlant ara d'aus­ no permet distingir unes espècies d'altres.

Ah!
Se m'oblidava l'altre tema que ha dit vosté.
Quant al període post incendi, vosté diu que pot variar; estic d'acord.
Per això, nosaltres hem plantejat que eixa garantia ­de entrada- de cinc anys siga de referència.
Però, evidentment, també plantegem en les esmenes que hi haja un informe de la conselleria responsable de medi ambient, que determine com està produint-se la regeneració.
I en base a si va avançant més apresa o menys, puga acurtar o allargar el període.
Per tant, estem d'acord amb això; el que demanem és que hi haja un període, en principi, de suficient garantia marc, i que després açò es puga modular, però sempre en base a un informe, entenem que de caràcter científic, de caràcter tècnic, que estiga basat en l'objectivitat i, això sí, recolzat per la conselleria pertinent encarregada de medi ambient.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula el senyor Tomás Puchol.

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Dir que mire si la llei és respectuosa amb allò de la caça nocturna que la prohibix.
És que ­insistim en el mateix­ és que hi ha un article que expressament ho prohibix, i fa únicament i exclusivament dos excepcions: en l'Albufera i en el porc senglar.
Per tant, és que sobren arguments; és que està prohibit, llevat d'eixes excepcions.

Dir-li que el tema de les tradicions.
.
.
bé, que sí, que únicament i exclusivament no es pot justificar una cosa per la tradició.
O sí que es pot?
Jo, efectivament, si vol que li diga la veritat, com no sé de què m'està vosté parlant quant a la tradició ­encara que m'ho imagine­ escolte, jo.
.
.
Què vol que li diga?
Vosté tindrà la seua visió de les tradicions; nosaltres tenim la mateixa visió de les tradicions.
.
.
Ara, vosté m'ha descrit unes conductes delictives que, evidentment, donen repugnància, i que ningú pot estar a favor d'elles.
Unes altres, molt al contrari, sí que poden ser vàlides.
I el que vosté diu de les zones forestals cremades, si nosaltres agafarem íntegrament el que vosté diu en la seua esmena, és que no soles no avançaríem, sinó que endarreriríem, perquè si parlem de caça ­estrictament- això, en lloc d'avançar ens faria endarrerir.
I la cosa és així.
I jo li ho he dit en arguments, i vosté no va contestar.
Què vol que li diga?

Moltes gràcies.
*(Se sent una veu: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments.
)* 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Puchol.

Vamos a someter las enmiendas a votación.

Señor Perelló.
.
.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

Estamos interesados en hacerlo en dos bloques: le digo el primero, que sería la 109, 113, 114, 115, 116 y 140.

El resto, estamos en condiciones de votarlas juntas.

**El senyor president:**

 

¿De acuerdo?

Pues vamos a someter a votación, como ha dicho el señor Perelló, la 109, 113, 114, 115, 116 y 140.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 33 votos a favor, 41 votos en contra.
No prosperan las enmiendas.

Y a continuación, vamos a votar el resto.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 4 votos a favor, 71 votos en contra.
No prosperan las enmiendas.

Podemos votar los artículos 12 y 13.
¿Los votamos conjuntamente?

Votamos el artículo 12.
Comienza la votación.
Resul-tado de la votación: 40 votos a favor, 4 votos en contra y 21 abstenciones.

Votamos el artículo 13.
Comienza la votación.
Resul-tado de la votación: 42 votos a favor, 3 votos en contra y 30 abstenciones.

*(Remors.
El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

Por favor.

Vamos a entrar en debate del quinto bloque de enmiendas, que corresponden a las enmiendas número.
.
.
de la 71 a la 76, de la 146 a la 148, la 150, 151, 153, 154, 156, 159, 162, 165 y 205.

Las presenta el Grupo Parlamentario Entesa, y tiene la palabra, para defenderlas, el señor diputado don Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibañez:**

 

S'introdueixen una sèrie d'esmenes que se centres moltes d'elles en el concepte d'espècie cinegètica, i l'abast que té.
Algunes, en concret, volen definir, amb més claredat del que fa el projecte de llei, que les espècies que no figuren explícitament de manera clara en el llistat d'annex al text legal, no han de poder caçar-se.
Això ha e quedar ben clar.
S'entén que això és el que es vol dir en el projecte de llei, però com que no ho diu amb eixa rotunditat, doncs pensem que s'ha de dir així de clarament.

Naturalment, açò no impedeix que el desplegament posterior de la llei, en el seu moment, puga modificar este llistat, sempre que es faça de manera justificada.
Tampoc es que nosaltres pensem que eixe llistat és una cosa sagrada, inamovible, i per a sempre.
Sempre que coincidixquen eixes condicions que es faça de manera justificada i de manera raonada.

I això tampoc impedeix que la mort o la captura d'exemplars limitats i controlats d'altres espècies que no estiguen allí, clar, per motivacions ecològiques, sanitàries, etcètera.
.
.
Però que, evidentment, eixes no són les condicions habituals de la pràctica cinegètica.
Són condicions molt puntuals, molt limitades, no tenen per què ser continues, i poden ser, torne a dir, casos d'excepció, que es poden regular a banda perfectíssimament, fins i tot en altres normatives i en altres instàncies.

Bé.
Totes les espècies no incloses en llistat han de considerar-se, en principi, en principi, tret d'eixes excepcions que es puguen fer en el seu moment, com a protegides, i la seua caça no s'ha d'autoritzar en condicions, torne a dir, habituals.
Habituals.
Tret d'eixes excepcions.
Això evitaria l'estranya situació en què queden algunes espècies que, en principi, no són cinegètiques, però que tampoc estan protegides, i queden en una situació indefinida i confusa.

En relació a les aus fringílides, que estan en un annex I-B, i al qual fa esment l'article 15 del projecte de llei, pensem que estes espècies no poden autoritzar-se per a la caça.
No de manera habitual, no d'eixa manera que no preveu una condició excepcional.
Donat que, si es permetera la caça d'estes espècies, s'incorreria, com en altres casos que hem esmentat abans, novament en una infracció de la Directiva Europea d'Aus.
El raonament apel·lant, com vostés fan, a usos de tècniques especials, etcètera.
.
.
no ens sembla convincent, una altra volta.

S'està parlant novament també, d'una forma rebuscada, d'una manera amagada, d'una manera que no és explícita, sinó que s'ha de rascar de forma subreptícia, d'una modalitat ­segurament s'està parlant allí de l'enfilat­ que té el mateix problema que abans hem comentat: no pot ser selectiva i, per tant, no es pot autoritzar.
De manera que, per això, hem demanat, hem plantejat l'eliminació de l'annex I-B, i també de la menció que es fa a aquesta classe d'aus en l'article 15.
Allí s'està parlant, torne a dir, de manera amagada, implícita, de la utilització de xarxes que constitueixen un mètode no selectiu i massiu.
I per tant, inevitablement, i no som nosaltres qui ho diem, inevitablement prohibit per legislacions superiors de rang estatal i europeu, que no es poden contradir.
Ni el Conveni de Berna, ni la Directiva europea 79/409, ni la Llei estatal 4/1989, permeten la utilització en general d'arts tradicionals, ni de les xarxes en particular.
Per tant, va a tindre conflicte automàticament amb totes estes normatives.

Les espècies mencionades en aquest annex a què m'estic referint tot el temps, l'annex 1.
*b*, no l'altre annex 1, l'1.
*b* d'aquest projecte de llei, no figuren en l'annex 2 de la directiva europea d'aus.
Per tant, estan emparades, estan protegides per l'article 5 de la directiva europea d'aus, automàticament.

Tampoc figuren estes espècies ressenyades en l'annex 1.
*b* en l'annex del Reial Decret 1.
095/1989, i, per tant, estan emparades, estan protegides per l'article 1 d'aquesta norma.
Això vol dir que si s'aprovara el projecte de llei tal com vostés l'han presentat, també en este article tindríem conflictes legals, tindríem problemes després amb normatives superiors i es convertiria en un frau de llei, com ja estem advertint-los, i vostés continuen endavant.

Un altre grup d'esmenes d'aquest bloc fa referència als plans tècnics d'aprofitament cinegètic i altres instruments de planificació i ordenació.
Hi destaca en concret una esmena referida a la necessitat de sotmetre aquests plans a l'exposició pública per un període mínim de quinze dies.
Sembla que este és un requisit, per un costat, que ja està recollit en la legislació estatal, però que vostés no volen incloure ací, en esta llei, quan podrien perfectament, i que a més és un requisit raonable que el que vol és afavorir la participació ciutadana que tant els agrada a vostés i en totes les regles i normes que fan sempre estan afavorint-la.
Doncs, a vore si l'afavorixen també en esta: si volen augmentar la participació, promoguen que almenys quinze dies.
.
.
, no estem parlant d'un mes, almenys quinze dies d'exposició pública.

Després, també demanem que el període de vigència d'estos plans no supere els tres anys, que estiga signat per un tècnic qualificat i visat pel col·lege professional corresponent, mesures totes estes raonables i lògiques.
I també que les memòries i plans anuals de gestió, també pensem que han d'estar signats per un tècnic qualificat i visats pel col·legi tècnic professional corresponent.

I també pensem que els plans que acabe de mencionar han d'estar aprovats expressament; en cas contrari, s'entendran denegats.
Vostés fan la fórmula diferent: si no els aproven, estan aprovats.
Vull dir, se consideren vigents i vàlids encara que vostés no els hagen aprovat de manera clara.
Açò constituïx una indefensió de qualsevol que vullga realment saber què està passant, si realment l'administració ho autoritza o no ho autoritza, vostés ho deixen en l'aire i, mentrestant, que vaja rodant.
Això no és seriós i cal exigir en el període de temps que corresponga, marquen eixe període de temps, però en un període de temps raonable que s'aproven o se deneguen, i aixina tota la societat sabrem en quina situació estem.

En cas contrari, el silenci administratiu ací deixa córrer i deixa fer i això no és acceptable, perquè s'està vulnerant un dret superior que és el de la salvaguarda dels recursos naturals, que esta llei, vostés molt pomposament, com sempre fan en les declaracions d'intencions i en les introduccions diuen que per a això la fan.
Doncs, bé, si la fan per això, siguen coherents una miqueta i tinguen en compte el que estic dient-los.

També plantegem que una volta caduca un pla tècnic, s'ha de revisar, d'acord, vostés plantegen revisar i presentar-lo de nou.
És a dir, que quede clar que se presenta novament i que està sotmés una altra volta que s'autoritze o no, perquè pot haver-hi un canvi substancial.
Naturalment, açò no implica el nivell de canvi que hi haja d'haver.
Si no han variat les circumstàncies, el document pot ser pràcticament una fotocòpia de l'anterior, per suposat, però que, naturalment, obligue que n'hi haja una nova decisió clara que s'aprova, i aixina tot lo món sabem a què atindre-mos i evitem eixa inseguretat i eixos llimbs en què queden les coses.

En relació amb les ordres de veda, entenem que quan se presenten les circumstàncies extraordinàries i greus que esmenta el projecte de llei en el punt 2 de l'article 48, s'ha de dictar necessàriament una orde temporal extraordinària i no deixar-ho com una possibilitat potestativa.
Eixe "podrà", que el "podrà" ja saben vostés que s'ha de llegir "podrà" o "no podrà", "farà" o "no farà".
.
.
Les coses han d'estar més clares.
Si eixes circumstàncies extraordinàries del tipus que diuen se presenten, que siga necessari fer eixa ordre especial.
I això també beneficiaria a tots.

També plantegem que hi haja una regulació més estricta de les repoblacions cinegètiques i que si no se controlen d'una manera més estricta, poden generar problemes importants, ecològics i invasions, etcètera.
Per tant, és molt important que estiguen sotmeses a unes cauteles molt majors.

I, vaja, ja com pràcticament no tinc temps, simplement comentar que les mesures protectores que establix la le-gislació en relació amb els animals de companyia, també s'haurien d'estendre a aquells animals que s'empren com a reclam.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gràcies, senyora presidenta.

Bien, respecto a lo que ha hecho usted hincapié de la aves fringílidas, concretamente a su enmienda 75, entendiéndose, pues, a las aves fringílidas no catalogadas y susceptibles de captura en vivo mediante modalidades de caza tradicional, decir que es acorde a lo dispuesto en la legislación básica estatal recogida en la Ley 4/1989, conservación de los espacios naturales protegidos, y la fauna y flora silvestre, y además conlleva una ventaja consistente en que los practicantes de este modo de caza deben obtener necesariamente la licencia de caza ­al estar incluido lógicamente dentro de la ley­ requerida la consiguiente formación a la que se refiere el presente proyecto de ley.

En lo que hace usted referencia a los planes técnicos de ordenación cinegética, decir que en lo que hace referencia al proyecto, y además, visado por el colegio correspondiente, decir que eso del visado tiene que estar previsto en su normativa sectorial.

Luego, lo que es la vigencia de un plan, que dicen que de cinco años ha de decir tres años, en un periodo tan corto como es el de tres años, no se permite la evaluación positiva a la que debe llevar la gestión cinegética en un espacio, de acuerdo con su plan técnico de ordenación cinegética.

Luego, el tema de lo que dice de la información pública por un periodo mínimo de quince días, el artículo 45 ya define que ordenará las intervenciones de uso, gestión y fomento de cada espacio, dando preferencia a las medidas de conservación y mejora de los hábitats, y luego, eso, enlazado con lo de la resolución expresa, decir que esto del silencio administrativo positivo va en ventaja, lógicamente, y es una garantía para el administrado.
Es un principio básico que recogen prácticamente todo el derecho administrativo y que, de ahí a extrapolar que va a ser el coladero para que se den por silencio administrativo todas las licencias y todas las memorias y demás, de ahí va un abismo.

Y decir que, en primer lugar, poner la cosas en su contexto, porque tal como lo ha dicho parece como si usted, pues, nos diese a entender que nosotros hemos sido los inventores del silencio administrativo positivo, y ni mu-cho menos que es una cuestión fundamental y que va en beneficio del administrado y que, por supuesto, la ley de caza, este principio lo tiene que preservar como en tantas otras cuestiones.

Luego, lo que usted dice en su nuevo plan, una vez hecha ya, en fin.
.
.
En cuanto al análisis de las memorias presentadas, una vez ya expiradas, decir que un nuevo plan sería una cuestión mucho más sencilla que un concepto de revisión tal como se contempla en lo que es la ley.
La revisión es un concepto más amplio en el cual se tiene que constatar in situ cuáles han sido los cumplimientos, cuáles han sido los aciertos y, lógicamente, ese concepto de revisión es mucho y más positivo, cómo no, que la redacción de un nuevo plan.

Básicamente, la eliminación del anexo que solicitan ustedes, la supresión del anexo 1.
*b*, decir que la Ley 4/1989, en su modificación establecida en la Ley 62/2003, permite la captura en vivo de aves fringílidas para canto.
Se ha estimado recoger esta modalidad en el proyecto de ley, ya que así sus practicantes deberán obtener la licencia de caza, previa la superación de las correspondientes pruebas de aptitud, que es tal como le había comentado adelante, por lo tanto, y por lo que anteriormente se ha expuesto, las enmiendas no pueden ser aceptadas.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per a rèplica, té la paraula en representació del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Gràcies.

Lamente que per culpa meua haja hagut vosté que canviar de llengua i no expressar-se com és habitual.
Supose que les xulletes estes no estaran escrites en la nostra llengua.
*(Remors)*

Bé, anem a vore, vosté diu que allò del silenci administratiu afavorix l'administrat.
Qui és l'administrat?
És que no són el conjunt dels ciutadans "administrats" o només són "administrats" uns poquets.
Perquè ací, en este cas, i en el context d'esta llei, no únicament s'ha de considerar el caçadors, sinó al conjunt de la societat, que està beneficiada o perjudicada que la pràctica se realitze bé o mal, perquè eixa pràctica se realitza sobre uns recursos naturals, sobre una biodiversitat, sobre uns valors que són patrimoni de tots els valencians.
És a dir, de tots els administrats, i com vosté diu, s'han de garantir els drets dels administrats, i administrats, que jo sàpiga, ho són tots, també els no caçadors.

I el que és l'exposició pública, permet que tots puguem jutjar si es fa bé o es fa mal, si n'hi han incorreccions o no, i augmenta les garanties de protecció del que en definitiva este projecte de llei vol garantir, que, recordem l'exposició de motius, que té un fort contingut ecològic, que es fa per a garantir la protecció dels mitjans, dels recursos naturals, del medi ambient i tot això que diu al principi.
.
.
Doncs, bé, doncs, si això és veritat, ajuden que se complixca, mire que fàcil!
Estem donant-los idees perquè vagen en eixa línia.

A mi me dóna igual que siguen vostés o no els inventors del silenci administratiu, jo que vol que li diga!
El que dic és que és inadequat en este cas, i ho justifique i ho argumente i vosté, doncs, embolica la troca una altra volta.

Després, la revisió.
Sí, me pareix molt bé que se faja la revisió.
Jo no dic el volum, la manera, el com s'haja de fer, però que és important que es presente de nou i que s'autoritze de nou.
I el període de temps, me pareix que tres anys.
.
.
, sí que se poden fer avaluacions, per què no?
Se podran fer més a llarg termini, com vullga, però en tres anys també se poden avaluar coses.

I és important que la resolució siga expressa.
Mire, li diré per què.
Vaig demanar a esta Conselleria l'altre dia els plans cinegètics de l'Albufera.
.
.
*(Inoïble per raons técniques)* Clar, este és el sistema que passa: resulta que la caça a l'Albufera, sobre la base d'eixos plans, s'està fent, s'està fent des de fa mesos, o de fa, almenys, setmanes, però no estan aprovats els plans, i llavors, clar, no se poden fotocopiar, no se poden.
.
.
No, no, no estan aprovats, no saben quan els aprovaran.
.
.
Quina indefensió s'està creant llavors gràcies a eixe mecanisme que vostés volen perpetuar?
Això no és seriós.
Posen un termini, un mes, dos, tres, els que vullguen, no tan llarg, a ser possible, curt, i que siga explícita eixa aprovació.
Això serà beneficiós per a tots.

I si els plans són correctes i vostés els han aprovat amb justícia i amb claredat, ho podran demostrar, tots mos ho podrem creure, podrem saber i serà més transparent, més clar i se beneficiaran tots els administrats, no únicament uns poquets, només un sector, no, tots els administrats, i un bé superior, un valor més gran de tots.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
que és el medi ambient.

Perdó per l'extensió.
Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, no té vosté per què disculpar-se perquè jo m'expresse en la llengua que me pareix, tinc llibertat suficient i sóc majoret ja per a parlar en el que vulga.
Evidentment, en qualsevol llengua oficialment reconeguda.

I dir-li que la resolució expressa és que vosté me diu que jo marege la perdiu però jo li insistisc en el mateix: mos està venent la burra coixa, que les resolucions hauran de ser expresses.
L'única cosa que passa és que si passa un temps, i per qualsevol qüestió no se pot resoldre, alguna cosa s'haurà de fer, ho haurà de ser estimatòria o desestimatòria.
Evidentment, és estimatòria, per què?
Perquè l'administrat o qualsevol que presente un document davant de l'administració necessita una garantia jurídica en defensa dels seus drets, que és el que li està demanant i és el que se li ha de garantir.
Evidentment, evidentment la resolució que ha de ser expressa, això ho saben fins a la Xina, vaja, ho saben i, per tant, aixina és com ha de ser.

Ara bé, el silenci sempre que puga ser, senyoria, ha de ser positiu.
I aixina és com mosatros ho entenem i aixina és com mosatros ho defensem.
I ja està.
*(Aplaudiments)*

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Tomás Puchol.

Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

A los efectos de hacer dos bloques.
Uno incluiría la 146, 150, 151, 154, 156, 162 y 205.
Y el otro bloque con las que queden.

 

**El senyor president:**

 

De acuerdo.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Vamos a someter a votación primero las que han sido diferenciadas, es decir, la 140, 150, 151, 154, 156, 162 y 205.
Y si están ustedes dispuestos, comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 41 votos en contra.

Y ahora votamos el resto.
Comienza la votación.
Resul-tado de la votación: 5 votos a favor, 72 votos en contra.

Ahora procedemos a la votación.
Si no me dicen ustedes nada en contra, ¿14 y 15 podemos votarlas conjuntamente?
14 y 15.
No.
De acuerdo.

Votamos el artículo 14.
Comenzamos la votación.
Resul-tado de la votación: 42 votos a favor, 35 votos en contra.

¿Me decía el señor Perelló que el 15, 16, 17 y 18 podemos votarlos conjuntamente?
No.

Votamos el 15, por favor.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 41 voto a favor, 5 en contra y 30 abstenciones.

Y ahora la 16, 17 y 18, ¿las podemos votar todas juntas?
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor, ninguno en contra, 33 abstenciones.

Procedemos a continuación al debate del siguiente bloque de enmiendas que presenta el Grupo Entesa, y que corresponde a las enmiendas número 81, 82, del 84 al 86, 88, 90, 91, 93, a la 102.

Tiene la palabra el señor Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

En este bloc, s'inclouen esmenes sobretot en relació amb els tancaments cinegètics, als tancats cinegètics.
Nosaltres estem en contra d'este sistema perquè pensem que inevitablement aquestes instal·lacions impliquen una sèrie d'impactes negatius de molta importància que creem que no se poden contrapesar de cap manera per altres beneficis socials de rang superior de major abast.
Al contrari.
Si posem en una balança els beneficis que pot aportar este sistema, que sempre serà per a un grup molt restringit, molt restringit de persones i els perjudicis generalitzats de tipus social i ambiental, no únicament ambiental, també social, que originen, pensem que no poden continuar defensant-se de cap manera.
Pels següents motius, i torne a argumentar, cosa que m'agrada fer i m'agradaria després vore les contraargumentacions.

En primer lloc, la construcció dels tancaments suposa l'eliminació ja d'entrada de la coberta vegetal d'una extensió considerable de tot el perímetre en una franja important, com a mínim.
I també, per tant, al llevar la vegetació incrementa el risc erosiu, la degradació ambiental d'una àrea extensa, i l'artificialització innecessària i evitable del medi natural, forestal, en este cas.

Amb freqüència, totes estes coses s'agreugen i se multipliquen per la manera de fer les obres de forma inadequada, perquè passa reiteradament que també se fan ina-dequadament i s'augmenta el dany.
N'hi han exemples, n'hi han casos que s'han presentat i que han estat objecte de denúncies.

En segon lloc, el tancament dificulta el pas de la fauna i també de les persones que vullguen fer un ús alternatiu i perfectament legítim i respectuós del bosc i de la muntanya, com és el turisme rural, l'excursionisme i el gaudi ordenat, respectuós de la natura.
Estes activitats queden molt restringides per estes instal·lacions que tallen estes possibilitats i generen conflictes, han originat ja conflictes i problemes socials, en este cas, d'usos sobre el medi forestal.

En tercer lloc, també important, en cas d'incendi forestal estes instal·lacions se convertixen en trampes mortals per a part de la fauna, per almenys gran part de la fauna, i també dificulten l'accés i les tasques de lluita contra els incendis forestals, contra els focs, per part de les brigades i els equips antiincendi; incrementen, a més, el risc d'accidents.

I, finalment, la realització d'estos tancaments, en la pràctica, en la realitat, vaja, en el que està passant dia a dia deixa molt a desitjar i encara que n'hi ha una certa regulació i unes certes precaucions s'incomplixen amb molta, molta freqüència.
És freqüent la interrupció de camins, de vies pecuàries i altres incompliments quant a les dimensions i les condicions que han de tindre els tancaments.

Resulta que açò se podria corregir si n'hi haguera una forta inspecció i una activitat adequada, sancionadora per part de l'administració, però no passa, no està passant.
Ja n'hi han preguntes formulades al senyor conseller en relació amb casos que sabem, no és un o dos, en són molts, tancats cinegètics que estan incomplint i no una volta, sinó dos, tres, quatre, reiteradament, acumulant moltíssimes denúncies que després sembla que no servixen per a corregir.
.
.
I açò quan se denuncien i se veuen, perquè altres voltes passen desapercebudes o han de ser moltes voltes els ciutadans, els grups conservacionistes i altres persones que han d'anar reclamant i demanant que se complisca la llei perquè de forma molt general no se complix per insuficiència, suposem, en este cas, de vigilància i de sanció.

En definitiva, no trobem raons socials que puguen justificar la necessitat d'estos tancaments.
I pensem que en cas d'haver-les no compensen de cap manera els múltiples inconvenients, d'anys i riscos que poden originar-se com a conseqüència.
Per això havíem demanat la supressió de l'article 22.
Però, entenent que vostés tindran moltes dificultats perquè accepten una esmena com aquesta, entre altres coses ­per què negar-ho­ donats els múltiples interessos que tenen membres destacats del seu partit i personalitats pròximes en aquesta classe d'instal·lacions, hem proposat esmenes correctores, esmenes concretes per a intentar, almenys, corregir o pal·liar alguns dels efectes.
I per això també hem de dir que hem votat favorablement a la seua transaccional que han fet, encara que no l'hem parlada i m'haguera agradat comentar més i vore l'abast que podia tindre, però bé, com que ens pareix un avanç, eixa mesura concreta l'hem votada favorablement perquè pensem que és ben raonable en eixe cas, almenys en eixe cas.

Bé, per això, per eixe motiu hem fet també algunes altres esmenes ja més concretetes que pensem que milloren sobretot en relació amb el perill de la mort de la fauna i els problemes que generen en cas d'incendi.

Després, altres esmenes d'este bloc fan referència a les condicions que han de complir els vedats cinegètics i les zones de caça controlada.
Algunes d'estes esmenes fan referència a ampliar les superfícies mínimes, sempre pensant a garantir les condicions del medi natural i també de la fauna que viu allí, i també en relació amb els enclavaments per a sempre ­torne a dir­ preservar els drets dels propietaris, que també són administrats, d'estes zones perquè en principi s'excloguen si no és que explícitament demanen el contrari.

També en relació amb les condicions que puguen motivar la suspensió dels aprofitaments, hem presentat una sèrie d'esmenes que milloren, que concreten estes condicions.
I ahí afegim que aquelles zones de caça que amb el pas del temps, amb els anys hagen adquirit un elevat valor natural, cosa que pot passar, naturalment, perquè pensem que la vegetació, de forma natural, va reconstruint-se, per sort, perquè si no estaríem en una situació més dolenta, doncs, estes zones que hagen adquirit un elevat valor, si l'han adquirit, un elevat valor ecològic, ahí s'ha de suspendre l'aprofitament cinegètic i declarar-se reserves de caça.

I bé, també plantegem altres mesures relacionades amb les sancions que impliquen la suspensió de l'aprofitament cinegètic en el cas de determinats incompliments dels vedats de caça.
Per exemple, que se suspenga, si s'incomplix el termini cinegètic en vigor, si es produïxen tancaments no autoritzats o si es produïx la mort o enverinament d'animals d'espècies que no deuen caçar-se ni enverinar-se, de ninguna manera.

Pel que fa als vedats de caça, també plantegem algunes esmenes de cara a ampliar les superfícies mínimes, com ha dit i, per descomptat, ens sembla que especialment les que fan referència a les aus aquàtiques són injustificadament, molt injustificadament menudes.
S'han d'ampliar i fer-les més grans per la salvaguarda dels valors naturals.

També plantegem que les interrupcions físiques dels vedats no es computen a l'hora d'establir la superfície, perquè, òbviament, això no és terreny de caça.
Aleshores, si eixes àrees de discontinuïtat les computem a la superfície estaríem alterant aleshores la superfície real del vedat.
No s'han d'incloure i també s'han d'excloure del còmput de la superfície, per a vore a estan en la superfície mínima o no, els enclavaments agrícoles i zones de seguretat a no ser que explícitament, torne a dir, el propietari admeta que s'incloguen, a no ser que li ho diga han de quedar excloses també del còmput de la superfície.

Com han vist, no esgote el temps, com se m'ha demanat abans.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor Tomás Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gracias, señor president.

Anem a vore.
Parlant del tema del que són els tancaments havia comentat el senyor Arnal, sa senyoria, que no topete motiu per tal que es facen, ja traïen la cosa un poc al límit màxim.
I ahí cal dir que l'explicació és que el codi civil permet que els propietaris d'un terreny els puguen enreixar o cercar.
Anem a vore, un propietari d'un terreny va a l'ajuntament i té tot el dret del món a demanar, en les condicions que establisca cada pla general, que se li permeta fer un enreixat de la seua finca i demés.
Aleshores, quin lloc millor que el marc de la Llei de caça per a regular açò.
Evidentment, el lloc on ficar-lo, i precisament per a salvaguardar totes estes qüestions que vosté ens està dient, es ací en la Llei de caça.

A més, la pròpia Llei de caça diu que reglamentàriament es desenrotllaran les característiques i els requisits dels tancaments precisament perquè puga haver un trànsit d'espècies perquè tota la qüestió en cas d'incendi, que per cert cal dir que com en este projecte es duplique la superfície mínima exigible en l'actualitat per a autoritzar uns tancaments cinegètic, aleshores cal dir que es definiran quines són les qüestions perquè siguen menys lesives, lògicament, per a la fauna i la flora i damunt per a fer-lo compatible en altres usos, com puguen ser excursionisme i com puguen ser altres qüestions.
Però que sobretot, i diferint i dissentint profundament amb vosté, si els tancaments són possibles, justament en la Llei de caça i justament per a preservar tots estos valors que vosté abans ha dit, és el moment idoni i oportú per a regular-lo també en àrees per a una caça millor.

No res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Tomás Puchol.

Tiene la palabra don Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

D'acord que efectivament la llei permet que un propietari puga tancar el seu terreny, això no ho hem discutit.
Però també, òbviament, es pot regular la forma, la manera, les condicions en què s'ha de fer açò.
I, efectivament, aleshores, sí que ens trobem que en esta llei es pot fer, es pot marcar i es poden donar indicacions de com s'ha de fer.
Em pareix que no és incompatible.
Esta llei, per més que hi haja eixa possibilitat que vosté m'ha dit, també pot ser molt estricta i posar condicionaments i pot dir quan sí i quan no i pot, fins i tot, dir que no es pot fer en àrees forestals o es poguera dir el que es considerara oportú.
Per tant, no és inconvenient i, torne a dir, no té perquè anar amb contradicció amb cap normativa superior, perquè és un tipus de tancament que té una finalitat determinada cinegètica i açò és el que regula esta llei.
I, aleshores, esta llei podria autoritzar-lo o posar unes condicions molt restrictives, etcètera, etcètera.
Tot això es pot fer, podia fer-se i és el que nosaltres demanàvem.

I, torne a insistir, per què tanta insistència en este assumpte?
Perquè s'ha de prioritzar la defensa del medi i dels ecosistemes.
Perquè, torne a dir-ho, esta llei, este projecte de llei, en la seua exposició de motius, a no ser que ens estiguen enganyant, ahí diu clarament que té un fort contingut ecològic, o no?
Que es veja, que es veja i es manifeste, que quede clara eixa cosa que sincerament vostés s'ho creuen que es manifeste, que es plasme en l'articulat.
És el que diem.

I quan que ja ho dirà el Reglament.
Evidentment, els reglaments poden dir moltes coses o no.
I tampoc hi ha res que impedisca que una llei marque ja directrius, perquè després el reglament s'encarrile en una direcció determinada.
Perquè sinó, clar, tot ho fiem a eixe reglament i ja vorem, primer, quan eixirà, perquè ja sabem que vostés últimament són partidaris de no posar cap termini, ja parlarem d'eixe tema, o dels que siga, ja a les *calendas graecas*.
I, tanmateix, no sabem com ho faran, en quines condicions i en quins criteris.
Ens hem de fiar, novament, en un altre nou acte de fe, que aleshores milloraran el que ací no es millora.
No hi ha cap problema, no hi ha cap contradicció que la llei marque i regule ja unes condicions que després, si volen, el reglament ja definisca fins l'últim detall al detall més menut.

I, tanmateix, les infraccions i incorreccions que jo li he dit abans s'estan produint, són reals, existeixen, estan passant i no me les invente.
I sàpiguen que eixe tipus d'instal·lacions tenen eixe problema; estan repartits pel territori en àrees de difícil accés, etcètera, i el control que hi ha sobre ells és molt deficient.
I, aleshores, si continuem endavant, com eixira per a l'aritmètica d'esta Cambra, almenys incloguen en el reglament, perquè no ho voldran fer ací en esta llei, incloguen mecanismes de vigilància i de control molt més estrictes que els actuals, perquè els actuals es voten reiteradament, són insuficients i no es compleixen, jo m'atreviria a dir de manera generalitzada, encara que demostrar-lo només puc demostrar-lo d'un grapat de llocs, però segurament en molts.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor Tomás Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Alguna cosa anem millorant, alguna cosa anem millorant, perquè de no topetar motiu ja topete que almenys reglamentàriament cal fixar les condicions.
I, sobretot, ja no ha reiterat una cosa que jo crec que és d'un qualificatiu que no atine a topetar en este moment, però que açò es fa, que si "miembros destacados de mi partido" y tal.
.
.
Efectivament, ha millorat en la seua retòrica de no topetar un motiu justificat i ha topetat que sí que pot fer falta i damunt ha topetat que el marc o un dels marcs possibles puga ser a través de la seua reglamentació i s'ha deixat de gaites i de bojades, com puga ser que si "miembros de mi partido" i tal.
Perquè açò és una llei de caça per a tota la Comunitat Valenciana, per a tota, senyories.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Tomás Puchol.

Vamos a proceder a la votación de las enmiendas.
¿Señor Perelló hay alguna aportación?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.

Queríamos agrupar la 82, 85, 90, 94 y 95.
Y el resto en el otro bloque.

 

**El senyor president:**

De acuerdo.

Votamos primero la 82, 85, 90, 94 y 95.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 32 votos a favor, 41 votos en contra.
No prosperan las enmiendas.

Y procedemos a la votación del resto de las enmiendas de este bloque.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 6 votos a favor y 66 en contra.
Tampoco prosperan las enmiendas.

Ahora vamos a proceder a votar los artículos, si no me dicen nada en contra, 19, 20.
Comienza la votación de los artículos 19 y 20.
41 votos a favor, 32 en contra.

Ahora votamos el artículo 21.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

¿Si no me dicen nada en contra podemos votar 22, 23 y 24?
Votamos 22, 23 y 24.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 votos a favor, 6 en contra y 26 abstenciones.

Ahora votamos 25, 26 y 27.
Comienza la votación.
41 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

Ahora procedemos a votar el artículo 28.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 votos a favor, 6 votos en contra, 26 abstenciones.

Y ahora el artículo 29.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

Y ahora, si no me dicen ustedes nada al contrario, podemos votar el 30, 31 y 32.
¿Señor Perelló?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Señor presidente, el 31 podíamos votarlo separado.
Pero el 30 y el 32, si usted quiere, los podemos votar juntos.

 

**El senyor president:**

Votamos el 30.
Comienza la votación.
41 votos a favor 6 en contra, 26 abstenciones.

Votamos, ahora, el 31.
Comienza la votación.
41 votos a favor, 31 en contra y 1 abstención.

Ahora, votamos el 32.
Comienza la votación.
41 votos a favor, 6 en contra, 26 abstenciones

Ahora, votamos 33 y 34.
Comienza la votación.
40 votos a favor, ninguno en contra, 31 abstenciones.

Ahora, si no me dicen nada en contra, podemos votar 35, 36, 37, 38, 39, 40 y 41.
Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señor presidente, podemos hacer un bloque, por nuestra parte, con el 36, 37 y 39, y el resto, con los otros que usted ha dicho.

 

**El senyor president:**

 

36, 37.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
y 39.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
y el resto.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
con los que usted ha enunciado.

 

**El senyor president:**

 

Votamos 36 y 37.
Comienza la votación.
36 y 37.
¿Entiendo que hemos votado ­perdón­ 35, 36 y 37?
*(Remors)*

Votamos el 35.
*(El senyor Maluenda Verdú parla sense micròfon: .
.
.
"porque no se puede ir hacia atrás")*

Creo que de lo que ha dicho el señor Perelló, que ha sido el motivo de mi confusión, es que no se podía votar el 38 con los anteriores, 35, 36 y 37.
¿35, 36 y 37 se pueden votar conjuntamente?
¿No?

Vamos a ver.
Votamos el 35.
Votamos el 35, perdón.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 41 votos a favor, 7 en contra y 27 abstenciones.

Ahora, votamos 36 y 37.
Repetimos la votación.
Resultado de la votación: 41 votos a favor y 34 votos en contra.
*(Pausa)* 24 votos en contra.

Votamos, ahora, el 38.
Comienza la votación.
Resul-tado de la votación: 41 votos a favor, 6 en contra y 28 abstenciones.

Señor Perelló, no sé si le he entendido bien lo de antes.
¿39, 40 y 41 pueden ser votados unidas?
*(Pausa.
Remors)* Perdón.

Votamos el 39.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 41 votos a favor, 34 votos en contra.

Y ahora, votamos 40 y 41.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 41 votos a favor, 6 en contra y 27 abstenciones.

Ahora, votamos 42, 43 y 44.
Comenzamos, ahora, la votación.
Resultado de la votación: 41 votos a favor, ninguno en contra, 34 abstenciones.

Votamos, también, el artículo 45.
Comienza la votación.
41 votos a favor, 6 en contra y 28 abstenciones.

Ahora, entramos en el debate del siguiente bloque de enmiendas, que pertenecen al Grupo Parlamentario Socialista, que corresponden a los números.
.
.
*(Remors)* Perdón, señores.
.
.
149, 152.
.
.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* 158, 160, 168, 170, 184 y 192.

Tiene la palabra la señora diputada doña Jeannette Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Senyories.

En esta segona part, centraré la meua intervenció en un dels problemes més greus que té actualment esta activitat a la Comunitat Valenciana, i que ­pel que es veu- no hi ha voluntat, pel que he sentit abans, de reparar, encara que siga un reclam de tots els col·lectius i associacions que practiquen la caça, i ací hui estan presents.

Esperem, senyores i senyors diputats, que almenys.
.
.
No.
El Partit Socialista està d'acord en dotar a la Comunitat Valenciana d'una llei de caça pròpia, aplicable i eficaç.
Una llei que concilie interessos, i que no genere conflictes.
Que les definicions siguen clares; és a dir, moltes vegades, tot el contrari del que anem a, o intentem, aprovar hui.

Nosaltres volem que l'activitat de la caça, una activitat tan tradicional en el nostre país, siga una opció on el caçador i la societat vetlen pels interessos generals, i que esta activitat siga una ferramenta més per a conservar la natura.

Nosaltres proposem diverses esmenes en este bloc, però tan sols vaig a fer menció, pel poc temps que tinc, a les que crec que són, sincerament, molt importants i molt condicionants, i que actualment estan creant profunds malestars.
És el silenci.
El callar per resposta per part de l'administració davant dels plans tècnics actuals, i el que en esta llei pretenen que siguen futures memòries.
.
.
no, a més, afegir futures memòries o plans anuals.

L'administració té l'obligació de resoldre estos plans.
No cap el silenci, ni positiu, ni negatiu.
En els dos, posen en evidència l'abandonament o la deixadesa per part de l'administració.

La situació actual és extremadament preocupant, com he dit en la meua primera intervenció.
Les queixes són contínues per part dels col·lectius.
Tan sols cal preocupar-se simplement de llegir un poc la premsa especialista en este tema, i veus titulars.
.
.
*(Remors)* ­companys­ profunds malestars creats pels plans tècnics.
La conselleria no els resol, i si els resol, a tots contesten el mateix.
Aleshores, quin sentit tenen estos plans?
Per a qué serveixen?
Per a què fan fer la despesa a les societats de caçadors, si l'administració ni tan sols es molesta en contestar?

Quan lliges entrevistes en estes revistes d'ací, de la Comunitat Valenciana, qualifiquen a l'administració autonòmica, en allò que respecta a l'activitat cinegètica, com "altamente desastrosa".

Davant d'esta situació, és important que estes esmenes no les rebutgem.
Esmenes al·legant, moltes vegades, dient que és bàsic.
Perquè coincidim en que és bàsic.
Però, ara bé, el problema està en portar endavant el que un practica, o el que un pensa que és bàsic.
És extremadament preocupant que en un altíssim percentatge de vedats, ­de *cotos* de caça­ sobretot a la província de València, s'estiga caçant sense el pla tècnic, com deia en la Llei 4/89, en el seu article 33, on vostés saben que s'estableix l'obligatorietat de caçar d'acord amb el pla tècnic; i que ha d'aprovar l'òrgan competent, i que, en el seu contingut i aprovació, s'ajustarà a les normes i els requisits que, a tal efecte, determinen les comunitats autònomes.

Per tant, senyors diputats, saben els 90.
000 caçadors que tenen llicencia a la Comunitat Valenciana, que puguen estar anant a un vedat de caça, i que no tenen el pla tècnic aprovat?
S'avisa als titulars dels *cotos* que este pla està per aprovar?
S'avisa als vedats afectats, o s'amaga i es calla en l'assumpte?
Se sanciona els caçadors que estan patint la deixadesa de la seua administració?
Encara que, soles en llicències de caça, com hem dit en l'anterior intervenció, la Generalitat rep més de 150 milions de les antigues pessetes ­aproximadament 900.
000 euros anuals­ i a més, una altra cosa: és que, a l'hora de traure estes llicències, allí no cap silenci; les societats, paguen.
No hi ha, ni silenci positiu, ni silenci negatiu.
A l'hora de pagar les societats, sí que es paga.

Supose que a les zones de titularitat pública, com són les zones de caça controlada o vedats socials, no estarà passant el mateix.
O a les reserves nacionals.
¿Podrien contestar-me si estos espais tenen el seu pla de caça, aprovat i redactat?
Els he demanat també les dates de publicació d'aquestos plans, i també els vedats de caça dels espais naturals protegits, o "montes de utilidad pública", que pertanyen a la Generalitat Valenciana, perquè crec que és summament important, i seria molt greu i molt irresponsable si, per part de la Generalitat, estiguera caçant-se sense els plans tècnics aprovats.

Per tant, estes esmenes ­que crec que intentem explicar- crec que són importantíssimes.
Que els tècnics competents signen estes memòries i estos plans, i que per part de l'administració es resolguen, i que el silenci no siga mai la resposta.

L'activitat cinegètica és una tradició, és una afecció, i és importantíssima a la nostra comunitat.
I és necessari que es realitze com cal, per a la compatibilitat del territori.
No es tracta, ni molt menys, de dificultar-la.
No es tracta de prohibir-la.
Es tracta de regular-la, i de fer-ho ben fet; d'educar el que significa.
A més, els que més interés tenen en que es faça ben fet són els mateixos caçadors.
En definitiva, si esta es realitza bé, és un equilibri entre la flora i la fauna en la nostra societat.
Però, els primers que han d'estar al front són els màxims responsables.
I, en este cas, és el Govern de la Comunitat Valenciana que no té cap interés en professionalitzar este sector ni en dotar-lo de recursos necessaris.

Vaig a ressaltar, a part d'eixes, dos coses més que crec que són importants.
I és que en l'article 50 i l'article 51, quan parlem de les granges cinegètiques, nosaltres vam demanar que hi haguera un programa de vigilància preventiu prescrit per facultatius competents.
Al.
legareu que portava el tema de la ramaderia.
Creem que són animals que van a estar soltats en espais oberts i creem que és importantíssim que hi haguera un control per facultatius competents preventiu a estes soltes.

En l'article 57, en allò de la responsabilitat solidària no estem conformes perquè creem que si hi ha una infracció per part d'algun caçador no té perquè respondre el col·lectiu o el grup de caçadors.
L'administració té l'obligació de saber qui és el responsable o d'esbrinar-ho, perquè la responsabilitat solidària, sens dubte, és molt còmoda per a l'administració, però jo crec que no és justa.

En l'article 58, són les infraccions molt greus, que es qualifiquen com a molt greus la caça d'espècies amenaçades i que es qualifiquen com a grues la caça d'espècies no cinegètiques que hagen estat declarades protegides.

Senyors diputats, com he dit, he ressaltat la que creia que era més important i la que molts ajuntaments, en els seus termes municipals, i moltes societats de caçadors pateixen.
És resoldre el plans tècnics que ací aprovem.
I si damunt anem a crear més figures, com són les memòries anuals i les memòries tècniques que van ser anuals, crec que són, inclús, més importants que els plans tècnics, perquè els plans tècnics són de 5 anys o de 10 anys.
L'altre és el seguiment, però el seguiment anual.

Per tant, és imprescindible perquè aquesta activitat es faça ben feta i, a més, és una eina necessària tant per als ajuntaments com per a la societat.
I el silenci mai pot ser la resposta per part de l'Administració perquè deixa en una situació d'indefensió a la mateixa societat.

Per tant, eixes són les nostres propostes.
I dir-vos, com he dit abans, que no tenim voluntat de votar en contra esta llei, però jo crec que hem d'arribar a acords en estes esmenes, en esta especialment.
En les mans de vosaltres queda.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Segarra.

Tiene la palabra Don Manuel Pérez Fenoll.

**El senyor Pérez Fenoll:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Segarra, intentaré dar respuesta a todas las enmiendas de las que usted me ha hablado, però em centraré bàsicament en les que vosté s'ha centrat per poder contestar a estes dos esmenes que vosté ha fet màxima precisió sobre elles, parlant dels plans de gestió i sobre les memòries anuals.

Donava la impressió, quan vosté estava ací parlant, que vosté estava defensant a l'administrat, que estava defensant al ciutadà normal, que estava defensant al caçador.
Tot el contrari, vosté estava intentant posar-li més pegues.
I davant una possible desídia de l'administració nosaltres diem : Té raó l'administrat; nosaltres, l'administració, ho hem fet malament, té raó l'administrat.
Si mosatros no li contestem, el seu pla va avant, pot ja caçar.
I vostés diuen ­si em deixa, senyora Segarra, jo li ho explique­, vostés diuen que el silenci no siga positiva per a l'administrat, que siga negatiu.
Clar, és el que estan dient.
Si és negatiu estem davant una desídia de l'Administració.
.
.
Ara diuen que negatiu tampoc.
Si en una esmena de vosté diu que s'elimine el positiu, serà positiu o negatiu en qualsevol cas.
Haurà de ser positiu o haurà de ser negatiu.
El senyor Carles Arnal està dient-me que tinc raó en això.
Aleshores, si vosté elimina el silenci com a positiu, haurà de ser negatiu.

Bo, intente contestar-li més extensament.
Vosté proposa, en primer lloc, que els plans de gestió se subscriguen per un tècnic competent.
Dir açò és donar-li més faena a l'administrat, és dir-li que gaste més diners, que busque un tècnic, quan estos plans de gestió l'única cosa que fan és recollir una declaració d'intencions justificada per part del titular de l'espai cinegètic respecte a les actuacions a realitzar en la següent temporada, havent d'ajustar eixa declaració d'intencions al Pla tècnic de caça aprovat que sí ho elabora ja un tècnic.
Evidentment, no anem a fer-li dos voltes la mateixa faena a l'administrat.

Sobre la memòria i pla anual de gestió, dir-li el que estava dient-li, que vosté no està al costat en este moment dels administrats.
El text de l'article 46, en el punt 3, diu exactament: "No podrá practicarse aprovechamiento alguno mientras que la memoria y el Plan anual de gestión no estén aprobados por la conselleria competente en materia de caza.
Transcurrido el plazo de seis meses desde su presentación sin resolución expresa se entenderán aprobados.
" Estan fent-ho a favor de l'administrat, davant una possible desídia de l'Administració.
Vosté el que demana és que la no resolució en el termini indicat produisca efectes desestimatoris.
Això és el que està demanant vosté si escoltem la seua esmena.

Un altre tema que vosté ha tocat és sobre la responsabilitat solidària.
Mire, l'esmena que vosté proposa suprimir és que quan hi haja un grup de caçadors, un grup, no estem dient tots els caçadors de la comunitat, un grup específic, 4, 5 caçadors junts, quan no s'identifique el responsable, aleshores que siga responsabilitat solidària de tots els caçadors, perquè això passa quan u va en el cotxe per l'autopista, la Guardia Civil li fa una foto i li posa una multa.
Si no para el vehicle i no identifica al conductor del vehicle, després, vosté rebrà en casa una notificació dient: "Si vosté en el termini de 15 dies no ens notifica qui conduïa el seu vehicle, li aplicarem sanció directament al possible conductor més 300 euros de multa afegits per no identificar al conductor del vehicle".
Doncs, açò és igual.
Jo crec que els caçadors són tremendament responsables perquè si algú fa alguna cosa que està mal i hi ha 5 o 6, doncs, dir qui ha sigut, perquè, si no, estan encobrint a l'infractor.
I jo crec en la responsabilitat dels caçadors.

Sobre l'article 58, que vosté fa les esmenes 170 i 184.
En el tema de les infraccions vosté demana afegir com a infracció molt greu la caça d'espècies amenaçades i com a infracció greu la caça d'espècies protegides.
No cap acceptar perquè cap caçador va a caçar espècies amenaçades ni espècies protegides.
És evident que els caçadors no van a buscar les espècies amenaçades ni les espècies protegides.
I en cas que algú, que no es considere caçador, algú vaja a caçar estes espècies, existeix una llei de caràcter bàsic, una llei nacional, la Llei 4/89, de 27 de març, que tracta de la conservació dels espais naturals, de la flora i de la fauna silvestre.

En qualsevol cas, no cap acceptar-li estes esmenes perquè nosaltres no creem que els caçadors es dediquen a caçar les espècies protegides i les espècies amenaçades.

Crec que ja no ha tocat cap tema.
.
.
Ah!
, sí, ha tocat un altre tema, el tema dels colomers i el tema de les granges cinegètiques.
Dir-li que en esta llei es consideren com a instal·lacions ramaderes, i com a tota instal·lació ramadera tenen un programa preventiu i de vigilància sanitària prescrits per facultatius competents.

Jo crec que li he donat resposta a tot.
Jo crec que quan vosté parlava i deia que estava al costat dels caçadors, hauria de fer-lo efectiu i reiterar estes esmenes, no deixar ni que es votaren, retirar-les perquè realment no té raó de ser la presència d'estes esmenes en esta bona Llei de caça.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Pérez Fenoll.

Tiene la palabra la señora Segarra para el turno de réplica.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Com he intentat abans explicar-me, jo he dit que jo no sóc una especialista en caça, però sí que t'assegure que m'he estudiat la llei i, a més, m'he preocupat moltíssim per preguntar a la gent que viu este món.
I he llegit quantitat de coses.

La preocupació més gran que tenen hui els caçadors a esta Comunitat Valenciana ­i a més en això coincideixen tots i en totes les revistes està publicat­ és la resolució dels plans, plans tècnics que l'administració cobra, i plans tècnics que el 80% d'eixos plans.
.
.
­i jo he fet preguntes parlamentàries que quan ho tinga ho farem públic­, el 80% dels plans de la Comunitat Valenciana estan per resoldre.
A més, he dit les conseqüències que tenen en no resoldre estos plans.
I he dit abans que en no resoldre estos plans hem portat greus situacions a la Comunitat Valenciana en el seu món cinegètic.
L'única reserva que té esta comunitat és Muela de Cortés.
A Muela de Cortés estan, de 2002 al 2005, de no tindre cabres amb sarna a tindre més de 500.
Al sud de la província de València hi ha una sobrepoblació de conills que afecta a l'agricultura.
Està el tema de la mixomatosi.
I està el tema de la *(inintel·ligible)* de l'Albufera, que no es pot caçar perquè no n'hi ha.

I, en definitiva, això passa per no estar els plans resolts per tècnics competents.
Si ací al final dius: Bo, jo faig una llei, cree una figura que siga una memòria anual i un pla anual, que jo sí que vaig a cobrar-li als caçadors i a la societat corresponent, però jo no resolt, i no es resolt i es queda per aprovar.
Quin sentit té fer este pla?
No té cap sentit.
I, a més, he intentat explicar-lo per les conseqüències que té.

Ah!
, una cosa.
El 80% no estan resolts.
Però, és que quan veus com ho resolen.
.
.
Jo m'he quedat petrificada quan he vist que signat per un director territorial diuen: "Podran cazar desde vehículos, y acompañarse a la cabra montesa con sarna".
Això és una pla tècnic?
Això és una irresponsabilitat brutal quan li ho he ensenyat.
I això ha passat ací a la Comunitat Valenciana, autoritzant que es caçara des del mateix vehicle, per un director territorial de la Comunitat Valenciana.
Això és enfrontar la realitat?
Doncs, no senyor.

Mire, senyor Blasco, si tinguera la mateixa presa en resoldre els plans cinegètics com la presa que té en els plans urbanístics, jo li assegure que el 80% dels plans de la Comunitat Valenciana estarien resolts.
Jo li assegure que el que està passant en les espècies d'animals de caràcter autòcton nostre no estaria passant.
És una il·legalitat el que està ocorrent-nos.
A més, hi ha una taxa que es cobra als vedats, la mateixa Generalitat, una taxa que cobra als vedats.
I sabent que el Pla tècnic no el tenen aprovat!
O siga, la Generalitat cobra una taxa sabent que no es pot caçar, segons la llei, perquè no està aprovat.

Per tant, jo pense que el que demane no és ni molt menys res de l'altre món, simplement és que esta llei, que pot ser aprovada ­i ho he dit­ perquè nosaltres pensem que fa falta una llei per a la Comunitat Valenciana de caça, li he demanat tant sols.
.
.
, per això ni he presentat ni esmenes a la totalitat ni m'he fixat.
Per què?
Perquè he vist que s'ha consultat amb gent.
Però, hi ha dos que eren bàsiques.
Esta era bàsica, esta era bàsica per la situació actual que està patint la Comunitat Valenciana.
I nosaltres, l'Administració, hem de garantir que tot el que està passant i que està ocorrent amb les espècies, com he dit abans, no ocórrega.

Per tant, res més moltíssimes gràcies.
Es una llàstima que vulguen fer esta demagògia que estan fent i que no vulguen arribar a consensuar una cosa que nosaltres sí que teníem interés que eixirà endavant.
Però, per descomptat, pense que el silenci positiu és.
.
.
, que l'administració està *desmadrada*, que no vol dotar-se de recursos necessaris.
.
.
I, a més, una petició.
Per tant, fer la Federació de Caçadors com *(inintel·ligible),* com els paranyers i com per tot.
El que volen és que es faça ben fet.
Ells són els primers que estan interessats.
La resta són bogeries, perquè esta llei no aprofitarà per a res.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Segarra.

Tiene la palabra el señor Pérez Fenoll.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Segarra, al menys en alguna cosa estem d'acord vosté i jo, que els més interessats que esta llei siga bona i que esta llei siga endavant són els caçadors.
En alguna cosa han arribat a estar d'acord.

Vosté en cap cas, senyora Segarra, en cap cas pot dir que no hem tingut voluntat de consensuar durant els treballs que ha hagut en comissió.
Ací s'ha arribat ja al que no estaven d'acord, encara al final hem consensuat una.
Però, evidentment, el que ha arribat ací és el que no ha pogut passar per comissió, en comissió n'han consensuat moltíssimes, moltíssimes i s'han acceptat eixes esmenes perquè esta Llei de caça fóra una Llei de caça de tots els valencians, de totes les valencianes i de tots els grups de les Corts.

Mire, torne a repetir el mateix, el tema dels plans anuals i de les memòries.
Si l'Administració no fa els seus deures no podem perjudicar a l'administrat.
Per això, nosaltres pensem que el silenci administratiu ha de ser positiu, ha de primar a l'administrat perquè l'administrat sí que ha presentat el seu pla tècnic i eixe pla tècnic ha estat supervisat per un tècnic.

No ha tocat res més en este moment d'això, ha dit algunes paraules molt boniques sobre la flora i la fauna, que en això estem d'acord, estem d'acord també en les paraules tan boniques que ha dit referents als caçadors, estem d'acord.

I vull acabar agraint el to de les seues intervencions, tant en les comissions de treball que hem tingut abans com en este ple.

Moltes gràcies i res més.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Pérez Fenoll

Vamos a someter a votación este grupo de enmiendas.
¿Sí, señor Arnal?
Tiene la palabra.
*(Pausa)* Si no lo apagamos.
.
.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Moltes gràcies.

Volia demanar que votàrem separadament les esmenes 168, 184 i 192.
Estes, en un bloc, i la resta, en un altre.

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.
Votamos las enmiendas 168, 184 y 192.
Comienza la votación.
Resultado de la votación, 26 votos a favor, 40 votos en contra y 6 abstenciones.

Ahora votamos el resto de las enmiendas, que son la 149, 52, 58, 60 y 70.
Comienza la votación.
32 votos a favor, 40 votos en contra.

Bien.
Ahora votamos, si no me rectifican ustedes, el 46, 47, 48, 49.
.
.
No.
¿Hasta dónde podemos?
*(Pausa)* Aparte.
Y luego, el 50, 51.
.
.
No cabe tampoco.
Perdón, me trato de explicar.
46, aparte, y luego, del 47 al 51 ¿caben todos juntos?
Nada.

Bien.
Votamos el 46.
Perdón.
40 a favor, 32 en contra.

Ahora he entendido que podemos votar 47 y 48.
¿Y 49 también?
*(Remors)* 47, 48 y 49 podemos votarlos conjuntamente.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 25 abstenciones.

50 y 51 ¿podemos votarlos juntos?
Pues votamos 50 y 51 juntos.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 32 en contra.

Ahora votamos los artículos 52 y 53, ¿pueden ser?
Comienza la votación.
40 votos a favor, ninguno en contra, 33 abstenciones.

Ahora votamos el artículo 54.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 6 en contra, 27 abstenciones.

Votamos ahora los artículos 55 y 56 juntos.
Comienza la votación.
40 votos a favor, ningún voto en contra, 33 abstenciones.

Y ahora votamos el número 57.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 27 en contra, 6 abstenciones.

Entramos en el último grupo de enmiendas, el debate, que corresponden al grupo Entesa, y que van del 172 al 176, del 181 al 183, el 186, del 188 al 191, del 194 al 195, del 198 al 202, y el 204.

Tiene la palabra don Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé.
Este és el darrer bloc d'esmenes.
Espere que no se'n vaja tot lo món i pugam acabar a temps.

Ací en este bloc introduïm una esmena que, per cert, ens ha estat suggerida, aportada, per associacions de caçadors, com algunes de les altres esmenes que hem plantejat abans, com la del Consell de Caça, que també va ser una iniciativa de grups de caçadors, perquè nosaltres hem inclòs en les nostres esmenes bastants iniciatives, idees i propostes de grups de caçadors, i vullc que quede clar, perquè, evidentment, hem escoltat sectors amplis de la societat, caçadors, grups conservacionistes i entitats científiques, i hem intentat portar endavant iniciatives i propostes de molta gent variada i també, per suposat, d'una sèrie de propostes que ens pareixen interessants que han suggerit els caçadors, per què no?
Evidentment, nosaltres pensem que és una activitat interessant moltes voltes o en ocasions, i que no estem en contra d'ella de manera generalitzada, i això vull deixar-ho ben clar una altra volta més.

Abans se m'ha dit que anem millorant la retòrica.
Moltes gràcies.
I s'ha fet esment a allò dels interessos en els tancats cinegètics.
Bé, ja que s'ha vullgut fer esment a açò, aclariré per què ho he dit, naturalment, sense ofendre a ningú ni ànim de suggerir ninguna cosa estranya.
És públic i conegut que determinades persones o personalitats o com vullguen dir, grans propietaris vinculats al PP, són propietaris també de grans tancaments cinegètics, i en estos han anat a caçar en ocasions destacats càrrecs públics i molt reconeguts d'este partit.
I bé, això és públic i conegut i ha circulat en la premsa, i no crec que és res ofensiu.
Això és el que he dit, simplement.

Bé, centrant-me en el tema que estem parlant, una esmena fa referència al Registre d'entitats de caça de la Comunitat Valenciana.
Plantegem que seria interessant que n'hi haguera este registre i que estes entitats actualment estan registrades com a entitats esportives, i precisament hi ha una demanda, si no de tots, no ho sé, però d'una part important dels mateixos interessats, de plantejar que la caça no es considere tota ella com una activitat esportiva més, sinó com una activitat específica, amb cos propi, amb personalitat pròpia, que té varietat de formes, i unes podran ser podran ser esportives i altres d'un altre tipus, però no totes són esportives, i que estaria més vinculada a l'àrea de medi ambient que a l'àrea d'esports i cultura, a on s'associaria per eixa via.

Açò ens pareix raonable i coherent, per això ho defensem.
I de fet, les infraestructures i les subvencions relatives a la caça, com vostés saben, igual que esta mateixa llei que estem debatent ací, no l'ha porta, per exemple, el departaments d'esports o de cultura sinó que l'ha està portant el de medi ambient i, bé, eixe és el departament responsable i és coherent que el Registre d'entitats de caça estiga també a càrrec d'este departament, que és, en definitiva, el que governa, podríem dir, o que regula les subvencions, els ajuts, les infrastructures, la normativa, etcètera.
Pareix que això és més racional.

Per això també havíem defensat que s'eliminaren aquelles referències a la caça que la identificaven tota ella com una activitat esportiva, perquè tota, almenys tota, no pensem que siga una activitat esportiva.
És possible que hi hagen algunes modalitats que són netament esportives, però totes no ho són, i crec que açò és de domini públic i no cal insistir massa, no?

Bé, és, per tant, un conjunt d'activitats diverses on hi han algunes que de cap manera són esportives, i certament, posar-les totes ahí, encabotar-se en col·locar-les totes en eixa denominació o en eixe paraigua o en eixe registre esportiu, ens pareix inadequat i incoherent.

Altres esmenes d'este bloc plantegen accelerar la implantació del nou mecanisme de llicència de caça per a donar la llicència, que he de dir que és un mecanisme que ens pareix bé, que ens pareix raonable, una prova d'actitud.
Dic en principi perquè ignorem encara com serà exactament esta prova.
Esperem que siga una bona prova, esperem que siga una prova sensata, raonable i ajustada al que pretén, i d'això és del que es tractaria.
En eixe cas ens pareix una idea bona i que donem suport, però pensem que este examen que s'està reclamant des de fa temps hauria de plantejar-se quan abans estendre's de manera generalitzada, quan abans, i no d'una forma tan dilatada com se planteja.
Per això hem fet una sèrie d'esmenes, per a generalitzar este sistema que, en principi, torne a dir, ens pareix raonable, perquè siga quan abans.

També hem fet alguna esmena a la part que se referix al reglament d'esta llei, novament.
Al principi no n'hi havia ningun termini per al reglament.
Açò no ens desconcerta ni ens sorprén ni és descobrir res nou, perquè és el fet habitual en la casa i ja estem acostumats.
No obstant, s'ha inclòs una esmena pròpia del PP en l'última redacció, i llavors ja es diu una cosa que aparenta ser el que nosaltres demanàvem.
Nosaltres demanàvem, demanem, continuem demanant, que hi haja un termini clar, clar, d'un any, per a traure el reglament, però la nova redacció, com sempre en esta llei és rebuscada, i llavors no diu que el Consell té l'obligació de traure el reglament, sinó que faculta perquè el Consell puga traure el reglament.
Clar, no és la mateixa cosa, n'hi ha una menuda diferència.
I tampoc diu "reglament", diu "disposicions reglamentàries", perquè tampoc és la mateixa cosa.

Bé, si realment vostés el que volen és coincidir amb nosaltres, i si realment volen que hi haja un reglament en un any, ho tenen molt fàcil.
Diguen-ho, expressen, de la mateixa forma que mosatros ho expressem, i aixina voten esta esmena, en la qual diem clarament açò.

També volem destacar en el poquet temps que queda ja una important esmena que hem fet, que consistix en una revisió del llistat d'espècies cinegètiques de l'annex I.
Hem inclòs en esta esmena, la 204, una sèrie d'espècies que pensem que s'han d'excloure, almenys de moment, d'este llistat.
Ja dic, de moment, perquè com saben, este llistat se podria rectificar en el seu moment per causes justificades si desaparegueren les causes que ara invocaré per a justificar que haurien d'eliminar-se estes espècies del llistat.

Sabem també, abans que m'ho diguen, que estes espècies no estan vetades per la directiva europea d'hàbitats.
Efectivament, no estan excloses per esta directiva europea d'hàbitats, però recordarem, vull recordar-los, que la directiva fixa uns mínims de protecció, no uns màxims; per tant, el que ací ara nosaltres posàrem uns límits de protecció més estrictes, de cap manera contradiria esta directiva, de cap manera.
Per tant, açò ho podem fer.
El que no podem fer és el contrari, minoritzar el nivell de protecció.

Per què?
Per què convé excloure estes espècies que ara diré?
Bé, primer que res, apel·lant l'esperit de la llei, que pretén ser preservadora dels recursos naturals, del medi ambient, etcètera, sent coherent, estes espècies, algunes d'elles, resulta que les condicions reals ací al nostre territori, al País Valencià, són escasses, i per tant, convé protegir-les mentres estiga en esta situació d'escassesa o no se conega bé la seua situació.
Més, torne a dir, quan estem parlant d'un projecte de llei ­cometes­ que "pretén tindre un fort contingut ecològic i ­cometes­ plena compatibilitat amb la conservació de la biodiversitat.
­tancament de cometes­".
Si és aixina, açò hauria de ser acceptat.
Si realment estes paraules que figuren en l'exposició de motius són alguna cosa més que un ornament, són realment una intenció, aquelles espècies que es troben escasses al nostre territori, encara que no ho siguen en l'àmbit general, però en el nostre territori sí són escasses o no es coneix amb exactitud el seu estatus, haurien de protegir-se i, per tant, excloure's de l'annex número I, torne a dir, provisionalment almenys.

Són espècies com la guatla i la tórtora, en estos dos casos perquè no es té clar encara el seu estatus, la seua abundància i la seua situació real i concreta, a l'espera d'estudis que definixquen amb major precisió el seu estatus s'hauria de fer açò.
El cas de la becada, Scolopax rusticola, un hivernant escàs al País Valencià; la merita, Vanellus vanellus, que també és un nidificant ocasional o molt localitzat al nostre territori; el Turdus pilaris i el Turdus iliacus ­peró pels *latinajos*­, perquè són dos espècies de tords molt escasses al País Valencià; l'oca comuna, Anser anser, també pràcticament accidental al territori valencià; l'ascle, Anas strepera, i també el roncadell, Anas querquedulla, nidificants escassíssims al País Valencià; també l'Aythya fuligula, morell capellut, hivernant escàs al nostre territori, que a penes se calcula, en base a informacions actualment que hem obtés d'entitats científiques i rigoroses, a penes supera els 16 exemplars en tot el territori; o l'Lymnocryptes minima, bequet, que és molt escàs al nostre territori.

Per tots estos motius, aquestes espècies pensem que s'haurien d'excloure ara d'este llistat.

Finalment, altres esmenes fan referència a les infraccions previstes pel projecte de llei.
Nosaltres hem proposat modificacions perquè considerem que alguns aspectes almenys haurien de tractar-se millor i haurien de passar a considerar-se més greus del que se consideren en el projecte de llei.
O siga, que alguns passaren a ser molt greus i altres de lleus passaren a greus.

Per exemple, pensem que ha de tindre consideració de molt greu la caça no autoritzada a l'espera en abeuradors o menjadors, caçar en dies de fortuna, caçar amb arts o tècniques prohibides, fins i tot que no se capturara, però el simple fet d'estar emprant estes tècniques.
I com a greus, disparar animals que no figuren en l'annex I, no arreplegar les peces de caça abatudes o ferides i la caça d'espècies no cinegètiques.

També pel que fa a les sancions, també plantegem modificar alguns supòsits, i en alguns casos a la sanció econòmica afegir-li algun tipus de sanció d'altre tipus, com l'anul·lació de l'autorització de caça.

I també en altres esmenes plantegem que en algunes infraccions greus o molt greus que el projecte de llei ja preveu un període en el qual no se puga tindre autorització de caça, planteja un període, a nosaltres eixe període ens pareix molt curt, i nosaltres plantegem que si la infracció és de caràcter greu, no ha de ser inferior a dos anys, i si és molt greu, no ha de ser inferior a cinc.
El seu projecte de llei diu al revés, diu: "no ha de ser superior a dos anys o no ha de ser superior a cinc".
Clar, al dir que no ha de ser superior, no mos està dient el mínim, i el mínim podria ser exactament molt mínim, o siga, no res.
Per tant, plantegem que no s'ha de redactar que "no ha de ser superior" sinó "no ha de ser inferior" a eixos períodes.

I moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Esta presidencia entiende que en el debate no está en el.
.
.
*(Una veu: "sí que està, president")* .
.
.
que en el enunciado del número de las enmiendas que ustedes han planteado no está la 177, que hace referencia a la recogida de huevos de especies protegidas.
Entendemos que está debatiéndose dentro de este grupo, ¿eh?
, con vistas a normalizar la situación.

Muchas gracias, señor Arnal.

Por favor, señor Tomás Puchol, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyor president.

Dir que vosté ha comentat que el seu grup ha consultat a grups de caçadors, la qual cosa, evidentment, és bona, però que el que és este projecte de llei que hui estem debatent, el nostre grup, concretament el que és també per part de l'administració, se li ha demanat també el seu parer, i té el suport de la Federació de Caça.
O siga, que en eixe aspecte mos alegrem que vostés també se preocupen per haver demanat parer a eixe col·lectiu, ben entesos que vostés majoritàriament estan votant i estan presentant esmenes contra una llei que precisament compta amb el suport del que és la llei de caça.

Dir que això que vosté ha dit, eixe aclariment que ha fet respecte eixa afirmació o això que havia dit, "mejorando la retórica", i que alguns dels PP tenen *no sé qué, no sé cuantos y no sé qué màs*, jo crec que és molt encertat i que ajuda a enquadrar les coses al seu lloc.
Perquè, bé, estes persones i les altres i les de més allà i el de la moto, absolutament tots, hauran de complir el que és esta llei.
I després d'este aclariment, no entenc jo molt bé a sant de què venia allò altre, però una vegada fet, ja enquadrem la cosa.

Vosté ha parlat també respecte al desenrotllament reglamentari d'esta llei, i en la disposició final se dicta o se fica que el termini serà de dos anys.
Vostés diuen que ha de ser un.
.
.
, tal.
Jo crec que això, en tot cas, són *mercadeos*, que efectivament el que cal fer i aconseguir és que en el menor temps possible, i sempre eixa paraula, *possible*, ha d'estar ahí, que açò se desenrotlle.
Si s'entén que en dos anys açò cal desenrotllar-lo, hauran de ser dos anys, però que en tot cas ja no és qüestió de regatejar a vore ací "jo te'n done un, tu me'n lleves mig" i tot això.
Oi siga, que se desenrotlle, i si en dos anys se desenrotlla, jo crec que haurem aconseguit per part de tots molt.

Allò que vosté diu de suprimir el tema de l'annex o d'augmentar en la quantitat d'espècies, dir que este projecte de llei està ponderat, està *bastantejat* i allò que figura en l'annex és concretament les que figuren com a cinegètiques en la Direc-tiva d'aus de la Unió Europea, que evidentment, com vosté molt bé ha dit, això és una qüestió viva i que pot anar modificant-se i que, evidentment, si vosté ha fet menció a una sèrie de.
.
.
en fi, se detectara que fóra necessari, jo crec que no n'hi hauria inconvenient per part de ningú d'anar augmentant.
Però que en tot cas se complixen els mínims i se complixen els estàndards, qüestió que a vosté tant li ha preocupat en els altres blocs d'esmenes i que ara, en canvi, vol anar un poquet més per allà.
O siga, si està *bastantejat*, està *bastantejat*, i en este cas, per tant, és com si diguérem suficient.

Dir que respecte a la resta, que el tema de les infraccions està molt ben classificat i que, per tant, entenem que *no ha lugar* a estes esmenes.

No res més i moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per a rèplica, i en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida: l'Entesa, té la paraula el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé.
Per acabar ja les rondes d'intervencions, per la meua part almenys, vosté una altra volta insistix que votem en contra a algunes coses.
Torne a dir: ens pareix important una llei de caça, però no ens agrada este projecte de llei que vostés han portat.
Votem en contra d'allò que ens pareix mal, i no d'allò que no tenim objeccions.
Ja ho estan veent.
No estem votant en contra sistemàticament, sabem discernir, però votem en contra de moltes coses perquè ens semblem mal, no perquè no vullguem una regulació tan bona com puga ser, i esta no és bona, no ens agrada, no ens agraden punts concrets.
Han eixit ací els principals, els hem debatut, els hem argumentat, els hem raonat.
Jo crec que per la seua banda no ha hagut eixe nivell de raonament, de justificació i d'anàlisi, i lamentablement, a mi almenys no me convenç, certament, i continuem mantenint les mateixes objeccions i algunes altres.

I recordar-li alguna cosa.
No es tracta de *mercadeo*, se tracta d'aclarir les coses el millor possible.
L'examen eixe és important, ja ho hem dit abans, però ha de ser prompte i ha de ser per a tots.
En uns terminis adequats, però ha d'arribar a tots.

Vostés pretenen que se puga convalidar, diguérem, a un sector important, apel·lant únicament a l'experiència.
Açò no ens acaba de convéncer.
L'experiència és important, i permetrà certament, si realment la gent que té experiència realment els ha portat un coneixement, els resultarà facílissim superar la prova que s'establixca.
Bé, no conec encara la prova, però espere que siga una prova racional.
Però tot lo món hauria de passar en un termini adequat per esta prova, tots, els nous caçadors i, en un termini un poquet més ampli, també els antics.
I torne a dir, si realment ja tenen eixe bagatge i eixa experiència, els resultarà fàcil i no veig ningun problema.
Inclús poden vostés fer una prova simplificada o específica per a este sector, també ens pareix bé.
Però res d'això se diu en el seu projecte, i per això ho demanem i ho plantegem.

I recordar-li una qüestió.
Vosté deu recordar que respecte la Directiva d'aus, ja li ho he dit abans, no es pot minorar però es pot millorar, es pot ampliar.
Llavors, el que no es pot és anar arrere, com vostés fan en alguns punts, però anar més allà sí que es pot fer, això no té ningun problema legal de ninguna classe, no tindrà ningun problema.
I per què hem d'anar més lluny?
Vosté diu: "és que vosté vol anar més lluny".
No és que vullga anar jo, és que volen anar els que han redactat la llei, perquè diuen, diu que és una llei innovadora, profundament diferent en la seua filosofia i concepció, fort contingut ecològic, sinònim de conservació del medi natural, una ferramenta per la conservació.
.
.
No sóc jo, és qui ha escrit açò qui diu que ha d'anar més enllà.
Diu de fet que ja va més allà.
Bé, si van més allà, vagen més allà.
No diguen que van a anar més allà i se queden més allí.

I, efectivament, tenim ací peticions que hem incorporat d'entitats de caça *(el senyor president colpeja amb la maceta)* i tenim documents.
.
.
bé, no és l'únic, hi ha bastants documents que hem llegit amb molta atenció i que hem incorporat tots els que hem pogut i mos han paregut racionals.
I a voltes no són tots compatibles, però hem intentat arreplegar totes les sensibilitats, en benefici de tots els sectors, no d'uns particulars sinó de tots, del conjunt de la societat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula el senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Bàsicament és per a dir que mosatros l'únic que hem dit és que açò té un recolzament majoritari, i això ho hem dit perquè vosté mos ha dit que han demanat la seua opinió a un grup de caçadors, que mosatros, evidentment, no menyspreem, ho veem positiu, però que mosatros a la Federació de Caça també li hem demanat, i dit siga de pas, perquè ha tret el tema vosté, la seua opinió, i esta llei li pareix estupenda.

I simplement li he recordat el que han fet vostés este matí, votar-la en contra, i això és un fet, i que quede reflectit ací.

A més, dir que, efectivament, a la millor *mercadeo* no està ben dit; això és un regateig, això és regatejar, com quan u va al mercat i regateja, "açò val dos pessetes, a vore si m'ho deixa en una i mitja".
Això és més o menys la mateixa cosa.

I dir que això de la Directiva d'aus això és quasi com buscar els pelets en la sopa, en una sopa que està molt bona, en el sentit que si se marquen uns estàndards i se marquen uns mínims, i si, en este cas, està *bastantejat* i és suficient, no entenc jo per què eixa insistència, quan a posteriori vosté mateix ha dit que es pot fer.

Simplement, no res més i moltes gràcies

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Puchol, señor Tomás Puchol.

Vamos a someter a votación las enmiendas.
Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

En esta ocasión nos vemos obligados a hacer tres bloques.
El primero comprendería la 172, 195, 198, 199 y 200.
El segundo, la 174, 175, 176, 177, 182, 186, 189 y 190.
Y en el tercero, dejaríamos agrupadas el resto.

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.

Vamos a someter a votación la 172, la 195, la 198, 199 y 200.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 a favor, 39 en contra y 26 abstenciones.

Ahora vamos a someter a votación la 174, 75, 76, 77, 182, 186, 189 y 190.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 7 votos a favor, 65 votos en contra.

Y ahora vamos a someter a votación el resto, que son la 173, 181, 188, 191, 194, 201, 202 y 204.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 32 votos a favor, 40 votos en contra.

Y ahora vamos a someter a votación el artículo 58.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, 32 votos en contra.

Ahora votamos el artículo 59.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 31 abstenciones.

Ahora votamos el artículo 60.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 26 abstenciones.

Ahora vamos a votar el artículo número 61.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

¿Podemos votar el 62 y 63 juntos?
¿No?
Vamos a votar el artículo 62.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 26 abstenciones.

Ahora vamos a votar el artículo 63.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 26 en contra, 6 abstenciones.

¿Del 64 al 69, los podemos votar juntos?
Comenza-mos la votación.
40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

Votamos la disposición adicional primera.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

Ahora votamos la disposición adicional segunda.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 7 votos en contra, 25 abstenciones.

Ahora, si no me dicen nada en contra, votamos la adicional tercera, la disposición adicional cuarta, la quinta y la sexta.
¿De acuerdo?
Comenzamos la votación.
Resul-tado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

¿Ahora podemos votar la transitoria primera y segunda juntas?
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 votos en contra, 26 abstenciones.

Votamos ahora la disposición transitoria tercera y la disposición derogatoria.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

Ahora vamos a votar la disposición final primera.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 26 abstenciones.

Vamos a votar la disposición final segunda.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 32 abstenciones.

El anexo I a) y I b), ¿los podemos votar juntos?
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 26 abstenciones.

Y ahora vamos a votar la exposición de motivos.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, ninguno en contra, 31 abstenciones.

Y ahora vamos a votar la totalidad de la ley.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 6 en contra, 25 abstenciones.

Queda aprobado el proyecto de la ley de caza de la Comunidad Valenciana.

Tenemos un turno de explicación de voto.
Tiene la palabra el señor Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé.
Hem votat en contra d'esta llei, d'este projecte de llei que ara ja és llei, perquè pensem que necessitàvem una llei, una bona llei, però no esta que s'ha presentat ací.
Continuem necessitant una llei que siga innovadora i diferent, de veres que ho necessitem.
Per això no hem votat a favor d'este projecte.
Necessitem una llei que tinga un fort contingut ecològic, com hauria de ser, per això hem votat en contra d'este projecte, perquè esta llei, este projecte no tenia eixe contingut, no el té.

No volem este projecte, perquè permet la caça amb armes de foc per part de menors d'edat; perquè permet la caça nocturna buscant subterfugis, una modalitat que és il·legal, perillosa i respectuosa amb el medi ambient i les espècies amenaçades; perquè permet tècniques tradicionals que no són selectives i que no són massives i que van en contra de les normes estatals europees i en contra de sentències judicials de tribunals superiors de justícia i tribunals europeus amb els quals tornarà a trobar-se.
I perquè permet caçar espècies escasses al País Valencià i espècies no considerades cinegètiques per la directiva europea d'hàbitats.
I perquè és tolerant amb els tancaments cinegètics, uns tancaments que tenen greus impactes sobre la vegetació, la fauna i en el cas de riscs d'incendis.
I perquè no es garantix adequadament la salvaguarda de les persones, dels seus bens en l'exercici de la caça.
En definitiva, perquè és una llei que no acomplix la seua pròpia exposició de motius.
És una llei roïna, és un engany, és un parany.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra la señora Jeannette Segarra.

 

**La senyora Segarra i Salas:**

Ha quedat clar que des del Partit Socialista hi ha hagut des d'un principi la voluntat de consensuar esta llei.
Creem que perdem una gran oportunitat, que després de 30 anys de l'antiga llei de caça esta llei no haja sigut molt millor del que és.
Confiem plenament que el Consell Valencià de la Caça, que és una proposta d'Esquerra Unida i nostra perquè es constituïra, no li passe com al Consell Forestal, que el van fer desaparéixer d'una plomada.
I confiem en que este consell marque fortament les directrius d'esta llei.

Però creem que perdem una gran oportunitat en esta llei de resoldre els actuals problemes que té el País Valencià i que tindrà, a no ser que en el futur reglament també vulguen incloure, com és: els problemes sanitaris que estan tenint, com he dit abans, els problemes dels plans tècnics que ho tenen els ajuntaments i la societat, i el problema, que és important, és que no hi ha realment una planificació cinegètica de forma global, igual que hi ha en tot arreu d'altres comunitats.

És una pena que haja sigut de les últimes lleis de l'estat espanyol i que no haja sigut la millor.
I més quan hi ha la voluntat per part nostra que esta fóra consensuada i que fóra la millor.
Crec que s'haguera pogut perfectament potenciar el turisme no rural, que està potenciant-se, sinó que hi ha un altre turisme, que és important, que seria el turisme cinegètic que produïx este sector i que se'n va a altres comunitats perquè ací les coses estan fent-se mal.

Espere, de veritat, que en el Reglament i en eixe Consell Valencià de la Caça, que ahí van a estar ecologistes, societats de caçadors, federacions, va a estar tot el món, realment l'escolten, influeixen i que no passe el que està passant hui en dia i que no siga classificada la gestió en el món cinegètic com desastrosa, que diuen els especialistes.

Res més.
És una pena.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora Segarra.

Té la paraula el senyor Pérez Fenoll.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

Gràcies, senyor president.

Començar dient que hui s'ha aprovat en estes Corts una llei important, però una llei important que s'ha aprovat amb els únics vots del Grup del Partit Popular.
No han hagut més vots a favor d'esta llei de caça.
Amb esta llei tant els proteccionistes, els medioambientalistes com els caçadors tenen unes regles que hauran de complir.
Esta llei, que ens va a ser remesa pel Consell, ha patit algunes modificacions que s'han acceptat baix diverses esmenes, tant del Grup Socialista com de l'Entesa.
Potser haurà algun aspecte que no acontente a tots.
Però, sincerament, tal com ha quedat, donarà una satisfacció suficient i operativitat adequada a la pràctica de l'exercici de la caça.

Esta llei satisfarà les demandes tant dels caçadors com dels no caçadors, de manera que, per un costat, respon a les exigències del sector cinegètic d'incrementar la qualitat i, per un altre, delimita els espais cinegètics, atenent a les demandes dels no caçadors.
Una llei que ha possibilitat el Consell i pretén contribuir a l'aprofitament de la potencialitat de la caça per a la generació de rendes en el món rural.
Va a permetre que molts municipis de la Comunitat Valenciana tinguen més possibilitats de desenrotllament sustentat precisament en el que és la caça com esport, a més de la il·lusió que genera sobre les persones que viuen en estos pobles.
I, home, jo crec que hem de permetre'ls que puguen gaudir d'allò que estan mantenint durant tot l'any.
I també de la il·lusió d'eixos altres caçadors que vénen de les ciutats i possibiliten el seu desenrotllo econòmic de les zones rurals.

Esta matèria o esta activitat hui nosaltres considerem que és merament esportiva.
Per sort, encara que en altres temps, va ser una activitat que permetia viure i menjar als ciutadans del món rural.
Hui afortunadament no passa.
Però per això no és menys important esta activitat a la que li trobem dos vessants: la vessant sociocultural i la vessant socioeconòmica.
La vessant sociocultural, perquè darrere de la caça hi ha una cultura amb la qual hem de ser respectuosos i respectar a la gent dels pobles del món rural que es vegen recolzats pels poders públics.
Pot ser l'únic esport que certs ciutadans tenen la possibilitat de practicar en eixe espai.
A més, entorn de la caça hi ha una parafernàlia i potser és l'únic intercanvi cultural d'eixa gent amb gents d'altres territoris.
La vessant socioeconòmica és importantíssima perquè la caça, com de tots és sabut, es practica en una part del territori molt despoblada i amb problemes socioeconòmics.
És veritat en l'entorn de la caça es mouen grans quantitats de diners, no en la caça ací sinó en tot l'entorn i permet asseurar la població que viu allí i permet que cert restaurants, que certs hotels estiguen obert tot l'any i no sols els mesos d'estiu.
En la nostra Comunitat les aportacions de la caça a les millores de l'hàbitat, que actualment eren del 20%, passaran amb la nova llei a ser del 35%.
El que significarà unes inversions que aconseguiran els 12 milions d'euros a l'any.

Amb esta llei donem resposta als més de 95.
000 caçadors federats que hi ha hui a la Comunitat Valenciana, però a més introduïx dins de l'activitat cinegètica un aspecte tan important com és el de la conservació del medi natural.
Potenciarà la conservació i restauració de les poblacions silvestres i permet integrar a l'home en l'ecosistema, de manera que la caça es convertix en un instrument més per a conservar el medi rural.
La qual cosa, al mateix temps, demostra el gran compromís del Consell Valencià amb la protecció del medi ambient de la nostra comunitat.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:** 

 

Muchas gracias, señor Pérez Fenoll.

Se levanta la sesión.

 

 

*(S'alça la sessió a les 14 hores i 47 minuts)*