Untitled Web Page



**Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 29 de setembre de 2004.
Comença la reunió a les 10 hores i 43 minuts.
Presideix la il·lustre diputada senyora Carolina Salvador Moliner.
Reunió número 6.**

 

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Bon dia.

Il·lustres senyores, senyors diputats.

En primer lloc, el lletrat de la comissió va a comprovar l'existència de quòrum.

 

*(El lletrat de la comissió passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum)*

 

Muchas gracias, señor letrado.

Comprovada l'existència de quòrum, passem al primer punt del dia.
Lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.

Les seues senyories tenen còpia de l'acta de la reunió anterior celebrada el passat dia 2 de juny del 2004 en les seues carpetes.
Si no hi ha cap objecció, la donarem per llegida i aprovada per assentiment.
Gràcies.

 

***Debat en comissió del Projecte de llei de modificació de la Llei 4/1998, d'onze de juny, del patrimoni cultural valencià (RE 4.
166).***

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

El segon punt de l'ordre del dia és el debat en comissió del Projecte de llei de modificació 4/1998, d'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.
El debat s'inicia hui en la mesura que les dos esmenes de totalitat al projecte de llei foren rebutjades pel Ple de les Corts Valencianes el 31 de març de 2004, i posteriorment la comissió procedia al nomenament de la Ponència encarregada d'informar el referit projecte de llei.

La Ponència es reuní una setmana després i el seu informe, que és el que avui passem a debatre, es publicava el 14 de juny del 2004.

A continuació, per a la defensa de les esmenes que mos han entregat agrupades i, per economia procedimental passarem a fer-les, té la paraula, pel Grup Socialista, la il·lustre diputada senyora Escudero.

Les esmenes són la 1,2, 4, 7, 8, 12, 13, 14, 16, 17, 23, 27, 28, 31, 32 i 34.

Senyora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia, senyories.

Tal com déiem en el Ple de les Corts de 31 de març de 2004, el canvi legislatiu que es pretén no està justificat, segons la posició del Partit Socialista, és gratuït i mos pareix innecessari.
Això ho demostra la manca de desenvolupament reglamentari de la llei 4/1998, i la falta també que ha comés l'administració autonòmica en l'aplicació d'aquesta llei, tal com s'evidencia en el reiterat incompliment de les seues previsions pressupostàries fixades en l'1% del capítol d'inversions de la Generalitat.

Considerem que és una perversió l'intent de justificació per la falta de desenvolupament i, per tant, considerem la modificació com un trage a mida, una modificació ad hoc que introdueix inseguretat jurídica en la defensa del patrimoni.

El primer bloc que anem a defensar, tal com ha dit la senyora presidenta, correspon a eixes esmenes, i fan referència a articles definits, a l'objecte, contingut i classes.

El primer element a destacar en la proposta del Grup Socialista és la intenció d'introduir en la relació de béns culturals, objecte d'aquest llei, el nou concepte de paisatge.
No es tracta d'un capritxo ni d'una excentricitat, ni entra tampoc en competència amb la possible legislació de naturalesa mediambiental urbanística.
Amb la inclusió del paisatge estem buscant, per un costat, incorporar a la llei allò que els ciutadans fa molt temps que vénen reclamant.
El paisatge és el resultat de l'acció de factors naturals o humans i la seua interrelació representa un bé cultural precís i definit, ja que en els pobles saben perfectament, des de sempre, la necessitat d'incloure el paisatge amb la descripció del patrimoni històric i cultural heretat.

Per altra banda, la seua inclusió en la modificació de la llei 4/1998 permetria una actualització en relació amb les orientacions de política cultural europea que en la Convenció de Florència de l'any 2000 proposava la inclusió d'aquest terme en la línia de la nostra esmena.

Vull recordar, per cert, que el govern espanyol del Partit Popular va signar en el seu dia aquest conveni.
Nosaltres busquem l'harmonització amb Europa i, de pas, que el Partit Popular s'harmonitze en ell mateix.
Estes serien les esmenes 1, 2, 13 i 14, i alguna de l'altre bloc que, per tant, no tornaré a defensar.

Profunditzem també en el concepte de "bé material" donant rellevància a aquells béns que vénen a reforçar els nostres sentiments d'identitat cultural perquè en moltes ocasions són béns sostinguts pel compromís directe de la ciutadania que rep, que conserva i que transmet com a propis eixos béns ­estes serien les esmenes 4 i 16­, ciutadans que amb la seua participació i col·laboració esperen vore's reflectits en aquesta llei i en els procediments que es reglamenten.
Parlem de la participació dels ciutadans com a persones físiques, amb interés legítim, identitats públiques i privades vinculades als béns objecte de protecció.
Serien les esmenes 8, 17 i també alguna de l'altre bloc que tampoc tornaré a defensar.

Donat que el procediment deu ser garantia insistim a reforçar en aquestes esmenes el paper dels tècnics i dels professionals qualificats.
De la relació amb major rigor-menys arbitrarietat es deduïx reforçar l'expedient amb informes tècnics, informes emesos amb accés pel tècnic competent a tot l'expedient; expedient que a la seua volta incorpora el dit informe.
Serien les esmenes 7, 31, 34.

Tot el que genera l'administració és públic i deu ser d'ús públic.
Per tant, el que demanem són criteris de transparència.
No amagar papers, documents, informes.
.
.
i permetre l'accés a aquests pel públic i per les persones interessades.
Seria l'esmena 23.

Fomentar la participació ciutadana i posar en valor l'urbanisme participatiu, el consens i el pacte entre els afectats.
En l'argumentació i els elements causa de la tramitació de procediments de declaració de béns no han d'existir secrets.

Per això, en resum, el que proposem en aquestes esmenes seria: actualitzar la llei i harmonitzar-la amb Europa, tot incloent el paisatge; completar el concepte de bé immaterial; promoure la participació ciutadana i l'urbanisme participatiu; reforçar el rigor en les decisions, donant més rellevància als informes dels tècnics i, per a finalitzar, fer més transparent i més accessible al ciutadà el procediment de declaració de bé cultural.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Per al torn en contra, la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, dir que esta modificació de la Llei de patrimoni cultural és adaptar-la a les noves circumstàncies que han sorgit en el que és el posar al dia la Llei de patrimoni.

Recordar-li, en el que es referix al paisatge, senyora Escudero, que es va aprovar fa poc, la veritat és que fa poc, perquè va ser el 30 de juny del 2004 que va ser publicada, la Llei de la Generalitat d'ordenació del territori i protecció del paisatge.
En ella s'arreplega el que es va adoptar pels estats membres de la Unió Europea en l'estratègia territorial europea.
En ella es contempla, entre altres coses, i assumix la Comunitat Valenciana com un repte, el de definir la pròpia estratègia territorial d'acord amb els objectius comunitaris de procurar la cohesió social, econòmica i la conservació dels recursos naturals i del patrimoni cultural, i la competitivitat més equilibrada del seu territori.

Per tant, mos pareix que ja afegir-ho també en el que és la mateixa Llei de patrimoni cultural quan ja queda reflectit, queda reflectit en l'article 26, si vostés es llig la Llei de patrimoni cultural, quan parla de "sitio histórico" o de "parque cultural".

Quant a la participació, la participació ciutadana està arreplegada també en la llei.
No fa falta posar-la en la modificació perquè ja va arreplegada en la Llei de patrimoni cultural que diu que la participació ciutadana i el tràmit d'audiència en els procediments de catalogació, també es troba complementada en l'article 27 de la dita llei, aixina com són obligatoris de conformitat amb la Llei 30/1992, de règim jurídic de les administracions públiques i de procediment administratiu comú.
Per tant, no es pot incomplir ninguna de les lleis.
Queda reflectit en la Llei de patrimoni cultural pròpiament dita i en la Llei de règim jurídic de les administracions públiques.
Per tant, la participació ciutadana, aixina com els tràmits d'audiència estan perfectament contemplats i legalitzats.

En el que respecta.
.
.
, que vosté també fa una menció al patrocini privat, simplement recordar-li que jo ja sé que és una llei bàsica i que vostés les lleis bàsiques igual les accepten que les retiren, però la Llei del mecenatge, que posa una sèrie d'incentius fiscals, en el qual.
.
.
, és la llei 49/2002, de 23 de desembre.
Jo sé que a vostés estes lleis bàsiques de nivell estatal no els fan molta gràcia però, igual, a la millor, demà en un decret la retiren.
Però, de moment està i crec que és una bona llei i que no recorreran a eixes tècniques a què vostés solen recórrer.

Quant als tècnics, dir-li que jo pense que en les seues esmenes tira per terra un poc als tècnics de la conselleria, als funcionaris i als professionals de la conselleria, perquè ells que fan els informes, que fan els estudis.
.
.
, dir que "tècnics competents en la matèria".
.
.
, tots els tècnics que n'hi han en la conselleria són competents en la matèria.
No soles en la conselleria sinó en les direccions territorials.
Per tant, jo li demanaria que fóra més cauta pel mal que a la millor està fent a estos professionals que treballen molt bé, que siga més cauta a l'hora d'indicar allò de "tècnics competents" perquè, realment, jo crec que són molt competents.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Seguidament, si no n'hi ha cap objecció, passarem a votar el grup d'esmenes en agrupació.
Hi ha cap objecció?
No cap.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 5 vots a favor i 8 en contra, es dóna per rebutjada la moció.

Anem a passar al segon bloc, que és el bloc número 1 de l'Entesa, esmenes números 3, 10, 11, 15, 29, 30, 71, 73, 75, 83, 84 i 98.
Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Per fi estem tractant les esmenes parcials a aquesta Llei de modificació de la llei de patrimoni cultural valencià.
Recordem que aquesta llei va entrar el dia 29 de desembre de l'any passat i que, a més, va entrar, cosa estranyíssima, per la via d'urgència, amb la qual cosa els terminis se reduïen a la mitat.
Nosaltres pensem que per a l'única cosa que ha servit ha segut per a reduir a la mitat el termini de presentació d'esmenes perquè després, fixem-nos que estem deu mesos després, i encara estem tractant les esmenes parcials en la comissió.
Nosaltres pensem que el PP no tenia cap tipus d'urgència en tractar esta llei.
Però si l'any transcorregut ha servit perquè el PP reflexione sobre el contingut d'esta llei i de les esmenes que presentem, estaria ben aprofitat el temps que ha passat.
Molt em tem que no ha reflexionat suficientment i crec que segueix mantenint les mateixes postures que mantenia quan la va presentar.

Este grup d'esmenes nosaltres les presentem, una part d'elles, la 3, 11, 15, 71 i 84, perquè quan parla del patrimoni immaterial volem que s'afegisca, a més de les que han sigut objecte de transmissió o no, les que mantenen i potencien l'ús del valencià.

Ahí nosaltres no ens inventem res.
El que fem és basar-nos en la convenció per a la salvaguarda del patrimoni cultural i material de la Unesco, que es va publicar a Paris el 17 d'octubre de 2003, per tant, abans que entrara aquesta llei en les Corts Valencianes, que a l'hora d'establir quin és el patrimoni immaterial rellevant el primer que diu són "les tradicions i expressions orals, inclòs l'idioma com a vehicle del patrimoni cultural immaterial".
És a dir, que la qüestió que nosaltres tinguem una llengua pròpia hauria de constar en una llei de patrimoni cultural i en una llei de protecció dels patrimonis.
Perquè, a més a més, nosaltres considerem que la nostra llengua està amenaçada i, per tant, pensem que no està de més afegir en cadascun dels punts les que mantenen i potencien l'ús del valencià, és a dir, que siguen especialment defensades.

Per una altra part, a l'hora de definir el patrimoni immaterial, en la llei, en la pròpia llei, i en la pròpia modificació presentada, s'utilitzen moltes expressions diferents.
De manera que al final no queda clar quin és exactament el patrimoni immaterial dels valencians.

Nosaltres substituïm per unes expressions més semblants i més equivalents en un article i en un altre.
I, per tant, nosaltres el que fiquem és que el usos, o les tècniques, o les activitats o els coneixements siguen les més representatives i valuoses de la cultura i forma de vida del poble valencià.
I eixa qüestió d'indicar "més representatives i valuoses" creem que és indicatiu que no totes les formes de vida dels valencians entren dins del que és el patrimoni cultural immaterial, i a més, en ficar "cultura i forma de vida" creem que s'afig de manera molt clara una especificació molt determinant del que hauria de definir-se com a patrimoni cultural immaterial.
I en alguns casos la llei es munta un embolic i repeteix manifestacions, representacions, expressions d'una manera reiterada que no porta a cap lloc.

Però d'este bloc d'esmenes jo voldria ressaltar concretament la 98, on establim que en el patrimoni immaterial de caràcter informàtic, de naturalesa tecnològica, nosaltres voldríem afegir un apartat on diguera que "reglamentàriament es desenvoluparan els aspectes relacionats amb la custòdia, la conservació, la preservació i la utilització d'aquests béns patrimonials".
Fixem-nos en una cosa, els béns patrimonials de naturalesa informàtica i tecnològica sí que són una novetat que s'introduïx en aquesta llei, no estaven en la llei anterior.
Però és que tampoc no hi ha cap llei que els protegisca, ni hi ha cap institució que els guarde, ni hi ha cap procediment que establisca de quina manera es tindrà accés a ells.

Per tant, nosaltres considerem que, ja que la llei de patrimoni es modifica, el que caldria dir és que es farà un reglament precisament per a establir eixa necessitat que la gent puga tindre accés a ell i que hi haja una custòdia, una conservació reglamentada, no que simplement siga una qüestió atzarosa.
El que es deixe això en la llei sense regular ens pareix greu perquè, d'alguna manera, el que ve a dir és que ni el patrimoni informàtic i tecnològic seria realment atés.

Finalment, hi ha un bloc d'esmenes en este bloc, la 29, 30, 73, 75, que ens pareix que toquen un punt crític d'aquesta llei.

Vostés pretenen que els informes que facen els tècnics de conselleria es facen simplement sobre la documentació que haja de ser objecte d'aprovació provisional.
No acabem d'entendre l'objectiu d'este afegit que vostès han fet a la llei, a no ser que vulguen dir que l'informe no es pot fer acudint a cap altra font.
És a dir, no pot mirar les al·legacions que han pogut fer els ciutadans, no pot anar a vore realment el bé en si, sinó que pareix que vulguen dir que només es limita a vore la documentació que s'haja presentat, independentment que siga ajustant-lo a la realitat o no.
I, per tant, nosaltres considerem que eixe intent és perillós.
I que probablement està fet també per a evitar-se alguns dels problemes que vostès han tingut amb els seus propis tècnics que feien informes desfavorables a les pròpies intencions de la conselleria i o d'ajuntaments del Partit Popular.

A vore, nosaltres considerem important que els informes tècnics es facen en tota la documentació davant, en tots els estudis que siguen necessaris, en totes les visites que calguen.
I per això nosaltres, a part d'eliminar eixe afegitó que vostés han ficat, nosaltres hem dit que els informes prendran en consideració tots els criteris i les valoracions emesos pel personal tècnic de la conselleria, tindran en compte les al·legacions ciutadanes, el debat social, la rellevància del bé en el seu entorn i en el context social i cultural, la seua importància pel manteniment d'usos, costums, tradicions i activitats que poden formar part del nostre patrimoni immaterial.

Considerem que, si no s'accepten estes esmenes, el que vostès volen realment es emmordassar els tècnics de conselleria; igual conforme la interventora anterior, la que ha intervingut abans del Partit Popular, deia que es podia tindre poca estima als tècnics, nosaltres tenim en molta estima als tècnics i el que volem és que realment tinguen la possibilitat de fer els estudis atenent a totes les dades, i no només als documents que ací es presenten, que poden ser molt parcials.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyor Cardona.

Per a torn en contra, la il·lustre diputada senyora Suanzes Fernández.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señor Cardona, usted ha empezado su intervención diciendo que nosotros presentamos la ley desde los mismos puntos de vista y con la misma postura que cuando la presentamos hace.
.
.
hace no muchos días y cuando entró en esta cámara hace ya un año.
Por supuesto que lo hacemos, señor Cardona, efectivamente.
Las posturas son exactamente las mismas, porque son exactamente los mismos los principios políticos que nosotros entendemos que deben regir la actualización de esta ley.
Precisamente por eso nosotros hablamos de actualización y no de modificación, porque lo más importante para nosotros son los principios políticos que inspiran, que inspiran hacia donde tiene que ir una ley, son exactamente los mismos, se mantienen.
Usted lo llama mordaza, yo lo llamo coherencia.
Yo lo llamo coherencia.

Hace usted una división entre las enmiendas, las divide en la 3, 15, 10, 11, 71, 84.
Entendemos que en esas hace usted una división porque habla usted de la puesta en valor de la lengua valenciana.
Y nosotros, precisamente porque somos los que más apostamos por esa puesta en valor de la lengua valenciana, le garantizo que vamos a estudiarlas con muchísimo detenimiento y muchísima aceptación para ver si somos capaces de llegar a un consenso para el pleno.

Dice usted que la lengua valenciana está amenazada.
Yo creo que nunca ha tenido una protección, ni una importancia, ni una relevancia ni una defensa como la que hoy tiene en esta comunidad.

Hace usted después un aparte con la enmienda número 98, que es la que hace referencia al patrimonio tecnológico.
Y tenemos que felicitarnos porque en este caso, que no es habitual, reconoce usted, efectivamente, la innovación que esta ley representa en materia de patrimonio informático.

Mire usted, nosotros lo que único que hemos querido hacer es dotarle de un régimen específico que garantice que las nuevas generaciones vayan a conocer de forma adecuada cómo ha sido el desarrollo de esas nuevas tecnologías.
Y además incorporamos una misión nueva comparándola con el resto del estado: a partir de ahora va a tener una sección específica dentro del inventario de bienes catalogados.
Porque, como usted muy bien sabe, hasta ahora sólo se contemplaba desde un punto de vista analógico.

Y luego, por entrar ya en el resto de enmiendas, mire, decirle que la número 29, en la que ustedes piden la supresión de la previsión que realiza la conselleria, decirle que esta previsión no se realiza desde un punto absolutamente arbitrario; es más, se realiza para que, tras el informe de Cultura, no se puedan producir modificaciones sustanciales que la desvirtúen, que desvirtúen este informe, como, por ejemplo, durante el trámite de información pública.

En la enmienda número 30 pide usted exactamente lo mismo, la supresión.
Dice: el informe debe admitirse sobre la cuestiones que son competencia de la Conselleria de Cultura.
Entendemos que otros aspectos de oportunidad no son competencia de la conselleria.
Creemos que deben ser apreciados por el órgano promotor del proyecto.
Decirle que vamos a mirar con especial atención y especial cariño todo lo que signifique la puesta en valor y la protección de las tradiciones y de los usos y costumbres, que entendemos que son parte fundamental de nuestro patrimonio, y que esperamos contar con su apoyo para que esto salga con el acuerdo de todos a la hora del pleno.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Suanzes.

Si no hay objeción.
.
.
Perdó, passe al valencià.
Si no hi ha cap objecció, passarem a votar el grup d'esmenes en bloc.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
Per 6 vots a favor i 8 en contra es rebutgen les esmenes.

A continuació passarem al tercer bloc d'esmenes, que és el segon bloc del Grup de l'Entesa, esmenes número 5, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 26, 28, 81, 86, 95, 96, 97 i 100.

Pel torn a favor, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, ací hi ha algunes esmenes que simplement són de puntuació, alguna coma mal col·locada, o la 81 que simplement pense que la redacció que hi ha és molt farragosa i pot induir a una xicoteta confusió.
Són solament de puntuació, però jo pense que les modificacions, quan nosaltres mirem les lleis, les mirem amb atenció, no sols som caçadors de paraules incorrectes o que es facen incorrectes en la nostra llengua, que, per cert, jo la denomine "valencià", mai no denomine "llengua valenciana", perquè "valencià" és la seua denominació estatutària.

Aleshores hi ha algunes esmenes de puntuació que m'agradaria que analitzaren a l'hora de llegir el text, i voran com, probablement, les comes s'han de col·locar en un lloc diferent.

Després hi ha tota una sèrie d'esmenes que només que canvia el terme "incoació" pel terme "iniciació del procediment".

Mire, quan vostès diuen que fan una llei d'actualització i vostés diuen que poden actualitzar els terminis d'acord amb el que fica la Llei reguladora de l'activitat urbanística ­ho fica explícitament en el seua exposició de motius­ s'obliden que hi ha moltes altres lleis a les quals a la millor també s'ha d'adequar el termini.

I jo ressaltaria que la Llei de règim jurídic de les administracions publiques i el procediment administratiu comú, que va ser una llei que es va modificar l'any 1999, publicada en el 92 i modificada en el 99, quan parla de la iniciació de l'expedient parla sempre d'iniciació, mai d'incoació.
És a dir, pensem que els terminis s'han d'ajustar a totes les lleis actualment en vigor.
I esta llei pensem que aclarix i també aplana moltes vegades el llenguatge jurídic.
Per tant, no és un caprici que nosaltres canviem "incoació" per "iniciació del procediment", sinó que és el que diuen en lleis bàsiques de les que abans s'ha comentat que també ens han d'afectar i que ens afecten realment.

Bé, respecte a eixa mateixa llei hi ha alguns aspectes que a mi m'agradaria ressaltar en este bloc d'esmenes, i fonamentalment una esmena, l'esmena número 21.

L'esmena número 21 diu que "abans de la iniciació del procediment administratiu, l'òrgan competent d'ofici o a instància de part, en els casos d'urgència i per la protecció provisional dels béns, podrà acordar l'aplicació provisional al bé afectat del règim de protecció previst per als béns ja declarats".

Poden passar tres mesos entre que s'haja presentat una sol·licitud de declarar una cosa bé d'interés cultural i que realment s'inicie el procediment.
En eixe tros, en eixe termini de tres mesos, qualsevol actuació per part del propietari de bé seria possible, i no se li podria fer res; no podria haver cap tipus d'actuació.
Per què?
Perquè la protecció d'eixe bé, durant eixe termini, s'ha de fer per una llei.

L'article 72 diu que "antes de la iniciación del procedimiento administrativo y para la protección provisional de los intereses implicados, podrá adoptar las medidas correspondientes en los supuestos previstos expresamente por una norma de rango de ley".
És a dir, lo que diu l'article 72 de la Llei de règim jurídic de les administracions públiques és que si no hi ha una norma de rang de llei que establix que en eixe intermedi ha d'haver una protecció, no es pot protegir.

Per tant, nosaltres el que diem és que s'ha introduir en aquesta llei un apartat que diga que, en el cas que siga urgent, l'òrgan podrà dictar eixa protecció.
Si este apartat, si este punt que nosaltres hem introduït en l'esmena 21, no entra a formar part de la llei, en els tres mesos que n'hi han entre la sol·licitud d'una obertura d'un expedient i que realment l'expedient s'òbriga podrà fer-se qualsevol obra i no n'hi haurà cap tipus de possibilitat d'establir cap mesura de protecció.
Per tant, considerem una esmena bàsica i fonamental per a garantir la protecció del nostre patrimoni.

Després nosaltres, en l'esmena 24 o en l'esmena 26, l'únic que fem és ajustar-nos també a allò que diu la Llei de règim jurídic de les administracions públiques.
Els terminis legalment establerts no són els que la modificació de la llei que vostés presenten establix, sinó els que diu la Llei de règim jurídic.
En el cas que no foren eixos, n'hi hauria un contrasentit entre les dos lleis, i probablement n'hi hauria una inseguretat jurídica i anirien a judici moltes de les qüestions que es ficaren en conflicte per esta dissensió entre les dos lleis.

Finalment, nosaltres el que fem és que si vostés diuen que aquesta llei és d'actualització, no entenem com no actualitzen les sancions, almenys per l'IPC.
Si actualitzem, actualitzem les coses conforme toca.
I el que hem fet nosaltres a l'hora de sancions econòmiques ha sigut calcular l'IPC des de 1998 a l'any 2004 i aplicar-lo a les sancions que hi havien aplicades en 1998.
Si actualitzem, actualitzem bé i que puguen participar totes les Corts en l'actualització, que entra dins dels procediments comuns.
Per tant, l'únic que hem fet ha sigut això en l'esmena 100, hem ajustat a l'IPC l'augment de les sancions des de 1998 fins ara.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, li donem la paraula a la il·lustríssima diputada senyora Suanzes.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, vuelve a hacer usted una división en la que habla que entiende que hay enmiendas que son una mera cuestión de forma donde se mejora la redacción de comas y de puntos.
Yo le garantizo que no nos parece ninguna tontería.
Creemos que hay muchas de ellas que favorecen el buen entendimiento del texto de la ley, y bueno, decirle que en todas ellas estoy absolutamente segura de que llegaremos a algún acuerdo satisfactorio para todos los grupos en el Pleno, porque al fin y al cabo nosotros estamos aquí para eso, para mejorar esta ley tanto en su redacción como en el fondo del texto normativo.
El problema que vemos es que es usted o su grupo mucho más coherente y mucho más minucioso en lo que se refiere a las enmiendas que mejoran la forma de la ley que en las que mejoran el fondo.

Mire, habla usted de la.
.
.
quiere sustituir el término "incoación".
Vamos a ver.
Si es que el término "incoación" está hecho desde un punto de vista.
.
.
está muy pensado.
Lo que se ha pretendido, y además entendemos que se desprende así del articulado de la ley, es que la incoación pueda ser o de oficio o a instancia de parte.
No solo eso, la ley facilita además la reincoación de un expediente de declaración de protección de un bien una vez ha caducado.
Y se permite que esta iniciación la tengan tanto entidades consultivas como el particular, no como hasta ahora.

Entendemos que, además, mediante la inclusión de la expresión de "acuerdo de iniciación", que es lo que ustedes proponen, excluye esa posibilidad de incoación a instancia de parte, y no podemos aceptarlo porque entendemos además que es absolutamente restrictiva.

Habla usted de la enmienda número 21.
Mire, vamos a ver, no es que la conselleria no establezca la protección adecuada.
Por supuesto que lo hace.
De hecho, en el artículo 10 de la ley se establecen medidas cautelares muy concretas para la suspensión de actividades.

La enmienda número 24.
Entendemos que ya está contemplada en la Ley 30/92, de régimen jurídico de las administraciones públicas y del procedimiento administrativo común.
Creemos que hay que tener en cuenta que, de conformidad con el artículo mencionado de la Ley de procedimiento, la caducidad solo se produce cuando se inicia de oficio, salvo cuando hay inactividad por parte del interesado que ha iniciado el procedimiento, que puede ser también declarada.
Este es el artículo 91 de la Ley de procedimiento, que es a la que nosotros nos atenemos.

La enmienda número 26.
Mire usted, es que los plazos para resolver y notificar se contiene en la Ley 30/92, también de régimen jurídico de las administraciones públicas y del procedimiento administrativo común.
Es que nosotros no nos inventamos nada.
Le digo lo mismo que le dije cuando presentó usted la enmienda a la totalidad: mire usted, cuando este gobierno presenta una ley, además del informe jurídico que se realiza por parte de la conselleria competente en la materia de la ley que se presenta, pasa por un informe del Consejo Jurídico Consultivo, que en ningún caso ha entendido que hay las irregularidades o las incongruencias e incoherencias que usted plantea.
No sé si felicitarle por su formación jurídica o por las ganas que tiene usted de encontrarle defectos a la ley por el mero hecho de que le viene bien a sus postulados ideológicos.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

Bé, no n'hi ha cap objecció.
Passarem a votar les esmenes agrupades.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
Per 5 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada la proposta.

Passem al quart bloc d'esmenes, que van agrupades en el tercer bloc del Grup de l'Entesa.
Són la número 6, 25, 41, 50, 52, 53, 54, 59 i 104.
Per a la defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

La veritat és que la meua formació jurídica és limitada, però tenim els nostres assessors i la nostra gent que treballa molt bé totes les lleis.
Nosaltres tenim a gala ser unes persones que, quan se mos presenta una llei, treballar-la amb molta serietat i amb molta cura, perquè creem que una llei mal feta pot afectar greument a tots els valencians i valencianes, i per tant, és molt necessari que siguen precises i que siguen coherents amb unes altres lleis i que tinguen la mateixa terminologia i que siguen comprensibles.

I en eixe sentit, nosaltres pensem que aquesta llei que vostés han presentat té moltes carències.
Exactament igual com el punt crucial d'aquesta llei.
Pensem nosaltres el motiu bàsic pel que s'ha presentat, i és que vostés volien introduir un apartat en l'article 39 a on se permetera qualsevol modificació en els béns d'interés cultural només per si n'hi havien actuacions d'interés general o de projectes singulars rellevants.

Miren.
Nosaltres no considerem que açò afecte només al Cabanyal i al Benacantil, que moltes voltes se diu per la premsa, sinó que el que és greu d'esta llei és que afecta a qualsevol bé d'interés cultural.
Per exemple, s'acaba de descobrir una vil·la romana en l'Ènova, i l'AVE passa per damunt.
En este moment no està declarat bé d'interés cultural, però podríem declarar bé d'interés cultural demà si la conselleria vullguera, evidentment.
Si esta llei queda aprovada i fóra aplicable, ningun bé d'interés cultural tindria cap garantia de ser protegit perquè l'AVE, evidentment, és un projecte singular.
Aixina que qualsevol projecte singular ja pot passar per damunt de qualsevol declaració de bé d'interés cultural.
Eixe és el punt crític de la modificació de la llei i el punt de que totes totes el fa realment inacceptable.

Jo els podria recordar la Constitució, que este article, este apartat va directament en contra.
Els podria recordar els articles de les lleis bàsiques que vostés diuen que accepten tan bé.
Doncs jo no veig que accepten tan bé la Llei del patrimoni històric espanyol, que realment té articles que contradiuen directament l'apartat i) de l'article 39.

Per tant, nosaltres considerem que la intenció de la modificació de tota aquesta llei, la intenció principal passava per introduir este apartat.
Nosaltres no estem d'acord amb això.
I per això presentem tot un conjunt d'esmenes: la 50, la 52, la 53, la 54, la 59, que allò que volen és introduir ­la 41 també­ els aspectes més garantistes possibles dins de qualsevol modificació que se puga demanar d'un bé d'interés cultural.
Que es puga fer alguna modificació del bé d'interés cultural?
Sí, però nosaltres volem que eixa modificació estiga informada de forma favorable per tres institucions de les assessores del Govern Valencià.
És una manera de garantir que fer alguna actuació dins del bé d'interés cultural, alguna actuació no prevista en el pla d'acció, alguna actuació que el destruïxca, una actuació que puga suposar-li un dany, no anem a quedar-mos immòbils dient que les zones s'han de mantindre tal qual.
Pot tindre necessitat d'alguna intervenció, però, alerta, amb garanties.
De cap manera anem a acceptar que un projecte singular o una actuació d'interés general.
.
.
determinada per qui?
Per l'ajuntament?
Per un alcalde?
Determinada per un tècnic?

Nosaltres no estem disposat a acceptar esta part, i, com vam dir, en el cas d'aprovació d'este concret apartat i d'esta intenció concreta de la conselleria, nosaltres anem a mamprendre les actuacions jurídiques o polítiques necessàries que cregam convenients per a demostrar que este article va contra el nostre patrimoni, i l'únic que pretén és destruir-lo, l'únic que pretén és l'arbitrarietat dels poders públics.
Perquè nosaltres no acabem d'entendre.
.
.
Bé, veem que vostés, quan alguna llei els afecta, consideren que això és impossible i utilitzen la seua majoria absoluta en el seu favor, intentant eliminar-la.

L'última esmena, la 104 d'este bloc, a l'únic que es referix és que després de l'aprovació d'aquesta llei ningun bé declarat d'interés cultural, ningun bé que tinga una determinada protecció, pot reduir la seua protecció per motiu d'aquesta llei.
És una manera d'intentar dir que les proteccions que n'hi han són les correctes i que aquesta llei l'únic que pretén és llevar la protecció que actualment tenen molts béns d'interés cultural, que no són propietat del Partit Popular ni inclús no són propietat del Govern Valencià; són propietat i són patrimoni de tots els valencians i de totes les valencianes.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, té el torn de la paraula la il·lustre diputada senyora Suanzes.

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señor Cardona, yo no dudo del trabajo que realizan los técnicos dentro de su grupo, de lo que dudo es de la intencionalidad con la que ustedes les piden que busquen pegas a la ley, de eso es de lo que dudo, no del trabajo que realizan.
Es más, precisamente porque pongo en duda la intencionalidad que ustedes demuestran a la hora de hacer según qué tipo de enmiendas, entiendo que ustedes les dificultan de una manera muy importante el trabajo que vienen a desarrollar, y de ahí que encuentren defectos que, por ejemplo, el Consejo Jurídico Consultivo no ve.

Pero, mire, bajando ya a las enmiendas parciales que ustedes han presentado, vamos a hablar de la 41 y de la 54, por ejemplo.
Y he de decirle que la aprobación y modificación de planes especiales no requiere de un informe de instituciones consultivas.
Usted sabe que la labor de estas instituciones se circunscribe a evaluar en el trámite declarativo la concurrencia de valores culturales para su declaración.
La elaboración del plan que ha de hacerse conforme a los criterios que contiene el artículo 39 es el informe del artículo 34, es el método para observar su adecuación a la realidad.
Y esta consulta a las citadas instituciones es exclusivamente para casos excepcionales.
Y además, esos casos excepcionales están contemplados y tasados en el apartado i) del artículo 39.
2, que es el apartado que, incomprensiblemente, ustedes están empeñados en suprimir.

Mire, en cuanto a las enmiendas 50, 52 y 53, entendemos que este nuevo apartado es uno de los objetivos de la ley.
Está muy pensado, y la actualización de la ley se ha hecho alrededor de este apartado.
Entendemos que la puesta en valor de los bienes de interés cultural, haciendo especial énfasis en la protección de aquellos cuyo valor se centra sobre todo en su uso social, entendemos que deben preverse autorizaciones, pero con muy importantes garantías; de hecho, algunas mucho mayores de las que existen en otras legislaciones, que prevén modificaciones puntuales y excepcionales.
Y entendemos que esto es bueno, porque además nos va a permitir un uso social integrado en el entorno y que evitaremos además no solo su degradación sino también la pérdida de los usos y costumbres, que son una parte fundamental de nuestro patrimonio, seguro que en eso coincidimos.
Entendemos además que la puesta en valor y el ser capaces de generar nuevos usos que sean compatibles con el conjunto y sus valores culturales es el objetivo de la introducción de este apartado, luego no entendemos que haya absolutamente ninguna necesidad de suprimirlo.

La enmienda 59 entendemos que, con independencia de las previsiones que contiene en el apartado i) que ustedes quieren suprimir, relativas a evitar esos usos degradantes para el conjunto, el resto de materias que se mencionan en la enmienda deben ser objeto de otras políticas sectoriales, debemos implicarnos todos, de carácter social de las distintas administraciones, y que están regidas, por tanto, por normas a tal efecto.

En cuanto a la enmienda 154.
Mire, la aplicación de la ley no va a suponer en ningún caso la desprotección o pérdida del grado de protección de los bienes de interés cultural declarados con anterioridad a la entrada en vigor de esta ley.
Eso faltaba.
Lo que pretendemos es todo lo contrario.
El procedimiento para la extinción de la declaración de un bien de interés cultural viene recogido en la ley para supuestos excepcionales, en el artículo 30, y además requiere de especiales medidas de garantía, como la elaboración de los informes favorables expresos por parte de las instituciones consultivas.

Y en lo que respecta a los planes especiales de protección, creemos que hay que tener en cuenta que el objetivo de estos es regular los actos de edificación y uso del suelo de los ámbitos afectados por la declaración del bien.
Y además tienen, asimismo, como los otros, un procedimiento para su elaboración y aprobación, y también para su modificación, que está contenido en la Ley reguladora de la actividad urbanística y en la Ley de patrimonio.
Y en ellas se establecen las debidas garantías y la exigencia de contar con el informe favorable del órgano competente de la tutela del patrimonio.

Señor Cardona, nosotros, con esta ley pretendemos dar un énfasis especial en la protección de todos los bienes de interés cultural.
Y somos nosotros los que la traemos al Parlamento, y ustedes son los que de manera permanente la boicotean.

Le vuelvo a repetir: todas aquellas enmiendas técnicas, incluso de fondo, que ustedes hayan presentado que mejoren la ley, no tengan absolutamente ninguna duda de que contará con el voto favorable de este grupo parlamentario.
Pero, desde luego que este grupo parlamentario va a hacer valer su mayoría absoluta, por supuesto que lo va a hacer, porque para eso, para eso nos han votado los ciudadanos de esta comunidad, en todas aquellas enmiendas que nosotros entendamos que no solo no favorecen la ley sino que, además, perjudican esa recuperación y esa puesta en valor del patrimonio de todos los valencianos.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

Passem a votació el grup d'esmenes agrupades, si no n'hi ha cap objecció.
Vots a favor?
Vots en contra?
6 vots a favor i 8 en contra.
Queda rebutjada la proposta.

Anem a passar al quint bloc d'esmenes, que és el quart bloc del grup de l'Entesa, esmenes números 9, 33, 35, 65, 77, 79 i 105.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

El que passa és que nosaltres presentem esmenes sobre un text presentat, no sobre intencions ni sobre llenguatges enrevessats que es puguen utilitzar per a explicar-los.

Nosaltres continuem considerant que aquesta llei deixa desprotegits tots els béns d'interés cultural.
Considerem que el patrimoni cultural valencià està en greu perill, precisament per la presentació d'esta llei i, per això, ens estem oposant amb totes les ganes i amb totes les forces a la seua aprovació.

Este bloc, els he de dir que procedix en gran part d'uns suggeriments que va fer la Universitat de València, el seu departament d'Història de l'Art, que havien detectat que al llarg de tota la Llei de patrimoni els professionals que realment tracten el nostre patrimoni estaven pràcticament absents; no apareixien ahí ni els professionals de la història, de la història de l'art, de l'arquitectura i de l'arqueologia.
Pel seu suggeriment, nosaltres hem introduït unes quantes esmenes que es referixen a la necessitat que hi hagen informes previs de persones titulades en Història de l'Art, que els informes se puguen fer per persones expertes en Història de l'Art, en Història, en Arquitectura, en Arqueologia, o que apareguen realment els tècnics que tracten totes els vessants del nostre patrimoni artístic i cultural.

Finalment, n'hi ha una esmena que el que pretén és que entre les institucions assessores es consideren les que figuren realment en la llei i les universitats públiques de la Comunitat Valenciana, perquè en el text de la Llei de patrimoni només figuren les universitats de la Comunitat Valenciana, sense que afegisca l'aspecte de públiques.
Nosaltres considerem que demanar un informe independent, que siga independent, que tinga possibilitats més grans d'excedència, és a les universitats públiques i no a les universitats privades que, com sabem, el seu finançament pot dependre d'aportacions privades que poden tindre també els seus interessos en els béns d'interés cultural dels que es tracta de fer l'informe.
Per tant, nosaltres considerem que les universitats públiques són les institucions consultives de l'administració de la Generalitat Valenciana i no totes les universitats de la Comunitat Valenciana.

Fiquem que l'assistència no ha de ser només tècnica a l'hora d'ajudar els ajuntaments a fer els catàlegs, sinó que ha de ser una assistència econòmica i tècnica.
I, finalment, nosaltres, el que diem és que, en l'exposició de motius, no és una llei d'actualització perquè ja hem vist que no actualitza les sancions i hem vist que no ha actualitzat el llenguatge al que diuen les noves lleis.
Realment no actualitza res i l'única cosa que fa és modificar la llei en un aspecte substancial.
La modifica en l'aspecte que tota la cosa que fins ara estava protegida ho deixarà d'estar.
I, per això, nosaltres, el que voldríem és que almenys l'exposició de motius fóra sincera i diguera que esta llei el que pretén és modificar una llei anterior, que no és la nostra llei.
Nosaltres no hem escrit una llei de patrimoni, però el que vostés estan fent.
.
.
o el que vostés pretenen fer amb el nostre patrimoni, realment no té nom.
Afortunadament, afortunadament existixen en el Codi Penal determinats articles que sancionen les persones que permeten, que reduïxen, que desdonen el nostre patrimoni.
I nosaltres, en el cas que es done alguna agressió al patrimoni, siga autoritat, siga funcionari públic o siga qui siga, nosaltres ho denunciarem per les vies corresponents.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra té la paraula la il·lustre diputada senyora Suanzes.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señor Cardona, los primeros que utilizaremos absolutamente todos los medios que estén a nuestro alcance para que no se lesione el patrimonio de todos los valencianos seremos nosotros.
Porque, como usted muy bien dice, la Ley de patrimonio no es una ley suya.
Es más, es una ley en la que usted se abstuvo porque entendía que no necesitábamos de ninguna ley que pusiera en valor y que se dedicase a que no se produjera ninguna lesión en ese patrimonio.

Esa ley, le quiero recordar que la trajo el gobierno del Partido Popular y se aprobó con los votos del gobierno del Partido Popular.
Entonces, no se convierta usted ahora en el adalid de la defensa de los intereses del patrimonio valenciano cuando, de manera sistemática, de manera sistemática, su grupo no ha querido colaborar en que tengamos una ley como Dios manda para que esa recuperación y esa puesta en valor del patrimonio sea una realidad.

Decirle, además, que nosotros lo que pretendemos con esta ley es que tenga las mejores y mayores garantías el patrimonio de todos los valencianos, de toda España, comparándola con todas las legislaciones que están vigentes a día de hoy en el resto del Estado.
Entonces, no se convierta usted en el adalid de la defensa del patrimonio cultural de los valencianos.

Mire, decirle que lo de las universidades públicas o privadas es que es un viejo debate que ustedes mantendrán en absolutamente todas las leyes y cualquier proposición o moción que pase por esta cámara, y nosotros la mantendremos también.
Y entiendo que es muy coherente por su parte, pero entiendan ustedes que es muy coherente y muy responsable también por la nuestra.

Es decir, nosotros entendemos que no hay debate entre lo público y lo privado.
Lo importante, lo importante es dar servicio a los ciudadanos.
Y entendemos que deben estar absolutamente todas las universidades como órganos consultivos, como instituciones consultivas, todas las universidades de nuestra comunidad y no solamente las públicas.

La cualificación de los técnicos, en las enmiendas número 33 y número 35.
Es que no entendemos que la cualificación de los técnicos deba estar tasada con anterioridad.
Es que esta conselleria, la Conselleria de Educación y Cultura es una conselleria suficientemente responsable, muy responsable como para que -no tenga usted absolutamente ninguna duda- mande los técnicos absolutamente cualificados para cada uno de los informes que se tenga que venir realizando.
Le garantizo que no va a haber absolutamente ningún informe realizado ya no por un técnico que no esté cualificado sino que no esté cualificado en la materia sobre la que hay que redactar el informe.

Y, luego, volver al debate de la modificación o actualización de la ley.
Mire, señor Cardona, decía usted: "Es que ustedes vienen con exactamente los mismos principios y con el mismo punto de vista".
Por supuesto.
Y precisamente por eso nosotros seguiremos manteniendo que en ningún caso esto es una modificación de la ley, porque para nosotros lo más importante al margen de la plasmación y de la materialización de esos principios que, por supuesto, no es menos importante, son muy importantes en qué se basa esa ley y qué es lo que pretende buscar, y esos principios, que le vuelvo a repetir, son la recuperación del patrimonio, la puesta en valor de lo que es el patrimonio de todos los valencianos, son los que inspiraron en su día la anterior ley y los que siguen inspirando hoy esta actualización.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

Bé, si no n'hi ha cap objecció, passem a votar el grup d'esmenes conjuntes.
Vots a favor?
Vots en contra?
6 vots a favor, 8 en contra.
Queda rebutjada la proposta.

El següent grup d'esmenes és el sext, que és el segon del Grup Parlamentari Socialista, que són el número 36, 37, 39, 40, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 51, 55, 56, 57 i 58.
Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo, senyora Nácher, done gràcies als déus de l'Olimp per la seua concepció diletant de la urgència perquè, això, d'alguna forma, ha permés guanyar un cert temps.
No sé el que haguera passat si s'haguera aprovat immediatament i si açò haguera anat per la via que tocava.

Ho dic perquè en este segon bloc d'esmenes, el nostre bloc d'esmenes segon, que la senyora presidenta ha hagut de relatar, fan referència als criteris d'intervenció als plans especials de protecció.
Bàsicament són els articles 38 i 39.
I en aquest bloc que nosaltres anem a defensar es troba, fonamentalment, el que nosaltres vam defensar en l'esmena a la totalitat.
Este és el moll de la nostra defensa i, per tant, com la vam presentar vostés se la deuen saber.
Vull dir, l'hauran repassat.

Miren, donat que la voluntat del legislador en matèria de patrimoni cultural és recuperar, conservar, promoure i divulgar el llegat històric i artístic, deu ser la protecció i deu ser també la defensa el principi que inspire tota acció legislativa.
Eixes serien les esmenes nostres, 36, 37 i 42, en eixa via anirien.

Per tant, quan en l'articulat d'una llei que se fa per a protegir s'intenta infiltrar el procediment per a eludir l'objectiu proteccionista, s'està deslegitimant el treball del Parlament.
Aquesta és la raó per la qual les nostres esmenes, en aquest bloc, eleven els graus de protecció fent menys compatible la protecció amb els usos i l'activitat social i econòmica.
Estenen, lògicament, la protecció als paisatges històrics, promouen la participació ciutadana i eviten que se permeten empastres ­me permetran la paraula­ empastres rellevants en el tema dels cobriments metàl·lics, que els tenim a tot arreu del País Valencià, en alguns edificis emblemàtics, en voladissos, en els àtics que estan en els cascs històrics.
És a dir, demanem més garanties.
Serien els articles 39, 40, 43 i 45.

Però, torne a repetir que la peça fonamental de les nostres esmenes és la supressió del fatídic incís i) de l'article 39.
Era l'argument fonamental de la nostra esmena i, per tant, jo la remet a la lectura de l'acta d'aquella sessió, de 31 de març.

Vull insistir, no obstant, que el manteniment d'aquest punt, és a dir, la no-acceptació d'esta esmena, és la que d'alguna forma va a impedir que açò prospere.

Estes serien les esmenes que corresponen a la 51, 55 i 56, fonamentalment.

Mire, nosaltres estem d'acord a adoptar mesures per a corregir errors històrics, però volem impedir també que es realitzen més errors i que tinguen estos errors major consideració.
Això seria, també, l'esmena 55.

Mire, per acabar, senyora Nácher, pensem que el patrimoni cultural quedaria en situació d'indefensió en el cas d'aprovar-se la proposta del Consell.
I introduiria el principi negatiu d'inseguretat jurídica en la protecció dels béns culturals perquè, tal com dia abans també el senyor Cardona, vostés introduïxen l'excepció com a criteri de protecció.
Fan cas omís al Consell Jurídic i possibiliten la destrucció del patrimoni des d'aquesta suposada legalitat.

També li voldria dir, perquè abans vosté me remetia a allò de la llei del paisatge, que ja estaven inclosos en una altra llei.
.
.
Mire, jo crec que és un fet molt preocupant la transformació del medi i també dels paisatges, perquè són un element recent en matèria de patrimoni.
I nosaltres considerem que necessita mesures que cataloguen i que el conserven com a conseqüència de la ràpida desaparició provocada pels excessos urbanístics.

I pensem que ha de ser l'administració que s'encarregue del patrimoni la que no pot eludir les responsabilitats.
Per això pensem que el paisatge ha d'estar en esta llei de patrimoni.
Aniríem, inclús, més avant, demanaríem inclús l'inventari de les principals unitats paisatgístiques i, d'alguna forma ­torne a repetir-li­ que mos harmonitzaríem amb Europa, que tanta falta mos fa en algunes coses.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Per al torn en contra, té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Escudero, en part estem d'acord que el que importa és la conservació, protecció, divulgació del patrimoni.
.
.
Ahí estem totalment d'acord, per això em crida l'atenció que vostés ara vullguen la conservació, la protecció.
Quan van tindre responsabilitats de govern, tenien les competències i mai, mai van fer res pel patrimoni.
És a dir, no vam fer una llei per a protegir-lo ni per a difondre'l, ni per a divulgar-lo ni per a recuperar-lo.
És a dir, el patrimoni estava ahí.
.
.
Però no és més trist això, sinó que, damunt, el nostre patrimoni.
.
.
, que haja d'arribar el Partit Popular i en els anys que du de govern, en nou anys, tingam quatre declaracions de la Unesco del nostre patrimoni.

És a dir, que el nostre patrimoni ja no és sols dels valencians, és de tota la humanitat.
I no és que ens quedem conformes amb eixes quatre declaracions, sinó que es continua treballant perquè pensem que el nostre patrimoni ­en alguns aspectes molt únic, com és ara la nova proposta que va a dur-se a la Unesco, que és la del Tribunal de les Aigües­ és únic, és únic.

Per tant, em crida molt l'atenció quan vostés s'esquincen les vestidures parlant de patrimoni i demanant eixa recuperació, eixa protecció i eixa divulgació i difusió del patrimoni.
Perquè, clar, vostés han demostrat durant tots els anys el que han respectat el patrimoni.

També dir-li que, mire, quant al gran debat en estos moments de patrimoni, que no és un debat de la part legislativa sinó tècnicament, el gran debat des de la Carta de Venècia, la recuperació del patrimoni, és entre els arquitectes, entre els historiadors de l'art, tot el món relacionat: si s'han de posar elements nous que els diferencien, si no.
.
.
Llavors, eixe debat vosté no el pot transmetre, en la seua part que vosté veu, en la seu part, és a dir, que no és una part objectiva sinó subjectiva.
.
.
És a dir, el que vosté pensa quant a com ells haurien de fer tècnicament les restauracions, vol posar-les dins de les esmenes d'una llei.
És a dir, que és una part molt subjectiva que vosté intenta introduir en estes esmenes, dur un debat, un debat, que és a nivell mundial, que és a nivell mundial.
És a dir, no és una cosa ni de la Comunitat Valenciana, ni de nivell d'Espanya, ni d'Itàlia.
No.
És a nivell mundial.
Estem a nivell mundial en eixe debat, en un debat que no es posen d'acord crec que persones més capacitades ­que jo, per suposat, que jo, per suposat­ que estan en el dia a dia treballant en la recuperació del patrimoni i no es posen d'acord.
Per a alguns els elements s'haurien de posar que es notaren que foren del segle XXI, i per a altres cal mantindre l'estructura i que no es note, mantindre el que és l'edifici amb elements i copiar-los, i si es pot fer, com es feien en aquella època.

Per tant, és un debat obert que no crec que haja d'estar en una llei, sinó que tècnicament s'ha de decidir en altres fòrums més amplis que no són estos; fòrums que inclús la Unesco està debatent sobre ells amb tècnics i que no arriben a un acord, perquè és molt difícil arribar a un acord en eixe aspecte.
Per tant, jo pense que estes esmenes tan subjectives, senyora Escudero, no es poden acceptar, però ni al Grup Socialista ni a ningun grup, perquè seria delimitar la llei a un aspecte que crec que els tècnics, com li he dit, de tot el món encara no s'han posat d'acord en el tema.

Jo pense que, mire, el patrimoni és una cosa per a conservar-la, per a recuperar-la, per a protegir-la, però també per a gastar-la.
El patrimoni no és una florera que restaurem un cosa i que diran tots: "¡Ai que bonica!
" i no la puguem tocar.
El patrimoni s'ha de tocar, s'ha de gastar.
I en esta llei el que es vol mantindre i es vol fer és l'ús social, l'ús social de la mateixa.

Però aixina i tot, senyora Escudero, mire, tinc una esmena transaccional, que demanaré un recés.
I em pareix bé acceptar-li la 45, l'esmena 45, sempre que es mantinga.
.
.
Vosté diu que canviar dins de l'article 39, apartat 2, en el d), diu que posar-ho en el e).
Jo li dic que mantindre el subapartat este, si a vosté li pareix bé, en el 39, apartat 2, punt d).
És a dir, posar-la en el punt d), fer-li un altre apartat al punt d).

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Bé.
Jo crec que açò ho hem de mirar, i tenim temps, i ho deixem per al Ple.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Ho deixem per al Ple.
I la transaccional la vol vore o no?

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Ja la voré després també.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

També en el Ple?
Val.
D'acord.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votació el grup d'esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
6 vots a favor, 8 en contra.
Es rebutja la proposta.

Anem a passar al sèptim bloc d'esmenes, que és el tercer bloc del Grup Parlamentari Socialista.
Són les números 60, 61, 62, 63, 64, 66, 67, 68, 69, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 85, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 99, 101, 102 i 103.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Ja he vist, senyora Nácher, que considera que jo sóc molt mundialista i molt universal, la meua concepció a l'hora de confeccionar les esmenes.
Però jo és que, mire, repasse a McLuhan, jo crec que es pot anar des de la xicoteta aldea a l'aldea global i fer també el camí de retorn.
I, en eixe sentit, crec que qualsevol aportació que es faça des d'esta xicoteta aldea pot ser important.

Bé.
El tercer bloc d'esmenes nostre atén únicament a l'articulat que es referix a l'ús i conservació i a la formació de catàlegs.
Nosaltres continuem insistint en reforçar els arguments que fonamenten les resolucions i seguim insistint en la presència rellevant dels informes elaborats per tècnics competents.
Informes que fan de l'expedient un document més complet, més coherent, perquè d'aquesta forma la decisió de l'organisme no siga sempre arbitrari i siga sempre en favor del rigor i de la seriositat.
Són les esmenes 61, 66, 70, 74 i 80.

Incrementem el control dels canvis de l'ús i el tractament sobre els béns immobles declarats d'interés cultural exigint la preceptiva autorització de la conselleria competent, impedint que la tardança siga un *torpedo* per als projectes.
Són les esmenes 67 i 68.
I, evidentment, també perquè no es faça malbé alguna obra que tinga caràcter rellevant.

Proposem, senyories, suprimir els punts 11, 12 i 13 del articles 55, 56 i 57, i conservar la redacció original perquè són innecessaris i perquè no milloren, segons la nostra concepció, la llei del 98.
Estes serien les esmenes 82, 85 i 87.

Per una altra banda, donem un major protagonisme i rellevància a l'acció municipal.
Són els ajuntaments les institucions més pròximes i coneixedores del patrimoni cultural local i les més directes afectades per les decisions de protecció i de qualificació dels seus béns.
Els atorguem, per tant, competències en la delimitació de les àrees arqueològiques en els seus termes municipals, elaborant informes amb els seus propis tècnics i amb altres de reconeguda solvència.
Propostes que, evidentment, s'han d'elevar a la conselleria per a la seua aprovació.
Seria l'esmena 88, com vosté sap.

Reforcem el rigor en l'autorització d'actuacions arqueològiques, l'aval d'un museu o d'un centre d'investigació reconegut perquè atorgue el suport científic a l'actuació i la documentació que s'exigeix, i per a evitar la proliferació descontrolada i en mans aficionades d'intervencions en restes arqueològiques o paleontològiques.

Exigir plànols que delimiten les intervencions, identificar la titularitat, descriure, mitjançant un projecte, la justificació científica de l'actuació i la qualificació professional pareix útil i necessari.

Exigim la presentació de la memòria científica i donar-li a aquesta memòria la consideració de document administratiu, que deurà ser conservat, ficat a disposició de l'investigador.
I açò mos pareix una proposta tan lògica que jo crec que no precisa de més justificacions.
Serien les esmenes 89 i 90.

Insistim en incloure com a mandat legislatiu que la Generalitat deu promoure la recuperació del patrimoni cultural valencià fora de la nostra comunitat, i aquest mandat afecta de forma explícita als documents espoliats pels nostres arxius.
Promoure el benefici fiscal per a incentivar l'accés públic als béns cultural de titularitat privada permetria la divulgació i la protecció d'un patrimoni de vegades amagat.
I no m'estic referint sols al de l'església.
Al contrari.

També proposem, per finalitzar, endurir la política sancionadora.
I volem recordar a l'executiu que les sancions s'establixen per a fer desistir als que destruïxen el patrimoni.
L'eficàcia de les mesures sols es manifesta si s'utilitzen, perquè llavors són exemplars.
I li ho dic perquè no consta que el Consell haja fet ús d'esta potestat sancionadora.
Esta és l'esmena 101.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Per al torn en contra, té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Escudero, jo no sé si no m'he explicat bé o mal.
Vosté en les esmenes anteriors, i no vull entrar en el debat de les esmenes anteriors, sols ha presentat una part del que puga estar ara debatent-se sobre el patrimoni.
És a dir, li torne a dir, ha sigut subjectiva, *(rient-se)* no mundial sinó subjectiva.
*(Remors)* Vosté pensa d'una manera, i jo puc pensar d'una altra.
O a la millor puc estar fins i tot d'acord amb vosté.
Però és que això són coses tècniques subjectives.

Mire, sobre este bloc d'esmenes, en Ple passarem algunes transaccionals a vore si li pareixen bé, perquè, com veu, tota aquella aportació positiva, el que és positiva per al que és el nostre patrimoni en sí, la seua recuperació, la seua conservació, la seua difusió i la seua divulgació, estem d'acord, estem d'acord.
És a dir, mosatros treballem per eixe patrimoni.
I ahí sempre mos trobarà.
Al Grup Parlamentari Popular i al govern popular sempre mos trobarà en eixa recuperació, en eixa conservació, perquè pensem que són les nostres coses, les nostres arrels.
I perdre les arrels d'un poble, es perdre-ho tot, és perdre la seua identificació i la seua identitat.
Per tant, jo pense que en el plenari podem arribar a alguns punts en contacte per mitjà de transaccionals.

Quant als arxius espoliats, la veritat és que a mi en ve al cap més d'un arxiu espoliat.
Perquè, clar, ací, quan vosté parla dels arxius espoliats, em pareix molt forta la paraula espoliats, perquè si en espoliats clavem tots els arxius i tota la documentació que s'han endut d'esta comunitat, ho tenim clar, eh?
Podem entrar en un debat molt greu per a tots.
Per tant, dir-li, senyora Escudero, que en la Llei de patrimoni cultural està ja reflectit en l'article 1.
2, en el qual la Generalitat Valenciana es compromet a anar recuperant no sols els documents que podrien formar part d'arxius, no sols els documents, sinó aquell patrimoni que es troba fora de la Comunitat, aquell patrimoni que es troba fora de la Comunitat.

I el que em crida l'atenció ­i he de dir-li-ho perquè jo vaig tindre la sort d'estar en el debat del va ser la llei de patrimoni en 1998­, i em crida molt l'atenció ­ja li ho vaig dir en el que va ser en el Ple- la supressió de l'article 15, en el qual fa referència directament a la tecnologia.
Esta esmena ­i li ho puc dir altra volta, i li ho dic­ va ser, va ser acceptada a proposta del Grup Socialista, va ser acceptada per un company seu, que veig que en estos moments tenia moltes més mires.
El senyor Huguet en aquell moment tenia moltes més mires del que volíem del patrimoni valencià que en l'actualitat, en l'actualitat.
Jo pense que ara en estos moments vostés llevant, suprimint l'article 15 estan llevant una part molt important d'eixe nou patrimoni, que ja és patrimoni, és a dir, que en estos moments ja tenim patrimoni tecnològic.
I d'eixe futur patrimoni, estan vostés dient que no, dient que no.
Jo, de veres, voldria que la repensara altra volta esta esmena concretament, perquè és una aposta molt important, una aposta que no tenen totes les comunitats, no la tenen.
I mosatros vam arriscar molt amb esta aposta.
I va ser una aposta consensuada i una aposta de futur, que en estos moments demanar la supressió em pareix tornar arrere.
Perquè el patrimoni és patrimoni des d'abans de.
.
.
tot el que trobem de jaciments d'abans de Crist, el segle I, el segle II.
.
.
Tot és patrimoni.
Però el segle XXI també fa patrimoni, i més en noves tecnologies.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Si no hi ha objeccions, passem a votar l'agrupació d'esmenes.
Vots a favor?
Vots en contra?
Per 6 vots a favor, 8 en contra.
Es rebutja la proposta.

L'últim bloc d'esmenes està presentat pel Grup Parlamentari Popular, que són la número 38 i 94.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Que passe directament a votació.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Anem a passar a la votació.

Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
S'aprova la proposta.

Anem a votar l'articulat.

Article 1.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
S'aprova.

Article 2.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
S'aprova.

Disposicions addicionals.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
S'aproven.

Disposició derogatòria.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
Queda aprovada.

Disposicions finals primera i segona, conjuntes.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
S'aproven.

Exposició de motius.
Vots a favor?
Vots en contra?
8 vots a favor, 6 en contra.
Queda aprovada.

Finalitzat el debat en comissió del projecte de llei, els grups parlamentaris, d'acord amb el que estableix l'article 89 i 115 del Reglament de les Corts Valencianes, disposen d'un termini de 24 hores per comunicar al Molt Excel·lent President de les Corts Valencianes els vots particulars i les esmenes que, havent estat defensades i votades en comissió i no incorporades al dictamen, pretenen la seua defensa en el Ple de la Cambra.

No obstant, si tenen a disposició en este moment per.
.
.
mantindre les esmenes que han quedat defensades, votades i no incorporades, prendríem nota i es passaria ara a vore's en el Dictamen, això sense perjudici que ho presenten per escrit.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Esquerra Unida-L'Entesa manté totes les esmenes evidentment per a la seua defensa en el Ple.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

El Grup Socialista també.

 

***Designació del membre de la comissió que ha de presentar el Dictamen de la comissió al Projecte de llei de modificació de la Llei 4/1998, d'onze de juny, del patrimoni cultural valencià (RE 4.
166).***

 

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies.

No obstant, ho han de presentar per escrit.

Correspon ara, d'acord amb el tercer punt de l'ordre del dia, la designació del membre la comissió que ha de presentar el Dictamen de la comissió al Projecte de llei de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, de patrimoni cultural valencià.

Hi ha alguna proposta per part dels grups parlamentaris?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Pensem que podria ser la vicepresidenta que fa les funcions de presidenta, Carolina Salvador.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Hi ha alguna objecció?
*(Remors)*

Bé, es dóna per finalitzada la comissió.

 

 

*(S'alça la reunió a les 12 hores)*