DS-167%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 28 de febrer de 2019.
Comença la sessió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 93.
Segona reunió.

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Comunique a les seues senyories que per tal de donar compliment a l'article 81.
4 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana i a l'article 129.
5 del Reglament de les Corts Valencianes, la Junta de Síndics, en la reunió de dimarts 26 de febrer, va acordar l'alteració de l'orde del dia del ple en el sentit d'incloure com a punt 11 bis, immediatament després de les preguntes d'interés general per al president del Consell, el següent nou punt: Â«Acceptació, si escau, de les modificacions que figuren en el missatge motivat transmés per les Corts Generals en relació amb la tramitació de la Proposició de llei orgànica de reforma de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, aprovada pel Ple de les Corts Valencianes del 9 de març del 2011.
Â»

Si no n'hi ha cap inconvenient per part de les seues senyories, procedirem a l'alteració de l'orde del dia del ple i, per tant, inclourem el nou punt 11 bis.

D'acord, doncs queda inclòs un punt important de la reforma de l'Estatut d'autonomia que substanciarem després de la sessió de control.

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interès general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 123.
979, 123.
980, 123.
981 i 123.
982)

El senyor president:

Passem al punt 11 de l'orde del dia que és: Â«Compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris.
Â» Coneixen el procediment i, sense més dilació, done la paraula a la síndica portaveu del Grup Parlamentari Popular.

L'escoltarem amb silenci.

La senyora Bonig Trigueros:

Gràcies, senyor president.

Molt honorable president.

Vicepresidenta.

Membres del Consell.

En primer lugar, saludos a los representantes de la plataforma vecinal de Alborache con su presidente a la cabeza y nuestra portavoz, y a la gente que se está manifestando ahí fuera, que ha tenido que venir aquí a Valencia porque el gobierno del Titanic no los atiende y escucha.

Mire, señor presidente, ayer usted dijo que la Comunitat Valenciana estaba mucho mejor que hace cuatro años.
E hizo mención a dos indicadores, el empleo.
Y claro que sí.
Los 3 millones de puestos de trabajo que se han creado en España, 200.
000 en la Comunidad Valenciana, que ustedes destrozaron cuando gobernaba Zapatero, no han sido gracias a sus reformas y medidas sino gracias a las reformas y medidas del Partido Popular.
(Aplaudiments)

Y, en segundo lugar, señor presidente, usted aludió a que había que acabar con la confrontación y con la crispación.
¿En serio, señor Puig?
Usted, que no ha recibido en cuatro años a los padres de la concertada, que lleva más de treinta sentencias condenatorias de los tribunales diciendo que su política educativa vulnera y conculca el derecho fundamental a la educación y a la libertad de los padres; usted, que la señora vicepresidenta dice que no informa sobre el traslado de menores a Buñol, Alborache, a Paterna, L'Eliana, por no añadir y echar más leña al fuego cuando ella solicitó un pleno monográfico y dio a conocer datos concretos y presuntamente atribuyó hechos delictivos a personas (aplaudiments) que hoy la justicia ha archivado.
¿Han pedido ustedes perdón por eso?

Pero, de verdad, señor Puig, ¿dice usted que no quiere la confrontación cuando su partido ha abierto la caja de Pandora, que recuerda la etapa más triste de una España enfrentada y dividida?

Mire, acabo esta intervención con un párrafo -atentos todos- del último discurso que pronunció el 18 de julio de 1938 el presidente Azaña, el presidente de la Segunda República.
Dijo: Â«Pero es obligación moral, cuando se acabe la guerra, sacar de esta lección el mayor bien posible.
Y cuando la antorcha pase a otros hombres, a otras generaciones que les hierva la sangre y el genio español vuelva a enfurecerse con el odio y con la intolerancia, que piensen en los muertos y que escuchen esa lección, el mensaje de la patria eterna que dice a todos sus hijos paz, piedad y perdón.
Â» Presidente, paz, piedad y perdón.
Menos pasado y más presente, futuro y esperanza, presidente.
(Aplaudiments)

Y, por cierto, libertad y democracia para Cuba y para Venezuela.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

La pregunta serà contestada pel president del Consell.

El senyor president del Consell:

Molt bon dia, senyor president.

Senyora Bonig, home, jo crec que anem avançant, no?
Llegir Azaña és millor que llegir Thatcher.
Crec que és un avanç substancial.

I mire, si algú s'ha destacat durant anys i anys en generar espais de confrontació ha segut vosté i el seu partit.
(Aplaudiments) Vostés són els que han generat la confrontació.
I ara, ara, ara a més a més, com és habitual, s'apropien de les banderes, intenten generar una crispació, una confrontació.
Eixe és el seu espai en què, efectivament, vosté és una deixebla molt avançada.
Perquè moltes vegades vosté està molt més allà en els seus posicionaments que altres més ultres que hi han en eixe espai.

Mire, respecte a la situació política, econòmica, ha millorat.
Ha millorat la situació econòmica, ha millorat la situació política i ha millorat la situació ètica, que també és molt important.
S'ha generat un escenari d'estabilitat, d'honradesa i de diàleg, que ha permés que tots els indicadors econòmics i socials vagen millor.
I nosaltres, per primera vegada en molts anys, tenim menys atur que la mitjana nacional, la qual cosa significarà que allò que vostés dien en la campanya electoral, que si guanyaven els progressistes ací hi hauria un caos econòmic, tot el contrari.
Tots els indicadors són millors!
Alguna cosa haurà fet bé este govern.

Mire, en el cas de l'ocupació, a més, molt especialment.
No només s'ha baixat pràcticament 10 punts de la taxa d'atur, sinó que a més a més en les noves indicacions que hi han és probable que l'any que ve ja siga 11 i en la propera legislatura, si continua el govern progressista, baixarem del 10% d'atur.

Per tant, senyora Bonig, la situació ha millorat econòmica i socialment, però també ha millorat èticament.
Sap?
, esta setmana s'ha fet pública l'obertura del judici de l'accident del metro.
Tretze anys després.
Ha estat gràcies al coratge cívic de l'associació de víctimes del metro.
(Aplaudiments) Un coratge cívic extraordinari.
El primer que va fer este govern quan va arribar, la vicepresidenta i jo vam rebre institucionalment, i els vam demanar a les víctimes del metro per la seua falta d'humanitat, per la seua falta de mínima categoria ètica.

I, vostés, després de tretze anys, encara ara, encara ara, no han assumit la seua responsabilitat política.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Popular, Isabel Bonig, per acabar de formular la pregunta.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Como decíamos ayer, señor Puig, resulta sorprendente que la primera medida del señor Sánchez haya sido cambiar el colchón de la Moncloa y sin embargo no haya tenido tiempo para cambiar el modelo de financiación.
Lo digo, señor presidente, (aplaudiments) porque era su único discurso contra el gobierno de Mariano Rajoy.
Â«Madrid nos discriminaÂ», Â«nos discrimina el PPÂ».
Y lo digo porque el señor Sánchez, en abril del 2018, hace menos de un año, decía que el cambio de modelo de financiación era una cuestión de voluntad y liderazgo político.

Parece que sí que ha habido voluntad y liderazgo político para reunirse esa comisión bilateral entre el estado español y Cataluña, y concederles 1.
400 millones de euros a una comunidad, a unos gobernantes nacionalistas separatistas que han sido desleales con España, con el conjunto de españoles y, sin embargo, no ha habido voluntad política para que en esa misma comisión bilateral con la Comunitat Valenciana se nos haya dado lo que nos corresponde por historia y por derecho propio.
(Aplaudiments) Una comunitat que siempre ha sido leal.

Y mientras pasan todas estas cosas crecen las listas de espera en sanidad.
Nunca había habido tantos valencianos en listas de espera en sanidad, 66.
488.
Crecen los niños y las niñas en barracones, casi catorce mil.
Es un caos la gestión de la dependencia con 25.
000 personas en listas de espera; 10.
000 personas han muerto desde que usted gobierna y es presidente de esta Generalitat sin que hayan cobrado la dependencia.

Mire, caos en la gestión de sanidad, falta de libertad total y absoluta de los padres a la hora de elegir el derecho, la educación y la lengua en la que quieren educar a sus hijos.
Y ha subido los impuestos, señor presidente.
3.
000 millones desde que usted gobierna esta comunidad.
Ya le anuncio que la primera medida que tomaré cuando usted convoque las elecciones, el 28 de abril, el 26 de mayo, cuando quiera, que va a gobernar el Partido Popular, una bajada masiva de impuestos.
(Aplaudiments) Eliminaremos el impuesto de patrimonio y el impuesto de sucesiones.

Pero, ¿sabe usted qué es lo peor?
Que si el 28 de abril gana el Partido Socialista, gana el bloque de esa izquierda radical, de la extrema izquierda, (rialles) de los amigos de ETA, los presupuestos…

El senyor president:

Senyories, per favor.
(Aplaudiments)

Senyories, demane silenci perquè l'oradora acabe de formular la pregunta.

Demane silenci.

La senyora Bonig Trigueros:

Sé que les molesta pero es con quien están ustedes pactando, (inintel·ligible) .
.
.
, con Bildu, con Esquerra Republicana, con el PDECAT, (aplaudiments) con quienes han roto España y son amigos, que brindan con Otegi.

Pues si gana el PSOE y el bloque de la izquierda, al final quien va a decidir el presupuesto, las inversiones, la financiación en la Comunidad Valenciana no van a ser ustedes sino va a ser Torra, los separatistas y los nacionalistas catalanes.
(Aplaudiments)

Señor presidente, señor Puig, los separatistas catalanes jamás decidirán lo que va a venir a esta comunitat.
Y, ¿sabe por qué?
Porque en España y en la Comunitat Valenciana gobernará el Partido Popular.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bonig.
(Remors)

Senyories, demane silenci.

Escoltarem la resposta del president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Bonig.

Espere que això que vosté anuncia siga a través d'unes eleccions.
Un pequeño detalle.
Però, com que, (remors) mire.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

Senyories!

El senyor president del Consell:

És que supose que els ciutadans els importaran alguna cosa.
Espere jo.

Però, mire, li vaig a dir una cosa.
.
.
Volen fer el favor de callar, per favor?
, és que aixina no és possible.
És que estan permanentment igual, sempre.

Mire, fins al darrer moment continuaran sent com són.
Punt final.

Nosaltres som la sexta comunitat que més invertix en concertada.
I els 1.
400 milions d'euros, efectivament, l'aliança seua, d'ells, i dels independentistes han fet que no arriben a la Comunitat Valenciana.
Eixa és la realitat!
(Aplaudiments) Han votat junts contra els valencians, una vegada més.
És aixina.

I, per cert, ahir, sense anar més lluny, ahir en el Congrés vostés van votar amb el PDECAT, per a mantindre privilegis van votar amb el PDECAT.
Què passa?
Clar!
, si això és aixina.
Han votat molts anys, per cert, amb el PDECAT.
No és una cosa, no és una cosa d'ara, no és una cosa d'ara.

Mire, jo crec que hi ha hagut en este temps moltes qüestions que han millorat substancialment, i això els ciutadans ho saben.
Ho saben d'una manera ben evident i.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

Un segon, president.

El senyor president del Consell:

Ho saben perfectament.
Saben que quan vostés estaven governant hi havien 14.
000 persones que podien tindre accés a un medicament de l'hepatitis C que els solucionava la seua vida i vostés van dir que no.
Ho saben.
A eixes no els ha millorat la vida?
O no els ha millorat la vida (aplaudiments) al 1.
200.
000 persones dels copagaments, no els ha millorat la vida?
O a les 400.
000 famílies de la gratuïtat dels llibres de text, no els ha solucionat la vida?
Clar, vivien millor quan estaven vostés i pagaven els llibres de text.
Això a qui li ho van a explicar?
Clar que ha millorat la vida dels valencians i de les valencianes!
Això és indiscutible.

I ha millorat la gestió.
Perquè sí que és veritat que les rèpliques del terratrèmol de la corrupció estan permanentment pendents.
I l'herència enverinada cada dia apareix de nou.
Avui, sense anar més lluny.
L'ITV, 80 milions d'euros que els tribunal condemnen La Generalitat per la seua mala gestió!
(Aplaudiments)

Continuem.
Per exemple, hi ha un.
.
.
Coses que ja són imputables directament a la senyora Bonig, no sols al Partit Popular com, per exemple, el TSJ quan condemna La Generalitat per l'autovia CV-95, eixa que se demana a Oriola i que està molt bé que se demane, però que per la seua culpa hem de pagar 9,4 milions d'euros.
Com també l'avinguda de Dénia, 14 milions d'euros!
Són 134 milions d'euros només per les sues malifetes, per la seua inconsistència en la gestió.
Perquè no només hem governat millor allò social sinó també hem governat millor allò econòmic.

I li anuncie una cosa en esta qüestió de la corrupció.
La Generalitat, li anuncie, se personarà també en el cas Erial per a recuperar els diners que vostés ahí també han robat.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Escoltarem la pregunta de la diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Mire, señor Puig, usted se ha empeñado en negar la realidad del adoctrinamiento durante toda la legislatura, (veus) cuando ha sido una constante…

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Gascó Enríquez:

…Porque rara ha sido la semana en la que las familias no han denunciado un nuevo caso en los medios.

Mire, usted ha consentido, entre otras muchas cosas, que para conmemorar el Nueve de Octubre se celebren diadas del País Valencià en institutos.
(Veus i soroll de papers) Ha consentido que a los alumnos se les haga exhibir banderas catalanas.
Ha consentido que en un aula se consideren fascistas nuestras tradiciones.
Y ha consentido que en canciones infantiles se les diga que las madres son unas pesadas y que se cuestione su papel.

Mire, esto le puede parecer normal a alguien que manda al corral a las mujeres, (veus) señor Puig,…

El senyor president:

Senyories.

La senyora Gascó Enríquez:

…pero de normal no tiene absolutamente nada.

Es inadmisible, es una auténtica vergüenza que desde el Partido Popular no vamos a consentir, mal que les pese.
Y, por eso, vamos a denunciar todos y cada uno de sus intentos de querer imponer su ideología en las aulas.

Y por eso le pregunto a usted, señor Puig, al máximo responsable de los socialistas en esta comunidad, ¿le ha compensado vender a nuestros niños y a toda la educación valenciana a los catalanistas (veus)…

El senyor president:

Senyories.

La senyora Gascó Enríquez:

…por estar sentado en un sillón de presidente?
(Aplaudiments i se senten veus que diuen: Â«Muy bien.
Â»)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Li contestarà el conseller d'educació i cultura.

Conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.
(Veus)

El senyor president:

Un segon, senyoria.

Escoltarem en silenci la resposta del conseller d'educació.

Té vosté la paraula, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Li costarà moltes campanyes de màrqueting poder distanciar-se d'eixa imatge de radicalitat, entre altres qüestions, si seguixen acusant d'adoctrinament els grandíssims professionals de l'educació valenciana.
(Aplaudiments) Sempre estarem al seu costat.

I, mire, li vaig a dir per què.
És que no només li ho dic jo.
Vosté acaba de dir unes acusacions molt greus, les porta dient tota la setmana, sobre un programa preciós que s'està fent a Castelló, que s'anomena Â«l'Escola CantaÂ».
Mire, (veus) no li ho dic jo, no li ho dic jo, li ho diuen tots els sindicats de treballadors i treballadores de l'educació, li ho diuen tots els directors i directores de l'escola, (veus) i li ho diuen.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

.
.
.
i li ho diuen, curiosament, també la direcció del centre de les carmelites de Castelló, (veus i aplaudiments) que diu que és un magnífic projecte i que deixa a vosté en la radicalitat total de l'extrema dreta que l'únic que sap és assenyalar a aquell que pensa diferent, que l'únic que sap és dir (inintel·ligible) .
.
.
banderes perquè la gent odie, en lloc d'estimar.
(Veus)

Llija's la carta de les carmelites i vorà què és el que diu, un projecte magnífic d'amor al prójimo.
Això és el que estimem totes i tots.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Escoltarem en silenci l'il·lustre diputat Rubén Ibáñez.

Té vosté la paraula, senyoria.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor Puig, le he oído antes hablar a usted de asumir responsabilidades.
Y yo me pregunto cuáles son las suyas.

La Sindicatura de Cuentas, en los análisis de las cuentas de 2016 y 2017, dice que el nivel de ejecución de las subvenciones es bajo, muy bajo o nulo.
Pero, mire, no para todos.
Hay algunas empresas que el nivel de ejecución ha sido exponencial, ha multiplicado por cinco, y usted, con su sonrisa, parece que ya conoce de qué le hablo, usted las conoce.
(Veus)

Y, por tanto, señor Puig, hablándole de lo suyo, de lo nuestro, pero del dinero de todos los valencianos, le pregunto: ¿cuál es su responsabilidad en este tema?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Contestarà el conseller d'hisenda.

Honorable conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Més d'una vegada he dit en este hemicicle que quina poca vergonya.
(Rialles) El partit més corrupte de la història democràtica d'Espanya (protestes) diu ara (aplaudiments).
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
(Veus)

Senyories.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

No ho dic jo, no ho dic jo; ho diuen els tribunals, ho diuen els tribunals.
Per favor, per favor.
(Aplaudiments)

I, a més, fa gràcia, fa gràcia que ara parle el Partit Popular per la boca del fill polític del senyor Carlos Fabra.
(Veus i aplaudiments) Anem a vore, de què estem parlant?
De què estem parlant?
És a dir, una mica de serietat.

Escolteu, (veus) si alguna cosa ha fet.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
(Veus)

Senyories, per favor, deixarem.
.
.
Jo puc entendre que la resposta no agrade, (veus) però el que no puc entendre és que s'interrompa sistemàticament l'orador que està en l'ús de la paraula.

Demane silenci i respecte per a l'orador, en este cas el conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler.
Demane silenci.

Disculpe la interrupció, conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Com diu molt bé el president, ací no és un problema de corrupció, que hi ha hagut a manta, com estem descobrint hui mateix en el tema de les ITV, no, no.
El problema és la mala gestió, la gestió absolutament roïna que ha fet que els diners dels valencians se'n vagen per canaleres rares, perquè hi havia una opacitat absoluta.

Si alguna cosa ha canviat en la gestió és la transparència absoluta, la transparència absoluta que fa que, finalment, pugam aixecar.
.
.
, alçar la hipoteca reputacional d'un país que estava assenyalat, això sí, per l'opinió pública espanyola com una ciutat corrupta i no ho som, com este govern ha demostrat.
(Aplaudiments i se sent una veu que diu: Â«Molt bé.
Â»)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyories, continuarem amb la sessió de control.
Ara amb la pregunta que formula el síndic del Grup Parlamentari Compromís, il·lustre diputat Fran Ferri.

Senyor Ferri, quan vosté vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, president.

Senyor president, hui, des de Compromís, volem conéixer quines mesures i metodologies del govern del botànic haurien de traslladar-se al govern central.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, demane silenci.

El senyor Ferri Fayos:

.
.
.
per a garantir un govern estable, que millore la vida dels ciutadans i les ciutadanes.

I ja és simptomàtic que hui pugam fer esta pregunta, parlant de traslladar a Madrid el que s'està fent ací, com a govern del botànic, perquè com han canviat les coses en quatre anys.
Fa quatre anys, quan eixíem de la nostra terra i dèiem que érem valencians, el primer de què ens parlaven era de la corrupció.

Perquè, clar, si fa quatre anys haguérem parlat de traslladar a Madrid el que s'estava fent a la nostra terra, de què hauríem estat parlant?
Què anàvem a traslladar?
Com unflar una televisió pública fins a acumular més de mil dos-cents milions d'euros per a acabar tancant-la?
Com convertir una visita del papa en un nou escàndol de corrupció?
Com manipular una comissió d'investigació i insultar les víctimes del metro?

Què anàvem a traslladar a Madrid com als nostres referents de bon govern?
A Blasco?
A Cotino?
A Ortiz?
A Camps?
Per cert, a Camps encara el podem posar de candidat al congrés.
Ell, l'altre dia, en la comissió va dir que se siente fuerte, que tiene ganes de hacer campaña electoral.
(Aplaudiments)

Afortunadament, tots eixos noms, eixes pràctiques, eixos escàndols, formen part del passat.
Recorde com en aquells anys intentàvem fer pedagogia allà on anàvem i dèiem i explicàvem que la corrupció no era valenciana, que la corrupció era dels governs del Partit Popular.
La corrupció tapava totes les coses bones que passaven en la nostra terra perquè, això sí, els valencians i les valencianes mai no hem abandonat les nostres ganes de viure millor, d'avançar, de progressar.
Per això, alguns grups combatíem amb tanta força la corrupció, perquè era la millor manera de començar a construir un futur millor.

I on estaven uns altres?
Doncs, bé, alguns estaven en el govern de Camps; altres, que ara s'han canviat de jaqueta i ara van de carabassa, estaven en el sector zaplanista; i altres, com el senyor Cantó, que ara es passegen molt per estes Corts, estaven en Canal 9, cobrant 134.
000 euros en una televisió que no criticava, però que ara sí que critica.

És a dir, mentre alguns grups ens deixàvem la pell per lluitar contra un sistema corrupte, altres vivien molt bé.
Mentre alguns grups patíem amenaces i intimidacions, altres li deien a Camps que era el millor president de la història.

Per tant, senyor president, no ens sorprén que ja hagen anunciat que es posaran d'acord amb la ultradreta per tornar a obrir les institucions als amics de Zaplana, Camps, Cotino i Blasco.
No ens sorprén que els que no van fer res per a combatre el règim del Partit Popular ara estiguen treballant perquè tornen a les institucions valencianes.

Però, davant eixe passat al qual no volem tornar els valencians i les valencianes, hem demostrat que hi ha una altra manera de governar, que no només era necessària, sinó que, a més, ha sigut possible.

Se'n recorden de mil, dos mil, tres mil, fins a.
.
.
, tal?
(Remors) Ara ja no comptem de mil en mil els bitllets de la corrupció.
Ara comptem de mil en mil els xiquets que ja no han de pagar pels seus llibres de text quan comença el curs, (aplaudiments) o els dependents que han entrat en el sistema, o les famílies que ja no han de pagar el copagament, o els estudiants que paguen menys taxes i que tenen més beques.

Ara, quan eixim per ahí del nostre país, ja no se'ns coneix pel Ferrari aquell, se'ns coneix perquè rescatem gent que va directa a la mort en el mar Mediterrani perquè portem ací a l'Aquarius.
Per cert, en la Mediterrània continuen morint xiquets i xiquetes, famílies senceres.
Així que, davant de la inacció de molts governs de la Unió Europea, a vostés, que parlen amb ministres, els demane que facen alguna cosa, que parlen amb ells.

En definitiva, senyor president, quasi quatre anys després d'aquell maig de 2015, comptem amb totes les mesures per a ser referents, per a ser referents.

Nosaltres no ens hem amagat mai, volíem un botànic en 2015 i continuem volent un botànic en 2019.
Volíem i volem un botànic ací, a La Generalitat.
Volem en els nostres pobles i ciutats un botànic.
I també el volem a Madrid, a partir del 28 d'abril.

El govern del botànic no només representa totes les polítiques que hem posat en marxa per a millorar la vida de la gent, també representa treballar amb honestedat, representa entendre els problemes del dia a dia de la gent i posar solucions, representa estabilitat.
Se'n recorda quan ens deien: vais a durar unos meses, el gobierno de coalición será un caos?
Doncs, mire, este Consell el més estable de la història, quatre pressupostos aprovats en temps i forma, (aplaudiments) i això passa perquè totes les decisions les prenem de manera conjunta i dialogada, totes les decisions.

Per això, des de Compromís, creiem que el govern valencià té un repte per davant: explicar que en este racó del món, en este xicotet país, moltes vegades invisibilitzat, estem treballant bé i ho estem fent amb una cosa en el cap, treballar pels interessos dels valencians i les valencianes, millorar la vida de la gent i evitar que torne la corrupció a les institucions.
Això és el que hauríem d'exportar a Madrid i nosaltres amb això sempre estarem d'acord.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Li contestarà el president del Consell.

President, quan vosté vullga.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Efectivament, crec que s'ha actuat des de l'assumpció de la realitat política per intentar canviar la societat, per tal de millorar la societat.
I eixe és l'objectiu que ha de tindre qualsevol govern, però que este ho ha tingut clar des del primer moment.

Teníem greus problemes.
Teníem una hipoteca reputacional enorme.
Teníem una hipoteca econòmica terrible.
I teníem una hipoteca social de fractura, de desigualtat enorme.

I, efectivament, jo crec que sí que hi ha una qüestió que és traslladable, que és absolutament traslladable, i és que cal parlar, cal consensuar, cal assumir la diversitat de la política i cal gestionar eixa diversitat d'una manera generosa i sabent que no sempre u té la raó i, fins i tot, pensant que té la raó, doncs, és evident que cal acordar.
I això és un element fonamental per a entendre la democràcia.
I eixe és un dels problemes greus que passen en estos moments en la societat espanyola en què, evidentment, hi ha gent que no vol ni parlar, que no vol ni dialogar, que a vegades sí que voten junts, però.
.
.
, però això és una altra cosa.

Jo crec que, efectivament, la democràcia és diàleg i, evidentment, la democràcia és mantindré les lleis i defensar les lleis i defensar l'estat de dret.
Però el diàleg és consubstancial a la democràcia.

Per tant, crec que això és el que hem fet ací.
I ho hem fet amb respecte a la societat, a tota la societat, a la gent que no ha votat els grups que sostenen este govern, amb respecte permanent, amb diàleg permanent.

I, de fet, quan a vegades es plantegen qüestions com la concertada, ho he dit abans, és que hi ha més aules ara concertades que abans.
Per tant, efectivament, el que nosaltres volem és potenciar l'ensenyament públic, és la nostra obligació; però això no vol dir, en absolut, que es vullga fer una política en què no s'entenga també la realitat social d'esta comunitat.

Això s'ha fet, s'ha fet permanentment, en tots els àmbits, en els àmbits empresarials, clar, en els àmbits empresarials i en tot el que signifiquen les ajudes a les empreses en la presència exterior.
Tot això s'ha estat recolzant.
Perquè evidentment, este és un govern que ha partit que volia ser útil per a la societat valenciana, que volia normalitzar la societat valenciana, que volia que els ciutadans d'esta comunitat, quan isqueren fora, se sentiren ben orgullosos i que ningú haguera de baixar mai més la cara.

Això és el que s'ha fet en este temps.

I, per tant, evidentment que jo crec que són traslladables moltes de les iniciatives.
Algunes de les iniciatives de caràcter social que s'han fet, molt importants.
Necessitem el suport, a més, del govern central perquè hagem duplicat les persones ateses en el sistema de dependència.
Però, clar, és que necessitem els recursos que no ens donen i que la llei diu, perquè eixa llei també cal complir-la, entén?
Eixa és la realitat.

Necessitem, per tant, un govern lleial amb la Comunitat Valenciana.
A nosaltres, a vosté i a mi i als grups que representem, ens agradaria un govern progressista a Madrid.
Però jo li dic que siga el govern que siga el que cal tindre és, almenys, lleialtat institucional, que és la que hem patit en una llarga.
.
.
; una falta de lleialtat institucional que hem patit en durant uns anys, en la majoria d'esta legislatura, una falta absoluta de lleialtat institucional amb la Comunitat Valenciana.

Per això, jo crec que són traslladables les maneres de fer política i és traslladable el contingut de les polítiques.
I en això vosté ha fet referència.

Algunes, en estos 8 mesos de canvi de govern, ja s'han produït: la universalització de la salut.
I n'hi havia moltes mesures, que hem aplicat ací, que s'anaven a aplicar en un projecte de pressupostos que la triple aliança d'independentistes, Partit Popular i Ciudadanos s'han carregat, 1.
400 milions d'euros, que s'han carregat.
I que encara no han donat cap explicació els diputats i diputades valencians, per què han votat en contra d'una cosa que anava bé als valencians i a les valencianes?

Per tant, en estos moments crec que s'obri una nova finestra d'oportunitat i, evidentment, els valencians també han de pensar amb tota claredat si els interessa un govern còmplice amb la societat valenciana a Madrid o els interessa que aquells que van exportar el pitjor d'esta terra puguen tindre una altra oportunitat.
Avant o enrere?
Jo crec que els valencians sempre miraran avant.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Passarem a la següent pregunta de control.
Era la que formula, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, el síndic del grup, l'il·lustre diputat Antonio Estañ.

Quan vosté vullga, senyoria.
O esperarem a.
.
.

El senyor Estañ García:

Sí.
Gracias.

El senyor president:

Molt bé.
Senyoria, quan vosté vullga.

El senyor Estañ García:

Bon dia, senyor Puig.

Gràcies, president.

Ha finalizado la legislatura del Congreso, una legislatura que posibilitó la primera moción de censura de la democracia, que posibilitó el aumento del salario mínimo interprofesional a 900 euros y, por los pelos, también la aprobación de la reforma de l'Estatut de 2011 -que hoy ratificaremos- aunque no se haya llegado a aplicar.

Ese ha sido parte del problema de esta legislatura, que muchas cuestiones prometidas, muchas cuestiones esperadas no se han llegado a aplicar.
Y nos deja la sensación de lo que pudo haber sido y no fue, y esto no tanto por las dificultades, que por supuesto han existido, sino por la falta en muchos casos de decisión para abordar debates y problemas claves de nuestro país.

Evitando tomar medidas que posibiliten la construcción de esa España social que no lidere rankings en precarización del empleo.
Esa España plural que asuma la diversidad de sus territorios y no quiera exterminarla como única solución.
O un país alejado de tramas de corrupción mafiosa donde no se proteja a quien más lo necesite sino a quien más privilegios tiene como, efectivamente, ayer veíamos al Partido Popular y a Ciudadanos votando con el Pdcat, esos independentistas, para asegurar los privilegios de la educación concertada en materia fiscal.

Un ejemplo, y ha habido muchos, de esta falta de decisión creo que es el decreto de vivienda que contenía medidas para que las comunidades autónomas y municipios pudiesen regular los alquileres, algo crucial para un territorio como el nuestro que sigue también liderando rankings de desahucios.

Porque medidas que eran imposibles hace unas semanas, mañana puede que sí sean posibles.
Porque el problema no es solo lo que se podría hacer y no se ha hecho, el problema es que si se quiere avanzar, frente a los que nos quieren llevar a un mundo en blanco y negro, primero tendremos que tener claro cuál es ese futuro que podemos proponer como modelo alternativo.

En ese sentido, nuestra legislatura, también por acabar, parte ya de un reto que era el de recuperar las instituciones de los valencianos y valencianas para los valencianos y valencianas.
El reto de reconstruir lo que 20 años de Partido Popular había roto, desde la propia imagen, efectivamente, de la Comunitat Valenciana, de nuestro pueblo; hasta vías concretas, desde derechos de los valencianos y valencianas hasta romper lazos entre lugares de nuestra propia comunitat.

Y echarles, echar al Partido Popular, pese a todo fue la parte fácil porque hubo mucha gente detrás luchando contra estas políticas para que eso ocurriera.
Y porque tras 20 años de podredumbre tampoco tenía mucho más que ofrecer más allá de lucha identitaria y corrupción.
Y toda esa gente, esas asociaciones, trabajadores, mareas ciudadanas, nos mandataban no solo a echarles sino a que pasáramos de ser ese ejemplo nefasto a ser todo lo contrario, a marcar un rumbo también para España donde se pusieran por delante todas las decisiones para que las mayorías sociales que pagaron la fiesta de unos pocos, por fin, pudiesen vivir algo mejor.

Y cuando encaramos ya las elecciones de 2019, vemos que si bien se ha avanzado en muchas de estas cuestiones, hay muchos debates que no se han abierto.
Creo que hay debates sobre la vertebración de nuestro territorio que, tanto geográfica pero, sobre todo, culturalmente, esta desvertebrado, que no se han llegado a abordar en esta legislatura, seguimos teniendo grandes periferias, tanto en el sur como en el interior.

Creo que el debate sobre el modelo turístico, en muchos casos, que sigue precarizando el territorio y precarizando los empleos, tampoco se han abordado en toda su magnitud.
Políticas que aborden el problema de vivienda tampoco se han abordado mientras se reactivan proyectos urbanísticos que no podemos sostener.
Y se sigue, apostando, hablando de ciudades sostenibles mientras se fomenta el aumento de puertos cada vez más contaminantes.
Mucho de esto no tiene que ver, en muchos casos, con la falta de recursos sino con el miedo a no romper ese marco basado en la estabilidad y el solicitar una financiación que tampoco ha llegado con este gobierno.

Y esto lo hemos dicho, en muchos casos, que no basta con salir a conservar lo que hemos ganado, con salir a empatar, porque entonces lo que pasa se pierde.
Por lo que nosotros en estas próximas elecciones no vamos a llamar a derrotar a la extrema derecha, como parece que se está haciendo, nosotros vamos a llamar a construir un futuro alternativo, derrotar a la extrema derecha es una consecuencia de eso.

Pero esperamos que en este final de legislatura, donde hemos conseguido grandes avances, se siga trabajando para ese futuro pero con la valentía, que no hemos visto en cuestiones como la recuperación del hospital de Denia para que la sanidad deje de ser una mercancía o para poner freno a un modelo urbanístico que sigue desbocado.

Y como vivimos tiempos cada vez más rápidos, no quiero acabar mi intervención sin poner en valor el trabajo de mi grupo parlamentario.
Que creo que ha hecho un gran trabajo para que muchos de estos debates (aplaudiments) se pudieran tener para empezar a consolidar ese modelo alternativo.

Y quiero también poner en valor el trabajo de esta cámara, que creo que ha sido mucho.
Creo que todos los que nos subimos aquí tenemos una responsabilidad que es mejorar la sociedad en su conjunto y espero que de aquí a lo que queda de legislatura esos sean los debates reales que tengamos: La situación de la Comunitat Valenciana y no desenterrar fantasmas que no existen.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Estañ.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señor Estañ.

Efectivamente creo que nunca se va a acabar la tarea, aunque pudiéramos y estoy convencido de que tiene que haber un gobierno de progreso en la próxima legislatura también, nunca se va a acabar la tarea.
La tarea es enorme.
Unos estuvieron 20 años para destrozarlo todo, ahora se trata de reconstruir.
Reconstruir es más difícil que construir.

Por tanto, ciertamente sí que se han hecho avances sustanciales, y en el tema institucional también.
Porque mire, la reforma del Estatuto, que algunos quieren banalizar como si no pasara nada, surgió en esta cámara en su momento contra un gobierno progresista que estaba en España.
Han pasado más de mil años, muchos más, casi, porque, efectivamente, ha tenido que haber otro gobierno progresista y una mayoría diferente en el Congreso de los Diputados para que finalmente se aprobara.

Se hizo, simplemente, como un alegato electoralista en su momento pero, finalmente, ha sido realidad.
Y eso es extraordinariamente positivo porque, efectivamente, ya hay un marco, unas leyes, hay unas reglas del juego y, efectivamente, esto va a ser necesario combatirlo cada vez porque nadie nos ha regalado nada ni nos lo va a regalar nada.

Y en la cuestión de la financiación eso va a ser así.
Y en la próxima legislatura va a ser fundamental, como siempre, dar la cara y estar lo más unidos posibles porque si no va a ser muy difícil.

Respecto a algunas de las cuestiones de las que apuntaba usted del Gobierno de España, creo que, efectivamente, lo que tenemos que ser conscientes, también, de la realidad que hay en el Congreso de los Diputados.
Yo creo que mañana, por lo que parece, por lo que tenemos conocimiento, puede haber algún avance sustancial en un decreto que finalmente tiene que ser validado por las Cortes.
Y evidentemente, ahí hay una realidad, también, aritmética que es la que es.
Y por tanto, más allá de los deseos hay que aterrizar en la realidad.

Por eso es muy importante, además, entrar en esas cuestiones que usted ha planteado de superación de los desequilibrios territoriales, de luchar contra la despoblación, de unir más toda la Comunitat Valenciana.
Y eso hay que hacerlo, evidentemente, sabiendo, porque somos una comunidad extraordinariamente plural que habla en castellano y en valenciano, que entiende la vida de diversa manera, que tiene tradiciones muy diversas a veces.

Que hay cosas que nos unen profundamente, por ejemplo la música, y que hay que potenciar.
Por ejemplo la ambición por prosperar y por avanzar y porque todo el mundo tenga igualdad de oportunidades.
Y por la solidaridad, los valores de la sociedad valenciana han ido a mejor y esa es una de las mejores noticias que han pasado en este tiempo.
Hemos pasado de la cultura de la especulación a la cultura de la solidaridad y ese es un gran elemento de reacción colectiva y eso, de verdad, que nos tiene que enorgullecer como sociedad.

Y también, por lo que hemos propiciado desde esta mayoría diversa, de esta mayoría plural, desde esta mayoría que, además, no ha sido sectaria.
Y hemos reparado derechos, desde el principio, empezando por el principio por aquellos que estaban peor.
Poniendo todos los recursos disponibles para aquello que podía ser una realidad inmediata, había un medicamento y había enfermos y se les negaba y no se les dio.
Y nos ha costado muchos recursos, claro que sí, pero se han salvado 15.
000 vidas

Y eso es tan extraordinario, y ha sido política, sabe, es que eso ha sido política.
Y también esas personas que tenían que elegir entre seguir el tratamiento o no seguirlo, 1.
200.
000 personas -a ellos no les importa, yo lo sé- pero es así, 1.
200.
000 personas que les habían subido los copagos, les habían metido los copagos que tenían que elegir entre darles a los nietos comida o el medicamento -se ríen, pero es así, desgraciadamente.
- (Aplaudiments)

Y se trataba de reconstruir la economía, y se trataba de generar un clima de diálogo, de estabilidad política, de honradez.
Y eso es lo que pedían los agentes económicos y sociales, desde el dialogo social volver a la concertación, volver al debate, en el que no siempre estamos de acuerdo, claro, faltaría más.
Pero, evidentemente, esa era el espacio que había que generar.

Y ya acabar, por el dañino espacio de la corrupción que había generado, también en el plano económico, enormes desigualdades.
Por tanto, efectivamente, es necesario que haya un nuevo gobierno en España que entienda la Comunitat Valenciana y hay que trabajar por ello.
Y, en cualquier caso, gobierne quien gobierne en España, aquí juntos tenemos que defender, ni un paso atrás sino muchos pasos hacia adelante.

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Daniel Geffner, per a reformular la pregunta.

Senyoria, té vosté la paraula.

El senyor Geffner Sclarsky:

Gracias, president.

Buen día, consellera.

Buen día, president.

En el departamento de salud de Denia se respira preocupación.
La prensa habla de negociaciones informales, opción de cogestión, liquidaciones amables con Ribera Salud y de prorrogar las concesiones de Vinalopó y Torrevieja.
Más incertidumbre, menos esperanza para la población y la plantilla de Marina Alta.

Desde Podemos lo tenemos claro.
No a cualquier acuerdo, no a cualquier precio, no apoyaremos preacuerdos sin validez jurídica, ni cogestiones.
No acuerdos con Ribera Salud para perpetuarse parasitando la sanidad pública valenciana.

President, la Ley de salud de la Comunidad Valenciana establece la receta acordada para rescatar lo privatizado: gestión pública directa.
Creemos que la comarca de la Marina deje de ser discriminada porque es tiempo de decisiones políticas, es tiempo de avanzar, president.

¿Puede aclarar los términos y plazos que se negocian con Marina Salud S.
A.
?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Geffner.

Contestarà la consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Sí.
Gracias, señor Geffner.

Nosotros también estamos de acuerdo, no a cualquier precio, a ningún precio.
El rescate para la sanidad, la gestión, pública del departamento de Denia tiene un principal objetivo: el interés general de que se preste la asistencia sanitaria con calidad y que llegue a todos los ciudadanos del departamento.

Por tanto, señor Geffner, no se está negociando a ningún precio.
Se está negociando la reversión del departamento para recuperarlo para la sanidad, para la gestión pública.
Y recuperarla para los ciudadanos y ciudadanas que son a quien hay que prestarle la asistencia sanitaria de calidad que prestigia además la sanidad.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, escoltarem ara en silenci la diputada Beatriu Gascó, que farà la pregunta al Consell.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyories.

Bon dia, honorables president i consellers.

Les temperatures anòmales d'aquest mes de febrer no són ja una anècdota, per desgràcia, no són una bona notícia, i el fenomen Greta Thunberg està creixent al llarg de tot el continent.
És una bona notícia que els jóvens reaccionen, és una pèssima notícia que ho facen per les raons que ho estan fent.
Fridays for Future arriba també al País Valencià i esperem que els valencians i valencianes jóvens també s'unisquen.

Ens preguntem, davant les promeses incomplides per l'anticipació de les eleccions i el pla nacional de clima i energia presentat la setmana passada, ací a la Comunitat Valenciana, estem complint els objectius de reducció a menys del 7% de les emissions, com s'ha compromés Espanya?

Estem de veres avançant en el compliment d'eixos objectius, però sobretot en aconseguir atorgar un futur per a este planeta i per a les generacions més jóvens?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la consellera d'agricultura i medi ambient.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

Sí, muchas gracias, señoría.

Y muchas gracias por mencionar algo que creo que nos incumbe a todos, que ahora se ha manifestado en un movimiento joven que nos incumbe a muchos, a los que muchos de nosotros también hemos estado desde muy jóvenes en esas manifestaciones, en esas demandas por cuidar nuestro entorno, por luchar contra el cambio climático.

Nosotros, sabe que hemos emprendido ese camino con mucha seriedad, con mucho rigor, revisando la estrategia, aunándola por primera vez en materia de energía, aplicando a nuestro territorio todas las medidas y objetivos de las estrategias nacionales que vienen derivadas de las estrategias europeas, como no puede ser de otra manera, porque somos estado miembros de la Unión Europea.

Sabe que hemos avanzado muchísimo también en materia de educación ambiental, porque esto es una cuestión profunda, de calado, de fondo, de cambio de un modelo de producción, de cambio de un modelo de consumo y de cambio de un modelo de nuestras formas de vida.

Por eso, esto, señoría, sabe usted muy bien que no existe un botón, no se aprieta un botón y se para el cambio climático.
Si estuviera, yo lo apretaría, independientemente de los votos.

Pero lo que tenemos que hacer es cambiar poco a poco esta sociedad, concienciarnos, y por eso, muy importante que este movimiento juvenil haya llegado, tenga tanta trascendencia social, tanta repercusión mediática.
Porque eso lo que está haciendo es involucrarnos a todos y cada uno de nosotros y nosotras en la lucha contra el cambio climático.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem, senyories, al següent grup parlamentari, en la pregunta de control, amb la síndica del Grup Parlamentari Ciudadanos, Mari Carmen Sánchez, té la paraula.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Sánchez Zamora:

Muchas gracias, señor president.

Señor Puig, mire, esta es una de las últimas ocasiones, si no la última  que voy a tener la oportunidad de poder interpelarle.
Y, señor president, una y mil veces esta síndica le dirá alto y claro que este chasco del Botànic no ha mejorado prácticamente nada la vida de los valencianos.

Mire, señor Puig, la eficacia de un gobierno, como ya le he dicho muchas veces, se mide por el aumento de la calidad de vida, la seguridad, la economía y la satisfacción de la ciudadanía.
Sin embargo, en el caso del Botànic, lo único que ha aumentado ha sido el enchufismo, la falta de transparencia, la lista de espera en sanidad, el fracaso escolar, más de un 20% ya, los conflictos de su Consell con la justicia y con la comunidad educativa.

Y por encima de todo, el aumento de ayudas y subvenciones a las entidades nacionalistas e independentistas.
Por todo ello, le pregunto, señor Puig, quiénes considera su Consell que son los principales beneficiarios de las políticas del Botànic durante toda su legislatura.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el president del Consell a la pregunta formulada.
Quan vosté vullga, president.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señora Sánchez.

Los principales beneficiarios de las políticas de este gobierno han sido los cinco millones, casi cinco millones de ciudadanas y ciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Esos han sido los grandes beneficiarios, a través de políticas que han mejorado la capacidad que tiene siempre un gobierno, que es limitada, la vida de los ciudadanos.

Evidentemente sabe usted bien que además estas medidas que se generan desde los gobiernos tienen más fuerza si no se pierden oportunidades.
Y usted ha ayudado directamente a perder la gran oportunidad de los 1.
400 millones de euros que hubieran venido a la Comunidad Valenciana.

Ha sido una pérdida de oportunidad (aplaudiments), pero usted ha participado en esa pérdida de oportunidad.
También es una pérdida de oportunidad votar en contra, o no votar, en el tema del Estatut d'autonomia, que al final es un paso adelante del autogobierno.
Pero bien, esa es su posición, que yo respeto.

Por lo demás, los beneficiados, como le he dicho, son los cinco millones de valencianas y valencianos.
Los 400.
000 niños y niñas que ya no pagan los libros de texto.
1.
200.
000 personas que no pagan los copagos.
Las 14.
000 personas que han sido atendidas por la hepatitis C.
esos son los grandes beneficiarios.
Y si no, pregúnteles a ellos, si son beneficiarios o no de esas políticas.

Por lo demás, pues mire, yo, ¿sabe lo que le digo?
Yo nunca le voy a faltar un respeto a un gobierno, no le voy a decir que están por el trifachito.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Per acabar de concretar la pregunta, la síndica del Grup Ciudadanos té la paraula.
Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Sánchez Zamora:

Gracias, señor president.

Señor Puig, mire, no le he entendido nada, no sé a lo que se refería, pero bueno.

Mire, usted lo que se ha jactado de decir, que su gobierno ha logrado implantar en la Comunidad… Señor Mata, no empiece ya, interrumpiendo ya de buenas a primeras, por favor.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, demane silenci per a escoltar l'oradora.

La senyora Sánchez Zamora:

Le decía, señor Puig, que usted siempre se ha jactado de lograr implantar en la Comunitat Valenciana un cambio de paradigma.
Yo creo que precisamente esa ha sido su frase favorita, el cambio de paradigma.
Pero sin embargo, usted, con sus socios nacionalistas de Compromís y con el beneplácito de los señores de Podemos, lo que han implantado realmente ha sido su rodillo ideológico en toda la Comunitat Valenciana.

¿Y sabe, señor president, de lo que no se ha preocupado su gobierno?
No se ha preocupado de la educación.
Las madres y los padres que tienen niños en educación infantil no saben qué porcentaje de cada lengua se da en las clases, porque le repito una vez más: existen 205 centros en la Comunitat Valenciana a los que no se da ni una sola hora en educación infantil, y esto es muy grave.
(Aplaudiments)

Pero es que, sigo… De verdad.
Por un lado, el adoctrinamiento a nuestros hijos y nuestras hijas con los libros de texto, por generar la polémica con la concertada, el incremento en el abandono escolar, los más de 1.
800 barracones, todo eso suma un absoluto desastre en la educación pública valenciana.

Pero es que, sigo, señor president.
¿Sabe de lo que tampoco se ha ocupado?
De la regeneración, señor Puig.
En este parlamento se ha bloqueado de manera sistemática la proposición de ley de Ciudadanos para eliminar los aforamientos en esta comunidad.

Tampoco es que lo hayan puesto ustedes muy fácil en la comisión de investigación acerca de la supuesta financiación irregular de sus partidos.
Por no hablar de las ayudas a las empresas de su hermano o que seguimos esperando poder tener la oportunidad de debatir la reprobación del señor Morera.
Regeneración, sí, pero no para mí.

Tampoco le viene muy bien a usted hablar de la sanidad.
Y es que no me extraña, señor Puig, porque explíqueme cómo es posible que existan más pacientes ahora en la lista de espera para esperar a ser operados que cuando gobernaba el Partido Popular, que precisamente tampoco es que haya sido ejemplo de mucho.
Estamos hablando de 66.
448 personas.

Mala gestión e incumplimiento de sus promesas.
En eso es en lo que se resume su Consell.
Mire, llevan cuatro años, cuatro años prometiendo la reversión del Hospital de Dénia, y usted lo que quiere es que lo adquiera ahora y que lo pague dentro de un año.
Compre ahora, pague después, y eso es un eslogan que está muy bien, pero para un centro comercial, no para la sanidad pública de la Comunitat Valenciana (aplaudiments).

Y lo peor de todo es que ustedes juegan con la sanidad, como hicieron con la liberalización de la AP-7 que hizo su compañero, el señor Ábalos.
¿Lo quieren?
Pues tendrán que votarnos.
Miren, ustedes son todo un ejemplo de buenas maneras democráticas.
Están jugando con la sanidad y con las infraestructuras con fines electoralistas.
Yo, de verdad, cada semana me quito el sombrero ante ustedes.

Y sigo, porque mientras la señora Oltra discute con el señor Puigdemont por Twitter sobre cuál es la mejor estrategia para atacar nuestro estado de derecho, existen más de 40.
000 valencianos que llevan al menos dos años esperando que se evalúe su discapacidad, acumulando además una deuda de 1,1 millones de euros a entidades que precisamente trabajan con estas personas.

Y una cosa es la deuda a estas residencias, y otra son las deudas que se le pueden generar a este Consell por otras denuncias.
Una deuda que se dice que puede subir a los 1.
866 millones de euros en concepto de demandas a las que se puede enfrentar su Consell por los PAI, Intu o Uber.

Miren, los que venían a rescatar personas, creo que bastante tienen salvando su pellejo por el alto peaje que le están pasando sus políticas sectarias a costa del dinero de todos los valencianos.
Un dinero público que también han empleado para subvencionar a entidades independentistas nacionalistas, las verdaderas beneficiadas de las políticas de su Consell.

Y mire, Ciudadanos ha denunciado ante el Consell de Transparencia las ayudas a Acció Cultural y sus satélites por saltarse la concurrencia competitiva, por un posible delito de malversación de patrimonio, así como un incumplimiento sistemático de la ley valenciana de transparencia y buen gobierno.

Pero, ¿sabe de lo que nos vamos a preocupar y ocupar Ciudadanos en la próxima legislatura, desde el Palau de la Generalitat, si los valencianos nos dan la oportunidad?
De acabar con todas las políticas sectarias de este chasco del Botànic, de gobernar como esta comunidad se merece, desde la gestión por encima de la ideología.

De terminar con los enchufismos, de la recuperación real de los derechos sociales y del retorno del talento a nuestra tierra.
Y sobre todo, como buenos liberales, basándonos en la igualdad y en la libertad, cosa que ustedes no han hecho.

Por cierto, antes de irme, señor Puig, ¿va a adelantar las elecciones?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Escoltarem la resposta del president del Consell.
Senyories, escoltarem la resposta.
.
.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señora Sánchez.

Ya me gustaría que fueran liberales, ya me gustaría (aplaudiments).
Desgraciadamente ustedes están en una batalla ideológica sin continuidad, permanencia, persistencia, a ver quién ocupa más el carril de la derecha.
Derecha, derecha, derecha, derecha.
A ver quién va más hacia allá.

Y eso es un problema muy grave, porque la sociedad no es así.
La sociedad no está tan crispada, la sociedad… Mire, usted está diciendo unas cosas, que la sociedad no tiene nada que ver con lo que están diciendo ustedes.
Pero, ¿usted cree sinceramente que…?
(Veus)

El senyor president:

President, un segon, president.

Senyories, demane silenci…

El senyor president del Consell:

Pero en cualquier caso, en cualquier caso, señora Sánchez, ¿usted se cree de verdad esto del adoctrinamiento?
¿Usted se lo cree?
¿Se cree que el señor Marzà les inculca de una manera demoníaca a todos los profesores, que son los mismos que había…?
No, hay más, hay 6.
000 más, vale sí.
(Aplaudiments)

Pero ustedes, ¿por qué les faltan al respeto?
De verdad, ¿por qué les faltan al respeto a los ciudadanos, a la inteligencia de los ciudadanos?
No a los de Ciudadanos, Ciudadanos, a los ciudadanos en general (rialles).

No lo entiendo, sinceramente.
Porque, si ha bajado el fracaso escolar… Bueno, ha bajado el fracaso escolar, dos puntos, pero no pasa nada.
Ha habado poco, dos puntos.
Queremos que baje más.
Pero ha bajado.

En cualquier caso, evidentemente en la educación, le he dicho antes en una contestación anterior, que somos la sexta comunidad que más financia la educación concertada.
Por tanto, aquí no ha habido ninguna exclusión, no ha habido ninguna exclusión.

Si de hecho, además, últimamente hasta la concertada ha hecho declaraciones a favor de cómo se está tramitando la nueva asignación de recursos.
Por tanto, sinceramente quieren caricaturizar la realidad, pero es que la realidad les ha sobrepasado.

500 millones ya tenemos contratados con los ayuntamientos para Edificant.
500 millones, va a llegar, había una petición de 1.
000 millones.
Esto va a ser evidentemente la inversión más importante de la historia, y la estamos haciendo cogestionada con los ayuntamientos

Y rápidamente, que es la manera de… Sí, más rápido que otros, claro.
Mucho más rápido que otros… (Veus)

El senyor president:

Senyories, és que és impossible.
Jo crec que ja és mala educació.
Demane silenci.
Demane silenci.
I ordre.
I no… Si alguna de les seues senyories ha de parlar, que ixca fora, perquè ara qui està en l'ús de la paraula és el president del Consell.
I és una falta de respecte i de mala educació.

Disculpe la interrupció, president.

El senyor president del Consell:

Jo és que crec que sincerament que…

Es muy importante Educación para la Ciudadanía.
Ojalá el próximo Gobierno de España nos deje hacer Educación para la Ciudadanía, porque es básico.
(Aplaudiments) Este es un elemento fundamental.

Mire, señora Sánchez, sinceramente.
.
.
, no sé, está hablando de indemnizaciones que van a venir.
.
.
No, no, las que van a venir, ya veremos.
.
.
Y veremos por quien, ¿sabe?
, por qué decisiones y quién las tomó en algunas de las empresas que usted ha denunciado.

Pero le voy a decir.
.
.
es que antes lo decía en otra pregunta.
Si es que no hay que esperar a lo que vendrá.
Si es que cada día hay una más.
Es que el terremoto de la corrupción de la derecha con la que usted pacta, o quiere pactar -dice-, pues ese terremoto ha llegado hasta las últimas consecuencias, y cada semana hay uno.
Y hoy, sin ir más lejos, las ITV.
Que, por cierto, ahí en las ITV ya saben.
.
.
, que ya sabe lo que hay, ¿sabe?
Que vamos a intentar recuperar algo de dinero con ese posicionamiento que va a tener La Generalitat en ese proceso.

Por lo demás, pues, ¿qué le voy a decir?
Los indicadores económicos sociales -me he cansado de decirlo sesión tras sesión- sabe perfectamente que han mejorado, que han mejorado además porque ha habido un gobierno estable, honrado y a través del diálogo social, que en dependencia se ha duplicado la gente que está en el sistema, que se ha mejorado sustancialmente todo lo que es el sistema de atención a aquellas personas más vulnerables.

Pero sinceramente yo creo que a usted ya le es igual.
Ya le es igual, sinceramente.
Yo veo que realmente usted está en otro discurso.
.
.
 

El senyor president:

És que.
.
.
és que jo ja no sé com dir-ho.

El senyor president del Consell:

O sea, yo lo hago desde.
.
.
lo hago desde el máximo respeto.
Oiga, pero si usted.
.
.
, pero, ¿sabe lo que me están diciendo cada día ustedes?
Si me han dicho de todo, nos han dicho de todo.
Pero yo no les digo nada.
(Veus)

El senyor president:

Senyories.

El senyor president del Consell:

Vamos a ver, señora, señora Sánchez, señora Sánchez, si le molesta que le haya dicho que a usted creo que ya no le importa nada de estas cosas porque.
.
.
(Veus) Sí, sí, me parece muy bien.
Me parece muy bien.

Pues si li importa la Comunidad Valenciana, no se deje cegar por el sectarismo.
Porque si se ciega por el sectarismo, no quiere a la Comunidad Valenciana.
Quiere simplemente arañar un puñado de votos.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies.

Escoltarem en silenci la pregunta que formula la diputada Mercedes Ventura.

Senyories, demane silenci.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, president.

Señor Puig, ante la falta de argumentos válidos, usted el único ataque es a mí síndica en temas personales y me parece una falta de educación.
(Aplaudiments) Una falta de educación.

Aquí los únicos que faltan al respeto a los profesores son ustedes cuando no les pagan, ustedes cuando los profesores se tienen que ir a manifestar a la puerta de la conselleria.
(Aplaudiments)  

Pero el impago de los interinos ha sido un continuo en esta legislatura.
Ya no solo el impago, sino que se suma la falta, la demora del pago de sexenios o trienios o el reconocimiento y pago del complemento salarial por temas de cargos directivos o cargo docente demorando hasta dos años.

Aquí, no lo digo yo, lo han denunciado los interinos, interinos a los que se les ha plantado en la puerta de su conselleria.

Y el problema se agrava cuando el personal que tienen ustedes en la dirección territorial de Valencia se marcha por esta presión.
Este mes de febrero se han ido tres personas por la presión a que están sometidos por intentar pagar estas nóminas.
  

Tengo que decirle que estas personas, estos interinos comen y tienen que pagar una hipoteca.
Y me gustaría conocer: ¿qué acciones tiene previsto el gobierno para agilizar los pagos y que ningún interino más vuelva a sufrir estas penurias del gobierno del botànic?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el conseller d'educació.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Mire, Sòcrates -que crec que el coneix molt bé- deia que, abans de parlar, u ha d'aplicar un filtre, i és el filtre de dir la veritat, parlar bé.
.
.
parlar bé d'algú o d'alguna cosa i que allò que diu siga pràctic.
Vosté normalment no n'aplica ningun dels tres.
I estaria bé que això ho aplicara.

La senyora Ventura Campos:

¿Están mintiendo todos los interinos.
.
.
?

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Mire, ¿sap què passa?
És que ara és quan estan cobrant els sexennis d'interins, és ara en este govern.
És ara quan s'està cobrant.

¿Sap què passa?
Que no només cobren els sexennis els interins, sinó que cobren juliol i agost, que fins ara no es pagaven.
I ara cobren juliol i agost.
.
.
, que ho estan cobrant.
(Aplaudiments)  

¿Sap què passa?
Que amb eixes baixades d'impostos que vostés volen, el que passaria en eixos funcionaris que se n'han d'anar perquè no en són prou, és que encara en serien menys.
I això és el que vostés estan proposant, que encara n'hi haja menys funcionaris, menys múscul per a poder pagar les nòmines.

Nosaltres, ¿què proposem?
Beneficiaris, com li dia el president.
Doncs que n'hi hagen 6.
000 professors més, que n'hi hagen 426.
000 alumnes que no paguen els llibres, 40.
000 xiques més amb beca de menjador i que n'hi hagen milers d'interins que cobren, que si no haguérem canviat la manera de pagar, ara en serien 6.
000 els que no hagueren cobrat si haguérem seguit fent el que els seus socis de la dreta estaven fent.

Hem introduït millores, hem posat més personal i, ara, ja per fi cobren sexennis, i juliol i agost i en treballen més.
Cosa que, si governara la dreta que vosté dóna suport, no passaria.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyor Woodward, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Recordarle al señor president solo que gracias al voto de Ciudadanos hemos ahorrado 2.
600 millones en subidas de impuestos a los valencianos.
(Aplaudiments)   

Mire, el pasado octubre del 2018, la Generalitat valenciana recibió una donación de 29 millones de euros en equipamiento para el diagnóstico y tratamiento del cáncer.

El president Puig -usted- dijo que esta donación mejoraría la vida de los pacientes valencianos y salvaría miles de vidas.

Sin embargo, esta semana hemos escuchado y leído declaraciones de miembros destacados del botànic relacionando esta dotación.
.
.
, esta donación -perdón- con la caridad de los ricos.
Pero sorprende que estas declaraciones correspondan a un partido político que sí que es capaz de aceptar la caridad de los valencianos sin ningún rubor para financiar su campaña electoral.

¿Puede decirme el Consell si ha cambiado de opinión y considera ahora esta donación como una caridad de los ricos a los valencianos?
¿Considera, president, que no som un poble digne por aceptar una donación que beneficia a la calidad de la sanidad pública valenciana?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Li contestarà la consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Desconozco las declaraciones que usted ha dicho en su intervención.

Yo lo único que le puedo decir que la donación de Amancio Ortega.
.
.
, estamos muy satisfechos que 30 millones de euros hayan venido a la comunitat por la confianza que tienen también en nuestros profesionales de la sanidad y en nuestra sanidad pública.
Algo que otros grupos no reconocen.

Y, por supuesto, lo que se ha hecho desde La Generalitat, desde la conselleria de sanitat es precisamente poder dar las condiciones en nuestras infraestructuras para acoger todas esas tecnologías que se incorporan a nuestro sistema sanitario de salud.

Así es que bienvenido cuando alguien quiere contribuir y colaborar en poner a la vanguardia nuestra sanidad pública.
(Aplaudiments) 

Acceptació, si escau, de les modificacións que figuren en el missatge motivat tramés per les Corts Generals en relació amb la tramitació de la Proposició de llei orgànica de reforma de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana aprovada pel Ple de les Corts Valencianes el 9 de març de 2011

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, finalitzada la sessió de control, anem a passar al següent punt, un punt que és molt emblemàtic, que culmina tot uns treballs, és el punt d'acceptació, si escau, de les modificacions que figuren en el missatge motivat transmés per les Corts Generals en relació amb la tramitació de la Proposició de llei orgànica de reforma de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, aprovada pel Ple de les Corts Valencianes de 9 de març del 2011 -fa quasi huit anys.

El procediment s'emmarca en l'article 81.
1 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana i en l'article 129.
5 del nostre reglament.

Per tant, senyories, anem a votar.
És una votació que necessitarà una majoria qualificada.
(Algú diu: Â«Dos terçosÂ») Una vegada votem, farem una explicació de vot.
.
.
(Remors) Sí, sí, una vegada votem.
.
.
(Algú diu: Â«NoÂ») ¿No?
(Veus) Vam quedar en la Junta de Síndics i ho he comentat a l'inici de la sessió plenària.
.
.
(Algú diu: Â«Para aquí, para aquíÂ»; algú diu: Â«AcláraloÂ»)

Senyories, una votació tan important requerix una presència àmplia.

Com ha dit el senyor Mata, si hem esperat huit anys, podíem esperar cinc i hem esperat cinc minuts perquè l'hemicicle estiga.
.
.

Senyories, saben vostés que la votació requerix una majoria qualificada, és a dir, dos terceres parts de la cambra, 66 vots.
Una vegada votem, passarem a l'explicació de vot.

Senyories, comença la votació.
Senyories, la reforma de l'Estatut d'autonomia ha estat aprovada amb 84 favorables, 0 en contra, 8 abstencions.
(Aplaudiments) 

S'ha culminat un treball que va començar el 9 de març del 2011 amb esta ratificació i ara passarem a l'explicació de vot.

En primer lloc, l'il·lustre diputat David de Miguel que farà l'explicació de vot.
.
.
(Algú diu: Â«Apaga el timbreÂ») El senyor David de Miguel farà l'explicació del sentit del seu vot.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias.

Se ha ido el presidente y no nos ha dicho si hay elecciones, pero bueno.
.
.

Yo voy a ser breve.
Únicamente quería compartir dos reflexiones.

La primera es que si ser diputado de estes Corts ya de por sí es un motivo de orgullo, pues todavía lo es más acabar una legislatura, complicada en lo político y complicada en lo personal, participando en esta votación, porque he tenido la suerte de ser diputado y, además, es que tengo la suerte de hoy tener la libertad de votar; la libertad de votar en conciencia lo que considero que es lo mejor para los valencianos y valencianas (aplaudiments), la libertad de votar Â«síÂ», sí a la reforma del Estatut, sí al autogobierno, sí a un trato justo a esta comunidad, sí a acabar con la injusticia.

Estoy orgulloso de vivir este momento histórico que cierra un ciclo de ocho años, que obviamente no empecé yo, yo no estaba aquí, porque histórico fue ese consenso que dio lugar a la reforma que hoy refrendamos; e histórico es que nuestro Estatut recoja por fin una inversión por parte del estado en función del peso poblacional; e histórico es que la clase política nos hayamos conjurado para que, gobierne quien gobierne, los valencianos y las valencianas seamos escuchados a la hora de planificar las inversiones.
Porque a los valencianos siempre nos hacen perder el tren, y eso que los trenes vienen con retraso siempre, pero nos hacen perder el tren y ha llegado el momento que después de ocho años ya no estemos en el furgón de cola.

Y, por último, segunda reflexión, que es una reflexión de temor pero de esperanza porque vienen tiempos difíciles, algunos van a cara descubierta y otros van enseñando las patitas poco a poco pero, entre todos, sé que seremos capaces de parar ese afán descentralizador que viene con algunas formaciones políticas.

Por eso, les pido, les pido por favor que ni un paso atrás ante quienes pretenden acabar con el autogobierno, con quienes disfrazan de igualdad la uniformidad, quienes reniegan de la diversidad y la pluralidad de este país, con quienes nos quieren sumisos.
Háganlo por los miles y miles de valencianos y valencianas que salieron a la calle en 1977, por los cientos de alcaldes, entre ellos mi padre, que en 1979, o en esa época, pidieron el Estatuto de Autonomía.
Porque la defensa del autogobierno, señorías, debe ser algo transversal que supere siglas y partidos.

Y con ese deseo espero que culmine esta legislatura que ahora acaba, y con ese deseo es con el cual yo he guiado estos cuatros años.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

Explicarà el sentit del seu vot, en nom de Grup Parlamentari Ciudadanos, l'il·lustre diputat Antonio Subiela.

Quan vosté vullga, senyoria.
(Veus)

Escoltarem l'explicació de vot del senyor Antonio Subiela.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenos días, señorías.

Mire, en Ciudadanos siempre hemos defendido la necesidad de mejorar la financiación de la Comunidad Valenciana, pero hay que hacerlo de manera efectiva y legal y no tomando el pelo a los valencianos con una propuesta que no resuelve nada.

Esta reforma del Estatut es un parche que no traerá ni un euro para los valencianos.
Estamos cansados de la política de la pancarta que engaña a la ciudadanía, que genera frustración y que no sirve para nada.

Miren, de esta… (veus), algunos la educación no se la va a traer ni una legislatura ni dos.
(Algú diu: Â«¡Muy bien!
Â») (Aplaudiments) Se va a decir de esta reforma que es lo que nos merecemos los valencianos, que por fin tenemos lo que nos merecemos los valencianos, y yo me pregunto por qué seguimos mereciéndonos menos que los vascos, por qué seguimos mereciéndonos menos que los vascos.
(Aplaudiments)

Se va a decir de esta reforma que por qué no nos quejamos de ella en Andalucía y por qué aquí sí.
Pues igual que no nos quejamos de ella en Cataluña, en Baleares, en Aragón, o en Castilla-León, porque no estábamos cuando se debatió.

Pero, miren, en esas zonas, el reparto de la tarta que ustedes quienes hacer se hizo con más variables, se hizo con la variable del peso poblacional, se hizo con la variable de la superficie ponderada, se hizo con la variable de la extensión.
Pero aquí nos conformamos simplemente con la cláusula Camps, ese expresidente que ha pasado ya cuatro veces por comisiones de investigación, y hoy aquí su figura va a ser reivindicada tanto por la derecha como por la izquierda (aplaudiments), increíblemente la figura de Camps hoy va a ser aquí reivindica por ambas partes del plenario.

También, se va decir que supone que venga aquí mucha más inversión y miles de puestos de trabajo.
Y eso se va a decir aquí sin sonrojo, cuando se le ha pegado la patada en el culo, tal cual, a inversiones en el puerto de Valencia, o por ejemplo a la de Intu Mediterráneo, que sí que suponen de verdad inversiones y puestos de trabajo reales (aplaudiments), y además más del doble de lo que supondría si alguna vez esto llegara a ser real.

Miren, realmente no creo que tengamos carencia de inversiones, lo que tenemos es un sobrante de ineptitud política.

Se va a decir que somos centralistas porque esta reforma avanza en un estado de autonomía lo más federal posible.
Miren, entre el centralismo del que nos acusan y el levantar fronteras que quieren hacer hay un termino medio, que es una política basada en la solidaridad entre territorios, solidaridad entre territorios, y esta reforma no va por ese camino.
Pero eso no lo van a ver los que tiren la mira tan corta, que solamente ven de Orihuela a Morella o como mucho hasta los Pirineos y Baleares, pero no ven más allá.

Dicen que nos borramos de la reforma más importante de la Comunidad Valenciana.
Yo creía que hasta hace poco la reforma más importante que tenían los valencianos por hacer era la del nuevo sistema de financiación; pero, ya ven, parece que ya no es lo más importante, a menos que es que se quiera confundir a la ciudadanía valenciana que la reforma del sistema de financiación es lo mismo que hoy están aprobando ustedes aquí.

Miren, la esperanza de esta comunidad no puede estar fundamentada en seguir ofreciendo lo mismo: mentiras y falsas esperanzas.
Lo que necesitan los valencianos, lo que necesitamos los valencianos es una nueva financiación, no una propaganda pasada de fecha.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Explicarà el sentit del vot del Grup Parlamentari Podemos-Podem, l'il·lustre diputat Antonio Estañ, síndic del grup.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Estañ García:

Gràcies, president.

Teníamos la broma de que cada vez que el Estatut llegaba a las Cortes Generales, o incluso cada vez que iban los valencianos a las Cortes Generales a explicar la modificación del Estatut, las Cortes Generales se disolvían y se convocaban elecciones.
Esta vez hemos estado a punto, hemos llegado al límite.

Y lo que ahora, bueno, lo que hemos votado significa cerrar ese círculo que se abrió hace ocho años, hace más de ocho años, en 2011, que pone fin.
.
.
, yo creo que sobre todo una sensación de ninguneo histórico donde hemos visto desde el bar Manolo, pasando por el adelanto de otras modificaciones de Estatuto que llegaron detrás, pasando por una visión del estado que no se corresponde a su realidad.

Y planteamos una serie de mecanismos que es el único futuro al que podemos aspirar, si verdaderamente queremos futuro, que es el de la codecisión y el de la igualdad entre territorios respetando la pluralidad.
Y la codecisión es importante no solo por la propia realidad de nuestro país sino porque también es mucho más eficaz, porque así garantizamos poder tener inversiones que sí necesitamos y no que se nos impongan otras que no tienen nada que ver con lo que son las necesidades de los valencianos y valencianas y que están pensadas desde Madrid.

No voy a extenderme mucho en la posición de Ciudadanos, sobre todo porque ya hemos debatido en el Congreso, pero sí que quiero decir que lo que hacen en teoría de la argumentación se llama Â«profecía autocumplidaÂ», es decir, este Estatuto no va a traer inversiones, no va a traer inversiones, claro, y luego se votan en contra esas inversiones cuando vienen unos presupuestos del estado.
Por supuesto que así no van a traer inversiones.
(Aplaudiments)

Y ha acabado usted diciendo algo que me parece también muy significativo que podría resumirse en: Intu Mediterráneo, sí; Estatuto valenciano, no.
Bueno (rient), el Estatuto valenciano al menos sale de una cámara soberana; Intu Mediterráneo creo que todavía no.
(Aplaudiments)

Por tanto, hoy cerramos el círculo iniciado en 2011 pero nosotros pensamos que ahora toca iniciar otro momento histórico.

Otra de las cuestiones que no se han abordado en esta legislatura tenía que ver con una reforma completa del Estatuto de autonomía, un estatuto que no dure ocho años en despachos sino que dure una legislatura debatiéndose por el pueblo valenciano, que no sea impulsado por un expresidente corrupto sino que sea impulsado por un pueblo soberano, un estatuto que sirva para reivindicar, garantizar y consolidar los derechos de los valencianos incluyéndolos y blindándolos en el mismo, y que esta vez sí sea votado y aprobado por todos los ciudadanos.

Es un trabajo pendiente y es al que nos comprometemos.

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Estañ.

Explicarà el sentit del vot del Grup Parlamentari Compromís, el síndic del grup, il·lustre diputat Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, ¡ja era hora!
Semblava que no arribaria mai però ací estem, en 2019, aprovant la reforma de l'Estatut que porta pegant voltes per les institucions de l'estat des de l'any 2011.
I estem parlant de l'estatut del 2011, no de l'estatut del 2006, eixe sí que era el de la clàusula Camps, este no parla de la clàusula Camps, parla d'altres coses.
(Veus)

Que l'alegria de hui no tape la vergonya i la falta de respecte a estes Corts que suposa que una reforma del 2011 torne huit anys després de la seua aprovació definitiva.

Però, bé, en este torn d'explicació de vot explicaré, efectivament, per què des de Compromís hem votat a favor d'esta reforma de l'Estatut.
I és molt fàcil.

Votem a favor perquè estem farts d'esperar els trens de rodalies, de vore com es cancel·len sense previ avís per falta de manteniment, perquè moltes vies continuen sense electrificar o, en alguns casos, ni tan sols tenim vies, com el tren de la costa.
Votem a favor perquè això s'arregla amb inversions.

Votem a favor perquè no volem que continuen morint persones a les nostres carreteres, especialment en les nacionals.
I això, senyories, s'arregla amb inversions.

Votem a favor perquè volem una economia competitiva, perquè volem modernitzar les nostres infraestructures, i perquè necessitem el corredor mediterrani.
I això s'arregla amb inversions.

Votem a favor perquè volem un tracte igualitari de les nostres polítiques culturals, perquè creiem que els nostres museus i centres de música han de rebre el mateix tracte que Madrid i Barcelona.
I això s'arregla amb inversions.

Votem a favor perquè les nostres ciutats i àrees metropolitanes mereixen el mateix tracte que altres ciutats respecte al seu transport públic.
I això s'arregla amb inversions i també aprovant la proposició de llei que ha presentat el senyor Baldoví al Congrés.

Per això i molt més votem a favor d'esta reforma de l'Estatut perquè ens hem cansant de ser sempre menys que la resta.

Alguns sembla que estan contents amb eixa situació, i per això han intentant posar pals a les rodes d'una reforma que ha hagut de superar molts obstacles, i és que Ciudadanos ha dit moltes mentires en esta reforma.
Han dit que era un engany; engany, senyories, és signar una esmena entre tots els grups i, després, no votar a favor.
Han dit que esta reforma és econòmicament inviable, cosa que no m'explique perquè del que parlem és d'una proporció d'inversions, i en alguns moments serà major, en altres moments serà menor, però almenys serem tractats d'una manera justa.
¿És econòmicament viable deixar als valencians sistemàticament a la cua de les inversions?
¿Això sí que es viable?

I també han dit que esta esmena és jurídicament inaplicable perquè no és vinculant, i això no és cert.
Les inversions es decidiran en una comissió mixta, i el que es decidix en la comissió mixta sí que és vinculant pel principi de lleialtat institucional.
En altres paraules, esta reforma no és com el programa electoral de Ciudadanos, esta reforma és d'obligat compliment.
(Soroll de papers)

Però, senyories, tampoc volem ser ingenus.
El problema que fins ara no hem tingut les inversions que mereixem no ha sigut perquè tinguérem necessitat d'una reforma del nostre Estatut d'autonomia.
Les diferents majories podien haver invertit l'11%, podien haver invertit el 15%, s'hi hagueren volgut; però no, sempre han invertit menys de la mitjana.
I, ara, el que necessitem és que açò que contempla l'Estatut siga un mínim i no un màxim, perquè després d'anys d'infrainversions el que necessitem és una compensació, necessitem inversions superiors al 10%, que és el que tenia l'últim projecte de pressupostos, i l'11% que marca l'Estatut a partir de hui necessitem que siga com un mínim i no un màxim.

Per això, creiem que és una bona noticia que pugam decidir en una comissió mixta on destinaran estes inversions de l'estat perquè cap zona de la nostra terra es queda sense cap inversió.

Senyories, no és la reforma perfecta però des de Compromís…, nosaltres també voldríem el que tenen els bascos -com vosté ha dit-, mira, ¡tant de bo!
, no és la reforma perfecta però des de Compromís hem fet un esforç perquè hui pugam tindre este gran consens.

Ara, només queda una cosa pendent: que tots els grups que hui han votat a favor d'esta reforma de l'Estatut, quan toque el moment d'aprovar uns pressupostos generals de l'estat, també tinguen en compte el que diu l'Estatut que hem aprovat tots els valencians i totes les valencianes.
Perquè els valencians mereixem viure millor, mereixem que els nostres interessos estiguen per damunt dels interessos dels partits.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Explicarà el sentit del Grup Parlamentari Socialista el síndic Manuel Mata.

Té la paraula, senyoria.

El senyor Mata Gómez:

Gràcies, president.

Per a nosaltres ha estat extremadament emotiu poder anar al Congrés dels Diputats a tres plenaris i a una comissió per a explicar una cosa de la que tal vegada no som massa conscients.

Si qualsevol observador no informat veu els debats del Congrés dels Diputats serà conscient que parlen moltes vegades en enfrontaments molt seriosos de coses en les que no tenen cap competència.
Per exemple: allí se parla de l'educació gratuïta de zero a tres anys; o allí es parla de determinades qüestions vinculades a l'habitatge; o es parla de projectes urbanístics.

I este Estat, que ja està quaranta anys construït, ha volgut que estes coses siguen de les comunitats autònomes, que l'únic problema que tenim és el finançament que iguale a uns i a altres.

Hui hem donat un avanç espectacular.
Espectacular perquè sols hi ha tres estatuts en Espanya que tenen una clàusula de salvaguarda política que vincula a tot el Parlament espanyol, sobretot en un poble que sempre ha pensat que la paraula és l'home -i jo dic, l'home i la dona-, però la paraula és l'home.
El compromís polític ha d'estar una altra vegada en primera avantguarda de la discussió política.
L'estatut andalús, l'estatut català i l'estatut valencià.
Altres tenen el seu mecanisme de finançament estrany, que és el concert basc i el concert navarro.

Però és un avanç importantíssim, en conseqüències irreversibles si se posem d'acord.
Este pressupost, el que s'ha tombat, esta coalició estranya dels amics d'ETA -Bildu, independentistes, PP i Ciudadanos- han castigat la primera aplicació directa que hi havia d'este estatut.
1.
400 milions d'euros ens han furtat els que no estimen a este poble en una votació sinistra a (inintel·ligible) .
.
.
(Aplaudiments)

Però, senyories, açò va molt més enllà.
Va molt més enllà perquè fa molts anys que pensàvem que ja no hauríem de defensar coses com la llibertat, com l'estat de dret, com les autonomies, inclús com la pròpia democràcia.
I esta qüestió, en els atacs d'estos jinetes del apocalipsis que tornen a cavalcar del racisme, de la xenofòbia, tenen un punt de batalla determinant, que és l'estat descentralitzat.
Hi ha forces populistes d'esquerres, hi ha forces populistes de dretes, però hi ha forces populistes histèriques que no entenen este estat.

Però la ignorància és molt atrevida.
En esta tribuna algú ha dit que açò és la clàusula Camps.
Açò no és la clàusula Camps.
(Remors) No ho és.
L'estatut valencià cal llegir-ho, sinó almenys els diputats de les Corts Valencianes, han de saber què està passant.

L'Estatut d'autonomia valencià té una clàusula addicional, denominada clàusula Camps, perquè va ser una introducció d'aquell vell president -que està per ahí, a vegades ve ací, al Parlament-, que es dia clàusula Camps, que el que feia era algo molt més fort, que és la incorporació automàtica de les competències que tinguera un altre estatut d'autonomia.
No té res a vore en el finançament.

Però hui és un dia per a gaudir-lo, perquè ha estat la derrota de les forces que no entenen l'autonomia.
És que una autonomia que equipara i iguala els ciutadans i les ciutadanes necessita unes inversions, necessita que almenys la renda per càpita de la població tinguen relació en les inversions.

És la primera vegada en la història que este parlament, en una decisió d'esta envergadura, siga capaç d'aglutinar a tantes forces polítiques.
La pena és el que ens volen excloure del joc democràtic, de l'estat de les autonomies i al final acaben aliats en els que van anar a les eleccions volent carregar-se este gran invent d'este poble, que són les comunitats autònomes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

Per a explicar la posició del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la síndica del grup, il·lustre diputada Isabel Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

¿Son cuatro minutos?
¿Me dan seis?
¿Cuatro?
Es seis lo que nos han pasado.
Bueno, bueno.

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Mata, hoy era un día de alegría y no quería empezar así, pero se lo diré.
Lo que tenemos claro desde el Partido Popular y tengo claro yo que no me iré nunca de vinos ni brindaré con el señor Otegui, como sí que hizo la secretaria general del Partido Socialista de Euskadi (aplaudiments) en esa cena de la vergüenza.
Nunca, jamás, por dignidad, justicia y memoria a tantos y tantos españoles de todas las ideologías políticas que dieron su vida por España y por la libertad.

Mire, por fin esta cámara va a ratificar el estatuto, la reforma del estatuto que impulsó el Partido Popular y que supone que esta comunitat recibirá las inversiones que corresponden y que se merece.

Mire, no solamente que usted ha dicho con el presupuesto del señor Sánchez, pero no dicen la otra parte, eh, los 2.
600 millones que gracias a Dios los valencianos no vamos a tener que pagar por esa subida masiva de impuestos que tenía el presupuesto de Sánchez.
(Aplaudiments) Dígalo todo, señor Mata.

Pero, mire, hoy reconocemos y blindamos una de las dos reivindicaciones históricas de los valencianos: que las inversiones sean acordes con nuestra población; y la segunda, la del cambio de modelo de financiación.

Y conviene, a ustedes que les gusta tanto la memoria histórica, hacer memoria histórica en este tema, porque hace ocho años la situación no era la misma.
Y no era la misma porque, mire, celebro que el señor Fran Ferri, al que tengo en gran estima y aprecio, reconozca y, vamos, se enorgullezca de esta reforma, porque en marzo de 2011 el señor Morera y su grupo ¿sabe qué decían de esta reforma, de esta cláusula?
Que era una cláusula, la que hoy aprobamos, Â«és la clàusula de la impotència, és una autèntica vergonyaÂ», diario de sesiones.

I mire, otros, (veus) como el Partido Socialista… Sí, sí, o sea, bienvenido, bienvenido.
No, no, la cláusula que decía Â«inversiones con arreglo a nuestra poblaciónÂ», señor presidente.
(Aplaudiments)

Y otros, como el Partido Socialista, aprobaban en el 2009 un modelo de financiación de Zapatero, ese que ustedes han recuperado, el que hundió España, el que destruyó 5 millones de puestos de trabajo y hundió en la miseria al país, a España.
Ese que recuperan.
Pues aprobamos, aprobaron ustedes, un modelo de financiación injusto con los valencianos.

Pero bien, bienvenidos a todos aquellos que han rectificado y que hoy podemos aprobar esta reforma.
Que al final los valencianos lo que reclamamos no es ser más que nadie, eh, sino simplemente recibir lo que nos corresponde.

Y no aprovechamos esta reforma para confrontar con España, para buscar un enemigo común al que culpar de todos nuestros males o de nuestra falta de gestión.
Porque la Comunitat Valenciana lo tiene claro, forma parte esencial de España, no se entiende España sin la Comunitat Valenciana y no se entiende la Comunitat Valenciana sin España.

Y permítanme, como hice en el Congreso de los Diputados, que recupere y haga mía una frase del fundador de la derecha regional valenciana, de Luís Lúcia.
Mire, él decía que ningún patriotismo más a prueba que el patriotismo de los valencianos.
Si hay una región en España que por la riqueza de su tierra podría considerarse que ella sola es suficiente, esa es la valenciana.
Pero nunca en Valencia han tenido cabida ni tendrán las locuras separatistas.
Por eso lo que hoy reivindicamos es justicia con los valencianos, dentro del marco constitucional y dentro de España.

Porque, miren, el nacionalismo solicita más inversiones, pero no invierte allí donde gobierna; requiere más financiación, pero después se deja sin ejecutar, como ustedes, en estos cuatro años, 10.
800 millones de euros sin ejecutar de este presupuesto.
¿Cuántos colegios nuevos que no dejó el Partido Popular preparado han ejecutado ustedes?
Cero.
¿Cuántas carreteras han hecho?
Cero.
¿Cuántos hospitales?
Cero.
¿Cuántos centros de salud?
¡Uno!
Ésta es la herencia pobre, paupérrima del (aplaudiments) del botànic, con casi 2.
300 millones de euros más de financiación.

Por lo tanto, señorías, hoy no es un día de victimismos, porque sin victimismo no hay nacionalismo.
Hoy es un triunfo y un orgullo para todos los valencianos, incluso los que no están a favor de esta cláusula.
Yo siempre defenderé el derecho de mi adversario político a mantener posiciones políticas distintas y diferentes.
En eso consiste la democracia.

Y mi agradecimiento a todos los que impulsaron esta reforma.
La llevó a cabo el Partido Popular, pero contribuyeron muchos síndics y muchos parlamentarios, algunos de ellos están hoy aquí y algunos de ellos no están.
Y mi especial reconocimiento al presidente que impulsó esto, el presidente Francisco Camps.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, abans de passar al següent punt, que és l'elecció d'una vocal de la comissió executiva del Consell de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern, anem a donar lectura a la declaració institucional que ens han fet arribar.

Declaració institucional per un esport inclusiu, lliure de masclisme i LGTBIfòbia

El senyor president:

Â«Declaració institucional per un esport inclusiu, lliure de masclisme i LGTBIfòbia.

Â»Les dones i persones lesbianes, gais, transsexuals, bisexuals i intersexuals s'enfronten dia a dia a situacions de discriminació o fins i tot a agressions pel seu sexe, la seua orientació afectivo-sexual i la seua expressió o identitat de gènere.

Â»Estes situacions es donen en tots els àmbits de la societat, entre elles en la pràctica esportiva.
Davant açò les Corts Valencianes i els grups sotasignants ens comprometem a treballar amb tots els mitjans al nostre abast per potenciar l'esport com a eina de transformació i mecanisme d'intervenció, per a construir una societat més justa, inclusiva i respectuosa.

Â»Denunciar i penalitzar socialment els comportaments LGTBfòbics, masclistes, xenòfobs i discriminatoris a l'entorn de l'esport.

Â»Acabar amb qualsevol expressió de violència, ja siga física o verbal en els espais esportius dels camps de joc i les graderies, per a qualsevol causa i especialment per qüestions relacionades amb la diversitat sexual i de gènere.

Â»Equipar el reconeixement públic de les esportistes femenines respecte als masculins, així com els premis que s'atorguen en qualsevol manifestació esportiva.

Â»Garantir la pràctica esportiva de les persones trans i intersexuals, d'acord amb el sexe sentit, protegint els seus drets i la seua intimitat.

Â»I vetlar especialment en l'esport d'elit per una reglamentació que assegure les condicions d'igualtat.

Â»Reconéixer i situar la diversitat afectivo-sexual, l'expressió i la identitat de gènere i l'orientació sexual com a elements enriquidors.

Â»Utilitzar un llenguatge inclusiu, que evite les expressions discriminatòries per raó de gènere, orientació sexual i expressió i identitat de gènere.

Â»Fer realitat el reconeixement dels drets de les persones LGTBI en l'àmbit de l'esport valencià i en la resta de l'Estat.

Â»Incloure en la regulació de tota activitat esportiva els valors de la diversitat, la igualtat de tracte i no discriminació.

Â»Totes aquestes accions busquen la consecució d'un objectiu final: l'accés a l'esport de persones diferents en igualtat de condicions, com activitats que ens apodera, millora la nostra vida i ens ensenya a relacionar-nos i a enriquir la nostra societat amb els seus valors.

Â»Palau de Les Corts.
28 de febrer de 2019Â».
(Aplaudiments)

Elecció d'una vocal de la Comissió executiva del Consell de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern

El senyor president:

Senyories, passarem al següent punt de l'ordre, que és l'elecció d'una vocal de la comissió executiva del Consell de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern.

Saben vostés el procediment.
Està contemplat en l'article 41.
1 de la Llei 2/2015.
I anem a procedir a la lectura de l'acord de la Mesa de Les Corts Valencianes per la secretària segona de la Mesa.

Té la paraula la secretària, Irene Gómez.

La senyora secretària segona:

Â«La Mesa de Les Corts Valencianes, en la reunió de 12 de febrer de 2019, una vegada efectuada la compareixença davant la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat de la senyora Sofia García Solis, ha acordat proclamar-la com a candidata per cobrir la vacant existent en la comissió executiva del Consell de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern.

Â»Palau de les Corts Valencianes.
Valencia, 12 de febrer de 2019.
Â»

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria, Irene.

L'elecció s'efectuarà per mitjà de votació secreta per papereta, resultarà elegida la candidata que obtinga almenys 60 vots, tres cinquenes partes.

Si en la primera votació no es cobreix el lloc amb els requisits a què es referix l'apartat anterior, es realitzarà una segona votació.

Si no s'obté, d'acord amb aquestes dos votacions, la presidència podrà, si les circumstàncies ho aconsellen, interrompre per un termini prudencial el curs d'aquestes i realitzar una tercera votació.

Senyories, anem a passar a cridar a les seues senyories perquè efectuen la votació.

Senyor secretari primer, pot cridar a les senyories a…

(El senyor secretari primer crida per ordre alfabètic els diputats i les diputades perquè depositen el seu vot en l'urna)

L'escrutini.

(El senyor president procedix a l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini no s'ha aconseguit la majoria requerida de 60 vots.
S'han aconseguit 58 vots.
Per tant, si tots els síndics estan d'acord, repetiríem la votació.

Senyories, mentres es confeccionen les paperetes, farem una segona votació en acabar este segon punt.
Se pot usar la papereta en blanc.
.
.
(Veus)

Senyories, anem a passar a fer una segona votació.
Poden utilitzar la papereta en blanc per a usar-la en blanc o posar el nom de la persona que està proposada de candidata, Sofía García.
(Remors)

Els recorde que la segona votació també requerirà una majoria de tres quintes parts.
(Remors) (La vicepresidenta primera, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Di cómo se llama la candidata, por favorÂ»)

L'única candidata que està proposada és la il·lustre senyora Sofía García.
Per tant, el secretari primer de la mesa, el senyor Emilio Argüeso, va a cridar els diputats a votació.
(La vicepresidenta primera, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Mayoría cualificada, ¿eh?
Cualificada, por favor.
Â»)

Senyories, estem acabant la legislatura i això no mos havia passat.
Per tant, també és bo que se vagen produint tot tipus de situacions.

Ara necessitem una majoria qualificada, com requeríem esta, de tres quintes parts, és a dir, 60 vots favorables a la candidata que està presentada, que és Sofía García.
Si no requerim eixa majoria se pot considerar fer una tercera votació o deixar-ho per a un altre dia.

Per tant, el secretari primer de la mesa, senyor Emilio Argüeso va a cridar les seues senyories a votació.
(Remors)

(El secretari primer crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Atenent les circumstàncies excepcionals, qualsevol de les seues senyories que vullga abandonar l'hemicicle durant l'escrutini ho pot fer.
No cal que se'n vagen tots.
(Rialles)

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini, la candidata Sofía García ha obtingut 71 vots, 13 en blanc, 5 nuls.
Per tant, queda elegida vocal de la Comissió Executiva del Consell de Transparència, Accés a la Informació Pública i Bon Govern, la senyora Sofía García.
(Aplaudiments)

Projecte de llei, de la Generalitat, de la informació geogràfica i de l'Institut Cartogràfic Valencià (RE número 116.
254, BOCV número 326).
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 122.
480, BOCV número 343)

El senyor president:

I passarem al següent punt i últim de l'orde del dia, que és el debat de totalitat del Projecte de llei de La Generalitat de la informació geogràfica i de l'Institut Cartogràfic Valencià.

Per a la presentació del projecte de llei té la paraula l'honorable consellera d'obres públiques, vertebració del territori, María José Salvador.

Quan vosté vullga.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

(Inoïble) .
.
.
es va crear l'Institut Cartogràfic Valencià per la Llei 9/1997 de 9 de desembre, perquè tal com s'assenyalava en l'exposició d'esta norma era necessària la creació d'un sistema valencià d'informació geogràfic i més específicament cartogràfic, topogràfic i geodèsic, donat que no existia una recollida sistemàtica de dades ni tan sols un aprofitament comú d'estes entre les diferents administracions públiques de la Comunitat Valenciana que usaven la cartografia amb finalitats molt variades i creixents.

L'Institut Cartogràfic Valencià va nàixer com a organisme autònom de La Generalitat per establir una política de dades territorials que fixara prioritats estàndards i calendaris que sistematitzara la informació necessària per a cada funció i organisme i que emmagatzemara, l'actualitzara i la distribuïra.

Han passat més de vint anys des d'aquella data i resulta evident que és necessari adaptar la regulació de l'institut cartogràfic al context jurídic i tecnològic actual molt canviant i, al mateix temps, continuar amb l'impuls de la seua activitat que s'ha desenvolupat al llarg d'esta última legislatura en la qual ha experimentat una evolució molt positiva situant-se com a referent en esta matèria, perquè el seu bon funcionament és fonamental per a la planificació no sols de les polítiques públiques amb projecció territorial, sinó també per a gran part del sector social i científic valencià.

Per tant, este projecte de llei, que té un caràcter molt tècnic, recull nous elements que van més enllà de l'activitat purament centrada en la producció cartogràfica i que tenen a veure amb la coordinació de l'activitat geomàtica, entesa com la disciplina que engloba les ciències relacionades amb el coneixement del territori, com ara la cartografia tradicional, la fotogrametria, la teledetecció, la topografia o la geodèsia.
Amb això es combina tota la informació geogràfica i s'integra amb les tecnologies de la informació, la comunicació i la informàtica.

Aquesta sinèrgia de ciències fa possible la captura, el processament, l'anàlisi, la interpretació de dades, la seua modelització, el seu emmagatzematge i l'aplicació i la difusió d'informació digital geoespacial o localitzada aplicable en els àmbits de l'enginyeria i del territori.

El projecte que hui presentem ací s'estructura en quatre títols, catorze capítols i quaranta-sis articles, una disposició derogatòria i dos finals, als quals vaig a fer una referència sintèticament tot seguit.

El títol I d'esta llei recull el seu objecte, en el sentit que acabem d'assenyalar, i les diferents definicions, aspecte clau en un text tan tècnic com este que ens ocupa.

El títol II regula l'Institut Cartogràfic Valencià.
En primer lloc, s'establix la seua naturalesa, funcions i organització.
En este apartat, cal destacar que s'afigen noves funcions, assumint també la creació de nous elements que van més enllà de l'activitat purament cartogràfica i que tenen a veure amb la coordinació de l'activitat geomàtica de la Comunitat Valenciana o amb l'aplicació de la informàtica als camps tradicionals de la cartografia.

Pel que respecta a la seua organització, esta llei substituïx el consell rector actual per un consell de direcció més reduït, integrat per un president, dos vicepresidents i tres vocalies, nomenades pel Consell, a proposta de la direcció de l'Institut Cartogràfic Valencià, entre el personal funcionari de carrera del cos superior tècnic de geodèsia i cartografia de l'administració de La Generalitat.

També cal assenyalar que es recullen en este títol els instruments de planificació de l'activitat cartogràfica, establint-se l'obligació d'elaborar un pla pluriennal de gestió amb els elements mínims que determina la norma, article 8, i un pla anual d'actuació, en l'article 9.

Així mateix, se recull el règim jurídic i econòmic i pressupostari de l'institut cartogràfic, establint-se que podrà disposar dels ingressos propis que estiga autoritzat a obtindre, entre altres els derivats del rendiment de les taxes, els preus públics i altres ingressos vinculats als serveis que presta.

Finalment, en este títol es regula tot allò relatiu a l'estructura administrativa de l'institut, el seu personal, que tindrà caràcter funcionarial o laboral, així com el règim jurídic i de contractació, al qual s'aplica la normativa de contractes del sector públic.

El títol III fa referència a les relacions interadministratives i a la planificació cartogràfica.
En ell, s'atribuïx al consell de direcció la facultat de coordinar les activitats geomàtiques i d'informació geogràfica relacionada que duguen a terme els ens locals de la Comunitat Valenciana.
En este efecte, l'Institut Cartogràfic Valencià es constituïx com l'ens coordinador encarregat de garantir el compliment dels principis assenyalats en este sentit.

Per altra part, es regula el pla cartogràfic, que és l'instrument bàsic d'ordenació i de planificació geomàtica i d'informació geogràfica del sector públic valencià i on s'ha de concretar quins són els objectius estratègics en esta matèria, procurant la coordinació de les activitats geomàtiques de les diferents administracions valencianes.

El pla cartogràfic es promourà simultàniament amb el pla pluriennal de gestió.
Tots dos tindran una vigència de cinc anys, quedant automàticament prorrogats fins l'entrada en vigor dels següents.

El títol IV regula el sistema cartogràfic valencià, entés com el conjunt d'informació georreferenciada, recursos informàtics, humans i organitzatius que, organitzant amb base de dades, permetran processos de captació, emmagatzematge, anàlisi, representació i publicació de dades espacials.
En este sistema, s'inclouen, a més, l'Institut Cartogràfic Valencià, la Comissió Cartogràfica Assessora i de Coordinació Institucional, la comissió científica, el registre de cartografia, les xarxes geodèsiques, la Infraestructura Valenciana de Dades Espacials, la cartoteca, el mapa municipal, el Nomenclàtor Toponímic Valencià i la xarxa sísmica.

A la Comissió Cartogràfica Assessora i de Coordinació Institucional li correspon, entre altres funcions: proposar accions a incloure en el projecte de pla cartogràfic; assessorar sobre les normes i estàndards que s'han d'aplicar en l'elaboració de la cartografia per part de les administracions públiques valencianes; proposar les mesures de coordinació en matèria geomàtica que es consideren necessàries; i posar en coneixement de l'institut cartogràfic la posició dels ens locals valencians davant les seues iniciatives, així com la dels organismes estatals, europeus o internacionals.

La comissió científica es configura com un òrgan assessor de caràcter científic de l'institut en qualsevol camp d'estudi dins de l'àmbit de la geomàtica i la informació geogràfica relacionada.
Entre les seues funcions més rellevants caldria destacar que és el nexe de coordinació amb les universitats públiques valencianes.

Juntament amb estos dos òrgans, s'inclou també el sistema cartogràfic valencià, el registre de cartografia -que es crea en l'article 32- i la cartografia oficial produïda pel sector públic valencià inscrita en este registre i que reunirà els requisits tècnics que s'establisquen reglamentàriament.
Serà d'ús obligatori per al sector públic valencià, així com per als interessats en els procediments administratius amb La Generalitat que requerisquen una representació geogràfica precisa del territori, tal com preveu l'article 33.

També regula les xarxes geodèsiques, que són un sistema de punts de localització -dels quals latitud, longitud i altura és la coneguda de forma precisa- que inclouen la xarxa d'estacions de referència de València, que és la xarxa geodèsica activa de la Comunitat Valenciana, i la xarxa de quart ordre, que és una xarxa geodèsica tridimensional pròpia, que cobrix tot el territori valencià, composta per més de mil cinc-cents vèrtex de coordenades conegudes en el sistema de referència oficial, materialitzats físicament sobre el terreny.

Amb això, es pretén obtindre un sistema de referència geodèsic homogeni per a garantir la continuïtat en coordenades, la interoperabilitat de les dades i la reutilització de tota la informació geogràfica.
La distribució d'estacions d'esta xarxa es basarà en la demanda dels usuaris i les necessitats de producció cartogràfica.

I, per a mantindre esta homogeneïtat en la xarxa, s'establix que la resta de les administracions públiques en l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana que necessiten desplegar estacions hauran de coordinar-se, per tal de no crear disfuncions en la densificació de les xarxes geodèsiques superiors.

La Infraestructura Valenciana de Dades Espacials és un altre dels elements que integren el sistema cartogràfic valencià.
Es tracta del conjunt de dades georreferenciades distribuïdes en diferents sistemes d'informació geogràfica, segons unes especificacions normalitzades que faciliten la investigació i que garantisquen que siguen interoperables i accessibles a través d'internet.
Per això, (inintel·ligible) .
.
.
el node d'informació geogràfica de La Generalitat per al tractament d'este tipus d'informació.

Està dissenyada per a incloure a les administracions locals que ho demanen, de forma cooperativa i integradora, ja que els titulars de la informació inclosa mantenen íntegrament la competència i la responsabilitat sobre esta.
A més, és conforme amb el desenvolupament de la Directiva 2007/2 de la Comunitat Europea, de 14 de març de 2007, per la qual s'establix una infraestructura d'informació espacial en la Unió Europea transposada mitjançant la Llei 4/2010, de 5 de juliol, de l'estat, sobre les infraestructures i els serveis d'informació geogràfica d'Espanya.

També s'inclouen en el sistema valencià de cartografia altres instruments rellevants, que numeraré succintament, com:

El mapa municipal -articles 41 a 43-, que consistix en la recuperació de les línies límit de tots els municipis de la Comunitat Valenciana i que seran inscrites en el registre de cartografia.

La cartoteca -article 44-, que té per objecte recollir, conservar, preservar i difondre tota la documentació cartogràfica i geogràfica històrica rellevant, i molt especialment la referida al territori valencià, en format digital.

El Nomenclàtor Toponímic Valencià -article 45-, que és el conjunt de denominacions oficials georreferenciades a diferents escales d'elements puntuals, lineals i poligonals.
La seua aprovació i revisió correspon al Consell.
Incorporarà les normes lingüísticament correctes fixades en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Així, es respectaran les denominacions oficials dels ens locals valencians, encara que per l'activitat cartogràfica es podrà optar, preferentment, per la utilització de sols una de les denominacions oficials, quan hi haja més d'una.

La xarxa sísmica -article 46- com a eina bàsica de La Generalitat per a la detecció dels esdeveniments sísmics ocorreguts en el territori valencià.

En definitiva, amb aquest conjunt de mesures previstes, s'amplia i millora substancialment l'activitat geomàtica que desenvolupa l'Institut Cartogràfic Valencià al servei de la societat.
No podem oblidar que conéixer de manera acurada i precisa el territori facilita la presa de decisions en les polítiques públiques.

La cartografia és indispensable per a, entre altres coses, la planificació urbanística i d'infraestructures, la conservació del medi ambient, l'agricultura, el comerç, la investigació, les comunicacions o l'educació i els serveis socials.

L'accés a la informació cartogràfica i geogràfica és una eina per a la creació de riquesa i coneixement.
La seua accessibilitat per diferents mitjans, perquè estiga a l'abast de tots, és una tasca que s'ha de desenvolupar per les administracions.
I este projecte de llei ens ajuda en eixa finalitat.

És, per tant, una norma que resulta molt necessària per a la modernització i adaptació dels requeriments socials actuals de l'Institut Cartogràfic Valencià després de més de dues dècades de funcionament, en les quals ha acumulat una experiència que ara, amb aquesta regulació, ampliarà i millorarà en benefici de tots, potenciant la seua vocació de servei públic per a atendre les creixents necessitats, tant d'agents socials, empreses, universitats i mitjans de comunicació com del conjunt de la ciutadania.

I, per a acabar, vull agrair al director de l'institut cartogràfic, a Xavi Navarro, i a tot el seu equip haver fet possible aquesta llei, que sé que han treballat en ella amb molta vocació, amb molta voluntat i, sobretot, amb eixa convicció claríssima de la funció social que té l'Institut Cartogràfic Valencià, que sembla ser una cosa molt tècnica, però que, després, té una utilització i una funció social importantíssima per a tot el govern i per a tot el territori i per a tots els valencians i valencianes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Al projecte de llei s'ha presentat una esmena a la totalitat, en nom del Grup Parlamentari Popular.
I, per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat Víctor Soler.

El senyor Soler Beneyto:

Gràcies, president.

Señorías, cuando un proyecto de ley no es útil para el interés general, no mejora en nada la ley actual y, además, está cargado de sectarismo ideológico, como es el caso, no cabe más que oponerse frontalmente.
Y eso es lo que ha hecho el Grupo Parlamentario Popular, presentando esta enmienda a la totalidad.

En primer lugar, quiero destacar que no había ninguna necesidad de sustituir la ley por una nueva, al menos no como se ha hecho.
Era una ley que funcionaba, que atendía con criterios de racionalidad sus objetivos y que, lógicamente, podía ser mejorada, pero, desde luego, no con este desastre de ley que nos han presentado.
Muy al contrario, lo que debería ser una ley de carácter eminentemente técnico y de carácter instrumental lo han convertido en un apéndice más de su ideología nacionalista.

Miren, este es un desastre de ley desde todos los puntos de vista.
Desde un punto de vista técnico, quieren sacarnos de los distintos órganos nacionales a los que estamos adheridos y no tienen en cuenta las posibilidades que la tecnología nos brindará, no hoy, sino en el futuro más inmediato.

Es un desastre desde un punto de vista político, porque ustedes meten las sucias manos del nacionalismo más excluyente en algo que debería estar carente de ideología y partidismo, como es la información geográfica y el instituto cartográfico.

Y es un desastre desde el punto de vista legal, porque su proyecto de ley ha contado con varias advertencias de la abogacía y hasta tres observaciones esenciales del Consell Jurídic Consultiu.

Y, con todo esto, quieren, acabando la legislatura, ya en tiempo de descuento, aprobar este bodrio normativo.
Desde luego, no contarán con nuestro voto.

Y es una ley que, además de todo esto, va a salirle más cara a todos los valencianos.
Se lo digo yo, pero, sobre todo, se lo dicen los diversos informes a lo largo de la tramitación del proyecto, especialmente el del Consell Jurídic Consultiu, que les dice bien claro que no han hecho un cálculo riguroso de los costes y que han creado una memoria económica irreal para salir del paso y completar la tramitación del mismo.
Es decir, una auténtica vergüenza de memoria económica la que han presentado.
Porque ustedes incrementan funciones, incrementan competencias que son innecesarias porque ya las hacen otros organismos con un único fin: el de seguir creando puestos de trabajo innecesarios y enchufar a gente.

Miren, ¿saben cómo funcionaba el instituto cartográfico cuando gobernaba el Partido Popular?
Con un director y con un jefe de servicio.
¿Saben cómo funciona con el botànic?
Con un director, con un secretario general, con un subdirector general, con dos jefaturas de servicio y con cuatro jefaturas de sección; es decir, con siete plazas más de dirección, donde hay casi más jefes que trabajadores.
(Aplaudiments) Muy botánico todo, muy botánico todo.
Por cierto, de los nueve puestos directivos, ¿saben cuántas mujeres hay?
Una.
Paridad botánica también la que ustedes utilizan en el instituto cartográfico.

Y dejan preparada, en ese proyecto de ley, una posible ampliación de veinte puestos de trabajo más para ese chiringuito de la red sísmica valenciana que, además de una imprudencia, además de una imprudencia, es ilegal, como así se lo ha dicho el Consell Jurídic Consultiu.

Vamos a hablar de ese chiringuito, de la barbaridad de la red sísmica valenciana.
Porque ustedes, con esta ley, pretendían crear una red sísmica valenciana al margen de la red sísmica estatal.
Es decir, una absoluta invasión de competencias, cuando ya existe una red sísmica a nivel nacional que no es que funcione bien, es que es de las mejores del mundo.
Y pretenden crear esa red propia con una visión reduccionista y excluyente, sin ningún informe técnico que avale la necesidad de tal duplicidad, como si los terremotos entendieran de fronteras entre comunidades autónomas: cuando llego a Murcia me paro o cuando… Señores, los terremotos, desgraciadamente, no entienden de fronteras.

¿Se dan cuenta hasta dónde llega ese nivel de nacionalismo esquizofrénico al que ustedes nos tienen acostumbrados?
A intentar que nos salgamos de la red sísmica nacional para crear una red propia y exponernos a todos los valencianos a los peligros que ello supone.
¿Cómo no vamos a votar en contra de esta barbaridad?

Y no solo lo hacen con la cuestión de la red sísmica, también pretenden obviar nuestra integración funcional y operativa en el Instituto Cartográfico Nacional.
Hasta ahora, como es lógico, hemos estado integrados dentro del Instituto Geográfico Nacional, un organismo que cuenta con acredita experiencia y solvencia a nivel internacional y a nivel europeo, y con el que desde siempre el Instituto Cartográfico Valenciano ha actuado siguiendo el principio de coordinación.
Y siempre, como es normal, desde la integración del Instituto Cartográfico Valenciano en el nacional.

Pues bien, todo eso lo eliminan de la ley porque no queda reflejado en la misma.
Porque lo que buscan, precisamente, es salirse del Instituto Cartográfico Nacional arrogándose competencias impropias y creando duplicidades innecesarias, incrementando gasto y personal.
Duplicar funciones como los vuelos para cartografiar el territorio de la comunidad, una tarea que se realiza, y muy bien realizada, por el Ministerio de Fomento en colaboración con las distintas comunidades autónomas, con un coste que es compartido al 50%.
Y lo que ustedes pretenden ahora es que lo cubra, totalmente, la Comunidad Autónoma Valenciana sin ningún tipo de justificación técnica que avale todo eso, creando unas escalas cartográficas que no solo son de competencia estatal sino que no tienen ningún sentido para una comunidad autónoma.

Y tanto los informes del consell jurídic como los de sus propios compañeros de gobierno les instan a que introduzcan en la ley el marco relacional y de colaboración con el Instituto Geográfico Nacional, cuestión a la que ustedes se niegan porque todo lo que venga con la etiqueta de España les produce urticaria.
Ni siquiera han aceptado que se introduzca la palabra colaboración, que es un principio de actuación administrativa cuando concurren competencias que son similares.

Y no contentos con esto, no solo intentan usurpar competencias del estado sino que también quieren quitárselas a los propios órganos estatutarios de nuestra comunidad, como por ejemplo a la Acadèmia Valenciana de la Llengua, que es a la que le corresponde la fijación de la onomástica oficial de la Comunidad Valenciana.
Y ustedes, en la ley, pretenden alterar ese procedimiento de forma que sea el Instituto Cartográfico Valenciano el que propone la aprobación en el nomenclátor y que la Acadèmia Valenciana de la Llengua emita solo un informe.

No, señores, si es que es al revés.
La potestad desde la Acadèmia Valenciana de la Llengua, no del Instituto Cartográfico Valenciano, que se lo ha dicho bien claro el consell jurídic con otra observación esencial.
Esas son las cuestiones que nosotros queremos subrayar y destacar.

Pero, para ir concluyendo, yo quiero acabar con la guinda, con el mejor ejemplo de lo que pretenden ustedes hacer con esta ley.
Que es, en definitiva, el principio inspirador y por el que nosotros tenemos que presentar esta enmienda a la totalidad, es al final lo que supura de espíritu de todo este proyecto de ley, el que, al final, demuestra que han hecho esta ley siguiendo el manual del buen militante de Compromís.

Primero obvian la cooficialidad del castellano y valenciano diciendo que el Instituto Cartográfico Valenciano solo tendrá la denominación oficial en valenciano, el castellano directamente arrinconado.
Pero lo más grave de todo, en un claro acto de desprecio a nuestro Estatuto y a nuestra realidad como pueblo, se refieren continuamente en la exposición de motivos y en el articulado de la ley a la Comunitat Valenciana como País Valencià, una y otra vez, una y otra vez.

Y no es suficiente para que se lo afee la abogacía, el Consell Econòmic i Social, el Consell Jurídic Consultiu, que ustedes insisten en no llamar a nuestra comunitat por su nombre.
Pues se lo vuelvo a decir yo, aquí y ahora, en sede parlamentaria: El País Valencià no existe, no existe.
(Aplaudiments) Existe la Comunidad Valenciana como así se denomina en su Estatuto de Autonomía.

Solo por eso, esta ley, no es que merezca una enmienda a la totalidad es que merece que la tiremos a la papelera.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

El torn en contra a l'esmena a la totalitat serà exercit per la il·lustre diputada, Sabina Escrig, en nom del Grup Socialista.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Si no recorde mal en el preàmbul del nostre Estatut, crec que diu clarament País Valencià, per a que els quede clar.
(Aplaudiments)

Miren, jo no vaig a dir que la seua esmena a la totalitat és un bodrio.
No vaig a dir-ho, i no vaig a dir-ho perquè respecte.
.
.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Escrig Monzó:

.
.
.
moltíssim a les persones que han redactat eixa esmena.
Com respecte moltíssim a eixes persones no vaig a dir que eixa esmena és un bodrio.

Allò de presentar esmenes a la totalitat per part del Partit Popular ha sigut i és sistemàtic.
Encara no acabe d'entendre com es pot presentar una esmena a la totalitat al Projecte de llei de la informació geogràfica i de l'Institut Cartogràfic Valencià.
Un projecte de llei, que com bé a dit la consellera, és tècnic.
És un projecte de llei tècnic.

I que ve de la Llei de creació de l'Institut Cartogràfic Valencià de l'any 1997 i que després de 20 anys l'institut necessita una nova llei que regule el seu funcionament i, a més a més, que també regule la informació geogràfica de les administracions públiques del País Valencià.

Per això, no entenem molt bé els motius que el Partit Popular presenta en l'esmena a la totalitat.
De sectarisme, de sectarisme vostés saben molt, que són els que han pactat amb l'extrema dreta, això és sectarisme.
És como si no hagueren llegit el projecte de llei o no hagueren estat en la fase de participació ciutadana on els compareixents van defensar aquest text.

Miren, en la seua esmena a la totalitat -que jo no vaig a dir que és un bodrio- en eixe primer paràgraf diuen que: Â«Havent passat 20 anys de la seua creació, cabria realitzar una actualització normativa i que el projecte de llei difereix, en molt, les necessitats reals del propi institut.
Â» Bé, no sé ben bé que volen dir?

Segurament, com vostés sostenien l'institut d'adorn i amb un pressupost, des de 2007, de 150.
000 euros; eixe era l'interès del Partit Popular en el Institut Cartogràfic Valencià, 150.
000 euros, doncs no veia necessari aquesta regulació.
I quan aquest govern, responsable, ha entès la necessitat de fer la nova norma, vostés amb la seua sistemàtica esmena a la totalitat han buscat excuses de mal pagador.

I quant a mans brutes.
Mans brutes?
Però si és que parlen més els que tenen que callar.
De mans brutes saben vostés de tindre en les seues files a aquells que es van endur diners dels valencians i valencianes.
I de chiringuitos també saben vostés: Gürtel, Cooperació, Taula, Fitur.
Chiringuitos?
Chiringuitos els del Partit Popular.

Senyories, l'Institut Cartogràfic Valencià té funcions, obligacions idèntiques a les d'altres instituts de cartografia espanyols i europeus.
Jo no vaig a dir allò de que no s'enteren, més bé vaig a dir que no volen allò que ve del Botànic.
Els insults que han dit ací els deixe per a ells, que és l'únic que saben fer: insultar.

Quant al segon paràgraf, assenyalen que: Â«El projecte de llei establix un conjunt de funcions amb caràcter extraordinàriament ample i general que resulta perjudicial per a la vigència de la futura llei, ja que la nul·la concreció i l'abstracció a la qual està sotmès el text provocarà absoluta ineficàcia en l'aplicació concreta de la llei.
Â»

Miren, perjudicial?
Perjudicial han sigut els 20 anys del Partit Popular per al País Valencià, per a la Comunitat Valenciana, per al País Valencià.
Abstractes són les seues explicacions sobre la seua nefasta gestió.
I ineficàcia, la seva, la del Partit Popular en l'Institut Cartogràfic Valencià.

No és que no s'hagen llegit la llei, és que estic segura que han dit: esmena a la totalitat.
Perquè el projecte de llei és concret i no abstracte, sols cal llegir-se el text i entendre-ho.
Mire, l'article 4, funcions, quines funcions té?
Doncs té 21 apartats de funcions, on s'assenyalen les funcions concretes.
Entre elles elaborar, mantindre, actualitzar, distribuir, explotar i publicar les bases de dades cartogràfiques i sèries cartogràfiques que se'n deriven de conformitat amb els estàndards establerts.
Funcions concretes i no abstractes.
Abstracte és el seu text de l'esmena a la totalitat.

I continuem amb el seu text, d'allà vaig cabàs.
En el tercer paràgraf assenyalen que: Â«Segons han constatat diversos informes i dictàmens preceptius al llarg de la tramitació com l'avantprojecte de llei -no el projecte de llei, estan parlant de l'avantprojecte de llei- aquesta iniciativa del Consell pot entrar en conflicte competencial amb altres administracions públiques i territorials.
Â»

Quins informes?
Quins dictàmens?
Si estan parlant vostés de l'avantprojecte de llei i nosaltres ací portem el projecte de llei.
Aquest projecte de llei no entra en cap conflicte competencial amb cap altra administració tal i com diuen els informes i els dictàmens que acompanyen el projecte de llei, no l'avantprojecte.
No n'hi ha cap dubte que les seues esmenes a la totalitat les poden i les presenten a pes, a pes.
O millor en diners que és del que més vostés entenen.

I continuem amb el seu text, a pes.
En l'últim paràgraf diuen que: Â«El projecte de llei obvia les possibilitats que les noves tecnologies puguen oferir per la millora de la informació geogràfica i del propi funcionament de l'Institut Cartogràfic Valencià.
Â» Senyor Soler, tota, tota la llei gira al voltant de les noves tecnologies.

A tot l'estat espanyol sols l'Institut Cartogràfic Valencià fa cartografies a escales xicotetes de 1:50.
000 i 1:1.
000.
000 per procediments informàtics, i a Europa sols la agència suïssa de cartografia i la britànica.
La resta d'instituts cartogràfics utilitzen mètodes tradicionals.
La cartografia no és pot entendre actualment sense la informàtica, és a dir, sense les noves tecnologies.

Miren, durant els últims dos anys l'Institut Cartogràfic Valencià, del qual hem d'estar orgullosos, va ser convidat a participar en unes jornades internacionals on van participar agències cartogràfiques nacionals de Bulgària, Suïssa, França, Suècia, Irlanda, Estònia, Turquia, Dinamarca, Països Baixos, Noruega, República Txeca, Eslovènia i de Croàcia.
I on es va confirmar que en matèria de noves tecnologies un institut de cartografia modestíssim, com és el nostre, està en alguns aspectes al nivell d'organismes estatals europeus que dediquen milions i milions d'euros.

Aleshores, no té cap sentit la seua esmena a la totalitat.
És una esmena a pes, sistemàtica i amb la dinàmica costumista del Partit Popular.

Senyories, el nostre vot per suposat va a ser que no, perquè la seua esmena no aporta res.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

El senyor Víctor Soler, per a rèplica a la intervenció de la diputada Sabina Escrig.

Senyor Soler.

El senyor Soler Beneyto:

Sí.
Moltes gràcies, president.

Señora Escrig, vamos a hablar de la ley, porque usted dice que se han proferido insultos y yo no sé a qué insultos se refiere.
Yo me he dedicado en mi intervención a destacar cuestiones que no solo dice el Grupo Parlamentario Popular sino que han salido a la luz tras la tramitación de este proyecto en informes como el del Consell Jurídic Consultiu con tres observaciones esenciales.

Y sí, presentamos esta enmienda a la totalidad por una cuestión que, yo le digo, no es un insulto es una realidad: es un bodrio normativo.
Es una auténtica aberración jurídica lo que ustedes traen a esta cámara en tiempo de descuento para intentar aprobar una ley que debería ser de carácter eminentemente técnico que garantizara el buen funcionamiento, como hasta ahora, del Instituto Cartográfico Valenciano en los próximos años.

Pero ustedes pretenden crear otra serie de cuestiones, porque en lugar de una ley técnica nos traen una ley de partido, partidista, de ideología, con un marcado carácter nacionalista.
Que me extraña que haya sido el Partido Socialista quien haya defendido esta posición cuando tiene un claro matiz, un claro sesgo de ser una ley de Compromís.

Usted, en su intervención, sigue sin explicarnos por qué en ese proyecto de ley, en esa ley, pretenden crear una red sísmica propia valenciana alejada de la red sísmica nacional, ¿qué beneficios nos va a aportar?
Pero no beneficios de carácter político, beneficios de carácter técnico con informes, que no aparece ninguno a lo largo de la tramitación del proyecto como así se lo afea el Consell Jurídic Consultiu.

Quiero que me diga, quiero que nos explique a todos los diputados aquí presentes, qué beneficios nos va a traer no establecer las relaciones y el marco de colaboración con el Instituto Geográfico Nacional, que tan buenos resultados nos ha llevado hasta ahora, intentando arrogarnos competencias que no son propias.
Porque ¿sabe que pasa al final con esta ley, cual es el espíritu de esta ley?
No es mejorar el Instituto Cartográfico Valenciano, no es mejorar la información geográfica de la Comunidad Valenciana, esta ley solo tiene un objetivo: continuar Fent País.

El País Valencià que ustedes defienden y copiar y replicar el modelo que ya se ha establecido en Cataluña que es absolutamente una irresponsabilidad.
Ese es su proyecto de ley (aplaudiments) y su ley para la Comunidad Valenciana, continuar Fent País.

Y le digo más, usted dice que con el Partido Popular el instituto estaba de adorno.
Mire, con el Partido Popular, con un coste muchísimo menor que el actual se llevaban a cabo muchísimas más políticas y una mejor gestión que actualmente.
¿Me puede usted explicar por qué en la anterior legislatura el Partido Popular puso en marcha con el Instituto Cartográfico Valenciano el Orux para los parques naturales, con mapas, con rutas, para practicar senderismo y eso ha desaparecido?

¿Por qué el instituto cartográfico puso en marcha el Geosalud para poner al alcance del ciudadano todos los recursos sanitarios de la Comunidad Valenciana?
¿Por qué se creó el Geoescola para la búsqueda de centro escolar, porque había un distrito único que daba libertad a los padres y madres de esta Comunidad Valenciana, que ustedes se han cargado?
(Aplaudiments)

¿Por qué en materia de cultivos se estableció un mapa de cultivos con el Geoseguridad que ustedes también se han cargado?
¿O por qué, en colaboración con VAERSA, hicieron una aplicación para valorar la peligrosidad de los incendios en la Comunidad Valenciana que hubiera venido tan bien a vecinos míos de Marchuquera este pasado verano, cuando se les quemaron las casas?
(Aplaudiments)

¿Por qué se cargaron ustedes todo eso, cuando dice que el instituto cartográfico no hacía ese trabajo en la pasada legislatura?

Y ya para concluir, señora Escrig, es curioso que sea una portavoz del Partido Socialista la que salga a defender esta ley, cuando el propio director del instituto cartográfico de Compromís ha afeado a su partido pocas ganas de trabajar, muy concretamente a la Dirección General de Administración Local, que no tiene mucha iniciativa, y entonces tiene que salir él a trabajar y hacer el papel que a otros les corresponde.

Eso lo ha puesto negro sobre blanco el director del instituto cartográfico, miembro destacado de Compromís, afeando al Partido Socialista su escasa capacidad de trabajo.

Y finalizo.
¿Sabe cuál va a ser la mejor enmienda a la totalidad que vamos a presentar a esta ley?
El adelanto electoral que va a hacer que esta ley no vea la luz nunca en la Comunidad Valenciana.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soler.

Senyora Escrig, per a rèplica a la intervenció del senyor Soler, té vosté la paraula.

La senyora Escrig Monzó:

Sí, senyor Soler, vosté, el dictamen que s'ha llegit és el penúltim, el que a vosté li ha interessat, no l'últim.
Per tant, per favor, llija allò que correspon i no manipule.

Mire, el benefici, quin benefici serà?
Doncs, el benefici serà per a tots els valencians i valencianes.
No com vostés que treballaven només per als Â«amiguitos del almaÂ».
Eixa és la diferència, eixa.

Mire, jo vaig a posar en valor allò que vostés no van posar en valor, que és l'Institut Cartogràfic Valencià.
I vaig a posar-lo en valor, allò que vostés no van fer, perquè vostés en 2007 el van deixar en 150.
000 euros i nosaltres en l'any 2017, si no recorde malament, van ser 900.
000 euros, i després va anar augmentant.
I ara, en el pressupost d'aquest any, són més d'1.
200.
000 euros.

Miren, en l'any 2016 es va haver de planificar la cartografia, perquè en els anys anteriors vostés van deixar abandonat l'institut cartogràfic, i van haver de començar de zero.
I des de l'any 2017 s'està actualitzant anualment la cartografia, que no cal oblidar que és una font fonamental per al desenvolupament del territori de la nostra Comunitat Valenciana, del nostre País Valencià, de la nostra terra.

Hem d'estar orgullosos del treball de l'institut cartogràfic, perquè gràcies al procediment informàtic de generació cartogràfica fet en el mateix institut cartogràfic, a cost zero, es generen escales, com he dit abans, d'un 1/50.
000 i 1/1.
000.
000, que ha posat a l'institut a nivell de les organitzacions, tant britàniques com les suïsses.
A eixe nivell l'han posat.

I el més important, a cost zero.
I miren, vostés van comprar un software gratuït que ens ha costat als valencians i valencianes per al seu desenvolupament huit milions d'euros, que no ens serveix per a res, però absolutament per a res.
Perquè s'utilitzen tantes dades, s'han d'introduir tantes dades, que aquest sistema no funciona.

I s'han d'utilitzar sistemes gratuïts, que ens costen zero.
I vull recordar que gràcies a eixe programa informàtic generat des de l'institut, des de l'escala 1/5.
000 s'aconsegueixen altres escales una altra volta a cost zero.
Recordar que fan falta recursos econòmics per a desenvolupar el treball i que vostés no en van posar.
150.
000.
Nosaltres, 1.
200.
000.

Amb el PP, des de l'any 2007 l'institut va ser un punt zero, amb un pressupost, com he dit, ridícul.
L'institut ara és referent a l'estat espanyol, i si és així és per la seva nova direcció, pel recolzament del govern del Botànic i dels treballadors i treballadores de l'Institut Cartogràfic Valencià.

Vostés sols es dediquen a presentar esmenes a la totalitat a pes.
Punt per punt, li hem desmuntat els seus arguments.
I l'únic argument que els queda és que el que vinga del Botànic, cal fer esmena a la totalitat.
I per descomptat sí que n'hi ha una cosa que l'Institut Cartogràfic Valencià no va a poder fer.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyor Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor.

La senyora Escrig Monzó:

I el que no va a poder fer és un mapa cartogràfic de la corrupció del Partit Popular.
Són tantes dades, que és impossible que un programa informàtic puga fer eixe mapa cartogràfic.
Això és el que ens queda del Partit Popular.

Miren, en el Botànic no sols ha aplegat un projecte de llei de la informació geogràfica i de l'Institut Cartogràfic Valencià, sinó que ha aplegat la dignitat a la nostra terra, l'honorabilitat, el consens, el diàleg, el somriure, la il·lusió, la recuperació dels drets socials, la justícia, la igualtat i la llibertat.
I segurament les eleccions les guanyarem nosaltres.
La dreta tornarà a estar en l'oposició.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Escrig, moltes gràcies.

Serà ara, si no m'enganya el guió, la senyora María José García, ¿sí?
, del Grup Parlamentari Ciudadanos la que farà la fixació de posició del seu grup.

Cuando quiera, señora García.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señora presidenta.

En mi intervención, la verdad es que no quiero ni justificar lo que ha hecho el PP en su pasado, ni lo que está haciendo el PSOE o el tripartito en el año actual.
Eso, que lo decidan, por favor, los ciudadanos en las urnas.

Aquí hoy venimos a debatir una ley, y de esa ley es la que venimos a tratar, del tema de la ley.
En lo que tengo que decir que, la verdad es que cuando lo ha expuesto el señor proponente, estamos más a favor de lo que yo creía.
Pero, ¿por qué?
Porque esta ley llega tarde y llega con una elevada carga de sectarismo ideológico.

Ustedes, en este proyecto de ley, hablan de actualizar el marco jurídico del sistema de información geográfica y de la cartografía valenciana, conjugándolo con el desarrollo tecnológico.
Bien.
Pero en cambio, ¿qué vemos?
Vemos cómo una ley que debería de ser totalmente técnica, de puro carácter técnico, no es más que un texto teñido de ideología.

Vemos cómo han ignorado una y otra vez la necesaria colaboración que debería reflejarse en un texto como este, entre el instituto cartográfico y el instituto geográfico nacional.
Pues en esta comunidad, en la que estamos hoy en día, la Comunidad Valenciana, este instituto cartográfico está dentro del sistema cartográfico nacional.

Vemos cómo la redacción que ha dado al proyecto de ley en su artículo 42 es tan ambigua que se le dota al instituto cartográfico de una serie de atribuciones que podrían entrar en colisión con la ley de bases de régimen local, en lo que respecta a las competencias de delimitación de municipios.

Y es que ya se lo dijo bien claro el Consell Jurídic Consultiu.
Señorías, las atribuciones del instituto cartográfico deben circunscribirse con su carácter técnico y pericial.

No llegamos a entender, señorías, cómo una red que introduce una red sísmica valenciana, a modo de estructura paralela, sin contar con la red sísmica estatal, de la que se encarga el Instituto Geográfico Nacional, ustedes pretendan crear una red sísmica sin ni siquiera analizar los recursos, la viabilidad o eventual mejora que podría suponer esta nueva red.

No llegamos a entender, señorías, que el concepto que tienen ustedes, señores del Botànic, del personal técnico, a la hora de establecer la composición de la comisión asesora de coordinación institucional, que se rige en este texto, que no tengan en cuenta ni siquiera en esos criterios que ponen ahí, que no se tengan los criterios de mérito y capacidad, a la hora de formar este organismo.

Un organismo técnico que parece que lo quieren convertir más en un mero chiringuito que en profesionales.
Y por supuesto no llegamos a entender cómo una ley que debería cumplir el principio de no duplicidad no cuenta, como ya he dicho antes, con colaboración coordinada con el resto de administraciones, con el Instituto Geográfico Nacional.

Desde Ciudadanos entendemos que una ley que tan solo debería ser una ley técnica para ordenar y modernizar la actividad geodésica y cartográfica, en su lugar tan solo vemos improvisación e ideología.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora García.

Serà ara la senyora Llum Quiñonero, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, la que farà la seua intervenció.

La senyora Quiñonero Hernández:

Hola, bon dia.

La senyora vicepresidenta primera:

Bon dia.

La senyora Quiñonero Hernández:

Señorías.

Bueno, voy a dar lectura al preámbulo, al primer párrafo y al segundo párrafo, bueno, con el primero vale, de nuestro Estatut, que hace referencia al País Valenciano.
La Comunitat Valenciana surgió como consecuencia de la manifestación de la voluntad autonómica del pueblo, de las provincias valencianas, después de la etapa preautonómica, a la que accedió en virtud del Real decreto ley 10/1978, de creación del Consell del País Valenciano.

O sea que, bueno, vamos a dejar de demonizar semejante nomenclatura.
Sabemos a lo que nos referimos.

Señorías, hoy venimos a apoyar el proyecto de ley de La Generalitat de la Â«informació geogràficaÂ» i de l'Institut Cartogràfic Valencià, i a desestimar la enmienda a la totalidad que presenta el Grupo Popular.

El objeto de esta ley es la regulación de un régimen jurídico del Institut Cartogràfic Valencià, de sus funciones, de sus órganos, de sus recursos.
Pero, además, crea un marco jurídico completo de todo el sistema de información geográfica y de cartografía valenciana, para garantizar que el instituto trabaje en todos los campos de la geomática para el desarrollo de la actividad del sector público y de la sociedad valenciana.

Ustedes leen el texto de la propuesta de ley y pareciera una norma meramente técnica.
Habla de geodesia, de cartografía básica, derivada, oficial, habla de datos espaciales, georreferenciales, de geodesia espacial, física, geofísica.
Habla de asuntos y palabras técnicas.

Pero el objeto de esta ley, es verdad, es un objeto también político.
Porque los mapas son imágenes pensadas que poseen una rotunda carga reflexiva, una herramienta para conocer y transformar la realidad.
Son un instrumento espacial de generación y de análisis.
Los mapas nos permiten representar el territorio, reconocerlo, reclamarlo e incluso transformarlo.

Resulta determinante en el ordenamiento político, en el ordenamiento económico de las instituciones del estado, en el desarrollo de sus infraestructuras, en el conocimiento de su transformación a lo largo del tiempo.
Es imprescindible para la puesta en marcha de políticas urbanísticas, sociales, medioambientales, de infraestructuras, culturales.

El mapa no es el territorio, ni representa una mímesis, porque no hay modo de representar la realidad tal como la percibimos.
Leamos a Borges, su relato del absurdo y la inutilidad, sobre los mapas del imperio que tenían el tamaño del imperio.

Desde el Renacimiento al día de hoy la cartografía, esta disciplina del espacio, ha construido el espacio político y ha sido fundamental para determinar los elementos que construyen el territorio de los estados de las comunidades, el territorio y el mapa que lo legitiman.

En sus más de veinte años de existencia, el Institut Cartogràfic Valencià ha ganado en prestigio y se ha codeado cara a cara con los grandes institutos geográficos y cartográficos europeos.
Consta que entre sus profesionales, las ingenieras del institut han liderado algunos de los proyectos más destacados en esta década.

Apostamos por la paridad y esperamos que esta norma sea capaz también, porque debe hacerlo, de hacer un mapa sobre la igualdad desde la propia institución y en el conjunto del territorio, haciendo una cartografía que apunte a acabar con la discriminación y la violencia machista, empezando por la propia casa.

Representar el territorio es una construcción, la representación de un proyecto, para conocer, para actuar, para transformar.

Lamento la decisión del Partido Popular de salir al paso de este proyecto negando la mayor.
Y espero que en el debate en comisión avancemos para mejorar el proyecto con las aportaciones de todos los grupos políticos.
Seguro que el Partido Popular también hará sus aportaciones.

Nuestro territorio necesita los y las mejores cartógrafas.
Las políticas de estas Corts y de La Generalitat necesitan de estos mapas de la máxima fiabilidad y actualizados, gobierne quien gobierne.

Señorías del Partido Popular, súmense a construir el mapa de la democracia, de la transparencia en la que cabemos todos.
Retiren su enmienda la totalidad.
Sería una idea estupenda que nos permitiría construir ese mapa, ese mapa necesario para la convivencia de este País Valenciano que es el nuestro.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Quiñonero.

Para réplica me pide la palabra el señor Soler.
Le vamos a dar la palabra.
.
.
Esperamos a que llegue la señora Quiñonero.

El senyor Soler Beneyto:

Voy a ser muy breve.

Gracias, señora vicepresidenta.

Señora Quiñonero, para público conocimiento de todos los aquí presentes, artículo 1, Estatuto de autonomía de la Comunidad Valenciana: Â«El pueblo valenciano, históricamente organizado como Reino de Valencia, se constituye en comunidad autónoma, dentro de la unidad de la nación española, como expresión de su identidad diferenciada como nacionalidad histórica y en el ejercicio del derecho de autogobierno que la Constitución española reconoce a toda nacionalidad, con la denominación de Comunitat ValencianaÂ».

Gracias, señora Quiñonero.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias.

Un segundito, señora Quiñonero.

La senyora Quiñonero Hernández:

Sí, señoría.

La senyora vicepresidenta primera:

Cuando quiera, señora Quiñonero.

La senyora Quiñonero Hernández:

Yo creo que nos queda mucho tiempo de debate y podemos seguir realizándolo, porque este debate sobre los mapas, sobre el territorio y sobre los nombres que les damos a las cosas, a nuestra gente, a nuestros espacios es fundamental.

No es un debate nuevo.
Es un debate que nos viene diferenciando desde hace ya 40 años y va siendo tiempo con estas nuevas modificaciones de que lo afrontemos.

Yo creo que en esos nuevos mapas podremos poner los nombres que tienen las cosas y reconocerlo entre todos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Quiñonero.

Serà ara la señora Graciela Ferrer, del Grup Parlamentari Compromís, la que fixarà la posició de vot.

La senyora Ferrer Matvieychyuc:

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Quan vullga, senyora Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychyuc:

Bon dia.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Evidentment, senyor Soler, anem a votar en contra de la seua esmena a la totalitat.
I anem a votar en contra de la seua esmena a la totalitat perquè és absolutament fal·laç.

I és fal·laç perquè la justificació, l'argumentació que posa en la seua explicació -breu explicació, per cert, per escrit- no se sosté de cap de les maneres si tan sols haguera escoltat el que va explicar la senyora consellera en la concreció de totes les funcions i totes les tasques que se li encarreguen a aquest institut, també ho ha explicat la senyora Escrig i també ho ha explicat la senyora Quiñonero.

Respecte al problema competencial que vosté planteja, no hi ha tal problema competencial perquè claríssimament el que fa aquest institut -i el que continuarà fent aquest institut- és donar-mos la possibilitat de tindre dades, informació i coneixement del nostre territori i de les característiques de la societat, del sistema productiu, del medi ambient en el nostre territori amb el nivell de detall que requerixen les entitats locals i, també, les polítiques autonòmiques, i que, a més a més, això el que fa és densificar la informació, les dades i el coneixement que se genera i que està a l'abast de tothom a través també de l'Institut Geogràfic Nacional.

Jo no sé vosté on veu l'exclusió, que no anem a parlar-mos amb l'Institut Geogràfic Nacional, quan és un element de col·laboració, no sols a nivell estatal, sinó també a nivell europeu a través de la pròpia normativa europea en la matèria.

Ací els únics excloents són vostés, perquè a vostés se veu que el que els agradava molt era tindre una cartografia absolutament desactualitzada, per a tindre a la societat en una situació d'inseguretat jurídica, de poder fer el que els donara la gana sense tindre capacitat de posar sobre la taula una cartografia oficial a l'escala necessària per a poder contrarestar els pufos que després resulta que acabem pagant per dècades.

O siga, que no entenc en absolut això que vosté parla de la manca de lleialtat institucional, quan és un dels valors.

No entenc això que s'exclou i que vos quedeu fora de tot, doncs resulta que ara és quan estem.
Ara és quan estem, ara és quan estem en les conferències internacionals, perquè tenim coses a mostrar, perquè hem de mostrar tècniques i tecnologies que són capdavanteres en la seua aplicació.

Ara és quan s'està invertint en informació geogràfica.
Ara és quan n'hi ha un govern que s'està ocupant que coneguem el nostre territori per tindre unes polítiques millor adaptades al nostre territori i a les necessitats de les persones.
I no a les necessitats, o a les ambicions o a l'avarícia d'alguns que després resulta que.
.
.
, Â«es que no he metido la pata, he metido la manoÂ».

Això és el que vostés volen, que no tingam ni idea de com està la situació al nostre territori, que no tingam instruments per a fer polítiques efectives, simplement per a continuar manifassejant i fent els negociets que tant vos agraden.

I, miren, si vosté l'únic argument que trau ací és parlar una altra vegada de Catalunya, escolte, si eixe és l'argument, vosté se'l courà.
(Aplaudiments) 

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor Soler, ¿vol rèplica a la diputada Graciela Ferrer?
Està en el seu dret per a replicar la intervenció.
 

El senyor Soler Beneyto:

Gràcies, president.

Señora Ferrer, ¿tanto les cuesta encontrar argumentos para defender esta ley que hablan de todo, de todo menos de la ley, menos de los argumentos a favor que pueda tener esta ley?
¿Sabe por qué no pueden hacerlo?
Porque tiene cero, porque es un bodrio de ley.
Es un bodrio de ley.
(Aplaudiments) 

Miren, critican nuestra enmienda a la totalidad.
Yo le invito a que repase los diarios de sesiones y podrá comprobar cómo ha habido en este pleno, en estas Cortes Valencianas, enmiendas a la totalidad de Compromís de dos líneas, de dos líneas.
Lo digo por la comparación que usted establece.
Es bueno a veces tiene un poco de memoria histórica parlamentaria.

Me habla usted de que el problema competencial no existe.
Por supuesto que existe, lo crean ustedes.
Primero, no haciendo referencia en ningún momento al marco de colaboración con el Instituto Geográfico Nacional, que es quien tiene las competencias.
Cosa que ustedes olvidan completamente y que los distintos informes le instan a que lo pongan, y que su director del instituto cartográfico dice que no le da la gana ponerlo porque se supone que se sobreentiende.

No, no le da la gana, no.
Hay que ponerlo, porque hay que respetar la ley y el marco competencial.
Aún nadie me ha dicho en este debate de la enmienda a la totalidad en qué va a mejorar la detección de terremotos en nuestra comunidad tener una red sísmica propia.
¿Sabe en qué lo va a mejorar?
En nada.
¿Sabe en qué va a mejorar Compromís?
Tener 20 nuevos puestos de enchufados para colocar.
Por eso ustedes defienden la red sísmica, para seguir contratando personal, que, por cierto, no justifican el aumento del coste de este chiringuito nuevo que quieren ustedes crear con ninguna memoria económica.
Es una memoria económica irreal.

Tampoco usted me ha dicho cuántos mapas ha hecho el Instituto Cartográfico Valenciano en esta legislatura.
Ya le digo yo que muchísimos menos que hizo la pasada legislatura con un gobierno del Partido Popular.

Tampoco me ha dicho nada de por qué se han desactivado todos esos servicios que puso en marcha el instituto cartográfico con un gobierno del Partido Popular.

Y, por cierto, en su ley se olvidan de una división que existe, que es constitucional, que son las provincias.
Porque ustedes hablan de todo, a nivel nacional, de comunidad autónoma, de municipios, de mancomunidades, y se olvidan de las provincias, cuestión que les afea el Consell Econòmic i Social, y ustedes no ponen tampoco en la ley.
¿Es que las provincias no merecen tampoco esa atención topográfica que sí merecen otras realidades administrativas?
(Aplaudiments) Esa es la realidad que ustedes quieren (inintel·ligible) .
.
.

Por cierto, si las convocatorias internacionales, que usted dice que ahora va el Instituto Cartográfico Valenciano, es ir a Madrid, lo entiendo todo.
Porque ustedes.
.
.
todo lo que sea salir de la Comunidad Valenciana para ustedes es internacional.
(Aplaudiments) No me creo absolutamente nada de lo que usted ha dicho.

Por cierto, también obvian que no han establecido en el procedimiento de tramitación de la ley el trámite de audiencia y consulta pública, cuestión que también les pone en entredicho distintos informes, porque parece que ustedes no quieran que las distintas asociaciones, organismos o colectivos implicados puedan aportar sus recomendaciones o sus ideas.

En todo caso, este proyecto de ley no va a mejorar en nada el que ya tenemos.
Ustedes, insisto, transforman una cuestión que debería ser técnica en algo absolutamente político y partidista.

Y, por tanto, lo que sí quiero destacar es que el Instituto Cartográfico Valenciano con ustedes,  con un gasto muchísimo más desmesurado -se ha mencionado antes-, de 150.
000 a 1.
200.
000 euros, eso no es mejor gestión.
Eso es despilfarro, porque con un coste infinitamente superior han reducido funciones, han reducido actividad y se han cargado elementos que funcionaban bien y daban servicio a todos los valencianos.

Eso es mala gestión y eso es lo que ustedes han hecho.
Y con esta ley también quieren hipotecar al instituto cartográfico a que tenga un peor futuro.
Por eso, con nuestro voto no lo van a conseguir.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soler.

Per a rèplica a la intervenció del senyor Soler, senyora Ferrer, té vosté la paraula.

La senyora Ferrer Matvieychyuc:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore.
Si tinc una xarxa amb 5 punts de mostreig i tinc una altra xarxa sobre el mateix espai, sobre el mateix context, amb 25 punts de mostreig, ¿vosté què creu, que serà més fiable la informació que puga traure a partir de 5 punts o de 25?

Perquè el que s'està plantejant amb la densificació de la xarxa geodèsica, amb la xarxa sísmica és densificar els punts de seguiment, de mesurament per a obtindre unes sèries temporals molt més detallades i, per tant, tindre la possibilitat de tindre una millor informació.

I no és que no ho diga jo, perquè vinc ací i m'he il·luminat.
No, això ho ha explicat un expert en la comissió parlamentària que tinguérem de participació.

Perquè li ho va preguntar i el senyor Padín li ho va contestar.
El que passa és que si vosté vol vore que la terra és plana, doncs la terra és plana.
Per a vosté la terra és plana.
I ja està, i ja està.
I, aleshores, és inútil.
.
.
és inútil continuar explicant alguna cosa quan no se vol entendre ni atendre a les raons que es donen.

Miren, registre cartogràfic i cartografia oficial, això jo crec que dóna seguretat jurídica.
Seguretat jurídica per a tots els ciutadans, per a les empreses, també per a les administracions.

El tindre uns serveis geomàtics que estiguen a l'abast de tota la població, que estiga a l'abast de totes les administracions, que les administracions a l'hora de fer cartografia temàtica tinguen una font de referència fiable i actualitzada, que a vosaltres el que no vos agrada és els mapes estiguen actualitzats.
Sembla que això no vos agrada, perquè aixina podeu viure en els mons de Yupi i, també, en eixa terra plana i que només veieu uniformitat i.
.
.
(Algú diu: Â«GalileoÂ») Bé, de Galileo.
.
.
a Galileo el cremarien.
Vaja.
.
.
(Algú diu: Â«Per això ho dic, per això ho dicÂ»)

S'està plantejant en esta ley regular un pla cartogràfic.
S'està plantejant regular i establir un pla de gestió plurianual i un pla d'actuació anual, i fer les corresponents avaluacions.

S'està plantejant també (veus), s'està plantejant també…

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

…garantir la interoperativitat i reutilització de dades, la transparència a l'hora del subministrament de les dades, la col·laboració i coordinació, els elements de no duplicitat.

Ara, si vosté, no sé quins informes s'ha llegit, de quina època de la tramitació se'ls ha llegit, perquè si vosté si haguera llegit els més de quaranta articles que porta este projecte de llei doncs ens entendríem molt millor, encara que siga llegint-se i entenent què vol dir això de les definicions, perquè és que ni tan sols això.

El nostre Institut Cartogràfic Valencià, en este moment, ens està donant uns serveis que han millorat substantivament perquè permet tindre una cartografia bàsica, que és del que s'encarrega l'institut cartogràfic, cartografia bàsica, que és la que després ha de servir de base amb fiabilitat per a fer les cartografies temàtiques per part de la resta d'administracions que ho necessiten, ¿val?
, actualitzada a diverses escales perquè no tot és escala 1:5.
000; 1:25.
000; 1:50.
000, o 1:100.
000.

El senyor president:

Senyoria, està molt clar.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

O siga que, jo el que sí que entenc (veus), jo el que sí que entenc (aplaudiments) és que el que vostés volen fer és un joc de filibusterisme i demagògia i ja no saben en què fer-lo, i agafen doncs, això, com excusa, l'institut cartogràfic perquè a vosaltres no vos importa ni les dades, ni la informació, ni el coneixement per a fer política per a les persones.
(Algú diu: Â«¡Molt bé!
Â») (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, jo crec que ha quedat suficientment clar en el debat, ha quedat suficientment clar, les posicions molt fixades, Galileo Galilei ha aparegut en este important debat.

I, ara, el que anem a votar, senyories, és si acceptem o no l'esmena de la totalitat que en nom del Grup Parlamentari Popular ha defensat el diputat Soler, Víctor Soler.

Senyories, anem a votar l'acceptació o no a l'esmena a la totalitat.

Senyories, comença la votació.
Senyories, l'esmena a la totalitat ha estat rebutjada per 49 vots en contra, 36 afirmatius, 0 abstencions.
Per tant, continuem amb la tramitació de la llei.

Senyories, hui ha sigut una sessió especial, hem culminat el treball de molts anys i hem reformat el nostre Estatut d'autonomia, a banda de moltes reformes i lleis que hem aprovat per unanimitat.
Per tant, han fet vostés un bon treball.

És closa la sessió.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 13 hores i 23 minuts)