Obres%20P%C3%BAbliques%016815.10.27%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 27 d'octubre de 2015.
Comença la reunió a les 16 hores i 18 minuts.
Presideix el diputat senyor Vicent Arques Cortés.
Reunió número 3.

El senyor president:

(Inoïble) … verificar que hay cuórum, secretario.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Perfecto, vamos a proceder al inicio de la comisión d'obres públiques.
Punto 1, es lectura y aprobación, en su caso, del acta de la sesión anterior.
Se aprueba por unanimidad.

¿Quiere intervenir el señor Castelló?

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Es para reiterar y para que conste en acta lo que le he comentado antes del inicio de la comisión, en el sentido de que le pedimos en la anterior sesión que el vídeo que trajimos de la conselleria de territorio para que se pudiera visionar la entrada de la consellera en ferrocarrils le hemos pedido en aquella comisión, y se lo hemos pedido por escrito también, que se pudiera ver en sede parlamentaria, tal y como dice en la propia documentación que firmamos cuando nos entregaron el vídeo.
Le pedimos que lo hiciéramos como primer punto del orden del día; no se ha accedido…, o como último, nos daría ya exactamente igual, ¿no?
En cualquier caso, lo que sí que le pedimos es que conste como primer orden del día en la siguiente comisión que tengamos.
Creo que es un compromiso que debería cumplirse.
Se vería en sede parlamentaria y, por lo tanto, yo creo que no hay ningún tipo de obstáculo para que sea así.
De todas formas, los letrados, a mí no me consta que hayan formulado ningún tipo de reparo en ese sentido y le pedimos que lo incluya en el orden del día en el primer punto para un visionado de los diputados.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Muy bien, tendremos en cuenta su propuesta y, dentro de la normativa jurídica, intentamos atenderla.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias.

El senyor president:

Vamos a proceder…, ¿llamamos al secretario autonómico?
(Pausa)

Compareixences del secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyor Josep Vicent Boira Maiques, per a informar sobre el pla d'actuació i treball al davant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 730), i per a informar sobre les línies d'actuació de la secretaria autonòmica, sol·licitada a petició pròpia (RE número 2.
671)

El senyor president:

Vamos a acumular, evidentemente, el punto número 2 y 3, que es la comparecencia del secretari autonòmic; una, a petición propia y, otra, a petición del Grupo Parlamentario Popular.
Por un tiempo ilimitado, inicia el turno de intervenciones el secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies.

Senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Tinc l'honor de comparéixer, efectivament, davant d'esta comissió de Les Corts, com a secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori amb una finalitat molt clara, que és exposar les línies d'actuació de la secretaria autonòmica al llarg de la present legislatura.

La primera cosa que vull fer, certament, és demanar disculpes a la comissió per no poder vindre el passat dia 30 de setembre a fer esta compareixença.
Això té una explicació molt clara.
El motiu de la meua absència en aquell moment va ser que tenia compromés un viatge de treball per a participar en el V Fòrum del Corredor Mediterrani.

El V Fòrum del Corredor Mediterrani es va celebrar a Brussel·les, justament era, recorde, el 30 i l'1 d'octubre.
Un fòrum que té com a finalitat establir els objectius comuns dels diferents actors del territori que travessa l'eix mediterrani i que afecta el corredor d'infraestructures més important per a la nostra comunitat.
Un tema que, en realitat, com saben vostés, va molt més enllà d'una infraestructura senzilla, perquè afecta el nostre present i el nostre futur econòmic, social i de desenvolupament de la Comunitat Valenciana.

En eixe sentit, els he de dir també que, després d'haver demanat les disculpes i d'explicar la meua absència i el canvi de data, que n'hi haurà una pròxima reunió en desembre del VI fòrum del corredor mediterrani, a la qual tinc previst assistir, efectivament si tot va bé.
I també els anuncie que en el mes de març de 2016 i en juny de 2016 n'hi hauran altres dos reunions que afecten també el corredor mediterrani, en el sentit que, si tot va bé i en les condicions que jo puga, procuraré assistir a totes elles i donar-los informació d'uns fòrums tan importants com estos que s'estan celebrant a Europa, justament en una infraestructura de la qual, després, si em permeten, comentaré algunes altres coses.

Jo el que en principi voldria començar és explicar, d'alguna manera, la meua procedència, el meu origen, la meua realitat, que alguns de vostés ja sabran, però jo, diguem-ne, professionalment sóc un geògraf i, a més, professor universitari des de fa molts anys a la Universitat de València.
Temporalment, i és així com m'ho prenc, en l'actualitat ocupe un càrrec públic dins de l'executiu valencià que ha eixit de les eleccions autonòmiques del passat 24 de maig.

És veritat que este és el primer càrrec que assumisc en La Generalitat i ho faig amb el màxim orgull com a valencià, amb el major respecte per formar part d'un dels poders que configura l'autogovern dels valencians i valencianes i amb una gran responsabilitat, perquè porte molts anys des d'altres sectors, en aquest cas l'universitari, intentant aportar coses en benefici d'esta terra, encara que no sé si ho he aconseguit plenament en tots estos anys que porte treballant.
Però, ara, des d'este càrrec, les nostres decisions, les meues decisions també tenen una incidència molt més directa sobre les persones que ací vivim.

Vostés saben, o ho dic jo, que la meua tasca principal fins ara ha segut l'ensenyament a la Universitat de València, és a dir, un treball com a servidor públic en una de les branques de l'administració per a mi més important de l'estat de benestar.
Eixa formació acadèmica implica alguna cosa sempre.
Sempre implica algun.
.
.
, sempre atribuïx algun element de caràcter; en este cas, i ho he de dir ací perquè això afecta el meu treball, una clara inclinació a l'organització i a l'estructuració del treball, a l'observància de les normes i, també, a seguir mètodes a l'hora d'abordar els problemes i intentar trobar-ne les solucions.

Feia uns mesos, sincerament, la meua activitat principal era acadèmica.
Ara és política.
I això significa evidentment, i ho comprenc perfectament, regles diferents i maneres d'actuar específiques.

La primera d'estes regles d'actuar i d'estes normes diferents és, lògicament, assumir unes funcions diferents a les que tenia, que, com vostés saben, són les que la llei de govern de la Generalitat valenciana, del govern valencià, atorga a un secretari autonòmic.

Com saben vostés, l'article 68 d'esta llei diu que els secretaris autonòmics dirigixen i coordinen els centres directius sota la seua dependència i responen, davant el titular del qual depenen, de la gestió d'aquelles matèries que els atribuïsquen.

I l'article continua assenyalant que els secretaris autonòmics tenen una sèrie de funcions executives que són les que jo estic intentant desenvolupar en estes setmanes que porte, que són: exercir les facultats inherents al sector o activitat de la competència material que tinguen atribuïda per la norma de creació d'origen; impulsar i coordinar la consecució dels programes i l'execució dels projectes que desenvolupen els centres directius baix la seua dependència, controlant i supervisant el compliment dels objectius que fixen el president, vicepresident o el conseller competent; resoldre els recursos que s'interposen contra les resolucions dels centres directius baix la seua dependència, els actes dels quals no esgoten la via administrativa, i qualsevol altra que atribuïsca la legislació vigent o que senzillament s'assignen de manera reglamentària.

Segurament, amb tota seguretat, vostés coneixen el contingut d'este article de la llei de govern i, a més, és molt possible que altres secretaris autonòmics l'hagen citat també, però és el primer marc normatiu referit al càrrec que ocupe en estos moments i, per tant, dóna una primera idea sobre els àmbits formals i materials de la meua actuació.

Al seu torn, la llei de govern permet la creació, o no, de secretaries autonòmiques, com també que hi haja una secretaria autonòmica o més d'una secretaria autonòmica per conselleria, raó per la qual el següent pas ha de ser referir-me al Decret 103/2015, del Consell, pel qual s'establix l'estructura orgànica bàsica de la presidència i de les conselleries de La Generalitat.
Este decret, amb les seues modificacions posteriors, crea, com ja saben vostés, la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori i la dota d'unes competències, determinant en l'article 36 que, per l'exercici d'estes, la conselleria disposarà com a òrgan superior de la secretaria autonòmica.

En este cas, a diferència d'altres conselleries i d'altres sectors, només n'hi ha una única secretaria autonòmica per a tota la conselleria, que, d'acord amb l'article 37 del decret, assumix les funcions de l'article 68 de la llei de govern en una sèrie de matèries que allí es recullen i de la qual els informe que depenen tres direccions generals: la Direcció General d'Habitatge, Rehabilitació i Regeneració Urbana; la Direcció General d'Obres Públiques, Transport i Mobilitat, i la Direcció General d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Paisatge.

I l'última referència normativa que faré, ara per ara, és el Decret 159/2015, de 18 de setembre, pel qual s'aprova el reglament orgànic funcional de la conselleria.

Per tant, d'acord amb l'article 8, sota l'autoritat de la consellera, la secretaria autonòmica exercix les competències de la llei de govern en un conjunt de matèries.
I a la secretaria autonòmica també li correspon dirigir i coordinar els centres directius que s'adscriguen baix la seua dependència i les unitats administratives integrades en aquest, és a dir, en altres paraules, a les tres direccions generals que ja he comentat, però també a altres tres entitats, com són Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat -més coneguda com Eige per les seues sigles- i l'organisme autònom Institut Cartogràfic Valencià.

Fetes estes referències al marc normatiu, imprescindible en un estat de dret com el que vivim per a delimitar els àmbits funcionals i materials de responsabilitat i pel que fa al contingut de la meua responsabilitat com a secretari autonòmic i al seu desenvolupament, cal dir, en primer lloc, que subscric plenament tot allò que va dir la consellera en la seua compareixença del passat 23 de setembre, davant el ple de Les Corts, a l'hora d'exposar les principals línies d'actuació del departament al llarg de la legislatura.

Per tant, el contingut de la meua intervenció, el contingut concret de la meua exposició no pot ser distint del que va dir la consellera el 23 de setembre, entre altres coses, ho comprendran molt bé, perquè formem part del mateix equip de treball sota la seua direcció.

Ara bé, dit això, no vol dir que no puga dir més coses sobre quina serà la meua tasca.
I crec que puc donar en esta comissió un punt de vista.
.
.
, una certa perspectiva d'una mateixa activitat des de la perspectiva o des de l'òptica de la secretaria autonòmica, que és allò que vaig a.
.
.
que vaig a fer.

Ho deia al principi, el meu origen és acadèmic, com a professor titular de geografia de la Universitat de València en situació de catedràtic acreditat per l'ANECA -l'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i l'Acreditació-, que, com saben vostés, és un organisme.
.
.
, una agència estatal que certifica els canvis en l'estatus del professorat funcionari de la universitat espanyola.

Però jo voldria destacar, si m'ho permeten, en esta primera part de la meua intervenció, que també he tingut experiència de treball en el món empresarial i en algunes altres actuacions lligades a algunes de les matèries que jo estic duguent a terme en estos moments.

Per exemple, jo destacaria només, per no cansar-los a tots vostés, dos activitats que també han format part de la meua experiència.
He treballat amb l'Associació Valenciana d'Empresaris -AVE- en l'informe sobre el corredor mediterrani i, també, sobre altres qüestions relacionades amb l'economia valenciana.
També he participat amb la Cambra de Comerç de València, com a director del projecte Espai econòmic del mediterrani espanyol, que va ser també una iniciativa desenvolupada per les cambres de comerç de València de totes les cambres de comerç de la Comunitat Valenciana, en relació amb altres cambres també de comerç, Múrcia, Catalunya, les Illes Balears, dins del -Almeria- que es coneix com l'arc mediterrani.

Faig estes referències, senzillament, per a situar-los un poc en el que és el meu quadre de referència.
Un professor universitari, amb una dedicació a la docència, però que després també ha tingut experiència en gestionar alguns dels elements bàsics que conformen la vida econòmica, la vida de les infraestructures o de.
.
.
l'altra part de la barrera, que també és una part que d'alguna manera conec.

Faig totes estes referències per avançar una idea general que intente que sempre guie la meua manera d'actuar.
La comprensió precedix l'acció.

Esta és un poc una certa idea que jo vullc portar a la secretaria autonòmica, una idea personal que jo crec que té un cert recorregut i capgira d'alguna manera la manera com s'ha treballat fins ara.
La comprensió precedix l'acció vol dir, entre altres coses, que cal conéixer i comprendre primer les tendències, per exemple, mundials, del comerç internacional, i les repercussions en les necessitats logístiques per a partir d'ací poder actuar mitjançant plans i infraestructures.

En altres coses és entendre els processos que estan succeint per a després poder actuar i respondre en conseqüència.

També vullc apuntar altres aspectes globals que vullc que formen part de la meua manera d'entendre la tasca com a secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori.
I estos elements són, d'alguna manera, els següents:

Primer.
En primer lloc, com saben vostés, vivim cada dia més en un món globalitzat al temps que estem condicionats pel nostre entorn físic, polític i cultural a l'hora d'actuar.
Doncs, miren, en el debat entre proximitat i globalització cal trobar la mitjana distància.
Ni perdre's en unes dimensions que ens superen i sobre les quals no podem influir de manera significativa, almenys no des de la Generalitat valenciana, però tampoc tancar-nos en solucions d'anar per casa i que no tenen en compte els contextos en què ens movem.

En segon lloc, senyories, i directament relacionat amb l'anterior, jo crec que necessitem un mapa.
La Comunitat Valenciana, la península Ibèrica, Europa, és un territori geogràfic però també és un marc històric, cultural, per a les persones que viuen i despleguen la seua activitat en ell; un marc simbòlic, un mapa, en definitiva, o millor un conjunt de mapes que configuren una manera de ser i de viure.
És precís tindre clar el nostre mapa per a ubicar-nos en un món global, sense perdre de vista la perspectiva del nostre entorn específic.

I junt amb tot això i, en tercer lloc, necessitem una narració.
Cal explicar als ciutadans una nova visió del territori, que tinga en compte tant els punts febles com els forts, que analitze la realitat i oferisca oportunitats per a millorar la qualitat de vida de les valencianes i valencians combinant el respecte al patrimoni natural i cultural amb les possibilitats que obri la tecnologia i la nova societat del coneixement que ja està ací.

Considerar, per tant, -és el meu punt de vista- el territori valencià com un problema comú, i també com una solució per a tots.
Parlar de planificació comarcal o supracomarcal, de mobilitat sostenible, de ciutats on les persones visquen en entorns de qualitat.
Si m'ho permeten, podríem dir que ens cal una visió de país.

En quart lloc, no ens hem de perdre en abstraccions desconnectades de la vida, en principis fora del temps i de l'espai en què vivim; no hem de caure en llenguatges tècnics però buits de contingut que ens allunyen de les persones i de la solució dels seus problemes.

I, en cinqué lloc, cal que el nostre pensament siga pràctic i que la nostra acció tinga a veure amb adverbis que per a mi, com a geògraf, són molt estimats, que són els següents: com, quan i on.

Ara bé, totes estes reflexions han de servir per a tindre una aplicació pràctica, el que vol dir que han de completar-se amb una clara obertura a la ciutadania i a la societat.
I, en eixe sentit, dins de la meua actuació, els anuncie que en primer lloc tinc previst potenciar aspectes de transparència en l'actuació de la conselleria.
Per exemple, volem reprendre la publicació de les memòries anuals d'activitats.
Els ciutadans han de saber què fem.
Els ciutadans han de saber en què ens gastem els diners, quines són les actuacions.
Bé, una de les coses que més m'ha sorprés des que he entrat és que les memòries eren inexistents des de l'any 1994.

Per tant, cal posar en marxa una política de comunicació ciutadana, d'obertura i transparència sobre els treballs fets a la conselleria.
És a dir, al meu entendre, la memòria anual, la memòria estadística és més que una memòria, un recull de dades; és retre compte als ciutadans de l'acció i de les actuacions que fem.

Això ho he pres i ja he donat les instruccions oportunes perquè si tot va bé, a principis de l'any que ve, tingam ja la primera memòria anual sobre els treballs de la conselleria sobre les coses que fem en relació… tancant este buit enorme d'anys sense retre compte.

En segon lloc, una de les coses que jo he sempre, des que estic en este càrrec, defensat, és atendre els representants dels valencians, diputades i diputats en Corts, alcaldes, regidors dels nostres ajuntaments sense distinció de colors o tonalitats, perquè tots ells han sigut elegits democràticament per tots nosaltres i tenen tota la legitimitat per a exposar-nos els seus problemes, les seues inquietuds, les seues propostes de solució i per a rebre una resposta adequada per part de l'administració de La Generalitat.

Jo vullc, ara que estic ací en esta comissió i tinc l'honor de dirigir-me a tots vostés, vullc convidar, particularment les senyories ací presents i a totes les que configuren Les Corts… i dir-los que les portes de la secretaria autonòmica estan sempre obertes, obertes a idees, a suggeriments, a plans, a aspectes de col·laboració perquè crec que això anirà bé per a tots.

Esta política de tindre les portes obertes -i no parle en sentit literal; si alguna persona ha vingut al meu despatx sap el que significa tindre les portes obertes, estan obertes, de veritat- és una de les coses que a mi m'agradaria impulsar des de la secretaria autonòmica.

En tercer lloc, impulsar projectes de repercussió territorial i cultural.
Vostés saben que tenim un 1% cultural de l'obra invertida; eixe 1% cultural normalment s'ha destinat a coses com la via Augusta o les torres de defensa, que són projectes molt interessants tots dos i que cal continuar, perquè (inintel·ligible) .
.
.
ha obert ahí una recuperació del patrimoni en dos aspectes que me semblen essencials per a entendre la geografia i la història dels valencians.

En quart lloc, incrementar la col·laboració amb els principals serveis de publicacions de les universitats públiques valencianes.
Jo crec que això és fonamental, sincerament.
I no ho dic perquè jo provinga només d'un medi universitari sinó perquè m'he trobat que és molt interessant poder, amb totes les universitats públiques valencianes, col·laborar amb elles en els serveis de publicacions.
Tenim un problema greu, que és, com sabran vostés si han estat en qualsevol administració, les caixes de llibres que normalment tenim sense obrir, sense repartir perquè no se'ls dóna coneiximent perquè la gent no ho sap.

Bé, jo crec que una iniciativa potent seria arribar a coedicions amb els serveis de publicacions mitjançant els comités oportuns de verificació de la qualitat i integrar publicacions de la conselleria, per exemple, en els circuits de difusió universitària que són tant des del punt de vista de la seua difusió i publicitat molt més grans i poden arribar a tota Espanya, inclús més enllà, tota Europa, a través dels canals de licitació universitària, els canals de publicitat universitària.

Com també crec que és molt important la col·laboració interinstitucional.
Nosaltres tenim sota l'adscripció a la secretaria autonòmica, la càtedra Demetrio Ribes, com saben vostés, que naix amb un conveni amb la Universitat de València, i que està orientada al món de les obres públiques i l'enginyeria històrica i que hem de reorientar encara més i estic en.
.
.
he parlat amb l'actual directora per a reorientar encara més cap al món de la investigació i perquè siga un viver per als nous investigadors a partir del qual se formen i apareguen investigacions, tesis, recerques sobre una matèria tan important com les obres públiques i l'enginyeria històrica.
O, per què no?
, reforçant els lligams amb el Ministeri de Foment i els col·legis professionals.
Enginyers, arquitectes, tenen un paper essencial en les matèries que jo he de treballar diàriament, geògrafs, historiadors.
.
.
són elements que podríem treballar de manera conjunta.

En cinqué lloc, també pretenc impulsar exposicions, jornades, activitats sobre temes d'interés amb la fórmula, sempre que siga possible, d'esponsorització tècnica, en la qual les empreses no sols contribuïxen econòmicament sinó que aporten els seues coneiximents en el món de la logística, del transport, de la intermodalitat o de la mobilitat.
Les nostres empreses estan molt ben considerades en molts d'estos aspectes.
Les empreses valencianes.
.
.
no vaig a citar-ne cap per no oblidar-me de ninguna d'elles, però n'hi ha moltes empreses que estan treballant fora i que tenen una experiència molt bona sobre estos camps que acabe de comentar: logística, transport, intermodalitat i mobilitat.
I jo crec que estarien disposades a col·laborar en estes jornades, en estes exposicions, en esta capacitat de transmetre a la societat el valor d'estes empreses i de la importància dels temes que s'enumeren.

En definitiva, posar a disposició de les persones un ventall d'opcions perquè ens facen arribar les seues preocupacions, connectar amb la societat i sàpiguen què estem fent i quines són les seues preocupacions.

Senyories, la consellera va desplegar el passat 23 de setembre les línies principals d'actuació del departament al llarg de la legislatura, i ho va fer anant d'allò particular a allò general, seguint la denominació de la conselleria i els seus trets principals.
Va començar, si no recorde malament, amb l'aspecte que afecta de manera més immediata les persones, dins de les competències d'este departament, l'habitatge, un dret humà indefugible per a cadascun de nosaltres; després va continuar amb el bloc de les obres públiques, que incidixen sobre les persones, excepte casos molt particulars, sobre parts sensibles del territori, i acabà parlant de l'àmbit més gran del territori en què vivim i de la seua ordenació i vertebració.
I va combinar els dos aspectes clau de tota acció política, persones i territori, anant des de l'àmbit singular, que és la persona, al global, que és el territori.

Em permetran vostés que jo toque els mateixos temes, tot i que molt més sintèticament, fent el recorregut a l'inrevés, començant des del marc més general, el territori, i acabant en el més personal, els entorns urbans i l'habitatge.

Com dia al principi, dues perspectives d'abordar la mateixa realitat, tot i coincidir totalment, -i reitere- totalment en els instruments i en els objectius.

Per tant, començaré per la vertebració del territori.
El territori, com saben vostés, és un marc complex perquè cal tindre en compte les característiques geològiques, hidrològiques, climàtiques, mediambientals que té l'espai terrestre, marí i també aeri de la Comunitat Valenciana.
Com vostés saben, estem en una comunitat amb unes característiques geogràfiques especials: superfície de 23.
000 quilòmetres quadrats però amb una forma molt allargassada, 400 quilòmetres de l'eix nord-sud; per tant, un país que s'estén d'una manera longitudinal, d'una manera clara i que d'alguna manera té unes repercussions després molt importants en les infraestructures que han de servir a estos 400 quilòmetres de nord a sud, però poc més de cent quilòmetres en l'eix oest-est, i en què viuen uns cinc milions de persones.

Bé, a grans trets eixa delimitació longitudinal nord-sud i la presència de més de cinc-cents quilòmetres de costa suposa una dicotomia important entre l'interior muntanyós d'economia rural i poc poblat, i un litoral molt poblat i amb una economia desenvolupada.
De fet, com saben vostés, s'ha dit algunes vegades, entre el nivell de la mar, que és la cota 0 i la cota 100 metres d'altitud, de 0 a 100 metres, s'ubica el 25% de la superfície de la Comunitat Valenciana, però el 80% de la població i el 85% del producte interior brut.

Este, si li volen dir vostés, desequilibri, és evident, i marca alguna de les polítiques a què hem de fer cas.
No podem deixar abandonades les zones rurals d'este país, les zones interiors, tot i que vixca poca gent i tinga poc producte interior brut, però és evident que el gruix de la població, este 80% de la població, este 85% del producte interior brut se genera en la cota entre 0 i 100 metres de la Comunitat Valenciana.

Per tant, resulta clau trobar la millor fórmula per a relacionar, vertebrar, efectivament, els diversos territoris de la Comunitat Valenciana i aconseguir un conjunt coherent, el més coherent i el més integrat possible.

En eixe context, cal aplicar, sincerament, i és el meu punt de vista inicial, una nova visió territorial.
Si no fem això, no farem res.
Hem de trencar les inèrcies de fa molts anys i, per descomptat, inèrcies i les polítiques que s'han dut a terme en els últims vint anys.
Ací he de referir-me, necessàriament, per a explicar si volen vostés d'una manera més clara a què em referixc, al concepte de la nova cultura del territori, que es recull en un manifest que jo he tingut molt a prop, promogut l'any 2006 pel col·legi de geògrafs i l'Asociación de Geógrafos Españoles, amb el suport inicial de més de cent experts en urbanisme.

Aquell text de la nova cultura del territori era una declaració sobre principis, criteris i prioritats que simplement em permetran que passe a citar:

Primer.
El territori és un bé no renovable, essencial i limitat.
És un primer punt del qual hem de partir.

Dos.
El territori és una realitat complexa i fràgil.

Tres.
El territori conté valors ecològics, culturals i patrimonials que no poden reduir-se al preu del sòl.

Quatre.
Un territori ben gestionat constituïx un actiu econòmic de primer ordre.

Cinc.
El planejament territorial i urbanístic és un instrument essencial per a l'actuació dels poders públics.

Sis.
El planejament urbanístic ha de tindre, com a principal objectiu, facilitar l'accés a l'habitatge, gaudir dels serveis i la preservació del medi ambient.

Set.
El planejament territorial ha de proveir acords bàsics sobre el traçat d'infraestructures -este punt el voldria remarcar: acords bàsics sobre el traçat d'infraestructures, que me sembla un dels objectius que nosaltres hauríem de.
.
.
, a què hauríem d'aspirar- el desenvolupament dels assentaments i els sistemes d'espais oberts.

En huité lloc, el govern central i les corts generals no poden desentendre's del territori.
I jo crec que això és molt oportú dir-ho ací.
Dins de les nostres competències, tenim les competències que tenim, però el govern central no pot desentendre's de l'ordenació del territori.

Nou.
En un món creixentment integrat, la gestió del territori ha d'atendre també els compromisos de solidaritat i responsabilitat global.

I, per últim, l'impuls dels valors de sostenibilitat ambiental, eficiència econòmica i equitat social també requerixen esta nova cultura del territori.

Crec que no és precís anar més enllà ni cansar-los amb més paraules sobre este concepte concret.
Estos principis, criteris i prioritats, al meu entendre, són suficientment aclaridors d'una manera d'entendre el territori i com actuar en ell, que volem que estiga en la base de la nova conselleria.

I me permetran que els pose un exemple.
Poder disposar d'una estratègia territorial de la Comunitat Valenciana amb un valor normatiu vinculant, precisament perquè servisca de base real al planejament, és essencial.
Això ho va.
.
.
Ahir mateix la consellera en va fer esment, i és un dels passos que nosaltres volem donar, clarament, en un futur immediat.

O també, per exemple, ¿per què no fer servir el Comité Estratègic de Política Territorial de la Comunitat Valenciana, creat en 2011, però que no mai ha funcionat?
No tenim, per tant.
.
.
És evident que no se tenia l'interés de desenvolupar estos elements, perquè ahí estan, sense que se'ls haja dotat d'una realitat.

Com també anuncie, seguint el que la consellera justament va comentar, per casualitat -per casualitat en la compareixença que estic fent jo ara-, ahir mateix, que anem a disposar d'instruments d'ordenació i de planejament supracomarcals, supramunicipals, que donen sentit a les diverses zones funcionals que hi ha a la Comunitat Valenciana, que aporten coherència als diferents àmbits territorials i que servisquen, entre altres coses, perquè els municipis no entren en una espècie de competició per a veure qui classifica més sòl o qui té la piscina més gran.

L'aprovació inicial del Patricova ahir és el primer pas en este nou camí que fa referència a este tipus d'instruments d'ordenació.
Que és cert que les anteriors conselleries amb competències en territori havien començat a elaborar, (veus) inclús alguns els tenien prou avançats; però els havien deixat, sincerament, en un calaix perquè, senzillament, no se creia en ells.
Ho dic amb coneixement de causa, sincerament, perquè jo vaig participar personalment, com a professor d'universitat i tècnic, en el pla d'acció territorial de l'horta que, com saben vostés, dormia el somni dels justos, en uns calaixos de la conselleria.
Jo vaig participar personalment en els debats -recorde perfectament en Torrent- sobre l'horta i, després, tot aquell treball no va ser dut endavant.
Per què?
Sincerament, crec que perquè era més còmode no disposar de directrius a nivell general, per a poder així aprovar, amb més facilitat, planejament a la carta, sense tindre en compte els interessos dels municipis dels voltants o els interessos generals.

Doncs, bé, com deia fa unes setmanes la consellera, 109 milions de metres quadrats reclassificats al marge dels plans generals; esta és la realitat del nostre país, des del punt de vista territorial.
O, amb un sòl urbà de 278 milions de metres quadrats, esta és la nostra realitat, 278 milions de metres quadrats, se'n reclassifiquen 310 milions més, la qual cosa vol dir més del cent per cent, pràcticament.

Jo tinc.
.
.
En este punt, me van a permetre que els pose un exemple que jo entenc millor.
Si s'executara tot el planejament vigent, que està vigent avui, això portaria quasi a duplicar la superfície actual del sòl urbà, transformant, en els pròxims quinze anys, tanta extensió de sòl com al llarg de tota la història dels valencians, des dels romans fins a ací.
Esta és la realitat que ens hem trobat i esta és la realitat que cal abordar, sobretot en un problema difícil que, si després volen vostés, podem parlar.

Recorde ara l'últim informe de la multinacional Fitch que diu que, en estos moments, de l'estoc de vivenda sense vendre, que en estos moments està al voltant de sis-cents mil habitatges, segons dades del Ministeri de Foment, 150.
000 són invendibles, invendibles.
Això no ho dic jo ni ho diu la consellera, ho diu l'informe de Fitch per a la banca espanyola.
Per tant, alguna cosa haurem de fer en habitatge social, haurem de fer en estes vivendes construïdes que són invendibles per la situació en què ens trobem.

Bé, per això anem a treballar en el pla d'acció territorial, que va anunciar ahir la consellera, de la infraestructura verda i el paisatge; el pla del litoral, molt important per a no tindre una ciutat compacta al litoral, que comence en Vinaròs i acabe en Oriola; i el pla de l'horta, així com hem de començar a fer una planificació també de les àrees metropolitanes.

Això què vol dir?
Vol dir una visió integrada de l'ordenació territorial i de l'urbanisme, de manera que cada municipi puga decidir, si és veritat, quin model específic vol seguir, però ajustant les seues necessitats, sense oblidar-se del conjunt territorial en què està inserit.
I, a més.
.
.
, i d'això conec també algunes qüestions, perquè és el model que té la Unió Europea de sostenibilitat d'àrees urbanes, la delimitació de les quals pot anar.
.
.
, i de fet va ja més enllà de les demarcacions administratives a l'ús de les autoritats municipals, configurant-se entorn a sistemes territorials policèntrics.
Eixe és un punt essencial.

Jo els puc comentar.
.
.
L'altre dia vaig participar en la jornada «Finançament dels fons Feder de la Unió Europea» i, en eixa jornada, les instruccions d'Europa són que tots els municipis menors de vint mil habitants han de coalitzar-se amb altres per a arribar a eixa xifra.
És una manera d'entendre el territori totalment diferent a la que nosaltres tenim ací.
Textualment es diu que no hi haurà cap subvenció a projectes concrets, si no estan dins d'un pla estratègic ampli, que pot ser l'abast de les àrees funcionals, que és una de les coses que nosaltres volem desenvolupar, o de les àrees metropolitanes, que és tal i com s'entén a Europa el territori avui.

Bé, en este context, com un servei a l'abast de tots i per tal de facilitar el treball de professionals, també dels municipis, volem iniciar els treballs per a reorientar l'Institut Cartogràfic Valencià, que me sembla que és un instrument molt valuós, però que necessita una reorientació de l'institut, afegint, per exemple, una idea que pose damunt la taula, que és proporcionar cartografia temàtica, de base municipal i comarcal.
I també, espere que.
.
.
, diguem-ne, explicant-ho d'una manera no massa tècnica perquè jo mateix puga entendre-ho, acoblar l'estadística a la unitat espacial.
Jo vull que la gent puga fer els seus propis mapes, que els ajuntaments puguen entendre quines són les zones amb envelliment de la població, zones de creixement de la població.
.
.
, zones de necessitat.

Bé, segon capítol, obres públiques.
Les infraestructures, i sobretot les lineals, com ara les carreteres o les vies ferroviàries, tenen una clara influència sobre el territori i sobre les activitats; com també els grans nodes, com per exemple els ports -tenim el port de València, per exemple- o els aeroports, per posar exemples d'obres públiques competència de la conselleria, en aquest cas els ports, alguns d'ells.

Ara bé, excepte casos molts especials, a què ara me referiré, la major part d'estes obres tenen una incidència sobre àmbits territorials més reduïts, tot i que l'objectiu últim ha de ser disposar de xarxes de comunicació ben connectades.

També hi ha infraestructures que poden condicionar tot un territori i les activitats i poden condicionar també el seu futur.
I estic referint-me, com vostés comprendran, al corredor mediterrani; un tema que m'ha ocupat moltes hores de la meua tasca professional i que seguirà fent-ho com a secretari autonòmic.

Un primer aspecte que vull deixar ben clar és que últimament s'ha parlat molt del corredor mediterrani, i pensem, immediatament, en una línia ferroviària d'ample estàndard europeu i alta velocitat.
És evident que eixa línia, a què nosaltres aspirem, és bàsica; però ara no la tenim ni disposem d'ella.
Però el corredor mediterrani, com a tal idea, és molt més.
El corredor, al meu entendre, és un espai continu de comunicació, amb infraestructures viàries i ferroviàries i nodes de primer nivell -ports, aeroports inclosos-, que creua, en este cas el corredor mediterrani, sis estats de la Unió Europea i forma part de la xarxa de nou corredors que interconnecta tota Europa.
Si no abordem el cas del corredor mediterrani a esta escala d'ambició, no entendrem res de la seua importància.

Tenim una sort en el context general important, que és que un dels nou corredors transeuropeus passa per València, per Alacant i per Castelló.
Esta és una realitat que altres territoris no poden posar damunt la taula, no la poden posar.
I, per tant, és fonamental la nostra idea, la idea del corredor, que en el cas de la Comunitat Valenciana travessa de nord a sud i que connecta.
.
.
, és el que millor connecta amb el cor del continent, però també amb Algesires i el nord d'Àfrica.

A banda d'això, disposem d'una comunicació viària raonable, però millorable, entre Múrcia, Elx, Alacant, València, Castelló i Vinaròs, amb l'autovia A-7 i l'autovia central.
Però seguim tenint un llast per a la nostra mobilitat i per al transport de persones i mercaderies per la costa, amb una autopista, l'AP-7, la concessió de la qual venç el 31 de desembre de 2019 -en termes d'infraestructures, despús-demà-, i que ha d'integrar-se, d'una vegada per totes, en la xarxa viària general en igualtat de condicions que la resta de vies d'alta capacitat de l'estat.
Com també s'ha d'instar l'estat a la finalització de l'autovia de la Plana, entre l'aeroport de Castelló i el límit amb Tarragona.

Ara bé, la comunicació ferroviària amb Europa no és de rebut.
I per això reclamem, com quasi tota la societat valenciana, un corredor ferroviari en ample estàndard i velocitat alta.

El corredor ferroviari que volem és el dissenyat inicialment: plataforma específica, i no el tercer fil que està posant-se entre Castellbisbal i Alacant-Múrcia, per cert, amb retards respecte a les promeses del Ministeri de Foment, que parlava que la connexió en ample estàndard arribaria a València en 2015 i a Alacant en 2016.
Només falta veure els pressupostos de l'estat, o donar-se una volta per les zones en obres -jo ho he fet, i he fet algunes fotografies, que si tinguera temps les mostraria-, per a tindre clar que eixes dates no van a complir-se.
Davant l'evidència, l'estat ja comença a parlar de 2017 o, pitjor encara, de 2018 per a la consecució del tercer fil.

El corredor ferroviari d'alta velocitat i ample europeu és essencial per posar els ciutadans de Castelló a mitja hora des de València, a noranta minuts des d'Alacant, i per a connectar i vertebrar els ciutadans de València i Alacant en una hora.
Jo crec que això és fonamental.
Això també és vertebrar territori.

Però, clar, també el corredor mediterrani ha de servir per a transportar, d'una vegada per totes, mercaderies a Europa per ferrocarril.
El tren és molt més net, ha de ser més barat per a portar les mercaderies que entren pels nostres ports al centre del continent i per canalitzar les exportacions, per exemple hortofructícoles, que Almeria, que Alacant o que Múrcia estan reclamant.

L'altre dia, en una reunió amb els exportadors, asseguraven que podien tindre capacitat per a transportar cinc mil trens a l'any, de fruites, cap al cor d'Europa.

Bé, això és el potencial a què ens enfrontem en un projecte que sí que seria rendible, no només per a la Comunitat Valenciana, sinó per a tota Espanya.
I en això els demane ajuda, en la mesura del possible, perquè se faça esta pedagogia que el projecte del corredor mediterrani no només és valencià, és també espanyol en molts sentits i és, sobretot, europeu.

Cada dia que passa sense posar en marxa el corredor ferroviari suposa una pèrdua de renda per càpita, una pèrdua d'oportunitats per a les empreses.
Desgraciadament, els pressupostos de l'estat són completament insuficients, a més de no veure's un pla clar de treball i uns terminis creïbles.
Els donaré només una xifra: els pressupostos per a 2016 contemplen, per a l'alta velocitat ferroviària en Espanya, 1.
343 milions d'euros; però, d'eixos, els trams radials d'AVE se n'emporten 819, els trams d'AVE litoral 164 i el canvi d'ample a l'ample internacional, a l'ample europeu, només 360 milions per a tota Espanya, dels quals ens corresponen, aproximadament, 122 milions.
Amb això no se pot fer una obra com la que estem defensant.

Jo només voldria recordar que si algú pensa que el corredor és car, per cada euro invertit en la xarxa transeuropea, els documents que nosaltres tenim, i, per tant, el corredor mediterrani, es generarien sis euros de PIB fins a 2030, que és el que necessitem els valencians: més renda i més ocupació.

En este cas, vull fer també esment especial a l'Autoritat Portuària de València, com a primer port del Mediterrani en trànsit de contenidors i node clau per l'entrada i eixida de mercaderies i productes.
Una autoritat en què he sigut membre nomenat, membre del consell d'administració, com tants altres, de tota manera, només n'assenyalaré alguns.
I a més, vicepresident de la comissió delegada per a l'impuls de la integració territorial, que me sembla que és una comissió que el nou president de l'Autoritat Portuària ha llançat -molt oportuna- per al diàleg entre port-ciutat.

Però amb açò no està tot fet ni tot dit en matèria de grans infraestructures.
Reclamem la modernització de la línia ferroviària Sagunt-Terol-Saragossa, de la mà d'Aragó, que per primera vegada, per cert, dóna suport al corredor mediterrani.
Reclamem la conversió en autovia A-68 de la nacional 232 en les comarques del nord, etcètera.
De la connexió ferroviària Gandia-Dénia, i d'altres coses que vostés ja saben a través de la compareixença de la consellera.

Ahir mateix el president de l'Autoritat Portuària recordava que només amb el que s'invertix en dos quilòmetres d'AVE, la línia Sagunt-Terol-Saragossa se modernitzaria de manera suficient per a poder començar a ser competitiva.
Dos quilòmetres d'AVE.
No s'ha fet.
Ni es farà en els pressupostos que jo tinc i després, en tot cas, podem entrar en ells.

El corredor ferroviari mediterrani, per tant.
Una AP-7 en igualtat de condicions; els ports d'interés general; no oblidem el front portuari Castelló-Sagunt-València en només setanta quilòmetres; la modernització de la línia Sagunt-Saragossa.
Este mapa de les grans infraestructures és necessari.

I en relació amb això, tot el tema de la logística.
La logística és essencial, la logística és fonamental, és el sector propi de les economies avançades.
Per tant, és un tema que jo també li voldria dedicar, dins de les competències que jo tinc, molta atenció.

És evident, i està fora de les meus competències, però no ho puc deixar de dir, que estem pagant encara un disseny radial de les infraestructures de nivell estatal.
I si això no ho podem dir, no ho diguem com toca, diguem-ne, un dels pitjors enemics que ha tingut l'economia valenciana han sigut justament les infraestructures radials.
I tenim d'acabar amb este model, amb un distint model, que estiga en relació amb les nodes productius d'Espanya i, per tant, ens beneficiaria, evidentment.

Però dit tot açò, poden estar ben segures ses senyories que en la nova conselleria no ens oblidem de les infraestructures més xicotetes, a nivell micro, podríem dir, o de les comunicacions entre l'interior i la costa, entre les zones muntanyenques les de vora mar.

Un repte per a la nova conselleria és millorar la mobilitat dels valencians i les valencianes, i no és casualitat que hi haja una direcció general amb el nom de Direcció General de Mobilitat, o que té el nom de mobilitat en el seu títol.
Connexions viàries, per exemple, serveis de transport de qualitat.
Per exemple, nosaltres hem trobat que en les concessions de transport regular de viatges per carretera, més del 80% d'eixes concessions estaven caducades, estaven caducades, i hem de revisar intentant ajustar demanda, cost i qualitat.

Clar, els alcaldes venien…, han vingut a la conselleria demanant explicacions sobre concessions que estaven caducades i que, per tant, nosaltres no podíem fer més que dir-los que estem intentant revisar-les totes, posar-les altra vegada en marxa, perquè pugam exigir a les concessionàries el compliment dels seus compromisos.

Com també les línies de ferrocarril, tant des de l'estat, sobretot pel que fa a rodalies, com les de La Generalitat, que són imprescindibles per al transport viari de milers de persones.
Una mobilitat que ha de ser sostenible, amb instruments comarcals, visió comarcal, que considere les diferents opcions i trien les millors en terminis de intermodalitat.

L'últim dels apartats de la meua intervenció, que ha anat descendint, com havia anunciat, del territori macro al territori micro és el que fa referència a les ciutats i els pobles on vivim, a la nostra geografia personal, per a acabar en l'habitatge, que és, com saben vostés, el territori més íntim al que tots tenim dret.

La regeneració urbana és una assignatura pendent en molts casos, i no hauria de ser així, perquè el nostre dia a dia suposa relacionar-se amb els barris en què vivim i ens envolten, els centres històrics, els edificis que donen compte del nostre passat i de la nostra manera de viure, els nostres carrers, els nostres jardins i espais públics.
Un àmbit en què adquirix una gran importància el planejament urbanístic, les operacions de renovació urbana i la rehabilitació, en un mix que ha de tindre com a meta fer efectiu el dret dels valencians a gaudir dels pobles i les ciutats.

I els posaré un exemple concret.
Un exemple que ja la consellera en la seua compareixença va assenyalar, que és el Cabanyal-Canyamelar, i del qual puc parlar en primera persona perquè no només vaig nàixer allí, sinó que continue vivint en el cor del Cabanyal-Canyamelar, i perquè ja en 1987 vaig tindre l'oportunitat d'escriure un dels primers treballs acadèmics sobre el tema.
I peripècies de la vida, ara tinc una nova responsabilitat com a vicepresident de la societat Cabanyal 2010 en el consell d'administració.
I anem, és clar, entre tots a redreçar una zona que forma part de la ciutat de València i que altres maneres d'entendre la ciutat i el territori volien canviar, en la meua opinió, per a mal.

Però també actuacions més enllà de Cabanyal 2010, en altres àrees de rehabilitació urbana, com el barri de San Antón d'Elx, el barri Joan XXIII a Alacant o el barri Simancas a Gandia.

Acabe amb una menció molt breu a l'habitatge sobre el qual la consellera va estendre's complidament va un mes davant el Ple de Les Corts.
Tots tenim dret a un habitatge, a un espai íntim de vida, amb independència de les formes jurídiques que li donen cobertura.

La Generalitat té avui un parc públic d'habitatges i la nostra obligació és tindre'ls tots, o almenys la gran majoria, en condicions de donar una solució a aquells dels nostres conciutadans que estan travessant per una situació econòmica, social o personal molt difícil, evitant aixina l'exclusió d'estes persones.

Per això, hem de capgirar, com he dit moltes vegades la consellera, la situació actual, en què després de molts anys d'oblits d'habitatges públics, el parc existent presenta moltes mancances i n'hi ha massa habitatges que no poden ser oferits a qui més ho necessiten, perquè no estan en condicions de ser habitats.
Això no pot ser, i això ho anem a canviar.

Com hem de fer també un esforç per convèncer el sector privat a posar habitatges en lloguer social i trobar totes les eixides possibles abans d'executar qualsevol desnonament.

La conselleria, des de les seues competències estatutàries, està treballant també en eixa línia, de manera que el dret humà a l'habitatge no es quede només en paraules sinó en fets.

Ara per ara, res més.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, per la seua intervenció.

Inicia per huit minuts el Grup Parlamentari Popular, torn de rèplica.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y gracias por su comparecencia.
Queda disculpado por no haber podido comparecer.
Evidentemente, lo entendemos.
Y de hecho, nosotros, cuando nos tocó gobernar, en muchas ocasiones, ocurría eso.
Lo que pasa es que otros grupos parlamentarios, entonces en la oposición, no lo entendían.
Supongo que ahora lo entienden mejor, esas ausencias que a veces tenían los altos cargos por tener que atender otras prioridades.

Gracias por estar aquí.
Voy a intentar seguir el orden, si bien yo cuento con muy poco tiempo, no con el mismo que usted.
Entonces, claro, voy a ir a lo que me caben dudas, o realmente al final solo se cuenta la mitad, que parece que al final son medias verdades o medias falsedades, precisamente porque falta esa información.

Habla del territorio y de las cuestiones que, al final, van a llevar a cabo.
Ha hablado de los planes de acción territorial y ha indicado que, efectivamente, se hizo ya un trabajo por parte de consellerias anteriores, que el Patricova lo ha presentado ya la consellera, incluso afirmando que ya estaba acabado.
Es decir, se hizo un trabajo muy importante en todos estos planes, si bien no acabaron…, no se acabó por falta de esa aprobación, pero estaban hechos.
Es decir, se hizo un buen trabajo, porque realmente poco han modificado de los mismos.
Al final, si lo llevan a buen puerto y lo aprueban, pues bienvenido sea.

Habla de todas las reclasificaciones del suelo, pero, sin embargo, no cita en absoluto todo lo que también hemos conseguido, que es proteger el 52%, incluso más del 52%, de nuestro territorio.
En distintos niveles de protección, tenemos más del 52% del territorio de la Comunidad Valenciana protegido.
Creo que esto es importante también resaltarlo.

Y a colación de esto ya, que al final se entremezcla el urbanismo, la ordenación del territorio con el medio ambiente, pues nos quedamos con esta herramienta, esta fantástica herramienta, que también hemos dejado para aplicar, que es la LOTUV recientemente aprobada, bueno, en 2014, junio de 2014.

Creemos que es una herramienta muy buena que al fin y al cabo fue acordada con una máxima participación por parte de todos los sectores.
No sé si conocerá a Gerardo Roger, pero al fin y al cabo el mismo participó en esta ley, y el Partido Socialista, el Grupo Parlamentario Socialista, se abstuvo diciendo el señor Signes, que hoy está en su conselleria: «Una abstención alta.
» Por eso de que políticamente estaban un poco viendo esos pactos políticos que se podían venir en el año siguiente.
Pero sí que estaban de acuerdo con esa ley y esa herramienta que teníamos para seguir ese desarrollo sostenible que todos pretendíamos y esa protección de nuestro territorio.

Una pregunta, porque esta ley sabe usted que al final unifica los trámites urbanísticos y medioambientales, e incluso la abogacía -aparece como una noticia de prensa- instó a la conselleria, a ambas consellerias a no separar los informes ambientales y de urbanismo.
Me gustaría saber qué piensa usted sobre esto y también si les han pegado un toque a su conselleria vecina respecto a todos esos expedientes que desde junio creo que fue la última comisión de evaluación ambiental, no se ha vuelto a reunir la comisión de valoración ambiental, puesto que ha pasado a otra conselleria, incluso se tiene que modificar el ROF.
Qué pasa con todos expedientes, todos esos trámites, de tantos y tantos municipios a los que afectan, que están hoy por hoy paralizados.
Supongo que ustedes…, son expedientes de su conselleria que pasan a la conselleria de medio ambiente, que decían: «No se preocupen que aquí nada se va a paralizar, todo va a ser más ágil y….
, bueno, y no va a pasar nada.
» Me gustaría saber qué opina al respecto.

Sobre la evaluación…, la estrategia territorial.
Bueno, decirle que aunque no tuviese carácter vinculante, sí que se aplicaba.
Yo misma estando trabajando en la conselleria, he podido ver como muchos planes, muchas propuestas de planeamiento se echaban para atrás precisamente porque no se aplicaba esa estrategia territorial.
En cualquier caso, se hizo para cumplir.

Respecto al corredor mediterráneo, pues bienvenidos a apoyarlo.
Sin ir más lejos, hace un año, el Partido Socialista, el Grupo Parlamentario Socialista votaba en contra de una propuesta del Partido Popular en apoyo al corredor mediterráneo.
No lo apoyaban, no solo porque no apoyaran la vía que se había…, que se había decidido para hacerlo viable, simplemente no lo apoyaban y no hablaban ni mucho menos bien del corredor mediterráneo.
Bienvenidos.
Y si bien que sean conscientes, conscientes de que no es viable, no es viable hacerlo así.
Son más de cuarenta mil millones de euros.
¿Cuántos años tardarían?
Usted ha dicho que cada día que se retrasa el corredor mediterráneo, son grandes pérdida.
¿Cuánto tiempo se tardaría en construir el corredor mediterráneo con ese proyecto inicial?
Creo que mucho, creo que demasiado.
Entonces, nosotros apostamos por la vía que era no solo más rápida, sino también eficaz.
Le pediría que le echaran una recapacitación a este tema, porque el corredor mediterráneo es muy muy importante para todos los valencianos.

Respecto al transporte, la consellera habla mucho de que la accesibilidad es imprescindible.
Hace poco hablaba de que unas obras de plataformas en estaciones de Metrovalencia, la instalación de las plataformas para personas con movilidad reducida se habían paralizado.
¿Se han reiniciado ya esas obras?
¿Van a seguir esas obras?
Porque si tanto importa la accesibilidad, sobre todo a estas personas…, que de hecho, ella misma decía que habían sido maltratadas, cuando nosotros, el Partido Popular durante su gobierno hizo accesibles prácticamente al cien por cien todas las estaciones… Quería saber esas obras que dejamos a…, bueno, estaban de hecho ejecutándose, si se han reiniciado o no.

Y respecto a vivienda -¡uf!
vivienda-, habla de un cambio radical, un cambio radical en vivienda, pero, sin embargo, todo sigue igual.
Sí que ha visitado muchísimos municipios, ha seguido entregando viviendas que ya se estaban rehabilitando y que ya estaba rehabilitando el Partido Popular, a raíz de los convenios que había firmado el Consell del Partido Popular con numerosos municipios.
Sí que dice que no se ha hecho nada en rehabilitación durante veinte años, algo totalmente falso.
De hecho, ustedes mismos ahora se están dando cuenta cada vez que van a un municipio y dicen: «Hemos recuperado cinco viviendas, hemos recuperado tres viviendas, hay que hacer una rehabilitación de las mismas.
» Efectivamente, cada vez que una vivienda se recupera hay que dignificarla, hacer una reforma sobre la misma, para posibilitar que otra familia entre en ella.
Eso se ha hecho constantemente durante veinte años en todo el parque público, si bien llega un momento en el que hay cierta cantidad de viviendas que se tienen que rehabilitar y que falta rehabilitar.
Pero ustedes se irán dando cuenta, supongo, con el tiempo.

Convenio con otras consellerias y con el Consejo General del Poder Judicial, a que también hacía alusión, como si nosotros nunca nos hubiéramos encargado de las víctimas de violencia de género.
Bueno, decirle que nosotros ya habíamos hecho ese convenio y que por supuesto la prioridad a la hora de esa lista de personas que necesitan una vivienda, la prioridad son esas víctimas de violencia de género.
Se lo quería recalcar, porque lo anunciaban como que esto es una novedad.
No señor, no.

Y luego, aparte, todos los convenios con bancos.
¿Hay alguno nuevo?
Porque sí que dicen mucho, y de hecho me han contestado una pregunta sobre el Saler.
Dicen que hay muchas conversaciones, pero de momento no vemos nada firmado.
Que si viene, bienvenido sea.
Pero es que son muchísimas noticias y no hay nada concreto, nada concreto.

Luego, el calendario de pagos.
No sigan mintiendo.
Si quiere, le paso luego toda la relación de acuerdos de generación de créditos por los cuales se contemplan toda esa cantidad de los 240 millones que se debían en ayudas y que se fijó el calendario de pagos, que no podían ser más de diez millones al mes, porque no da abasto más la conselleria.
Acabo ya, acabo ya.

En cuanto a rehabilitación, también.
¿Van a seguir aplicando el 25% de deducción en el tramo autonómico del IRPF en caso de rehabilitación de viviendas, tanto por obras particulares como por obras comunes?
Incluso las ayudas que se hacían en cuanto a eficiencia energética que dejó el Partido Popular.
Eso por ir un poco así y nombrarle las cosas más…

El senyor president:

Muy bien.

La senyora Díaz González:

…más destacables.

Gracias.

El senyor president:

En la próxima réplica finaliza.

Muchas gracias.
Continúa el Grupo Parlamentario Podemos-Podem.
En quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Reconeixem les dificultats que trobarà vosté en l'exercici del seu treball a la secretaria autonòmica, per dos motius fonamentals.
Un, ja s'ha parlat avui.
Es va parlar en els diferents plenaris i en altres comissions, però es parlarà a partir d'ara, de cara a la campanya electoral, de ben segur.
És el finançament autonòmic.
És un argument, com ja hem dit, que sentirem d'ací endavant, també en els debats de pressupostos, i per tant no abundaré en este punt.

El segon punt, el segon motiu pel qual vosté té les coses difícils, jo crec, al meu entendre, és per les recurrents promeses de la consellera Salvador, des que va prendre possessió.
Primer, als mitjans de comunicació i, després, en la seua compareixença, i ella continua prometent coses.
I com vosté ha dit que té vocació d'ordenació del seu treball i també que subscriu plenament el que va dir la consellera, doncs ahí és on tindrà una tasca molt important a dur a terme.
Perquè la llista és interminable.

Celebrem que s'haja establert un calendari de pagaments per als afectats de les ajudes a l'habitatge.
Creiem que va ser un encert absolut atendre esta necessitat de les famílies, i també és un canvi, notem ahí un canvi, perquè ha estat un col·lectiu especialment menyspreat i enganyat per l'anterior equip a càrrec.
I tothom sabem qui l'encapçalava.

Ha parlat la senyora consellera, ací no s'ha parlat tant al gra, d'ajudes a la rehabilitació, enfront ara de les noves construccions.
Haurà d'eixir d'alguna partida pressupostària.
De la rehabilitació del parc d'habitatges públics s'ha parlat ací també.
Haurà d'estar pressupostat, creiem, i les estadístiques diuen que hi ha unes set-centes vivendes que no es poden posar a disposició, perquè no estan habitables.
El desdoblament de l'AP-7, la represa de les obres de la línia T2 del metro, no s'ha parlat.
L'inici de les actuacions per al parc central de València, la rehabilitació del Cabanyal, el tren de la costa, el tren de Xàtiva-Alcoi.

Donaria la impressió, per una banda, que el Partit Popular no ha fet res en vint anys, que això podríem estar fins i tot d'acord.
Però, també d'altra banda, que vostés van a solucionar tots els assumptes en qüestió d'uns mesos.
I no voldríem enganyar la ciutadania.
Per això, des del nostre grup parlamentari anem a ser propositius i anem a convidar i a acompanyar en tot allò que supose una ordenació dels treballs, plans directors específics per sector.
Anem a impulsar-los i celebrarem quan es presenten.
I no volem, com deia, que s'atenguen les coses de manera desordenada.
En aquest punt volem ser molt clars.

Heu de convidar les diputacions provincials a treballar en línia amb aquesta conselleria.
Representa unes comarques, les de Castelló, que és un paradigma de la utilització partidista dels fons públics, per a respondre qüestions electoralistes.
No pot ser que a la província de Castelló tinguem, com es comenta, un passeig marítim en la població de la qual era el vicepresident de la Diputació de Castelló, Martínez Capdevila, i en canvi, el parador de Morella, per posar un altre exemple, no tinga finançament en els últims quatre anys, quan amb un finançament modest es podria obrir.
No hauríem de permetre que es reproduïren estes pràctiques.

I ja en clau propositiva, per anar concloent, perquè no tinc ja més temps, les inversions en el Patricova no només s'han de fer plans, s'han de complir.
En les legislatures passades es feien molts plans però no es complien.

Ens agradaria saber com està l'estat de les adaptacions energètiques dels edificis públics, per al qual la normativa europea dóna un termini de 2016, i no volem estar exposats una altra vegada a multes que causen perjudici a l'erari públic.

I també preguntar-li per l'accés al contracte programa, per a l'EMT, per a l'àrea metropolitana, per al transport metropolità de València, sense oblidar, sense perdre de vista que caldrà adoptar solucions paregudes en altres àrees metropolitanes, com les d'Alacant i de Castelló, que ja fa falta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

Per quatre minuts, el diputat portaveu de Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, agradecer la comparecencia en esta comisión del señor Josep Vicent.
Mi grupo espera que esta ola de comparecencias siga siendo así durante toda la legislatura, porque no hay un mayor ejercicio de responsabilidad, transparencia y honestidad que comparecer ante el parlamento y por supuesto sobre estas comisiones y explicar las líneas más importantes que hoy nos traen aquí.

Bien, por comenzar con lo que consideramos más importante, le aseguro que coincidimos con ustedes en la necesidad de reivindicar la inversión en el proyecto del corredor mediterráneo.
Pero el domingo conocimos la noticia por los medios de comunicación que el corredor mediterráneo, como no hay recursos económicos, se va a convertir en una simple senda, o sea, se va a hacer solamente una línea entre Valencia y Tarragona.
Algo que desde nuestro grupo pensamos que tienen que reivindicarlo, porque van a tener nuestro apoyo, y pienso que no deberían de hacer una chapuza en este tipo de infraestructuras tan importantes para toda la vertebración de la Comunidad Valenciana.

Respecto a los puertos de la Comunidad Valenciana, consideramos que gozamos de una situación geoestratégica envidiable y unas infraestructuras portuarias para convertirnos en el punto logístico a nivel nacional y a nivel europeo.
Por lo tanto, quisiéramos saber que nos diga qué medidas va a adoptar desde la conselleria respecto a la ampliación del puerto, que se realizó en el ZAL, y que es necesario para reactivarla inmediatamente y no perder competitividad.
En esto también gozará de nuestro apoyo en las reivindicaciones que haga usted al estado central.

En cuanto a nuestras infraestructuras ferroviarias, como la mejora de la conexión de la línea Zaragoza-Teruel-Sagunto, el tren de la costa, el tramo Castellón-Vinaroz, pues pienso que son inversiones y conexiones necesarias que se tienen que hacer, porque son importantes, porque generan riqueza, generan empleo y sobre todo una cosa también que no hay que dejar de lado, el gran atractivo que presenta para el turismo.

En la AP-7 en mi grupo también coincidimos con ustedes en el posicionamiento de su liberalización.
Y coincidimos con ustedes en la no renovación de la concesión cuando finalice el plazo que corresponda.
Por lo tanto, vamos a estar también de acuerdo en ese aspecto.

Habla usted de grandes infraestructuras, pero hay una cosa muy importante que nosotros también reivindicamos, que son las carreteras secundarias.
Nos gustaría de alguna forma que también tuviesen en cuenta en sus presupuestos y también en cuenta, aunque no sean en los presupuestos, la falta de mantenimiento y la problemática que tienen ese tipo de carreteras, que son una cantidad bastante grande de kilómetros lineales que hay en nuestra Comunidad Valenciana.

En lo referente a la vivienda, pues vemos que la actual ley hipotecaria no es el instrumento que puede solucionar el problema que arrastramos de los desahucios.
Coincidimos en que hay que hacer algo, y que debemos de establecer un plan global en el que se incluya la modificación de esa ley, la dación en pago, la apuesta en condiciones de habitabilidad en el parking mobiliario de La Generalitat, y que las viviendas que se comentan que están sin habilitar que se puedan habilitar para entregarse a gente con necesidades.

Como el tiempo apremia, comentar también que hay que tener en cuenta también otra parte importante que no he oído aquí, en la intervención, y son los transportes terrestres, como autobuses.
Y entonces, quisiéramos que se mejore su calidad, la frecuencia, el mantenimiento, y vigilar la caducidad de la concesión de este tipo de transportes.

Y por otra parte, comentarle que hay muchas cuestiones que afectan a esta comunidad, que estamos todos en el mismo posicionamiento, y simplemente que lo que buscamos es mejorar en este caso la competitividad de nuestros usuarios, de las empresas y la calidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Seguimos con la intervención del Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Bachero Traver:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, enhorabona al secretari autonòmic, el senyor Boira, per la seua compareixença, perquè crec que és fonamental les línies d'actuació que a partir d'ara anem a treballar junts per a millorar la nostra autonomia.
La situació en què ens trobem hui al nostre territori és d'emergència per la mala gestió del govern anterior.
Vosté ja ho ha dit en la seua compareixença, tot el que s'han trobat.
Però sobretot perquè afecten ciutadans i ciutadanes de tot el nostre territori.
Tenim exemples, com a València, la inacabada T2 i l'estació de metro de Mercat Central, on no circulen trens i on s'han soterrat 195 milions d'euros.
I clar, quan es fa una inversió tan gran, es deuria tindre clar el pla de viabilitat econòmica i vore si es podrà dur a terme en els pressupostos que tenim, cosa que sembla que no s'ha fet.

En Alacant tenim casos similars, amb el tram de la serra Grossa, i en la província de Castelló encara s'accentuen més les deficiències en infraestructures i l'oblit que hem patit durant les legislatures passades.
S'ha de prioritzar les infraestructures a Castelló, sobretot la nacional 340 i els diversos punts negres que any rere any deixen alguna víctima en estos punts.
I es deuria reivindicar açò al govern central.
Quant a rodalia, el servei és escàs i en les comarques del nord de Castelló inexistent.
No connectar la capital de la província amb les poblacions del nord ha contribuït a un despoblament d'aquesta zona que s'accentua en la zona de l'interior de la província.
Ha faltat vertebració del territori i bones connexions entre les poblacions.
El resultat és un territori al qual li falta vertebració.

I damunt s'afegix que patim una situació d'infrafinançament per part del govern de Madrid, que té conseqüències directes sobre les nostres infraestructures i els drets de tots els valencians i les valencianes.
Però ara és el moment de treballar.
Crec que és molt important assolir els nostres compromisos amb la ciutadania.
Per a nosaltres, i això ho compartim amb el secretari autonòmic, és fonamental que s'executen les obres que el govern central ha deixat oblidades i que són fonamentals per a la competitivitat de les nostres empreses i la qualitat de vida dels nostres ciutadans.
Volem un corredor ferroviari mediterrani que elimine els colls de botella i els problemes de saturació en els trams Tarragona-Vandellós, Castelló-València, l'eix passant de València, València-La Encina i Alacant-Elx-Múrcia, i els connecte adequadament amb els ports valencians.
La connexió entre Castelló, València i Alacant, amb ample ferroviari estàndard i alta velocitat és més que imprescindible per a aconseguir una major vertebració econòmica i social.

En segon lloc, i no menys important, la vertebració del territori.
Hem de trencar les sinergies anteriors quant a especulació al nostre territori de sòl urbanístic i territorial.
És necessària una política urbanística que ordene i que planifique tots els territoris en igualtat, que permeta desenvolupar econòmicament la comunitat sense destruir el medi ambient, aprofitant millor el territori amb una nova percepció més global i ordenada.

Per altra banda, anem a treballar per a les persones i per a garantir els seus drets.
Per això volem que la vivenda siga, per fi, un dret fonamental de tots els valencians i les valencianes perquè, com el meu grup ha denunciat tantes voltes, ens trobem davant un drama social públic sobre el qual totes les administracions hem d'intervindre i hem de resoldre.

No anem a oblidar-nos de les conseqüències dramàtiques directes sobre milers de persones al nostre territori que han perdut la seua casa.
El 20% dels desnonaments de l'estat es produïxen ací, al País Valencià.
Sabem que el combat legislatiu dels desnonaments residix en l'àmbit estatal, i per això estem reclamant a l'estat un canvi normatiu perquè regule mesures de reestructuració del deute, dació en pagament i, sobretot, que garantisca el dret constitucional a l'habitatge, un treball que compta amb la societat civil, amb col·lectius com la Plataforma d'Afectats per les Hipoteques per a articular un marc jurídic sòlid perquè no podem viure a esquenes de la realitat.
Ara és el moment d'intervindre.

Un tema que abordarem també com un estímul de l'economia a través de la rehabilitació, per a fer accessible les vivendes, per a reactivar l'economia i generar l'ocupació; rehabilitació que, a més, ha d'anar cap als objectius 20/20/20 que hem d'assolir a l'any 2020, els objectius europeus, i que només es podran fer aportant una rehabilitació energètica.
Eixe és el futur i que, a més, soluciona el problema del nostre territori que és la pobresa energètica.

Hem de treballar per a aconseguir edificis eficients energèticament, edificis zero que produïsquen la seua pròpia energia, ben aïllats tècnicament i conjugant amb l'arquitectura passiva i, ¿com no?
, la bioconstrucció.
Només es podrà fer si canvia el govern central donat a les seues polítiques en contra de l'autoabastiment energètic.
Per això, també hem de treballar en això i ho reivindiquem des d'ací.

Som conscients que necessitem un desenvolupament sostenible que s'ajuste als recursos econòmics dels quals disposem, amb inversions que siguen les necessàries des dels criteris de rendibilitat social i, sobretot, amb participació ciutadana.

Pel que fa a la xarxa de carreteres de l'estat, continuem exigint a la ministra el compromís de l'AP-7 a partir del venciment de la seua concessió a finals del 2019,…

El senyor president:

Acabe, per favor.

La senyora Bachero Traver:

.
.
.
-sí, vaig acabant-, perquè siga una via d'alta capacitat en igualtat de condicions d'ús amb les estatals.

I demanem ja un pla al ministeri perquè es facen les obres oportunes i els nous accessos gratuïts que permeten que cap vehicle haja de passar per dins de les poblacions com Oliva, Altea o Benicàssim, si no són el seu destí.

Som conscients de les dificultats, sobretot econòmiques, que hem heretat fruit de la mala gestió del Partit Popular; però nosaltres, com hem demostrat en la passada legislatura, treballarem sense descans i per a les persones.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, molt bé.

Finalitza este primer torn d'intervencions amb el Grup Parlamentari Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, y como no podía ser de otra forma, mi enhorabuena al señor Boira, al secretario autonómico, y nuestra bienvenida a esta comisión.

Y le felicito a usted, como así hice en su momento con la consellera cuando compareció ante el pleno, por su compromiso y por su voluntad política porque, a pesar de la infrafinanciación que por parte del gobierno central del Partido Popular se somete a esta Comunidad Valenciana -como le decía-, a pesar de la infrafinanciación, su conselleria ahora asume un reto muy importante.

Son muchos los proyectos de los que estamos hablando, y esa infrafinanciación encima está unida a una situación ruinosa heredada del anterior Consell.
Pero, a pesar de ello, en su conselleria y en su secretaría autonómica han sabido establecer ustedes desde el principio un orden de prioridades.

Y me refiero, en primer lugar, a la vivienda, que desde que llegaron al gobierno lo primero que hicieron fue aprobar un calendario de pagos para los afectados por los impagos de la ayuda de la vivienda.
Se reconocieron no solo los 240 millones -que ya estaban reconocidos en el calendario de pagos- sino que, además, se reconocieron otros 40 millones más que el anterior Consell no quiso reconocer.

Estamos hablando hoy aquí de la Secretaría Autonómica de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, y esto es una denominación que no es casual; se ha puesto primero «vivienda», es la primera de las denominaciones.
Y es precisamente porque la línea de actuación de su secretaría y de su conselleria es la prioridad -como ya nos han comentado en distintas ocasiones-, porque si hay algo fundamental para los miles de valencianos y valencianas es el derecho fundamental a la vivienda.
(Algú tus) Y es que no podemos consentir que esta comunidad sea la segunda en desahucios de toda España.

Por eso usted no ha hecho referencia hoy aquí, pero aplaudimos desde mi grupo la ley por la función social de la vivienda que tienen planeado realizar.

También es necesario -como ha comentado usted- movilizar el parque de vivienda vacía existente en nuestra tierra arbitrando un parque de solidaridad urbana de vivienda que oferte vivienda accesible mediante la implicación de todas las instituciones, no solamente de la conselleria, hay que implicar también a ayuntamientos, hay que implicar a diputaciones, para crear de esta manera una red de oficinas locales que desde el ámbito de La Generalitat puedan gestionar todas estas viviendas vacías que puedan ser objeto de un alquilar social.

En este sentido, sé que la conselleria y sé que su secretaría apuestan por la rehabilitación sostenible.
Como usted ha comentado, hay que actuar sobre la ciudad consolidada, por eso hay que tener en cuenta que existe 1.
200.
000 viviendas que necesitan de actuación en materia energética; además de 500.
000 viviendas de más de tres plantas y sin ascensor.

Y todo ello abre la posibilidad a una nueva vía que es la rehabilitación -por la que ustedes sé que apuestan perfectamente- para que encima la rehabilitación sea un motor de la economía, de la economía de esta Comunidad Valenciana, porque la construcción ha decaído mucho en los últimos años y esto puede ser algo que haga que se relance.

Sí que es cierto -y usted también ha hecho mención a ello- que para que exista esta rehabilitación hay que contar con financiación -es la base de todas las consellerias y de ésta muchísimo más-, una financiación en la que juegan un papel muy importante los fondos Feder, a los que hay que acceder pero realizando proyectos en condiciones para que no nos pase como ha pasado hasta ahora, que se han perdido muchos fondos por defectos.

Obras públicas, pues estoy de acuerdo con usted, el corredor mediterráneo es la fundamental de todas ellas, sin olvidar las pequeñas.
Me ha gustado la referencia que ha hecho a la pedagogía; es cierto, el corredor mediterráneo no es un problema valenciano, es un problema que afecta a toda España y que afecta a toda la Comunidad Europea, la Unión Europea.
Y en ese sentido me agrada su reflexión.

Y respecto a la vertebración del territorio, porque no quisiera extenderme mucho más, decirle que, efectivamente, nos gusta esto de la nueva cultura del territorio porque realmente sí que es cierto que hemos asistido en los últimos años a una política basada en el beneficio rápido, especulativo, con un detrimento del crecimiento económico sostenible y en beneficio de intereses particulares que no generales.

Y por eso aplaudimos que se imponga una nueva ordenación del territorio en la que se concilien todas las fuerzas políticas sociales, las distintas instituciones y siempre desde el ámbito de la participación ciudadana y con el respeto al medio ambiente.

Como no quiero extenderme más, simplemente -como le he dicho- darle la bienvenida, desearle suerte y, por supuesto, tiene el apoyo del Partido Socialista en todas las iniciativas que se lleven a cabo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Responde a todas las cuestiones el secretario autonómico sin límite de tiempo.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies, senyor president.

Vaig a intentar contestar en la mesura del possible, també, a les qüestions que se m'han plantejat des del punt de vista de la meua intervenció, sense cansar-los excessivament amb les dades o amb les interpretacions que puga fer.

I, en primer lloc, el que vullc és agrair a tots els grups parlamentaris el to amb el qual han considerat la seua intervenció i, per tant, el to constructiu que al meu entendre -és una opinió personal- doncs han plantejat ací, cosa que sempre és d'agrair.
Així que, moltes gràcies també per les paraules de benvinguda a una persona que és la primera vegada que s'incorpora a este tipus de fòrums, ¿no?

Així que, moltes gràcies també pel tractament que han fet i per les idees, algunes d'elles molt interessants, algunes ja les tenim previstes; altres aniran dins d'un pla un poc més plurianual que estem organitzant.

En qualsevol cas, sí que voldria contestar algunes qüestions; d'una manera genèrica jo voldria dir que, efectivament, l'habitatge és una de les prioritats d'esta conselleria, això és així, és veritat.
Jo, una de les coses que més he trobat a faltar és este establiment de prioritats, sincerament, és la meua manera de treballar, pot ser siga una altra, jo he trobat que feia falta un poc esta idea de les prioritats.

I, efectivament, la definició que ha fet la consellera començant per l'habitatge em sembla molt interessant en el sentit que va en la línia, per exemple, dels fons Feder i de la rehabilitació que s'està produint a Europa i ara, després, parlaré de la rehabilitació energètica que és un punt essencial en què els fons europeus estan treballant amb els nostres municipis.

Però, també voldria posar damunt la taula un altre concepte que és el de la infraestructura social.
Jo crec que podem entrar també a pensar que gran part del transport públic, per exemple, és una infraestructura social -diguem-, si no de la mateixa importància que altres elements com les polítiques d'inclusió, o pot ser les mesures socials, també són importants de cara al benestar i a la inclusió de les societats perquè, normalment, el transport públic té molt a vore amb les perifèries urbanes, té molt a vore amb les persones que normalment no poden utilitzar un altre transport.
I, per tant, la inversió en infraestructures socials como educació, o com per exemple transport, és essencial també en una situació de crisi com la que travessem.

No voldria, per tant, donar la idea que només se centrem en qüestions d'habitatge, que són elements essencials, sinó que també les altres qüestions que la consellera sempre ha posat damunt la taula són essencials per a parlar de benestar de la societat.

Bé, jo vaig a intentar contestar d'una manera general a les preguntes, si alguna qüestió no la puc respondre doncs em perdonaran perquè se m'ha passat o perquè no he tingut la capacitat de poder escriure totes les coses de les idees que anaven sorgint, i intentaré respondre d'una manera ordenada algunes de les qüestions que s'han plantejat, algunes d'elles ajuntant-les perquè siga més fàcil la contestació i no siga tan llarga la meua intervenció.

Jo, sincerament, veig que és molt difícil entendre que existisca una estratègia territorial, uns plans metropolitans, un pla de l'horta.
Quan parlem d'estes coses, ¿per què no se van aprovar?
Esta és una reflexió inicial que hauríem de fer.

L'Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana es va publicar a l'any 2011 -si no recorde malament- i no es va fer normativa.
El pla territorial de l'horta es va posar damunt la taula i no es va aprovar en Les Corts mai.
Com n'hi ha una persona molt pròxima a mi que em diu sempre, fins que no ho veja publicat en el DOCV no m'acabe de creure tots els plans que funcionen.

I, per tant, plans n'hi ha molts però això no es va portar mai a Les Corts per a la seua aprovació.

Dubte -i és una opinió meua-, dubte que efectivament l'aplicació de l'estratègia territorial haja contribuït a aturar la bombolla immobiliària.
Jo tinc les dades, que vaig a comentar molt breument, però s'han fet dos-centes noranta-nou reclassificacions de sòl i cent noranta-una reclassificacions de sòl relacionades amb revisions del pla general, algunes d'elles de més d'un milió de metres quadrats, la qual cosa donava tres-cents deu milions de metres quadrats de reclassificacions.
I, clar, això és molt difícil de pensar que una estratègia no vinculant ha pogut aturar esta gran reclassificació que hem tingut.

Jo, sincerament, veig que l'estratègia territorial, que estem d'acord que és un bon document, essencialment no ha tingut cap caràcter vinculant i no ha servit per a aturar la bombolla immobiliària.
De tal manera que el pla de l'horta tampoc es va aprovar mai quan estava fet, i és un document en el qual -ja dic- jo vaig participar i vaig conéixer la directora, Arancha Muñoz, que va dur endavant eixe tema, una professional de primera magnitud, però després això no es portà a aprovació i, per tant, si no es porta a aprovació doncs queda un document de bones intencions que no servix per a protegir l'horta ni per a estructurar l'àrea metropolitana.

Tot això ho hem de canviar, ara hem de traure'l, hem de revisar això i hem de posar-ho en marxa.
Possiblement, l'any que ve estarà aprovat, possiblement, és la nostra idea, això estaria molt bé.

Plans metropolitans, ¡no n'hi ha ni un!
Clar, Mislata, València, Alboraia, entre elles doncs no es parlen perquè no tenen fòrums per a coordinar la seua realitat.
És una altra de les realitats metropolitanes que vosté comentava respecte del contracte programa, que quan el ministeri de foment ha dit, «mire, no podem fer un contracte programa perquè no n'hi ha una autoritat única del transport».
I ¿per què no n'hi ha una autoritat única del transport?
Doncs, perquè no va haver-hi decisió política de fer-la, perquè no trobe altre inconvenient, perquè tots els municipis estan d'acord que el transport metropolità és un, i que u es mou per tota l'àrea metropolitana en eixe sentit.

¿Què passa?
Que nosaltres no tenim finançament com té Màlaga o té Sevilla, que són -si no recorde malament, estic parlant de memòria- altres àrees metropolitanes que amb menor població sí que tenen recursos de l'estat en un conveni programa.
Nosaltres no la tenim i hem d'avançar cap a l'autoritat metropolitana única que és un element fonamental, a partir de la qual es puga dibuixar este pla general metropolità de transport que seria l'embrió -al meu entendre- del pla metropolità de València que, després, hauria d'estendre's a Alacant, Elx i a Castelló de manera claríssima.

Àrees funcionals.
No n'hi ha ni una d'àrees funcionals, i les àrees funcionals són essencials per a poder ordenar el territori des d'eixos punts de vista.
Per tant, sincerament, jo veig ací que n'hi ha molt a fer, que no s'ha avançat en la mesura oportuna i que ha creat esta bombolla que ara.
.
.
, l'altre dia, a instàncies precisament dels ciutadans, se va fer una pregunta al president de La Generalitat entrant en esta qüestió de la desclassificació, que és un element que el nostre director general Lluís Ferrando ha explicat ahir justament parlant del Patricova i parlant d'estos elements.

¿Corredor mediterrani?
Corredor mediterrani, jo, sincerament, veig que.
.
.
, continue pensant.
.
.
, a vore, el tercer fil.
El tercer fil era un instrument que tenia dos.
.
.
dos avantatges, dos condicions perquè fóra útil: que se fera ja i amb un caràcter provisional.
Si no se complixen eixes dos coses, per a mi el tercer fil no servix.
No el tenim.
.
.
no el tenim i no el tindrem en el millor dels casos fins al 2018 i, per tant, no ens servix.
És un instrument que hauria d'estar ja en funcionament, ja en funcionament.
No el tenim.
I, en segon lloc, no sabem el que vindrà després.
Jo, m'agradaria saber el pla de fomento per a després del tercer fil, perquè sempre ens han dit: «No, el tercer fil és provisional, però després arribarem a una plataforma.
.
.
» Jo no conec el pla de fomento per a la qüestió posterior, no el conec.
Perquè si mos conformem en el tercer fil, anem a tindre molts problemes.
Jo posaria només un exemple del tercer fil, que és: imaginen-se vostés.
.
.
, jo l'altre dia parlava amb un alcalde de l'Horta Nord que me diu: «Tots els trens me passen per dins del poble.
» I li dic, «doncs espera't que quan els d'Almeria, Múrcia i Alacant carreguen els 5.
000 trens amb hortofructícoles, voràs per on te passen els trens i quin és el problema que vas a tindre».
Això és tercer fil.
Això és tercer fil.

Per tant, ¿no n'hi han diners?
Sincerament, jo crec que sí n'hi han diners.
Si n'hi han 3.
000 milions per a foradar-los la serra de Pajares, per a fer els túnels de Pajares, per a portar el tren a Astúries, ¿no n'hi hauran diners per a invertir-los en una infraestructura que seria beneficiosa per a tota Espanya com és el corredor mediterrani?
S'acaba d'inaugurar ara el León-Palencia.

Jo crec que les infraestructures.
.
.
, sincerament és un comentari meu que no té a vore.
.
.
, tant de bo jo poguera influir d'alguna manera en la ministra de fomento i dir-li quina és la política que hauria de fer.
Si m'ho preguntara.
.
.
Que, per cert, la consellera li ha demanat no sé quantes vegades entrevista i encara no l'ha rebuda, (veus) moltes vegades.
Jo.
.
.
, la consellera m'ho diu: «Mira, és que jo ja no sé com demanar-li que vinguera, parlar amb ella.
» Jo crec, sincerament, que el mapa de les prioritats dels transports en Espanya ha de canviar.
No és possible que no tingam un corredor mediterrani i s'estiga inaugurant un AVE a León i Palencia o que s'estiga invertint tres vegades més en l'AVE a Galícia per exemple, amb tots els respectes per als gallecs, per als lleonesos i per als palentins.
¿Que necessiten un tren?
Totalment d'acord, però, possiblement, no un AVE, amb uns recursos que s'estan drenant o que no estan dirigint-se a les zones que permetrien el desenvolupament econòmic d'Espanya, com és el corredor mediterrani associat als ports.
I vosté.
.
.
, les últimes xifres d'exportació a la Comunitat Valenciana són, en este sentit, claríssimes de per on van estes qüestions.
Per tant, no n'hi han diners segons per a quines coses, jo crec en este cas.

L'expressió de «una senda de bicicletas» no és meua.
És d'un empresari que, efectivament, parlava del tercer fil com la «senda de las bicicletas».
I, efectivament, jo estic d'acord que explica d'una manera molt senzilla.
.
.
, i no és una expressió meua, sinó és d'un empresari amb fortes responsabilitats i que coneix molt bé la situació i, per tant, no és una qüestió de parte, per dir-ho així; és una qüestió de la societat i, en este cas, dels empresaris que estan responent i que estan entenent de quina és la realitat d'un projecte, que ja hauria d'estar en funcionament fa temps per a ser útil.
Ja hauria d'estar en funcionament, però no el tenim.
Ni pareix que el tingam en els pròxims.
.
.

I si vol que parlem un poquet del passat i de benvinguts al tema del corredor mediterrani, caldria.
.
.
, jo recordaria el mapa que el president Aznar va presentar, a través de la comissió Van Miert i de la seua.
.
.
, la persona que dissortadament va desaparéixer, Loyola de Palacio, en el qual el corredor mediterrani no apareixia i estem parlant de l'any 2000, 2001, 2002.
Ho recorde perfectament i només he de cridar l'atenció que qualsevol de vostés vagen a internet, busquen el mapa de les xarxes transeuropees Van Miert.
.
.
, de la comissió Van Miert -en aquell moment governava el president Aznar- i vegen vostés quina és la presència del corredor mediterrani, que era zero, nul·la.

Per tant, s'ha recorregut molt de camí en este cas.
Jo crec que se poden crear uns consensos bàsics sobre el corredor mediterrani que me semblen essencials.
La meua experiència en Brussel·les és que s'aprecien molt els consensos entre les forces polítiques i socials en estos temes i que seria molt bo, ja que tots estem a favor del corredor mediterrani, que efectivament férem del corredor mediterrani una bandera d'enganxall perquè en este mateix context parlamentari, però també dirigit als empresaris i a la societat civil, poguérem fer de les infraestructures, i en este cas del corredor mediterrani, un altre dels elements fonamentals d'unitat i de consens social i polític.
I, en eixe sentit, crec que seria molt bona idea si les forces polítiques i parlamentàries estigueren disposades a este tipus de coses.

Habitatge.
En estos moments, efectivament, com ha dit.
.
.
, no recorde -disculpen- qui és la persona, el portaveu o la portaveu que ha comentat això.
Crec que ha segut vosté.
En estos moments, tenim 700 habitatges sense condicions d'habitabilitat.
Això és molt greu.
Això és molt greu.
Tindre 700 habitatges, tindre persones per una part i habitatges per una altra, i no poder unir les coses perquè les condicions d'eixos 700 habitatges no són les adequades, doncs és un problema.

I vosté parlava.
.
.
vosté parlava de promeses de la consellera.
Jo crec que no són promeses sense base.
Jo crec que s'han fet sincerament.
.
.
, quan u entra en el govern ha d'explicar el que vol fer en estos mesos.
Jo, personalment, puc parlar de.
.
.
, jo entre en el govern, recorde perfectament la data, amb el meu nomenament el 8 de juliol i, per tant, portem això, cent dies ací.
A mi me podran dir, «és que també vosté promet moltes coses», però, clar, és que he entrat el 8 de juliol.
És que no puc fer més coses ara en estos mesos.
Però jo li recordaria algunes coses que ja s'han fet: l'acord amb la plataforma d'afectats per l'impagament de les ajudes -hi ha un acord-; les resolucions, efectivament, per les quals -les resolucions de reconeixement de requisit- el model 501 i similars seran objecte de tramitació; el conveni amb l'Ajuntament d'Alacant per a l'ampliació de les actuacions del centre històric del pla Racha d'Alacant a agost, per exemple; la constitució de la mesa de la prevenció contra els desnonaments en el mes de setembre; la constitució del consell assessor de la llei de funció social de l'habitatge; la primera reunió de la comissió de treball per a l'elaboració de la llei de seguretat ferroviària, que ha segut.
.
.
, hui mateix el director general ha estat en un conveni.
.
.
, en un congrés sobre seguretat ferroviària molt relacionat amb el manteniment de les carreteres secundàries, per exemple; i altres coses que han trencat les sinergies, com, per exemple, la reunió amb el conseller de vertebració del territori del Govern d'Aragó, justament -que hem tingut una reunió ací a València i una altra en Saragossa- tenint una posició comuna, davant el Ministeri de Foment, sobre la necessitat d'estes actuacions urgents en la nacional 332 i la modernització de la línia de Sagunt-Terol.
Vull dir.
.
.
, bé, jo només li he dit algunes de les que jo considere les fites que jo he vist en estos mesos, des de juliol ací, que són.
.
.
, els agradaran més o menys, però són reals, existixen com a tals.

Finançament autonòmic, és essencial.
És essencial.
El finançament autonòmic.
.
.
, sense el finançament, una conselleria com la nostra ho té complicat des del punt de vista de la inversió, perquè la nostra és una conselleria d'inversió.
Ho ha segut així tradicionalment.
Ha segut una conselleria que tenia la capacitat d'invertir en obra pública.
Però si no n'hi ha, tenim una mancança de finançament autonòmic i tenim un deute històric que no se reconeix i tenim una.
.
.
, aixina és molt difícil fer qualsevol obra.

Jo diria que, per exemple, el cas més paradigmàtic és la T2.
La T2 necessita 190, 200 milions d'euros per a acabar-la.
No els tenim.
I no els tenim perquè tenim un finançament any a any difícil, però, a més, tenim un deute històric que l'hem arrossegat durant els últims anys que pot xifrar-se en 10.
000, 12.
000 milions.
Amb un finançament, n'hi han projectes que sí que se podrien dur endavant.

Respecte del Patricova i de les obres.
.
.
de les obres que, efectivament, acompanyen a això, moltes d'elles -ahir ho va explicar el cap de l'àrea- estan en mans del govern de l'estat a través de les confederacions hidrogràfiques, perquè ha segut el govern de l'estat el que ha assumit eixes obres com a pròpies i, aleshores, són ells, és la Confederació Hidrogràfica del Xúquer en este cas fonamentalment, algunes altres tenim nosaltres alguna cosa, però bàsicament la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, la que ha de fer front a este tipus d'obres que acompanyen.
De tota manera, voldria dir que n'hi ha un fet essencial en el Patricova, que és el canvi de paradigma des del Patricova 2003 al Patricova actual, el canvi de paradigma que interessa molt des d'un punt de vista de la sostenibilitat, que és el canvi de la infraestructura dura de defensa a la infraestructura verda d'integració de qualsevol.
.
.
inundació o qualsevol tipus de revinguda que puga vindre.
És a dir, la idea és que el sistema puga permetre, d'alguna manera, absorbir eixa massa i no crear només una massa d'aigua que després aniria a desembocar en qualsevol altre territori, fent malbé a qualsevol municipi.
És a dir, el canvi de filosofia del que és el Patricova.
.
.
, el Patricova s'ha hagut d'actualitzar, entre altres coses, perquè d'Europa han vingut noves indicacions sobre com han de ser dissenyades les infraestructures i això s'integraria en la idea de la infraestructura verda, que és el pla que anem a traure.
.
.
, el pla sectorial de la infraestructura verda, que és un dels quals anem a traure a continuació.

Rehabilitació energètica és un fet essencial.
Jo, personalment, he pogut participar en una jornada amb els municipis valencians que volen tindre accés als fons Feder, als fons estructurals, i en companyia de l'Ivace també, per tal de promoure, d'oferir als municipis, efectivament, elements de sostenibilitat energètica.

Jo veig que si tenim nosaltres un problema de finançament per al 2016, com el tenim i és evident, i totes les forces polítiques a més ho han deixat clar, i les universitats i la societat civil, n'hi han altres fons de finançament que poden vindre d'Europa que poden ser molt útils.
En este cas, els fons Feder per a municipis.
.
.
, estem parlant de 80, 120 milions d'euros de fons Feder per a municipis valencians.
Una part dels quals poden anar a rehabilitació energètica efectivament, però això requerix, i d'ací la meua idea.
.
.
la meua idea del canvi de paradigma, necessita un canvi en la manera d'entendre el territori: sostenibilitat urbana.
Europa ho ha dit clar -i ho he comentat d'una manera molt ràpida, potser, en la meua intervenció-, Europa no finançarà cap projecte que no estiga dins d'un pla conjunt; per exemple, de mobilitat.
És a dir, finance'm vosté esta via de tramvia.
No, si no està dins.
.
.
(tus) -perdó- si no està dins d'un conjunt més ampli.
Jo tinc 18.
000 habitants, finance'm esta projecció.
No, perquè el límit són 20.
000 habitants.
Ajunte's vosté amb els altres municipis i presente un projecte comú.

Per tant, possibilitats de finançament n'hi ha, molts d'ells d'Europa, però cal canviar el xip, cal canviar la mentalitat, cal canviar la manera de treballar i d'enfocar.
I això ja s'ha fet en una jornada que vam tindre fa no massa en la ciutat de la justícia amb tots els ajuntaments que volien vindre.

Vosté ha comentat la idea del port de València i de la ZAL, de la zona d'activitats logístiques.
Jo crec que, sincerament, la logística és un dels elements essencials que té esta comunitat per a poder treballar.
Però no s'entén que, efectivament, un port com València tinga una zona d'activitat logística que estiga morta -ahir mateix, el president de l'autoritat portuària em va fer esment, jo estava present en la seua conferència per escoltar un poc què és el que volen fer-, però també li he de recordar, encara que ja ho sabrà vosté, que l'Autoritat Portuària de València depén de l'estat en altre nivell de correspondència i ahí podem col·laborar amb totes aquelles coses que puguen ser importants, però no podem dir-li com l'Autoritat Portuària de València ha de fer les coses.
Però la col·laboració interinstitucional, igual que amb les diputacions, existix ahí.
Jo crec que altres zones logístiques que sí que estan sota la correspondència o sota la responsabilitat de la conselleria, com és per exemple Font de Sant Lluís, han d'integrar-se en esta visió ampla.
Font de Sant Lluís continua estant en una situació que cal abordar necessàriament.

Per tant, efectivament, el president de l'autoritat portuària ho va dir clar, el port de València té moltes limitacions, però n'hi han coses que encara estan per fer i li poden donar elasticitat i marge de creiximent; per exemple, les activitats logístiques, que hui pràcticament no existixen associades a esta autoritat portuària.

Per part de la conselleria el que podem fer és coordinar els ports, jo crec que és molt important, coordinar este front portuari, ports en els quals nosaltres tenim responsabilitat, que són els secundaris, i coordinar-los amb les actuacions de l'estat que puguen venir a resoldre este tipus d'actuacions.

En fi, res més.
Donar les gràcies novament per les idees i per les qüestions que han comentat.
Posar-me a disposició de tots els grups polítics, en el seu cas dels grups parlamentaris per a qualsevol idea, o qualsevol suggeriment o qualsevol informació que vostés necessiten.
Tornar a agrair la benvinguda que tan amablement m'han prestat.
I això és tot.

El senyor president:

Molt bé.

¿Solo va a intervenir el Partido Popular?
Pues, por cuatro minutos, tiene el turno el Grupo Parlamentario Popular.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente, de nuevo.

Mire, ha comentado muchos comentarios de otros compañeros, de otros grupos parlamentarios, pero ha dejado de contestar varias de las preguntas que le he lanzado.
Se las repito así, rápidamente.

Por ejemplo, el 25% de la deducción fiscal del tramo autonómico del IRPF en obras de rehabilitación, ¿las va a mantener?

Todas las ayudas respecto a la energía, a esa eficiencia energética, ¿también las van a mantener?

Luego, quería también decirle… Cómo han reconocido, si es que lo han reconocido ya, esas resoluciones 501, cómo las han reconocido como ayudas.
No sé si están reconocidas todavía.
Lo quería apuntar, que esas ayudas, las ayudas…, la deuda que se tenía se reconoció gracias al Partido Popular porque tuvo el voto en contra del resto de partidos.
Así que, ustedes están pagando esas ayudas gracias al reconocimiento de la deuda que fue de la mano del Grupo Parlamentario Popular.

Evidentemente lo importante aquí es que ese dinero llegue a las personas a las que se les adeuda.
Y en eso estamos totalmente de acuerdo.

Por otro lado, corredor mediterráneo.
Bueno, ¿no es mejor tenerlo que no tener nada?
Digo yo, no sé.
¿Usted qué piensa?
Porque, claro, si esta es la solución, que ni mucho menos es una senda… O sea, yo pediría que por favor al final se conocieran los proyectos…

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

No són paraules meues.

La senyora Díaz González:

No, no, no.
No.
Pero usted ha hablado, ha dicho además dos condiciones, que es cierto, no, que es la más rápida, la vía más rápida para tenerlo y que fuera temporal.
Al final contábamos con ello.
De hecho, se luchó mucho por tener esa vía, ¿no?
, esa solución.
¿No es mejor tenerlo que no tener nada?

Y luego, hablaba también de que, bueno, que claro que se tiene dinero.
40.
000 millones de euros hoy por hoy para hacer ese proyecto.
Y de hecho, o sea, también le he preguntado, cuánto, cuánto se tardaría.
¡Si usted mismo ha dicho que cada día que pasa se pierde, bueno, cantidades incalculables!
¿Cuánto se perdería de no tenerlo?
No sería mucho mejor tener ese tercer carril de manera temporal y seguir reivindicando esa obra, ese proyecto inicial.
Pero tener ese tercer carril y poder utilizar ya el corredor mediterráneo, digo yo, no sé.
Pienso que es la solución más rápida y, por supuesto, admitir que sea temporal y seguir reivindicando.

Luego, por otro lado, el tema… A ver, prioridades.
Mire, es que su consellera prioridad lo tiene todo, porque no hace más que decir que la vivienda es prioritaria, el transporte es prioritario, la movilidad es prioritaria, la logística es prioritario.
Todo es prioritario.
Me parece muy bien, o sea… Pero, al final, cuando tiene que priorizar entre todas esas competencias, cómo lo van a hacer.
Porque resulta complicado.

Luego, le quería también decir.
.
.
Bueno, pues aquí se nombraron varias obras respecto a transportes, como la T2 en Mercado Central, el Tram de la serra Grossa, Tram de Castelló.
¿Todo esto se va a hacer?
Se dijo que el Partido Popular, el Consell del Partido Popular, no había puesto ningún tipo de interés.
Y, sin embargo, el Partido Popular invirtió 2.
300 millones de euros en vías férreas.
Sin ir más lejos, a ver…, 8,4 kilómetros de vías rodadas y 150 kilómetros de vías férreas.
Creo que eso sí que es tener interés.
Espero que ustedes también lo tengan y que esas obras que dijo que se habían…, que no se habían hecho, que se hagan.
O sea, el Partido Popular hizo mucho.
Por supuesto se tiene que seguir haciendo, si es que nadie lo niega.
Igual que todo el trabajo de los planes de acción territorial, se ha hecho mucho trabajo y se tiene que seguir haciendo.
Si los tienen hechos y los quieren aprobar, apruébenlos; si están gobernando ustedes, nosotros no.

Bueno, le diría que por favor me contestara a esas cosas, seguro que me dejo aspectos.

Bueno, decirle también que si tanto interés tenía la consellera en ver a…, que lo tiene, según parece, por todas esas cartas que le envía a la ministra.
La ministra estuvo aquí y ella envió a un director general, podía… Yo, si hubiese sido ella, yo me habría acercado y se lo habría dicho a la cara.
¡Oiga!
es que no me recibe, necesito hablar con usted.
Y tuvo la oportunidad y no lo hizo.
Envió al director general.

Nada más.

El senyor president:

Finaliza el secretario autonómico con cuatro minutos.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies.

Bé, jo sincerament crec que la relació institucional no se resol a peu d'una via i d'una obra, sinó se resol en els despatxos.
I, per tant, el que cal és anar a un despatx a discutir seriosament estes qüestions.
I si una consellera de la Generalitat valenciana li demana a la ministra de fomento que la reba, el més normal és que en dia, hora i en el Ministeri de Foment, que és com toca, amb els tècnics que toquen, se reba una consellera que representa un govern i que, per tant, té eixa categoria; no aprofitant un moment en què una persona ve a prometre alguna cosa o ha mostrar alguna qüestió i a peu d'obra ha d'estar discutint estes qüestions.
Jo, sincerament, entenc les coses d'una altra manera, entenc les coses que en realitat la dignitat de les institucions requerix un poc esta visió.

En qüestió d'habitatges, jo el que li puc dir és que el problema que nosaltres hem trobat és que vostés, el Partit Popular, va concedir ajudes sense suport pressupostari fins arribar a 240 milions d'euros.
Eixa és una realitat.
I, clar, aixina jo també governe, podria dir, perquè, clar, sense suport pressupostari jo també puc fer totes les promeses i les que siguen necessàries.
Se van deixar pel camí al voltant de cinc mil cinc-centes famílies i 40 milions d'euros extres a més, amb una figura molt peculiar que era la resolució de compliment de requisits.
Però estes persones hauran de tornar a presentar els papers quan hi haja convocatòria en diners.
Això és una situació absolutament impensable.

Per tant, si vosté parla d'habitatges, jo crec que en este cas estes dades són imprescindibles que la gent les conega i que veja que d'eixa manera jo no entenc que és la manera com s'ha de governar, sincerament.
Altres persones poden pensar que se pot fer este tipus promeses sense suport pressupostari, i jo crec que una posició responsable no faria això.

Sincerament, per al tema del corredor mediterrani ja li he dit, veig possibilitats, primer, que Espanya reordene les seues funcions prioritàries.
Mire, el Ministeri de Foment invertix el 70% del seu pressupost en AVE, 70% del seu pressupost en AVE.
Si a això suma el que invertix en manteniment, el que invertix en renovació de trens i tot això, per altres línies, per exemple, les mercaderies no queda pràcticament més que un 6 o un 7% de tots els pressupostos del Ministerio de Fomento.
Per tant, no me poden parlar a mi que hi ha una voluntat per part del Ministeri de Foment d'abordar estes coses.
Si a mi me diguera, mire, estem canviant absolutament tota l'estratègia política del Ministeri de Foment i ja arribaran les coses al corredor mediterrani.
Però continua el Partit Popular en el Ministeri de Foment, continua dedicant la gran majoria de fons a l'alta velocitat.
I aixina no se pot construir un país ni unes infraestructures per a mercaderies.

D'altra banda, vosté parla de 40.
000 milions.
Però coneixerà segur que una part d'eixos diners.
.
.
, primer que la xifra és -jo la discutiria, però bé, no anem a entrar en xifres concretes-, però que una part d'eixos diners vénen de finançament europeu també, i que eixe finançament europeu és fonamental.
Si comptem amb eixe finançament europeu, eixos 40.
000, al ser considerat una xarxa de transport transeuropeu, no necessàriament nosaltres hauríem de portar tots eixos diners a la nostra butxaca.

Per tant, torne a dir-li, jo crec que en un corredor mediterrani com cal, com pensen els empresaris, jo no he fet servir precisament l'expressió que havia dit abans, sinó han sigut empresaris que tots els dies han d'exportar i que demà han d'exportar per esta via que no reunix ni les condicions econòmiques, ni les condicions tècniques ni cap tipus de condicions.

El Ministeri de Foment està canviant ADIF, està canviant tots els dies la seua -només cal veure la premsa-, està canviant tots els dies la seua idea sobre el tercer fil, sobre les infraestructures i sobres estes qüestions, i centrar-se per una vegada en un corredor com cal, amb el suport de l'estat, que és necessari, i amb una priorització d'obres que aposten per les mercaderies i pel transport racional de persones.

Gràcies.

El senyor president:

Acabada la compareixença, tant a petició pròpia com a sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular, despedim el secretari autonòmic i fem una pausa sobre deu minuts per intentar aclarir el punt número 4 i per descansar tots.
Ho teniu clar?
Doncs fem cinc minuts de pausa i tornem.
Molt bé.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la creació d'una nova connexió directa de trens de rodalia amb el nucli urbà de Port de Sagunt a la província de València, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 921, BOC número 15)

El senyor president:

Están todos ya.
El documento está en la mesa.
Iniciamos la lectura del punt quatre, el señor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Bueno, pues como decía usted, hemos llegado a un acuerdo con una propuesta alternativa a la PNL presentada.
Y la leo para proceder a la votación, como hemos hablado los portavoces.
Y luego, simplemente hacer explicación de voto cada uno.

Els portaveus sotasignats, a l'empara del que estableix l'article 162.
3 del Reglament de Les Corts, presenten la següent proposta alternativa a la proposició no de llei de registre d'entrada número 921, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
a) Substituir en el punt u, on diu «projectes en relació» ha de dir «estudis».
b) Substituir els punts dos i tres de la proposta de resolució pel següent: «2.
Les Corts insten el Consell que realitze i entregue (inintel·ligible) .
.
.
als grups polítics de la cambra de l'estudi funcional a què fa referència aquesta PNL que obra en el seu poder, i que done trasllat de dit estudi al Ministeri de Foment i als seus organismes competents.
c) Afegir al text de la proposta els punts següents: «3.
Les Corts insten el Consell perquè inste el Ministeri de Foment i organismes competents que agilitze la posada en marxa d'aquesta nova connexió de rodalia, en la qual es prioritzen les freqüències del servei, s'optimitze la mobilitat urbana i s'oferixca un millor servei públic possible de connexió ferroviària, des del Port de Sagunt fins a València i Castelló de la Plana.
Que tot això es verifique, tenint en consideració les propostes que realitze el ple de l'Ajuntament de Sagunt.

»4.
Les Corts insten el Consell a estudiar de manera conjunta amb l'ajuntament aquelles opcions de millora de la mobilitat entre el nucli històric de la ciutat de Sagunt i el nucli del Port de Sagunt en l'àmbit de les seues competències, i especialment que s'establixca en el pressupost de 2016 una partida al respecte.
València, 27 d'octubre de 2016.
»

El senyor president:

Me vas a disculpar un matiz desde la mesa.
Aquí, en este documento aparece «i en especial que, i especialment…»

El senyor Castelló Sáez:

Sí, però n'hi ha una redundància, president.

El senyor president:

Ah, val.
Val.

El senyor Castelló Sáez:

I hem llevat «i en especial que».

El senyor president:

«I en especial que» i queda «i especialment».

El senyor Castelló Sáez:

«I especialment que s'establixca», sí.

El senyor president:

«Seues competències i especialment que s'establixca en el pressupost».
Val, molt bé.

El senyor Castelló Sáez:

Gràcies.

El senyor president:

Iniciem torns d'intervencions de menor a major.
.
.
Anem a votar, disculpeu.
Anem en primer lloc a votar, i després fem la fixació de posició.
Vots a favor del punt número quatre en la lectura?
S'aprova per unanimitat.

I iniciem el torn d'intervencions.
Inicia el Grup Podemos-Podem.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

El nostre grup ha votat a favor d'esta esmena, perquè entenem que és legítim per a l'Ajuntament de Sagunt prendre la iniciativa per millorar la connectivitat i per millorar les infraestructures i serveis del seu municipi.
Donat que entenem que estem encara en una economia en crisi, on l'absència de recursos és la nota imperant i caldria dotar de la major eficiència les inversions que es realitzen, és per això que -i hui està dins de l'ordre del dia d'aquesta comissió- anem a proposar que es faça un pla estratègic de ferrocarrils, amb l'objecte que estes necessitats, estes legítimes reivindicacions puguen prioritzar-se pel que fa a la inversió.
En absència d'este pla estratègic de ferrocarrils, és complicat tindre criteris que siguen concloents per a determinar quines inversions s'haurien de fer i quines inversions no s'haurien de fer.
Com dia Confuci, el que no sap on va, pot agarrar qualsevol camí.

Hem de dir que coneixem l'estudi funcional de la prolongació de la xarxa de rodalia fins a una estació en el Port de Sagunt, i estaríem d'acord que se'ns facilitara este estudi funcional a tots els grups parlamentaris, en el qual es fa una consideració de les principals alternatives.
Sí que ens agradaria comentar que, per a la selecció d'eixes alternatives de l'esmentat estudi funcional, se fera consideració, pel que fa a les infraestructures, de la facilitat per la seua implementació, i que hi haja respecte a la mobilitat urbana.
I pel que fa a l'explotació del servei, que hi haja connectivitat directa i que es contemple la intermodalitat, la freqüència dels serveis, la qualitat d'estos mateixos serveis i que es contemple també com a necessari l'accés a grans nuclis de població.
Entenem, jo també personalment conec Sagunt i el Port de Sagunt, i crec que intentar millorar la connexió del nucli històric de Sagunt en el Port de Sagunt és una cosa important i que deuria realitzar-se.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Continua el torn d'intervencions.
Grup Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

Vaya por delante que nuestro Grupo Ciudadanos está de acuerdo en la postura de apoyar y defender este proyecto, pues era un proyecto muy esperado y favorable para la población del Puerto de Sagunto, con el que estamos totalmente de acuerdo.
Pero quisiera leer unas cosas, porque es un poco de reivindicación, porque he visto que hay personas que han tenido información privilegiada y voy a hacer un listado de cómo ha sido el tránsito de esta petición, que yo creo que ha sido más de otro grupo el que ha tenido esa iniciativa de presentarlo.

Desde marzo de 2012, el grupo político local Segregación Porteña, ahora Iniciativa Porteña, fue el que inició las gestiones para la llegada del tren-tranvía hasta el Puerto de Sagunto, mediante la presentación de una moción en el pleno del Ayuntamiento de Sagunto.
En marzo de 2013, ante la pasividad del asunto, se recogieron más de 10.
000 firmas que fueron entregadas en la Conselleria de Infraestructuras y Transportes, para demostrar que la población sí quería este proyecto.
En enero de 2014, representantes de la iniciativa porteña, acompañados por el alcalde de Sagunto y del portavoz del PP, mantuvieron una reunión en Valencia con Isabel Bonig, consellera de Infraestructuras, y con Carlos Javier Eleno, director general de Transportes y Logística.
De esta reunión salió el compromiso por parte de la conselleria de encargar a la empresa pública de ingeniería Ineco, vinculada a ADIF y Renfe, el estudio de viabilidad sobre el acceso del tren de pasajeros al puerto.

En septiembre de 2015 en cuestión, el martes 8 de septiembre de 2015, en el pleno del Ayuntamiento de Sagunto se aprobó por unanimidad solicitar a ADIF la incorporación del Puerto de Sagunto a la red de cercanías de Renfe.
En la misma sesión plenaria se acordó solicitar una reunión con responsables de consellerias para debatir el informe de Ineco, una reunión en la que Iniciativa Porteña solicitó la inclusión de todos los grupos políticos, ya que si bien esta es la formación que ha liderado la propuesta, quieren contar con las aportaciones de todos.
El siguiente paso pretendía ser una reunión con la consellera de infraestructuras con todos los portavoces de los grupos políticos del Ayuntamiento de Sagunto, pero el 30 de septiembre, de acuerdo, se desconocía todavía el contenido de ese informe de Imeco.

¿Por qué viene esta reivindicación?
Porque el lunes, 28 de septiembre, dos días después de que nosotros teníamos las primeras comisiones, los partidos políticos pertenecientes a Sagunto conocen por prensa local que el informe Imeco está concluido y, a pesar de haber estado desaparecido en las dependencias de la conselleria, al final ha visto la luz.

La concejala autonómica de Compromís y concejal del Ayuntamiento de Sagunto, Teresa García, fue la encargada de informar en una rueda de prensa que según sus declaraciones indica que el gobierno de La Generalitat solicitará al administrador de infraestructuras ferroviarias de España ADIF, que se cree una infraestructura necesaria para poner en marcha una nueva línea de cercanías al servicio de Renfe, cuyo recorrido será el de Valencia, Sagunto, Puerto de Sagunto y viceversa.
La diputada autonómica presentó a los medios informativos el informe exhaustivo de Imeco sin dar conocimiento previamente al resto de las formaciones políticas de la corporación de Sagunto.

Y, como he dicho antes, nuestra postura era y ha sido la de apoyar y defender este proyecto.
Pero hay una de las cosas que no nos ha gustado nada y es que se anuncie por prensa, por medio de una diputada que pertenece al grupo parlamentario que está en gobierno, que dispone de información privilegiada y además que se ha adelantado incluso al posicionamiento que va a adoptar la misma consellera en este asunto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Continúa el turno de intervenciones el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora García Muñoz:

Bona vesprada.

Un dels aspectes a millorar en la ciutat de Sagunt, a millorar substancialment, és el de la mobilitat interna dels nuclis històrics i del Port de Sagunt i també la mateixa connexió dels dos nuclis.
Aquesta tasca s'ha de fer en col·laboració de totes les administracions implicades: la local amb els sistemes de transport per facilitar una major permeabilitat, l'autonòmica amb el desenvolupament de sistemes de mobilitat de les seues competències i l'estatal amb la millora de les connexions que siguen de la seua competència, en aquest cas i en la nostra ciutat, el tren de rodalies.

Aquesta connexió ferroviària que hui se discutix en aquesta PNL en el Port de Sagunt no és un projecte nou.
S'ha parlat i molt d'allargar el ferrocarril de la Generalitat valenciana de Rafelbunyol fins al Port de Sagunt, de la proposta que avui estem tractant, d'un Civis que va projectar la conselleria, que encara està projectant conselleria però que mai s'ha portat a terme.
I amb la PNL que tractem avui tenim l'oportunitat de concretar una proposta i poder començar a treballar coordinadament.

I esperem no perdre el tren, no perdre el tren que vam perdre en 2010 quan la conselleria, llavors governada pel Partit Popular, no va considerar necessari incloure aquesta connexió dintre del pla de rodalies 2010-2020 que va elaborar el ministeri.
I això que en aquell moment Compromís ja ho va proposar a aquest parlament i a aquestes Corts per a poder facilitar aquesta connexió.

No podem perdre el tren tampoc que la conselleria d'infraestructures durant vint anys del govern del PP no ha sigut capaç de posar en marxa un Civis que millorara la connexió entre el Port de Sagunt i Sagunt i que connectara l'estació de forma eficient i ens dotara d'una connexió digna en el servei de rodalies.

Torrent compta amb un ramal de Ferrocarrils de la Generalitat i dos estacions en la seua ciutat.
Gandia té una connexió final amb el tren, amb les rodalies en el Grau de la línia de rodalies C-1.
I no entenem per què en un nucli de població de 40.
000 habitants no tenim una connexió ferroviària que racionalitze l'ús del transport públic en la nostra ciutat.

És necessari la implicació de l'estat per tal de desenvolupar l'estació de Sagunt, el seu pàrquing, el cobriment de les vies i sobretot, i el que tractem avui, la connexió de rodalies del Port de Sagunt.
Entenem que Les Corts han de recolzar qualsevol mesura que tendisca a poder aconseguir aquesta connexió.

Aquesta proposta ve de molts anys i no es pretén patrimonialitzar-la, al contrari, pretenem que el Consell li done l'impuls necessari, que eixe impuls vinga reforçat per totes les forces en l'Ajuntament de Sagunt i que puga posar-se en marxa el més ràpid possible, sense falses expectatives, sense enganys i en base a opcions tècnicament viables i sostenibles financerament.

Per això fomentarem i recolzarem i demanarem a Les Corts i a qualsevol administració, des de l'ajuntament, implicada aquelles opcions que siguen més fàcilment aplicables, que tinguen urbanísticament menys traves per tal que aquest projecte siga realitat el més prompte possible amb la participació de tots i sobre tot coordinant totes les administracions implicades.

Entenem des dels ajuntaments que moltes vegades, en els diferents fòrums de les diferents administracions, no hi ha el suficient diàleg com per a trobar les solucions de consens.
I aquesta és una solució de consens que esperem que s'aprove per unanimitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Continúa el turno el Grupo Parlamentario Socialista.

El senyor Briet Seguí:

Moltes gràcies, senyor president.

La veritat és que repetir la necessitat d'aquest estudi funcional que aquesta obra siga una realitat jo crec que no és necessari.
Un exalcalde de Sagunt i una regidora de Sagunt coneixen més el tema que nosaltres, estic completament convençut.

Però sí que em preocupen dos vessants.
Hem votat a favor perquè creiem que és necessari per a Sagunt i per al Port de Sagunt aquesta connexió, però em preocupa que a vegades quan un pretén presentar una PNL de cara al ciutadà, de cara a instar Les Corts que presenta una PNL en la qual es diuen veritats a mitges ens preocupa.
I jo crec que això és el que ha fet el Partit Popular.

Jo crec que el Partit Popular quan presenta la seua PNL sap perfectament la diferència entre un estudi funcional i sap perfectament la diferència entre això i un projecte.
I el que crec que han pretés vendre a la gent és que simplement estava tot fet, estava absolutament tot fet.
Hi havia un projecte que anàvem a sol·licitar al ministeri i que anava a executar-se.
No, senyors, no és així, desafortunadament no és així.

Tots tenim la intenció que això siga una realitat, però els hem de dir als veïns i veïnes de Sagunt, als veïns i veïnes del Port de Sagunt els hem de dir quina és la realitat.
I la realitat és que l'estudi funcional és simplement una part d'un estudi informatiu, no és un projecte, per tant no és executable.
L'estudi funcional en si, com a part de l'estudi informatiu, s'ha de redactar encara, cal sol·licitar del ministeri que redacte eixa part de l'estudi informatiu.

L'estudi funcional és una part de l'estudi informatiu.
Després de l'estudi informatiu es redacta el projecte i després de tot això s'han de seguir tots els passos, tots els passos que requereix la legislació vigent.
En este cas, després de redactar-se, hauria de passar a informació pública, caldria contestar al·legacions, caldria seguir el procediment establert del procés d'avaluació ambiental positiva, si fóra el cas.
Després de la seua exposició, amb posterioritat, caldria redactar el projecte, procedir a la seua aprovació, disposar dels terrenys que foren necessaris, licitar i executar les obres.

I en eixa PNL pareixia que s'oblidava de la diferència entre l'estudi funcional, l'estudi informatiu que fera falta i ho considerava com d'un projecte.
Perquè si vos adoneu, en la redacció de l'exposició de motius, parla perfectament d'estudi funcional i en la sol·licitud al ministeri, en una resolució, parla de projecte.

Per tant, si l'estudi funcional no és un projecte i no és executable com si fóra un projecte de construcció, si el que volia traslladar als veïns del Port de Sagunt és que tot estava fet, que vostés ho havien fet tot amb anterioritat, com estem venint sentint en anteriors comissions, estaven enganyant-los, perquè no era cert.
No era cert i nosaltres no anem a donar per bo allò que vostés s'han especialitzat en els últims anys, que ha sigut vendre fum.
Una volta explicat per això votem a favor, perquè creem de la necessitat d'esta inversió.

Però per favor, senyor Castelló, intente no dir-nos veritats a mitges, perquè hem estat acostumats, els que hem estat també amb responsabilitat municipal, a veure com l'anterior govern valencià ens venia declaracions polítiques, ens venia simplement comentaris o notes de premsa com si foren projectes redactats.
Jo li puc dir que he estat en més de tres o quatre inauguracions de projectes que mai han vist la llum i he estat acompanyant al director general anterior en projectes que ni tan sols està en si el projecte en la mateixa conselleria.

Per tant, si vostés volen jo crec que hi ha una altra forma de fer política i és en volta de dir veritats a mitges dir veritats a la gent, dir-li que la conselleria, els grups parlamentaris, tots que estem d'acord en què eixa obra tire endavant, en què és una necessitat.
Però els hem de dir que falta molt de temps, falta molt de treball i que intentarem, des de Les Corts, instar la conselleria perquè siga una realitat i no passe com amb el pla de mobilitat de Sagunt que es va quedar en l'aire o passe com eixe Tram que estava pressupostat en 11,4 milions d'euros en els pressupostos de La Generalitat i que no hem sentit parlar tampoc en la PNL.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Gràcies.

Finalitza el torn d'intervencions el Grup Parlamentari Popular.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Intentaré no hacer un turno de réplica sino explicar nuestro posicionamiento, aunque es verdad que lo que más ha acertado el anterior interviniente ha sido cuando ha dicho que desconocía realmente el tema como lo conocíamos otros, ha hecho auténtica gala de ello.

Todo el mundo en Sagunto y en el Puerto de Sagunto sabe que esto es un tema que va a ir lento y que va a tener unos trámites.
Sagunto tiene aprobado un plan de movilidad desde hace mucho tiempo, obvio decirle quién era alcalde cuando se aprobó.
Sagunto no tiene una red Civis, pero sí que tiene una nueva red de transporte que funciona como el Civis, salvo en los propios móviles que funcionan, salvo en los propios autobuses.
Esa conexión Sagunto Puerto en lanzadera la tiene funcionando también hace tiempo, tampoco le voy a decir quien la puso en funcionamiento.

Realmente ha hecho gala desde el principio de su intervención, fíjese si está claro que nosotros la proposición no de ley la hacemos el 24 de julio de 2015, con las elecciones perdidas, en la oposición, ya me dirás qué ganas de engañar a nadie había, ya me dirás qué ganas de engañar a nadie cuando se dice que se traslade a Renfe y al Ministerio de Fomento su aprobación y la tramitación de los documentos necesarios para llevar a cabo la infraestructura y puesta en marcha de los servicios ferroviarios.
Como diciendo que queda mucho por delante y somos absolutamente consciente de ello.

¿Por qué se llama proyecto?
Pues porque coloquialmente en el Ayuntamiento de Sagunto siempre hemos hablado del proyecto del tren al Puerto de cercanías, ya está, ese es el tema, no hay ninguna voluntad de engañar de ninguna forma.

¿Qué queríamos con esto?
Que había un compromiso anterior de La Generalitat y queríamos que siguiera ese compromiso de La Generalitat.
¿Hacia quién?
Hacia el Ministerio de Fomento.
Si es que no es ni competencia de La Generalitat.
Simplemente queríamos que desde aquí se ejerciera presión, desde el gobierno valenciano se siguiera haciendo presión sobre este estudio para que se llevara a cabo.

Claro, ¿cuál es nuestra sorpresa?
Pues nuestra sorpresa es que una vez presentada, como ha dicho la compañera de Ciudadanos, a nosotros tampoco nos gustó ver esto, tampoco.

Esto es hacer electoralismo, esto es hacer electoralismo: salir con un informe que te da en mano y desmigarlo ante los medios informativos.
Eso es hacer electoralismo: decir que este informe… la idea de este informe es que especifique qué opción técnica va a hacer; que tendrá un presupuesto de 4,2 millones de euros; que entre otras cosas dice en esa rueda de prensa que va a haber una frecuencia de tres viajes al día -vergonzoso, ridículo, patético, para eso no vamos a recorrer este camino, desde luego-; que la estación cerca de (inintel·ligible) … concretamente una decena de metros más hacia el este es la escogida porque es la alternativa más económica.
Oiga, y la rentabilidad social, ¿ya no hay rentabilidad social en estos temas?
O se dice, que esto ya hiere especialmente, que desde Compromís insisten que las propuestas de interés general para la ciudad, y esta la es, debe de tratarse de forma abierta y participativa.

Nadie tenía el estudio.
¿Se ha dado cuenta cómo se iba haciendo el proyecto?
Nadie tenía el estudio.
Solo lo tenían ellos.
Su consellera se ve que se lo dio bajo mano.
Y aquí nos traían una propuesta de enmienda en la que se hacía referencia a él y no teníamos ni zorra idea de qué iba.
Es que es muy grave.
¿Se da cuenta quién dice verdades a medias y quién engaña y quién no?
Pero al final lo que queremos con esto es tener ese estudio funcional, ponerlo adelante.

¿Usted conocía ese estudio funcional?
¿Usted lo había visto?
¿Habían firmado viéndolo o sin verlo?
¿Me puede decir por qué lo tenían diputados de Compromís y no lo teníamos ninguno más?
Eso son responsabilidades de cada uno.
Ustedes sabrán por qué firmaron aquello sin haber visto ese estudio funcional.

En cualquier caso, nosotros estamos contentos porque esto significa que tiramos todos hacia adelante con ese proyecto, que lo apoyamos todos los grupos políticos de la cámara y el Consell insta al ministerio a que mueva ficha a algo que es importante.
Nos han quitado el presupuesto, esa crítica a la que aludías antes respecto a la falta de transparencia, nos han quitado los 500.
000 euros del presupuesto.
Pero al final yo creo que es positivo para todos que logremos que la conselleria nos entregue ya el proyecto -como decía yo erróneamente, disculpe- a todos los grupos.
Que se sumen a pedirlo al Ministerio de Fomento, y que esta conexión ferroviaria sea potente, sea importante, con frecuencias, con trayectos, con movilidad urbana, teniéndola en cuenta en su máxima expresión -acabo, presidente- y que, si no tenemos una partida presupuestaria nominal y con el importe de 500.
000 euros, al menos sí que tenemos que exista una partida presupuestaria para movilidad en el presupuesto de 2016.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finalizado el punto número cuatro, vamos a proceder al inicio del punto número cinco, que es la…

El senyor Castelló Sáez:

Presidente, perdón.

El senyor president:

¿Hay que votar?
No, hemos votado ya.

El senyor Castelló Sáez:

Es que se me ha olvidado una cosa.
Dar la bienvenida a los que han venido de Sagunto.
Bueno, es que es imperdonable.
Disculpas.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Bienvenidos y enhorabuena.

Proposició no de llei sobre la realització d'un nou estudi del recorregut i les parades de la línia 145 València-Llíria per tal que arribe a l'hospital de Llíria, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 1.
057, BOC número 15)

El senyor president:

Vamos a continuar con el punto número 5, que es la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització d'un nou estudi del recorregut i les parades de la línia 145 València-Llíria, per tal que arribe a l'hospital de Llíria.
I està presentada pel Grup Parlamentari Compromís…

El senyor García Latorre:

Sí, és que n'hi havia una esmena per part de Ciudadanos, que en principi crec que l'han retirada, i n'hi havia una altra esmena per part del Partit Socialista, que l'hem incorporat.
Aleshores, era perquè hem preparat ja el document, per si cal signar-lo o.
.
.

El senyor president:

Anem a verificar que el Grup Parlamentari Podemos ha retirat l'esmena.
.
.

El senyor García Latorre:

No, no, Ciudadanos, Ciudadanos.

El senyor president:

Disculpeu, Ciudadanos.
Heu retirat l'esmena?
S'ha registrat la retirada?
La retira in voce?
Retira-la in voce.
Disculpa.
Retira-la ara in voce.

La senyora García Jiménez:

Vale, retiramos la enmienda.
(Rient)

El senyor president:

Molt bé.
Es retira l'esmena in voce.
I s'ha presentat una del Partit Popular?

El senyor García Latorre:

Del Partit Socialista.

El senyor president:

Del Partit Socialista.
¿Cuándo se ha incorporado?
Damos tres minutos para que el resto de grupos, con el portavoz de Compromís, que la verifiquen, va.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El señor García Latorre:

Gràcies, senyor president.

Gràcies a totes les senyories i als portaveus per haver signat i donat tràmit a esta proposta en les transaccions que s'han fet.

Bé, en el mes d'abril es va obrir el nou hospital de Llíria i esta instal·lació està ubicada no en la localitat de la capital del Camp de Túria, sinó a més a més es troba ubicada a dos quilòmetres d'aquesta, tenint un difícil accés, sobretot a nivell de mobilitat urbana i de desplaçament per aplegar a esta infraestructura sanitària.
Este centre hospitalari actualment dóna cobertura a prop de cent mil habitants de les comarques del Camp de Túria, Serrans i Racó d'Ademús, en una xarxa geogràfica molt dispersa, amb molts quilòmetres de distància d'una població a una altra, i amb unes dotacions de servei de transport públic prou deficients i inconnexes actualment.

En el pla zonal d'autobusos metropolità, de MetroBus, que coordina la conselleria de transports, no contempla que l'actual línia 145 tinga parada més enllà de la capital del Camp de Túria, perquè impossibilitat la mobilitat dels potencials usuaris, tant de la ciutat de Llíria, com de les poblacions del Camp de Túria que fan servir esta línia de transport públic.

De fet, si parlem d'estes comarques de l'interior, del Camp de Túria i Serrans, que són les que tenen accés a esta instal·lació sanitària, cal dir que n'hi han diversos eixos de comunicació.
Està un eix nord, que seria el de Gàtova-Marines-Olocau, que actualment no té una línia regular.
Està l'eix central, que en este cas seria el de la línia 145, que és la que va de València a Llíria, un eix del sud, que és entre Riba-roja i Vilamarxant, on actualment sí que n'hi ha una línia, però no en una freqüència suficient.
I després està l'eix oest, que és el que pràcticament està més oblidat, que és tot el que és els Serrans i el Racó d'Ademús.
És de veres que no s'ha fet una planificació per al que són les comarques de la serranía i del Racó d'Ademús, sobretot pensant en la posada en funcionament d'esta nova infraestructura sanitària, que com diguem, des de principi d'any està en funcionament i estes comarques (inintel·ligible) .
.
.
d'interior tenen moltes dificultats per a poder accedir els seus veïns i veïnes a este servei públic.

La falta de previsió, entenem mosatros, d'este servei fa necessari que es comence a prendre's en consideració o els estudis que n'hi han fets comencen a valorar la possibilitat de tant en les línies que n'hi han actualment, com la línia 145, una parada de final de trajecte en l'hospital, com a més a més la resta de poblacions que n'hi ha en la comarca, com les que vénen del que és la serranía, també tinguen la possibilitat de tindre un transport regular que puga donar abast al que és l'accés a l'hospital.
És a dir, que esta proposta que hui duguem ací a aprovació és una proposta que també s'ha llançat en tots els municipis afectats, els que tenen afecció al que és l'hospital de Llíria, i molts d'ells també han donat suport a aquesta, indistintament i pràcticament tots per unanimitat.
És de veres que es necessiten millores de mobilitat en la zona, tant al Camp de Túria com a la serranía.

Actualment, sí que és de veres que en el que és el plànol de MetroBus o les línies de MetroBus, si agafem la línia 145, com a molt, com a molt, aplega al que és la població de Gestalgar, un poquet més a la part sud-oest del que és la zona de la serranía.
Però tot el que és tirar cap amunt des del que és el Villar fins a tot el que és el Racó d'Ademús ahí pràcticament no té ninguna línia que pogam fer servir per a donar servei a l'hospital.
De fet, fins i tot les línies que no són regulars, que també baixen del que és la serranía no tenen hui per hui ninguna parada en el que és l'hospital de Llíria.

I en la línia 145 nosaltres entenem que s'hauria de fer un estudi sense modificar el que és la seua freqüència, perquè ja té una freqüència prou llarga, que pràcticament és una hora, anar des de Llíria fins a València, sí que és de veres que el que es podia fer és estudiar tot el recorregut en les seues parades perquè eixe recorregut tinguera principi o final de parada en l'hospital, i principi o final de parada en València, amb la qual cosa completara tot el que és l'eix central i aixina, en una mateixa línia, podíem cobrir el que és l'arribada a l'hospital de Llíria.

Perquè també és cert, i això sí que és de veres que s'ha ficat en funcionament des del seu inici, ahí l'Ajuntament de Llíria sí que va fer una aposta inicial de dotar d'un servei tipus llançadora entre el que és la població i el que és l'hospital, tens un servei que l'ajuntament fins a on pot i cobrix l'horari i la franja d'horari que pot.
No pot donar servei les vint-i-quatre hores del dia, ni fins i tot no pot donar servei des del que són les sis del matí fins a les deu de la nit, que serien els horaris que més o menys tindria fins i tot el personal o la gent que poguera acudir a l'hospital.
Per tant, sí que és de veres que s'ha fet un esforç per part del municipi per a dotar eixe servei de transport local, però en este cas el que és el servei metropolità de transport, doncs la veritat és queda deficient quant al que és l'accessibilitat a l'hospital de Llíria.

Per això, nosaltres hem fet dos propostes molt concretes, una que fa referència a eixa línia 145, que diu que Les Corts sol·liciten a la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori fer un nou plantejament de l'estudi ja fet del recorregut i de les parades, sense modificar la freqüència, en la línia 145 València-Llíria.
Que el seu objectiu siga que esta línia tinga com a parada final o inici de trajecte l'hospital de Llíria.
Això en referència a la línia 145.

I ja respecte al que és la resta de la comarca Camp de Túria i el que seria la serranía, Les Corts insten el Consell a efectuar un estudi de l'oferta de transport públic de viatgers a les comarques de Camp de Túria, els Serrans i el Racó d'Ademús, amb l'objecte de millorar les connexions dels municipis d'eixes comarques amb els centres administratius que ja hui per hui en el que és la capital del Camp de Túria i hospitalaris d'esta ciutat de Llíria, i ateses les circumstàncies de les connexions administratives que presten serveis actuals i el resultat de la informació pública dels projectes de transport públic de viatgers que afecten estes mateixes comarques.

En estes dos propostes, nosaltres entenem que es donaria una cobertura real i efectiva al que seria la demanda dels usuaris de l'hospital de Llíria per a tindre uns serveis de mobilitat en condicions per a poder fer ús d'este servei públic.
Per això, ho posem a consideració i esperem el vot favorable de les seues senyories.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continua el torn d'intervenció el Grup Parlamentari Podemos.

El senyor Jiménez Doménech:

Bé, segons hem pogut llegir en l'exposició de motius i finalment en la transaccional aprovada, estem davant d'una oportunitat de resoldre una manca de coordinació, ¿no?
, que en el seu dia va suposar l'obertura d'un centre de referència com el nou hospital de Llíria sense habilitar una línia d'autobusos que aprofite esta instal·lació, sense habilitar una extensió d'una línia d'autobusos que ja existia.

Segons l'exposició de motius i segons el que hem pogut trobar en internet i en diferents fonts, este hospital dóna servei a set mil usuaris potencials, i simplement perllongant el recorregut el farien més accessible per a tota esta gent.

Entenem -com diu la PNL en l'exposició de motius- que aquesta decisió requerirà també d'un estudi previ per a calcular les necessitats reals i per a assegurar la qualitat del servei que fins ara no es prestava, no?
, i també per a assegurar que la qualitat del servei que fins ara es prestava en la línia que existeix avui no quede afectada quant a freqüències i volum de passatgers.

En la línia que proposen els companys de la resta de grups, en el segon punt de la resolució, no és sols que estiguem d'acord amb la revisió de les concessions de transport públic a totes les comarques esmentades sinó que creiem necessari estendre aquesta revisió a altres comarques valencianes, ja que el panorama de concessions de transport públic -i ja ens ho descrit el secretari autonòmic- és un exemple més del descontrol generalitzat de dècades de desgovern.

Per això, també, celebrem l'anunci que ens ha fet d'alguna manera el secretari autonòmic de crear una autoritat unificada del transport que no tindria uns altres objectius que la coordinació i planificació del transport públic en tot el territori valencià en benefici dels usuaris.
No sembla que estos foren els objectius de l'anterior agència valenciana de mobilitat que no arribava a complir eixes funcions.

El nostre grup parlamentari adoptarà una actitud propositiva quant a la reordenació dels serveis públics de transport en estes comarques esmentades i farà seguiment efectiu de l'efectivitat del servei amb les noves concessions.

I per tant, com a conclusió, el Grup Parlamentari Podem manifestem la nostra posició favorable a la present consideració d'aquesta PNL.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos per un torn de quatre minuts.

El senyor De Miguel Martínez:

A ver, Ciudadanos -como ya hemos comentado antes- vamos a votar a favor, primero, porque consideramos que la vertebración del territorio y todo eso de lo que hablamos ahora pues hay que empezar por ahí, por lo difícil -digamos- que son las comarcas de interior de Alicante, Valencia y Castellón, y concretamente en esta PNL porque -como decía el compañero César que había mirado internet- yo me críe y nací en Los Serranos y no necesito mirar en internet lo que son las deficiencias de transporte público.

Bueno, vamos a ver, el punto primero, la línea 145, por supuesto que consideramos que es una…, parece que no es de sentido común que llegue hasta Liria cuando total son dos kilómetros más el hospital.
Y, también -al igual que decía César-, habría que mirar cómo se plantea una infraestructura hospitalaria sin tener claros y sin tener arregladas las conexiones de transporte público no solo con la población que está a dos kilómetros, sino con todas las poblaciones a las que da servicio noventa kilómetros hacia adentro, hasta el Rincón de Ademuz.

Entonces, en cuanto a la línea 145, pues, evidentemente, vemos que es de sentido común que haya una parada, o sea, que finalice esa línea en el hospital y, sobre todo, las líneas que bajan de Serranos y Rincón de Ademuz, que es más flagrante todavía porque es que pasa por delante del hospital (rient), el autobús pasa justo por delante del hospital de Liria; es decir, es tan sencillo como salir, una parada y volver a incorporarse a la autovía y entrar en Liria.

Por eso vamos a votar a favor y podéis contar con Ciudadanos siempre para este tipo de proposiciones que contribuyan a mejorar el transporte de las poblaciones de interior porque es lamentable, y eso tampoco es culpa ni de un gobierno ni del otro, es simplemente que en los estudios que se hacen de líneas pues la demanda que hay en pueblecitos de doscientos habitantes, trescientos habitantes, pues esas líneas nunca van a ser rentables económicamente pero sí socialmente porque en la actualidad la frecuencia de paso de estas líneas, la que baja a Liria, es de una por la mañana, para ir una por la tarde para volver las personas mayores de todas estas poblaciones que tienen que ir al médico al hospital de Liria, que ir podrán ir, lo que pasa es que a lo mejor hasta las ocho de la tarde ya no pueden volver a sus casas.

Entonces, considero que sí que es interesante que esta proposición salga adelante, pero sí que todos los grupos deberíamos plantear que se rediseñe y que se estudien posibilidades para mejorar los servicios de transporte de las comarcas de interior por lo que hablamos, porque la vertebración del territorio no es solo -como decía el secretario autonómico- de norte a sur, por la costa, ¡qué bonito!
, autopistas, AP-7, corredor mediterráneo y demás, pero sobre todo por el interior, comarcas como Els Ports, comarcas como el Rincón de Ademuz y comarcas como el interior de Alicante.

Y para eso -reitero- tendréis… todos los grupos podéis contar con Ciudadanos que estaremos de acuerdo en esto.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos el turno de intervenciones con el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

La iniciativa presentada por el Grupo Compromís -que hoy tenemos aquí- tiene unos antecedentes parlamentarios ya que una muy parecida fue presentada por Compromís en la legislatura anterior y no fue tomada en consideración, y también fue presentada una PNL en estos mismos términos por el Partido Socialista en relación a un servicio diario de transporte de autobús entre la ciudad de Valencia y todos los pueblos de la comarca dels Serrans, el Racó d'Ademús, y en este caso sí que fue admitida.

Tras el debate de la PNL se aprobó por unanimidad la siguiente propuesta alternativa: «Las Cortes Valencianas instan al Consell de La Generalitat para que la conselleria de infraestructuras, territorio y medio ambiente estudie con carácter de urgencia un plan alternativo que permita una solución al problema del transporte en las comarcas de Serranos y Rincón de Ademuz.
»

Pues, bien, no se dio cumplimiento por parte del Consell a este acuerdo y por eso nos encontramos hoy aquí con esta nueva PNL presentada por Compromís.
Nosotros vamos a votar a favor de esta iniciativa.

Respecto al primer punto, el que hace referencia al recorrido, a la línea y a la llegada al hospital de Llíria, está claro y cabe señalar que la línea 145 conecta Valencia y, aparte, está conectada con la línea 2 de Metrovalencia, que esta prestada por FGV.

Actualmente, esta línea 145 discurre entre Valencia y Llíria con paradas en los términos de Burjassot, Paterna, San Antonio de Benagéber, L'Eliana, la Pobla de Vallbona y Benissanó, finalizando en Pla de l'Arc, en el ambulatorio.
Y desde este punto (algú tus) los usuarios para acceder al hospital de Llíria tienen que utilizar el transporte urbano del que disponen los municipios, que conectan el hospital con una frecuencia de treinta minutos.
Con lo cual, el coste no es solamente en dinero porque tienen que pagar otro transporte, es también el coste del tiempo que efectúan en hacer el transbordo.

Por eso nosotros consideramos que es bueno que se realice este estudio para que se pueda llevar a cabo esta iniciativa.

Respecto del segundo punto, que es el que ha sido modificado, entendemos que la redacción actual está mucho más completa ya que recoge que insta al Consell al estudio de la oferta del transporte público de viajeros en estas comarcas mencionadas, y mejorar también igualmente las conexiones de los distintos municipios de la comarca tanto con los centros administrativos como hospitalarios del Camp de Túria.

Por eso nosotros vamos a votar a favor (soroll de papers) de esta iniciativa y, bueno, nada más.

Gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Finaliza el turno de intervenciones el Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Pérez Fenoll:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señoras y señores diputados.

Evidentemente, el Grupo Parlamentario Popular en todo lo que sea mejorar servicios públicos, en todo lo que sea hacer estudios para mejorar servicios públicos vamos a estar de acuerdo.
Y por eso anuncio ya el voto favorable de nuestro grupo a estos estudios.
Pero, aclarar unas cosas.

Dadas las intervenciones de nuestros compañeros de comisión de otros grupos, parece que tengamos que pedir perdón por haber hecho un hospital fantástico; por haber hecho un hospital fantástico con noventa y tantas habitaciones individuales cuando no existen en otros puntos de la geografía valenciana, con cuarenta y cinco consultas externas, con cinco quirófanos, con urgencias, con una unidad de hospitalización domiciliaria, con un servicio de rehabilitación, o sea, un hospital fantástico y, al final, tenemos que pedir perdón.

No, vamos a ver, y se da una circunstancia, que el problema es el desplazamiento de dos kilómetros, y el Partido Popular que lo rompe todo da una solución: antes de mayo de las últimas elecciones, antes de mayo de 2015, el Partido Popular en el gobierno de Llíria pone una línea cada media hora desde la siete de la mañana hasta las siete de la tarde.
Con lo cual, todas las personas que querían visitar el hospital podían hacerlo perfectamente.

Y llegan los que lo arreglan siempre todo, que es el PSOE y Compromís, gobierno de coalición -creo- con Movimiento Vecinal en este momento en Llíria y quitan horas, o sea, lo que se había solucionado hasta que este estudio se lleve a cabo, llega Compromís y el PSOE que lo arreglan siempre todo y quitan horas.
Y, ahora, las personas que quieren visitar a sus enfermos por la tarde no pueden ir, los trabajadores del turno de tarde del hospital no pueden ir.

Con lo cual, ¡cuidado!
cuando hagamos los discursos porque no siempre es así, o sea, el Partido Popular perdón por haber hecho un fantástico hospital, y el Partido Popular perdón por haber resuelto momentáneamente el desplazamiento de todas las personas que llegaban a Llíria, porque a Llíria sí que se llega bien en metro o sí que se llega bien en autobús, para poder desplazarse hasta el hospital.

Por eso digo que estamos a favor, en todo lo que sea mejorar los servicios públicos contarán con el apoyo de nuestro grupo, pero tampoco nos hagan pedir disculpas cuando se han hecho las cosas bien.

Y simplemente pedirle al Grupo Compromís de las Cortes que hable con sus compañeros que están gobernando en Llíria y, de momento, hasta que la conselleria lleve a cabo estos estudios y plantee cuál es la solución y vea que los autobuses realmente paren en el hospital o tengan final de trayecto en el hospital, pues que hagan el esfuerzo que estaban haciendo los habitantes de Llíria hasta mayo de 2015 y que el autobús urbano pueda estar más horas transitando desde Llíria, desde los juzgados, desde el ambulatorio hasta el hospital.

Nada más y muchas.

El senyor president:

Vamos a proceder en intervenir, finalizar.

Finaliza, ¿son cuatro minutos, verdad?
, por un tiempo de cuatro minutos, el portavoz parlamentario de Compromís.

El senyor García Latorre:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo agrair a tots els grups que vagen a votar favorablement esta proposta.

Però, bé, recordar-li al portaveu del Grup Parlamentari Popular que en este sentit l'Ajuntament de Llíria ha fet un esforç, un esforç que no li corresponia perquè en este cas el que és el servei de transport públic metropolità li corresponia en este cas haver-lo fet, en este cas, al govern que va a posar en marxa un servei, en este cas l'hospitalari, que mosatros mos alegrem que l'hospital, per fi, després de quasi dotze anys es posara en funcionament.

Sí que és cert que en este cas no es cobria tota la jornada, però també és de veres que en este cas tots els hospitals, tots els hospitals de la xarxa sanitària de la comunitat, tots tenen transport públic, a tots se'ls ha dotat, pràcticament a quasi tots.

Aleshores, el que sí que estem diguent és que nosaltres este tema, abans que han tingut dotze anys, dotze anys de promeses del Partit Popular que anava a fer l'hospital a Llíria, doncs nosaltres el tema dels transport és un tema que no és nou d'enguany, és un tema que s'ha tractat durant molts anys enrere demanant la previsió.

Fa dos o tres anys, quan s'anunciava ja que pràcticament estava acabat, ja se va dir: mire, el que han de previndre també és el tema que este hospital va a donar cobertura a una sèrie de poblacions que no estan pràcticament a l'abast del que és altre servei de transport públic.
Perquè estem parlant de la serranía, estem parlant que de Llíria fins a l'últim poblet del Racó d'Ademús possiblement mos coste un hora quasi cent quilòmetres, quasi cent quilòmetres, o dos hores en alguna població perquè n'hi ha molta distància.

Aleshores, clar, nosaltres el que diem és que el tema del transport públic s'havia de solucionar, però ja no sols en este cas de manera recta en el que és la línia 145 sinó que, també, de manera orbital en la resta de poblacions.

I és clar, l'Ajuntament de Llíria va fer un esforç, un esforç que no li corresponia en eixe moment, un esforç que estan pagant tots els ciutadans quan és una cosa d'àmbit comarcal.

Nosaltres entenem que en este cas -i sí que ho hem consultat- es féu una previsió fins a les eleccions, que és el que sol fer el Partit Popular, fa una previsió, fa un anunci i posa un servei fins que vénen les eleccions; quan vénen les eleccions doncs, mire, qui estiga ja s'apanyarà ahí i buscarà a vore com ho ha de fer.
Sí que és de veres que n'hi ha hagut problemes en el servei perquè, clar, posaren un xòfer i un autobús, ¿què ha passat?
, que el xòfer ha caigut de baixa i ja no tenim xòfer, no n'hi ha servei.

Amb la qual cosa, és difícil que un ajuntament que no té per què fer el servei de transport públic, en este cas metropolità, l'ha assumit ¿per a què?
Per a poder fer una carència que en este cas el Consell no va tindre en consideració i que era posar el transport públic en marxa.

De tota manera, nosaltres volem treballar en positiu i volem treballar de cara al futur, i de cara al futur el que sí que volem és que, a la major brevetat possible, es facen els estudis, es miren totes les línies com han d'adequar-se perquè eixe servei de transport públic metropolità arribe a totes les poblacions del Camp de Túria, de la serranía i del Racó d'Ademús, que està clar que totes no tindran la mateixa freqüència, perquè, a la millor, com bé ha dit el company de Ciudadanos, el que és la demanda possiblement no siga tan alta la que n'hi hasca en el Camp de Túria com la que puga haver-hi en la serranía.

Ara, tampoc és acceptable que un agarre la Chelvana a la millor a les set del matí i haja de quedar-se tot el dia pul·lulant a la millor per Llíria o per altres pobles de la comarca fins a les set de la vesprada, que pot agarrar l'altre autobús per a tornar a casa.
Jo crec que això, hui per hui, en ple segle XXI, hem de.
.
.
, però, com a mínim, intentar solucionar-ho i millorar-ho.

En eixa línia, nosaltres, des del Grup Parlamentari Compromís, entenem que és el moment, entenem que és el moment de repensar estes línies i, sobretot, si va a haver unes noves concessions administratives del que és el servei de transport públic.
Aleshores, jo crec que estem en el moment ideal per a poder repensar estos transports, estes línies, les freqüències i, sobretot, poder donar eixe servei públic a tots els veïns i veïnes del Camp de Túria, Serrans i Racó d'Ademús.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

El text, ¿el tenen?
Per favor, que arribe a la taula.
Gràcies.

Per tant, anem a procedir a la votació del punt número 5, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització d'un nou estudi del recorregut i les parades de la línia 145, València-Llíria, per tal que arribe a l'hospital de Llíria.
¿Vots a favor?
Unanimitat.

Proposició no de llei sobre el Pla estratègic de ferrocarrils de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 1.
687, BOC número 15)

El senyor president:

Punt número 6, presa en consideració de Proposició no de llei sobre el Pla estratègic de ferrocarrils de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Inicia el torn d'intervencions, per huit minuts.
.
.
¿Inicio el turno?

El senyor Navarro Caballero:

No, voy a hacer una.
.
.
una cuestión de orden.

Se ha presentado una enmienda transaccional.
Entonces, sí que me gustaría que se diera lectura a la misma, porque viene de una PNL presentada por el Grupo Podemos y una enmienda presentada por el Grupo Parlamentario Popular, donde está la firma de todos los grupos, favorable, a excepción tanto del Grupo Compromís, como PSOE, que es a título…, a efectos de tramitación.
Entonces, creo que es necesario que se conozca, más que la PNL, cuál es la…, porque entiendo que la PNL y la enmienda decaen y se queda como punto del orden del día la resolución.
(Veus) Lo que estoy diciendo es que se informe de que decae la PNL y la enmienda, y se queda… (Veus) Lo que estoy diciendo…, bien, simplemente para que tengan conocimiento todos los…, y si hay que hacer un receso, para ver qué tiempo o cómo vamos a establecer los tiempos.
Porque al decaer la PNL, los tiempos… habrá que ver, porque ya es una resolución conjunta, entiendo, ¿no?

Yo no tengo ningún problema… (algú diu: «Si es conjunta, lo mismo que antes») yo no tengo ningún problema… (Algú diu: «Que la lea y hacemos de menor a mayor, y punto.
») Yo no tengo ningún problema que la defienda… (Veus)

La senyora Bachero Traver:

El Grup Parlamentari Compromís i el Socialista teníem uns canvis per a afegir que ampliaven l'esmena.

El senyor president:

(Inoïble; el president parla amb el micròfon desconnectat) .
.
.
on deixàvem huit minuts, quatre, i de menor a major.
¿Quatre minuts?
¿Podemos té prou amb quatre minuts?
(Algú diu: «Sí») Comencem amb quatre minuts.
.
.

El senyor Navarro Caballero:

Todavía no me he enterado bien.
Cuatro minutos, ¿quién?
¿El ponente?
O, luego, ¿cuatro minutos cada uno?
(Algú diu: «Todos, cuatro minutos.
») Todos, cuatro, el ponente… Luego, de menor a mayor.
Vale.
(Veus) ¿Yo también, como he presentado una enmienda, tengo el mismo tiempo?
(Veus)

El senyor president:

Iniciamos con Podemos el turno de intervenciones.
Cuatro minutos.
Empezamos.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

Ja hem vist, en anteriors punts de l'ordre del dia, que estem estudiant alternatives i iniciatives de transport particulars molt legítimes per descomptat, però que al final ens dóna la sensació que manquen de criteris per a establir quines són importants, quines són menys importants i establir un criteri perquè siga definitiu en la prioritat de la inversió.

Per això, des del nostre grup parlamentari, que entenem que la mobilitat és un factor de competitivitat, de cohesió social i de desenvolupament econòmic, entenem que és important i decisiu posar al ferrocarril on li pertoca.

Però per a això necessitem que hi haja una visió estratègica importantíssima, és a dir, on ha d'anar, quin és el model de referència per a estructurar els ferrocarrils, i posem l'estudi Pla tren 2020 com a base d'eixa visió estratègica, que hauria de buscar una xarxa de ferrocarrils sostenible, amb estalvis energètics, que no depenguera de combustibles fòssils en la majoria i que poguera complir amb l'objectiu de disminuir en un 20% les emissions en el 2020.

Una xarxa de ferrocarrils universal, important també que fóra socialment inclusiva, amb especial atenció a les persones amb mobilitat reduïda que tinguen problemes d'accessibilitat pel deficient desenvolupament de la Llei 9/2009, de La Generalitat, d'accessibilitat universal al sistema de transports de la Comunitat Valenciana, per no funcionar tampoc el Consell de Participació de Transport Adaptat de la Comunitat Valenciana i per no desenvolupar completament el Reial decret 1.
544/2007 pel que fa a les condicions d'accessibilitat de les noves estacions i terminis per a l'adaptació de les existents per a l'accés de les persones amb discapacitat.

Necessitem un model que fomente la intermodalitat i el transport no motoritzat -en bicicleta fonamentalment-, un model que fomente la mobilitat quotidiana i la freqüència del servei i que fomente la demanda de la ciutadania, amb especial atenció a la tarificació.
És per això que va a ser absolutament indispensable, per a racionalitzar les inversions en infraestructures i per a poder argumentar i recolzar davant qui corresponga les prioritats vertaderes del nostre territori, que s'elabore un pla estratègic de ferrocarrils que pose en qüestionament les connexions radials d'AVE que monopolitza la inversió de l'estat, el baix nivell d'execució de les inversions pressupostades i la cronificació de demandes particulars d'inversió que són legítimes, però que no estan planificades.

És per això que també intentem anar un poquet més enllà del sistema ferroviari convencional, que no està desenvolupat en tot el seu potencial, perquè pugam caure en la trampa de la supressió dels serveis considerats com deficitaris, quan el que pertocaria seria aplicar les mesures pertinents i els incentius perquè no es vera minvat el transport de ferrocarril amb l'increment del transport de carreteres.
És per això que proposem en la proposta de resolució que les Corts Valencianes insten al Consell perquè es prenga la iniciativa per a elaborar este pla estratègic de ferrocarrils i que eixe siga el punt de partida per a l'argumentació i la (inintel·ligible) .
.
.
d'inversions en el nostre territori.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Torn d'intervenció del Grup Parlamentari Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

En relación con esta PNL presentada por el Grupo Parlamentario Podemos, comentar que esta propuesta de forma teórica está muy bien y, de hecho, la compartimos, pero debemos ser conscientes de la situación actual en la que nos encontramos y de las verdaderas posibilidades de cómo materializarlo, pues no deja de ser una simple manifestación idílica.

Establecer un plan estratégico de ferrocarriles en la Comunidad Valenciana es complicado, ya que la Generalitat valenciana tiene entre sus empresas de ferrocarriles, Metrovalencia, Tram Alicante y, sin embargo, las líneas de cercanías son competencia del Ministerio de Fomento, en este caso del gobierno central.
Por tanto, creemos que es difícil realizar un plan estratégico de ferrocarriles en un ámbito donde no se tienen todas las competencias.

Pero, no obstante, y atendiendo al carácter de mejora continua, hemos de manifestar que apoyamos esta PNL, que Ciudadanos apoyamos y fomentamos el uso del transporte público, en este caso el ferrocarril; estamos de acuerdo con aquellos medios de transporte que mejoren los aspectos medioambientales, de seguridad y de capacidad, y nos sumamos a que salga hacia delante, que exista una voluntad política para realizar un plan estratégico en ferrocarriles y, con esto, mejorar la calidad de movilidad de todos los ciudadanos de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos el turno de intervenciones con el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Bachero Traver:

Moltes gràcies, senyor president.

Quant a la proposició no de llei sobre el pla estratègic de ferrocarrils de la Comunitat Valenciana proposada pel Grup Parlamentari Podem, per a nosaltres les connexions i la mobilitat són eixos fonamentals del nostre programa, perquè considerem urgent i necessari vertebrar el nostre territori i garantir els drets de tots els ciutadans i les ciutadanes de les tres províncies.

En l'actual context de reducció de les inversions cal centrar els esforços inversors en la modernització del ferrocarril d'ús general, tant per a combois de llarg de recorregut, rodalia, mercaderies, en lloc de crear més línies noves d'AVE, que no és que estem en contra, però sí que és un servei més classista i pensem que se deuen potenciar més les rodalies, la bona connexió i la intermodalitat.

Sabem que cal desplaçar el màxim de transport de mercaderies per carretera al ferrocarril i a la via marítima.
El camí ha de reservar-se per a les curtes distàncies i ser part d'una cadena de distribució intermodal.
La modernització de les infraestructures existents ampliaria la capacitat de la xarxa i la millora de les freqüències.
La intermodalitat i la seguretat proporcionaria guanys suficients en el temps de viatge.
Unes noves polítiques sostenibles de mobilitat, defenent la prioritat de les infraestructures del transport públic i per a aconseguir un ús més reduït i més racional de vehicle privat.
Perquè no podem oblidar la contaminació atmosfèrica i acústica, i per això les polítiques de mobilitat han d'estar acompanyades de mesures de protecció ambiental.

Anem a estudiar com solucionar les greus deficiències heretades del govern del Partit Popular, que han creat tantes desigualtats en la vertebració del territori, amb una pèrdua de competitivitat de les nostres empreses i de la mobilitat dels ciutadans i ciutadanes entre les tres províncies, i sobretot al seu interior, que açò ha afavorit a més el despoblament.

Però no podem oblidar el problema de l'infrafinançament patit per part del govern de l'estat.
Per això també hem de ser conscients que, sense un pressupost econòmic just per part de l'estat espanyol i davant del deute que ens ha deixat el govern anterior, la direcció en la qual anem a treballar és la de millorar en la coordinació, la gestió, l'eficàcia, la sostenibilitat en matèria de transport.

Estem d'acord amb el Grup Parlamentari Podem que hem d'analitzar la situació actual de tota la xarxa ferroviària, avaluar el cost econòmic i mediambiental.
Només amb els diners que s'estalviarien amb la disminució d'accidents de trànsit es podrien dur a terme moltes d'estes infraestructures.
Perquè per a nosaltres la xarxa ferroviària és prioritària, l'aposta per millorar i donar servei ha de ser prioritària per a este govern, així com la tasca de promoció en la utilització del transport públic.

Per una altra banda, sabem que hem de reforçar la plantilla productiva dels ferrocarrils de la Generalitat valenciana -maquinistes, caps d'estació i tallers-, és una cosa que també deuria fer-se i que també s'incloguera en este pla; millorar els horaris i augmentar la freqüència de pas per a crear vertaderes xarxes de transport metropolità.

Amb tot açò, al final, el que hem d'aconseguir és que els temps siguen els menors o iguals als utilitzats fent el mateix recorregut amb transports privats.
A més, tenim pendent la revisió dels plans de mobilitat urbana sostenible, perquè alguns ja estan aprovats o encetats i, també, hem de completar els previstos a la llei valenciana de mobilitat, i sempre amb criteris d'eficiència i estalvis energètics.

També cal aprofitar les grans infraestructures viàries existents -autopistes i autovies- per tal de solucionar les circumval·lacions de les àrees urbanes sense variants, en lloc de construir noves infraestructures redundants.

Finalment, i per tot el que hem exposat anteriorment, nosaltres sí que pensem que la proposta de Podem és encertada.
I quant a l'esmena transaccional que s'ha presentat, només volíem afegir un punt, que, si se'ns accepta, seria que tenint en compte que aquest plantejament només té en compte a ferrocarril, i com volem que sobretot se treballe la intermodalitat i tindre en compte també tots els serveis d'altres transports com és l'autobús, el que voldríem demanar és que este pla estratègic.
.
.
, si voleu, per no modificar, que siga: demanar un pla estratègic de ferrocarrils que estiga inclòs en este pla de transport integral, que realment el que acabem de demanar és un pla de transport integral que integre la intermodalitat en les dos.
.
.
, tant el ferrocarril, com l'autobús.

I, després, quant als pressupostos que fica ací, en els pròxims pressupostos de la Generalitat valenciana per a l'exercici de 2016.
Està clar que s'ha de contemplar en els pressupostos, però que estiga en el segon paràgraf, que és on concretem la proposta que es fa i el que volem que estiga en els pressupostos.
Perquè el primer paràgraf és més genèric i no parla d'una proposta concreta.
I en el segon ja diríem este pla estratègic, dins del Pla de transport integral, i que se contemple en els pressupostos.

Si se'ns accepta la proposta, podríem votar a favor.

El senyor president:

Interviene el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

En primer lugar cabe decir que compartimos sustancialmente el diagnóstico que hace la exposición de motivos de la PNL presentada por el Grupo Parlamentario Podemos-Podem.
Desde el Partido Socialista apostamos por la función básica del ferrocarril para transporte de personas y de mercancías, especialmente este último caso, ya que su peso es mínimo en relación al transporte por carretera.
Apostamos también igualmente por la intermodalidad, por poder disponer del modo de transporte más adecuado en cada ámbito.
Apostamos también por la movilidad sostenible, lo que implica potenciar modos no motorizados y mejorar la accesibilidad.

En esta línea argumental ya adelantó algo la consellera en su comparecencia y planteó algunos aspectos, como la aprobación de una ley de transporte ferroviario donde se regule la seguridad del mismo, plantear directrices de movilidad que ayuden a la elaboración de planes de movilidad sostenible, crear órganos específicos, como hemos estado comentado antes, del fórum de movilidad sostenible de la Comunidad Valenciana, así como el desarrollo reglamentario de la ley de accesibilidad de los transportes públicos.

En este sentido, y haciéndose análisis previo, pasando a lo que es ya la iniciativa presentada por Podemos, la clave está, desde luego, en el punto 1.

Vamos a ver, nosotros estamos de acuerdo con que la Comunidad Valenciana ejerza sus competencias en transportes, pero, claro…, y en especial en ferrocarril, pero, claro, asignándose los recursos necesarios.
No podemos abstraeros a la situación actual.
La situación actual es que nuestra comunidad sufre una infrafinanciación que estamos reclamando constantemente y que además tiene un déficit de inversión pública muy acusado en los últimos años, lo cual está lastrando gravemente toda la política actual.

Recordando algunos datos puestos de manifiesto recientemente por la conselleria de hacienda, pues sabemos que a finales de agosto el déficit de financiación acumulado entre 2002 y 2003 era de 12.
433 millones.
Y asimismo, durante el mismo período se ha registrado un déficit de 210 euros por habitante y año, con lo cual se pueden imaginar que ésta es una situación insostenible.

Hay que tener en cuenta también que la Comunidad Valenciana concentra más del 74% del gasto en servicios públicos fundamentales, lo que deja apenas un 25% para otras políticas.

Por todo ello, este déficit en la inversión pública se produce año tras año, que vemos que en los presupuestos generales del estado no se refleja, no se invierte más.
Y por eso nosotros en la situación actual de déficit y de infrafinanciación consideramos que es importante añadir en este primer párrafo que sí, lógicamente nosotros exigimos que se lleven a cabo por parte de la Comunidad Valenciana las competencias que tiene asignadas, pero siempre supeditadas a que exista la financiación necesaria por parte del Gobierno de España.

Respecto del segundo punto, pues estamos totalmente de acuerdo con este punto, ya que de hecho lo hemos sugerido nosotros, el de la propuesta de Compromís, en el que queremos que el estudio abarque la totalidad de los distintos transportes, no únicamente el transporte ferroviario.
Y como ha comentado la compañera anteriormente, por no reiterarme y no agotar más el tiempo, pues estamos hablando de un plan integral de transporte que no se supedite únicamente al ferrocarril.

Y por eso, vamos, si nos aceptan la modificación que hemos realizado y en la que coincidimos con Compromís, pues votaríamos a favor, por supuesto.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Muy bien.
Corresponde finalizar el turno de intervenciones al Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, buenas tardes.

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Yo creo que hay un defecto de… o no se ha entendido en qué fase estamos.
Había una PNL presentada por el Partido Podemos.
Hay una enmienda por parte del Partido Popular.
Al aceptar la enmienda y hacer una enmienda transaccional donde se está tramitando, la PNL decae y la enmienda del Partido Popular decae.
Entonces, lo que hablamos en todo momento es de esta resolución, ya no hay ni PNL ni enmienda.
Lo primero.

Lo segundo.
Yo me congratulo pues que una vez más, fruto del diálogo que hemos llegado a un consenso, tanto el Grupo Podemos como el Partido Popular, con el apoyo total de Ciudadanos a esta transaccional, estamos mirando al futuro, estamos trabajando para mejorar todo aquello que esté en nuestras manos.
Aportamos nuestro granito de arena con estas aportaciones que hemos hecho y este acuerdo que ha habido.
Es fundamental para nosotros que el Consell trabaje en mejorar las redes ferroviarias de nuestra comunidad, como se hacía antes, que en su gestión integrada y racional y que se destinen, muy importante, los recursos financieros necesarios en los próximos presupuestos de La Generalitat en el ejercicio 2016.

Se han hecho una serie de propuestas, yo no las comparto, entre otras cosas porque cuando hablamos de un plan integral del transporte estamos desvirtuando lo que lo es la PNL que se presenta.
Y la PNL que se presenta es un plan estratégico de ferrocarriles de la Comunidad Valenciana.
No estamos en contra, al revés, y si quieren los grupos podemos presentar una PNL donde pidamos un plan estratégico integral.
Pero en estos momentos lo que estamos haciendo es desvirtuar.
Y yo considero que no deberíamos de aceptarlo.

Luego, se ha hablado por parte de Compromís y del Partido Socialista de infrafinanciación.
Parece ser que desde hace tres meses está la infrafinanciación.
Nosotros llevamos diciéndolo desde el 2009 que había infrafinanciación.
Estamos hablamos de 210 euros -ha aportado la compañera del Partido Socialista, Sandra-, de 210 euros por habitante.
Me parece cuanto menos demagógico que ahora se saquen ese argumento cuando hace escasamente un año ya lo pedíamos desde el Partido Popular, pero nos encontrábamos solos.

Segundo.
Se habla de déficit de inversión por parte del Gobierno de España.
Evidentemente, el Partido Popular ha exigido al Gobierno de España, tanto siendo Rodríguez Zapatero como siendo el señor Rajoy, más inversión para la Comunidad Valenciana.
Pero lo que no podemos ser es irresponsables, y cuanto menos la intervención por parte del Partido Socialista es irresponsable, cuando ellos saben que cuando se llega al gobierno a final de 2011 y se toma posesión en el 2012 había un déficit de 90.
000 millones de euros.
No hay país que pueda hacer una sola inversión con ese déficit que nos dejó ese gran gobierno que es el del señor Rodríguez Zapatero.

Por otro lado, se habla de que el AVE está muy bien, pero que no aporta mucho.
Bueno, eso de que no aporta mucho… Para el Partido Popular consideramos que el AVE es futuro.
Perdona, se dice que también el AVE es clasista.
El AVE es futuro, es progreso, es trabajo.
Tener Madrid a una hora y media desde Valencia y a dos horas desde Alicante es fundamental, y de hecho la línea más rentable que hay en toda España es la del AVE Alicante-Madrid, línea que se ejecutó, y se cerró, y se llevó a cabo y se inauguró gracias al Partido Popular, porque cuando llegamos al gobierno habían tramos donde no se había licitado todavía, y entonces me parece bastante grave la irresponsabilidad de algunos gobiernos.

Yo, sin más, me congratulo tanto con Ciudadanos como con Podemos, me encantaría porque creo que no hay una aportación que mejore la resolución que hemos presentado, creo que no existe, tampoco se ha hablado del plazo, que creo que es importante, habíamos hablado José Francisco y yo de tres meses, él me había dicho seis meses, y yo creo que es más prudente seis meses.
Y al final aquí lo que hace falta es trabajar.

Y, por último, lo que sí que me gustaría, que llevo toda la tarde y el presidente -y acabo, presidente- es conocedor y consciente que estas enmiendas o estas propuestas que se han presentado cinco minutos antes de este punto se hubieran hecho antes.
Ahora me parece que llegan mal, tarde y sobre todo que no aportan nada.

Muchas gracias.

El senyor president:

Entonces, a la votación.
El texto de la enmienda transaccional, la tengo delante:

«1.
Les Corts instan al Consell a tomar la iniciativa para ejercer plenamente sus competencias en materia de transporte para conseguir la mejora de las redes ferroviarias, su gestión integral y racional y que se asignen los recursos financieros necesarios en los próximos presupuestos de la Generalitat valenciana para el ejercicio 2016.

»2.
Realizar en el plazo de seis meses un informe que analice la situación actual del ferrocarril en nuestro territorio, las causas del predominio del transporte por carretera, evaluar el coste económico y ambiental de esta situación y proponer la modernización y mejor integración de las líneas ferroviarias existentes, completar enlaces pendientes, crear nuevas redes metropolitanas en las principales áreas urbanas, potenciar el transporte de mercancías y la intermodalidad.
En definitiva, convertir el ferrocarril en la columna vertebral del sistema de transporte público mediante la elaboración de un plan estratégico de ferrocarriles de la Comunidad Valenciana en coordinación con el servicio de cercanías de Renfe.

»3.
Trasladar el referido informe a los grupos parlamentarios de Les Corts».

Vamos a proceder a la votación.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Y no habiendo más puntos en el orden del día… Bueno, (veus) hay un punto más en el orden del día…

La senyora Bachero Traver:

Per a explicar el canvi de la fixació de votació.

El senyor president:

Si lo quiere fijar, dos minutos.
Lo vamos a fijar en dos minutos.

La senyora Bachero Traver:

És afegir que, com ja se li havia dit al Partit Popular, nosaltres no teníem res en contra de l'esmena.
L'únic que volíem en esta esmena és afegir alguna cosa més, que era un poquet més ambiciós, i era no només cenyir-nos al ferrocarril, sinó que ampliar a la intermodalitat i a incloure ací el transport de l'autobús.
Ja està.
No hi havia cap altra intenció.

I quant a l'AVE, que m'ha dit que no és classista, home!
, jo no sé si vosté sap el que vol dir classista.
Simplement és que totes les classes socials d'este país no poden accedir a d'ell.
Jo crec que tot el món està d'acord que el preu de l'AVE és prou elevat i que els estudiants, tots els estudiants no s'ho poden permetre i tota la gent d'este país, amb la crisi que estem patint, menys.

Moltes gràcies.

El senyor president:

(Veus) Bueno, yo creo que… (Veus) Pero son las ocho menos…, llevamos cuatro horas de comisión, llevamos cuatro horas de comisión.
Hombre, yo tengo dos horas de viaje.
Os pido que el próximo día incorporemos este punto.
De verdad, que llevamos cuatro horas de comisión, no hemos parado, ¿eh?
Yo hacía comisiones de dos horas y media aquí.

El senyor Castelló Sáez:

En cualquier caso, me parece, presidente, como se nos queda solo un punto colgado, por levantar la sesión y volver a convocar nueva comisión en el que ese punto sea…

El senyor president:

Sí, sí, ese punto se queda en el primer punto en el próximo orden del día.
O sea, el primer punto.

El senyor Castelló Sáez:

Perfecto, perfecto.

El senyor president:

Eso hay que… (Rialles) Eso lo tengo yo que consultar con esferas más altas, ¿vale?
Y no habiendo más puntos…, bueno, habiendo un punto del orden del día para la próxima sesión, se levanta ésta.

Gracias a todos.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 50 minuts)