COMISSIÃ DâOBRES PÃBLIQUES I TRANSPORTS




Comissió d’Obres Públiques i Transports realitzada el dia 29 de setembre de 2011.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 2.

El senyor president:

En primer lloc, la senyora secretària passarà llista, per tal de comprovar si n’hi ha quòrum.

Senyora secretària.

La senyora secretària:

Gràcies, senyor president.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Passem, doncs, a l’ordre del dia.

En primer lloc, lectura i aprovació, si procedix, de l’acta de la reunió anterior.
Les seues senyories tenen en les carpetes, com sempre, l’acta de la reunió anterior.
Si cal fer alguna observació, este és el moment; i, si no, la donem aprovada per unanimitat.

Moltes gràcies.
Queda aprovada per unanimitat.

Preguntes

El senyor president:

El segon punt de l’ordre del dia són preguntes orals en comissió.
He de fer observar a les seues senyories que n’hi ha un escrit de la senyora honorable consellera d’Infraestructures i Transport que hui no pot assistir a la comissió, perquè li ha eixit un compromís, que ha d’estar en Alacant.
Per tant, les preguntes quedaran circumscrites, únicament, a la pregunta número 25, que formularà.
.
.

Sí, diga’m.
.
.
, per què demana la paraula, senyor Signes?

El senyor Signes Núñez:

Per una qüestió d’ordre, senyor president.

El senyor president:

Bé, no se veu cap desordre, però té vosté un minut.

El senyor Signes Núñez:

Sí, pel que acaba de dir, senyor president, que només va a vore’s una pregunta.

Deguem entendre, perquè si que deia –mos consta en l’ordre del dia– que la consellera s’ha excusat, però el secretari autonòmic de la conselleria d’Infraestructures, Territori i Medi Ambient no mos consta cap excusa en l’ordre del dia que tenim damunt.
Deguem d’entendre que tampoc assistix?

El senyor president:

No, no.
De la conselleria d’Infraestructures i Transports no pot assistir ningun membre.
Per tant, per això.
.
.
Eixe és el tema.

De totes formes, senyor Signes, la consellera.
.
.
, ella no pot contestar les preguntes i és ella qui ha de vindre.

El senyor Signes Núñez:

Si me permet una qüestió, perquè figure en l’ordre del dia.
Volem expressar la més enèrgica protesta del Grup Socialista per este fet.
És a dir, una cosa és que la consellera no comunique, quan passa a la mesa i a la Junta de Portaveus l’ordre del dia, que no pot estar; pot esdevindre un acte, com ella ací ha expressat, que hui està en un acte.
Però el que mos pareix absolutament un despreci a la cambra és que el secretari autonòmic de la conselleria –que és qui pot suplir–la a ella, en esta sessió–, no s’haja excusat per escrit.
I, per tant, dos preguntes del meu grup vagen a decaure.

Per tant, expressem la més enèrgica protesta i volem que conste en l’ordre del dia.

Moltes gràcies.

Repetisc, és un despreci a les Corts Valencianes.

El senyor president:

Sí, bé.

A esta presidència li pareix molt bé que conste en acta la seua protesta.
També he de dir–li que, home, la consellera ha mostrat el seu interés de ser ella, personalment, qui conteste les preguntes.
Per tant, bé, vosté valorarà la qüestió.
Ja l’ha valorat; consta en acta.

I, senyor Serra, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Sí, no, si me permet acabar i després parla el senyor Serra.
.
.

Jo l’interés de la consellera en contestar personalment, doncs, me pareix molt bé.
Però que esta cambra té dret, una volta està en l’ordre del dia, a si la consellera no pot vindre, per molt d’interés que tinga en ser ella qui conteste, en enviar el secretari autonòmic a respondre.

Mos decauen dos preguntes.
I crec que això és un despreci a esta cambra.

El senyor president:

Senyor Signes, en primer lloc he de dir–li que vosté interpreta el reglament un poquet a la seua manera.
El reglament diu que els secretaris autonòmics poden comparéixer i poden contestar en lloc de la consellera; no vol dir que tinga obligació de vindre, si no ve la consellera.
Això no ho diu el reglament en cap lloc –i me’l sé, i me’l sé prou bé–.
Vol dir que si la consellera diu que ella no pot vindre i vol contestar en una propera sessió té el seu dret, com han tingut sempre tots els consellers i conselleres d’esta comunitat, sempre.
Quan no han pogut vindre s’han excusat, pel que siga, el fet de l’excusa, que crec que és molt normal, perquè ha d’estar en Alacant en un acte oficial que s’ha convocat amb molta posterioritat a la convocatòria de la comissió, i és molt normal.

Això és el que vull dir–li, que ho senta vosté, no és obligatori que vinga el secretari autonòmic si no pot vindre el conseller o la consellera.
És, si vol vindre pot vindre.
I si no, la consellera vol contestar ella personalment.

Senyor Serra, un minut, però de rellotge, per favor.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, dir–li a la presidència que, per part del grup majoritari, no entenem que haguera cap qüestió d’ordre que resoldre.
Perquè, lògicament, en tota la documentació que tenim els grups parlamentaris, queda evidenciat, de manera documental, que qui ha de respondre i té l’obligació de respondre hui no pot estar present ací.

Volem que conste en acta el suport, per part del grup majoritari, a l’actitud que ha tingut la consellera.

Remarcar, una vegada més, que no decau cap iniciativa; que es queda posposada per a la propera sessió.
Per tant, ningú haurà d’iniciar cap tràmit; ningú haurà de tornar a fer cap tramitació ni tornar a registrar les preguntes, perquè estan presentades i estaran en el proper ordre del dia que la mesa de la comissió tinga a bé el poder convocar.

Per tant, el grup majoritari –en este cas, el Grup Popular– té molt clar que s’ha actuat correctament, com en tantes ocasions; i com en tantes ocasions hem vist en comissions –i tornarem a vore– com els grups de l’oposició retarden les iniciatives que estan posades en l’ordre del dia, demanen variacions de l’ordre del dia, en funció de les agendes i de les situacions personals que se van donant de manera contínua.
(Remors) Per tant, això és aixina.
Ho hem vist i se vorà.
I en tantes, i en tantes.
.
.

El senyor president:

Senyor Serra, vaja acabant, per favor.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
–sí, acabe de seguida–, i en tantes ocasions, els grups de l’oposició retiren de l’ordre del dia les iniciatives, en funció de la seua agenda.

Moltes gràcies.

El senyor president:

A vosté, senyor Serra.

El senyor Signes Núñez:

No ve la consellera i, damunt, renyada a l’oposició.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, per favor.

El senyor Signes Núñez:

No, no, senyor, no!

El senyor president:

El tema està ja debatut.
I està clar que queden ajornades les dos preguntes per a la propera sessió.
I s’ha acabat.

Anem a suspendre un minut, per a rebre el secretari autonòmic de Turisme, que ve a contestar la pregunta que n’hi ha pendent.

Un minut.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, se reprén la sessió.

Senyor secretari de Turisme, benvingut a la comissió.

I passem, doncs, a la pregunta oral en comissió que ha de formular la senyora Salvador.

Senyora Salvador, té vosté la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

D’acord amb les dades que disposa la conselleria, quines són les previsions sobre el nombre de passatgers que podran utilitzar l’aeroport de Castelló?

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Projectes Estratègics:

Señora diputada, en respuesta a su pregunta, y contestando exactamente a lo que usted me pregunta, el número de pasajeros que pueden utilizar el aeropuerto de Castellón es de 1.
000.
500, que es su capacidad máxima.

Si lo que usted quería preguntar, exactamente, es qué previsiones tenemos de uso del aeropuerto de Castellón, pues, desde que el primer año pueda ser usado por algo más de 300.
000 pasajeros hasta un poco más de un millón en el año 2016.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lobón.

Senyora Salvador, té vosté la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Mire, les previsions fetes en l’etapa de justificació de la necessitat i de la viabilitat de l’aeroport es parlava de 600.
000 passatgers en el primer any –dada que vosté acaba de tornar a ratificar.

Fa una setmana el president de la diputació va presentar un nou pla –que és este–, per al desenvolupament de la província de Castelló.
I va mantindre la mateixa expectativa, concretament: «Se estima que el aeropuerto de Castellón recibirá cerca de seiscientos mil pasajeros en su primer año de funcionamiento», malgrat que tot ha canviat en el món després que es fera aquesta primera previsió de passatgers per a l’aeroport de Castelló.

Tot el que no siga arribar a eixa xifra de 600.
000 passatgers serà compensat, com vosté bé sap, per l’erari públic de la Generalitat valenciana.
Impostos, tots ells, que pagarem tots els ciutadans de la Comunitat Valenciana.

La consellera Jonhson, per una altra banda, va dir que l’aeroport és una gran prioritat i que començarà a funcionar en el mes d’abril.
Tenint en compte que en la promotora Aerocas el 99% de les accions són de la Generalitat valenciana, vostés tenen molt a vore en l’aeroport –encara que, de vegades, pareix que se vullguen desentendre–; ¿subscriu vosté el diagnòstic, de la consellera Jonhson, de mantindre l’obertura de l’aeroport per al mes d’abril?

Perquè també m’agradaria contrastar amb vosté la informació que dóna el president de la Diputació de Castelló, el senyor Moliner, que el dia 27 de setembre, preguntant el nostre grup de la diputació sobre la data d’obertura de l’aeroport, diu, «.
.
.
por lo que fecha exacta no hay como tal para la apertura del aeropuerto».
Per tant, 27 de setembre, el president de la diputació diu que «no hay fecha de apertura del aeropuerto».
La consellera Jonhson diu que s’obrirà l’aeroport en abril.
Ens agradaria saber i tindre la informació clara i en rigor sobre aquesta infraestructura.
Perquè no és una qüestió baladí ni el número de passatgers, ni és una qüestió baladí quan s’obrirà l’aeroport.
Perquè guarda estreta relació amb la viabilitat econòmica d’aquesta instal·lació, amb la serietat i amb la imatge del projecte.

Que lamente haver de mostrar aquesta publicació, feta en el New York Times, on es parlava de l’aeroport de Castelló.
Es referia a ell com un elefant blanc.
I feia referència, en el seu primer paràgraf, que en març s’ha inaugurat un aeroport en la costa mediterrània d’Espanya, i encara estan esperant perquè es programe el primer vol.

Per tant, per a evitar que es faça sarcasme –que lamentem, de manera profunda– d’una infraestructura tan important per al turisme en la província de Castelló, doncs, ens agradaria saber –i torne a reiterar– la qüestió dels passatgers, que veig que vostés no modifiquen la previsió, encara que aquella es va fer en període de bonança, i no saben quan es va a obrir.

El paper de La Generalitat vosté sap que ha sigut qüestionat pels mateixos portaveus del Partit Popular.
Retardaments en els pagaments, impagaments a Iberdrola.
Fins el mateix Carlos Fabra.
.
.
, que vostés també recorren molt a dir que el ministeri i el Govern d’Espanya han estat boicotejant.
.
.
; doncs, el mateix Carlos Fabra, que era president de la diputació, i el mateix director d’Aerocas –que aprofite per a recordar que cobra més que el president del govern: 84.
000 euros– han reconegut que és impecable el tracte constant amb el departament dels ministeris implicats en aquesta infraestructura.
Sí, sí, senyor secretari autonòmic.

Per una altra banda, dir–li i preguntar–li que ara què amb aquest aeroport.
Ara que vénen mal donades, que la conjuntura econòmica no és la mateixa, ara que tot aquell boom és una quimera, ¿quin és el pla B, si és que el té la conselleria, per a fer viable l’aeroport?
¿Quina estratègia tenen vostés per a activar la demanda?

Tenen una gran responsabilitat en buscar una eixida que no faça crònica l’hemorràgia financera que açò va a suposar per a l’erari públic, el mantindre eixa xifra de 600.
000 passatgers, quan saben que no n’hi hauran 600.
000.
I qui haurà de pagar el cost d’eixos no 600.
000 passatgers, que no vindran a l’aeroport de Castelló?

Les condicions pactades són draconianes contra l’erari públic.

Quin és el pla de viabilitat per a l’aeroport?
Perquè als comerciants, als hotelers, als professionals que viuen del turisme de la província vostés els deuen una explicació.
A la gent li deuen una explicació.

I ja, l’última notícia que afecta a aquest aeroport tan personalista, una infraestructura pública tan personalista, fins al punt que a qui ja no és president de la diputació el nomenen president d’Aerocas.
¿No li sembla a vosté que és aquesta.
.
.
, o hi ha certa disfunció institucional?
¿Què ha de dir vosté al respecte?

Per a nosaltres és una infraestructura important.
Per a la província de Castelló és una infraestructura important.
Jo lamente, com ha comentat el meu portaveu, que avui, una consellera que, a més, és de la província de Castelló, no vinga a contestar preguntes a dos qüestions fonamentals i prioritàries per a la província de Castelló, com és el Tram i com és l’aeroport.

Per tant, li demane que ens parle clar i que ens clarifique.
Perquè ací vostés diuen una cosa; en la Diputació de Castelló en diuen una altra.
Per tant, necessitem explicacions.
Sobretot, els ciutadans volen una explicació.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Señor secretario autonómico, tiene la palabra.

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Projectes Estratègics:

Pues, la respuesta que le he dado refleja toda una serie de documentación y de estudios que se han realizado en la vida del aeropuerto de Castellón.
Y, aunque usted ha dicho unas declaraciones sobre la actual coyuntura y la actual situación respecto a las autorizaciones que está, en este momento, tramitando el Ministerio de Fomento, lo que le he de decir es que muchos de los retrasos y muchos de los inconvenientes y muchos de los problemas que ha tenido el aeropuerto de Castellón no son imputables, ni mucho menos, a La Generalitat.

Decirle que el aeropuerto de Castellón es una infraestructura fundamental.
Y es una estructura fundamental para la otra responsabilidad que ostento que es el turismo.
El turismo de la provincia de Castellón necesita, sí o sí, un aeropuerto.
No podrá desarrollarse como debería desarrollarse si no tiene una infraestructura de entrada de turistas extranjeros.
Como usted ya conoce, la provincia de Castellón tiene un turismo eminentemente nacional y no se está desarrollando al nivel que otras comunidades y otras provincias el turismo extranjero, que, además, es un turismo de calidad y que, además, es un turismo que atrae otras inversiones y otras industrias, por esa situación de no existir un aeropuerto en la provincia de Castellón.

Por lo tanto, decirle que las previsiones que se están haciendo –en los varios estudios que a lo largo de la vida del aeropuerto se han hecho– nos llevan a esta conclusión, conclusión que, además, le he decir que es una conclusión que es variable, evidentemente, por la coyuntura económica y por otras circunstancias, también de cambio de las infraestructuras y de los transportistas aéreos, y que la situación de las compañías de low cost no se preveía en su momento y, ahora, es una realidad absolutamente fundamental.

Decirle que su señoría tiene una información, quizás, un poco retrasada, en el sentido de que no pagaremos por los pasajeros que no vienen, y que, por lo tanto, todas las afirmaciones que usted ha hecho son afirmaciones –en mi opinión– fuera de la realidad actual.
Pero, lo que también he de decir es que si usted me viene a llamar aquí para preguntarme cuántos pasajeros hay y cómo no se han desarrollado las perspectivas que tenemos –que las podemos discutir cuando usted lo considere–, decirle que, entonces, supongo que en el Ministerio de Fomento –del que usted hace mención– habrán llamado al presidente de Renfe para decir por qué las expectativas del AVE Valencia–Madrid no se han cumplido.
Usted puede reírse todo lo que considere, señora diputada, pero, en todo caso, lo que le estoy diciendo es que las previsiones y las prognosis de tráfico que se hacen son prognosis y son previsiones y que, evidentemente, lo que está claro es que lo que se necesita, tanto el AVE en Valencia como el aeropuerto en Castellón, no se va a ver juzgado solo por si las previsiones se cumplen al último pasajero o no se cumple al último pasajero.
Lo que está claro es que el aeropuerto de Castellón empezará sus actividades cuanto antes, cuando tengamos los permisos que el Ministerio de Fomento se ha comprometido a conceder.

Y, evidentemente, lo que está claro es que el aeropuerto de Castellón, como situación absolutamente esencial para el turismo de la provincia de Castellón y para el desarrollo económico de la provincia de Castellón, es una apuesta que tiene La Generalitat, que lo ha hecho con ayuda privada, en la cual el aeropuerto y su coste, un coste muy razonable, entre otras cosas, comparado con el coste que tuvo el aeropuerto de Ciudad Real o el aeropuerto de Lérida u otros aeropuertos que su señoría conoce y que –creo– no están en responsabilidad de este partido político que gobierna el gobierno de La Generalitat.
Por no decirle las inversiones que ha hecho AENA en otros aeropuertos como Rioja, Santiago, etcétera, aeropuertos en los cuales ha reformado solo, no ha hecho nuevos, ha reformado solo, y el dinero que se ha gastado allí, tanto al Partido Popular de La Rioja como al de Galicia les ha parecido muy bien, cosa que parece que aquí, a ustedes, no les parece nada bien.

En todo caso –y para acabar–, las previsiones –que esperemos que se puedan cumplir– son que abriendo el 1 de abril se pueda llegar a este número de pasajeros.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lobón.

Senyories.
.
.
Perdone, per a què vol la paraula la senyora Salvador?

La senyora Salvador Rubert:

Perquè m’agradaria matisar algunes de les qüestions que ha informat.
.
.

El senyor president:

Jo ho sent molt, però no n’hi ha.
.
.

La senyora Salvador Rubert:

.
.
.
i crec que tinc dret, segons el reglament, a uns minuts de rèplica.

El senyor president:

â¦no cap, no cap, és que no cap, de veritat.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies pel tarannà democràtic del president de la mesa.
(Veus)

El senyor president:

Perdone, senyora.
.
.
, senyories.

Este president té el tarannà democràtic de totes les seues senyories, exactament el mateix, però el reglament marca un temps (la senyora Salvador Rubert intervé sense micròfon), este president sol ser prou flexible en els temps, però no té vosté l’oportunitat de contestar.
.
.

La senyora Salvador Rubert:

Amb la generositat del president hi ha possibilitat de rèplica.

El senyor president:

En les preguntes no n’hi han rèpliques, senyor Salvador.
Vosté –ja ho sé– que vosté és ja veterana en esta casa i hauria de saber–ho.

La senyora Salvador Rubert:

Per això mateixa sé que hi ha possibilitat de rèplica amb la generositat del president.

El senyor president:

Res més i moltes gràcies, senyories.

Acabat el debat, senyories, s’alça la sessió.

Moltes gràcies per la seua assistència.

(S’alça la reunió a les 10 hores i 54 minuts)