Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para4 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 25 de març de 2011.
Comença la reunió a les 13 hores i 7 minuts.
Presideix el diputat senyor David Francisco Serra Cervera.
Reunió número 10.

Proposició no de llei sobre el suport a la política desenvolupada pel Consell en matèria europea, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
889, BOC número 289)

El senyor president:

Comenzamos la Comisión de Asuntos Europeos convocada para hoy, día 25, a las 13:00 horas.

Si la secretaria pasa lista para ver el quórum y comenzamos ahora mismo.
Muchas gracias.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Havent-hi quòrum, anem a passar a l'orde del dia previst que tenim.
Hi ha una petició, amb la qual tots els portaveus pareix que estan absolutament d'acord, en la qual la comissió s'adherix en este cas al Manifest del sector agroalimentari valencià davant la firma per la Unió Europa de l'acord d'associacions amb el Marroc i altres acords en matèria agrària.
Per tant, si els pareix, la comissió per unanimitat s'adherix a este manifest, la qual cosa els servicis jurídics ho comunicaran de manera formal en este cas a la plataforma que existisca.
I demanaríem que s'eleve a la Mesa de Les Corts, perquè Les Corts es pogueren adherir també a este manifest.
Per tant, si no hi ha cap posició en contra entenc que estem tots d'acord.
Molt bé.

Passem i anem anant veient l'ordre del dia.
.
.
(Remors)

Passem al primer punt, que és la lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior.
Algú vol dir alguna cosa sobre l'acta de la reunió anterior?
Se dóna.
.
.

La senyora Salvador Rubert:

Sí que ens agradaria al Grup Socialista, senyor president, fer una xicoteta
indicació perquè hi ha un error en el diari oficial respecte de la posició del Partit Socialista en una resolució que va tindre lloc en la comissió del dia 10 de desembre, on s'indica en el diari oficial que va ser una resolució aprovada per unanimitat i el Partit Socialista se va abstindre, relativa a l'acord de la Unió Europea amb el Marroc.
Aleshores, ens agradaria que es rectificara com
corresponga aquesta errada.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La lletrada que ho tinga en compte perquè se corregisca.
Estem totalment d'acord.
Moltes gràcies per la puntualització.

El senyor president:

Si no hi ha res més, passem al següent punt que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el suport a la política desenrotllada pel Consell en matèria europea, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa té, en este cas, la paraula el vicepresident de la comissió, que exercix de portaveu del Grup Parlamentari Popular, César Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Efectivamente, como muestra la exposición de motivos de la proposición no de ley que ha presentado el Grupo Parlamentario Popular, el Estatuto de
autonomía en su título VI nos habla de las relaciones entre la Unión Europea y la Generalitat valenciana.
Es a partir de 2003 cuando empieza la
Generalitat valenciana de una manera especial y con una mayor incidencia a
tener una mayor presencia institucional en los órganos de dirección de la Unión Europea con mayor presencia en el Comité de las regiones, con mayor presencia en muchos consorcios público-privados destinados a la búsqueda de financiación, de subvenciones y de una mejor economía en la relación Europa con la Comunidad Valenciana, con el objetivo de ayudar al mundo
empresarial en la Comunidad Valenciana y a las distintas administraciones.

La Generalitat valenciana ha hecho importantes esfuerzos durante los últimos años encaminados a mejorar esta relación.
Fruto de esos esfuerzos están los fondos estructurales y de cohesión que, como todo el mundo sabe, han permitido a la Comunidad Valenciana afrontar
en los últimos años una importantísima inversión europea que nos ha ayudado a estar al máximo nivel de excelencia en materia de infraestructuras, en materia de turismo,
de sectores productivos y otros sectores.

Además, hay que hacer especial incidencia que esta buena gestión del gobierno valenciano en materia de sus relaciones con la Unión Europea han permitido que más de 11.
000 millones de euros, a través de estos fondos que antes mencionaba, hayan llegado a la Comunidad Valenciana,
lo que supone, según también muestra la propia exposición de motivos de la proposición no de ley, la creación de más de sesenta mil puestos de trabajo que han apoyado principalmente y de manera
especial al sector agrario en nuestra comunidad, al turístico tan importante, al medioambiental tan sensible al gobierno valenciano ante
estas cuestiones, así como también a la formación, a la investigación, que son acciones prioritarias del gobierno valenciano de manera transversal
en todas sus políticas.

Además, se ha hecho un importante esfuerzo para intentar incluir al Consell en el
fondo europeo de adaptación de la globalización.
Y, muy especialmente, a un sector sensible en nuestra comunidad que genera
muchísimos puestos de trabajo y que está al máximo nivel internacional de innovación y desarrollo, como es el sector azulejero de la provincia de Castellón.
Este esfuerzo ha permitido una importantísima inversión por valor de más de diez millones de euros a este sector en la provincia de Castellón.

Tenemos que hacer un balance positivo.
Desde 2003 hasta la actualidad, La
Generalitat ha promovido la participación de distintas empresas y distintas instituciones en muchos proyectos
financiados por la Unión Europa, más de 105 proyectos.
Fundamentalmente se centran en dos: los programas Life+ y
Eco-Innovación.
Proyectos y programas importantísimos que hacen que la Comunidad Valenciana haya podido recoger financiación de la Unión Europea para programas especialmente dedicados a la investigación y al medio ambiente, a la innovación ecológica y a reducir el impacto ambiental en nuestra comunidad.
Somos líderes en España y líderes entre las regiones europeas en la recepción de esta financiación, de estos recursos económicos que ponen a disposición de las distintas regiones europeas la Unión Europea.

La propuesta de resolución es clara y sencilla.
Es acodar respaldar las acciones que el Consell viene
realizando durante los últimos años; es instar al Consell a seguir trabajando en la captación de estos fondos y a la búsqueda de nuevas oportunidades de financiación, teniendo en cuenta el importante esfuerzo que está haciendo en estos momentos el Consell en esta materia; es instar al Consell
también a la preparación financiera y legislativa de la futura política de cohesión de la Unión Europea con el objetivo de seguir percibiendo fondos europeos más allá de 2013.
Además, en el punto cuatro, algo que es de obligado cumplimiento para el Grupo
Parlamentario Popular, que es dar cuenta a estas Cortes en un plazo sosegado y
tranquilo de tres meses.

El Consell, y así lo valora el Grupo Parlamentario Popular, es consciente de la importancia de
tener mayor presencia institucional en un mundo cada vez más globalizado y muy especialmente en las instituciones europeas, con el objetivo
de reforzar nuestra presencia y no solamente de mejorar nuestra presencia a
nivel institucional sino hacer posible también que se mejora la presencia de todo el sector empresarial de la Comunidad
Valenciana al máximo nivel y en los órganos de dirección de la Unión Europea.

Para nosotros es muy importante que las empresas tengan un altísimo nivel de influencia en la toma de decisiones en la Unión Europea.
Además, hay un dato que es importantísimo.
Más del 80% de las normas europeas que posteriormente se desarrollan en España lo hace en las comunidades autónomas.
De tal forma que este dato hace y justifica perfectamente el esfuerzo que
durante los últimos años ha venido realizando el Consell, con el objetivo de tener esa presencia
institucional activa y real y con el objetivo también que esa presencia no solamente sea institucional sino también empresarial.
Y hay muchos datos que lo demuestran y que avalan la buena gestión del Consell en los últimos años.

Hay un dato importantísimo también, las pymes, las pequeñas y medianas empresas de la Comunidad Valenciana, nuestro tejido empresarial,
nuestros sectores productivos.
Su presencia en los órganos de dirección en la Unión Europea es fundamental para conseguir nuevas financiaciones, para conseguir
nuevos fondos y para adaptarse a los nuevos programas y los nuevos proyectos
que la Unión Europea en esa materia sacan adelante cada año.

La buena gestión que está desarrollando la Fundación Comunidad Valencia-Región Europea, con numerosos proyectos y con numerosas actividades que se benefician
de ellos muchas empresas y sectores productivos en nuestra comunidad, proyectos
como Energy Neighbourhood, el proyecto Zero Plus -luego se lo repito, señor Morera- y otros proyectos que ponen de manifiesto el liderazgo de la
Comunidad Valenciana entre las regiones europeas.

Además, hay que poner de manifiesto también que esta presencia institucional al más alto nivel la ha encabezado en la Unión Europea nuestro presidente Francisco Camps.
Un dato, una fecha, en abril de
2010, cuando se reunió con el comisario de política regional Johannes Hahn para trabajar la venida de nuevos fondos a la
Comunidad Valenciana y con el objetivo claro y decidido de conseguir nuevos
retos para nuestra comunidad y mejorar nuestra competitividad y poner en marcha
mecanismos para mejorar la creación de empleo.

Además de nuestra participación en el fondo europeo de adaptación a la globalización, como he hecho mención con anterioridad, la declaración de la competitividad y el empleo, en donde también hemos sido participantes, además del seguimiento de las iniciativas de la comisión europea dentro del grupo de Banco Europeo de Inversiones y otras entidades
europeas.

Además es importantísima la presencia institucional de la Generalitat valenciana en la Unión Europea de cara al apoyo a los ayuntamientos y a las entidades locales de
nuestra comunidad.
Hay en estos momentos muchísimos proyectos que pueden ser beneficiarios estos ayuntamientos de nuestra
comunidad en materia fundamentalmente de carácter energético, como puede ser el proyecto Let's go, del que en estos momentos son beneficiarios muchísimos ayuntamientos en nuestra comunidad y que ayudan a buscar una energía sostenible y a generar, a través de estos nuevos programas nuevas fuentes de empleo.

Para el gobierno valenciano la puesta en marcha de mecanismos que mejoren
nuestra competitividad y generen puestos de trabajo es fundamental y buscar
nuevas fuentes de financiación en la Unión Europea es transcendental de cara al futuro.
En estos momentos de crisis económica, que está sufriendo España y que también nos afecta a la Comunidad Valenciana, tenemos que ser creativos, tenemos que
innovar y utilizar cuantos recursos existan en las instituciones
supranacionales que en estos momentos existen, como es la Unión Europea, con el objetivo de traer financiación, nuevas fuentes de subvención y también nuevas economías que permitan a nuestros sectores productivos estar al más alto nivel y a nuestras instituciones poder permitirles que puedan ayudar a
las empresas de nuestra comunidad.

Es por eso por lo que hemos presentado esta proposición no de ley que avala la buena gestión del gobierno valenciano en esta materia, que incide en la insistencia de
seguir en esta línea marcada durante los últimos años, muy especialmente desde 2003 en donde empezó a tener la Comunidad Valenciana una presencia especial en la Unión Europea y en sus órganos de dirección.
Y con este objetivo el Grupo Parlamentario Popular ha presentado la propuesta
de resolución que anteriormente he pasado a su lectura.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sánchez.

A la proposició no de llei del Grup Parlamentari Popular, que té registre d'entrada 71.
889, s'ha presentat una esmena per part del Grup Parlamentari Socialista amb el
registre d'entrada 75.
347.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Les meues primeres paraules i en nom del Grup Socialista desitjar la prompta
recuperació de la portaveu del Grup Popular en esta comissió, la companya Enma Iranzo.
I, en eixe sentit i al mateix temps, lamentar que el
senyor Sánchez s'haja d'estrenar en esta comissió com a portaveu del Grup Popular en la Comissió d'Afers Europeus amb esta papereta que li toca fer en la defensa d'una proposició d'autolloança d'eixe tipus d'iniciatives que necessiten els mals governs per a autoenganyar-se.
És una proposta totalment vanitosa, que no aporta res al debat europeu, ni aporta
res a la política del Consell a Europa ni al procés de construcció europea.

Els ciutadans, senyories, demanen respostes noves, creatives.
I no el mirall de
Blancaneus, de quién es la más guapa, que és el que fan vostés en esta proposició no de llei.
I, per això, hem presentat esmenes, evidentment.

Quan parlen de com hem evolucionat, hem evolucionat com tot el continent en l'evolució de l'arquitectura institucional comú, en el procés d'integració i en el procés d'ampliació europea.
Ho hem fet al pas de l'evolució de tots.
No hi ha mèrit afegit ni valor diferencial.
Inclús, hem perdut oportunitats, com les hem perdudes en la província de Castelló, en el tractament de residus, per exemple.
Perquè han perdut els fons europeus per a la construcció de plantes de tractament de residus, per arribar tard en l'execució del PIR -responsabilitat exclusiva d'aquest Consell.

En l'exposició de motius, parlen del recompte de les ajudes pel taulell.
Oblidar l'aportació i el paper del govern central és un exercici de partidisme tan absolut que li lleva tot el rigor i tota la
credibilitat a aquesta proposta.

Destaquen sols dos programes, en què hem rascat alguna cosa.
Però quants programes hi han, en total, en l'àmbit de la Unió Europea.
La qüestió és per què no tenim un millor balanç en la resta de desenes i desenes de programes que hi han en totes les matèries.
Me diran que destaquen estos dos i que la resta no caben en l'exposició de motius.
Però la realitat és una altra i, com diuen al meu poble, fum de canya.

És una proposició plena de retòrica, estèril i buida, per glossar sols virtuts.
No poden demanar suport, i punt, a una
política europea sustentada a colps d'absència en Europa, per part dels responsables polítics d'aquest Consell.

Hem demanat, en esta comissió, explicacions, objectius en matèria de relacions amb la Unió Europea, relacions externes.
Mai han sigut capaços de posar, blanc sobre negre, objectius.
Sempre actitud grandiloqüent sense concretar.
Només s'han mogut per interessos partidistes i per fer lobby a Europa contra el Govern d'Espanya.
Recorde l'informe de l'aigua, consultiu.
Ja no coneixem més de la seua actitud i la seua iniciativa a Europa.
No han tingut agenda al
Comité de Regions.
Tampoc han participat en els debats que eren importants, com la
construcció i la constitució de la Unió per la Mediterrània, tan fonamental per a la Comunitat Valenciana.
I, nosaltres, ni tan sols hem
participat en els debats del Comité de les Regions, on aquesta iniciativa es debatia.

Per això, afegim al punt 1 de la seva proposició no de llei, que cal demanar-los, cal demanar al Consell noves iniciatives i més accions del Consell en matèria de política europea.
Perquè el balanç, senyories, és trist.
Que el fet que hagen de presentar esta proposició no de llei, en esta comissió última del període de sessions i d'aquesta legislatura, és l'exemple d'eixa tristesa que vostés deixen en matèria europea, en esta sèptima legislatura.

Els cal esta PNL per reforçar la política europea.
Perquè els fets demostren i evidencien tot el contrari.

En matèria de captació de fons europeus, senyor Sánchez.
.
.
; que li recorde es fa amb la col·laboració i iniciativa de qui té potestat, que és el Govern d'Espanya -que és qui negocia com a subjecte de dret internacional a Europa- i, evidentment, com no?
, és clar, la col·laboració del Consell, tant de la comunitat autònoma valenciana com de la resta d'autonomies en aquesta negociació.

I en l'àmbit de l'autolloança, que plantegen en aquest punt, el que s'ha de fer -i demanem- és millorar el treball i buscar consensos, tan importants en matèria europea, amb les forces polítiques i socials amb l'objectiu de superar qualsevol interés o intencionalitat partidista, que tant ha mogut la poca acció del Consell a Europa.

A més a més, quina credibilitat té la suposada vocació europeista del Consell, si des que va entrar en vigor el Tractat de Lisboa -on es preveu la posada en funcionament, a cada parlament regional, d'un sistema d'alerta preventiva-, perquè esta cambra es pronuncie d'aquelles iniciatives legislatives que afecten a competències autonòmiques, resulta ser, senyories del Partit Popular, que som l'única autonomia que no ha posat en marxa aquest mecanisme.

Posar en funcionament -com demanem en aquesta esmena- aquest sistema, en compliment del principi de subsidiarietat, és fonamental per a enriquir el debat europeu en aquesta cambra; però el debat en contingut i constructiu, què aporta, de deveres, al procés de construcció europea, què suma, què ens fa créixer, senyor Sánchez.
És elevar, al màxim exponent, la participació de la Comunitat Valenciana a Europa.
I donar contingut i sentit a l'aportació valenciana a la Unió Europea que, nosaltres, evidentment, defensem de totes, totes.

No entenem per què encara no s'ha posat en funcionament aquest sistema en esta cambra, la qual cosa permetria que en aquesta comissió poguérem estudiar, debatre, esmenar les iniciatives legislatives que naixen a Europa
i que afecten competències autonòmiques.
Perquè tal i com apunta el principi de subsidiarietat, no se pot intervindre ni
regular àmbit europeu, allò que pot ser millor reglat per instàncies nacionals o regionals.

No té sentit la seva vocació europeista si una iniciativa tan important està guardada, mesos i mesos, en un calaix de no sé on; perquè hi ha un informe de la senyora lletrada per posar en marxa aquest mecanisme.
Per tant, no entenem per què vostés el tenen guardat en el calaix, i som l'única autonomia que no l'ha posat en marxa.

Una vegada més, se retraten vostés, vostés en essència, davant de l'espill de Blancaneus, que va i resulta no contesta el que vostés esperen.

Si veritablement tenen vocació europeista, si creuen en la idea de desenvolupar l'Estatut en matèria de relacions amb la Unió Europea, no dubtaran en recolzar les esmenes que presenta el Grup Parlamentari
Socialista.
Si no, senyories, cauran en l'error de morir d'èxit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per a acceptar o rebutjar esta esmena, té la paraula el portaveu del Grup Parlamentari Popular, senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

El Grupo Parlamentario Popular va a rechazar esta enmienda por distintos
motivos.
Parte de esa enmienda forma parte ya de la propuesta de resolución de la proposición no de ley, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.
Y entendemos que, en
estos momentos, hay un mecanismo, en relación al Tratado de Lisboa, que es una comisión mixta que está en el Congreso de los Diputados y que está, en estos momentos, cumpliendo fielmente esas funciones.

No todas las comunidades autónomas han puesto en marcha este mecanismo con exactitud y conforme lo ha
planteado el Grupo Parlamentario Socialista en su enmienda a la proposición no de ley, a la propuesta de resolución.
Y, por tanto, el Grupo Parlamentario Popular va a rechazar esta enmienda.

Además que, en modo alguno, puede compartir este grupo parlamentario la posición que ha fijado el Partido Socialista, en relación a la enmienda.
Y también los comentarios que ha trasladado en relación a un posible balance humo de la gestión del gobierno valenciano.
El balance es excelente.
En una exposición de motivos es imposible exponer todos los puntos de trabajo de los últimos años, del buen trabajo en los últimos años del gobierno valenciano en materia de captación de nuevos fondos y financiación para las instituciones valencianas y, también, para los sectores productivos y para las pymes -pequeñas y medianas empresas de la Comunidad Valenciana-, que ha sido excelente.

El balance es un muy buen balance, de una muy buena gestión, de un gobierno que trabaja día a día con el objetivo de, en estos momentos de crisis económica que está sufriendo España y que también afecta a la Comunidad Valenciana, intentar.
.
.

El senyor president:

Por favor, señorías.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
intentar buscar nuevas fuentes de financiación, ajenas al Gobierno de España que, al contrario de lo que ha dicho la diputada socialista, sí que ha agredido durante los últimos años a la Comunidad Valenciana.

Ha mencionado la cuestión del agua.
Y el agua, precisamente, es un tema muy, muy delicado.
El
posicionamiento ha sido claro y decidido del gobierno valenciano -no solamente dentro del territorio de la Comunidad Valenciana, sino, también, en el conjunto de España y, también, en las instituciones europeas- en materia de agua, que es defender el agua para la Comunidad Valenciana, los
trasvases de las cuencas excedentarias a las cuencas deficitarias.
Además de otras inversiones, en materia de tratamiento de agua en nuestra comunidad.

No quisiera yo, con mis palabras, ser muy agresivo.
Pero, desde luego, quien sí ha sido agresivo con los intereses de los valencianos -y, además, así lo demuestran los sondeos de opinión y la sensibilidad que tiene el pueblo valenciano- ha sido el Gobierno de España del Partido Socialista, que muy al lado de los intereses de los valencianos,
al parecer, y por la sensibilidad y sensación que tienen los valencianos, no ha sido muy alto.

Por consiguiente, vamos a rechazar la enmienda que ha presentado el Grupo
Parlamentario Socialista, por los motivos que he expuesto.
Y, fundamentalmente,
porque en el punto en el que ha hecho mayor incidencia, en el mecanismo que
viene relacionado con el Tratado de Lisboa, en estos momentos, hay una comisión mixta en el Congreso de los Diputados que cumple, perfectamente, con esas
funciones.

No obstante, el Grupo Parlamentario Popular, en el futuro, seguirá trabajando para que la Comunidad Valenciana siga recibiendo y siga captando
mayores fondos de inversión y financiación, con el objetivo de salir adelante de esta crisis económica.
Y conseguir que en la Comunidad Valenciana se recupere la senda del empleo
y podamos acabar con esta crisis económica.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Salvador vol replicar?
Molt bé.

Té la paraula durant cinc minuts.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Breument.

Senyor Sánchez, vosté en la seva intervenció demostra el desconeixement que té sobre el Tractat de Lisboa -o que l'han informat mal, mentre parlava per telèfon- i el que disposa respecte al sistema d'alerta preventiva.

Lamente comunicar-li que sí, que la comissió mixta de la Unió Europea, fins ara, era l'únic sistema que rebia les iniciatives legislatives.
Però el Tractat de Lisboa ha introduït una estructura nova en virtut de la qual, els parlaments autonòmics han d'habilitar un mecanisme per a poder debatre i presentar dictàmens sobre aquelles iniciatives legislatives que naixen a Europa i que afecten
competències autonòmiques.

Per tant, espere que, en breu -inclús, abans que acabara aquesta sèptima legislatura-, seria d'interés que la Mesa de Les Corts tramitara l'informe que la senyora lletrada va presentar i que va comptar, almenys, amb el
recolzament del Grup Parlamentari Socialista, al respecte -i aixina se va comunicar-.
I que se pose en marxa i s'habilite aquest mecanisme, pel bé i per l'interés de l'aportació que han de fer les Corts Valencianes al procés de construcció europea.

Per una altra banda, senyor Sánchez, no esperen a este grup en l'autolloança en la seva gestió, ni en ninguna àrea i, molt menys, en política europea.
Ens poden buscar, i ens trobaran, en la recerca de nous camins que
milloren l'aportació d'esta cambra i del Consell a Europa; en millorar el treball i l'acció política.
Ahí trobaran el Grup Parlamentari Socialista.
Però no en l'autocomplaença i la poca ambició que mostren en les iniciatives que, una darrere d'altra, han presentat en aquesta Comissió d'Afers Europeus que, li reitere -i me remet al diari de sessions-, únicament s'han dedicat a exercir de
lobby contra el Govern d'Espanya i a boicotejar la presidència espanyola de la Unió Europea.
Eixos són els únics dos interessos que han mogut a vostés a presentar iniciatives en aquesta cambra.

Per tant, una vegada més, en aquesta proposició no de llei, eixa és la seua línea de treball, la de la autocomplacencia y la autoalabanza.
I, per tant, no trobaran el Grup Parlamentari Socialista en eixa posició.
I, evidentment que lamente no recolzen les esmenes que presenta el Grup
Parlamentari Socialista.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per a rèpliques, té la paraula, per cinc minuts, el senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Señor presidente, muchas gracias.

Voy a ser muy breve.

Yo no digo que ese mecanismo no se pueda poner en marcha en una cámara autonómica y que no lo podamos tener aquí.
Lo cierto es que -lo que le he comentado-, en estos momentos, existe una comisión mixta en el Congreso de los Diputados que cumple esas funciones.
Y que, en el
futuro, este grupo parlamentario apoyará aquellas cuestiones que puedan beneficiar a la captación de fondos a la Comunidad Valenciana y de nuevas inversiones en la Comunidad
Valenciana.

Podremos seguir hablando.

Ustedes han planteado una enmienda que, en cierto modo, recoge la propia
proposición no de ley, es decir, la propuesta de resolución de nuestra proposición no de ley.
Y que, por tanto, va a ser rechazada.

Además, que no estamos, en estos momentos, en condiciones de aprobar una enmienda de
esas características.

Pero seguiremos trabajando y seguiremos dialogando con el objetivo de que, cada
vez, la Comunidad Valenciana reciba más fondos europeos, mayor inversión y mayor financiación.
Y estoy convencido de que en futuras comisiones de asuntos europeos, tanto el
Grupo Parlamentario Popular como otros grupos políticos, llegarán a acuerdos y llegarán a puntos de encuentro.

En estos momentos, esa enmienda, conforme la ha planteado su grupo político, la vamos a rechazar.

Entendemos que el balance es bueno.
Entendemos que tenemos que seguir
insistiendo al gobierno valenciano a que siga en la misma línea, a que siga trabajando para mejorar las relaciones de la Comunidad
Valenciana y de los sectores productivos y empresariales de nuestra comunidad
con la Unión Europea.
E intentando siempre tener mejor presencia institucional.
Y
mejorando, también, el nivel de influencia de nuestras posibilidades, con el objetivo de salir
cuanto antes de esta crisis económica y que venga mayor inversión y mayor financiación a la Comunidad Valenciana, tanto a las instituciones como a los sectores
productivos, a las pequeñas y medianas empresas; con el único objetivo que, en estos momentos, tiene el gobierno valenciano en su agenda,
que es crear puestos de trabajo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sánchez.

I, ara, per a fixar la posició i passar a votació, té la paraula el senyor Morera en representació del Grup Compromís.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

La veritat és que he tingut una circumstància personal difícil estes nits i no m'havia assabentat d'esta notícia que acabe de llegir que el senyor portaveu del Grup Socialista està imputat per un delicte, que haurà de comparèixer davant la justícia.
En fi, estem acabant la legislatura i no crec que siga molt edificant la
situació que hem viscut en els últims anys, del president de La Generalitat imputat.
.
.

Però, en tot cas, jo entenc que.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera, una coseta.

Jo entenc que és l'última comissió que se celebra en este parlament, en esta legislatura, però la qüestió a què anem a referir-nos poc té a vore en altres situacions judicials que no siguen parlar d'un debat polític, ampli, com és este, de la Unió Europea (inintel·ligible) .
.
.
polítiques europees, jo crec que hem de fer referència a això, a banda de les situacions personals que se li donen a cada u.

No patisca pel temps, que sap que esta presidència és benèvola i més amb els grups minoritaris.
Per tant, vosté no tindrà cap problema, no fem com altres presidents d'altres comissions, que ens acompanyen en esta comissió, que són molts més estrictes en esta matèria.
Mosatros som absolutament benèvols.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Ja ho pot afirmar perquè n'hi han presidents, inclús de Les Corts, que han demanant disculpes per l'ús que han fet del temps en esta cambra.
I entenc de la seua benevolència i de la seua magnanimitat.

Per tant, m'acabe d'assabentar, però jo crec que és important i és significatiu que l'última comissió d'este període d'eleccions siga Europa, perquè Europa ens dóna moltes lliçons, lliçons també de democràcia i d'assumpció de responsabilitats polítiques respecte al que està passant.
¿No?
Mire, i la nostra posició és molt clara.

Des d'un principi, el nostre grup parlamentari ha intentat fixar un mínim de compromís, d'acord, en matèria dels interessos valencians.
I pensàvem que esta comissió parlamentària hi hauria de ser un element important en eixe objectiu, de per damunt de les
ideologies legítimes i necessàries que cadascú representem, doncs, que hi haja un mínim denominador comú per a defensar els nostres interessos més enllà de les nostres fronteres.
I eixe ha estat el nostre objectiu des de tota la
legislatura, no només en temes europeus, sinó en altres temes.
¿No?
Creiem que és més útil unir esforços que barallar-nos.

Hem aconseguit aspectes importants en esta legislatura, com és que, finalment, molta gent s'adonara de la importància del corredor mediterrani, de Ferrmed, i tenim un pas interessant i molt
positiu en la presentació de l'informe per part del ministre, senyor José Blanco, que es va presentar el passat dia 16, en Barcelona.
Això, sí, sense un duro, sense posar un duro i sense saber com anem a pagar esta obra,
com tampoc s'ha posat un duro en rodalies.
Vaig al tema.

¿Què vull dir en això?
Que ens havera agradat donar suport a esta proposta, a esta proposta que, en
definitiva, el que diu és que en Europa se juga gran part dels nostres interessos estratègics.
Però, d'ahí, a saber que això és així, a plantejar el que ha plantejat el Grup Popular, doncs, crec que n'hi ha una distància enorme.
Perquè, parlar de màxima excel·lència, del que ha sigut la gestió del govern valencià en matèria europea, al
liderazgo encabezado i tal.
.
.
, a la realitat, doncs, n'hi ha una distància enorme.
Ens havera agradat poder dir que sí, que, efectivament, en matèria d'Unió Europea i de gestió dels fons a la nostra terra s'ha fet un bon treball, però no és així.

Primer, en la proposta d'exposició de motius s'hauria de fer un reconeixement.
El Partit Popular del senyor Aznar va qualificar
de «pedigüeño» el senyor Felipe González.
I de tota la proposta i l'exposició de motius se parla només que el fons estructurals i de cohesió, com els fons Feder, fons social europeu, fons de cohesió bàsicament, són onze mil milions d'euros.
¡I això s'ha acabat!
I si van tindre eixos fons va ser perquè la nostra regió europea, la nació valenciana, el País Valencià, estava per sota del 75% -¿estem en el bon camí, senyor Rafael
(rient)?
-, estava per sota del 75% de la renda europea.
I això s'ha acabat perquè la Unió Europea s'ha ampliat.
.
.
I veig que la gran gestió de La Generalitat ha sigut, doncs, aconseguir en el programa Life, sis milions
d'euros.
.
.
, dotze milions d'euros; en el programa Eco-Innovació, cinc mil euros.

És a dir, ¡això s'ha acabat!
Això, nosaltres hem rebut el triple -Espanya-, el triple del pla Marshall, que van fer els Estats Units per a tot Europa.
També, en la recepció dels fons europeus a nivell espanyol hem sigut dels últims; manara el PP o el PSOE, les dades estan ahí.
Els privilegiats van ser: Andalusia, Extremadura, Galícia, etcètera, etcètera.
¡Per dir-ho tot!
Manava el PP, manava el PSOE.

Però, nosaltres no podem donar suport a una proposta de resolució que diu que «Les Corts acorden donar suport a les accions del Consell en matèria europea destinades a.
.
.
» Nosaltres considerem -i crec que no exagere- que no podem donar suport al que són unes accions que posen en perill moltes qüestions bàsiques.
Per exemple -aixina a correvuela-, en el tema de sanejament de les aigües residuals, vostés arriben tard i malament.
N'hi ha un procediment d'infracció contra vostés per no haver aplicat la Directiva de sanejament d'aigües residuals, una.
¡I que conste que ho tenen cobrat, perquè el cànon de sanejament ho paguem tots!
I vostés havien d'haver fet més prompte i amb més diligència eixos deures.

En matèria de residus -que s'ha assenyalat- un zero total.
Estem molt endarrerits en allò que és una gestió eficient, com marca la Unió Europea en la seua directiva sobre residus, un.
.
.
total.

En el tema de territori, vostés han merescut diverses comissions d'investigació per l'incompliment en la directiva Hábitats.
El que és l'aplicació dels plans eòlics, vostés han votat -i tenen un procediment d'infracció en el Tribunal de Luxemburg- el que son les zones IBA.

En matèria d'estudi d'impacte ambiental, a banda que el govern central no va fer l'estudi d'impacte ambiental de l'AVE a la penetració de (inintel·ligible) .
.
.
, i vostés no van dir res, doncs, també en estos moments pesa sobre vostés una investigació perquè vostés han aprovat fer una línia d'alta tensió en una zona cremada.
I això no es pot fer, perquè hi han unes condicions objectives que s'han modificat, concretament, a la zona de la Vall d'Albaida, els incendis d'este estiu.

Vostés han desconegut la decisió de la Unió Europea en matèria d'aigües en el transvasament Xúquer-Vinalopó, curiosament de la companya del Grup Socialista.
I tot i que som la conca pilot
per la directiva d'aigües, vostés no han fet res en eixe sentit.
És a dir, estan naufragant, estan evidenciant que la política europea d'este Consell no tinga en compte la Unió Europea, i, per tant, se limiten a anar a demanar dotze milions d'euros per ací, sis per allà.
.
.
¡Que estan molt bé!
Però, això no és una política europea des d'una regió potent com hauria de ser la nostra, regió europea.

Per tant, no mos demanen suport al que no té cap suport.
Ara, en funció de la nostra visió del que hauria de ser una política estratègica valenciana de cara a la Unió Europea i la recerca d'eixos consensos, no els ho votarem en contra, però tampoc, i, sens dubte, no vaig a votar a favor a una cosa que fa aigües per totes bandes.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Com ha pogut vore, esta presidència ha sigut benèvola en el temps i ha pogut vosté esplaiar-se en excés del que li corresponia, però creíem que era bo també per al debat el que vosté poguera manifestar la seua opinió, la seua postura, en absoluta tranquil·litat i sense cap preocupació pel marc temporal que estem en esta comissió.

Per tant, anem a passar a votació la proposició no de llei del Grup Parlamentari Popular sobre el suport a la política europea desenvolupada pel Consell.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
Estem parlant de 8 vots a favor.
¿Vots en contra?
¿Abstencions?
6.
Per tant, queda aprovada per 8 vots favor, 6 abstencions i cap
vot en contra.

Proposició no de llei sobre l'acord entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
896, BOC número 289)

El senyor president:

Anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, que és, en este cas, la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'acord entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Vullc agrair la presència ací de l'honorable consellera i diputada del Grup Parlamentari Popular, la senyora Hernández, que és la que va a actuar en qualitat de portaveu del Grup Popular.

La senyora Hernández Miñana:

Molt bon dia.

Moltes gràcies, president, per haver accedit a la petició perquè siga esta diputada, que, a més, ostenta el càrrec de consellera o màxima responsable del departament d'agricultura d'este govern, la que puga defendre esta proposició no de llei.
Moltes gràcies a la resta de diputats de la comissió per permetre'm també esta ocasió.

President, senyores i senyors parlamentaris, i una salutació especial als representats del sector que, en compliment d'un acord en el sector, hui estem mosatros ací per a tractar de defendre estos interessos que s'han concretat en una proposició no de llei de rebuig a l'acord de lliure associació en Marroc, una proposició no de llei que té dos punts com a proposta de resolució: instar el Govern d'Espanya que rebutge la renovació d'este acord i al Parlament Europeu, i, en especial, a tots els parlamentaris
espanyols, i, sens dubte, en especial èmfasi als valencians, per a rebutjar esta renovació d'este acord d'associació entre la Unió Europea i el regne de Marroc.

Jo vaig a tractar de fer una anàlisi amb dades, sustentat amb dades, de per què el sector ha arribat a l'acord, i, sens dubte, este departament i este grup parlamentari, de per què és negatiu, per què no és positiu per als interessos del camp valencià, dels llauradors de la nostra comunitat.

Fent un xicotet repàs històric, l'acord d'associació entre la Unió Europea i el regne de Marroc preveu, sobretot.
.
.
, l'objectiu fonamental és la progressiva implantació d'un sistema de liberalització recíproca del comerç relacionat amb els productes agrícoles i amb els productes de la pesca.
És un acord que es va formalitzar al juliol de 2005, fixant un pla d'acció que suposava l'inici d'un procés de negociació, iniciat a l'octubre de 2005 i que va finalitzar a desembre de 2009.

El 16 de setembre de 2010 es va adoptar una proposta de decisió del Consell de la Unió Europea sobre la conclusió de l'acord entre la Unió Europea i el regne de Marroc relatiu a les mesures de liberalització recíproca de productes agrícoles, productes processats, derivats de l'agricultura i productes de la pesca, aixina com la modificació d'alguns dels protocols que formaven part d'acords anteriors.

A desembre de 2010, el Consell de Ministres de la Unió Europea va ratificar este acord, un acord que -com mosatros venim traslladant- és clarament perniciós, perjudicial per al nostre sector.

Però tenim -diríem-, en este cas, la sort que, després d'este tràmit d'aprovació per part del Consell de Ministres de la Unió Europea, queda encara un nou tràmit, un tràmit al Parlament Europeu, seguint el procediment actual de codecisió entre el Parlament Europeu i el Consell de Ministres.
I el parlament pot donar
o no l'aprovació a este acord.
I jo crec que eixe és l'element essencial, que el parlament pot donar o no l'acord.
I mosatros volem treballar perquè el parlament no done eixe acord, almenys, en els termes que està plantejat.

I ara mateix -com tots vostés saben-, el debat està en les distintes comissions competents dins del Parlament Europeu per a este
tema; en concret, la comissió d'agricultura, que ja ha iniciat els debats, i, de fet, el dilluns d'esta setmana.
.
.
no, sinó l'anterior, va celebrar un primer debat ja amb una votació inicial -diríem- a favor dels interessos de la nostra agricultura, la qual cosa ens està donant encara més alè perquè, realment, mereix la pena treballar en el Parlament Europeu per a evitar esta
ratificació.
I també s'està treballant en la comissió de comerç exterior que, realment, és la competent, perquè estem parlant d'un acord de comerç, de relacions comercials entre la Unió Europea i països tercers.
Esta comissió, la de comerç exterior, és la que finalment elevarà al parlament l'informe que se votarà en plenari i és on mosatros anem a continuar treballant per a evitar que eixe vot en plenari
siga favorable a l'acord.

Els dia que el meu plantejament, ara, en estos moments, és fer un repàs sobre les condicions tècniques, el que suposa realment i de forma fefaent la implantació o l'aplicació d'este acord.
La Unió Europea aplica uns aranzels als productes agroalimentaris que accedixen als
mercats de tota la Unió Europea, als mercats comunitaris procedents de qualsevol país del món.
No obstant això, l'acord preveu, en caràcter general, en el moment de l'entrada en vigor del protocol que se puga aprovar o no, que els drets duaners,
els aranzels per als productes agraris i pesquers seran zero, excepte per a un
grup de productes denominats sensibles que, encara que este concepte parega que
vullga dir que és una protecció a estos productes, mosatros vegem clarament que no és tal protecció i al tema anem.

Per a este conjunt de productes sensibles s'establix un percentatge de reducció dels drets de duana, fins que la importació a la Unió Europea aconseguix una determinada quantitat que se denomina «quota».
Per a estes quantitats exportades que superen eixa quota s'aplica una nova reducció, menor que en els aranzels aplicats en caràcter general a estos productes, i s'aplica a productes sensibles, en este cas, que competixen directament perquè són productes mediterranis, de l'agricultura mediterrània, que competixen directament amb els nostres, amb algunes hortalisses i amb
algunes fruites, i estem recalcant especialment l'impacte que va tindre sobre el sector de la tomata, on s'establix una quota creixent en el temps, passant de 225.
000 tones en els mesos d'octubre a maig, que és quan competix directament amb els nostres, fins 257.
000 tones.
Però també hi ha un impacte directe en els sector dels cítrics, concretament en el de les clementines, que se notarà en els següents campanyes.

S'acorda igualment en este protocol un preu d'entrada mínima per al que s'aplica l'eliminació de drets ad valorem.
Si els preus d'entrada a la Unió Europea són inferiors al 8%, s'apliquen automàticament uns aranzels que fan pujar eixos preus d'entrada fins els preus mínims fixats.
I els productes estan ja clarament establits aixina, com els preus
per a cada un d'estos productes.

En el cas que els preus d'entrada caiguen més enllà del 8% del preu mínim, s'apliquen les clàusules previstes en este cas en l'Organització Mundial de Comerç.
Igualment, si en l'Organització Mundial de Comerç s'establira algun altre tipus de reglamentació o normativa respecte a estos drets aranzelaris o a estos preus d'entrada, s'aplicarien en l'acord.

I s'establixen per al seu seguiment uns procediments mensuals de seguiment de les
quantitats i dels preus d'entrada que deu controlar la Unió Europa, deu controlar -insistisc- la Unió Europea.
En el cas de la tomata, el seguiment tractaria de ser setmanal.

Estic tractant de relatar estes condicions, diríem tècniques, d'entrada dels productes perquè se vega la dificultat en el seguiment d'estos acords, la dificultat de seguiment en el moment d'entrada en frontera, diríem, i als fets ens remetem, la impossibilitat que açò siga un seguiment real.

I no cal parlar de les exigències en matèria fitosanitària que se remeten de nou als possibles acords en l'entorn de l'Organització Mundial de Comerç.
Per tant, és d'una dificultat extraordinària.

Quins són els canvis que este acord planteja en relació a l'anterior acord de 2003?
S'eliminen les restriccions a l'entrada de qualsevol tipus de productes agraris, excepte dels sis protegits, però s'incrementen les quotes de forma considerable.
En el cas de la tomata s'incrementa la quota un 39%; un 34%, en clementines, i se dobla en productes com
la maduixa, la carabasseta, el cogombre, i desapareixen en taronja dolça i en altres hortalisses, concretament mos afecten en el món de la carxofa i per a altres fruites.

Es fixen uns preus que s'han de respectar en les entrades; no obstant, són els preus d'entrada en la frontera a la Unió Europea que podrien ser comparables, que són, de fet, comparables -diríem- al que mosatros diguem preus d'eixida de magatzem, perquè és el punt d'entrada.

Eixos preus, en taronges, per exemple, són d'un mínim de 35,4 euros per (inintel·ligible) .
.
.
quilos, evidentment, per a qualsevol procedència, enfront de 26,4, que s'aplicarien al Marroc.
I en mandarines, la diferència és de 64,9 a 48,4.

Estem parlant, doncs, de condicions que fan un seguiment molt difícil.
Estem parlant que s'han detectat al llarg de l'aplicació de l'anterior acord fraus que les oficines d'inspecció duaneres, però per descomptat l'oficina europea contra el frau té absolutament constatades i demostrades i contra les quals no s'ha pogut actuar per la dificultat de l'aplicació en frontera d'este tipus de tramitació i d'este tipus d'acord.
Un acord certament molt complicat i que ningú entén per què ahí no s'ha fet un treball que suposara un seguiment important.

Quines són les conseqüències de l'aplicació d'estes condicions, que són objectives, perquè són les que té l'acord sobre la nostra producció?
En el diferencial de costos de producció és evident i sols vaig a ficar dos exemples.

En el cas de tomata, mosatros tenim en la destinació als nostres mercats un preu mitjà de 0,65 euros per quilo i, com acabem de dir, el preu d'entrada de tomata seria de 0,46 euros per quilo.
Per tant, ja sols el
diferencial de preu degut en el moment de l'entrada ja perjudica en 0,19 euros per quilo -que jo crec que és una dada impressionant- la possibilitat d'oferta dels nostres productes en els mercats europeus.
Però, a més, ho fa en els mateixos mesos, en el mateix moment temporal; per tant, deixa el sector sense possibilitats de competir.

Però podíem ficar el tema de la clementina on hi ha un diferencial de 0,60 a 0,48 euros
per quilo.
Jo crec que estem parlant també d'un problema a mig termini que ens anem a trobar en les clementines perquè el diferencial de preu és també absolutament crític per a defendre eixos productes en la Unió Europea.
Que està produït pels costos de producció, és evident.
El cost de la mà d'obra.
.
.
, la diferència és d'un a sis.
Però mosatros creguem que també n'hi han uns costos derivats del model d'agricultura europea, del model que ens han donat a mosatros mateixa, que també és molt important perquè està basat en els principis de seguretat alimentària, el minimitzar els riscos per als treballadors, i crec que és un tema molt important, però també minimitzar els riscos per a l'impacte mediambiental que puguen suposar les activitats de caràcter agrari o agroalimentari.
Minimitzar estos riscos i assegurar la qualitat
agroalimentària suposa aplicar normatives molt estrictes que mosatros estem obligant als
nostres productors, als nostres llauradors, al món del sector agroalimentari a complir.

Per tant, les conseqüències o l'impacte sobre la superfície cultivable i sobre els llocs de treball és immediata i té una correlació directa.
Té un impacte laboral, té un impacte econòmic, té un impacte territorial i té, evidentment, un impacte de caràcter mediambiental que mosatros considerem que també se deu tindre en compte.

Però no m'agradaria deixar de banda l'impacte sobre el món del consum, sobre el consumidor, que parlant de seguretat alimentària creguem que és absolutament fonamental, perquè ataca esta forma de produir en països tercers al model tradicional, al model -com dia- de producció europea.

La ratificació d'este acord suposa, una volta més, concepcions a una agricultura, concepcions a uns països tercers, concepcions a uns productes i a uns servicis de caràcter industrial enfront del tractament.
.
.
, a les produccions de caràcter agrari que competixen amb les d'eixos països.
I açò s'ha fet sense ficar en marxa cap mecanisme de compensació per a les produccions afectades.
I ahí és on mosatros creguem que hem d'exigir al nostre govern perquè eixos mecanismes de compensació puguen ser una realitat, i deuen finançar, deuen recolzar la competitivitat del sector.

Però no sols és que no tenim eixos mecanismes de compensació, sinó que els mecanismes de recolzament o de finançament per a incrementar les superfícies cultivables en productes que competixen directament amb els nostres van
destinats al govern del Marroc, permetent la ficada en marxa d'un pla, el «Marroc verd», que ficarà en marxa 700.
000 noves hectàrees de cultiu per valor de 70 milions d'euros de la Unió Europea.

Mosatros creguem que realment són uns instruments a favor d'unes produccions i en detriment de les nostres produccions que no poden
disfrutar d'eixos mecanismes de compensació que clarament perjudiquen al nostre sector.

Però és que, a més, incrementen la superfície cultivable -dic- amb fons europeus.
.
.
, va a permetre en un termini molt reduït de temps triplicar la producció de cítrics del Marroc i duplicar la d'hortalisses, i torne a dir, productes que competixen directament amb els nostres
i, a més, en els mateixos moments.
I que a més si entra en vigor este acord, ho farà amb unes condicions de deslleialtat importantíssimes que bloquejaran la possibilitat d'entrada dels nostres productes, i ja hem vist els diferencials de preus sols en
els que arriben als mercats.
És impossible competir en eixes condicions.

Podríem fer algun comentari també a la possible legalitat o no en estos moments d'este acord, tenint en compte que el servici jurídic de la comissió de la Unió Europea ha mostrat els seus dubtes respecte a si el Sàhara i els seus productes formen part o no de l'acord.
I bé, també ahí tindríem algun element que podria afavorir els nostres interessos.

Mosatros creguem, com a conclusió, si em permet el senyor president i les seues senyories, que aprovar o recolzar
este acord amplia i consolida una situació clara de deslleialtat sense incorporar cap element de reciprocitat, que
mosatros també creguem que havia de formar part del concepte de l'acord, no sols en el Marroc, sinó de qualsevol acord en països tercers, que incremente el comerç i, sobretot, que l'incremente de forma tan directa, tan radical i afecte tan directament als
productes de caràcter agrari, torne a dir, sense cap mecanisme de compensació.

Mosatros hui el que hem volgut dur ací és la postura d'un sector, del sector agrari valencià, que ha ficat negre sobre blanc.
.
.
, i jo crec que ha donat de forma molt -si me permeten- elegant quins són els nostres interessos, document que disposen tots vostés i que creguem que mereix el suport no sols d'esta comissió, sinó el treball d'esta comissió junt.
.
.
, o enfront dels parlamentaris espanyols, els parlamentaris valencians
i, per descomptat, el Govern d'Espanya perquè recolzen esta posició.

Perquè recolzar esta posició no sols és recolzar el sector agrari valencià, és recolzar l'interés general de la nostra comunitat, com dia abans, des del punt de vista de la
nostra economia, des del punt de vista de medi ambient, des del punt de vista
del territori i des del punt de vista d'un model de societat que creguem que mereix la pena mantindre.
(So per interferència d'un mòbil)

Com els dia, jo crec que hui no se tracta de política, sinó hui es tracta de recolzar els interessos que un sector ha ficat negre sobre
blanc.
I este és el treball que crec que devem iniciar per a evitar que el Parlament Europeu
ratifique o vote en el plenari la conformitat en l'acord entre la Unió Europea i el regne del Marroc.

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyories.

El senyor president:

Moltes gràcies a l'honorable consellera i diputada del Grup Parlamentari Popular, senyora Hernández.

I a esta proposició no de llei hi ha un esmena presentada pel Grup Parlamentari Socialista, amb el
número de registre 75.
348, que per a la seua defensa, té la paraula el senyor Lozano, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, per a mi és un honor una vegada més tindre-la ací defensant un tema tan important per als llauradors valencians.
Informar-la també, que és que vosté abans no estava, que la comissió hem aprovat tots per unanimitat adherir-se al manifest del sector
agroalimentari valencià i que traslladarem este acord de la comissió als òrgans que siguen necessaris, tant a Madrid, com a Brussel·les.
Per tant, totalment d'acord amb el que el sector planteja.

Una altra cosa diferent, senyora consellera, és la proposició de llei que vostés han presentat que, en definitiva, només obeïx, al meu criteri, a l'efecte de les eleccions i que vostés han d'estar una vegada més culpant els altres de les pròpies incompetències.

Perquè mire, vosté, amb tota la quantitat de dades que ha vingut vosté ací hui a dir-mos, l'únic que me fa és pensar que està totalment d'acord que si el Partit Popular Europeu el que demanava era la lliure
liberalització dels productes del nord d'Àfrica, doncs, lògicament el govern espanyol, defensant els interessos dels valencians i de tota
l'agricultura valenciana, el que ha fet en eixa ratificació de l'acord és millorar i ficar traves perquè entren de forma lliure, perquè aleshores sí que seria molt més desastrós.

Senyories, després de quatre anys de negociació -és el que abans ha començat la consellera diguent-, en novembre de 2009, el Col·legi de Comissaris de la Unió Europea acabà les negociacions per renovar el protocol agrari de l'acord Unió Europea-Marroc.

Insistisc en el tema de ratificar i renovar, renovar un protocol que està en vigor des de l'any 2000.
I si la memòria -l'altre dia ja ho vaig dir en el ple- no me falla, estava governant en Espanya el Partit Popular, el senyor Aznar com
a president, i estava de ministre el senyor Arias Cañete.
I si no recorde mal, i jo estava ací també en esta comissió, el senyor Zaplana era el president i la senyora Ramón-Llin.
.
.
, també.
I en paraules del senyor Arias Cañete, el protocol era equilibrat i necessari per als interessos generals d'Espanya.

Senyories, aquell acord i estos, vull deixar clar, als socialistes valencians,
i sobretot als llauradors en general, no mos agraden, ni aquell, ni este.
Però podem entendre que n'hi han altres interessos d'estat que poden fer que estos acords se facen.
I, de fet, els feren el Partit
Popular i els van fer també el Partit Socialista.
Per tant, jo pense que, per eixes qüestions, mosatros haurem de ser capaços de vore com comencem a plantejar altres alternatives per a millorar això.

Però també és veritat que els països del nord i centre d'Europa demanaven que fóra de lliure comerç, perquè al final l'únic que pretenen els països, estos països, és tindre fruites i hortalisses al millor preu possible; lògicament, és obvi que tots volem això, però el que està clar és que és el mateix Partit Popular, al qual vostés pertanyen, en Europa.

Què ha fet el govern en les negociacions?
Ha aconseguit ficar traves, tal com vosté ha estat amplament parlant des del principi, per a preservar els productes que
més mos afecten als valencians, com són límit de tonatge, calendaris perquè les exportacions de tomaques i taronges afecten el menys possible les nostres
campanyes i també endurint les traves fitosanitàries per a garantir la salubritat dels productes que entren a Europa.

Jo li dic a vosté, i torne a insistir, no mos agrada cap tipus d'acord que mos faça mal als valencians, als llauradors.

Però a vosté de veritat és que me fa l'efecte que estes consideracions els importen poc.
Em fa l'efecte que els importa ben poc la gent que viu en el món rural i el món de l'agricultura, per una sèrie de raons que ara intentaré esgrimir.

La renovació del protocol agrari del conveni Unió Europea-Marroc ha de ser ratificat o no pel Parlament Europeu, i allí són vostés, el Partit Popular europeu, qui té la majoria absoluta per a poder-ho tallar; o té una gran majoria -gràcies per la seua afirmació.

Com ací, que poden també aprovar, en este parlament, o denegar el que vostés vullguen.
Són vostés, que si de veritat se creuen el que diuen, convenceran els seus companys i
amics perquè voten en contra de la renovació de l'acord.
I, lògicament, si mos hem adherit al manifest que ha presentat tot el sector, lògicament estem demanant-li també que a Europa mosatros també recolzen els llauradors i l'agricultura valenciana.

Però no sé per què vostés ací.
.
.
, doncs tot és pegar-li al piquet, perquè ara estem en eleccions i necessiten donar-li la culpa, insistisc, a uns altres,
perquè per a defensar els interessos del camp valencià a Brussel·les jo m'atreviria a dir que vostés fiquen poc d'interés.
I sobretot ara.
En aquell moment no digueren absolutament res, i en este
moment ojo que estan donant-li vent a les seues paraules.
És la quarta vegada que este tema ix en este parlament en els últims sis mesos, que jo entenc que és un gran tema, és un tema que ja s'ha parlat una, i insistisc, quatre vegades, en la Comissió d'Agricultura crec que van ser dos vegades, en la d'Afers Europeus dos més, i lògicament la passadeta de Les Corts en ple, perquè això també feia falta en una pregunta en la qual vosté també se va esplaiar.

I, lògicament, jo puc entendre que este tema és tan important per això.
Però el que no se pot ser és tan demagog.

L'altre dia deia que quan vostés volgueren parlaríem amb profunditat en estes Corts sobre l'acord i de què hauríem de fer, senyora consellera, per a pal·liar els efectes negatius que pot tindre l'acord respecte als nostres productes.
Què hauríem de fer?
No sols criticar i llevar-mos la culpa.

Avui, si és veritat que volen ajudar els hòmens i dones del camp valencià, jo crec que aprovaran esta esmena que parla de recolzar lleialment el govern
de l'estat.
I, segon, què hauríem d'haver fet i encara se pot fer per a pal·liar els efectes negatius que pot tindre en els nostres llauradors.

I, lògicament, la proposta que mosatros fem va en eixa línia, en la línia.
.
.
, i ara intentaré llegir-la, primer, instar el Govern d'Espanya a seguir defensant els interessos dels llauradors valencians en contra
de les pretensions del Grup Popular europeu que vol la liberalització del comerç de fruites i verdures amb el Marroc.
Per tant, si demagògia vostés ne fan, al final mosatros també haurem d'anar exigint que vostés siguen lleials, perquè si abans callaren tots i hui fan tanta propaganda, doncs lògicament crec que una miqueta de sinceritat els aniria molt bé per a tot el sector, que crec que faríem un gran favor a tots els amics que ens estan veient en este moment i que
aprofite per saludar.

Segon, què demanem?
Al Parlament Europeu, i en especial al Grup Popular, que té majoria en la cambra, a rebutjar la renovació de l'acord entre la Unió Europea i el Marroc.
A la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació a complir el pla Millorar que preveia per a invertir 1.
700 milions d'euros en el sector citrícola per a preparar-lo i fer-lo competitiu respecte a països tercers.
1.
700 milions d'euros, senyora consellera.
I el senyor Cotino no sé per què no ne va posar 3.
000, o 4.
000 o 5.
000, perquè com no pensava complir el Partit Popular en eixa proposta, doncs, lògicament, haguera pogut exagerar més, molt més.
No ficant-los, què més donava!

Clar, perquè diu: què ha de vore el pla Millorar amb açò?
Home!
és que el Partit Popular mos ha trencat les cames als llauradors i ara resulta
que la culpa que les tinguem trencades és de l'estat espanyol.
Home, això no està clar!
El que està clar és que les conseqüències que tenim en este moment, la falta de competitivitat del sector
agroalimentari, perdó, del sector agrari, perquè el sector agroalimentari és molt competitiu, lògicament el sector agrari és perquè no tenim la preparació.
I ho he dit moltes vegades ja en Les Corts, i hui vull insistir en eixe tema.

Miren, quan un se creu que de veritat és important, fica diners.
Si s'hagueren ficat els 1.
700 milions d'euros repartits en deu anys, jo ja no vull en quatre o cinc, això haguera sigut ja el colmo del goig.
No, només que s'hagueren distribuït en els deu anys, significaven, senyor president, 170 milions anuals d'euros.
Sap en quant s'haguera incrementat el pressupost de la conselleria?
En un 50%.
I estem en este
moment en el 2,1% de La Generalitat.
Haguérem passat dels 300 o a 32, si no recorde mal, ho tinc ací, 332,6 de pressupost que teníem i que representava en eixe moment el 2,4, haguérem passat a més de 500.
Vol dir que en este moment això hagueren sigut inversions directes que ara no tindríem més problemes.

I, lògicament, quan veus que les altres comunitats autònomes, en les mateixes lleis espanyoles i en les mateixes lleis comunitàries, en els mateixos acords que va firmar el Partit Popular i que va firmar en
este cas el Partit Socialista, en les mateixes, mos estan pegant de bufetades
en tots els llocs.
I fruita dolça pràcticament ací ha desaparegut tot el tema de bresquilla, tot el tema de fruites d'estiu, exceptuant el caqui.

Han desaparegut pràcticament del mercat europeu gràcies a altres comunitats, que en les mateixes lleis mos estan apartant d'eixe mercat.

No parlem de les altres comunitats en agricultura ecològica, en vins, en.
.
.
Totes.
Me dóna igual que siguen del Partit Popular, governades pel Partit Popular o pel
Partit Socialista.
El que passa és que han tingut clar que el sector agrari, el sector agroalimentari era molt
important.
I ara, en estos moments de crisi, ha sigut un sector que en eixes
comunitats autònomes han adsorbit part de l'ocupació, que ací, en este cas, no hem pogut fer.

Per tant, senyories -i acabe-, perquè me passa el temps i després calcule que tindrem rèplica per a poder seguir parlant d'este tema.
Crec que, senyora consellera, que si de veritat volem fer-li un favor
al sector agrari caldria que parlàrem menys, que portàrem este tema menys a la palestra i que de veritat ficàrem tots el muscle, tant des de la lleialtat institucional com des de les
mesures necessàries per a vore com féiem que este sector fóra molt més competitiu.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Lozano.

Dos qüestions puntuals, per aclarir un poc.
.
.
En el debat no he volgut interrompre'l, però ha parlat vosté d'una «proposició de llei» quan estem en un debat d'una «proposició no de llei», i la diferència és important.

I després una qüestió, quan parlem intentem.
.
.
, no estem encara en eleccions, estem molt propet de
les eleccions, i ho dic per a tots els portaveus.
Vull dir, el proper dia 28 se
dissoldrà, se firmarà el decret de dissolució, i se firmarà la convocatòria, i se publicarà el dia 29, en el termini dels 56 dies que marca la Llei electoral valenciana,
en coordinació amb la llei estatal, i és quan de veritat estarem en eleccions.
Formalment estem en un altre període, per tant, jo sí que demane a tots els portaveus que intentem ahí ser el més rigorosos possible en este tipus d'afirmacions.

I, lògicament, queda acceptar o no acceptar l'esmena del Grup Socialista.

Té la paraula l'honorable consellera i diputada del Grup Parlamentari Popular, senyora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Vaig a començar directament dient-li que no anem a acceptar esta esmena.
I sols vaig a fer
uns lleugers comentaris contestant a algunes imprecisions que considere que
vosté acaba de plantejar.

Imprecisions, diguem, que estem parlant d'uns acords que ratifiquen els anteriors?
No, són uns acords que aprofundixen en el camí de liberalitzar i en el camí de permetre i fer més fàcil l'entrada de productes que competixen directament en els nostres en els mateixos
moments.

Jo crec que havia fet una intervenció en la qual no he parlat de governs, sols he parlat d'interessos i de dades concretes que demostren per què és negatiu per al nostre sector hui, en este moment, per a les circumstàncies actuals, per la situació actual dels mercats.
I en estes situacions la diferència entre els preus d'entrada que permet l'acord i els preus als quals mosatros podem arribar als mercats és dramàtica.
Per tant, jo crec que eixa és la dada.

Vosté dia, i ha reconegut d'una forma molt estranya, que estava fent demagògia en la presentació d'esta esmena.
Jo entenc que vosté ho ha fet de bona voluntat i que ha presentat una esmena per a rebatre una cosa
que és irrebatible.

Si vostés creuen que este acord és perjudicial, com ha reconegut diverses voltes, independentment de qualsevol
altra circumstància de caràcter partidista i sols per defensar els interessos del sector, una proposició no de llei que diu exactament el que el sector està demanant, i és que el Govern d'Espanya no el ratifique, en les condicions actuals, del que estem parlant en
estos moments, i dels prejudicis que causa i que treballem amb els
parlamentaris valencians i espanyols per a evitar que se vote de forma positiva
este acord en el plenari.
Crec que són dos proposicions clau, contundents, i que a més no ataquen ni fiquen en valor i ni en no valor l'activitat i el treball de ningú.
Perquè hem tractar de ser, jo crec que en la meua exposició he tractat de ser absolutament respectuosa d'anàlisi de l'acord que estàvem firmant.
Però jo crec que vosté, d'una forma estranya, com li dia, en dir que hem fet demagògia, crec que està a la millor volent dir que efectivament no era eixe el mateix esperit que vostés tenien.

Que no els agrada l'acord i que pot estar recolzat perquè n'hi hagen altres interessos d'estat?
No serem mosatros els que ho discutirem.
Però jo crec que he dit molt clar «mecanismes de compensació».
Si n'hi ha interessos d'estat que obliguen a firmar este acord, han d'haver mecanismes de compensació i han d'haver mecanismes de compensació que la pròpia Unió Europea i el Consell de Ministres de la Unió Europea fique en marxa i fique mesures financeres que permeten ficar en marxa
eixos mecanismes de compensació.
Igual que està fent-ho per a l'agricultura en este cas d'un país com Marroc.

Per què finança l'increment d'activitat agrària al Marroc i no finança els prejudicis que eixe acord té en l'agricultura mediterrània, però d'un país membre, en este cas d'Espanya i en este cas no sols de la Comunitat Valenciana.
Estem parlant d'un país membre: Espanya.
Estem parlant de Canàries, estem parlant d'Andalusia, estem parlant de la Comunitat Autònoma de Múrcia i estem parlant de la Comunitat Valenciana.
Quatre comunitats que, fora del
color polític, hem acordat i hem treballat conjuntament en este terreny.
Perquè creguem que és un treball que se fa fora del color polític, perquè és un treball directament en defensa del sector, vista l'anàlisi de les conseqüències i de l'impacte que té l'acord en la nostra agricultura.
Que són dades, que no són valoracions de caràcter polític.

Per tant, estem parlant de compensacions per a un país membre, per a Espanya.
I en eixes compensacions, sense dubte, per a la
Comunitat Valenciana.

Quan vosté parla que s'han aconseguit restriccions per als productes fitosanitaris, crec que no volia
dir exactament això.
Perquè no hi ha una sola restricció per a la forma de cultivar, no n'hi ha.
No, per als països tercers ninguna.
Entren absolutament tots els productes, i vosté i tots els nostres llauradors ho saben.
Estem competint de forma deslleial
perquè no estem fent ni anàlisi en origen ni inspeccions en origen que obliguen els cultius en les mateixes
condicions que les nostres.

Per tant, si no els agrada l'acord i creuen que l'acord és perjudicial, com vosté acaba de dir, jo crec que eixos mecanismes de compensació haurien d'estar ja treballats, i a això és al que s'hauria d'haver dedicat el Govern d'Espanya en defensa dels nostres interessos.

Però vaig a dir-li més.
És que el Govern d'Espanya.
.
.
, i no anava a entrar en este debat, però, en fi, jo crec que vosté m'ha dut ací.
El Govern d'Espanya no ha obligat la Unió Europea, quan s'ha vist que l'anterior acord no estava complint-se en frontera, no ha obligat a eixe
compliment.
No hi ha hagut ninguna acció del Govern d'Espanya enfront de la Comissió Europea per a obligar a fer un seguiment exhaustiu de l'acord que n'hi havia en vigor en este moment.

Per tant, com poden dir que ahí s'està treballant?
No s'ha fet absolutament res en eixe sentit.

Però, clar, quan vosté me diu que el Grup Parlamentari Popular és el majoritari -i l'ha corregit el senyor Morera; moltes gràcies, senyor Morera- en el parlament, efectivament, tenim una influència important en el parlament.
Per això, en el primer debat que es va produir en la comissió d'agricultura, que se va produir l'últim 14 de març, se va votar en contra, i sols hi va haver un grup que no votà en contra d'esta situació, que va ser el Grup Socialista.
Com s'explica això?
Com està dient que treballem.
.
.
?
Clar!
Per això precisament, en el primer debat i la primera comissió, tots els grups, inclòs el Grup Popular, votaren en contra de l'acord.

I crec que, a més, és una votació històrica, és una votació històrica perquè la tendència natural, diríem, la tendència històrica, la tradició diu que en la Unión Europea, que en el Parlament Europeu, estos debats sempre els guanya la
liberalització del comerç, ampliar les possibilitats d'intercanvis comercials.
I no obstant això, en esta ocasió ha segut la primera volta.
.
.
, perquè el Grup Popular va fer un estudi i una anàlisi jo crec que molt meritori de quina era la situació.

I si me permet, vaig a traslladar.
.
.
, perquè crec que la situació és tan clara quant a dades i quant a anàlisi i, com dia abans, quant a l'impacte que produïx en el nostre territori, en la nostra socioeconomia, i en el nostre medi
ambient i en el nostre model, que crec que és important.
.
.
Dia este informe que la Unió Europea continua sent el principal importador de productes agraris de tot el món, com a mercat, amb una importació que s'ha duplicat en valor.

Per tant, estem parlant d'este moment, estem fent anàlisi d'ara, del 2011, que s'ha duplicat en l'última dècada i que ja representa el 20% de les importacions mundials.
Estem parlant que
els productes finals representen el 68%, les matèries primeres el 9% i els productes intermedis el 23%.
Llavors, productes
primers el 9%.
Que el dèficit comercial, el dèficit del comerç agrícola de la Unió Europea té un nivell rècord en estos moments de 7.
000 milions d'euros.
I que estem parlant ja de Mercosur.
Com s'explica això?
Si a més Mercosur en estos moments representa en comerç 19.
000 milions d'exportacions a la Unió Europea, quan a soles està comprant 1.
000 milions d'euros, amb un dèficit de balança comercial de la Unió Europea ja de 7.
000 milions.
Com estem ja plantejant-nos una altra situació?
Que, a més, els recorde que la ficaren sobre la taula quan el Govern d'Espanya ostentava la presidència de la Unió Europea.
Per favor!
, quan parlem de demagògia, pensem què estem dient.
Encara no s'ha ratificat un acord, que, per primera volta en un debat i una votació històrica en la comissió d'agricultura se diu que no, i ja estem plantejant-nos Mercosur amb estes dades i
amb estes condicions.
Jo crec, senyor Lozano, que açò són dades reals i és impacte real sobre la nostra agricultura.

Però també se dia que la Unió Europea és el major importador del món de productes agrícoles procedents de països desenrotllats.
No estem a soles parlant de països tercers, països que, com vosté dia, poden haver-hi raons d'estat.
És que som el primer importador de productes agraris procedents dels països desenrotllats.
Importem més que unint Estats Units, Japó, Canadà i Nova Zelanda, importem més.
Jo crec que és que les dades i l'anàlisi és crítica absolutament per a entendre el que està passant.

Però, a més, la Unió Europea ha reduït, com tots sabem, i ho saben els nostres llauradors, de forma dràstica totes les ajudes al que tradicionalment se dia distorsions de mercat, o
precisament amb el seu argument, per a evitar la distorsió de mercats, quan no ho han fet altres agricultures de països desenrotllats, com la farm bill en Estats Units.

Per tant, mosatros estem prenent mesures que restringixen les possibilitat de
competir dels nostres llauradors, estem imposant normatives i no estem donant
ningun instrument i no estem canalitzant ajudes que permeten que eixa
competitivitat siga possible.

Però, a més, també crec que devíem parlar de coherència entre política agrícola i política comercial.
I era molt important el debat d'esta comissió, perquè per primera volta s'ha dit en una comissió d'agricultura, parlant de relacions comercials, que les relacions comercials amb
països tercers, amb països en desenrotllament, no devien ficar en risc l'agricultura de la Unió Europea.

Jo crec que és una fita, i vosté estarà d'acord amb mi, que coneix bé el que ha vingut passant en Europa, que és una fita.
Per a poder aprofundir en eixa fita és per la qual cosa crec mosatros els demanem l'ajuda, que el seu grup també treballe en esta direcció.
Mosatros mos comprometem que el nostre grup ho faça.
En el primer debat ho hem fet i, a més, crec que ho hem fet marcant, com dia abans, una fita, un moment històric en els debats europeus, un moment en què s'ha vist que les relacions comercials, liberalitzar-les, és molt important, però és més important afavorir el model de producció europea, i en eixe model, el de producció mediterrània i, és clar, podent garantir aixina el model que díem abans, de les produccions de la Comunitat Valenciana.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Hernández, en nom del Grup Popular.

Per a rèplica, m'imagine que el senyor Lozano demana la paraula.
Per tant, durant cinc minuts té la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Senyora consellera, jo crec que és que estem parlant de dos coses totalment diferents.
Li he dit ací que mosatros hem recolzat el manifest.
El manifest té sis punts.
No n'hi ha cap punt, cap, que tinga res a vore amb el que vostés plantegen en la seua proposició.
Cap.
I tan cert és que mosatros estem d'acord, perquè volem que se complisca la llei que faça que Europa preserva el model d'agricultura que mos hem marcat i, sobretot, demane la col·laboració per a mantindre la nostra agricultura valenciana.

Vosté diu: «No, és que jo no m'he ficat ni amb cap govern ni amb cap.
.
.
ningú.
» Mire, açò és l'exposició de motius de vostés, no és la meua, eh?
És la de vostés.
Diuen: «La signatura de l'acord en les condicions esmentades suposa un fracàs rotund del Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural i Marí i un colp molt dur per a les expectatives de futur dels productors valencians.
»

Vosté diu que no estan carregant sobre el Govern d'Espanya?
Home!
, defense les seues qüestions sense clavar-se.

Però és que l'altra és.
.
.
, en l'altre paràgraf: «El Govern d'Espanya s'ha mostrat incapaç d'imposar un criteri que evitara perjudicar l'agricultura espanyola.
.
.
» Incapaç és el Partit Popular en esta comunitat.

Mire, vosté diu: «Les dades que jo done són reals.
» Senyora consellera, les dades són reals les que jo vaig a dir-li.
El 60% dels hòmens i dones del camp valencià han abandonat, 74 nuclis rurals han desaparegut, 84 tenen menys de cinc
habitants, la renda ha baixat un 40% en els últims anys dels llauradors.
S'exporta més que mai i, no obstant això, la renda ha baixat un 40%, perquè han sigut incapaços de fer un model d'agricultura que fera que al llaurador li aplegara alguna cosa.
Perquè el model és tan fàcil que jo aixina seria capaç d'exportar-ho tot.
Enviem el gènere, anem reduint despeses i anem reduint els beneficis dels intermediaris i,
si queda alguna cosa, és per als llauradors.
I vosté ho sap perquè ve d'un poble que és citricultor i és de la Ribera.
Eixa és la desgràcia, eixa és la desgràcia que tenim.
I amb eixes xifres, com és possible que el Partit Popular estiga satisfet que siguem els primers
exportadors de cítrics del món?
I a més, amb tota lleugeresa, el senyor president: «Hemos exportado más que nunca.
» Per a fer més desgraciats i més pobres els llauradors?

Mire, jo comencí els dotze anys, estes tres legislatures, amb la senyora Ramon-Llin i li dia: «Jo no vull parlar d'agricultura, senyora consellera, vull parlar dels hòmens i dones.
» L'agricultura, mire si ho fan bé, que si l'objectiu final és donar de menjar a tots, ho fem tan bé que sobra de tot, muntanyes de tot, també de cítrics.
Però ací els que no poden viure són els llauradors.

Ací quan ens anem a plantejar quines polítiques fem que siguen capaces de vore com salvem el major nombre possible de
llauradors?
Es que no tenim cap model ací a València.
Mos estem carregant un model que abans era de minifundisme i que, a través de les cooperatives, haguérem pogut fer un model que haguera pogut també tindre ajudes a rendes d'altres que no treballen en l'agricultura, que és el que passa llavors, que era rendible.
.
.
I amb eixa rendibilitat, els qui no
eren llauradors era un complement de renda que els venia molt bé.
Fins això mos estem carregant.
És que en este moment ha de traure la gent que té camps diners per a poder mantindre els camps que tenen.
Quina política s'ha fet d'ajuntar terres, de vore com les cooperatives eren capaces de fer cultiu en comú?
Quants diners han ficat?
Si és que vostés mateixos han incomplit.
.
.

Clar, jo me pregunte: com és possible que el Partit Popular i la senyora consellera estiguen en desacord
amb el que jo propose en la meua esmena, que senzillament dic que el que vostés van dir en el seu moment, farem inversions en el sector agrari.
.
.
?
Que a més recorde, el pla Millorar va ser, si no recorde mal, 44 taules o 45 de tots els
sectors.
I al final, el Partit Popular el que va agarrar era el que els sectors
havien dit que calia fer i li ficaren preu.
Li ficaren preu a l'agricultura citrícola, 1.
700 milions d'euros; a la vitivinicultura, 700 o 500, si no recorde mal, i a la resta ja ni li
ficaren diners, perquè se coneix que digueren: «Per a què tenim de ficar-los, per a què anem a perdre el temps?
» Perquè ara no estaríem parlant del desastre que tenim en la Comunitat Valenciana en agricultura.

Per totes eixes raons, lamente que vostés no recolzen esta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Perdone, senyor.
.
.
L'esmena.

El senyor president:

L'esmena, l'esmena.
Ho hem entés.
.
.

El senyo Lozano i Pastor:

Com jo sé que vosté immediatament m'ho diria i m'ho recordaria, abans m'ho vull.
.
.

El senyor president:

No, no, no anava a dir-li-ho, però vosté té d'entendre que hem de manejar bé, com a mínim, el mínim de les cosetes estes, perquè, clar, l'esmena és l'esmena i la proposició.
.
.
, per a no confondre-mos.
I en les coses de les votacions, que tampoc hi
hagen problemes.

Té, per a rèplica, la paraula la senyora Hernández, en nom del Grup Parlamentari Popular.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, president.

Senyor Lozano, moltes gràcies per la seua intervenció, encara que, si me permet, dir-li que no acabe d'entendre quin és el seu plantejament.
Hui estem ací debatent una proposició no de llei que demana dos.
.
.
, se resol en dos punts concrets, que parlen, com
crec que ja he dit un parell de voltes, que el Govern d'Espanya no ratifique l'acord, no recolze eixa ratificació i que mosatros treballem amb els parlamentaris de tots els grups del Parlament
Europeu, especialment amb els espanyols i amb els valencians, que poden tindre
una sensibilitat molt important i poden conéixer bé este tema, i amb els que mosatros podem tindre una major capacitat d'influència, perquè en el plenari no se vote i no se puga firmar este acord.

Són eixos dos aspectes els que jo crec que hui venim a debatre ací.
I jo crec que són dos aspectes que sí que mos demana el sector en el seu manifest, en el nostre manifest, quan diuen
que treballem amb les institucions tant espanyoles com europees perquè consideren estos fets i estes propostes.
Treballar amb les institucions.
.
.
, és clar, jo considere que la primera institució és el Govern d'Espanya, són estes Corts, és el Parlament Europeu, són tots els portaveus als quals ja s'ha dirigit este document i són tots els parlamentaris que eixe dia van a votar, perquè la decisió va a ser eixe vot.
I tenim de treballar amb tots ells, i és el que hui s'està demanant ací.

Jo, és clar, me brinde a discutir amb vosté qualsevol dels cinc punts que ha plantejat en les seues esmenes el dia que
considere oportú i les plantege, però crec que hui venim ací a parlar de l'acord de lliure associació entre la Unió Europea i el Regne de Marroc, l'impacte que té eixe acord en l'agricultura d'Espanya, en l'agricultura d'Espanya, és clar, de la Comunitat Valenciana també.

I com li dia abans, hem treballat quatre autonomies, quatre regions d'Europa conjuntament, perquè les anàlisis coincidixen per a les quatre, sense color polític.
I hem treballat i hui jo esperava que la resposta d'un grup, del Grup Socialista, d'un grup com vosté, d'una persona com vosté, amb la sensibilitat que té front al món agrari, poguera també recolzar, com s'ha recolzat en Andalusia, com s'ha recolzat en Canàries, com s'ha recolzat en Múrcia i com, és clar, recolza este grup, la no ratificació d'este acord.
I esperava que eixa fóra la seua posició perquè, com dia abans, transcendix, és clar, per a defendre els interessos del camp, els interessos dels llauradors,
però a més és que transcendix del mateix interés del camp.

Jo li estava abans fent un xicotet recorregut per les polítiques que va prenent la Unió Europea, i sempre han sigut polítiques que han ficat riscos, que han suposat riscos per al desenrotllament i per
a la competitivitat de la nostra agricultura.

I vosté diu: «I quines polítiques s'han fet des d'ací per a contrarestar açò?
» I jo li dic: és que vosté planteja que la política per a contrarestar açò és firmar este acord?
És que vosté vol dir que amb la implantació d'este acord i amb la ficada en marxa d'este acord, les polítiques eixes van a afavorir al nostre llaurador?
Van a incrementar la renda dels
nostres llauradors?
Jo crec que precisament implantar un acord d'estes característiques per al sector de la tomata.
.
.
, immediatament s'acaba amb ell.
I per al sector dels cítrics, a mitjà termini, l'impacte va a ser extraordinari.
Quan parlem de rendes, de què estem parlant?
Quan parlem de rendibilitat, de què estem parlant?
Estem parlant de polítiques, estem parlant de polítiques.
I la firma d'este acord, la ratificació d'este acord és una decisió política.
En estes condicions, és una decisió política, no és una decisió de ningun altre tipus.
I, com vosté dia adés, hi poden haver raons d'estat, mecanismes de compensació, finançament per a la nostra agricultura que permeta que siga competitiva, ¡però amb fons europeus!
, que són els que se van a beneficiar.
¿Qui se va a beneficiar de la firma d'este acord, si vosté diu que són raons d'estat?
, ¿qui se'n va a beneficiar?
¿Se'n van a beneficiar els països del nord?
Doncs, amb eixos diners, mecanismes de compensació, ¡instruments financers!
.
.
.
(Veus) Clar, bé, ¡però és que ara ja sabem el que passa en l'aplicació d'un acord, senyor Lozano!
, és que en este moment ja s'ha produït, ja sabem el que passa.
Però, a més, este acord, és que aprofundix en la liberalització, i vosté ho sap molt bé, no li agrada l'acord.

El que no té és valor (veus) per a dir amb un vot que no li agrada, només ho diu amb l'expressió, però jo crec que el que és important de l'expressió és quan arriba el moment de votar, dir, ací, el Grup Socialista, en defensa dels interessos del camp valencià, diu que no a este acord.
I el Grup Socialista, quan treballa en la Comissió d'Agricultura, diu que no, i no pot passar aixina el dia 14 de març.
El dia 14 de març, tots els grups, excepte el socialiste, votaren en contra d'este acord.
Mosatros demanem que eixe siga el camí, una fita importantíssima, la primera volta que se diu que no mereix la pena afavorir els interessos
comercials en detriment de l'agricultura d'Europa, d'Espanya i de la Comunitat Valenciana.

El senyor president:

Moltes gràcies, honorable consellera.

I per a fixar posició en nom del Grup Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari reiterarà el seu suport a esta iniciativa, que, per altra banda, és reiterada en estes Corts Valencianes, i hem defensat sempre la no-ratificació d'este acord.

El senyor Lozano sap molt de política agrària, porta molt de temps ací i ha segut alt responsable d'una organització agrària i jo entenc que alguns dels plantejaments que ha fet són correctes, sobre la renda agrària, sobre el model agrari, tot això.
.
.
, ell hi té més coneiximent que el que puga tindre jo o qualsevol dels que estem ací, però en política europea, i és el que estem parlant ací, a mi me consta, doncs, jo tinc.
.
.
, potser tinga més experiència que el senyor Lozano, i si açò s'aprova, serà una ruïna per al camp valencià, per a la indústria agroalimentària o per al xicotet llaurador.

Per tant, el Grup Socialista ha de donar suport a esta iniciativa, perquè ací el que està passant, en gran mesura, i em perdonaran la broma, és que el senyor Zapatero s'ha enamorat de Sarkozy, (remors) el senyor Zapatero està dependent del senyor Sarkozy, (veus) i té eixa dependència per la seua incapacitat de defendre els interessos valencians, que en estos
moments, en este acord, mentres Marroc enviarà a la Unió Europea fruites, hortalisses i cítrics, tots els nostres productes, el senyor Sarkozy, que s'ha camelat Zapatero, enviarà cereals i llet.
¡És que és aixina!
I ahí no funcionen les majories ideològiques, funciona en gran mesura els interessos.

Bé, senyor Lozano, jo la primera intervenció que vaig fer com a diputat al Parlament Europeu en el plenari del mes d'abril del 2004, i està en les actes, la primera de tot el Parlament Europeu, dia de sant Vicent, per
cert, va ser la defensa dels interessos valencians perquè en la importació de productes de tercers països s'introduïxen plagues al nostre territori.
És que (inintel·ligible) .
.
.
dos elements.
Un, la competència deslleial manifesta respecte als nostres productes; i, segona, la falta de
controls fitosanitaris a les plagues que vindran d'estos tercers països.
¿O és que d'on ha aparegut el morrut roig?
, ¿o el cangro en els cítrics?
, ¿o tot això?
És a dir, que Marroc va exportar alegrement amb uns acords preferencials, i,
mosatros, a arruïnar-mos.
.
.
¡Això no pot ser!

Jo li pregunte: ¿vosté li ha escrit a la senyora ministra de Medio Rural, Marino y Medio Ambiente, que
ara és la Rosa Aguilar, l'exalcadessa de Còrdova?
¿El Grup Socialista s'ha dirigit al senyor Zapatero, a la senyora ministra, per a explicar-li la
importància que té açò?
Perquè durant la presidència de la Unió Europea, que era la «congregación estelar de Obama y Zapatero» i tot allò, però resulta que no van fer res per la nostra agricultura.
A mi m'agradaria.
.
.
, si s'ha rebut resposta a la pregunta.
.
.
, a les resolucions que vam enviar com a Corts
Valencianes.

És que.
.
.
, és que.
.
.
, clar, és que la dignitat d'estes Corts aprovant resolucions.
.
.
, i tenim en el dossier que s'ha enviat la preocupació nostra com a valencians del que pot passar amb este acord, ¡i no hem rebut ni resposta!
.
.
.
¡I tots sabem com se fan estes coses!
Un país seriós aprofita la seua presidència per a articular altres interessos i defensar els seus.
Però ací, el senyor Zapatero i la ministra de l'època, la senyora.
.
.
, la senyora Elena Espinosa, no va moure ni una fulla.
.
.
Clar, esta senyora és gallega, i potser li va bé que s'exporte la llei o els cereals o el que siga, però, d'agricultura mediterrània, mos ha deixat indemnes.

¿Ha fat alguna cosa el Grup Socialista al respecte?
Perquè defendre els interessos valencians és defendre la no-ratificació d'este acord, i vostés haurien d'estar ja cridant.
.
.
, (inintel·ligible) .
.
.
al senyor Andrés Perelló, a la nostra antiga col·lega Josefa Andrés, i a tot el grup socialista del Parlament Europeu, per a evitar açò.
Jo m'he preocupat de moure els coneiximents que tinc en els grups liberal reformador
i dels Verds-ALE, i li puc assegurar que estan en contra d'este interés.
Els grup dels Verds posa més èmfasi en les plagues i els controls fitosanitaris, i els altres, perquè.
.
.
, que són liberals, no accepten un liberalisme mentirós, perquè anem a competir en desigualtat de condicions.
¡Liberalitat per a tots!

Però, en una inferioritat de condicions, que els llauradors valencians van a estar
lligats de peus a mans, perquè no podran competir contra els productors marroquins, que tindran uns preus més avantatjosos i no tindran ni el.
.
.
, tindran dumping social, és a dir, explotaran allí de forma.
.
.
, fins mà d'obra de xiquets.
.
.
, i ningú el controlarà, sense seguretat alimentària, sense control de plagues ni de pesticides, etcètera, etcètera.
Clar, ¡això no pot ser!
, ¡això no pot ser!

I nosaltres volem ajudar el poble de Marroc també davant la tirania.
.
.
, la tirania de Mohamed, però ajudar el poble de Marroc no es basa en destruir els interessos estratègics dels llauradors valencians o del sector agrícola.

Per tant, nosaltres hi donarem altra vegada suport, signarem la declaració, i açò forma part del mínim sentit d'estat del qual he parlat abans, uns mínims interessos compartits, o uns màxims, per a defendre els nostres interessos, sigam socialistes, del Partit
Popular, del Bloc, de Compromís, del que siga, ¡s'ha de tindre!
, perquè és que, si no, això explica en gran mesura la situació tan difícil, tan roín que patix la nostra economia.

I, efectivament, unes polítiques d'uns governs, però defensar el finançament, les inversions productives i la no-ratificació de l'acord és fonamental.
Per tant, jo demane un gest, en esta última comissió parlamentària, per a que tots junts defensem els nostres interessos, aprovem esta resolució, que no deixa de ser un calc d'altres resolucions que hem presentat des del Grup Compromís, però ens hi sumem i que s'escolte la nostra veu.
I, després, cadascú de nosaltres, que fem les pressions suficients per a defendre els nostres
interessos davant el govern de Zapatero, enamorat de Sarkozy, i davant el
Parlament Europeu, que
(inintel·ligible) .
.
.
les últimes paraules, perquè, ací seria convenient que hi haguera una postura unànime de totes estes Corts, d'esta cambra, d'esta comissió parlamentària, per a tindre més força, anar a defensar estos interessos a Madrid i a Brussel·les, i això jo crec que és fonamental i que donaria cobertura a les nostres aspiracions.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Lozano, ¿per a què demana la paraula?

El senyor Lozano i Pastor:

S'ha dirigit a mi i a (inintel·ligible) .
.
.
.

El senyor president:

Per rèplica.
.
.
, o siga, com a rèplica.

El senyor Lozano i Pastor:

Molt bé.

El senyor president:

Doncs, bé, com.
.
.
, a vore, la rèplica esta no està regulada, i s'ha dirigit a ell, donarem.
.
.
, li contestarà, en este cas, el senyor Morera, donarem tres minuts a cada un, perquè jo crec que la qüestió està clarament debatuda, però perquè puguen aclarir-se les qüestions que creguen vostés.

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Una vegada més, gràcies, senyor president, que entén que açò és important i que, en un moment determinat.
.
.

Mire, senyor Morera, vosté ho ha ficat tot en un sac, ho ha sacsat, li ha pegat foc i punt.
Vosté.
.
.
, això de vosté, senyoria, és que n'hi ha vegades que jo no ho entenc.

Ara resulta que vosté ha segut parlamentari europeu, segons m'ha dit, (algú diu: «Sí.
») i que jo sabia, i que vosté ha defensat.
.
.
, perquè ens entràvem ací les malalties a través d'això, ¿i vostés no feren allí cap de proposició per a que s'incrementaren tot el que eren les fronteres ni en cap moment digueren que se
ficaren diners també, des del parlament en una proposició per a que la Comissió Europea millorara els recursos per a que Espanya puguera controlar eixes
entrades fitosanitàries?

O siga, ¿de què estem parlant?
És que vosté, clar, com ho fica tot en un sac, doncs, al final, molt bé ja no sabem de què estem parlant, i eixe és el seu problema, perquè si vosté en realitat, de veritat, i, a més, me consta, perquè el conec molts anys, defensa els interessos dels valencians, el que no tindrien
d'haver aplegat el sector és a la situació en què ara estem.
I si segurament havérem treballat en eixe camí, ara no tindríem el problema tan greu que tenim.
Segurament seria un problema i greu, però estaríem de veritat preparats per a que això no havera segut aixina.

Clar, vosté diu.
.
.
, (veus) segur, segur que vosté sap més que jo en temes europeus i que jo aprecie, però, lògicament, el que no és possible és que s'utilitze, una vegada més, eixe totum revolutum per a vore com se situa políticament entre els dos partits i mos n'arrea a tots.
Perquè altres vegades vosté ha estat també defensant coses en companyia nostra respecte al Partit Popular, i.
.
.
, que
suponc que serà veritat eixe centrisme al qual vosté vol arribar, doncs, segurament és que, al final, la veritat la tenen vostés, però no sé per què el poble no ho acaba de contrastar.

Acabe ja.
Només aprofitar esta situació per a acomiadar-me de tots els diputats, desitjar-los el millor, una vegada més, en allò personal, professional i políticament.
Per a mi ha segut un honor, senyora consellera, vosté ho sap, que he disfrutant debatent tant amb els portaveus que en estes tres
legislatures hi han hagut en el Partit Popular, com amb els consellers que per
ací han passat.
Per a mi ha segut un verdader honor estar defensant els hòmens i dones del camp valencià.

Moltíssimes gràcies a tots.
I a vosté també, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano, i des d'esta presidència, és clar, agrair-li els servicis prestats a estes Corts i, per tant, al poble
valencià en el conjunt amb la defensa del que ha fet vosté i amb les propostes que ha dut al llarg d'estos anys a esta cambra.

I ja, per acabar este debat i passar a votació, té per a rèplica.
.
.
, tres minuts li done també al senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Tot en un sac, no.
Ací la qüestió és que si vostés defensen els interessos dels valencians o si no.
.
.
, siga Zapatero, Aznar o el sursum corda qui governe en Madrid.

Defensar els interessos valencians en estos moments és dir no a la ratificació de l'acord.
Vostés no han mogut ni una fulla (veus) per a dir-li al senyor Zapatero.
.
.
, no he vist cap declaració, cap actuació, que ho està fent fatal, que mos està portant a la ruïna, que açò és un desastre, (remors) i la presidència espanyola.
.
.
, doncs, si han fet res, no se n'ha fet ni cas, perquè eixe és el pes que tenim, (veus) i el leitmotiv és si se defensen els interessos valencians o si no.

Mire, senyor Lozano, l'any 1986, quan Espanya es va incorporar a la Unió Europea, ¿sap el tractat (inintel·ligible) .
.
.
a qui li'l van posar, als nostres cítrics?
, ¿sap qui va ser la moneda de canvi d'eixa incorporació?
La taronja valenciana.
¿Per culpa de qui?
De Felipe González.
¡Això és aixina!
¡És que està en les hemeroteques!
El període transitori per a l'exportació dels nostres cítrics.

Vaig ser europarlamentari poc, però el que més intervencions té en el plenari d'abril, vaig ser jo, i la primera intervenció per qüestions d'urgència davant el Parlament Europeu en la sessió d'abril del 2004, la primera, va ser esta, la contaminació que podien derivar-se de la falta control de plagues a la nostra terra, en
aquell moment, dels cangrios en els cítrics, que venien dels cítrics, la importació de cítrics d'Argentina.

Mire, jo no he pactat un estatut de vergonya, jo no m'he repartit ací el que.
.
.
, jo no he pactat lleis que són infumables.
Jo he vingut ací a defendre els interessos del poble valencià, i per damunt de tot, votaré i actuaré en conseqüència.
Vostés tenen ara una oportunitat, i vosté també, com a persona honorable que és, de defendre els interessos valencians, (veus) encara que això li puga molestar a Zapatero.
.
.
¡Ja s'ho farà el senyor Zapatero amb Sarkozy!
, perquè no ha defensat en absolut (veus) els nostres interessos.
I, per tant, ni un, ¡ni un!
, mos ha humiliat com a poble, en el finançament, en les obres públiques.
.
.
Només mos faltava açò.

Per tant, vosté té l'oportunitat ara de fer un acomiadament positiu defensant la no-ratificació d'este acord que penalitza els acords i els interessos estratègics, donar un suport a tot el manifest que ha firmat el sector agroalimentari
valencià i, per tant, votar a favor d'aquells que sí que anem a defensar novament els interessos valencians.
(Veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Acabat el debat, anem a passar a votació.
.
.
(Veus) ¿Però és sobre la qüestió?
És que el debat està substanciat.
.
.
(Veus) Sí, és que, si no.
.
.
, és que, si no, obrim un altre torn (veus) de tots.
No, no, no, no, no, no, no.
Tres minuts entre ells.
(Veus) Això.
.
.
(Veus)

La senyora Hernández Miñana:

(Inoïble) .
.
.
per a mosatros, per a mi personalment, també ha segut un plaer tindre l'ocasió de debatre amb vosté, una persona que jo sempre he considerat que tenia una sensibilitat especial
per al món agrari.

I en este moment, de veres, senyor Lozano, amb eixa sensibilitat, me resulta
estrany que vosté, per arguments que no acabe d'entendre faça eixe despedida.
.
.
(Inoïble)

El senyor president:

No obrim ja torn de debat.

Jo crec que la qüestió està suficientment debatuda per la importància que té.

Anem a passar a votació la proposició no de llei sobre l'acord entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor d'esta?
9 vots.
Vots en contra?
Abstencions?
4 abstencions del Grup Socialista.
Per tant, queda aprovada la proposició que ha dut el Grup Popular en esta matèria.

Informe sobre el compliment de la Resolució 483/VII, aprovada per la comissió en la reunió de 10 desembre de 2010

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és informe sobre el compliment de la Resolució 483/VII, aprovada per la comissió en la reunió del 10 de desembre de l'any 2010.

«El conseller d'Infraestructures i Transport, Mario Flores Lanuza, Valencia 14 de enero de 2011.
Le informo sobre el
cumplimiento de las resoluciones 465, 466, 476, 477, 478, 480 y 483/VII de Les
Corts.

»Las resoluciones números 456 y 465 resaltan la necesidad de que el AVE llegue a las principales
ciudades de la Comunidad Valenciana.
Por eso, en la carta fechada el día 3 de enero de 2011, insisto en la necesidad de que el AVE llegue a Alacant en
el año 2012 y a Castelló en el año 2014.

»Las resoluciones 476 y 477 y 478 se refieren al rechazo que Les Corts
manifiestan a los recortes en materia de inversiones en el ámbito de la Comunidad Valenciana, retraso en las obras de carreteras, resolución del contrato de la autovía A-33, tramo A-35 Font de la Figuera y falta de inicio de las actuaciones del
Plan de infraestructuras ferroviarias de cercanías para la Comunidad Valenciana.
El contenido de dichas resoluciones se
trasladaron al ministro de Fomento a través de sendas cartas el 10 de enero del año 2011.

»Las resoluciones números 480 y 483 tienen en común el referirse a una infraestructura ferroviaria necesaria para el desarrollo
económico de la Comunitat Valenciana: el corredor mediterráneo.
Por dicho motivo estas resoluciones han sido objeto de tratamiento conjunto
en la misiva enviada al ministro de Fomento fechada también el 10 de enero del año 2011.

»Asimismo, le informo de que las resoluciones número 402, 403 y 404 de Les Corts fueron remitidas al ministro de Fomento, a través de la carta fechada el 10 de noviembre del año 2010.
La resolución 402 versa sobre la necesidad de que en la revisión del PEIT se recojan diversas actuaciones claves para la Comunidad Valenciana.
La resolución 403 tiene como objeto la puesta en marcha por el estado del Plan estratégico para el impulso, transporte ferroviario y mercancías en España.
Y, por su parte, la resolución 404 reitera la necesidad de que el gobierno central agilice la llegada del AVE
a las capitales de la Comunidad Valenciana.
»

Per tant, donem compte en este cas sobre el compliment de les resolucions
aprovades per esta comissió i que s'han tramitat a través de l'òrgan corresponent del govern valencià.

I, sense res més, sent les tres menys cinc, alcem la comissió.
Li he comunicat jo mateixa al conseller que no vinguera, perquè entenc que en la comissió s'ha substanciat quasi tot.
Queda un punt sobre esta que m'imagine que en la propera legislatura tindrem ocasió de poder debatre si s'estima oportú sobre això.
Si algú vol dir alguna cosa?

Senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Sí que m'agradaria que constara en acta que el Grup Socialista lamenta l'absència del conseller Rambla en aquesta comissió, com estava previst en l'ordre del dia que compareguera per exercir la seua responsabilitat com a
conseller del ram sobre l'estat del Comité Valencià d'Afers Europeus.
Esta comissió s'ha convocat a la una, s'haguera pogut convocat abans, però també entenem que el senyor Rambla havia d'estar en la inauguració de l'aeroport de Castelló i ha preferit estar en l'àgape del senyor Fabra i no ací donant compte de la seua gestió.

El senyor president:

Senyora Salvador, li agraïsc la seua intervenció.
Demane que conste en acta, però torne a repetir que jo mateixa, este president, en ús de les facultats que li dóna la presidència de la comissió, li he demanat al conseller que no assistira perquè enteníem que les hores són les que són i esta comissió se convoca també en funció d'altres qüestions que no siga el que se puguen vore o no tots els temes sinó els que es puguen fer.
S'han substanciat els punts, jo crec, més importants i vitals que hi havien damunt de la taula i crec que tot el món ha pogut participar de manera clara.

Per tant, agrair a tots els membres de la comissió la col·laboració, l'actitud i el compromís que han tingut al llarg d'estos anys i en esta comissió.

Moltíssimes gràcies.
I espere que ens puguem seguir tornant veient en este tipus d'accions.

Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 58 minuts)