Educaci%C3%B3%2020200930HTML.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 30 de setembre de 2020.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Pla Herrero.
Reunió número 8.

El senyor president:

Bon dia a totes i a tots, anem a començar amb la comissió de hui.
En primer lloc, com sempre, el secretari passarà llista per comprovar el quòrum.

(El senyor secretari passa llista per comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Hi ha quòrum, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

El primer punt de l'ordre del dia, també com sempre, es la lectura i aprovació si escau de l'acta de la reunió anterior.
Hi ha alguna al·legació, algun comentari, alguna cosa…, a l'acta de la sessió anterior?
Entenem que l'aproven per unanimitat.
Doncs queda aprovada per unanimitat.

Compareixença del conseller d'Educació, Cultura i Esport, senyor Vicent Marzà IbáÃ±ez per a explicar i informar sobre els protocols i els plans en què està treballant la conselleria per a l'inici del curs escolar en setembre, sol·licitada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana (RE número 18.
622); a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular per a informar sobre les mesures adoptades per l'administració per a iniciar el curs 2020-2021 amb seguretat (RE número 18.
980); a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos per a explicar com serà l'inici de curs 2020-2021 en tots els nivells educatius a la Comunitat Valenciana (RE número 19.
397); a la qual s'acumula la sol·licitada a petició pròpia per a retre compte de les mesures organitzatives, de prevenció, higiene i promoció de la salut per al curs 2020-2021 als centres educatius de la Comunitat Valenciana (RE número 19.
420); a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular per a retre compte de les mesures adoptades en relació a la prevenció davant de la COVID-19 per a l'inici del curs 2020-2021 a la nostra comunitat (RE número 22.
093) i a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos per a retre compte de la planificació de l'inici del curs acadèmic 2020-2021, la col·laboració amb els centres educatius en l'elaboració de plans de contingència, el desenvolupament de la digitalització de l'educació com a alternativa a l'educació presencial i dels protocols davant possibles contagis als centres (RE número 22.
098)

El senyor president:

El segon punt de l'ordre del dia és la compareixença del conseller d'Educació, Cultura i Esport explicar i informar sobre els protocols i els plans en què està treballant la conselleria per a l'inici del curs escolar en setembre, sol·licitada, en primer lloc, pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana i acumulada amb la mateixa compareixença, en el mateix sentit, pel Grup Parlamentari Popular, pel Grup Parlamentari Ciutadans i en la pròpia sol·licitud de compareixença del conseller.
Per tant, sabeu que hi haurà…, en primer lloc compareixerà el conseller, sense límit de temps, després els grups proponents per este ordre, tindran sis minuts per a intervindre, després una altra compareixença del conseller sense límit de temps i, després, tres minuts també dels grups per este ordre, per a acabar també el conseller en tres minuts.
Val?

Avisem el conseller.
(Veus)

Avant.

Doncs molt bon dia, senyor conseller.
Estava explicant als membres de la comissió, m'imagine que també ho sabrà vosté, com transcorrerà.

En primer lloc, hi haurà la seua intervenció, sense límit de temps; després els grups parlamentaris faran les seues apreciacions en el temps que hem determinat; després tornarà a intervindre sense límit de temps, i, finalment, clourà la comissió en tres minuts de temps.

Així que, quan vulga, pot començar la seua intervenció

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies.
Gràcies, senyor president.

Gràcies també diputades, diputats…, en aquest cas, sí, diputat.

Moltíssimes gràcies senyories portaveus d'educació, membres d'aquesta comissió, i gràcies per acceptar la meua petició de comparéixer davant d'aquestes Corts per tal de donar compte a les mesures que hem adoptat de cara a l'inici del curs 2020-2021, del qual portem ja tres setmanes i escaig de funcionament.

Evidentment, amb el seu permís, m'agradaria poder fer un xicotet resum del que ens ha portat fins ací, i evidentment no serà curt, perquè hem fet molta feina, però intentaré fer el resum el més concís possible.

Com saben, el dia 11 de març es va declarar, per part de l'Organització Mundial de la Salut, la pandèmia internacional com a emergència sanitària global, que ha ocasionat el COVID-19.
Des de la declaració de la pandèmia, evidentment, des de la Generalitat, i en el marc de les competències que ens atribuïx l'Estatut d'autonomia, especialment a través de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública s'han anat adoptant diverses mesures de forma gradual i totalment excepcional amb l'objecte de limitar la propagació de la COVID-19 i el contagi a la ciutadania.

I el primer efecte sobre l'àmbit educatiu, que és el que ens pertoca a hui ací, va ser la Resolució del 12 de març en la que la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública va suspendre temporalment l'activitat educativa i formativa presencial.
En eixe moment, va canviar totalment el nostre dia a dia, va canviar en tots els centres, totes les etapes, tots els cicles, tots els cursos, tots els nivells de l'ensenyament.
Va canviar la forma de procedir de forma totalment dràstica.

Aquell dia 12 era un dijous, i recorde perfectament les reunions que vam tindre prèviament també, ací, en el Consell amb els diferents experts el divendres mateix.
Allò va ser un dijous, eixa resolució, els bars i altres serveis s'acomiadaven per unes quantes setmanes, per uns quants mesos.
També l'oci.
I el dilluns següent va ser quan els xiquets i les xiquetes deixaven d'anar als centres educatius de forma presencial.

Sembla que han passat anys, no?
, d'aquesta situació, però el cert és que va ser un moment que ens va canviar les vides i que a hui ens porta a estar parlant d'un inici de curs evidentment excepcional, que és fruit d'aquell moment, d'aquella situació, i en què tan sols en uns mesos ens ha canviat totalment les nostres vides.
Ens ha canviat, especialment també, el centres educatius.
Es van succeir tota una sèrie d'actuacions, totes seguides després, per tal de fer front a aquella emergència de forma el més ràpidament possible, el més eficient possible.

Vam engegar els vals beca menjador, vam engegar el pla Mulan d'atenció telemàtica, la compra de material informàtic per tal de garantir la connectivitat del conjunt de l'alumnat valencià, especialment aquell que més ho necessitava.
Vam intentar arribar al màxim de protecció de les escoletes infantils, intentar garantir els llocs de treball dels netejadors i netejadores; dels menjadors, dels cuiners, de les cuineres…, del conjunt de gent afectada per aquesta situació excepcional.

Unes accions que no vaig a extendre'm, perquè són les que ja vam explicar en la compareixença que vaig poder fer davant la Diputació Permanent, a l'hemicicle al mes de maig, i que en les quals ens vam aconseguir trobar, totes i tots, en la consecució d'un decret llei que va ser aprovat per aquestes Corts amb el suport dels diferents grups parlamentaris.

I agraïsc evidentment, una altra vegada, que arribàrem a eixa situació i que poguérem fer front de manera col·lectiva.

Amb aquestes accions, deia, vam arribar a un tancament de curs i treball per a l'inici d'este curs, que és el motiu de la meua compareixença.
Així, el dia 26 de maig, ja es va enviar una resolució a tots els centres educatius per tal d'indicar quines serien les instruccions per a la tancada del curs i, per tant, la tornada a les aules.

Vam fer ja, unes instruccions, el 26 de maig, per com s'havia de tornar per a poder fer el tancament del curs.
Unes instruccions que van anar acompanyades, també, d'accions entre les quals anava la compra de material de protecció i higiene als centres educatius, que es va enviar ja en eixe moment, per tal de poder fer la tornada de forma progressiva i, evidentment, en grups molt reduïts, de forma individualitzada; alguns amb cita prèvia, altres amb classes -que van hi haver ja abans fins i tot de tancar el curs- per a poder tornar als centres educatius abans del tancament del curs 2019-2020.

Uns materials que vam enviar ja en aquell moment i que ja els vam estar treballant i pensant per a que serviren per a la tornada del curs, de forma ja massiva, al mes de setembre.
Volíem tornar ja al curs.
Estem parlant de maig, quan encara estàvem en una situació totalment d'incertesa, i que la majoria d'institucions encara no sabien o no volien planificar a llarg, nosaltres ja volíem, teníem la ferma voluntat de tornar al centres educatius de forma presencial, amb la màxima presencialitat possible.

I, per això, vam fer ja la compra, en eixe moment, de les més de dos milions de mascaretes reutilitzables de diferents talles, tant per adults com per a xiquets i xiquetes.
Més de huitanta-sis mil litres d'hidrogel repartits per a que pogueren estar a totes les aules valencianes.
Vora cent trenta-huit mil parells de guants, per aquells que ho necessiten per un contacte més estret, i saben que tenim alumnat amb necessitats específiques que necessita un contacte més estret també amb els seus adults de referència.
Més de cinc mil cinc-centes, quasi cinc mil sis-centes, pantalles de protecció individual, EPI de protecció individual; EPI de protecció individual també per a diferents professors i professores especialistes que tenen també, com deia, un contacte diferent del contacte habitual del professorat; i un milió de mascaretes, en este cas, quirúrgiques, i altres materials de protecció.

Allò ja ho vam comprar en aquell moment, vam començar en aquell moment per a preparar l'inici de curs, per a garantir la tornada i el tancament de l'anterior, però preparar aquest inici de curs.

Durant aquesta quinzena de setembre, en la primera quinzena de setembre, a més a més, hem comprat, a aquell material que havíem enviat ja, hem afegit 50.
000 termòmetres que són els necessaris per a que cada aula en tinga un, per a que cada aula en puga tindre, per a que cada grup puga tindre un termòmetre per a fer ús en cas de que siga necessari.

Una compra i un repartiment que, a més a més, hem intentat que en la seua majoria, no tot, evidentment no hem pogut, no hem tingut suficient capacitat de producció doncs que la immensa majoria d'ell siga de producció valenciana.
I, per tant, que també eixos contractes que hem anat realitzant ajuden a mantenir llocs de treball ací i que ajuden també a que la nostra indústria es puga anar especialitzant en uns nínxols de mercat que fins ara, doncs, no existien o no es produïen ací i que ara sí que hem tingut i que hem intentat també donar suport.
En eixe sentit, sempre ho hem anat fent al costat de la comunitat educativa.
Crec que això és important ressaltar-ho, ho diré en moltes ocasions, però, evidentment, tot el que puguem dir a hui ací no haguera sigut possible sense l'aplicació de totes i cadascuna de les persones que formen part de la comunitat educativa, des de les famílies, dels propis xiquets i xiquetes, i, evidentment, el conjunt del professorat que ha estat donant la cara en tot moment i al costat del seu alumnat, dels seus xiquets i xiquetes.

De fet, per a poder iniciar el curs, no només necessitàvem material, necessitàvem crear els espais de diàleg, d'escolta activa, de poder posar els posicionaments confrontats que hi han, evidentment, com en tota societat, en les diferents organitzacions que formen part de la comunitat educativa, per tal de sentar les bases i els espais de diàleg per tal d'anar acordant.
I, en eixe sentit, vam crear, a més a més de la compra del material i la distribució de les més de quinze mil tablets que saben que vam distribuir ja en aquell moment, prèviament.
Després en vam comprar vora quinze mil més, i la millora del pla Mulan, a més a més de tot això, vam encetar nous instruments de diàleg amb el conjunt de la comunitat educativa.

I, sobre tot, escoltar.
Era important, en eixa creació del Fòrum Educatiu Valencià, que és on vam generar l'espai d'escolta activa entre totes les parts, volíem que cadascuna de les parts s'escoltara entre elles; no només que escoltàrem per part de l'administració, que efectivament era la intenció principal i poder saber tots els posicionaments de cadascuna de les parts, sinó també, i sobre tot, que les diferents parts pogueren trobar-se, pogueren escoltar-se i pogueren vore què teníem en comú i què tenim en comú, jo diria que més del 80 % dels posicionaments.
I, per tant, que eixos posicionaments que tenim comuns els poguérem fer efectius, perquè, sense escoltar-nos, sense que hi haguera estos espais, doncs, era difícil que hi haguera pogut construir-se eixos principis d'acords, eixes voluntats compartides, per a fer front a l'inici del curs.

En eixe sentit, al Fòrum Educatiu Valencià, que vam crear, ens hem reunit fins a huit vegades des de la declaració de l'estat d'alarma i en ell participen, per part de l'administració, participem el secretari autonòmic, una representant del Servei de Relacions Institucionals i jo mateix, és a dir, tres persones.
I per part de les entitats, doncs, estan tots els sindicats representats, estem amb STEPV, ANPE, Comissions, CSIF, amb UGT, amb FSIE i amb USO, i, evidentment, els representants de les tres federacions de famílies, les tres federacions de pares i mares, la Confederació Gonzalo Anaya, la Covapa i la Concapa; tenim representació també, per part dels estudiants, via Faavem, i representants de les diferents patronals educatives, totes les que tenim al nostre territori: les de escoles catòliques, les de Feceval, les cooperatives amb la UCEF o les escoles privades amb la patronal Acade.
I a més a més, també hi estan representades les persones clau en el desenvolupament de tot el que hem fet durant aquest curs, que són els equips directius de tots els centres educatius.
Estan representades les associacions d'infantil i primària, de direccions, també de secundària i també, evidentment, dels centres d'educació especial.

En aquest fòrum, precisament, al anar convocant i anar escoltant-nos els uns als altres, vam començar a abastir quines serien les línies mestres de la tornada al curs 2020-2021, i, per tant, la tornada a la presencialitat.

Els parle del dia 3 de juny.
No els estic parlant d'agost, ni els estic parlant de setembre.
Els parle del dia 3 de juny.
Ja vam comunicar i vam poder parlar que avançaríem l'inici de curs al que havíem fet l'any anterior.

I, per tant, no només no ens esperaríem a fer-lo més tard, sinó que anàvem a fer-lo en dates més primerenques que no el curs anterior.
De fet, tres mesos abans de l'inici de curs ja vam dir que començaríem a partir del dia 7 de setembre.
I així ho hem fet.

De fet, no ha passat a molts altres territoris, on s'ha hagut de retardar l'inici de curs, on no s'ha pogut complir amb la data que s'havia marcat perquè no s'havia fet tota la feina prèvia.

En este sentit, el dia 3 de juny ja vam marcar que començaríem el 7 per a intentar generar certeses.
Una certesa que s'ha complert, començant la setmana del 7 de setembre.

L'11 de juny vam convocar també el Fòrum Educatiu Valencià per a deliberar sobre algunes de les que serien les línies mestres.
I, al mateix temps, mentre nosaltres estàvem en el fòrum educatiu el dia 11 de juny, un membre del meu equip es reunia amb vostés per tal de traslladar-los les mateixes opinions, les mateixes propostes que estàvem traslladant al Fòrum Educatiu Valencià per a intentar anar prenent en els acords i, sobretot, per a intentar mantindre informada al conjunt de persones que estem implicades des de les institucions -en este cas des del parlament valencià també- en aquestes decisions.

Quins acords eren?
Quines eres les decisions que vam traslladar ja eixe dia, 11 de juny?
Doncs que hauríem de crear grups bambolla, que hauríem de crear grups amb ràtios més reduïdes, que haurien de ser pels xiquets i les xiquetes que no poden respectar la distància interpersonal mínima que està establida a nivell general, perquè és impossible que els xiquets més menudets ho facen.

És totalment impossible tindre'ls mantenint eixa distància.
La determinació que la distància interpersonal per aquells que sí que podien garantir-la -és a dir, els que són un poquet més majors- doncs que seria ja a partir d'eixe metre i mig.

I altres indicacions com, per exemple -que sí que havien nascut d'eixe fòrum educatiu-, que la presencialitat que buscàvem havia de ser la màxima possible.
I per tant, que totes i tots estàvem compromesos a intentar fer tot el possible per a buscar la màxima presencialitat de cara al dia 7.

No partíem d'eixa situació previ a les reunions del fòrum.
N'hi havia diferents posicions que no volien o no buscaven eixa presencialitat màxima.
Fins i tot, alguns plantejaven des de l'inici que havíem de començar amb la telemàtica.

Altres plantejaven que havíem de començar només parcialment.
Nosaltres plantejàvem que havíem de tornar de forma presencial al màxim possible i ahí vam poder construir eixos punts d'encontre també que hi havia entre les diferents parts.

De fet, allò va ser el dia 11 i el dia 12 de juny és quan jo vaig demanar la compareixença, aquesta que estem substanciant avui.
El 12 de juny demane comparèixer per a explicar eixos acords adoptats en eixe moment i per a poder parlar-ne més.
Vora tres mesos abans que no iniciara el curs.

En eixe moment va haver alguns mitjans de comunicació, algunes organitzacions, algunes institucions que van reaccionar de forma positiva.
Van dir que era un bon plantejament per a iniciar el curs, que era necessari, que s'havia de fer amb suficient temps, que s'havien donat ja unes bones indicacions per fer-ho.

I altres, doncs no.
Van haver altres partits… Fins i tot, altres governants d'altres territoris, que alguns es van emportar les mans al cap i van dir que era impossible, per exemple, baixar les ràtios, o que contractar més professorat no anava a servir de res.

Ho vam llegir d'altres governants.
O que els dies de classes alternes, en cas de que no es poguera arribar a la presencialitat total el 100% dels dies, el 100% del alumnat, seria una bogeria i que açò no ho anaven a assumir i que no es podia fer.

Doncs bé, dos mesos i escaig després, finals d'agost, principis de setembre, les mateixes persones que havien dit tot això van acabar dient que anaven a aplicar eixe mètode també a les seues comunitats i que era la solució que s'havia de poder fer, d'acord amb les circumstàncies que vivíem.

I, per tant, que anaven a anar… Allà on no pogueren anar al cent per cent de presencialitat, doncs bé una semipresencial o bé a dies alterns.
Que en la majoria dels casos -això sí, diferència amb nosaltres- no anaven a fer grups mes reduïts.
Alguns sí, eh?
Però altres van dir que tampoc, que això no ho anaven a fer i que igual no contractaven tants docents com era necessari però que n'anaven a contractar a alguns més, quan dies abans s'havia dit que no es contractarien.

Per tant, pensem que ha estat una planificació que prèviament a que s'anaren succeint les qüestions hem intentat donar eixida als diferents escenaris que es podien plantejar.

Evidentment, també amb errors.
Vull dir, açò no és una ciència exacta, però sí que hem intentat avançar-nos, d'alguna manera, als esdeveniments com així en caràcter general s'ha demostrat que hem fet.

De fet, poden vore l'històric de que és el que ha anat passant en altres territoris amb declaracions de consellers i conselleres que no anaven precisament en la línia del que han anat fent, quan nosaltres ja estàvem marcant què és el que faríem i que, efectivament, ho hem acabat fent.

De fet, pensem que el que calia era això, era exercir les nostres competències.
No queixar-nos cap al ministeri que no té les competències en la organització del curs, sinó que havíem d'exercir les nostres competències i treballar moltíssim.
Evidentment amb el conjunt de la comunitat educativa.

Eixe treball l'havíem de fer, a més a més, preparant el que era d'una forma totalment excepcional l'admissió de curs.
En paral·lel a eixes reunions, estàvem treballant per a que hi haguera una admissió de curs bàsicament telemàtica.
Perquè s'havia d'evitar que hi haguera presència als centres educatius per part de les famílies.
Vam habilitar una plataforma per a la matrícula online.
Va ser el 17 de juny i de forma escalonada es va anar entrant.

De fet, en les primeres 24 hores, es van sol·licitar 40.
000 claus d'admissió per a poder fer la presentació telemàtica.
Vam reduir la presencialitat als centres a l'hora de fer l'admissió, un procés que saben que és clau per l'inici del curs als centres educatius, de 40.
000 persones a 462.

Només van haver d'anar 462 a presentar en el centre, perquè són aquelles que no tenien possibilitat, o no es van aclarir o van tindre dificultats en fer-ho via telemàtica.

Però més de quaranta mil es van fer de forma totalment telemàtica i, per tant, vora del 96 % dels procediments d'admissió es van fer de forma telemàtica.
Garantint, també, eixe distanciament, eixa aglomeració, evitant que es produïren ja en eixe moment, en un moment tan important com és l'admissió escolar.

Un procediment d'admissió que hem aprofitat també ara -per tant, va ser una bona inversió- per a fer la matrícula extraordinària de Formació Professional que si tinc temps, després els en parlaré.

Saben que hem fet una oferta extraordinària, més enllà de la que ja havíem ampliat de Formació Professional, que just aquesta setmana passada s'ha estat realitzant i que ha estat dirigida especialment a aquell alumnat, a aquells conciutadans que tenen més dificultats a l'hora de trobar una feina, que no tenen una titulació òptima per poder cercar llocs de treball de major qualitat.

Doncs hem ampliat eixa oferta de Formació Professional, més enllà de la que ja havíem ampliat de cara a l'inici de curs.
Ens hem fet una oferta extraordinària que també ha estat seguint aquest procediment de telematrícula i ha vingut per a quedar-se.

Per tant, una d'eixes qüestions, per dir-ho d'alguna manera, que han sigut inversions positives per al futur, derivades malauradament de la pandèmia però que ens han ajudat també a modernitzar els processos d'admissió i d'entrada als centres educatius.

Amb l'admissió feta i, per tant, sabent ja quina era la distribució que tindríem en els centres de nova entrada als centres educatius, vam realitzar un treball que, ahí sí que m'estendré un poc en explicar-ho, que crec que era important.

Era importantíssim i crec que és la clau del resultat de l'inici de curs que hem tingut.
I és que vam estar contacte centre a centre, amb cada direcció de cada centre per tal de saber quines eren les seues necessitats d'acord amb l'alumnat que ja teníem matriculat, d'acord amb el nombre de professorat que teníem en plantilla i les necessitats de professorat extraordinari que anaven a necessitar, en funció de la reorganització al aplicar els nous criteris de distanciament social, de grups bombolla, de ràtios més baixes, per a poder organitzar cada centre.

De fet, abans de comunicar a cada centre una proposta, des de la conselleria es va estar treballant quina era la proposta que fèiem a cada centre del model organitzatiu per acompanyar-los, per no deixar-los sols.

Per a saber, tot i que la diversitat de centres que tenim, que sabérem quina era la proposta marc que els hi plantejaven a cada centre educatiu perquè ells i ells després la pogueren concretar d'acord amb les aules efectives que tenien, els espais de menjador que pogueren utilitzar, els espais de biblioteques altres espais alternatius que pogueren tindre.

De fet, vam encomanar a l'institut valencià de biomecànica una sèrie d'estudis que van realitzar directament en els centres educatius.
Van anar a vore diferents centres educatius per tal de poder passar-los als centres també models d'organització d'aules, mantenint la distància de metre i mig, per tal que foren organitzacions diferents a les que habitualment tenim.

Perquè és així, normalment no organitzem les aules posades així, en cunya, perquè el xiquet puga vore igualment però amb distància de metre i mig entre altre i altre i amb les diferents tipologies d'aules, amb els diferents tamanys d'aules que tenim…, (assenyalant un full) doncs, esta de 875x525, quants xiquets cabrien amb una disposició que fora, doncs una bona disposició per mantindre el metre i mig però que fora també, evidentment, un espai en el que els xiquets pogueren vore i tindre accés a la classe, a la distància necessària i a la relació amb el seu professor a mantenir eixe metre i mig.

Es van passar tota una sèrie d'infografies perquè ells mateixos tingueren alguna referència.
De fet, els va anar molt bé, perquè ens preguntaven: «No, és que no em caben 22».
Enviàvem la infografia i deien: «Si me'n caben 25.
Sí que puc fer-ho perquè, efectivament, si distribueix d'esta manera…» Per anar acompanyant a cada director i a cada directora.

Però sobretot, a més a més d'aquestes infografies, evidentment, i aquest estudi de l'Institut de Biomecànica, els vam passar a cada centre una graella… Això ho vam fer centre a centre, en la que els passàvem el nombre de matricula que tenien en cada aula, el número d'aules autoritzades que tenien fins a eixe moment, quantes aules haurien de crear-ne noves per a poder complir amb el model organitzatiu nou que teníem i a quina ràtio mitjana es quedaria cadascuna de les aules en funció d'eixa nova organització.

Això implicava la creació, en este cas, per exemple, de dos grups més dels que teníem fins ara autoritzats i això anava autoritzat també amb la creació de dos llocs de treball més, que també estaven proposats per part de la pròpia conselleria a cada centre educatiu.

I per tant, els diríem: «Vostés tenen aquests grups autoritzats amb aquest nombre d'alumnat, si anem a reduir les ràtios, per exemple, en infantil ens quedaríem en 19,7 i en primària 19,5 en este centre, doncs vostés han de crear dos aules que han de ser al voltant d'estos grups i això implicarà tant professorat més.

I eixa és la proposta que els hi fem.
Ara, vostés, ens passen la seua proposta ajustant-la als seus centres educatius, segons l'aula que tenen.
Si es més gran, si és més menuda, evidentment, si anem a metre i mig caben més o caben menys xiquets.
Si poden habilitar un espai més gran i volen habilitar-lo per això, doncs cabran tots sencers i no caldrà fer dos grups».

I, per tant, això és el que vam estar fent.
Durant més d'un mes parlant centre a centre determinant, ajudant, acompanyant, perquè això passara.
Són més de 1.
848 centres educatius, com saben totes i tots vostés.

La feina va ser excepcional i vull agrair a tota la gent que va estar implicada en eixe moment perquè… Des dels centres educatius fins a la pròpia administració, els que ho van estar fent possible.

Doncs bé, els vam enviar aquesta proposta a cada centre i cada centre va contestar amb la seua organització d'acord amb el que els havíem dit i d'acord també amb les seues circumstàncies.

Per exemple, este centre ens va demanar un mestre més.
I va dir que volia fer en lloc de dos grups, en volia fer tres.
I així li cabien millor i podien distribuir millor a l'alumnat i baixaven la ràtio encara més.
De fet, la ràtio ens la proposaven a 17 de mitjana.

I així és com ens ho van dir i així és com els van autoritzar.
Parle d'este centre en concret.
N'he portat més, després si volen els ensenye com hem fet a cadascun dels centres i en la tònica general ha sigut així.

I és que hem fet centre a centre per a poder treballar-lo al costat de cada equip directiu.
En este sentit, tenien no només el nombre de grups que havien de posar-ne més i com els distribuïen segons la matricula que tenien.
També la ràtio alumnat-professorat que els eixia, que és baixíssima.
D'això ja parlarem segur al futur.

Però també quants monitors i monitores de menjador extraordinaris necessitaven per a poder fer l'organització del curs que ells mateixos havien de tirar endavant i com ho havien de fer i quin detall de despesa extraordinària necessitaven per a organitzar el curs.

És a dir, quantes compres havien de fer.
Si havien de comprar pantalles digitals, si havien de comprar micros, per exemple, perquè tenien un aula molt gran i preferien parlar amb micro perquè els xiquets els pogueren escoltar bé.
Si necessitaven comprar algunes mampares per al menjador, si havien de fer doncs alguna reforma, xicoteta que fora.
Doncs, en cada centre, els hem passat i ens han determinat què és el que necessiten.

I ha estat així com els hem donat resposta.
I la resposta com va vindre?
Doncs, analitzades totes i cadascuna de les propostes una a una, hem contestat a cada centre amb un model de carta en el que els enviàvem la distribució general perquè tornaren a estar implicats en la qüestió i els diem, per exemple: «En relació al personal docent, la dotació addicional assignada per l'inici del curs al centre és de quatre llocs docents més».
És a dir, tenien en plantilla 22, en tindrien 26 per a iniciar el curs.
Per a que ja ells mateixos saberen què és el que anaven a tindre.

En resposta a la necessitat que ens han fet la majoria de centres, més del 90% exactament el que els centres els ha demanat.
La resta, molts d'ells, més del que havien demanat.

Perquè algun centre d'infantil i de primària, per exemple, havien sigut especialment… Saben les direccions, el professorat, molts d'ells són especialment rigorosos i deien: «Jo amb un crec que m'apanyaré».
I després, veient-ho, si tens dos aniràs molt millor i podràs organitzar-ho millor, ho hem fet.

De fet, n'hi han centres on hem posat més dotació de la que ens havien demanat i també alguns altres centres que ens havien demanat més dotació de la quer era necessària.
Això, evidentment, com comprendran, també ho hem revisat un a un i hem mirat.

En este cas, són quatre llocs docents més.
En el cas que els havia parlat al principi -si no recorde malament- són set llocs més, per exemple.
En este centre n'és un més.
Val?
En funció de la necessitat real i el nombre d'alumnes que tenen en cada centre.
Per exemple, un dels que tinc ací, la ràtio mitjana ix a 15 xiquets per aula.
Molt per baix d'eixos 20 que hem determinat de forma general.

Evidentment, n'hi han aules que han anat a 22 i alguna ha anat a 25, perquè han utilitzat un espai molt més gran i han mantingut el metre i mig de distància entre cada alumne i poden cabre els 23, 24 o 25 que tenien fins al moment.
Però en caràcter general, són estes les ràtios que tenim als centres educatius i la disposició de personal extraordinari que hem fet centre a centre.

Crec que és un bon exemple de com es pot treballar col·lectivament per un objectiu comú amb moltíssima feina, amb moltíssim treball i amb moltíssim contacte entre uns i altres.

El resultat d'eixa coordinació en caràcter general?
Doncs que hem aconseguit els objectius que ens havíem marcat de forma general en conjunt de la comunitat educativa.

Tornar amb la màxima presencialitat possible i destinant tots els recursos que hem pogut mobilitzar per a donar resposta a eixa necessitat, que ha estat la que els mateixos centres, centre a centre, ens han anat demanant, que crec que és la clau de la diferència en altre tipus de gestions d'aquest inici de curs.

En eixe sentit, hem invertit més de dos-cents milions de forma extraordinària en els centres educatius.
Són la contractació de vora quatre mil cinc-cents docents, són 4.
374 i algun més que ara, per exemple, en el moment de l'organització ens han determinat que necessitaven.

Hem baixat la ràtio -com els deia- de forma generalitzada, al voltant de vint en els centres educatius de primària.
S'han contractat vora tres mil monitors i monitores de menjadors extraordinaris, amb eixa petició que ens feia cada centre en funció de la necessitat que tenien d'organització dels centres educatius a l'hora del menjador.

Hem invertit vora dèsset milions d'euros perquè els nostres centres educatius s'adapten de forma extraordinària a les inversions necessàries.
I s'ha apartat, que els deia que ens marcaven… Inversions extraordinàries?
Doncs 17 milions d'euros per a que puguen adquirir tot el que puguen necessitar.
I, en eixe sentit, ho han estat fent ja i els hem habilitat eixa línia extraordinària.

Són vora vint-i-sis milions d'euros també que de forma extraordinària s'han habilitat per a l'escola concertada, que també ha necessitat d'eixa adaptació centre a centre i de la necessitat de l'ampliació de les despeses extraordinàries.

Unes despeses extraordinàries que han anat més enllà del que n'hi havia previst fins ara.
Evidentment, s'han ampliat perquè puguen fer resposta també -com els estava explicant- a aquestes graelles i que es puguen anar donant solucions.

En eixe sentit, per a que ens puguem també situar en com ha estat l'actuació.
Doncs, miren, aquest creixement d'inversió i de professorat, suposa que som la comunitat autònoma que més ha crescut de professorat per cada 100.
000 alumnes.

Ara que ens estem acostumant a calcular les qüestions per cada 100.
000 persones -malauradament, els índexs de contagis o els índexs de prevalença del virus-… Doncs, miren, som els que més hem crescut de cada 100.
000 estudiants en nombre de professors.
Els que més inversió hem fet per cada 100.
000 alumnes.

De fet, no només hem estat els que més hem crescut en nombre, sinó que érem els únics que vam fer l'assignació de recursos durant la primera quinzena d'agost.

De fet, la primera setmana d'agost el nombre de professorat extraordinari estava adjudicat en l'adjudicació extraordinària que vam fer a l'agost.
De fet, som dels pocs que hem baixat les ràtios i, sobretot, d'entre els que hem tingut un inici de curs més tranquil -o al menys amb les dates que ens havíem marcat- i, sobretot, amb la major tranquil·litat dins de la situació que vivim, que evidentment és extraordinària.

No és una situació normal.
Açò no és normal, començar el curs així.
Però és evident que ho hem pogut fer gràcies a que tots i totes ens hem arromangat, tots i totes hem treballat i tots i totes ho hem fet des de fa molt de temps.
Estem parlant de juny, de maig, ja estàvem preparant el curs.
No al final a última hora, sinó ja prèviament.

Una vegada distribuïts els centres educatius, les aules que necessitaven, el nombre del professorat que necessitaven, extraordinàries, diners extraordinaris, els monitors… S'havia de fer el pla de contingència -que en paral·lel s'anava treballant- per a que els centres tingueren un funcionament i un ordenament de disposició dels espais totalment segur.

I, en eixe sentit, el que hem fet és que cada centre educatiu disposa d'un pla de contingència que s'ha realitzat a partir d'un pla de contingència general que ha estat debatut i negociat en les meses relacionades amb la seguretat i la salut laboral, que evidentment tenen la seua competència feta per qui és competent.
En este cas, és l'Invassat.

Sabem que és l'autoritat competent en seguretat laboral.
És amb qui, a partir d'ells i amb la renegociació col·lectiva amb els comités de seguretat i salut laboral s'han realitzat els exemples de plans de contingència i cada centre educatiu l'ha adaptat a la seua realitat.

No és el mateix tindre tres portes que tindre'n quatre.
Per a entrar, per a fer eixides… O tindre'n una que tindre'n dos.
No és el mateix tindre un espai de pati enorme que tindre un espai de pati més reduït.
Doncs, evidentment, les eixides al pati són més escalonades quan tenim espais més menuts.
Les eixides al pati poden ser més esplaiades, més llargues en espais molt més grans.

En eixe sentit, veiem que la necessitat d'atenció per part dels centres educatius era enorme, perquè és evident que necessitaven tindre un acompanyament al seu costat per a poder desenvolupar aquests plans de contingència.

Vam fer una contractació extraordinària de tres empreses.
En este cas, tres mútues de seguretat laboral que han estat al costat dels centres educatius validant i ajudant a fer els plans de contingència.

És a dir, l'Invassat, malauradament, per la situació que tenim, doncs no podia estar atenent-los un a un.
Té els recursos que té.
Això ja li ho podran preguntar al conseller d'economia, la necessitat d'augment de recursos de personal que té aquesta secció.

I com ho vam reforçar?
Doncs contractant un servei d'assessoria per a que cada centre poguera tindre al seu costat experts que els ajuden, que els validen i que els diguen que estan d'acord amb eixe pla de contingència general, els plans de contingència que han anat desenvolupant.

Eixos plans de contingència ens han portat no només a unes entrades escalonades, a unes eixides als patis escalonades, amb l'organització adequada, sinó sobretot a que tota eixa organització respectara els grups que hem anat generant en cada centre educatiu.

I, en eixe sentit, saben vostés que hem realitzat grups bombolla amb els xiquets més menudets, amb els que no poden respectar la distància de seguretat.
Això ens ha permés i ha necessitat que creàrem més de tres mil grups extraordinaris.

És a dir, d'eixos que els ensenyava de «quants tens autoritzats, quants més en crees?
».
Doncs més de tres mil grups extraordinaris s'han creat per a donar resposta a este model organitzatiu amb la baixada de les ràtios i una millor atenció als nostres xiquets i xiquetes.

I, sobretot, garantint la traçabilitat dels casos que pogueren vindre -com ja hem vist que ens està passant- de fora del centre educatiu.
Doncs, garantir la traçabilitat i acotar-ho per a que no afecte a la resta de grups i a la resta de centres educatius.
I així està passant.

De fet, és el que estem veient que està succeint.
Hem organitzat de manera que en cas de que es detecte un positiu que, pel que estem veient fins ara, en la seua pràctica totalitat són generats o contagiats fora del centre educatiu, doncs que puguen directament encapsular el rastreig i puguem separar-lo de la resta de grups del centre educatiu.

I, per tant, que no hi haguera una continuïtat o un tancament massiu del centre, sinó que fora, en este cas, si s'ha d'aïllar, s'aïlla un grup o s'aïlla un nombre reduït de xiquets i de xiquetes que són el contacte estret.
Per això eixe model organitzatiu que els hem fet i per això eixa contractació extraordinària que necessitaven.

Per a este alumnat -evidentment- han de portar mascareta a partir dels sis anys.
És el que marca el protocol a nivell estatal.
Els menors de sis anys que no tenen la obligació i poden interactuar entre ells sense respectar el metre i mig de distància.
Evidentment, intentem que no ho facen, però no es pot controlar a xiquets tan menudets i han de tindre també eixa part afectiva.

A més a més, el que sí que es garanteix amb els plans de contingència i tota l'organització és que no interactuen amb altres grups bombolla.
És a dir, l'establiment fa la separació també de les eixides, les entrades, les baixades als menjadors per tal que no interactuen uns membres d'un grup bombolla amb els membres del altre, per a garantir eixa traçabilitat.

Tampoc a l'espai del menjador.
Per això s'ha reorganitzat tot l'espai del menjador, per a que hi haja la distància suficient per a que entre ells tampoc no hagen d'interactuar.
I, per tant, preservar eixa estanquitat.
Al menys dins del centre educatiu, que és el que ens toca a nosaltres i és el que som competents, evidentment.

I fem una crida al conjunt de la ciutadania per a seguir respectant eixes organitzacions per a evitar les afectacions als centres educatius fora de l'horari laboral.
En este cas, fora del centre educatiu.

A més a més, la resta d'alumnat van a metre i mig de distància.
I, per tant, si aquests que són més majors, que poden garantir la distància de metre i mig, doncs els hem garantit eixa distància de metre i mig a cada aula i això implica també doncs que s'hagen generat més grups.
Perquè en totes les aules a metre i mig no cabien el mateix nombre d'alumnat que tenien fins ara.

I hem garantit la presencialitat al cent per cent dels centres d'infantil i de primària, tal i com vam dir ja en el seu primer moment, i hem garantit de forma molt massiva la presencialitat el cent per cent dels dies a secundària i a batxillerat.
No a tots -i això ja ho vam dir al principi-: no era possible garantir-la al cent per cent, com tampoc ho han fet altres territoris.

I en eixe sentit, sí que hem garantit i hem mobilitzat al màxim tots els recursos necessaris per tal de poder arribar al màxim de presencialitat possible.
Després els hi parlaré d'aquesta qüestió també.

Pel que fa a la seguretat del personal docent i no docent, també està garantida en eixos plans de contingència, evidentment, amb totes les mesures de seguretat que ens han determinat les autoritats sanitàries i de seguretat laboral.

En este sentit, nosaltres apliquem el que se'ns diu, i és així i ho hem de fer així.
Nosaltres necessitem que aquells que són experts en cada matèria ens determinen -com així s'ha fet- quines són les mesures de protecció, quins són el tipus de mascaretes, quin són el tipus de pantalles i per a quan, com s'han de realitzar… que estan en els plans de contingència i en les recomanacions i els protocols que ha fet tant sanitat com, en este cas, des de seguretat laboral i que hem aplicat en eixos plans de contingència per al conjunt del professorat, per al conjunt del personal i adaptant-la a cada necessitat.

Perquè no és la mateixa, per exemple, la d'un educador, educadora d'educació especial, o la d'un fisioterapeuta que la d'un mestre de primària, un professor de secundària, que té més distància en el contacte amb els xiquetes i les xiquetes.

Tots uns protocols, totes unes instruccions, totes les normatives que no es van determinar a finals d'agost, que es van determinar ja abans d'agost.
Que tampoc hem estat esperant a que el ministeri les feia.
Les hem fet nosaltres perquè som els competents i, per tant, hem exercit les nostres competències i no han hagut de vindre a dir-nos que les férem.

En eixe sentit, totes estes mesures estan recollides en el protocol de seguretat, de protecció i prevenció per als casos del curs 2020-2021.
També per a la gestió dels casos -que ara els parlaré- i que ha estat signat tant per la consellera de salut com per mi mateix.

És a dir, signat per la consellera de sanitat com pel conseller d'educació i que vam presentar el dia 30 de juliol ja als centres educatius.
Va ser enviat el 30 de juliol i, de fet, va ser el primer protocol que es va signar en tot l'estat.
Que es va enviar i que es va signar.

Parle de la signatura perquè n'hi ha qui han fet protocols que no han volgut signar.
I que han enviat amb les conseqüents problemàtiques que han hagut després de cara a les responsabilitats en els centres educatius.

A més a més eixe protocol, com no pot ser d'una altra manera, s'ha anat actualitzant.
El vam actualitzar l'1 de setembre amb l'actualització que va fer el ministeri, amb l'acord de la interdepartamental de salut, en la que deien que era obligatori portar mascareta.

Bé, doncs vam actualitzar la reunió a partir del 27 de juliol, doncs vam signar el protocol actualitzant el… Perdó, setembre.
Perdó.
Actualitzant el del 27 de juliol.
Posant que la mascareta és obligatòria, perquè així ho va determinar la interdepartamental de salut a nivell estatal.

I, per tant, un exemple de com es pot tindre la feina preparada i feta i anar adaptant-la al que es va generant.
En este cas, el dia 1 de setembre.

Perquè es facen una idea: nosaltres ens reunim amb el fòrum educatiu el dia 27 de juliol per a explicar totes aquestes qüestions ja més concretes -amb les diferents reunions que havíem tingut, evidentment, amb sanitat prèviament- i signem el protocol el 30 de juliol.

Després, el 27 d'agost és quan s'instaura l'obligatorietat de la mascareta a partir dels sis anys.
El 26 d'agost ens reunim amb el Fòrum Educatiu Valencià i el dia 1 ja tenim el protocol una altra vegada actualitzat.
Per tant, és el funcionament que hem seguit fins ara.

Pel que fa a la gestió dels casos -que els explicava abans-, hi ha un protocol específic de la gestió de casos en els centres educatius.
Un protocol fet i elaborat per Salut Pública que ens determina com s'ha de tractar en cas de que es detecte un positiu, com s'ha d'estar al damunt per tal d'evitar doncs, això, que hi haja contagis.

També de quina manera s'ha realitzat el treball per a poder encapsular, per a poder fer de forma més immediata la traçabilitat i, per tant, arribar als contagis que puguen haver hagut fora del centre i, en el cas hipotètic, que n'hi hagen hagut en el centre.

I en eixe sentit, està en el protocol, en eixa guia de la gestió de casos, el compromís de col·laboració per part de les famílies.
Col·laborar, evidentment, en que els xiquets i les xiquetes vagen al centre educatiu en les condicions més idònies possibles -com fem sempre i com s'ha fet sempre-, però incloent una part pedagògica també per a que les famílies estiguen especialment actives en aquesta qüestió.

En cas que no prenguen la temperatura a casa, doncs per això hem comprat els 50.
000 termòmetres, per a que estiguen en cada aula.
Per tant, també els centres educatius poden prendre la temperatura.

S'estableix la persona coordinadora i de contacte COVID en el centre educatiu per a que hi haja un contacte directe entre el centre educatiu i el centre d'assistència sanitària, per a que puguen -i centres de salut pública-… Per a que hi haja un contacte directe amb el telèfon mòbil.

No només amb el correu electrònic, sinó de cadascuna de les responsables, per a que qualsevol dubte que puga haver, qualsevol proposta, la puguen fer de forma directa als responsables de la seua àrea.
Per tant, que siga de forma immediata i connectada, no només d'una manera teòrica, sinó que siga efectiva i pràctica.

I, al mateix temps, també consta en la mateixa gestió de casos que es prioritza i que es realitze amb la màxima immediatesa possible els tests una vegada detectades les persones amb símptomes.
És el que he exigit i el que exigiré i el que seguiré exigint.
Ho he dit així sempre.

I és que tal i com està compromés en els centres -i com s'està fent de forma molt massiva en la majoria de departaments de salut pública-, doncs que els tests que es fan a aquelles persones que presenten símptomes, doncs que siguen immediats.

I que així podem fer-ho de forma molt més ràpida, com estan fent en la pràctica totalitat de centres i departaments de salut pública.
Es determina què és un brot, què és un cas sospitós, quan s'ha de fer d'una manera o d'una altra, quan s'ha de determinar un contacte estret -que és quan després es fan les proves-, qui és un contacte estret i qui no és contacte estret, com es fa la gestió per part dels centres de salut, com es fa per part dels centres educatius…

I, en eixe sentit, també és molt interessant perquè és un protocol conjunt, una guia de gestió de casos en la que els mateixos centres educatius poden llegir què és el que han de fer els centres de salut.
I, per tant, saben en quin moment estan, saben quin procés té cadascú i així també podem coordinar molt millor l'accés al flux d'informació.

Tot açò són protocols que -evidentment- molts d'ells tenen caràcter tècnic i tenen, no només una nomenclatura, sinó una disposició doncs que és farragosa de llegir i que, probablement, per al conjunt de la ciutadania doncs no era molt atractiva.

I, en eixe sentit, per a que arribara la informació a tot el món, vam generar una pàgina web, que és aulasegura.
es, en la que hem traslladat tots els dubtes que pogueren haver en la comunitat educativa amb les respostes de preguntes freqüents, més de trenta preguntes freqüents, que responen precisament a aquests dubtes que normalment es generaven a l'inici de curs per a poder transmetre la realitat dels centres educatius.

Quin és el model d'organització?
Com s'ha fet?
Per a transmetre la tranquil·litat que és necessària i que al conjunt de les famílies hem volgut que arribara, per a que es vera clarament quin era el procés, com estava organitzat… Per a que saberen que els espais educatius eren espais segurs, com ho són.
Molt més segurs que qualsevol altre espai de socialització en el que hagen estat els xiquets i les xiquetes abans d'iniciar el curs.

Molt més.
I ho hem dit en moltes ocasions.
No n'hi ha risc zero.
Clar que no hi ha risc zero.
No existix.
Mentres no hi haja vacuna, no hi haja cura, no hi ha un risc zero.
Però tampoc vivim tots tancats en una bombolla en casa.

I, durant l'estiu, ni les famílies, ni els xiquets, ni el conjunt de la societat hem estat tancat tots en casa.
I, en eixe sentit, tot el que implicava eixir de la pròpia casa implicava estar en contacte -amb una certa distància- amb altres persones que no formen part de la unitat de convivència, que en este sentit és molt més segur fer-ho al centre educatiu que en altres espais.

I ahí és com s'ha determinat i així és com estan anant els resultats, de com després de tres setmanes estem veient que està passant.
Els contagis que hem detectat al centre educatiu… Perquè els centres educatius són espais de detecció de contactes, no de contagi.
Són espais de detecció, no de contagi.

Perquè el que estem veient és que s'han produït fora del centre educatiu.
S'han detectat perquè hi han molt més ulls, moltes més persones pendents de quan el xiquet o xiqueta no s'ha trobat bé i ràpidament s'ha intentat encapsular per a vore quina era l'afectació.

La immensa majoria dels casos dels que hem tingut tenen una afectació d'un positiu.
És a dir, un positiu que era el que s'havia trobat malament i la resta de proves que els hem fet al grup classe han donat negatives.

Altres, algun ha donat positiu, algun company de classe, i resulta que era que havien estat junts i juntes fora del centre educatiu, per exemple, en un aniversari.

La casuística és molt diversa, però la realitat és que, la majoria, el que estem detectant és que els casos que trobem són d'un cas.
Com a molt de dos, dins de la mateixa aula o dins del mateix centre.

I, per tant, el que estem veient és que una d'aquelles coses que nosaltres teníem clares, era que els centres educatius podien ajudar a fer front a la pandèmia també.

No només per la qüestió educativa, per la qüestió social que implica obrir un centre educatiu, sinó també -i sobretot, també- per a ajudar a poder detectar i encapsular.
I, sobretot, per a conscienciar al conjunt de la ciutadania de les mesures de seguretat que s'han vist en els centres educatius.

I segur que la majoria de vostès hauran vist també moltes imatges de com estan organitzats cadascun dels centres per a poder atendre a les mesures de seguretat i higiene, per a que els centres siguen segurs, saludables i pedagògics.
El més pedagògics possibles d'acord amb aquestes circumstàncies.

Primer, el criteri sanitari.
Després, el criteri pedagògic, intentat adaptar-ho tot.
Deia que tenim tota una sèrie de preguntes freqüents que estan respostes a la pàgina d'aulasegura.
es.

Però, a més a més, per si de cas no hi havien respostes, no estan totes -cadascú té dubtes especials i, per tant, es poden atendre també-, un telèfon específic amb una línia de persones específica per a que pogueren respondre als dubtes generats a la comunitat educativa.

En eixe sentit, s'han contractat més de cent persones de forma extraordinària -en este cas per la conselleria de sanitat- per a atendre el telèfon per a casuístiques i problemàtiques o dificultats o dubtes que pogueren generar-se al voltant de l'inici de curs.

És el telèfon habitual, el 883 381 076.
Que si un marca 1 és per a preguntes i qüestions relacionades amb la comunitat educativa i l'atén de forma específica eixes més de cent persones extra que s'han contractat per a donar aquesta resposta, per a donar tranquil·litat i respostes als dubtes que s'hagen pogut o que es puguen generar.

En eixe sentit, deia que el curs no és un curs normal.
S'ha fet tot el possible per a que iniciem el curs.
Hem iniciat amb la màxima normalitat possible dins de la situació.
I amb un índex d'incidència baixíssim… Ara ho podran observar amb les dades d'aquest matí, doncs de la incidència de l'afectació de la COVID als centres educatius.

Evidentment, a nivell organitzatiu, a nivell pedagògic, és un trasbals enorme.
I bé, doncs hem hagut de fer front.
I, en eixe sentit, hem estat treballant per a que hi haja, per exemple, tota la preparació d'alternatives en cas de que hi haja necessitat d'aïllar algun grup o algun xiquet o xiqueta.

Sobretot els grups bombolla, però també altres grups que hagen d'estar confinats durant els 10 dies, 14 -fins fa poc 10 dies-, sembla que hi ha clars de cara als confinaments, doncs que puguen continuar tenint aprenentatges garantits.

En eixe sentit, hem estat treballant les alternatives d'educació digital -de les que ara els parlaré i que estic segur que les diputades faran alguna aportació i alguna pregunta-, les relatives a l'esforç educatiu, a l'atenció educativa específica, als xiquets i xiquetes amb necessitats educatives diferenciades de la resta i que tenen algunes necessitats específiques, a les escoletes infantils… Sé que tenen aquests interessos perquè així els han manifestat sempre.
Els intentaré resoldre el seus dubtes i continuaré també en la part de les rèpliques.

Però, en eixe sentit, pel que fa a la digitalització, hem intentat que tot l'alumnat que té necessitat d'accedir a un dispositiu electrònic amb connexió a internet perquè a sa casa no el té puga tindre'l.

I que en cas que se n'hagen d'anar aïllats un temps, totes les persones que estan en situació d'aïllament puguen tindre també i disposar d'eixe material.

En eixe sentit, ninguna tablet, ningun portàtil, ningun dispositiu electrònic substituirà un mestre o una mestra.
No el va a substituir perquè no és una alternativa igual al cent per cent que la classe presencial, evidentment.
Però sí que és una ajuda per a poder continuar -d'alguna manera- amb els aprenentatges.
I, en eixe sentit, ho hem fet ja, ho hem aplicat ja als centres que han hagut d'aïllar-se alguns grups.

De forma molt breu, per exemple, com va passar al municipi de Sant Mateu, que tenim ací una diputada, doncs si les proves donen negatives de seguida s'incorporen al centre i, per tant, no han de fer ús directe d'aquestes tablets.

Però en altres llocs com, per exemple, Benigànim, que no va començar el curs perquè estava tot el municipi confinat -i va ser l'únic cas en el que no va començar el curs-, doncs el van començar de forma telemàtica.

En els grups, especialment de l'institut, en els grups de batxillerat, en els grups de determinades edats, que van començar ja amb el repartiment d'eixos dispositius que ja estan als centres.

Que eixa és l'altra diferència.
Hem comprat 30.
000 tablets amb connexió integrada, més els portàtils que també vam comprar i repartir als centres educatius.
Que ja estan als centres educatius i que es fa ús en funció de la necessitat, i es repartixen en funció d'eixa necessitat.

Si n'hi ha un aula que s'ha d'aïllar, tots els recursos que tenen en el centre de dispositius electrònics, van cap a eixa aula perquè se'n puguen anar a casa i tindre accés a internet amb dispositius que tenen ja marcats.

I, en eixe sentit, a més a més hem ampliat i hem millorat la plataforma Mulan que, evidentment, la vam crear de forma ràpida amb els recursos que teníem i amb els extraordinaris que vam generar en el moment del confinament, però que ara hem habilitat de forma molt més extraordinària.

I, en eixe sentit, en eixos vora trenta mil dispositius electrònics que ja estan en els centres… També els hi dic que n'hi ha 40.
000 més que arribaran les propers setmanes, el propers mesos, que són fruit de la col·laboració amb el Ministeri d'Educació, el Ministeri d'Indústria, per una compra centralitzada que s'està realitzant al conjunt del estat i que, en este cas, ens arribaran 40.
000 dispositius al nostre territori.

Per tant, se sumaran als 30.
000 que ja hem disposat nosaltres amb fons propis de forma directa.
Són eixos 30.
000 dispositius que ja estan en el centre educatiu -que són d'una inversió de més de tres milions d'euros- i, en el cas dels 40.
000 que arribaran, és una inversió de més de vint milions d'euros que estem fent entre el ministeri i la Generalitat per a poder arribar al conjunt de 70.
000 dispositius electrònics amb connexió, per a que puguen tindre accés el conjunt de persones que ho necessiten.
I que, en algun moment puntual, puguen fer-ho, com ara ja està passant.

A més a més, hem augmentat per set la capacitat del programa de la ferramenta Aules.
Al principi…, i ens ho van dir, hi havia una necessitat de més disposició de capacitat per a la plataforma.
Al principi, doncs, evidentment, quan el confinament, doncs vam augmentar, però feia falta més.

I, en este cas, hem estat treballant des de molts mesos abans de l'inici de curs per a que es multiplique per set la capacitat, com els deia, de la que teníem fins ara.
Hem fet set particions també per a que no hi haja afectació entre una partició i l'altra, per a que es dedique a diferents etapes educatives.

I, per tant, que estiga departamentalitzada per a que puguem allotjar-lo en un servidor que, a més a més, és un servidor extern que ens permet augmentar ràpidament també la seua capacitat.

Per tant, hem aprés del moment que vam viure totes i tots en el moment del confinament i hem fet una inversió i un esforç -també molt gran per part dels companys de la DGTIC- per tal de donar resposta a estes necessitats de digitalització.

En eixe sentit, també hem augmentat les aules de videoconferències.
Saben que ràpidament vam contractar 22.
000 llicències d'aules Webex per a fer videoconferències en el moment del confinament.
Ara són 45.
000.
És a dir, una per aula, pràcticament.

La distribució és diferent.
Saben que en secundària ho hem fet per a que cada professor tinga una llicència i així, com que cada professor entra a moltes aules, doncs en cas que hagen d'entrar a seguir l'actuació telemàtica, doncs que puguen directament seguir la classe d'eixe professor o professora.

I, per tant, que cada professor tinga la seua aula virtual, la seua llicència Webex per a poder fer videoconferències i que arriben a tot el món amb la disposició i amb l'organització que hem determinat per a seguir al màxim l'horari que tenen com si fora presencial.

És a dir, què passa si un grup se'n va aïllat i, per tant, ha d'estar de forma telemàtica rebent la seua formació?
Doncs que en el mateix horari que faria si estiguera de forma presencial, té les classes amb els mateixos professors i professores que els tindria de forma presencial.

Com es pot fer possible això?
Doncs amb eixes llicències Webex, amb cada professor, professora de secundària, en este cas, per a que puguen anar amb l'horari el més paregut possible que tindrien si fora de forma presencial.

Per tant, ja està passant ara, que hem tingut alguna aula de secundària que s'ha aïllat, doncs el professor està al seu centre educatiu, dona les classes presencials a les aules que té presencials -que són la immensa majoria- i quan ha de tindre classe en eixa aula que, malauradament, per un cas està aïllada, doncs fa la seua classe de forma virtual, dins del centre educatiu, des del centre educatiu.
I els seus xiquets, en este cas, este grup que estan en sa casa, poden seguir-la en temps i forma i en l'hora que tindrien com si anaren a classe.

D'altra banda, hem reorientat tota la formació del professorat.
És evident, la formació del professorat és clau per a poder desenvolupar qualsevol projecte educatiu i, en este cas, per a poder desenvolupar l'activitat formativa dedicada de forma exclusiva -pràcticament exclusiva- a la formació en eines digitals.

Hem habilitat 17.
000 places de formació en qüestions al voltant de la digitalització, s'han generat diferents tutorials per a que el professorat puga tindre també accés a l'ús de les ferramentes i que estiguen habituats a l'ús d'eixes ferramentes en la mateixa web del Mulan.

I també podem trobar el rebost digital amb diferents instruments per a que els puguen utilitzar el conjunt del professorat, en diferents llengües, en obert per a que puga utilitzar-lo tota la comunitat educativa.
També les famílies si volen fer ús d'eixa pàgina, evidentment, d'eixe rebost de materials.

I, també, pel que fa al dispositiu Webex, a les llicències Webex, hem disposat també d'un telèfon de suport i assistència per al professorat.
És a dir, que si algú te algun dubte, en com s'usa, com s'ha de fer, ara passe a donar classe a este grup de forma telemàtica… Doncs que puguen tindre eixa assistència també els docents per a poder resoldre els dubtes que puguen tindre.

Pel que fa a les necessitats educatives específiques, especials, derivades de la diversitat que tenim a tots els centres educatius i que ens aporta eixa riquesa a l'educació valenciana, doncs ja saben que des de que hem arribat al govern, doncs amb el Pla d'actuació per a la millora hem contractat més de tres mil professors i professores en eixos plans d'acció per la millora per a millorar l'atenció individualitzada.

Però, a més a més, de forma específica destinem vora quatre-cents milions d'euros a les necessitats educatives especials, a l'atenció especifica d'este alumnat.
Però, també enguany -i això sí que és una qüestió que està bé-, és que amb la reducció de ràtios i amb la partició dels grups, sobretot en la secundària, tenim una atenció molt més individualitzada.

On teníem abans fins a trenta, trenta-dos alumnes, ara tenim quinze, tenim setze i podem atendre'ls de forma més individualitzada.

Però, a més a més, sobretot, una de les qüestions que hem marcat a l'hora de l'organització de cada centre, ho he pogut observar en algun centre que vam poder visitar abans de l'inici de curs, per exemple.
Doncs que, eixe professorat extraordinari que hem portat als centres educatius, ha tingut les especialitats i, per tant, la formació que ens han determinat els centres educatius també.

I, per tant, si necessitaven, per exemple, que eixa persona extraordinària que venia tinguera una habilitació en pedagogia terapèutica o en audició i llenguatge, dons ens ho han demanat i així ha sigut.

Perquè, per exemple, com han fet molts grups i molts centres educatius, per a poder fer codocència.
És a dir, que en un mateix grup hi hagen dos mestres en un mateix grup.
I que estiguin atenent en un grup que té, per exemple, un, dos, tres xiquets amb una necessitat d'atenció especifica de forma significativa, doncs per a que es puga continuar amb eixe grup bombolla, doncs dos mestres referents durant tota la jornada en el mateix grup.

Doncs això està passant i hem pogut vore centres que ho han organitzat així i ho han fet d'aquesta manera.
Crec que és una forma molt significativa de poder atendre a la diversitat també en una situació com l'actual.

Altres ho fan amb especialistes que entren mantenint la distància de metre i mig amb la resta del grup i està amb l'alumnat que li pertoca, amb totes les mesures d'higiene i protecció que se'ns han determinat per les autoritats sanitàries.

A més a més, també hem validat i hem fet un nou programa d'acompanyament reforç que és especialment important.
Va ser una proposta d'aquesta conselleria per a poder-la realitzar al conjunt de l'estat i s'ha fet per part del ministeri.

Parle del programa Proa Plus, que ens arribaran 3,4 milions d'euros per a organitzar activitats específiques per a l'alumnat més vulnerable.
Són projectes que els implementa, a elecció de cada centre, entre un catàleg d'actuacions que van en funció de les seues necessitats específiques.

Entre altres, per exemple, per a l'adaptació curricular i l'estímul de la renovació pedagògica, l'impuls a les competències docents i orientadores, l'acompanyament, la motivació i el reforç a l'alumnat que ha tingut especials dificultats en l'època del confinament.

Ens ho hem trobat.
Ens hem trobat molt alumnat que ha tornat ara i que tenia una necessitat molt específica que és derivada del confinament i que, evidentment, el no haver anat a classe, haver hagut estar aïllats, no ha sigut bo per als xiquets i les xiquetes.
I, per tant, necessiten un reforç específic que s'està fent i que està detectant el nostre professorat i que ahí és especialment necessari este programa Proa Plus.

Però, a més a més, també hem aprovat, amb la resolució del 31 de juliol, com regular en caràcter experimental l'organització dels centres específics d'educació especial com a centres de recursos i de referència per al conjunt dels centres educatius amb l'objectiu de facilitar el suport als centres ordinaris i que puguen atendre de forma molt més especifica, tindre més formació, més acompanyament -especialment aquelles derivades del trastorn d'espectre autista-.

I hem desenvolupat la dotació d'un mestre més de pedagogia terapèutica en cada centre d'educació especial per a poder anar desenvolupant aquestes qüestions.

I, evidentment, fem un seguiment exhaustiu de totes les millores que es van generant.
Crec que ho he portat… Disculpen, eh?
Vaig acabant.
Crec que he portat una de les… Sí.
Bé, supose que vostés ho hauran vist també, no?

(Mostra una mascareta transparent) És necessari que utilitzen unes mascaretes en les que siguen transparents i puguen vore els xiquets i xiquetes que tenen dificultat a l'hora de poder… Doncs, estem a l'espera de que s'homologuen.
Però estem treballant per a que puguen ser homologades.
Només s'homologuen les disposem.

I, per tant, estem a totes les millores tècniques que es poden produir, les introduïm en els centres per a poder… les que facen falta.
Les que siguen necessàries segons la situació de cada alumne, segons la seua necessitat.
És un exemple com són la resta.
Que diguem les habilitats, que els hem habilitat per a que puguen comprar altres dispositius.

Deia que totes eixes millores les estem intentant introduir i, a més a més, hem fet un programa d'activitats dirigides als municipis per a que organitzen activitats de reforç, especialment culturals i esportives, per als centres educatius, per als xiquets en edat escolar.

En eixe sentit, hem dedicat una línia especifica de 9 milions d'euros per a que els ajuntaments puguen fer eixe reforç també en eixes activitats a l'alumnat que té més necessitat també en cada municipi.

Són unes ajudes que ja estan sent resoltes i que, diuen, ni més ni menys, que una ajuda de com a mínim tres mil euros pels municipis amb menys població escolar.
Els més menudets tenen com a mínim tres mil.
És a dir, tenen una bonificació -per dir-ho d'alguna manera- els municipis més menuts.
En que en tinguen un, ja en tenen tres mil -per dir-ho d'alguna manera-, d'ajuda.

Per tant, a partir d'ahí augmenta en funció de l'alumnat, del nombre de ciutadans en el municipi, d'edats en edat escolar.
I amb un factor corrector positiu d'aquests municipis que tinguen índexs socioeconòmics baixos.
És a dir, els que tenen mes dificultat d'accés a este tipus d'activitats.
Evidentment, és eixa població que menys recursos té i, en eixe sentit, hem habilitat més recursos a aquelles poblacions que tenen més població en índexs socioeconòmics més baixos.

Perquè el que volem és que es faja activitat, la màxima possible.
Seguint totes les indicacions sanitàries.
Primer les indicacions sanitàries, després l'activitat.
Però és molt bo i és sa que es faja activitat a l'aire lliure.
I, en eixe sentit, especialment activitat que es puga desenvolupar.

Per a que es facen una idea, l'Ajuntament de València rebrà 800.
000 euros per aquesta via.
El de Castelló, per exemple, 218.
000, el de Sant Mateu 6.
100, el de Vila-real vora huitanta mil -79.
900-, Orihuela 126.
179 o el Castillo de Villamalefa -per a dir un menudet- 3.
031.
Doncs és una població escolar molt menuda, doncs té també, com a mínim, eixos tres mil.

Altres xifres -i ja acabe amb això de l'inici de curs-.
Les xifres que donem habitualment a l'inici de curs i que enguany no han estat les que ens hem fixat més.
Doncs, miren, l'educació infantil 2-3 anys, especialment necessària -i hem insistit molt en això-.
Doncs, disposem de 16.
314 places gratuïtes per a enguany en l'educació de 2-3 anys.
En eixe sentit, en més de huit-centes trenta-cinc aules i que es distribuïxen territorialment per tot el país.

Respecte al bo infantil, hem tornat a augmentar els recursos que destinem i a ampliar l'abast de les persones a les que arriba.
Són 55,5 milions d'euros.
Saben que quan vam arribar hi havia en pressupost 28, amb una millora fins a 30 ja prevista.

Per tant, partim de 30 fins a 55.
Quan arribem eren 30 i ara són 55,5 milions i que es consoliden els mínims i els màxims.
Ho dic per l'aposta per la 0-3.
Consolidem els mínims i els màxims que reben per mes.

Per a que es facen una idea, els xiquets i les xiquetes de 2 a 3 anys tenen un mínim de 90 euros i un màxim de 180 per mes per a ajudar a que el porten, per a que tinguen més incentiu per a portar-lo.
No sempre la mateixa quantitat tinguen la renda que tinguen, sinó que, en funció de la renda, tenen més o menys ajuda.
Des de 90 fins a 180.
La previsió és que vora el 96 % dels que l'han demanat en siguen beneficiaris.

I, respecte a les beques de menjador, en tenim més de 143.
000.
En eixe sentit, són 3.
000 més que el curs anterior.
Tornem a augmentar també i a ampliar el nombre de beneficiaris, cosa que hem fet des de que hem arribat al govern.

De fet, són 55.
000 xiquets i xiquetes més que quan vam arribar al govern que tenen beca menjador.
143.
000 ara, 55.
000 més que quan vam arribar.
Són 60.
000 els que la tenen el cent per cent gratuïta, eh?
Els que tenen beca cent per cent són 60.
000.
Saben que això ho vam introduir també quan vam arribar, per a que els que tingueren necessitat no hagueren de pagar absolutament res.

De fet, som el territori, no només que més beques menjador gratuïtes té, sinó que, sumades la resta de beques menjador de tot l'estat, són menys que les que donem ací.
I, per tant, és un esforç considerable el que fem en els beques cent per cent menjador.

A més a més, hem fet els protocols extraordinaris per a garantir la seguretat -com els he dit-, amb la contractació extraordinària.
Però també el pressupost extraordinari per als centres concertats, també que va en la línia que parlàvem abans també en els menjadors.

Pel que fa al programa de gratuïtat dels llibres de text, continua evidentment endavant.
Enguany s'ha fet amb una quarantena els llibres, com no havia de ser d'una altra manera.
No es podia fer d'una altra manera.

Han estat disposats en el centre, han estat aïllats durant un temps fins a que els han manipulat una altra vegada el nou dipositari del llibre i, en eixe sentit, ho vaig poder observar en els centres que hem tingut.
Han deixat les borses en la taula de cada xiquet i xiqueta, han passat uns quants dies per a que pogueren després… I ho han fet prèviament al inici de curs, en el treball habitual del professorat.

Són 430.
000 xiquets i xiquetes que participen, és el cent per cent de les escoles públiques i el 80 % de les concertades, aquelles que han volgut participar.
Totes les que han volgut estan participant.
De fet, ha hagut un increment dels participants a les comarques d'Alacant, que és curiós.
No és especialment significatiu, però vora al 2 %.
Seguix endavant el programa i seguixen sumant-se més persones.

A més a més, hem iniciat un altre programa pilot puntual per a veure si, en allò que diem d'estar a l'aguait de totes les millores tècniques, doncs d'unes polseres que canvien en funció de la temperatura per a vore si poden ser útils o no.
Bé, doncs anem a vore-ho, i si són realment practiques per al centre educatiu.

Ho fem en un institut de la Vega Baja, en una escola de l'Horta Sud i en una escola de la Plana Baixa.
Mirarem per a vore si realment és una qüestió a tindre en compte o no, si dona resposta a les necessitats dels centres educatius.

I, a més a més -i això ja és es el final-, tot això ho hem fet amb el treball ingent de tota la comunitat educativa i amb la coordinació i el treball amb les reunions que hem fet amb tota la gent.
Evidentment, cadascú des de les seues posicions -i des de les seues critiques, també, en molts casos.

Però, sobretot, intentant buscar eixe màxim consens possible del que estàvem parlant i el que ens ha permés poder començar el curs amb el nivell de de tranquil·litat que hem pogut començar, almenys amb un curs tan complicat.

En eixe sentit, a totes les reunions del fòrum educatiu -que he parlat i he fet referència ja anteriorment-, també hem reunit en moltes ocasiones amb el ministeri i amb la resta de comunitats autònomes, amb els consellers i conselleres de altres comunitats.

De fet, només el secretari autonòmic s'ha reunit fins a cinc vegades amb la secretària d'estat d'educació i amb la resta de secretaris autonòmics d'altres comunitats, viceconsellers d'altres comunitats.
Jo mateix i el secretari autonòmic ens hem reunit amb la ministra, també amb el ministre de sanitat, i amb els consellers i conselleres de sanitat i els consellers i consellers d'educació en més de sis ocasions, des de maig fins al 17 de setembre.

I el balanç que tenim a hores d'ara és que els centres educatius valencians, a les aules valencianes, només tenim el 0,75 % de les aules en algun tipus d'afectació o incidència derivada de la COVID.
És a dir, el 99,25 % de les aules no tenen cap tipus d'afectació i, per tant, no tenen ninguna reordenació en base a ningun positiu.

Això implica que el 99,34 % de l'alumnat està sense cap tipus d'afectació en el seu centre educatiu.
Com veuen, són xifres molt positives.
Amb molta prudència, evidentment.
I això és en funció de l'evolució que tinga la pandèmia, evidentment, però que sí que van a una conclusió molt clara.

Que els centres educatius són espais segurs, que després de tres setmanes no s'estan produint contagis de forma significativa dins del centre educatiu.
Al contrari, el que estem veient és que estem detectant que passa fora i això és una bona formula.

I, com a balanç per a tindre una idea a nivell estatal, som dels territoris que menys afectació està tenint en les aules també.
I crec que això també és una bona mostra, evidentment del nivell epidemiològic que tenim al nostre país, però també de que les mesures que s'han implementat són segures i són eficaces, perquè vam ser dels primers que vam tornar.
Per tant, som dels que més temps portem ja en les aules, en els centres educatius.

Donar-los les gràcies, evidentment, a tot el treball que han fet també totes i tots vostés, a totes les aportacions que han anat fent, a les diferents propostes que han anat arribant.

I el que anem a intentar seguir és intentar generar certeses, les màximes certeses possibles com hem intentat fer dins d'un oceà d'incerteses en el que vivim.
Doncs anar creant eixes illes de certesa que, com a mínim, siga el sistema educatiu el que les aporte, i això és el que hem intentat generar per a que així puga funcionar.

No trobaran en mi anuncis previs al treball.
Trobaran en mi molt de treball primer i després anunci fet quan la cosa està clara, perquè pensem que és millor treballar així.

I, res més, a la seua disposició per a les preguntes i les aportacions que facen.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Comencem amb les aportacions dels grups.
En primer lloc, la il·lustre diputada Llanos Massó, pel Grup Vox Comunidad Valenciana.
(Veus)

Sí, pel registre d'això.
Quan vullga.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, señor conseller, por estar hoy aquí.

Quiero, antes de que se me olvide, trasladarle que, ya que usted es la persona que más cercana está a los docentes y a los equipos de los colegios, trasládele nuestro agradecimiento por el trabajo que han hecho -ya lo he dicho más de una vez-.
Si esto no ha colapsado, si el sistema educativo no ha colapsado, ha sido, en un gran porcentaje, gracias al trabajo que ellos han realizado.
Trasládele nuestro agradecimiento.

Bueno, nosotros nunca haremos, como han hecho otros grupos en estas Cortes, de negar por principio y rechazar todo lo que venga de mi grupo.
Nosotros no tenemos ningún problema en reconocer que una buena parte de la gestión pues ha sido razonablemente aceptable.
Y no me duelen prendas en decirlo.

Dos problemas tenemos en la educación valenciana.
Una es la situación provocada por la crisis y otro es el recorte de derechos y libertades del que ya me han oído hablar muchas veces.
Pero eso vamos a dejarlo hoy aparte.
No piense que nos olvidamos, seguiremos con eso, pero hoy hay que dejar eso aparte.

Usted ha venido a explicarnos cuál es la gestión, cómo está el curso escolar y, desde mi grupo, tenemos algunas preguntas.
Preguntas nuestras, preguntas que nos han trasladado docentes y familias.
Y nos gustaría obtener algunas respuestas porque, bueno, no todo tampoco es tan maravilloso como nos ha contado.

Pero bueno, empezaremos por lo que más les preocupa a las familias y es la seguridad.
Se habla… El secretario autonómico, en una de las comunicaciones, definía lo que eran contactos estrechos dentro de los grupos no configurados como de convivencia estable y decía que siempre que asegurara el uso adecuado de la mascarilla no eran contactos estrechos.

Yo le pregunto: ¿se puede afirmar que los alumnos de dichos grupos mantienen el correcto uso de la mascarilla en todo momento?
¿Cómo se puede afirmar eso?
Es bastante arriesgado.
¿Qué sucede cuando un alumno no cumple con las normas de seguridad?
Porque esto no está contemplado en el reglamento de régimen interno de los centros.

¿Por qué rechazan las Cortes la implantación de la enfermera escolar y, según le hemos podido escuchar a usted -creo que fue ayer-, a nivel local está abierto a que exista la enfermera local en algunos colegios?
Por ejemplo, en Onda.

¿Por qué le pide a los padres una declaración responsable sobre la salud de sus hijos si los centros no pueden firmar una declaración garantizando la seguridad de los niños?

Habla de los termómetros.
Recibieron 50.
000 termómetros y sigue sin indicarse ni recomendarse en ningún protocolo el uso de estos termómetros.
¿Se va a adaptar el protocolo para que se utilicen o los vamos a tener de adorno en el aula?

Primero no eran necesarios los tests, después sí eran necesarios los tests.
¿Por qué prohibió realizar tests a los ayuntamientos, como el de Torrevieja?
¿Cuándo empezará, si tiene noticias, a usarse los tests de antígenos que se han anunciado y que las Cortes Valencianas ayer rechazaron su utilización?

La conselleria ha suministrado mascarillas y gel a los centros escolares.
Cuando terminen las existencias, ¿volverá a suministrar material?
¿Se dotará a las familias de mascarillas para que sus hijos asistan a clase?

Ahora viene un tema delicado.
Todos somos conscientes -ya lo ha dicho usted y estamos de acuerdo- que el riesgo cero no existe.
Y tampoco se lo vamos a exigir, señor conseller.
Pero ¿qué sucede con los alumnos que conviven con familiares de alto riesgo?
¿Por qué no se facilita la educación a distancia para los alumnos?
¿Asumirán ustedes la responsabilidad de un desenlace fatal?

Vamos a seguir con el funcionamiento de los centros escolares.
Los centros han hecho modificaciones, se han restructurado, se han adaptado, ya nos lo ha dicho.
Para algunos ha sido sencillo, para otros ha sido una misión muy complicada.
¿Han solicitado locales municipales o no para impartir clases en los casos en los que fuera necesario?
Algunos colegios han usado el remanente que tenían para adaptaciones.
¿Pagará la conselleria esos gastos?
¿Cuándo?

Vamos a ver… Si se vuelve a confinar, ¿volverá a dejar sin ayudas a los que son beneficiarios de una beca parcial de comedor?

Vamos ahora con la plataforma Aules.
Ha dado muchos problemas.
¿A usted le parece lógico que, a estas alturas de curso, haya muchos profesores que aún no han recibido la formación de una plataforma a la que ellos definen como compleja?

Vamos a ver… ¿Cuánto se tardará en cubrir la baja de un docente?

Siguiendo con las clases online.
¿De verdad no había otro sitio de donde sacar los recursos que se han utilizado para la compra de dispositivos que los 10 millones de Edificant?

Se esperan 40.
000 dispositivos más, usted nos ha dicho eso.
¿Tiene alguna constancia de que ya todos los alumnos estarían preparados para una nueva educación online si fuera necesario?
¿Qué responsabilidad tienen las familias sobre esos dispositivos?
¿Qué control tiene la conselleria sobre esos dispositivos?

Y vamos ya a por lo último, que se me acaba el tiempo y tenía más, pero bueno.
A lo que es el futuro de (rient) nuestros hijos.
(Veus i rialles) Nuestros hijos.

¿Cómo está funcionando la recuperación de los contenidos que no se impartieron en el último trimestre del curso anterior?
Esto es importante.
¿Puede asegurarnos que no se ha presionado a los docentes para promocionar alumnos que, objetivamente, no deberían haber promocionado?
¿Puede asegurarnos que en algunos casos la inspección no ha indicado la promoción de alumnos que, incluso antes del confinamiento, era muy previsible que no estaban en condiciones de pasar de curso?

¿Qué está pasando con las clases de educación física?
¿Qué está pasando con las clases de música?
¿Qué está pasando con las clases de religión?
(Veus) ¿Volverá la selectividad a ser la vergüenza que ha sido este año?

Señor conseller, tenga en cuenta que tiene el futuro que nuestros hijos en nuestras manos.
No los destroce, por favor.

Gracias.
Ya no ha sobrado.
(Rient)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.
(Veus i rialles)

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Ahora toca responderlas todas.
(Veus i rialles)

El senyor president:

Continuem amb la representant del Partit Popular, la il·lustre diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.

Y muchas gracias, conseller, por las explicaciones que nos ha dado.

La verdad es que me gustaría tener un poco más de tiempo y comentar muchas de las cuestiones que nos acaba de contar.
Pero bueno, creo que hoy es importante aprovechar que le tenemos aquí y trasladarle -espero que no tantas, porque si no a las cinco de la tarde, seguramente, estemos aquí y usted contestando-, pero sí que contestarle muchas de las cuestiones que nos han trasladado los equipos directivos.

Pero sí que le quiero hacer dos pequeñas apreciaciones antes de empezar con las preguntas, aprovechando que muchas de ellas ya están hechas, además.

Por un lado, el tema del consenso.
Mire, yo creo que es importante y de verdad que creo que es una buena idea lo del fórum.
No estoy criticando el hecho del fórum en sí, lo que sí que no me parece bien es que se diga que las medidas de ese fórum se han consensuado cuando ustedes lo que hicieron en ese tipo de reuniones es dar a conocer las propuestas, las medidas, que se habían decidido por parte de conselleria.

Igual que hicieron con los grupos parlamentarios.
Y, por cierto, le agradezco que tenga la deferencia de contactar con los grupos y contarles las decisiones que han tomado porque están en todo su derecho de tomarlas.

Pero lo que no me gusta es que se engañe a la comunidad educativa y que se disfrace las mesas oficiales, las mesas sectoriales, con un fórum.
Las mesas oficiales se tienen que convocar, el fórum no las puede sustituir.
No, conseller, no se han convocado las mesas de padres ni las mesas de alumnos.
Y están muy cabreados.
Porque todas las propuestas que les han hecho llegar por escrito o la oportunidad que hay de que se levante un acta, no la han tenido.
Insisto, las propuestas que se le han hecho por escrito no las han atendido tampoco.

Entonces, el fórum está muy bien para tener propaganda o tener un bonito anuncio -como dijo el presidente en el debate de política general-.
Somos un modelo a nivel nacional, pero la realidad es distinta.
La realidad es que no se les ha dado la oportunidad a las familias, a los alumnos, y así lo han expresado en su malestar cuando ustedes hablaban de consenso.

¡Uy!
, no voy a reflexionar tanto, de verdad.
(Rialles) Voy a ir a por las preguntas, perdón.
Pero sí que quiero decirle otra cuestión.
Mire, yo no dudo del trabajo que han hecho.
Gestionar esta pandemia debe ser complicadísimo, de verdad, ¿eh?
Y les agradezco el esfuerzo y lo pongo de manifiesto.
Yo tampoco tengo problemas en reconocerlo.

Pero yo creo que aquí el trabajo que hay que reconocer es el de los equipos directivos.
Me parece, de verdad, admirable el trabajo que han hecho los equipos directivos.
Y ustedes dicen… Usted, en este caso, dice que han trabajado con ellos de la mano continuamente.
Pero a mí lo que me trasladan es otra cosa, señor conseller.
 Los equipos directivos se han sentido muy solos.

Me parece muy buena idea lo que me acaba… Perdón, lo que nos acaba de comentar de las empresas externas.
El problema es que estas empresas externas, desde mi punto de vista, llegan tarde.
Usted ha dicho que las empresas externas están ayudando a los centros a hacer los planes de contingencia.
Esto no es así, conseller.
 Yo le pediría que fuera un poco riguroso para poder afrontar los problemas desde la realidad más absoluta.

Los directores han hecho solos los planes de contingencia y ahora lo que están haciendo estas empresas externas -que, insisto, me parece muy buena idea- es supervisar esos planes de contingencia.
En la mayoría de los casos lo que les están diciendo es que te falta este papel o te falta este otro papel.
Una cuestión estrictamente administrativa.
Cuando son los docentes quienes han hecho todo el trabajo.

Y ya sí que no reflexiono más y empiezo con las preguntas.
Mire, me preocupa muchísimo las consecuencias -incluso me atrevería a decir el lastre- que la educación a distancia o el confinamiento haya podido tener entre el alumnado valenciano.
Y le quiero preguntar si desde la conselleria tienen previsto el hacer algún tipo de evaluación para analizar esas… No quiero decir secuelas, pero, desde luego, esa falta de aprendizaje presencial, que todos sabemos que acaba teniendo consecuencias entre el alumnado.

Sobre todo entre el alumnado con necesidades educativas especiales, que sabemos que han sido meses totalmente perdidos.
Y nos ha hablado de un plan muy específico, pero yo no sé -y me gustaría que usted me dijera- si piensa que solo con ese plan se podrá compensar, sobre todo a los chavales que han tenido más problemas para poder hacer seguimiento.

Después, hay muchos protocolos.
Muchísimos protocolos.
Desde salud pública se han modificado 18 veces los protocolos, conseller.
 Yo no sé si usted es consciente -seguro que sí- del malestar que esto genera entre la comunidad educativa, porque es que no saben a qué atenerse.

El problema es que, con cuestiones muy básicas, yo creo que las cosas -sobre todo usted lo decía- que es muy difícil entender cuestiones tan sumamente técnicas, sobre todo para personas que no son profesionales.
Pues bien, yo creo que no se puede ser tan sumamente ambiguo.
Las familias no tienen clara…

Pongo un ejemplo concreto.
Usted pone un alumno en el aula COVID y se avisa a la familia.
¿Y si el centro docente no localiza a la familia?
Que esto puede pasar.
Nunca se les da un plan B.
El problema es que en la mayoría de los casos la teoría nunca funciona cómo pone el papel.
La realidad luego es otra y no se les dan alternativas.
No sé si me estoy explicando, pero bueno… Es que no puedo extenderme más con este tipo de cuestiones.

Falta de concreción y falta de coherencia en las normas de conselleria.
Por ejemplo, con las reuniones de los padres.
Ustedes en las instrucciones de inicio de curso dicen que, por primera vez -que también me parece buena idea-, se hagan reuniones presenciales con las familias.
Y, sin embargo, en el plan de contingencia dicen que no, que tiene que ser telemático.
No puede ser.
No se pueden contradecir ustedes mismos continuamente porque, de verdad, bastante están haciendo los equipos directivos como para tener que asumir este tipo de cuestiones.

¡Uf!
, he reflexionado una barbaridad.
Se me quedan un montón de cuestiones pendientes.
La brecha digital.
Le vuelvo a decir que reconocemos el esfuerzo de las 30.
000 tabletas que han repartido.
Me gustaría saber cuándo van a llegar las 40.
000 nuevas y también que fuera consciente de la realidad cuál es, conseller.

Yo entiendo que su posición hoy aquí es decirnos que todo va fenomenal, pero la realidad es que los centros educativos, cuando están confinados, nos dicen: «Es que, en el mejor de los casos, el centro que yo conozco -me decía un director el otro día- que más tabletas ha recibido son 9».

Cuando hay un aula confinada hay muchísimos más alumnos.
La brecha digital es enorme.
No se está dando respuesta a las necesidades que tienen los alumnos desde la conselleria, y ustedes tienen que ser conscientes.
No se está dando respuesta desde el material que necesitan los chavales y tampoco desde el material que necesitan los docentes.

¿Me puede afirmar cuántas aulas de la Comunidad Valenciana están en disposición de poder dar clases online?
No son todas, lo sabemos.
Entonces, sé que han incrementado y que han trabajado en esa línea, pero no estamos es disposición de poder dar todas las clases online en este momento.
Me gustaría conocer la cifra.

Bueno, después le hablaré de las incoherencias de los protocolos de las clases burbuja, que es un tema que sorprende a las familias, ¿no?
El hecho de voy a una clase burbuja, pero luego en el transporte se mezclan todos los chavales, o en el cuarto de baño de mezclan todos los chavales, o el monitor del comedor atiende a diferentes grupos burbuja.
Son cuestiones que nos trasladan las AMPA.

Pero quiero acabar con un tema que me preocupa mucho, conseller.
 Mire, se trata del director territorial de Castellón, que sabe usted que es alcalde de Compromís.
Este señor, en una reunión que tuvo con equipos directivos de Castellón, dijo textualmente: «Me ha llamado el jefe de comunicación de la conselleria y me ha dado unas instrucciones que ahora os traslado -el jefe de comunicación de la conselleria, ¿eh?
-.
El lunes ningún medio de comunicación podrá entrar en ningún centro -eso era previo al inicio del curso escolar- para grabar ni para hacer fotos y, en este sentido, lo mismo con las enfermeras.
Se puede dar el caso que una enfermera que no dependa de la conselleria pudiera ser el vector de contagio.
»

¿Miente el jefe de comunicación, miente su director territorial?
A mí me gustaría que esto me lo aclarara porque es que, desde su partido, han prohibido las entradas a las enfermeras escolares, no por un experto sanitario, sino porque lo ha dicho su jefe de comunicación.

El senyor president:

Señora Gascó.
Tiene que acabar.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.
Sí, termino.
Luego seguiré.
Gracias.

El senyor president:

A vore…

I ara, pel grup Ciutadans, la il·lustre diputada Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies, president.

Buenos días, señor Marzà.
Me alegra que venga hoy a comparecer aquí para explicarnos la planificación del regreso a las aulas de este curso académico que, por circunstancias actuales, es excepcional y esperemos que sea única.

Aunque, como dice el refrán, «Más vale tarde que nunca», me hubiera gustado que hubiera venido antes, o bien en junio cuando lo solicitó Ciudadanos como también lo volvimos a solicitar en la Diputación Permanente.
Pero las cosas han sucedido así y un mes después usted ha venido a explicarlo.
Le agradezco toda la explicación que ha ofrecido.

Sabemos que es una situación, un inicio de curso diferente y complicado, pero me llama mucho la atención una cosa -que ha dicho también la compañera Gascó-, que su gobierno se ha llenado la boca -y tengo que reconocer que…-, se ha llenado la boca de lo bien que lo han hecho.
Que han hecho una buena campaña de marketing sobre el acuerdo de los sindicatos para organizar el curso académico 2020-2021.

Y yo le pregunto: ¿es cierto que ha habido un acuerdo unánime por todos los sindicatos, como publicaron en la página web de la Generalitat el 7 de agosto, poniendo los nombres de todos los sindicatos?

Yo ya le adelanto, señor Marzà, que mienten en esta nota de prensa.
Y no está bien mentir.
Porque, según nos indica, el más mayoritario -como es el Anpe- no firmó, no está de acuerdo con este acuerdo.
Por lo tanto, no existe acuerdo con la totalidad de los sindicatos ni tampoco con las AMPA que yo me he reunido.

Usted habla de un consenso de planificación de inicio de curso con un Foro Educativo Valenciano.
La utilidad de este foro fue informar de las decisiones que ustedes estaban tomando y también, tengo que decirlo, que aunque es obvio que usted ha dicho que se han escuchado las diferentes propuestas dentro de este foro, tengo que decirle que muchas de estas propuestas se han ninguneado y muchos de los que están ahí se han sentido ninguneados.
Igual que se han sentido ninguneados los sindicatos de inspectores, que no estaban en el mismo.
Me gustaría preguntarle por qué el sindicato de inspectores no estaba en este foro de educación.

Ustedes -tengo que decir- que son unos artífices de marketing y de titulares y, ciertamente, han querido engañar a los valencianos ante un consenso que no es real.
Y no lo digo yo, me lo han dicho los sindicatos.
Anpe, en este caso, y las AMPA.
Y también me gustaría conocer que por qué no estaba el sindicato de inspectores.
Pero, por eso, me gustaría preguntarle que por qué no convocaron durante estos meses el Consell Escolar, que en realidad es el órgano oficial, en lugar de crear un foro.

Señor Marzà, su falta de previsión… Me hubiera gustado que hubieran convocado algún órgano oficial como es el Consell Escolar, pero también quiero decirle que esta falta de previsión también ha provocado mucha inquietud entre toda la comunidad educativa.
Sí, usted habla de que lo tenía todo planificado.
Yo tengo que decirle que discrepo de esa opinión.

Hay mucha improvisación porque llegó al extremo que, a finales de julio, las direcciones de los centros planificaron el curso con documentos… ¿Y sabe qué métodos se utilizaban?
Preguntas frecuentes que usted llegó a modificar hasta en cinco ocasiones.

Y eso ha provocado inseguridad, bueno, provocó inseguridad jurídica a los directores de centros.
Pero, por fin, unas semanas antes de las vacaciones llegaron estas esperadas instrucciones de inicio del curso, como nos tiene bien acostumbrados, con unas respectivas erratas.

Usted tiene, tengo que decirle -y no se lo tome a mal-, la mala costumbre de publicar sus normativas a puertas de vacaciones o en vacaciones.
Y esto ha provocado que muchos centros educativos, sobre todo en secundaria, tuvieran problemas de llegar a tiempo para aplicar, adaptar a las nuevas normativas.

Y muchos centros educativos y muchos directores le pidieron que comenzaran las clases una semana más tarde, para poder así adaptar las instalaciones y también porque en agosto tampoco tenían las planificaciones de los docentes con los que contaban y los recursos del aula.

Usted ni les ha contestado.
Los ha ninguneado, como me ha ninguneado a mí.
Yo le escribí una carta a su dirección, al correo electrónico.
Una carta que se la envié el 10 de agosto que, entre los puntos, le indicaba que reconsiderara empezar el curso un poquito más tarde.
No tengo respuesta de la misma.

Es más, tengo que decir que, aparte de ningunear, ha sobrecargado a los equipos directivos de competencias que no le corresponden.
Les ha obligado a diseñar un plan de contingencia en esta pandemia cuando ellos no son ni sanitarios ni expertos en prevención de riesgos laborales, recayendo toda la responsabilidad a sus espaldas.

Pero parece que ha hecho caso a algunas de las propuestas que presentó Ciudadanos de que contaran con expertos.
Y usted mismo ahora ha dicho que ha contado con tres mutuas, que están revisando esos planes de contingencia, pero ya lo realizaron los directores del centro.
Pero esto es una vez iniciado el curso.

Me gustaría saber si estos planes de contingencia, una vez revisados, van a ser públicos a toda la comunidad educativa y si la conselleria va a llevar unos seguimientos de los mismos, porque sabemos que estamos en un entorno cambiante y debería de tener un plan de seguimiento.

Por otro lado, usted también está obligando a los docentes a ejercer de sanitarios.
Y yo le tengo que decir que ya lo hicieron con una normativa anterior en la anterior legislatura y lo hace ahora en plena pandemia, que tienen que ser expertos de COVID con una formación online de 8 horas.
Que, por cierto, tengo que decir que esta formación debería de acabar hoy, 30 de septiembre.

Pero, como es normal, la plataforma también ha fallado y se ha pospuesto al 5 de octubre.
Es decir, que con esta formación básica ustedes pretenden que el coordinador COVID -y, por consiguiente, el claustro de profesores- adquiera conocimientos para diferenciar si un niño o una niña tiene COVID, tiene gripe o es un simple resfriado.
Tengo que decirle… Y lo hacen un mes después de haber iniciado el curso académico, señor Marzà.

La improvisación es su modus operandi (rient), por mucho que usted discrepe de lo que yo le digo.
Y mientras tiene este problema que no hay formación, usted expulsa a las enfermeras escolares de los centros educativos.
Pues estas sanitarias lo que estaban haciendo es intentar mejorar y colaborar en la protección de estos menores de la COVID, no contagian.

Pero me gustaría preguntarle -solo preguntarle-, ¿en algún momento de esta legislatura -no pierdo la esperanza-… En algún momento de esta legislatura usted se va a poner la camiseta que se ponía la señora Oltra para reivindicar la implantación de la enfermera escolar?

Y ya para terminar -si me deja, señor presidente, voy terminando-.
Otro tema que me preocupa son las EPI, porque muchos directores de centros han denunciado que tienen falta de EPI en sus centros educativos y tienen que pagárselas de su bolsillo o del poco dinero que tiene el centro educativo.

Finalmente, me gustaría preguntarle si va a comprar usted más material y enviarlo o, por otro lado, va a dotar un fondo (el senyor president avisa perquè vaja acabant) para los centros de educación, para que puedan adquirir medios de protección que necesitan.

Muchas gracias, señor Marzà.
Y gracias al presidente por el tiempo.

El senyor president:

Moltes gràcies.
(Veus)

Bé, ara continuem amb els grups parlamentaris.

Ara, per 3 minuts, la il·lustre diputada Pilar Lima pel Grup Unides Podem.
Quan vullga, senyoria.

La senyora Lima Gozálvez:

Buenos días, señor conseller Marzà.
Buenos días.
No se preocupe porque, bueno, sabemos que su conselleria no excluye a nadie y no deja a nadie atrás.

Decirle que el trabajo con la educación inclusiva, el contacto, nos están diciendo desde varios sectores que el contacto es muy positivo, les está llegando la información.
Lo cual nos habla de su cercanía.

Desde antes del verano, la Comunitat Valenciana ha hecho ya los deberes -y no es palabra mía, nos llega desde otros compañeros y compañeras de otras comunidades autónomas-.
Con lo cual, yo creo que la Comunitat Valenciana en tema de educación somos referente y me enorgullece decirlo.

Parece que aquí tenemos la dinámica de decir las cosas que se han hecho únicamente mal y hay que valorar también el trabajo bien realizado y la gestión bien hecha.
Y usted lo ha explicado muy bien.
El aumento de profesorado, la disminución de la ratio del alumnado, la compra de material y provisión en los centros educativos.
Claro que sí, que siempre hace falta más, claro que sí.

Una petición, señor Marzà.
Los familiares con hijos, con hijas adolescentes, en fin, con diversidad funcional en cualquier situación.
A ver, es cierto que yo soy una mujer sorda y tengo cercano ese ámbito, pero se está pasando mal actualmente.
Y es que se añade al desconocimiento -por parte del profesorado-, y es que se está impidiendo, por ejemplo, la entrada a las aulas de la figura del intérprete de lengua de signos.

No podemos comunicarnos con la mascarilla.
Tampoco podemos fiarnos cien por cien de las mascarillas que se están realizando de forma transparente porque, por ejemplo, no evitan el vaho al hablar, al comunicarse.
Entonces, no es útil para nuestro trabajo.
Estamos esperando todavía la homologación, que no ha llegado todavía.

En cuanto a las pruebas de las PCR, es una propuesta por si usted la quiere recoger por si lo considera oportuno.
Sí que es cierto que se está priorizando a unos colectivos -usted lo ha comentado-, pero sí que sería también una oportunidad priorizar al alumnado sordo.
Porque, en fin, está habiendo problemas y, bueno, preocupaciones.

Un poco de ironía, que seguro que usted me va a entender.
Ha hablado de un teléfono que se ha habilitado para las preguntas, las dudas más frecuentes del profesorado y de la comunidad educativa.
Volvemos a lo mismo, es una llamada de teléfono que no podemos realizar y que no podemos recibir.
Entonces, bueno, en situación de COVID se duplica, se triplica, la incertidumbre para este colectivo.
Con lo cual tenemos…En fin, lo tengamos presente, más que nunca si es posible.

Y bueno, en tercer lugar… Creo que usted ha comentado algo -y, si no, discúlpeme-.
Habló usted sobre la formación del profesorado.
Muy importante también, porque, claro, no sé en qué mayor medida, en qué porcentaje estaba todo nuestro profesorado preparado para dar esta formación a distancia de forma telemática.
Entonces, bueno, esto también hay que incidir.

Y nada, simplemente para terminar, gracias por su labor, señor Marzà.

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

Grup Parlamentari Compromís, la il·lustre diputada Papi Robles.

La senyora Robles Galindo:

Senyor conseller, bon dia.

Dissabte vam vore el documental que es feia per el compliment d'un any de l'enderrocament del Forn de Barraca.
Quan escoltàvem al propietari del forn, deia que els enginyers de camins, quan anaven a allí a enderrocar el forn, no sabien, no estaven parlant del territori.
Se n'adonava que no es podia cuidar l'horta si no es coneixia el territori sobre el que es treballava.

Jo crec que vosté avui ha fet tot un desenvolupament d'una explicació d'un treball de camp.
En la meua carrera, ens explicaven que per a fer un bon treball s'havia de fer un treball de camp.
I vosté ho ha explicat.
Ha explicat com s'ha parlat amb cada centre educatiu, s'ha mirat cada situació, s'ha mirat tot el professorat que es tenia a disposició, s'ha mirat la matrícula que es tenia a finals de juny.
S'han mirat totes -totes- i cada una de les necessitats que tenia cada centre.

S'ha fet una feina ingent i, a més, s'ha fet en molt de temps.
Estem escoltant contínuament… Jo, a finals d'agost, em va entrar una crisi de pànic perquè no més que llegia en la premsa que el principi de les escoles anava a ser una caos.
En la premsa nacional.
Jo deia: «Ostres, què està passant?
».

Jo al mes de juliol sabia que anàvem a tindre grups bombolla, sabia que anàvem a tindre una organització en l'escola… Ho sabíem.
És de veres que la publicació va acabar el 31 de juliol, però es mentira que la informació no la tinguérem abans.
Es va tindre molt abans i al final es va acabar recollint, després es va adaptar.

Potser que algunes persones hagen tingut moltes vacances, perquè totes les mesures li han pillat de vacances i des de juny estem rebent informació.
Jo no sé si, tal volta, des de juny fins a setembre algunes poden tindre vacances aixina.

Però jo he vist com tots els protocols, com tot el personal que s'ha posat a disposició, tot el material… No ha sigut una cosa que la conselleria haja pensat «vaig a posar tants mestres ací».
Sinó que vosté ho ha explicat molt bé, els centres han dit el que necessitaven, s'ha treballat conjuntament amb ells i elles i este és el resultat que tenim.
Este és l'inici de curs que tenim després d'això.

Davant d'açò, què és el que tenim?
El desastre, el caos de despatx d'algunes altres comunitats autònomes que estan traduint eixes incerteses, eixes pors, eixes queixes dels sindicats, eixes vagues, eixes no baixades de ràtios que ens estem trobant…

I, per tant, jo aquí, en totes estes qüestions em pregunte, perquè ja estic un poc cansada últimament de que mos diguen sectaris, que no dialoguem, que imposem… I jo aquí pregunte: qui és sectari, qui imposa i qui no està escoltant a la comunitat educativa davant el que necessita?

També em resulta molt curiós que es parle de responsabilitats dels centres educatius quan la seua conselleria ha enviat en tot moment als centres educatius unes indicacions de que els responsables no són ells i queles respostes no les han de donar ells perquè la responsabilitat es del titular de les escoles.
Jo no sé si és que visc en un món a banda o alguna cosa em falla en el dia a dia.

I, per últim.
Situació no controlada i desastre.
Jo a les famílies de les escoles les estic escoltant contínuament por.
Por que s'està generant d'una manera injusta.
Portem tres setmanes, i vosté ja ha donat les dades -i acabe ja, president-, que ara, a dia de hui, tenim un 99,34 % de les aules lliures de COVID i que, a més, la transmissió dins de les aules està sent molt baixa.

Jo, sincerament, me n'alegre.
No li puc donar l'enhorabona, perquè això és una qüestió de la part que s'ha treballat, però també de la situació que fa tota la comunitat educativa.
I, aleshores, jo felicite a esta comunitat educativa i demane esperança, també, per a que durant el curs continuem aixina.

I acabe.
Gràcies per mantindre eixos menjadors dignes, eixos espais de qualitat i no posar damunt de la taula que la gent duga tàpers en una situació de crisi com en la que estem.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Acabem este torn amb el Grup Parlamentari Socialista.
Perdó… La il·lustre diputada Ana Besalduch.
3 minuts.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí.
Gràcies, president.

Bon dia, senyor conseller.

La veritat és que qui ha volgut escoltar -que no només sentir-, les explicacions han sigut més que generoses.
Perquè ha baixat vosté fins al detall, des de la temporalitat dels treballs fins les qüestions, els punts i les comes de tots els protocols i de tot el que ha fet la conselleria i la resta de la comunitat educativa.

És veritat, els equips directius i els docents s'han bolcat en este inici de curs, és veritat.
També ho ha fet la conselleria.
I jo, encara que quede una mica mal perquè sóc alcaldessa d'un poble, però també vull tindre un reconeixement per a tots els equips de govern de tots els ajuntaments de la Comunitat Valenciana.

Perquè tots, independentment del color polític, han fet durant tot l'estiu tot el que ha estat al seu abast per a ajudar, amb eixos equips directius d'escoles, per a que l'inici de curs poguera ser amb tota la normalitat possible.
I, per tant, també vull que conste en acta eixe reconeixement per la meua part, que ja he dit que tal volta no quede molt bé perquè sóc alcaldessa, però que és just que es faça.

Mire, no sé si ha sigut este matí o ahir -perquè el temps passa molt a pressa-, però llegia un titular en la premsa.
No era cap nota de premsa de cap conselleria, era un titular que deia: «La receta valenciana para controlar el coronavirus: gestión eficaz e inversión extra».

Esta frase resumeix el que ha passat en esta comunitat, el per què els indicadors mos diuen que som la comunitat en menys incidència acumulada per 100.
000 habitants.
Perquè s'ha fet un reforç en sanitat, perquè n'hi ha 1.
300 rastrejadors -que tots els experts coincideixen que és fonamental, també per a controlar els contagis en les aules.

La planificació.
Tota la planificació que vosté ha explicat avui.
Ací que porten en marxa des del mes d'abril i maig, ja no només es van ficar a treballar en el tancament del curs anterior, sinó de com iniciàvem este.

Com vosté ha dit, una incidència molt baixa, el 99,34% del alumnat no té cap tipus d'incidència COVID.
I, mire, jo també vull ficar de relleu el que comentàvem ahir en el ple.
Que vam tindre la capacitat, la conselleria de sanitat i la conselleria d'educació, de ficar com a preferents, tant en la prova dels PCR com en la comunicació dels resultats, a l'alumnat de la nostra comunitat.
Cosa que no han fet altres comunitats autònomes.

Eixa etiqueta de educación que fa saltar una alarma i que automàticament estos possibles casos doncs tinguen una preferència.
Totes les polítiques que ha dit per a no deixar ningú enrere… Se m'està escapant el temps però vaig a fer tres preguntes, senyor president.

Jo valore molt que vosté no haja fet mai anuncis… Ja ho va dir en la Diputació Permanent, en la seua compareixença.
«No vaig a fer anuncis abans d'hora.
Anem a comunicar les coses quan, després de consultar a la comunitat educativa i als experts, siga necessari».
O siga, ja ho tinguem clar.

I això també l'avala a vosté.
Perquè ja sap que n'hi ha comunitats que han tingut que fer anuncis com a que anaven a contractar a infermeres per als coles i després s'han tingut que desdir d'això.

El senyor president:

No li donarà temps a fer les preguntes.

La senyora Besalduch Besalduch:

No era veritat.

El senyor president:

Ha d'acabar ja.

La senyora Besalduch Besalduch:

Dos preguntes, senyor conseller.
M'agradaria saber si s'han contractat més professors també per als IES.
Perquè com algun grup parlamentari d'esta cambra ha sigut capaç d'afirmar en la trona que no teníem reforços en professorat als IES.

I també els centres educatius, vosté ha dit que han rebut una dotació extraordinària important -important-, perquè…

El senyor president:

Senyora Besalduch, ha d'acabar ja.

La senyora Besalduch Besalduch:

Com es va a aportar als centres educatius esta dotació extraordinària i…

El senyor president:

Senyora Besalduch, ha d'acabar ja.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies.

El senyor president:

Se n'ha passat prou del temps.
S'ha de ser generós, però… En fi.

Bé, finalitzat el torn dels grups parlamentaris, el senyor conseller té, sense límit de temps, per a contestar-los a tots.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies diputades, per les seues aportacions, per les seues propostes i per les seues quantioses preguntes en algun cas.
Ara intentaré anar resolent-les la major part d'elles.
I dels continguts, com hi han hagut alguns que són compartits, els explicaré en general i els altres intentaré anar contestant de forma més concreta.

Primera qüestió, tema de l'infermeria escolar.
Que és un tema molt recurrent i que no paren de posar damunt la taula.
Des del nostre punt de vista, com més personal puga atendre al conjunt de l'alumnat, més especialistes, més gent professional puga estar atenent al conjunt de l'alumnat, millor.
Evidentment.
Això és evident.

S'ha prohibit l'entrada als centres educatius de personal extern al centre educatiu?
Per exemple, treballadors municipals o personal sanitari?
No.
No es prohibix que entren als centres educatius.
Per exemple, ja estan entrant -o entren de forma habitual-, entren tot el personal sanitari, per exemple, que fa les campanyes d'higiene bucal, de salut sexual, de… També infermers i infermeres que puguen entrar a fer campanyes, per exemple, de sensibilització, d'informació, de formació, poden entrar als centres educatius?
Clar que poden entrar.

Així està determinat i no hi ha ningun canvi.
Ho ha prohibit algú que es puga entrar d'aquesta manera de forma explícita, de forma diferent al que estiguera regulat fins ara?
De forma diferent al que estiguera regulat fins ara i regulat?
No.
No s'ha prohibit que s'entre als centres educatius.

El que vam iniciar, i vosté feia referència també de cara a l'inici de curs, nosaltres sí que vam dir -i això sí que va ser una qüestió que vam explicitar- és que per a l'inici de curs no vinguera la gent externa al centre.
Per exemple, els mitjans de comunicació -com vosté deia-, perquè ni tan sols jo mateix vaig visitar cap centre educatiu durant l'inici de curs.

Perquè el que estem intentant és evitar que persones externes al centre entren al centre educatiu.
Per a intentar evitar al màxim les interaccions.
I, per tant, intentar evitar al màxim que entren persones que no estan ja treballant en el dia a dia allí.
Per què?
Perquè és una qüestió d'organització de la COVID.

És a dir, quantes menys interaccions n'hi hagen en els centres com en altres llocs, és millor.
I, en eixe sentit, l'únic que hem determinat és que no, per exemple, no hi hagueren visites de mitjans de comunicació ni, en este cas, nosaltres mateixa no vam anar a visitar els centres educatius quan iniciava el curs, el dia d'inici del curs perquè no volíem ampliar el nombre de persones presents en l'inici de curs en un centre educatiu.

Prohibir explícitament que no vaja ningú, per exemple, una infermera que està contractada per un ajuntament… No.
No volem prohibir-ho.
Ni volem prohibir-ho ni volem fer una prohibició explicita a una qüestió concreta.

De fet, vosté feia referència a unes gravacions -per cert, sense el seu consentiment- al director territorial.
Diu literalment també en eixa gravació, que, evidentment, també m'ha arribat a mi, diu: «Si algun regidor o regidora vos comenta que va a contractar a alguna infermera fora del centre, nosaltres no anem a dir que no».

Diu: «Si l'ajuntament pensa que és convenient comptar amb una infermera per assessorar al centre, fer cursos a les famílies, fer cursos a l'alumnat, l'assessorament telefònic… cap problema».

Però que entre personal de fora dins del centre enguany, intentem minimitzar-ho al màxim.
Com qualsevol altra persona de fora, però per la qüestió de la COVID.
No perquè siga una infermera o un altre especialista.

Evidentment, si un ajuntament contracta el que siga que vol ajudar al conjunt de la comunitat educativa i pren les mesures necessàries i, per tant, amb un protocol clar, que el consell escolar l'aprove.
Que siga conscient, que estiga d'acord al pla de contingència del centre.

I, per tant, que el centre educatiu seguisca tenint tota eixa informació i tota eixa formació que s'ha fet i tota eixa reorganització que s'ha fet dins del centre es puga seguir complint.
I, per tant, que no es contradiga el pla de contingència en què entre altra gent de fora.
Doncs que poden anar desenvolupant-ho.

Ara, a mi sí que m'agradaria que quedara això també clar.
L'altre dia, la senyora diputada Besalduch ho va explicar molt bé.
La conselleria de sanitat ha contractat a vuit-centes persones en infermeria de forma extraordinària en els centres de salut i, a banda, dos-centes més per a poder atendre la demanda extraordinària que hi haja.
Vora mil persones més.

Però, és que eixes mil persones d'infermeria que estan atenent i que estan reforçant els centres de salut i d'assistència sanitària són necessaris per a ampliar l'oferta de forma molt més efectiva i que puguen arribar al conjunt de la població.
Si entre elles els ajuntaments volen fer alguna qüestió més especifica, doncs bé.

Saben què estan fent on vostés governen?
Ho dic perquè ho ha de demostrar amb fets el que en teoria diu que s'ha de fer i després no ho fa allà on governa.
És que exactament això que s'està fent ací que és reforçar els centres d'atenció primària, és el que s'ha fet en molta menor mesura en alguns llocs on vostés governen.

Per exemple, Andalusia -que sé que és referent per a algunes de les persones que estan ací-, doncs, miren, van anunciar que anaven a fer infermeres de forma presencial en els centres d'educació especial.
Ho tenim des del 2016.
En este govern.
Va ser este govern el que va fer que hi hagueren de forma presencial en els centres d'educació especial infermeres en els centres específics d'educació especial.

La resta, des dels centres de salut i per telèfon.
Quina diferència hi ha en el que estem fent nosaltres?
Des dels centres de salut i per telèfon.
No n'hi ha ninguna diferència.
I, en canvi, estan intentant plantejar com si haguera una gran problemàtica d'una situació que estan abordant el conjunt de governs de forma molt similar.

A Múrcia ni una.
A Castella i Lleó ni una.
A Madrid han anunciat cent cinquanta -han anunciat, han anunciat-.
Ací ja en tenim mil.
Vuit-centes ja contractades i dos-centes que s'estan reforçant.
Si és com en els docents, en Madrid igual ni arriben.
Perquè han dit deu mil i després en les adjudicacions s'ha vist que no era així.

I respecte a Galicia, no vaig a comentar, ja li ho poden preguntar vostés el que opina el conseller de sanitat a Galicia respecte a aquesta figura.
Li ho pregunten vostès perquè ho ha comentat en alguna ocasió i crec que és molt interessant escoltar-lo perquè el seu criteri és molt concloent.

I respecte a Castella-La Manxa, que ho han dit moltes vegades, «pero si en Castilla-La Mancha lo están haciendo».
Van vostés, miren què fan en Castella-La Manxa i resulta que es contracten 23 places només per a la província de Toledo i resulta que és que «no estarán físicamente en los centros, sino que estarán en sus zonas de referencia en los centros de salud».
Bé, exactament el que ja s'està fent.
I el que ja es fa.

Per tant, no crec que s'haja de generar titulars falsos o conflictes falsos en qüestions que no n'hi han.
Han hagut alguns municipis que han tingut alguna dificultat, no han acabat de aclarir-se, si entra o no entra, si (inintel·ligible) … No n'hi ha problema.
Poden entrar en el centre educatiu si hi ha en l'acord del centre escolar, si complixen els plans de contingència, si no aporten ninguna incertesa al pla de contingència i de seguretat del centre de salut, si s'assegura que eixa persona, evidentment, no serà un vector de contagis perquè mantindrà la distància suficient, si hi ha un projecte darrere de tot això…?

Clar que sí.
Clar.
Com s'ha fet en altres infermeres i en altres figures professionals que tenen els ajuntaments.
Vull dir, és exactament el mateix.
El que sí que ha passat alguna vegada i en el passat és que s'ha expulsat del centre escolar a infermeres que ja estaven.
Això és del 2011.
Ho dic perquè podem fer memòria d'això.

Jo crec que el que cal és trobar el punt.
Trobem el punt per a que quants més professionals puguen atendre al nostre alumnat?
Fem-ho.
Quina és la millor manera?
Que es respecten tots els plans de contingència.
Que estiga la seguretat garantida.
Que no puguen haver contagis en el centre derivats d'entrada de personal extern que no forma part del centre.
Que això forme part d'un debat, també, del consell escolar.
Que s'accepte per la comunitat educativa i que es faja de forma conjunta per a poder tirar-ho endavant.

Si és així, doncs el que estem fent.
I és com s'està fent.
I el reforç en infermeria, on és més eficient -com diuen molts consellers de salut, també dels seus partits-, el reforç més especial i més específic i més senzill i més eficient és el que s'està fent.
Que és en els centres d'atenció primària, en els centres de salut, que també atenen, evidentment, als centres educatius.

I ahí jo crec que es genera més polèmica de la que realment existix o la divergència que puga haver en els posicionaments.
No hi ha una divergència de posicionament.
Es vol que es puga ajudar en eixos projectes, doncs endavant.
Fem-ho com toca.
Fem-ho com toca.
Mantenint sempre les mesures dels plans de contingència, la seguretat que és necessària per als centres.
I garantint això.

Evidentment, que quanta menys gent externa, doncs evidentment és millor.
I això és per la situació en què vivim, no per una altra qüestió.
Amb els reforços i, especialment, tenint en compte que s'ha fet en altres territoris.

També en algun moment s'ha parlat al voltant de les proves.
De les proves PCR, de si són unes o altres… Nosaltres seguim el criteri científic d'aquells experts que ens diuen què és el que s'ha de fer.
Jo entenc que un vulga dir o aconsellar que es faça una determinada prova -fins i tot la casuística de la prova- quan no se sap realment si eixa prova és la millor, si no, si és una ELISA, si és una prova la serològica, si és… Ho han de dir els experts.
No ho hem de dir nosaltres.

I el que diuen els experts ho apliquem.
I eixes reivindicacions… Per exemple, en el fòrum educatiu que els parlava abans, els sindicats, alguns sindicats, algunes associacions de pares i mares ens van demanar dient: «I per què no es fan proves massives a tot el món?
» Val.
Ho vam traslladar a sanitat.
Perquè nosaltres no tenim un criteri epidemiològic, igual que no el tenen les associacions de pares i mares o els sindicats.
El tenen els experts en la matèria.

I eixes les vam traslladar en les reunions que hem tingut amb sanitat des de l'inici.
I hem fet cas als criteris dels experts que ens diuen què és el que s'ha de fer, com s'ha de fer, de quina manera i quina és la millora manera de frenar aquesta pandèmia.
Que és el que hem de fer entre totes i tots.

Recorde perfectament les reunions que vam tindre amb sanitat, amb diferents experts, a principis de juny, durant juliol, durant el mes d'agost… En el que vam estar traslladant tots eixos dubtes de la comunitat educativa.
Que eren dubtes no educatius, no pedagògics, no d'organització escolar.
Dubtes sanitaris.

Com és millor detectar-ho?
Com és millor generar la major seguretat possible en les aules?
Com ho hem fet.
Perquè és el que ens han dit els experts.
I ho anem a seguir fent aixina.
Què és el que hem reclamat nosaltres?
Doncs que eixa veu experta doncs ens diguera exactament què és el que s'havia de fer.

I quan ens deia què és el que s'havia de fer, exigir-ho al màxim.
Perquè si això és el que s'ha de fer, doncs això és el que exigirem sempre.
Quan hem dit que han de ser immediats i han de ser prioritaris per als centres educatius.
I és el que estan fent.
I és com es van comprometre en els centres de salut per a que així fora.
I es va comprometre la conselleria de sanitat.

Per tant, respecte als tests i «quin tipus de test, quan s'ha de fer o no s'ha de fer…» Ho han de dir els experts.
I seguir amb això.
Quan determinen què és el que s'ha de fer, fer-ho i exigir-ho.
I estar damunt per a que passe.
I això ho fem.
I així ho farem i així està passant.

De fet, poden vore vostés les experiències que han hagut en altres llocs de falsos negatius que han generat brots.
Després d'haver fet eixos tests massius que alguns partits han reclamat.
Falsos negatius que després han generat brots en àmbits escolars.
Clar, això és el que ens deien els experts que podia passar.
Que havíem de fer cas del que ells deien.

Que quan és eficient la prova?
Quan una persona té simptomatologia.
Quan és eficient eixa prova?
Quan es fa de forma immediata i el resultat és ràpid per a poder aïllar a l'entorn i detectar els contactes estrets.

Se m'ha preguntat també al voltant de quins són els contactes estrets, com se determinen, si s'han… Això està en la guia, de com s'han de determinar els contactes estrets, en la guia de gestió de casos.
Però és que, a més a més, qui determina qui són contactes estrets en cada cas és el centre de salut publica de referència.
En funció de la informació que li ha traslladat el centre educatiu.

I, en eixe sentit, segons el cas es fa.
Per exemple, em preguntava, diputada, si hi ha algun alumne que no ha portat la mascareta en la classe, què passa amb això?
Doncs que eixa persona s'ha de considerar contacte estret.
Perquè no ha estat complint de forma continuada amb el que el protocol marca.

I, per tant, forma part directament de que siga contacte estret.
I així és com ho fan els de salut publica.
Si algú no ha complit amb algunes de les mesures de protecció i higiene, el que s'ha de reportar és si ha passat en algun moment al voltant de la classe en què n'hi haja algun positiu.
I per tant, donar resposta de forma directa.

Però és salut pública qui determina qui són els contactes estrets.
De forma general?
El que posa la guia de gestió de casos.
I, en cada cas, a banda del que posa en la guia de gestió de casos, el centre de salut pública de referència determina, en funció de la realitat de la vida d'eixa persona, quina és, a més a més dels que són els contactes estrets catalogats en la guia, si s'han d'afegir alguns més o no.
I això ho determinen en eixe moment.

Crec que és bastant clara la situació.
Per tant, el que exigim i exigirem, criteris científics clars.
I aplicació immediata i de tota la necessitat de resposta per part del sistema de salut, que és el que exigim i que és el que s'han compromés i el que estan fent en la immensa… Pràctica totalitat dels casos que hem tingut.

Evidentment, n'hi han coses a millorar?
Clar.
Sempre n'hi han coses a millorar.
I es posa damunt i es mira i s'analitza.
Saben que tenim una comissió constituïda de coordinació entre salut i educació, que ens reunim totes les setmanes per a mirar casuístiques de, per exemple, si ens arriba que en un municipi, en una escola concreta ha passat una qüestió que no ha acabat d'estar ben coordinada.
Doncs ahí parlem fins a baixar a la concreció de cada centre, de cada cas.

Ho fan els secretaris autonòmics.
I, en cas que siga necessari, també ho fem amb la consellera, en este cas, i el conseller.
Per tant, respecte a açò, jo crec que és menys partidisme, menys foto, menys politiqueo, més política i més responsabilitat.

És a dir, el que ens deien els experts.
I, a partir d'ahí, actuem i exigim i ens esforcem.
I així és com s'ha de realitzar.
Perquè sinó arribem a casos com el que deia abans.
De falsos negatius que després són brots o bé que el 98,8% dels docents que van donar positiu en tests serològics resulta que eren falsos positius en Madrid, per exemple.

Igual no servia això.
No era adequat.
Perquè els experts no aconsellaven precisament això.
Per tant, hem de ser molt més rigorosos i hem de ser molt més eficients en el nostre espai.
I a mi em trobaran en això.
No em trobaran en altre tipus de mesures.

Respecte a l'alumnat d'alt risc o de famílies d'alt risc.
Com els deia, es valora cas a cas i si hi ha algun -com ho diu la guia, eh?
Ho diu tal qual-… Si hi ha algun alumne que està en un entorn de risc o que té familiars de risc, es pot determinar que no vaja al centre educatiu perquè pot ser un factor de risc per a l'entorn en el que viu.
I això es determina i està posat en la guia en un punt específic de com s'ha de tractar a l'alumnat amb risc o que conviu amb persones amb risc.

Respecte al compromís de col·laboració i l'ús del termòmetre.
Ho hem dit en moltes ocasions i ho diu també la pròpia guia.
El que es valora és que hi haja un compromís de col·laboració per part de les famílies -com sol tindre en qualsevol centre educatiu i en el conjunt del projecte- i que, a més a més, que afegisquen al que fan habitualment quan va el xiquet al centre educatiu, doncs en un temps com aquest, doncs que prenguen la mesura de la temperatura perquè és un indicador.
Simplement per això.

I si no és així, els termòmetres que hem enviat -com també diu en el propi protocol, en la pròpia guia-, en els centres educatius també es pot prendre la temperatura.
I per això estan.
No estan per a lluir, estan per a utilitzar-se.
I estan posats ahí per a que així siga.
De fet, ho fan en les aules.
Moltes aules ho fan.

Bé a l'entrada -si ho tenen ben organitzat i tenen suficients espais d'entrada-, bé dins del centre educatiu, en la pròpia aula o, evidentment, quan presenta alguna simptomatologia per a saber exactament quina és la necessitat d'atenció d'eixe xiquet o xiqueta.

Evidentment, què passa amb les diferents casuístiques que hi han en cada cas concret?
Doncs per això tenen el contacte directe el centre de salut i el coordinador COVID de cada centre amb el responsable de salut pública.
Per a que puguen resoldre qualsevol dels dubtes que es pugen generar.

Evidentment, el que cal és donar resposta el més ràpidament possible a eixa situació.
I acompanyar a l'alumnat amb simptomatologia per a que estiga en eixa aula.
I jo entenc que… I ja em disculparan.
Jo, com a mestre, només he tingut una vegada un cas en que he cridat a la família i no han vingut a recollir-lo.
Vull dir, que només m'ha passat una vegada en uns quants anys d'experiència com a mestre.

I en eixe cas va ser fruit de que, doncs bé, a eixa persona després li van llevar la custòdia del seu fill perquè no havia vingut a arreplegar-lo.
I va ser per una qüestió evidentment social, econòmica, que va desaparèixer eixa persona.

Però la resta de vegades, quan hem cridat per telèfon, quan un xiquet ha caigut en classe o s'ha trobat malament, han vingut a arreplegar-lo.
Vull dir, que és el que fan les famílies.
Vaja.
No crec que hi haja eixe tipus de casos que no vagen a arreplegar al xiquet.

Una altra cosa és quina atenció es fa i com es fa.
Més immediata o menys aniran a arreplegar-lo, però és el seu fill.
Aniran a arreplegar-lo.
I si no han anat a arreplegar-lo, doncs, evidentment, s'hauran d'activar tots els mecanismes de desprotecció del menors.
Per tant, no crec que passe això.

En cas que n'hi haja algun altre tipus de dubtes, evidentment, està la coordinació amb el centre de salut pública de referència per a resoldre els dubtes que puguen generar-se i les casuístiques més concretes que puguen haver.
Eixe nivell de coordinació, que tenen el telèfon mòbil un de l'altre per a poder tindre qualsevol de les dificultats resoltes.
Doncs és una de les qüestions que hem treballat.

Respecte a la telemàtica que deien també.
Miren, evidentment, com deia, no pot substituir un dispositiu electrònic un mestre o una mestra en persona, en una interacció presencial.
Això no ho pot substituir.
Ara, la inversió que hem fet és, precisament, per a garantir que puguem estar preparats.

Vosté em preguntava si tenim garanties de poder donar resposta a eixa necessitat al conjunt de l'alumnat.
Vosté mateixa, una nota de premsa que va fer ja abans de l'estiu, determinava que el 10 % del alumant no té tablets.
I, per tant, que el 80 % dels alumnes vulnerables no tenen accés a les plataformes digitals o no podien tindre accés.
Ho deia en una entrada de premsa, deia al voltant del 10 %.

Només amb la distribució de tablets que hem fet arribem a més del 6 % de l'alumnat.
Amb la distribució del conjunt de tablets i de dispositius electrònics que s'han encomanat i que estan comprats per part del ministeri, amb els nostres trenta i quaranta, en eixos setanta mil arribem al 14 % del alumnat.

Per tant, amb els seus càlculs estaríem donant resposta de totes les necessitats que hi havien.
Vostés van dir que eren al voltant del 10 %, tindrem dispositius per al 14 %.
Per tant, es dona resposta al conjunt de necessitats?
Sí.

Si és que fora eixe càlcul el que tenia eixa necessitat.
És eixe el número de xiquets i xiquetes que tenen necessitat?
No.
És menys.
Perquè li ho hem preguntat a cada centre educatiu.
Cada centre educatiu ha tingut, durant un temps, un període per a determinar quin número d'alumnat tenia necessitat d'una atenció telemàtica específica proporcionada pel centre educatiu.

En la resposta i en el nombre d'alumnat que ens han determinat, hem fet la compra.
I, per tant, sí que cobrim el conjunt de xiquets i xiquetes que no tenen accés de forma específica, determinat per cada centre.
És a dir, preguntar per cada tutor o tutora dins del seu entorn per a que centralitzat amb el centre educatiu per part de la direcció ens han determinat el nombre exacte de dispositius que necessitàvem.
I eixe nombre és el que després hem comprat de forma abundant.
És a dir, més d'eixe nombre del que ens havien determinat.

Per tant, sí que estem en disposició de poder donar resposta també.
I jo crec que això és important posar-ho en valor.
Hem fet eixa compra de trenta mil que estan ja en els centres educatius i que quan s'aïlla una aula tots tenen eixa disposició.
De fet, la immensa majoria tenen números molt més elevats de tablets en els que poden ja distribuir-les.
Més les quaranta mil que han d'arribar per la compra centralitzada del ministeri.

Jo deia que arribarem a eixos vora el 14 % del conjunt de l'alumnat.
I, per tant, sí que cobrirem, amb les dades que tenim de cada centre, les necessitats que ens han determinat els centres educatius, que és molt inferior a eixe 14 % d'alumnat.

A més a més d'això, les 47.
000 llicencies Webex que dèiem abans es poden utilitzar per al conjunt de l'alumnat.
I, a més a més, les places formatives que els dèiem abans, que era necessari la seua formació, amb eixes 17.
000 places que s'han fet específiques.
Però no només això, sinó l'atenció i els tutorials específics també per a l'ús d'eixes qüestions, d'eixes plataformes digitals.

Què s'ha fet on governa la dreta?
Doncs, miren, ho dic per a fer-nos un poquet de referència, per a saber si allò que s'exigix ací es fa quan es governa.
Només amb les 30.
000 -parle de les que hem repartit directament nosaltres-.
(Mostra un gràfic) Ací poden observar la diferència entre les que s'han repartit ací, les que s'han repartit a Andalusia, a Galicia o a Madrid.

Saben que Andalusia té una població escolar molt més gran que la nostra.
I, per tant, la diferència és bastant considerable.
Ho dic perquè s'ha de tindre en compte el grau d'esforç que s'ha fet on governa les dretes i on governa el Botànic.
Doncs ací tenen un exemple de si arribem suficient o no.
Nosaltres arribem suficient.
Espere i desitge que ells també.
Espere i desitge que ells també.

Ho dubte per la situació, perquè la població escolar és molt més gran.
Però espere i desitge que sí, que estiguen arribant.
Nosaltres sí.
I arribarem amb escreix amb eixa compra que hem fet junt amb el ministeri.

Han parlat vostés també de falsos consensos, d'organismes oficials que no es convoquen, de… Miren, el fòrum educatiu no substitueix a ningun organisme oficial.
Clar que no.
El complementa.
Suma a tots els organismes que ja existixen.

Allà on s'han de prendre les decisions i on es firmen les normatives, on es negocien en cadascun dels espais es convoquen les diferents sectorials necessàries per a tramitar les normatives o els acords que s'hagen de prendre.

Nosaltres hem parlat amb un acord en els sindicats de la pública, fet en mesa de negociació col·lectiva en el sectorial de la pública, en el que el 80,5 % de la representació ha donat el seu sí i ha signat.
I amb la concertada el cent per cent.
No només dels sindicats, també de les patronals.
És a dir, tots els sindicats i totes les patronals.
Estem parlant el cent per cent de la concertada i el 80,5 de la representació sindical de la pública.

Per tant, un consens molt més que ampli.
Jo, quan va guanyar el senyor Casado les primàries internes del Partit Popular amb un 57 %, es va dir que era el nou líder por amplio consenso.
Doncs jo supose que el cent per cent de la concertada i el 80,5 % de la representació dels sindicats de la pública doncs, evidentment, és un consens molt més que ampli.

I fruit d'una situació com l'actual, encara més ampli i més per a posar en valor.
Per a que vegen que no és ninguna… No tan una qüestió estranya.
(Mostra uns fulls) Ací estan els acords signats per els sindicats, en este cas, de la pública.
I ací els de la concertada, pels sindicats i les patronals de la concertada.
I ací tenen també els acords.

Això de falsos consensos jo no sé d'on ho trauen, perquè tindran clar quins són els acords i com són els concrets.
No sé, les signatures estan molt clares i en papers molt clars.
També amb els directors i directores d'infantil i primària doncs, per exemple, aquesta notícia -que era d'abans de començar- ja dien ells també que estaven d'acord en com havíem treballat i com s'havia estat organitzant el curs i com havíem estat al costat.

Per allò de que si s'han sentit assoles.
Miren, sincerament, evidentment, en qualsevol moment un pot tindre la sensació d'estar sol perquè és una situació molt difícil, haver de fer front a una situació com aquesta.
Però crec que abans els he ensenyat tot l'acompanyament que hem fet a cada centre, en cadascuna de les propostes.

Poden preguntar a totes les associacions de directors de tots els territoris de tot l'estat si alguna altra comunitat ha fet això.
Els ho poden preguntar.
Si realment han estat no només fent proposta centre a centre per part de l'administració, sinó contestant als correus que estaven enviant cadascun dels directors amb les millores, amb els canvis que estaven fent.
Atenent telefònicament també centre a centre, director o directora, per a donar resposta.

Evidentment, la situació és molt complexa.
És tot perfecte?
Clar que no.
No hi ha res perfecte.
Però més treball del que s'ha fet i més acompanyament del que s'ha fet, sincerament, difícilment s'haguera pogut fer més del que s'ha fet.

Evidentment som autoexigents i sempre voldríem més.
Però un, quan pot mirar a la resta de territoris… Parle vosté amb els representants de l'associació de directors i directores de primària de tot l'estat o amb els diferents sindicats d'àmbit estatal i els dirà si hi ha hagut acompanyament ací o no i quina diferència hi ha hagut en altres llocs.

Respecte al material de protecció, que també han fet vostés referència en algunes de les seues preguntes o de les seues propostes que han fet, també.
Materials de protecció respecte al professorat i l'alumnat.
Si l'hem enviat, si com s'ha fet…

És a dir, hem comprat dos milions de mascaretes higièniques, un milió de mascaretes quirúrgiques amb, també, material de protecció per als centres educatius, aquell que s'ha determinat i que s'ha necessitat en cada centre.

Per si també pensen que això no és així, ací estan els albarans d'entrega en cadascun dels centres educatius.
Si volen, els compartim i els mirem en cada centre el que s'ha enviat.
Doncs, ací en tinc un.
Per exemple, este enviament, mascaretes quirúrgiques, mascaretes de protecció, pantalles facials, guants de nitril… Cada centre doncs hem tingut i hem disposat i li ho hem enviat al centre educatiu.

En calen més?
És la pregunta.
En calen més?
Tenen més necessitat els centres educatius?
Tres milions de mascaretes.
En necessiten més?
Mirem si n'hi ha algun centre que en necessita cap cosa més.
Però el que a nosaltres ens ha arribat és que tenen -de moment- suficient stock.

I aquells que necessiten alguna cosa més no s'ho paguen ells, ho paga l'administració dels diners que transferix al centre educatiu.
Perquè els diners que tenen els centres educatius són diners de l'administració valenciana.
I que es traslladen de forma extraordinària per a que puguen fer aquesta compra.

De fet, hem fet una mobilització extraordinària de quasi dèsset milions d'euros amb els diners que ens han demanat.

Allò que els ensenyava baix que hem enviat a cada centre i que els deia, ací era per a les observacions de necessitats.
Ens han fet les seues necessitats.
Hi ha qui ha comprat micròfons, hi ha qui ha comprat alguna altra pantalla, hi ha qui ha comprat… El que ens han determinat.
I em disposat d'eixos recursos per a que puguen tindre el material extraordinari en el pressupost de cada centre.
Per a que puguen disposar d'eixos diners.

Perquè, evidentment, ja cada centre tindrà una casuística en funció de com va gastant el material que té o de les necessitats del seu entorn de la comunitat educativa.
I, per tant, s'adapta a cada centre i la compra en els diners que hem posat de forma extraordinària.

Per tant, poden fer disposició d'eixos recursos que per això s'han habilitat, per això ens els han demanat i per això hem fet de forma extraordinària l'habilitació d'eixos recursos a cada centre educatiu.

Han parlat també de l'elaboració dels plans de contingència.
Ho he explicat abans.
Els plans de contingència, com els deia, s'han d'adaptar a cada centre educatiu en funció de la realitat de cada centre i de la situació de cada centre.
De la disposició dels espais, de com són les entrades, com són els patis, de com són els menjadors…

I, per tant, s'adapta a cada centre educatiu.
No pot ser un únic pla de contingència per a tots.
Cada centre té el seu pla de contingència i s'adapta a la situació.
Hem fet la contractació -com deia- d'eixes mútues per a que puguen validar eixos plans de contingència i que puguen estar acompanyats pels experts per a vore que realment allò que ells han aplicat a la concreció de cada centre educatiu del que ha estat negociat en les meses de seguretat i salut laboral a l'àmbit de tot el País Valencià, doncs que puguen adaptar-se a cada centre.

Doncs bé, ahí és com ha estat eixa adaptació.
Reforçant el que es fa des de la competència en l'Invassat.
És a dir, hem contractat per a reforçar els elements que ja existixen d'acompanyament als centres.
Per a que els centres tingueren eixe acompanyament.
I l'han tingut.
I el continuen tenint per a que puguen validar allò que havien estat alguns començant a realitzar i altres els dubtes que pogueren tindre si estava adaptat o no al pla de contingència.

Per tant, s'ha contractat per això.
I el que sí que genera inseguretat jurídica és que un faja, com ha fet, per exemple, en Andalusia, que publiquen en el butlletí quines són les disposicions generals per als centres educatius i quan arriba al peu de firma no el firma ningú.
(Mostra el full).
O quan s'envia des del centre, també, en este cas, d'educació i esport algunes preguntes i no se signen.
Clar que després el reclamen els sindicats que facen una carta i que els diguen qui és el responsable.
És que, directament, no han assumit la competència.
Ací el protocol i les seues actualitzacions les hem signades els responsables, en este cas, de la qüestió organitzativa escolar -que sóc jo- i la responsable de la qüestió sanitària, que és la consellera de sanitat.

Per tant, la inseguretat jurídica l'hauran de buscar en altres territoris.
I, precisament, governats per les dretes.
Ací hem intentat donar la major certesa possible.
Això, al generar eixes certeses s'acaben tots els dubtes?
No.
Clar que no s'acaben tots els dubtes.

Hem de seguir treballant en eixa millora del dia a dia, evidentment.
I en què tot funcione en les millors condicions possibles per a que el conjunt del professorat i de l'alumnat tinga les majors certeses possibles.
I en això anem a seguir fent.
I, evidentment, anem a seguir treballant.

Jo, sí que m'agradaria, també, fer una resposta al voltant de les baixes, que se m'ha dit si havia… Es cobriran les baixes o no es cobriran les baixes?
Clar que es cobrixen.
De fet, hi han tres adjudicacions a la setmana.
Som dels pocs territoris que tenim tres adjudicacions a la setmana.

I, per tant, tot allò que estiga catalogat com a baixa es cobreix.
I es cobreix amb la màxima rapidesa possible tenint en compte que pràcticament dia sí dia no n'hi ha adjudicació.
Per tant, si es comunica una baixa el dilluns, entra en adjudicació el següent dia que n'hi ha adjudicació.
I és tres dies a la setmana.

Per tant, es fan les baixes més ràpid que mai.
I això ho poden preguntar a qualsevol representant de la comunitat educativa i voran com que és més ràpid que s'ha fet.

Ha dit també: «Si no hemos sacado dinero de otros sitios, si solo se podía sacar dinero de Edificant».
Hem tret diners d'altres llocs, de llocs dels que vostés volien que traguérem diners.
Mire-ho i ho vorà.
A vore si hem fet o no ho hem fet això.
Per tant, sí.
Sí que hem mirat d'on era necessari traure els diners per a poder executar al màxim.

I, en este cas, no és que es traga diners d'Edificant, és que no s'estan executant per part dels ajuntaments en temps i forma com s'havia demanat.
I, per tant, s'adapta l'execució al lloc i a la realitat de l'obra.
Per a què?
Per a que no es perden els recursos.
Per a que es puga executar, per fi, el conjunt de les obres.
Per a que cada ajuntament puga adaptar-la a la realitat i puga seguir endavant amb la seua obra.

L'altre dia també ho van posar damunt la taula al voltant d'Edificant.
Doncs que deien que no funcionava.
Jo crec que li ho podrien preguntar als alcaldes de tots els colors polítics que estan en obres en Edificant, certificant-les.
Per exemple, li ho pot preguntar… Si volen, li ho poden preguntar, per exemple, la representant de Ciudadanos als alcaldes de Castalla, de Daya Nueva o de Granja de Rocamora que han certificat.

Han certificat 106.
000, 453.
000, 516.
000 d'obra feta i certificada.
Funciona el pla Edificant, clar que funciona.
I s'adapta a la regulació de l'obra.
O alcaldes del Partit Popular com de Benissa, de Formentera del Segura, de Benijòfar, de Bigastro, que han executat 340.
000, 1 milió, 1 milió, 119.
000.
De tots els colors polítics.
Sense cap tipus de dificultat per a executar.

Per tant, es poden fer i funciona Edificant?
Sí.
Ens adaptem a la realitat de cada obra?
Clar.
Per a no perdre ni un cèntim.
I fer una bona gestió pressupostària.
Que d'això es tracta, també, fer la gestió pressupostària que pertoca.

M'ha preguntat, senyora diputada del PSPV, si també hi ha professorat de secundària extraordinari.
I sí, clar que també hi ha professorat de secundària.
Ho dic perquè en moltes ocasions s'ha afirmat que no, com vosté deia, s'ha negat que hi hagueren més professors de secundària.
Sí.
Sí.
Clar que hi han més professors de secundària.

De fet, la determinació del professorat extraordinari que hem tingut ha estat amb el procediment que els he ensenyat.
En funció de les necessitats d'organització.
També s'ha preguntat si s'han utilitzat o s'ha parlat en ajuntaments per a que habilitaren altres espais, sí.
També ho hem fet.

I, de fet, ací tinc una mostra d'alguns dels espais que hem pogut utilitzar cedits per ajuntaments en espais que hem pogut habilitar per a poder garantir més capacitat en els centres educatius per a poder fer la màxima presencialitat possible.
Per tant, sí, s'ha demanat, es va demanar via la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
Vam demanar a tots els ajuntaments que col·laboraren, que estigueren habilitat el màxim d'espais possibles.

I han estat, el professorat de secundària, n'hem fet més de mil set-cents de forma extraordinària a la plantilla que n'hi havia de professors de secundària.
Per tant, si ha hagut en algun moment que no ha hagut… Algun grup no va a la presencialitat que ens agradaria del cien por cien, doncs no és per falta de professorat.
Ho dic perquè això també ha de quedar clar.

És per la situació que vivim.
Si n'hi ha una falta d'espai per a poder-ho fer en tots els llocs.
Però és que a mi m'agradaria que tinguérem en compte, també, respecte a l'alternança dels grups que van, que són doncs un percentatge baix en funció del conjunt però que, evidentment, hem de tindre en compte què és el que s'ha fet en altres llocs també.
Perquè pareix que s'haja acabat la vida.
Pareix que només siguem ací els que hem tingut eixa situació.

Doncs és que, des del primer moment van dir, per un costat, «que era inviable reducir las ratios».
Conseller d'Andalusia, diu que és «inviable reducir la ratio de las aulas».
Bé, doncs ací ho hem fet.
Això tracta de contractar a més professorat per a poder tirar endavant.
En Múrcia diuen que van a semipresencials i alternes.
En Andalusia, també, alternancia.
En Madrid, també.
I fins i tot en Galicia també van a esta situació.

Per tant, quan escolte que no hem fet el nostre treball o que no s'ha treballat suficient com per a garantir el cent per cent de presencialitat.
Doncs, miren, ho hem garantit.
De fet, som dels territoris que més garantim la presencialitat.
I com els deia abans, els que més hem augmentat en professorat per cada cent mil alumnes.
I, per tant, més esforç per càpita que la resta de territoris.

Igualment, per a donar també tranquil·litat a les famílies, que sé que és necessari i així ho hem dit en moltes ocasions, aquell alumnat, per exemple, de segon de batxillerat que no va en el centre que siga, que no va el cent per cent de dies, ha d'estar tranquil perquè la selectivitat d'enguany tindrà l'opcionalitat que va tindre la de l'any passat per a que no tinguen les dificultats d'haver tingut més o menys oportunitats en funció del centre educatiu que han estat.

Per tant, que estiguen tranquils.
Va ser una demanda que vam fer al Ministeri d'Educació, que el Ministeri d'Educació va contestar just la setmana passada dient que sí, que treballen amb eixa flexibilització.
I, per tant, no hi haurà una situació de desigualtat en funció de la presencialitat que hagen pogut tindre o no en funció del centre educatiu.

No existirà eixa opció de desigualtat.
Per què?
Perquè es garantirà via l'opcionalitat en les proves d'accés a la universitat.
Per tant, veient el que es fa i veient com s'està treballant, crec que val la pena valorar l'esforç que està fent el conjunt de la comunitat educativa i el treball que s'ha anat realitzant.

Sí que n'hi han dos qüestions, per a acabar, que m'agradaria respondre.
Diuen que les cartes, diu que no li he contestat una carta.
Vostés tenen els mecanismes oficials d'una diputada per a fer les peticions i les preguntes, les necessitats que tinga en via parlamentaria al govern de la Generalitat Valenciana.
A banda de l'atenció que està tenint per part de l'equip de govern.

Però es que jo agraïsc l'aportació que han estat fent i algunes de les aportacions que mos han fet durant el curs i durant la preparació d'aquest curs.
(Mostra un full) Però, si veuen esta línia temporal -que crec que és interessant-, veuen que vam començar en juny, fins i tot abans, quan he anat explicant totes les qüestions que hem anat fent.
L'adjudicació, per exemple, del personal va ser el 7 d'agost, en els territoris on governa la dreta va ser en setembre -i en alguns encara no ha sigut.

Nosaltres el 7 d'agost ja havíem introduït tot el personal extraordinari.
Els centres no només ho sabien, sinó que tenien quin personal anava a anar.
Tenien el protocol ja amb la primera reunió que van fer l'11 de juny.
A juny ja se sabia com s'anava a organitzar el curs i després hem anat desenvolupant-ho.

I propostes d'inici de curs concretes hem rebut en diverses ocasions.
Però el Partit Popular les presenta el 26 d'agost -i és qui més ha treballat, i ho dic així, han treballat-… Sí, sí; vull dir, i han enviat moltes qüestions.
Per part de Ciutadans van presentar el seu pla d'inici de curs el dia que començava el curs.
(Veus)

Jo crec que això exemplifica molt bé els problemes que han tingut en llocs on governen.
Que és que no han avançat la necessitat de treball que n'hi havia prèvia.
I, per tant, s'hauria d'haver realitzat en molt de temps.

I, evidentment, de l'extrema dreta encara no he rebut cap qüestió destacable de l'organització del curs.
Sí que dir-li una qüestió, que crec que és necessària i crec que és important que això estiga damunt la taula.
Igual, jo traslladaré les seues aportacions al conjunt de la ciutadania i sobretot al conjunt dels centres educatius, l'agraïment als centres educatius -que nosaltres no parem de fer eixe agraïment.

Doncs crec que és necessari posar en valor el treball que han fet tots els centres.
Totes i cadascuna de les persones que han estat involucrades en aquesta gestió.
Jo els agraïsc també les aportacions que han fet.
I els demane que seguim en les aportacions i no en buscar la crítica per la crítica.
Perquè, si no, doncs contestarem amb els fets que han passat en altres territoris i el que ha passat ací.
Perquè és fàcil vore on es governa què és el que es fa.
Si volem seguir amb l'aportació positiva, treballem conjuntament i, evidentment, a seguir sumant.

Respecte a les especialitats, es poden fer.
M'ha preguntat si hi han especialitats o no, diferents especialitats si es poden realitzar o no.
Totes es poden realitzar.
Poden entrar especialistes als grups bombolla?
Sí, poden entrar.
Està contestat en les preguntes freqüents.
Mantenint la distancia de metre i mig.

I, al mateix temps, també, adaptant, per exemple, l'educació física té un apartat específic en el protocol de com s'ha de realitzar.
Evidentment no la podem realitzar igual que abans.
Ja.
Perquè no estem en la situació d'abans.
Però, s'ha de realitzar l'activitat de l'apartat de l'educació física?
Sí.
Clar que s'ha de realitzar.
És bo.
És saludable.
I volem que es faça eixa activitat física i, per tant, sí que es pot anar desenvolupant tot.

Acabe ja donant-los les gràcies.
Dient que, evidentment, tot el que puga els aniré responent i continuarem treballant.
I, evidentment, a la disposició de les aportacions que puguen fer ara, com els he dit.
Continuem en la línia d'aportacions.
Totes les que puguem les tindrem en compte, les desenvoluparem.
I si anem a l'òptica de la critica destructiva, doncs contestarem amb els fets, que crec que són bastant incontestables.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

I ara anem amb les rèpliques per 3 minuts.
Començaríem amb el mateix torn.
Per 3 minuts, la il·lustre diputada, Llanos Massó, del Grup Vox Comunidad Valenciana.

La senyora Massó Linares:

Gracias, presidente.

De verdad, señor Marzà.
Yo lo he intentado, o sea, en mi intervención, desde un primer momento, lo he intentado.
Pero usted no se puede resistir.
Qué le vamos a hacer.
O sea, es… Diría un refrán, pero no quedaría bien aquí.

Usted no se puede resistir.
Pero bueno, su intervención ahora, en esta segunda parte, pues en gran parte se resumiría en el país de los ciegos, el tuerto es el rey.
Prácticamente.

Yo le estaba preguntando lo de los contactos estrechos.
No, no los pueden asegurar, señor Marzà.
No los pueden asegurar.
Ustedes están pidiendo a los padres una declaración responsable, pero ustedes no pueden asegurar cuáles son contactos estrechos o no.

O me va a decir usted que una clase con niños de nueve o diez años el profesor tiene veinte ojos y ve en qué momento un niño se mete el dedo en la nariz y toca la mesa y al lado la toca el otro.
No lo pueden asegurar.
Los contactos estrechos no se puede decir quién ha sido y quién no ha sido.
Por mucho que ustedes pues lo quieran vender.

Usted presupone falta de responsabilidad de los padres pidiéndoles declaración responsable y pretende que nosotros confiemos totalmente viendo, como estamos viendo, algunas de las cosas.

Nos habla de la inversión.
Bueno, sí, claro que se ha tenido que sacar dinero de otros sitios.
Y esperamos que en los próximos presupuestos usted sea consciente de la situación que tenemos, de lo que es verdaderamente importante, de lo que es prescindible y de lo que se puede gastar y no gastar.

Hablaba del consenso.
Bueno, pues ya se lo comentó el otro día mi compañero en el pleno, sobre el fórum educativo.
Esto dicen los estudiantes: «Se ha celebrado tres veces desde que se inició la presente crisis sociosanitaria, por ello, podemos afirmar que consiste en una mera ilusión participativa a través de la que la conselleria pretende justificar que la comunidad educativa ha sido consultada en su conjunto.

»No obstante, en la práctica, se trata de una impostura en la que más de treinta entidades tienen voz, por lo que ninguna es escuchada.
Donde los responsables públicos se limitan a asentir sin que exista en ningún momento diálogo ni acuerdo.
»

Los estudiantes.
Que, precisamente, estas asociaciones que lo firman no son de derechas -o de extrema derecha, como diría usted-.
Pero bueno, seguimos.

Usted me garantiza que el cent per cent de los alumnos pueden seguir la educación no presencial.
No es cierto.
No es cierto porque, aunque tengan… No, no; no es cierto porque los profesores, si eso sucediera pasado mañana, los profesores todavía no han hecho los cursos y todavía no están formados para esa educación online.

Hablaba -es que no tengo tiempo- de los especialistas.
Bueno, pues hay centros que nos han transmitido que están dando las clases de música en el patio.
En el mes de febrero veremos a ver cómo se desarrollan esas clases de música en el patio.
No sé.
Es un poco complicado.

Vamos a ver… ¿Usted va a enviar a asuntos sociales a una familia que el niño se ponga enfermo, llamen a los padres y resulta que los padres son cirujanos y están en el quirófano y no tienen más familia en la ciudad?
Vamos a ver.
(Rialles i veus)

Material.
Bueno, sí, claro, usted ha comprado material.
Pero mi pregunta era… Ya sé que lo ha comprado, ya sé que se ha repartido, pero si a lo largo del curso si seguirá dotando a los centros de ese material.

Sobre las pruebas.
Usted vuelve a hablar de las pruebas, de los tests, pero ya pudimos ver ayer las piruetas que se dieron.
Habla de que sigue el dictamen de los expertos y esos expertos que nos han llevado a que la Comunidad Valenciana sea la que menos tests realiza prácticamente de todas.

Nosotros no pedimos tests masivos en ningún momento.
Ya sabe, conoce nuestra iniciativa, sabe lo que pedimos.
Pero usted acaba de reconocernos que la Organización Mundial de la Salud no son expertos.
Porque la Organización Mundial de la Salud dijo test, test y más test.

Veo que se me termina el tiempo.
Bueno, si tuviera tiempo pues le podría dar una serie de partidas de las que sacar inversión para…

El senyor president:

No en tenim, cal anar acabant, senyora diputada.
Moltes gràcies.

La senyora Massó Linares:

Ya, por eso, es que no da tiempo.

Y lo que me preocupa es lo que acaba de decir de la selectividad.
Que se flexibilice otra vez la selectividad.
La selectividad va a volver a ser un coladero.
El otro día en la presentación del curso de la Universidad de València nos dijo la rectora…

El senyor president:

Senyora diputada, tiene que acabar.
Se n'ha passat un minut.

Moltes gràcies.

La senyora Massó Linares:

Un coladero y un engaño a nuestros hijos.

El senyor president:

Ara 3 minuts, també, la il·lustre diputada Mercedes Ventura… Ai, perdó!
Perdó, perdó, perdó.
Beatriz Gascó, pel Grup Parlamentari Popular.
Disculpe, però és el costum…

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.

Señor Marzà, la verdad es que me quedo muy preocupada.
Me quedo muy preocupada porque usted dice que han hecho unas intervenciones basadas en la crítica… (La senyora Gascó Enríquez intervé sense micròfon)

Tengo que volver a empezar.
Por favor.
 (La senyora Gascó Enríquez connecta el micròfon)

Le decía que me quedo preocupada porque nos acusaba de haber hecho unas intervenciones basadas en la crítica por la crítica.
Y, sinceramente, creo que nuestro tono hoy ha sido muy diferente.
Creo que, sobre todo, han sido intervenciones llenas de preguntas, llenas de dudas, llenas de incertidumbre, pero en ningún momento basadas en la crítica.
Sí que es verdad que ha habido alguna apreciación a sus matizaciones, pero eso es lógico.

Que usted, ante unas intervenciones -considero que son constructivas y con una lógica incertidumbre-, conteste tergiversando la realidad, atacando y diciendo, de verdad, cuestiones que no se ajustan a lo que está pasando en los centros, de verdad que me preocupa.

Y le voy a poner ejemplos concretos para demostrar que lo que estoy diciendo es así.
Usted me dice «porque los datos que daba, de dónde se saca los datos…», por ejemplo, para el tema de la brecha digital.
Oiga, que la información que yo di para las tabletas dio la información Save the Children, no me lo diga a mí.
Save the Children dijo que había en la Comunidad Valenciana 260.
000 chavales vulnerables.

No me lo diga a mí.
Rebátales a ellos.
Luego me dice, «¿de dónde se saca que no se han hecho convocatorias sectoriales?
» ¿Cómo que de dónde no me lo saco?
Ha hecho mesas sectoriales y sindicatos, sindical, pero que no ha hecho mesas…

¿Cómo que qué?
¿Y la mesa sectorial de padres?
¿Y la mesa sectorial de alumnos?
Si es que dice «el cien por cien de la concertada estaba de acuerdo».
Hombre, los padres de la concertada forman una parte importante de la concertada y no están de acuerdo.
Hicieron un comunicado público exigiendo su rectificación por decir que había consenso.
Eso no es el cien por cien de la concertada.
Decía, tergiversa la realidad.

Una cosa muy importante, señor Marzà.
Su director territorial -y este tema me parece fundamental- dijo: «Me ha llamado el jefe de comunicación de conselleria.
» ¿Este es experto?
Para dar directrices a todos los directores de Castellón.
¿Estamos locos?

¿Alguien va a pedir disculpas?
Él dijo, literalmente: «Claro que los ayuntamientos podían contratar, pero que hicieran lo que tuvieran que hacer en la calle».
Que dentro de los centros educativos ellas no entraban porque eran vectores de contagio.

Señor Marzà, lo hemos escuchado los dos, usted y yo, y lo puede escuchar quien quiera también.
¿Van a pedir disculpas?
Han acusado a las enfermeras de contagiar.
Es que no puede, de verdad, no puede mirar hacia otro lado.
(Veus)

Yo he intentado tener un tono constructivo, pero lo que no puede ser es que usted niegue las evidencias.
Porque es que, entonces, estamos condenados a fracasar.
Estamos condenados a fracasar.

Le voy a poner más ejemplos.
Usted dice que todo es perfecto.
Ayer se lo leí a la señora Besalduch, ¿usted ha visto la carta que le ha mandado el presidente de la asociación de pediatría a la señora Barceló?
Diciendo que están preocupadísimos, que no pueden más.
Que su plan de inicio de curso les ha desbordado todas sus previsiones en menos de un mes de clase.
Yo le dejo la carta, es que no lo dice el Partido Popular.

Mientras ustedes hacen un discurso basado totalmente en la autocomplacencia, los centros de primaria dicen que su plan no va a funcionar.
Que están desbordados.
Que están desbordados a tres semanas del inicio del curso escolar.
Conseller, ¿con qué me quedo?

A mí los directores me dicen: «Por favor, aprovechando que lo vas a ver, a ver si nos dice cuándo vamos a recibir las ayudas extraordinarias».
Los centros han recibido los gastos de funcionamiento ordinarios, pero las ayudas extraordinarias no saben ni qué les corresponde a cada centro ni cuando les va a llegar.

¿Cuándo les va a llegar, conseller?
De verdad, es que le podría poner muchísimos más ejemplos.
Ejemplos de falta de coordinación entre los centros de primaria y salud pública.
¿Cómo puede ser que no estén coordinados?
A los directores los llevan locos.
Las familias no saben a qué atenerse.

Y tengo que terminar, conseller.
Mire, la situación es preocupante, de verdad se lo digo.
Todos somos conscientes de que estamos abordando una pandemia.
Pero usted acaba de demostrar que no tiene ningún plan para hacerle frente.
Porque con la autocomplacencia no se acaba con el virus.

Muchas gracias.

El senyor president:

(Inoïble per raons tècniques)

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidente.

Señor conseller, solo quería comentarle que, si las preguntas y las apreciaciones que le hecho no son de su agrado… A ver, no es para atacar el trabajo que hace esta diputada o este grupo parlamentario.

Si no le ha gustado la carta que le he mandado por correo electrónico, también tiene las propuestas que hemos presentado, que muchas ya nos han dicho que no, y otras esperemos que sean de su agrado y que nos las aprueben.

Dicho esto, usted me habla que el consenso del foro educativo ha sido de un 80,5 %, pero no del cien por cien.
Me alegro que lo diga.
Se lo digo porque ustedes en la nota… Yo únicamente digo que no mientan, pone: «El ple del Consell ha ratificat l'acord subscrit entra la conselleria d'educació i les organitzacions sindicals, a Anpe, Comissions Obreres…».
No, a Anpe no.
Que diga las cosas claras.

Y otra pregunta que no me ha contestado, pero tengo mucha curiosidad es: ¿por qué no han convocado en este foro al sindicato de inspectores?
Eso no me lo ha contestado.

Por otro lado, en cuanto a los medios de prevención, tampoco, entre las ofertas que le hicimos, es hacer test diagnósticos ante la COVID a los docentes al principio de curso.
Pero dijeron que no.

Pero también tengo que decirle que aplaudo a la señora Barceló, que copie lo que está haciendo Ciudadanos en otras comunidades y que quiera aplicar tests rápidos en los colegios con un diagnóstico temprano para la COVID entre el alumnado de la comunidad educativa.
Aunque usted ha criticado estos tests diagnósticos, no sé qué le parecerá.
Pero me gustaría saber para cuándo se van a aplicar y qué fecha tienen.

Y respecto a la digitalización, decirle que el sistema educativo en el confinamiento ya demostró pues el caos que había en cuanto a la digitalización.
Y queda mucho trabajo por hacer para apostar por un modelo educativo 4.
0.

Decirle que, a fecha de hoy, el inicio de curso también ha tenido problemas con Aules.
Ha habido niños de FP que han estado dos o tres días sin que les funcionara el Aules -y profesores-, y con los brazos cruzados.
Así como el curso de formador del coordinador de la COVID que no ha funcionado y lo han pospuesto al 5 de octubre.

Y me gustaría preguntarle si han avanzado en esto, si han diseñado un plan estratégico valenciano para la digitalización.
No que hayan comprado tablets.
Si van a hacer para mejorarlo y con qué presupuesto cuentan.
Si van a hacer una partida presupuestaria para el 2021.

Y, por otro lado, en cuanto a la educación secundaria, se ha planteado la semipresencialidad en muchos centros.
Me gustaría preguntarle: ¿van a recortar el currículum o programa formativo de este alumnado?
¿Y cómo va a garantizar el aprendizaje del alumnado cuando estén en casa?
¿Qué fórmula tienen?
¿Cómo van a garantizar que con esta medida no aumente el fracaso escolar en esta comunidad?

Y, finalmente, indicarle que usted sabe que muchas familias que tienen miedo de llevar a sus hijos a la escuela por miedo de contagiar, por miedo a que se contagien.
Familias que tienen en su núcleo familiar alguna persona pues con una patología crónica y sería firmar una sentencia de muerte.
Así me lo han comunicado muchas familias.

Yo le pregunto… (Veus) Sí, porque hay familiares que están muy enfermos y si el niño se contagia pues puede poner en riesgo su salud.
Yo le pregunto… Yo soy muy pro de que los niños tienen que ir al colegio, pero mi pregunta es: la abogacía del estado sabe que esta semana ha redactado un informe donde indica que la obligación a ir a la escuela se contrapone al derecho de la vida.
Y justamente, ese día su conselleria publicó un comunicado contrario a lo que dice la abogacía del estado.
Entiendo es porque lo mandaron a última hora el informe de la abogacía del estado.

Mi pregunta es clara y espero que me conteste.
¿Van a adaptar esta normativa a las nuevas directrices que indica el informe de la abogacía del estado?

Muchas gracias.

El senyor president:

Ara sí, moltes gràcies.

I ara, conseller, té 3 minuts.
Finalitzarà vosté la compareixença.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Bé.
El que dèiem, ja li he contestat abans a la persona vulnerable o al que té famílies en vulnerabilitat.
Evidentment, ja ho posa en la mateixa guia, que es pot determinar que eixos xiquets no vagen al centre educatiu.
Ho ha de determinar en l'àmbit sanitari i està en la pròpia guia.
Se la llig i ho vorà perquè està posat en la pròpia guia.
(Veus)

A banda d'això… Està marcat en la pròpia guia, és tan fàcil com llegir-ho, senyora diputada.
No és molt complicat.
A banda d'això, n'hi ha un pla de digitalització?
Clar que sí.
Ja existix des del mes d'abril i es diu Mulan, i ha començat i ha anat millorant-se.

I, per tant, sí, clar que existix.
I ja està fet i s'està desenvolupant.
De fet, més de trenta milions d'euros d'inversió extraordinària en digitalització.
I, per tant, sí que s'està desenvolupant tal i com hem marcat respecte a la flexibilització del currículum.

És que es va acordar l'altre dia amb la conferència sectorial d'educació, amb els consellers i conselleres de totes les comunitats autònomes, mostrant la seua voluntat positiva de que fora així.

I hi ha una norma específica, un decret-llei que està presentat pel govern de l'estat per a flexibilitzar el currículum a demanda de totes les comunitats autònomes, de totes.
De tots els colors polítics.
De totes.
Demanant eixa flexibilització dels currículums i dels aprenentatges per a adaptar-nos a la situació extraordinària que vivim.
Sí, està.
I, per tant, també va ser una demanda que vam tindre nostra.

Jo crec que he contestat… Les preguntes que m'han fet les he contestades, anava ratllant totes.
I no només les he contestades, sinó que he dit dos qüestions diferenciades.
Si vostés fan proposta escoltarem i farem, si vostés fan crítica, nosaltres contestarem amb els fets, que són bastant incontestables d'acord amb la comparativa -si volen fer- allà on vostés governen a on nosaltres governem.

I eixa és la diferència, simplement això.
Per tant, seguisquen amb la part propositiva.
Seguirem amb la part propositiva.
Si entren en la part de la crítica, nosaltres hem de contestar i contestarem.
Perquè la realitat evidencia que no és cert el que estan dient vostés.

Però si n'hi ha alguna qüestió a millorar?
Clar que sí.
Ho he dit des del minut zero, que tot és perfecte?
No.
Ni molt menys.
No pot haver res perfecte en aquesta situació.
No pot haver mai una solució d'excel·lència, magnifica, per a qualsevol cosa.
Clar que no.
Per això ens hem adaptat centre a centre.

Per això s'ha fet el treball ingent d'adaptar-nos a la realitat de cada centre.
D'estar al costat de cadascun dels directors i directores.
El divendres passat estaven els directors i directores reunits amb el secretari autonòmic d'educació.
El divendres.
Vull dir… I cada setmana tenim contacte amb el conjunt dels representants del sistema educatiu.

I ho portem fent des de l'inici d'aquesta pandèmia.
I som l'únic territori que ha creat eixe tipus de fòrums.
Que no substituixen a la resta i que tenen contacte directe.
I que, quan és necessari convocar els oficials, es convoquen.
Per a determinar el que es determina normativament i es fa d'acord amb la realitat de cadascuna de les situacions.

I, per tant, ens estem adaptant a una situació molt complicada, molt complexa.
Clar que sí.
Però és que crec que el que cal és adaptar-nos i fer propostes que siguen realistes, que siguen rigoroses, que estiguen basades en el treball, que estiguen basades en la realitat dels centres educatius, que es vagen donant resposta per a evitar que aquesta situació afecte al conjunt de l'alumnat, sinó que puga ser… Puguem superar-la de la millor manera possible i que ho puguem fer junts i juntes.

I això és el que he plantejat i això és el que els he manifestat.
Agrair el debat que s'ha generat en aquesta comissió, agrair les aportacions que hi han hagut i, evidentment, agrair al conjunt de la comunitat educativa -i crec que ho faig en nom del conjunt de la comissió- el treball ingent que està realitzant per a arribar a aquest inici de curs de la millor manera possible, que ha estat, tal i com demostren els fets… Com ha estat valorat -no només per la comunitat educativa d'ací, sinó també a la resta de l'estat-, com un exemple de bona pràctica i de treball conjunt, que és el que hem de fer, també, de cara al futur.

Arribant als màxims consensos possibles, al màxim nivell de consens possible.
I arribant, també, a les màximes solucions per a que cada xiquet i xiqueta no es quede exclòs.
I eixe és el nostre treball i el que anem a seguir fent i seguir treballant en el dia a dia.

Aixina que donar-los les gràcies a totes i tots, als grups del Botànic, als grups de l'oposició i a tots els grups que estan avui ací representats.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller, per la seua compareixença.

Moltes gràcies a totes i a tots per haver assistit… (Veus) Podem, podem ficar-li…

Cloem la sessió?
És closa la sessió.
(Veus i rialles)

(La reunió s'alça a les 13 hores i 18 minuts)