Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 26 d'octubre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 55 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de España Moya.
Sessió plenària número 62.
Primera reunió.**

 

 

***Elecció de membres de caràcter electiu del Consell Jurídic Consultiu***

 

**El senyor president:**

S'obri la sessió.
Bon dia, il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Punto primero del orden del día: elección de miembros de carácter electivo del Consejo Jurídico Consultivo.
Procedimiento artículo 169, puntos 4, 5, 6, 7 y 8 del Reglamento de las Cortes Valencianas.

Por favor, secretario, proceda a la lectura del acuerdo de Mesa proclamando los candidatos presentados por los grupos parlamentarios para la elección de miembros de carácter electivo del Consejo Jurídico Consultivo.

 

**El senyor secretari primer:**

Gràcies, president.

"La Mesa de les Corts Valencianes, en la reunió del dia 26 d'octubre de 2005, ha tingut coneixement de la proposta de candidats i candidates realitzada pels grups parlamentaris de la cambra en relació a l'elecció dels membres de caràcter electiu del Consell Jurídic Consultiu i que són els següents:

Pel Grup Parlamentari Popular i pel Grup Parlamentari Socialista: senyor José Díez Cuquerella, senyor Vicente Cuñat Edo, senyora Ana Castellano Vilar.

Palau de les Corts Valencianes.
València, 26 d'octubre de 2005".

Gràcies, president.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor secretari.

Vamos a proceder a la votación nominal de los candidatos.
Señor Such, está todo previsto, en breve tendrá usted satisfacción.

Señor secretario, proceda a la lectura.

*(El senyor secretari primer crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)*

Como hay tres candidatos voy nombrando, en vez del nombre de los candidatos, si la candidatura viene entera o si es en blanco, que, lógicamente, serán las dos que se van a dar.

*(Es procedix a l'escrutini)*

Pues quedan elegidos miembros del Consejo Jurídico Consultivo los ilustrísimos señores y señoras don José Diez Cucarella, don Vicente Cuñat Edo y doña Ana Castellano Vilar, por 76 votos a favor y 6 votos en blanco.
*(Aplaudiments)*

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la confecció d'un cens d'explotacions fructícoles, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 9.
640, BOCV número 35)***

 

**El senyor president:**

A continuación desarrollamos el segundo punto del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la confección de un censo de explotaciones fructícolas, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa, con registro de entrada 9.
640, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 35.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra la ilustrísima diputada, miembro del Grupo Parlamentario l'Entesa, doña Dolors Pérez.

Por favor, doña Dolors.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.

El control de la producció és un dels medis per gestionar millor l'oferta d'aquestos i adaptar-la, lògicament, a la demanda, amb l'objectiu d'aconseguir un veritable equilibri de mercat; i aquest equilibri de mercat és indispensable per garantir una renda suficient per als productors en aquest cas de fruita.

Aquest plantejament ens conduïx a estimar oportuna la confecció d'un cens d'explotacions agràries, proposta que hui presentem des d'aquesta trona.
Tot i recordant l'anterior proposta de resolució, que va ser votada en contra pel Partit Popular, en la qual sol·licitàvem un inventari fructícola valencià, i ja estant assabentada aquesta dona que els parla que aquesta es votaria també en contra, conforme m'informaren, vull recordar la necessitat d'aquest inventari d'explotacions, perquè a més no n'hi ha prou amb una negativa anunciada.

Tot i tenint en ment el que les diferents OCM han significat per als agricultors valencians, si bé ens ajudaren en qualitat, mercat, noves tecnologies, així com, lògicament, en preus, són en l'actualitat l'asfixia de molts sectors de l'agricultura valenciana, passant a ser dependents molts d'ells, al cent per cent, de les ajudes europees.

La revisió sempre a la baixa dels productes ha conduït el sector agrari a ser dependent per vida de les normatives europees, i en molts casos de viure els agricultors de les ajudes abans esmentades; jo diria que fins i tot malviure.

En estos moments estem en l'anomenat lliure mercat.
Significa que les mercaderies de qualsevol tipus circulen lliurement sense cap tipus de planificació.
I si a més afegim l'interés comunitari de l'Europa i dels pactes que l'Europa té a països tercers, ens situem que totes les fruites de tercers països que arriben al mercat col·laboren a malbaratar els nostres productes fructícoles.

Les organitzacions agràries, senyories, des de l'any 2004 començaven a sol·licitar i a trobar punts d'encontre en el conjunt d'Europa per a realitzar registres o cadastres de terres i de producció.
La Comissió d'Agricultura del Parlament Europeu està finalitzant els estudis, i el més lògic és que en un futur recent totes aquelles ajudes destinades als diferents sectors productius de l'agricultura siguen concedides d'acord a la potencialitat de cada comunitat autònoma en el cas de l'estat espanyol.

Des d'Esquerra Unida-l'Entesa considerem que aquest registre ha de ser realitzat no solament pels estats membres, sinó que a més, conforme deia abans, en el propi estat espanyol per cadascuna de les comunitats autònomes.
I que la nostra comunitat fóra pionera en aquest afer no estaria gens mal.
És més, serviria per a poder plantejar a l'estat les propostes necessàries per donar contestació a les necessitats a partir de la realitat que dóna un cens d'explotació agrària.

Si existira voluntat per fer el treball bé, aquest cens serviria perquè, una vegada que el sistema de coneixement de la producció de fruita valenciana estiguera funcionant, es plantejaren noves estratègies per establir una veritable gestió de l'oferta per adaptar-la a la demanda.
Aquest control, en el bon sentit de la paraula, passaria necessàriament per la posada en funcionament d'una disciplina col·lectiva al si de la producció.

Qualsevol sector comercial, abans de posar en pràctica qualsevol estratègia comercial, ha de conéixer perfectament què és el que té i, lògicament, on ho té situat.
El sector de la fruita valenciana no està en esta situació.
No podem obviar que amb la nova PAC, senyories, cada vegada el sector agrari necessita més tindre un registre identificatiu de les explotacions fructícoles per poder ser beneficiàries de les ajudes comunitàries.

Si en aquestos moments la Conselleria d'Agricultura està treballant en la confecció d'un cens citrícola per a poder gaudir de la informació necessària de l'estructura citrícola valenciana, potser realitzant-ho per a aplicar-ho al conjunt de la producció agrària valenciana, i en aquest cas sense cap tipus d'impediment, realitzar un cens de les explotacions fructícoles, que és el que venim a demanar ací.

Bé, senyories, aquesta seria la proposta des d'Esquerra Unida-l'Entesa que presentem per al debat i a la seua aprovació en esta comissió, cridant principalment l'atenció que si nosaltres ens preparem, si els valencians ens preparem en aquest afer, si realment tenim un cens de les explotacions en el total de l'agricultura, encara que ací demanem concretament la citrícultura per mor a allò que s'està fent en referència als cítrics, doncs sí que hauríem de tindre en compte que, a més d'anar avançats, ningú ens marcaria què és, quina terra és la que hem de dedicar a cada producte, sinó que nosaltres pròpiament hauríem decidit la terra com la dediquem, com la tenim repartida i quines són les ajudes concretes que hem de rebre per a poder mantindre-la.

Per tant, els demanaria, senyories, que reflexionaren bé.
Que seria important.
Que és un pas necessari en l'agricultura valenciana.
I que és un pas necessari per rebre també el suport necessari als productes, i en conseqüència, als llauradors.

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, doña Dolors.

Como no se han presentado enmiendas, tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, para fijar su posición, el ilustre diputado señor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Anem a votar la proposta que fa la senyora Dolors, i sobretot m'agradaria reforçar els arguments que s'han donat, que en principi em semblen correctes.

En definitiva, senyories, el que a estes altures hauríem de tindre ja fet és el registre d'explotacions de la Comunitat Valenciana, que ens permetria tindre coneixement exhaustiu de quantes explotacions tenim, de quin tipus són, què hi ha plantat en cadascuna d'elles.
I açò ens permetria sobretot ordenar les produccions en funció de les necessitats de mercat.

Este registre hauria d'estar connectat a la base de dades, al nostre entendre, del cadastre i a les notaries, a fi que en tot moment estiguera actualitzat.
Perquè si no és així, és evident que a l'any o als dos anys estaria ja desfasat.
I, per tant, amb això tindríem un coneixement dels canvis que en cada moment es vagen produint.
D'entrada, el registre, una vegada conclòs, facilitaria la relació dels llauradors amb l'administració, ja que el 80% de la paperassa que hui estan fent els llauradors estaria ja en possessió del que és el Consell, en este cas de la conselleria.
Per tant, estaríem ja afavorint tots els processos que en este moment en la conselleria està funcionant, està funcionament malament perquè hi ha un retard exhaustiu en el que és la presentació d'eixos papers.
Per tant, açò ja, com a primera incidència i objectiu, estaria complint facilitar la relació de llauradors amb la pròpia conselleria.

El segon gran avantatge, i tal vegada el més important, és que permetria planificar les produccions u ordenar-les ­per si a algú li estranya la paraula *planificar*­ en funció de les demandes del mercat.
De tots és conegut el que és la família.
Les unitats familiars estan canviant radicalment en el conjunt de la Unió Europea.
I les necessitats en quantitat, grandària, varietats, van canviant a un ritme que tal vegada l'agricultura no estiga en eixe moment.

La tercera conseqüència vindria donada en la mesura que el coneixement de la realitat fructícola es podria encarar una investigació i desenvolupament en funció de les necessitats sectorials, lògicament cap a varietats que estigueren donant solució a les demandes d'eixe mercat i dels consumidors.

Senyories, la fructicultura valenciana, bàsicament centrada a la Vall d'Albaida, està en aquests moments en uns dels períodes més baixos de la seua història com a conseqüència de la manca de suport de la Generalitat, en este cas de la Conselleria d'Agricultura.
L'albercoc, *ciruelo*, les prunes.
Per les raons esmentades abans i fruit del coneixement de la seua situació, haurien de tindre varietats i cultius alternatius perquè no tingueren les dificultats que ara tenen, tant en la producció, i donaren compliment a les necessitats dels consumidors.

I per favor, el Partit Popular, si finalment decidixen fer cas a l'oposició, no facen, per favor, com en el SIG citrícola, que està fent-se des de l'any 2000 i encara no està acabat.
És possible que quan estiga finalitzat ja no servisca per a res, pel desfasament que portarà.
Com el SIG-PAC, el SIG per a marcar les polítiques agràries, que està fet pensant com una imposició de treball de la política agrària, i no com a un instrument per a planificar i ordenar la producció i la investigació.
Per aquest motiu s'està fent mal i precipitadament, perquè no s'agarra en la convicció de les necessitats perquè fóra eixe instrument que facilitara el treball.
S'està fent, insistisc, precipitadament, fins a tal punt que hi ha més del 65% d'incidència i un muntó d'al·legacions presentades.

En resum, senyories, el cas és fàcil d'entendre, almenys pense que és fàcil d'entendre.
Ficaré un exemple.
En els països avançats, cas d'Holanda, Alemanya, preguntes quantes explotacions tenen i et responen amb un nombre concret, 104.
345, per exemple, explotacions.
I quan vols saber quantes estan dedicades a un producte, l'edat del propietari, les persones que treballen o un llarg etcètera de dades, són contestades amb total exactitud, i açò permet aplicar tot tipus de polítiques, ja siguen de mercat, socials o de qualsevol caràcter.
Açò, en definitiva, el que permet és pensar en el futur, planificar-lo, ordenar-lo, i no haver d'anar apagant focs, com tenim ja costum en aquest país.
Això és el que no es pot fer.
I, per tant, açò hauria de ser eixe instrument que servira per a mirar cap al futur.

Per tot açò, pensem que anem a votar que sí a aquesta proposició, i els demanem que vostés ho facen també.

Moltíssimes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Marco.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Desde la incorporación de España a la Comunidad Económica Europea en 1986, las actividades censales relacionadas con la agricultura son, como ustedes sabrán, la elaboración del censo agrario, recogida como operaciones estadísticas en el Plan valenciano de estadística y en el Plan nacional de estadística, y, como usted ha dicho también en su intervención, señora Pérez, el inventario citrícola en la Comunidad Valenciana, también recogido en el Plan valenciano de estadística.

Por otro lado, y de manera complementaria, con la finalidad de disponer de información regular que permita apreciar la situación de la agricultura y la evolución de las estructuras de las explotaciones agrarias, se realiza la encuesta de estructuras de las explotaciones agrarias.
Con esas encuestas se ofrecen datos sobre la situación en la que se encuentran las explotaciones agrarias, a través de las características de la organización y la estructura del sector, como son la dimensión de las explotaciones, la personalidad jurídica y la gestión, el régimen de tenencia, las distintas formas de trabajo de la explotación e incluso algunos datos económicos.

Por tanto, señoría, instrumentos para conocer las explotaciones frutícolas tenemos, por un lado el censo agrario, recogido, como he dicho al principio de mi intervención, en el Plan nacional de estadística y en el Plan valenciano de estadística; el inventario citrícola en la Comunidad Valenciana; la encuesta de estructuras de las explotaciones agrarias; y, dentro también de nuestro Plan valenciano de estadística, anualmente la conselleria de Agricultura elabora una estadística sobre la superficies y producciones de cultivo, y otra sobre las superficies de cultivo y aprovechamiento en cada uno de los municipios de la Comunidad Valenciana.

En las dos encuestas aparecen detallados los resultados estadísticos referidos a los cultivos frutales, como usted expone en su propuesta en su proposición no de ley.
En el censo agrario aparece la información detallada por cultivos, y en concreto sobre las explotaciones frutícolas aparece la siguiente información: superficie total, superficie agraria útil, personalidad jurídica, clasificación según sea la principal producción de la explotación y unidades de dimensión europea.
Toda esta información se encuentra detallada en los ámbitos nacional, autonómico, provincial y municipal.

Por otro lado, una herramienta que nosotros consideramos también fundamental para el conocimiento de los cultivos frutales en la Comunidad Valenciana son, como he dicho al comienzo de mi intervención, las estadísticas que realiza el Gobierno Valenciano anualmente sobre las superficies y producciones del cultivo y su aprovechamiento por los términos municipales de toda la Comunidad Valenciana.
Los resultados de estas estadísticas se publican en el informe del sector agrario valenciano, que recibimos anualmente por parte de la conselleria y está a disposición de todas sus señorías.

Y a través de Internet le aconsejo a la oposición que visite la página web de la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación, www.
capa.
gva.
es.
Y los datos en concreto aparecen en el capítulo 4, que se llama "explotaciones agrícolas".
En este capítulo se recogen, por un lado las distribuciones generales de la tierra en la Comunidad Valenciana por grupos de cultivo, con un detalle comarcal y provincial.
También aparece la información sobre la superficie de cultivos frutales, diferenciando entre secano y regadío.

También en Internet, en el mismo capítulo, aparece la información sobre los principales cultivos frutales entre los que se encuentran entre otros el manzano, el peral, el níspero, el albaricoquero, el cerezo, el guindo, melocotonero, ciruelo, granado y el almendro.
Se ofrece información sobre su superficie, por comarcas y datos de producción por provincias.

Toda esta información sobre cultivos frutales se completa además, detallando para las tres provincias valencianas y para estos cultivos, las superficies de secano y regadío, los árboles diseminados, las producciones, el destino de estas producciones, si hay pérdidas y consumo en las explotaciones, las ventas fuera de la explotación, y las variaciones de la superficie existente, como arranques producidos y plantación de nuevas.
Toda la información además aparece desglosada por especies y variedades, y agrupada según se trate de cultivos de pepita, de hueso, otros frutales de fruto carnoso y los frutales de fruto seco.

Mire, señora Pérez, he intentado exponerle una vez más, como ya hizo mi grupo parlamentario en su anterior proposición no de ley que venía en el mismo sentido, exponerle todas las herramientas de las que dispone cualquier ciudadano de la Comunidad Valenciana para conocer cuántas explotaciones frutícolas tenemos.
Cómo están distribuidas por las comarcas de Castellón, de Valencia y de Alicante.
Cuánta producción, qué cultivos, qué superficie de regadío, variedades, destino de las producciones, variaciones de la superficie, plantaciones nuevas, etcétera, etcétera, etcétera.

Yo creo, señoría, que su propuesta es otra vez redundante por todos los motivos que he intentado exponerle.
Yo no sé si es que ustedes son reacios a consultar Internet, son reacios a consultar toda la documentación que la conselleria de Agricultura nos informa a los ciudadanos, o es que sinceramente no tienen ustedes ganas de consultarla.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Marco.
*(Aplaudiments)*

Per a rèplica demana la paraula la senyora Pérez, en representació del Grup Parlamentari l'Entesa.
Quan vullga, il·lustre diputada.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Marcos.

Mire, si tot el que vosté acaba d'exposar al final de la seua intervenció fóra real, no tindria ningun perquè la conselleria de treballar en estos moments en un cens per a la citricultura valenciana.
No hauria d'estar treballant, perquè està tot clar.
Per tant, per què està fent-se un cens de les terres?
Perquè és necessari treballar sobre una situació escalonada de venda i d'exportació.
I si això val per a la citricultura, val per a qualsevol producte agrari.

Mire, el resultat de la seua política, senyora Marcos, és l'abandó del 50% dels agricultors sobre la terra, del poc suport que vostés els donen.
I miren si li donen vostés importància a estos temes, que ni tan sols el conseller d'Agricultura, en una proposta portada a la cambra, s'ha personat.
Miren vostés si això els importa.
Per a res.
Per a res.

Ordenar unes produccions en referència a la necessitat de mercat és una cosa que s'ha de fer.
Hi ha dos solucions, senyora Marcos: que l'obliguen a ordenar-ho i que aleshores tot vaja a corre-cuita, o que realment vosté ja ho tinga ordenat, i per tant funcionar correctament des del primer dia.

Perquè vostés tot ho deixen passar.
Les ajudes que venen des d'Europa van directament a l'Estat.
I l'Estat, per mitjà de la reunió de tots els consellers de les diferents comunitats autònomes de l'Estat, dóna el repartiment per a aquells productes agraris, siguen els que siguen de cada una de les comunitats autònomes.
Vol dir-me vosté com presentem la necessitat que tenim en les fruites, a pesar de tot el resum que vosté m'ha fet?
Quan realment les enquestes d'explotacions a les quals vosté s'ha referit són totalment irreals, ja que la declaració de les mateixes és voluntària i no obligatòria.

Per tant, tot és una cortina de fum.
És justificar allò injustificable.
És més, senyora Marcos, és qüestió de voluntat, i és deixar passar un tren excessivament massa vegades.
Quan vostés estaran obligats.
Tard o d'hora estaran obligats.
I vostés no li donen ninguna importància a la situació real que en aquest tema té el País Valencià.

Si és possible que la citricultura se reunisca i parle de l'enviament escalonat a altres parts del món, perquè en citricultura s'han perdut molts diners en diversos anys per problemes diferents, i s'ha de plantejar estudis concrets perquè valguen els cítrics, per què no en els altres productes?
Per què no en els altres productes?
Perquè la citricultura deixa més diners?
Perquè s'obliga indirectament que tots facen citricultura?
Per què?

Nosaltres considerem que les fruites han d'estar protegides.
I per a protegir-les correctament s'ha de fer el que en la proposta de sol·licitud hem plantejat.
I és indispensable solament mitjançant un bon mapa de les zones frutícoles i al que dediquem cada zona, sabrem què és el que necessitem, com les hem de vendre, i com dignificar la situació dels agricultors i agricultores al País Valencià.
I si no és per este mitjà no aconseguirem res.
Tot continuarà igual.
És més, continuarem perdent agricultors pel camí.
Continuarem canviant el panorama de la Comunitat Valenciana.
I, com no, continuarem perdent importància en matèria agrària.
I això recaurà sobre les seues consciències.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Marco.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señora presidenta.

Señora Pérez.

En sus dos intervenciones en esta tribuna esta mañana me ha parecido "oír puntos de encuentro", "voluntad", "nuevas estrategias".
.
.
Ya las tenemos, señora Pérez, ya las tenemos.
¿Usted ha oído hablar del Plan Millorar?
Yo creo que sí.
No sé si se ha parado usted a escuchar lo que se hace en el Plan Millorar, las mesas sectoriales, en las que está representado todo el sector agrario de la Comunidad Valenciana.
Donde están representados los principales productores de frutas en la Comunidad Valenciana, señora Pérez.
Donde se llega a puntos de encuentro.
Donde se elaboran estrategias de cara al futuro.
Sí, señora Pérez.
Yo creo que todo eso es lo que estamos haciendo, escuchar al sector, que son ellos los que nos hacen las mejoras propuestas de cara al futuro.

Y, señora Pérez, yo creo que usted, con sus propuestas nada novedosas por todo lo que le he comentado anteriormente.
.
.
Porque yo creo que eso no es papel mojado, no es humo, señora Pérez.
Vuelva usted a visitar la página web de la conselleria.
Está ahí.
No me la invento.
Y tendrá usted toda esa información: capítulo 4, estadísticas agrícolas.
Todos los datos que usted está solicitando en su censo.
Incluso complementados muchísimo más de lo que usted está pidiendo en cada una de sus proposiciones no de ley.

Si usted quiere utilizar el tiempo en esta tribuna para hacer demagogia, para hablar de otras cosas, yo también puedo hablar de otras cosas, señora Pérez.
Vamos a hablar de problemas del día a día, vamos a hablar de lo que pasa todos los días en los medios de comunicación.
¿Qué pasa con los pescadores?
¿Quiere que hablemos de eso?
Pues yo también puedo utilizar esta tribuna para hablar de otras cosas, señora Pérez.
Y no lo hago, no lo hago.
Intento responderle a las propuestas que cada día usted, con mucha voluntad, pero sinceramente con nada de análisis político, me hace usted cada día.

Y bien, señora Pérez, le vuelvo a repetir.
Yo puntos de encuentro busco siempre.
Y este gobierno, el gobierno del Partido Popular, los está buscando día a día.
Con el Plan Millorar, con *les taules* donde está representado todo el sector.
Y sobre todo, señora Pérez, vuelva usted a visitar la página Web, www.
capa.
gva.
es.
Ahí lo tiene todo usted.

Gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Anem a procedir a la votació del punt número 2.
Comença la votació.
Per 33 vots a favor i 43 vots en contra, queda rebutjada dita proposició no de llei.

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la compensació als agricultors de la comarca del Baix Segura perjudicats per la contaminació de l'aigua de reg, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 9.
641, BOCV número 35)***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Anem a passar al següent punt, punt número 3, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la compensació als agricultors de la comarca del Baix Segura perjudicats per la contaminació de l'aigua de reg, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-L'Entesa.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, la Vega Baja del Segura integrada a efectes de l'administració d'aigües dintre de la Confederació Hidrològica del Segura, està sofrint un alt grau de desprotecció.
S'ha comprovat com en els últims trenta anys ha passat de ser la plana fèrtil més important de la confederació hidrològica del Segura a ser oblidada i els seus drets hídrics espoliats davant les expectatives creades però mai complides pel transvasament del Tajo.

A més, cal afegir la mala gestió dels recursos renovables i reserves subterrànies de la mateixa conca, que ha conduït a una situació de sobreexplotacions dels recursos disponibles.
La idiosincràsia d'esta comarca en allò referent a regadius està diferenciada en dos sectors: un, les aigües regulades del riu Segura, i l'altre, constituïda per aigües transvasades del Tajo.
Els primers, els afectats pel reg tradicional de la Vega Baja del Segura han vist com han segut espremuts els seus recursos pel desenvolupament sense control produït en la regió de Múrcia i Albacete, on s'han estat rompent i posant en funcionament milers d'hectàrees de nous regadius, espoliant tant recursos superficials com subterranis sense haver fet una ordenació prèvia dels propis recursos.

Els segons, com són recursos d'altres conques transferides mitjançant el transvasament Tajo-Segura, són molt dependents per tant dels cabals a transvasar, amb la qual cosa, en anys com aquestos, a on la sequera és contínua en totes les comunitats de l'estat espanyol, per cert, fa que la seva situació siga molt inestable, creant la necessitat d'obtenir recursos estables mitjançant altres sistemes, aplicant mesures que, a pesar d'estar tots sabedors d'elles, a mi m'agradaria repetir ací.

S'han plantejat diferents mesures que vull recordar, però m'agradaria que ens paràrem, perquè seria un mitjà fonamental per a traure d'esta situació tan greu els agricultors de la Vega Baja del Segura.

Vostés recordaran que havem parlat en moltes ocasions de la creació d'una subdelegació de la Confederació Hidrològica del Segura en la comarca de la Vega Baja per a poder resoldre tots els tràmits burocràtics i de gestió.
Es necessita la revisió de les concessions donades en els últims anys, que han suposat donar uns recursos dels quals no es disposava, cosa que fa un major dèficit estructural, aliat natural, lògicament, de tenir menys aportacions naturals.

És necessària la paralització de les rompudes, majors controls sobre les extraccions d'auia, per a evitar que algunes comunitats de regnats extraguen auia per damunt de les seues dotacions.
Millor gestió de les aigües depurades, tant en el seu grau de depuració, com en les seues concessions, per a la reutilització.
Aquestos cabals han de servir per a compensar les grans pèrdues de cabal.
Exigir a l'administració la creació de nous recursos per no dependre dels recursos d'altres conques.
Manteniment i defensa dels transvasament Tajo-Segura, perquè, en cas contrari, la Vega Baja va a desaparéixer.
Realitzar un pla d'actuació de la comarca sobre les demandades, i eixe pla estaria basat en la necessitat a nivell de l'agricultura, a nivell de l'urbanisme i a nivell de les empreses, per a un aprofitament, lògicament, òptim dels propis recursos.

Exigir de la Confederació Hidrogràfica del Segura la mateixa catalogació de les aigües circulants pel riu tant en la Vega Alta com en la Vega Baja, per poder gaudir d'un riu viu i no mort, com majoritàriament està des dels anys cinquanta, no sols per la falta de cabal, sinó també per la qualitat de les aigües que circulen per ell.

Els agricultors de la Vega Baja del Segura tenen en l'actualitat una producció d'un 30% inferior a fa deu anys.
Les aigües que en l'actualitat estan utilitzant per al regadiu agrícola contenen molts microelements.
Podem parlar de la salinització, del plom, de l'alumini, dels nitrats, dels plàstics, en general, de la brutea.

A més de la baixa producció en la qual es troben els agricultors, és el nostre deure conéixer que les aigües contaminades reguen en l'actualitat unes terres que degut a la contaminació els agricultors solen perdre alguna que altra collita.

Els agricultors de la Vega Baja, senyories, deuen tenir compensacions d'unes pèrdues alienes a la seua voluntat i unes produccions en perill.
Com tantes i tantes voltes fem, i de la mateixa forma que es creen ajudes concretes per mala climatologia o destrucció de collites, és pel que en aquest cas considerem important, i a les portes de debatre el pressupost de l'any 2006, la creació d'una partida pressupostària específica per als agricultors i agricultores de la Vega Baja del Segura, per a pal·liar d'esta forma la greu situació de pèrdues de collita i la rebaixa de producció deguda a la contaminació de les auies de reg.

Gràcies, senyora presidenta.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora diputada.

En representació del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Sanmartín.

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, presidenta.

Bé, per tots és conegut que la contaminació de les aigües, com dia la senyora Dolors, és un fenomen cada vegada més acusat i que es manifesta evidentment en tota una sèrie d'elements contaminants, no solament nitrats, sinó també metalls pesants com coure, zinc, níquel, cadmi i, sobretot, i en el cas d'aquesta zona concreta, la Vega Baixa del Segura, tant en les aigües regulades pel mateix riu Segura, com en les aigües procedents del transvasament Tajo-Segura, els components derivats dels purins d'explotacions agrícoles.

Jo únicament vaig a concretar tres qüestions per a anunciar el vot favorable.
La primera qüestió, i en el cas dels nitrats, que jo pense que és fonamental, jo recorde que des de l'any 1991, en què va sortir la directiva respectiva de la Comunitat Econòmica Europea relativa a la protecció d'aigua contra determinats elements contaminants, es va transposar al nostre ordenament jurídic mitjançant el corresponent reial decret i, posteriorment, i tant la Conselleria llavors de Medi Ambient, actualment de Territori i Habitatge, i la Conselleria d'Agricultura, tenen unes competències molt concretes.

En el cas de Territori i Habitatge, en la part que li pertoca de medi ambient, té l'obligació de detectar aquelles zones afectades o vulnerables a determinats elements contaminants, i en el cas de la Conselleria d'Agricultura, que és en el que més em voldria centrar, establir, elaborar, desenvolupar tota una sèrie de programes d'actuació en les zones afectades.
Pense que d'això s'ha fet absolutament molt poquet.

Segon element que poso damunt la taula, i és que una cosa és fer ordres i decrets per a assenyalar que transposem ja les directrius europees en el nostre ordenament jurídic, i una altra molt diferent és aplicar-les a fi d'intentar solucionar o atenuar el problema de la contaminació, i en este cas tant derivada dels nitrats com elements contaminants de productes ramaders.

I, l'última qüestió que vullc assenyalar és demanar una cosa tan senzilla dins dels criteris de desenvolupament sostenible com és el principi d'acció preventiva.
Això significa que sempre han de ser preferents les accions preventives a les correctives, i en el supòsit de donar-se aquestes darreres, s'han de dirigir preferentment a les causes que les provoquen i de forma secundària als efectes.
Això, justament, és el que no fa ni la Conselleria d'Agricultura per una banda, que té, insistixc, la competència i l'obligació d'establir programes d'actuació en les zones afectades, ni tampoc la Conselleria de Territori i Habitatge, que té les competències en matèria de control sobre qualitat de les aigües a l'hora de declarar exactament quines són les zones de la Comunitat Valenciana que es troben afectades o vulnerables a aquest tipus de contaminació.

En definitiva, assenyalar, per tot el que ha dit i el que vosté ha exposat, que el vot per part del nostre grup serà positiu.

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Lorente.

**La senyora Lorente Ramón:**

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señora Dolors, yo voy a hacer, pues, la misma afirmación que ha hecho mi compañera del Grupo Parlamentario Popular, la señora Marcos, y es que estamos hartos un poco de tanta demagogia.
Yo creo que está muy bien, y podemos venir aquí a debatir sobre la Vega Alta, sobre lo que hacen en Murcia, en Albacete, pero de la Vega Baja podemos hablar y muy claro, y con datos, con concreción y dejando la demagogia y también la falta y la ausencia de propuestas y de soluciones a lo que es una necesidad imperiosa que es el agua.
Lo que no tenemos es agua, ni una gota, ¡ni una gota!

Mire, usted hace referencia en su proposición no de ley, como siempre genérica, sin concretar, aunque luego aquí utilice los argumentos que le parezcan a usted o a su grupo que tiene para rebatir, hace referencia en su proposición no de ley a los últimos años, y hace referencia en sus argumentos a los treinta años.
Mire, señora Dolors, yo he nacido y he crecido allí, tengo treinta y cuatro años y desde que tengo uso de razón, póngale unos cuatro, hace esos treinta años, el río Segura ya estaba muerto, sin solución, sin solución para el abastecimiento, para el consumo y para el riego y para los agricultores de la vega, muerto, señora Dolors, muerto.
*(Aplaudiments)*

Y le quiero decir también, por la postura y la fijación del voto en este caso del Grupo Parlamentario Socialista, que ellos entonces tenían la responsabilidad del Gobierno central y gobernaron muchos, muchos años, y que dudo de que en algún momento supiesen dónde estaba el río Segura, porque no invirtieron entonces ni un céntimo de peseta.
Tampoco lo hizo el gobierno entonces de la Generalitat, el gobierno del señor Lerma, porque creo que solamente bajó, que yo recuerde, una vez a Orihuela, en el 1987, y por las graves inundaciones.
Ahí sí que se perdieron, no el 50% del rendimiento de las producciones, todas las cosechas, señora Pérez, porque, entre otras cosas, no había ni plan de avenidas, ni plan de cuenca, que los hizo este gobierno cuando llegó, en el 1995.
Todo eso, que se le quede bien grabado, porque eso son datos y son argumentos.

Y vamos a seguir hablando de la situación de los agricultores y del agua de la Vega Baja.
Mire, dice usted en su proposición no de ley genérica, ambigua, que se disminuyen en los últimos años ­no concreta, qué tipo de cosecha qué año­ la producción en un 50% de las cosechas de forma genérica, no sé si se refiere a los árboles frutales, a la fruta de verano, a las patatas, a las alcachofas.
.
.
Tendrá que concretar un poco más en qué porcentaje disminuye esa producción y a qué cosecha se refiere, si quiere solicitar alguna ayuda específica.

Y luego habla y hace la causa-efecto de la contaminación progresiva, algo que este Grupo Parlamentario Popular rechaza de plano.
Yo le vuelvo a decir que ya estaba contaminado el río Segura y sus agudas de riego, que este grupo parlamentario del Gobierno del Partido Popular desde el 1995, en Madrid, en la Generalitat Valenciana y en los municipios, ha trabajado por todo lo contrario, por la descontaminación progresiva.

Mire, le voy a dar datos.
Usted se acuerda de la inversión que se hizo por parte de la Generalitat en el año 2000 en colaboración con el ministerio, también del Partido Popular entonces, de Medio Ambiente, más de 3.
000 millones de pesetas en el Plan integral de saneamiento del río Segura.
Muchos salimos a la calle y no nos importaba quién estaba delante, al frente de la administración.
Por eso no somos demagogos, somos prácticos en la Vega Baja.
Y exigimos inversiones, exigimos saneamiento y tuvimos una respuesta, soluciones concretas.
Más de 3.
000 millones de pesetas.

Mire, desde el año 1995, a día de hoy, a día de hoy se ha triplicado, se ha triplicado la política de saneamiento de agua en concreciones, en actuaciones concretas.
Más de 90 depuradoras en toda la comarca de la Vega Baja.
Actualmente, hasta 12 millones en convenios de colaboración con la Diputación para aquellos núcleos de población menores de 800 habitantes, lo que no habíamos soñado jamás, lo que no habíamos soñado jamás.

Pero voy a más.
En el llamamiento que hizo entonces la entidad de saneamiento a los municipios afectados, a los 27 municipios de la Vega Baja, también tuvimos la capacidad de poder hacer las ordenanzas municipales de control de vertidos, y nos pusimos las pilas y pagamos e invertimos 24 millones de las antiguas pesetas todos los años en una brigada de control de vertidos sin una ordenanza, con medidas correctoras y medidas sancionadoras y, sobre todo, con el control de la calidad del agua para riego, señora Dolors, para riego.
Y la analizamos cada mes y las exponemos en los tablones públicos del ayuntamiento y pedimos también a saneamiento el informe que cada seis meses, sobre la calidad del agua, nos envían.

Y, además, le voy a recordar una cosa porque usted, entonces, también era la portavoz de su grupo en la Comisión de Agricultura, y sabe que había una inversión y una reivindicación muy importante por parte de los agricultores y los regantes de la Vega, que era ese gran laboratorio para analizar precisamente cada semana cuando iban a utilizar su agua para regar sus cosechas, el Juzgado Privativo de Aguas de Orihuela.
Y sabe que fue cofinanciado por la Conselleria de Agricultura, Alimentación y Pesca, que en el 2002 tuvo la oportunidad, la consellera Ramón-Llin, de bajar a inaugurarlo, y que cofinancia con una cantidad de 10 millones de euros todos los años los análisis que semanalmente se hacen en el Juzgado Privativo de Aguas, que se exponen en todos los tablones al público de las comunidades de regantes, desde los regantes de Orihuela, del Juzgado Privativo, hasta la comunidad o sindicatos de regantes de Catral, que son los regantes y los agricultores de la Vega.

Y mire, le voy a decir una cosa.
El agua no es un agua de alta calidad, no es un agua excelente pero es óptima.
Ha rebasado todos los parámetros medios por encima de algunas regiones y otras regiones a nivel nacional.
Y lo dicen también, lo dicen también los índices, que son básicos, los que utiliza, y genéricos, la Confederación Hidrográfica del Segura, que por eso nosotros seguimos trabajando y especificando.

Y mire, le voy a decir, por no faltarle a la realidad, que algunas veces, algunas veces en la parte baja de la vega del Segura, en Formentera, lo único que se puede encontrar es un alto grado de salinidad por la reutilización de las aguas que vienen de las azarbes de las partes más altas porque se vuelve a reutilizar una vez que han regado, algún dato alto de cloruro, de salinidad.
Pero eso se debe, ¿sabe también a qué, señora Dolors?
A que no tenemos, a que no tenemos ningún tipo de aportación exterior hídrica.
No tenemos agua, no tenemos agua.
Hemos crecido 25 años con un trasvase ­lo ha dicho usted­ el Tajo-Segura, y estamos preocupados, preocupados y ocupados en el tema, porque estamos oyendo una serie de mensajes que a nosotros en la Vega Baja y, sobre todo, a los agricultores que saben bastante más que todos nosotros de esta materia, pues les tiene muy preocupados y muy ocupados, porque teníamos una solución y hemos crecido y hemos convivido y ellos han trabajado y han cultivado y han cosechado, con una cultura de trasvase, que es la cultura de la solidaridad, más de 25 años, casi los años que tiene la democracia, señora Dolors.
¿Y sabe qué pasa?
Que lo que era una solución de alivio, a medio y largo plazo, hoy es una situación de socorro.
Y no lo digo yo, lo dice la ministra Narbona, que el viernes pasado tuvo que autorizar 18 ­no voy a decir ridículos porque buenos son y porque sería un demérito para la aportación que necesitan para esos riegos de socorro los agricultores­, pero ya no es un alivio, es un socorro.
Es el tercer riego de socorro que nos autorizan.

Yo creo que esa situación es emergente, que es grave, que les preocupa a los agricultores, que lo que estamos trabajando las instituciones públicas, los 27 ayuntamientos independientemente del color que sean y el gobierno del Partido Popular de la Generalitat, ahora el ministerio no lo sé, ahora el ministerio no lo sé, señora Dolors, porque poco bajan por allí y poco van a poder bajar, y lo que necesitamos es agua.

Ustedes nos hicieron un flaco favor en cierta connivencia con quienes tienen ahora responsabilidad en el Gobierno central, y es quitarnos una de las más importantes soluciones y esa escasez de propuestas, que usted dice que le damos, que era el Plan hidrológico nacional, nuestra salvación y nuestra solución de futuro, un 18 de junio, por decreto.
Eso sí que no lo entienden los agricultores de la Vega.

Yo la puedo invitar, señora Dolors, porque le aseguro que la Vega Baja no va a desaparecer, en absoluto, en absoluto.
Tenemos una política de saneamiento que va a abastecer a día de hoy a más de 600.
000 habitantes en una de las comarcas más ricas.
Y tenemos el esfuerzo de todos los agricultores con inversiones de más de 27 millones de euros que se están ejecutando ya en todas las comunidades de regantes.
Más de 6.
000 hectáreas en modernización de regadíos, riego localizado, señora Dolors.
Y yo lo que hago es modestamente invitarla, ya que usted es de la Ribera, y también podíamos hablar de la Ribera y del cambio de trasvase y de la calidad de las aguas en el azud de la Marquesa, de eso también podemos debatir, ya que a usted le gusta utilizar la trona para cualquier situación, también podemos debatir de eso.
.
.
Pero, si quiere, puede venir a la Vega, pero le aseguro que allí de demagogia, de datos y de muerte de la Vega no se puede hablar porque saben quiénes trabajamos y cómo trabajamos desde hace muchísimo tiempo.

Yo la puedo invitar.
.
.
Usted, pues, tiene pocos compañeros porque no es un partido que tenga mucho respaldo, pero puede venir de la mano de nosotros a dar una vuelta con todos los agricultores.
.
.
Lo que sí que le digo es una cosa, un consejo: no les hable usted de que la política de Esquerra Unida o de L'Entesa es antitrasvase porque pocos amigos agricultores va a encontrar.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a rèplica, me demana la paraula, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida: L'Entesa, la senyora Pérez.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Senyora Mónica Lorente.
I vosté per què s'enfada?
A vore, ací he vingut a reclamar ajudes per als agricultors de la seua zona.
Vosté diu "la meua zona".
Vosté és diputada del conjunt del País Valencià, però de la seua zona.
*(Remors)* I resulta ser que vosté sembla que no estiga gens conforme en crear una línia d'ajudes per pal·liar el desficaci i el que estan patint allí els agricultors.
I tot no és el transvasament que vostés volen.
A eixos agricultors del Baix Segura, que els tenen vostés atemorits, atemorits, els varen portar fins a una manifestació de l'aigua quan no s'ho creuen!
El que està sentint!
El que vosté està sentint!
Però vostés no saben que això és de veritat!

A vore, sense entrar en la polèmica del transvasament, que no és cosa meua, no és la meua matèria.
.
.
*(remors)*, ai!
, sí, sí.
.
.
, *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* anem a parlar de la quantitat de vegades que el Partit Popular del País Valencià i els seus presidents al cap, s'ha reunit amb el president de Múrcia, el senyor Ramón Luis Valcárcel, per a vore de quina forma feen manifestacions per reclamar aigua perquè Múrcia s'emporta la majoria d'aigua que li fa falta al Baix Segura.
Però són vostés del mateix color, i en eixa tessitura no volen entrar.
Vostés no estimen la seua terra.
I vostés no estimen eixa zona.

I em remetré, també, per allò de continuar amb la demagògia, com vostés diuen, a Internet, una informació d'Internet, que diu: "La Vega Baja del Segura fue desde 1950 una comarca deprimida ­jo ho he dit en la meua intervenció, a l'inici­ sometida a un creciente éxodo rural y al estancamiento de su producción.
La subordinación de la comarca se reflejó en la debilidad de su burguesía frente a los intereses de la huerta valenciana que adquirían en la provincia de Alicante.
El coste del subdesarrollo no afectó de igual modo a ambas márgenes del Segura y la pobreza se cebó sobre el jornalero agrícola-agricultor de una de ellas.
A finales de la década de los años setenta, la economía comarcal estaba en un callejón sin salida".
Per això, en el seu ajuntament han aprovat la construcció de milers i milers de vivendes sense fer una planificació de la falta d'aigua.
"Contrastar las inquietudes y expectativas de aquellos años son las iniciativas tomadas desde el año 1977.
Puede ser un interesante ejercicio intelectual ­el qual m'agradaria que vostés s'aplicaren­ para valorar en su justo término la magnitud de la deuda pendiente".

De veritat que per a acabar amb eixe deute pendent que els valencians tenim en una comarca concreta és pel que s'ha presentat aquesta proposta.
Si cada volta que vostés s'han reunit, com a 20 vegades, amb el president de Múrcia, li hagueren demanat protecció sobre el Baix Segura, mitjançant els acords pertinents, no estarien en la situació en què es troben.

I a mi em sembla que dintre de tota la gran demagògia cada vegada que presente una proposta, esta té un gran interés.
Perquè, en esta, vostés determinen que els agricultors no ens aprofiten per a res, sinó que per a pagar-los un dinar, pujar-los dalt d'un autobús i portar-los a una manifestació.
Això és per al que vostés els volen.
I jo, dintre de la meua proposta, li he exposat una quantitat de qüestions fonamentals per pal·liar la falta hídrica existent en eixa comarca, a les quals vosté ha tancat l'orella perquè a vosté este sector no li interessa.
A vosté, el que li interessa és el sector de la rajola perquè, com bé se sap, molts interessos existixen ahí, senyora Mónica.
I vosté està obviant una part que està menysvalorada justetament en la seua pròpia zona.
I això vosté s'ho haurà de preguntar.
Això vosté s'ho haurà de preguntar.

Com que realitzem ajudes per a qualsevol situació catastròfica, realitzem partides pressupostàries concretes, investiguem i estudiem què és el que passa, i ara que parlem de la "seua zona", va i resulta ser que tot està fet.
.
.
No és que tot estiga fet, és que patada i amunt; la culpa la té l'anterior govern del País Valencià o, en última instància, el govern de l'Estat espanyol.
Però, escolten, que vostés governen al País Valencià!
O vostés són els tècnics?
És que vostés són els tècnics?
Vostés açò s'ho hauran de mirar, eh?
Són incapaços, de veritat.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant quan puga.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

.
.
.
fan tan poc.
.
.
­ah!
, perdone, senyora presidenta­ fan tan poc que l'última cosa que saben és justificar i de males maneres l'escassa política que en matèria agrària fan al País Valencià.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Lorente, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora Dolors, Dolors Pérez, señora Pérez, ¿señora Pérez?
, ¿señora Pérez?
*(Remors)* Perdone, pensaba que ya no le interesaba la última parte del debate, de las ayudas para los agricultores de la Vega Baja.

Mire, yo le he dicho que era demagoga y que no concretaba porque es verdad.
Porque tiene delante y todos la tienen publicada en el boletín su proposición no de ley, en la que usted exige una partida de ayudas específicas y no especifica nada, absolutamente nada.
Y aquí no se trata que de repente estemos hablando de las heladas que afectan a un determinado tipo de cosecha, del *pixat* o del granizo que ha afectado a un tipo de cosecha.
Está usted produciendo una causa-efecto de algo que no es cierto, sin proponer soluciones.
¿Y sabe lo que siempre dicen los agricultores de la Vega Baja?
Menos subvenciones y más soluciones.

Mire, nosotros, el Partido Popular, de lo que ha huido siempre es de la política de subsidio.
Queremos ayudas específicas cuando sea absolutamente necesario.
Queremos inversiones y políticas y medidas concretas que se apliquen y que se palpen.
Y yo le voy a dar datos, porque le he dado muchísimos en política de saneamiento, en ese plan integral de casi 3.
000 millones de las antiguas pesetas, de saneamiento integral del río Segura.
Pero les voy a decir también las actuaciones, que para los agricultores de la Vega están en estos momentos en ejecución todas las obras o están a punto de adjudicarse.

Y, mire, tenemos casi cubiertas todas las dotaciones a las demandas que ellos mismos nos han exigido a través de la Conselleria de Agricultura, Alimentación y Pesca.
Vamos a cofinanciar en el 50% la modernización de todas las comunidades de regantes de Cox, de Granja de Rocamora, de la acequia del Acierto de Dolores, de Catral.
Tenemos a punto de licitar todas las obras de modernización de una gran importante obra, que son las puertas de Murcia, que a usted le importa muchísimo el agua que recibimos de la Región de Murcia, que además estamos haciendo el control previo antes de verterla para poder regar.
Y esta conselleria va a acometer esa obra ¿sabe por qué?
Porque lleva dos años, la dejamos para licitar en el ministerio y todavía el ministerio no la ha licitado.
Y vino el conseller, estuvo con los regantes y con los agricultores de la Vega, y va a hacerse cargo de la financiación de esa obra tan importante de las puertas de Murcia para todos los regantes de la Vega Baja y para todos los agricultores de la cabeza a la cola.

Más comunidades de regantes.
La acequia de la Parada de las Viñas, también se ha empezado a ejecutar las obras.
Un total de 27 millones de euros, señora Pérez, 27 millones de euros actualmente en obras demandadas por todos los agricultores y las comunidades de regantes.
Y, le vuelvo a decir, de contaminación progresiva nada; descontaminación progresiva.

Y lo que hace falta y la verdadera dotación es el agua, es el agua.
No hagan peligrar y pónganse al lado de los agricultores de la Vega, porque veo peligrar mucho el Tajo-Segura, lo veo peligrar, el Tajo-Segura.
Y, en todo caso, si las ayudas, según usted, obedecen a una responsabilidad por falta de acción o de políticas activas, va usted a sus compañeros en Madrid, que están ahora en el debate presupuestario y ahora que con sus enmiendas se lo soliciten a quien tiene responsabilidad de una inactividad absoluta, que es la ministra de Medio Ambiente y el ministerio en Madrid.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Anem a procedir a la votació.
Comença la votació.
Per 31 vots a favor i 42 vots en contra, queda rebutjada la presa en consideració número tres.

Per tant, vaig a suspendre la sessió, donat que s'ha començat el Ple amb una miqueta de retard, perquè hi havia Mesa amb anticipació, simplement dos minuts.
Per tant, a les dotze i mitja en punt començarà altra vegada el Ple.

*(Se suspén la sessió a les 12 hores i 25 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 30 minuts)*

 

 

***Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Empresa, Universitat i Ciència sobre la política general de la conselleria en matèria d'ordenació comercial, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 28.
135, BOCV número 104)***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Continuem el Ple amb el punt número 4: moció subsegüent a la interpel·lació al Conseller d'Empresa, Universitat i Ciència, sobre la política general de la conselleria en matèria d'ordenació comercial, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

Bueno, hace seis meses estuvimos aquí y tuvimos la ocasión de que el señor conseller en una interpelación pudiera abordar los problemas que en este momento está teniendo la ordenación comercial, fundamentalmente en lo que tiene relación con el Plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial y a la concesión de licencias administrativas para grandes superficies comerciales.
Y en ese momento estuvimos pormenorizando datos sobre el crecimiento, que ya es incuestionable, el crecimiento desordenado y desequilibrado, sobre todo de superficie bruta alquilable, de grandes centros y equipamientos comerciales y de ocio, fundamentalmente, que han sido instalados en zonas periféricas de nuestras ciudades.

Y, desde entonces, si ya eran impactantes los datos que en aquel momento pudimos estar valorando, desde entonces ha salido a luz el nuevo Anuario Económico de España con los últimos datos de 2004.
Y cuando salgan los últimos datos de 2005 podremos preocuparnos bastante más.
Y de hecho, solamente una pincelada: el aumento de superficie de centros comerciales en metros cuadrados en los últimos cinco años ha supuesto un incremento en la Comunidad Valenciana de más de un 92%, y, en algunas provincias, como Alicante, que está a la cabeza de la comunidad, un 189%; un 114% en Castellón; y un 53,50% en Valencia.
Esto afecta a muchas ciudades y, fundamentalmente, la que tiene un desarrollo más desequilibrado, que es la ciudad de Alicante, con un 317%.

Esto ha producido unos importantes impactos en nuestra comunidad, no solamente, y es en primer lugar, en el tejido comercial urbano, que ha ido perdiendo prácticamente el 50% de la cuota de mercado, sino que también tiene unas consecuencias importantes en el propio mercado de centros comerciales, que en determinadas entrevistas y artículos están apareciendo ya preocupados por el gran incremento de la oferta.
Fundamentalmente, a lo que nosotros nos preocupa, además del afectado que puede estar un sector económico tan importante, es el impacto que ha tenido sobre el crecimiento el desarrollo urbanístico de nuestras ciudades, sobre la movilidad en ellas, sobre el abandono de grandes partes de los centros de estas ciudades y los problemas que están surgiendo de abastecimiento en algunas zonas que se están quedando desasistidas.

Sin embargo, ese impacto no ha servido para nada a los consumidores porque no ha supuesto para ellos ninguna disminución del precio de los productos, y que, incluso, en algunos casos ha supuesto una incomodidad porque es necesario utilizar el coche particular para poder acudir a realizar una compra.
Y con esto que ha surgido, ¿qué ha pasado aquí?
Realmente ha habido la creación de un desequilibrio y ningún dato y ningún estudio puede contradecir lo que estamos hablando.

¿Qué han hecho durante todo este tiempo?
¿Qué han hecho desde que en el año 96 plantearon con absoluta claridad una propuesta al sector comercial y a las ciudades en la que aclaraban que era necesario introducir objetividad dentro del sector y que era necesario durante ese tiempo tener una moratoria para no interferir en el estudio del sector, y por ello elaboraron el primer Plan territorial de acción territorial aplicado a la distribución comercial?

Durante este tiempo ha habido en la práctica una diferencia de lo que se hacía con lo que se decía, con lo cual yo creo que la mejor definición es decir que ha habido un engaño a sus votantes, yo creo que a sí mismos, desde el planteamiento inicial que tenían y el que tienen ahora, y al propio sector comercial.
De hecho, en esta resolución del año 96, que deciden en el año 97 presentar un plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial y establecer una moratoria, definía claramente que cabían 24 centros, grandes centros comerciales en la Comunidad Valenciana, y hasta el 2004 habían aprobado ­según dice el propio conseller­ hasta 96.
Los datos de este año van a ser espectaculares cuando podamos recogerlos a final de año.

No solamente es qué ha pasado desde entonces.
Es cierto que ha habido un cambio en el mercado, que los promotores inmobiliarios han considerado que la creación de grandes centros comerciales y de ocio era conveniente para diversificar su producto, sino que también las propias administraciones, que están en una situación de un endeudamiento muy difícil, afrontan para hacer algunas obras que la financiación venga siempre dirigida por la creación de centros comerciales, y así está pasando con estaciones de autobuses, estaciones de trenes, rehabilitaciones y demás.

Pero, no solamente estamos en qué han hecho, sino que también tenemos que hablar en cómo lo han hecho.
Yo creo que eso es un elemento fundamental, porque desde el primer momento nos dijeron "total transparencia, participación del sector".
Bueno, pues, tenemos que decir al análisis que hoy traemos aquí que no ha habido ninguna transparencia, ninguna transparencia durante todo este tiempo y que se ha perdido absolutamente la objetividad.
Y digo que no ha habido transparencia porque, de hecho, lo preparan, no ha sido una cosa que no se hayan dado cuenta, ha sido absolutamente premeditado.
¿Y por qué digo esto?
Porque la ley del comercio del año 86 ­vigente­ creaba la Comisión para la Ordenación de la Actividad Comercial.
Y esa comisión, en la que estaban con luz y taquígrafos todos los participantes en el sector, tenía, entre otras funciones, dictaminar la concesión de licencias de establecimientos comerciales.
Pero queda sustituida esta comisión del año 86 ­con absoluta transparencia­, queda sustituida en el año 2000, y con la regulación de 2001, por la creación del Observatorio de Comercio, e indica con absoluta claridad que excluye esta función de dictaminación, excluye esta función de la creación del Observatorio de Comercio.

Y durante todo este tiempo no solamente prepararon la cuestión, sino que han utilizado el Plan de acción territorial, primer Pateco, lo han utilizado.
.
.
que en este momento están utilizando con datos anticuados, de hace más de 10 años, lo han utilizado como excusa para crear un sistema absolutamente desequilibrado que está dañando a nuestro sistema comercial.

Es necesario, por tanto, en este momento, y esta la moción que nosotros aquí traemos, cambiar el rumbo que está rigiendo la ordenación comercial y las autorizaciones de licencia de grandes superficies.
Y ¡fíjese!
si se lo ponemos fácil al Partido Popular.
Se lo ponemos tan fácil que lo que nosotros planteamos aquí son cosas que ellos han planteado, y lo que nosotros planteamos aquí es utilizar instrumentos que el propio Partido Popular creó, difundió y animó al sector, al que convenció de que era el mejor instrumento que podía tener.

Por un parte, nosotros le proponemos que hagan lo mismo que han estado proclamando hace años y que proclaman todavía de palabra, aunque la práctica sea diferente, que se determine claramente el mapa comercial de la Comunidad Valenciana dada la saturación y el cambio acelerado al que se ha sometido al sector comercial valenciano y al territorio, y que den a la luz el segundo Plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial, y, mientras tanto, para no interferir en él, que no se haga una moratoria y no se den más autorizaciones de licencias.

Por lo tanto, pedimos que introduzcan la objetividad porque, como muchas veces el señor conseller ha dicho, un mal diagnóstico lleva a unas malas decisiones.
Y creo que en este momento se está utilizando un mal diagnóstico, fundamentalmente porque es un diagnóstico muy anticuado.

Y ¿qué ha pasado con este segundo Plan de acción territorial?
Porque, es que el anterior señor conseller, el señor Peralta, en septiembre de 2003 ya nos anunció que se estaba elaborando.
En diciembre del mismo año de 2003, en el Observatorio de Comercio se anunció con absoluta claridad que en febrero del año 2004 se daría a la luz pública.
Pero, es que después ha pasado el tiempo, se vuelve a anunciar en mayo del año siguiente para julio, y a día de hoy todavía no está a la luz pública.

Y algo que me ha sorprendido mucho.
¿Cómo es posible que una promesa, que una propuesta, que algo que llevan en el programa electoral, que vienen prometiendo desde hace dos años, cuando nosotros presentamos una resolución hace unas semanas aquí, nos rechazaran el que urgentemente lo dieran a la luz?
No entiendo qué pasa, no entiendo qué pasa porque es su propuesta, porque es un encargo a una oficina externa, no se puede aducir que es un mal funcionamiento interno de la propia conselleria.
Por lo tanto, ¿qué pasa ahí?

Y, en segundo lugar, por una parte dar luz al segundo Plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial, y, por otra parte, utilizar un instrumento que ustedes crearon en el año 2000 sin contar con nadie, que lo difundieron a bombo a platillo y que recibió el apoyo del sector comercial, y es el Observatorio de Comercio.

Es necesario modificar, como han hecho otras comunidades autónomas, que han modificado la mayoría su cuerpo legislativo entre el año 2001 y 2004, y lo siguen actualizando, es necesario modificar y afrontar cuál es la situación actual con la que tenemos que encarar las nuevas licencias, las nuevas autorizaciones y licencias de la distribución comercial.
Y para ello tienen un instrumento que es el Observatorio de Comercio, que es un instrumento que ustedes crearon, que el comercio apoyó cuando lo crearon, y que, aunque tenga que decirles que nos queda una duda de por qué eliminaron de sus competencias el dictaminar precisamente sobre estos temas, nosotros les pedimos que introduzcan el debate y la revisión de toda la normativa dentro del Observatorio y soliciten al Observatorio de Comercio un dictamen sobre los criterios, sobre el método, sobre el procedimiento, sobre los principios, los objetivos, que nos lleve a actualizar la normativa introduciendo nuevos elementos de transparencia, que se ha perdido durante estos años, que introduzca objetividad en la toma de decisiones, seguridad jurídica para todas las empresas que así quieran concurrir y que, además, apoye el equilibrio territorial entre los distintos formatos comerciales.

Negarse a utilizar un instrumento como el Observatorio de Comercio, que ustedes crearon sin consultar a nadie, que ustedes dotaron de unas personas que eran las que iban a participar, sin consultar a nadie, que consiguieron el apoyo del sector y que, además, lo alejaron de uno de los puntos que está siendo más decisivo en la ruptura del equilibrio de nuestro modelo comercial, como es la autorización de grandes superficies comerciales, si negaran esta posibilidad de introducir este debate, de pedir este dictamen, nos llevarían a pensar, y, sobre todo ­yo sé que no les preocupa mucho lo que nos llevaría a pensar a nosotros­, pero le llevarían a pensar al propio sector del comercio que el único objetivo que tenían para crear el Observatorio de Comercio era engañarles a ellos mismos, engañar al sector comercial y eliminar, precisamente, la transparencia.

Y mientras que estaban diciendo que apoyaban con fuerza una objetividad en la toma de decisiones, con este Pateco, y que apoyaban decididamente un observatorio en el que todo el mundo pudiera participar, todo el mundo pudiera opinar y todo el mundo pudiera dictaminar, demostrarían rechazando esta moción que nosotros le traemos, y, como le vuelvo a repetir, es una moción que se lo pone muy fácil porque se apoya en dos cuestiones que ustedes han venido diciendo durante todos estos años: elaboración del Plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial y utilización de algo que tienen abandonado, después de cinco años, como un juguete que se crea para tapar otras cuestiones, que es el Observatorio de Comercio.

Por eso, creo que poniéndoselo tan fácil no va a ser descabellado que puedan aprobarlo, y, si no es así, nos llevarían a pensar que después de tantas promesas, después de tanto esfuerzo para decir que estaban revisando el Plan de acción territorial aplicado a la distribución comercial, este II Plan, y que lo iban a traer en breve aquí, nos van a llevar a pensar que lo tienen hecho, que no lo quieren hacer público, porque el análisis técnico da tan malos resultados que huyen precisamente de que todo el mundo pueda estudiarlo y analizarlo, porque no creo que sea posible que todo esto sea fruto de una incapacidad absoluta de gestión por parte del departamento de comercio de la conselleria y de aquellos a los que les tiene atribuido este informe.

Muchas gracias.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Sánchez Brufal.

A continuación, tiene la palabra, en representación del Grupo Entesa, la ilustre diputada señora doña Dolors Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

Senyories, vull començar agraint la presència del senyor conseller, que ha tingut a bé presentar-se per a vore el debat d'una de les matèries que competen a la conselleria, i no com el debat anterior.
Per tant, gràcies, senyor conseller, per estar ací interessant-se per un sector, com és el comerç, molt delicat.

Senyories, vull manifestar el meu suport ple a aquesta proposta de resolució presentada per la senyora Sánchez Brufal, perquè, a més que la interpel·lació va ser una excel·lent exposició de la situació del comerç i del sofriment del propi comerç en aquell moment, em sembla molt coherent aquesta proposta de resolució.
A més, jo afegiria que encara falta un debat clar que hauríem de fer, un debat clar i tranquil.

A causa de les grans superfícies de forma, doncs, a mi em sembla, una mica boja*,* creant-se *a tutiplén* per tot arreu del País Valencià, sense una planificació clara d'on han d'anar situades i el motiu pel qual han d'anar situades ahí, les grans superfícies ­com dic­ canvien, fins i tot, el sentit de les ciutats, si bé no en una comarca o en les poblacions són molt menudes, sí en les grans ciutats.
D'ahí que els centres històrics de les grans ciutats passen a ser simplement dormitoris, centres de descans, amb cap servei prop de casa, perquè qualsevol servei es vol situar on està creada eixa gran superfície.

Per tant, recolzar la proposta de resolució, advertir que hi ha un tema pendent, que hauríem de ­jo dic­ posar l'esforç ahí en saber si és que ara estem disposats, arrel de les grans superfícies, canviar la concepció de ciutats o anem a fer grans superfícies, concretament on calguen, i per això també estic d'acord que l'Observatori de Comerç tindria molt a dir en aquest aspecte.
És més, jo considere que fins que no s'aplique el segon Pla d'actuació, el Patecova, hauríem de paralitzar un poc la creació d'eixes grans superfícies, sobretot, perquè en aquestos moments, vorà, senyor conseller, encara que em dirigisca a vosté.
.
.
tenim concretament a la Ribera unes quantes grans superfícies i dues molt prop: la de Carcaixent i la d'Alzira, la qual cosa significa ­amb perdó de l'expressió­ un desficaci, a vènit de la gent poder anar a vore, a comprar, perquè canvien, fins i tot, la seua concepció de vida.
Això hauríem de tindre-ho en compte, però per la competitivitat de les mateixes també, ja que qual parlem de grans superfícies parlem de xicotet comerç valencià o mitjà comerç valencià, que també se situa dintre d'eixes grans superfícies.

A mi em sembla que tot plegat hauríem de fer un estudi seriós, que a mi m'agradaria que l'iniciara el propi conseller perquè per això vosté és part del Govern, perquè d'una vegada per totes férem les coses ben fetes, i les estudiàrem amb una capacitat de convicció de tots de què han de ser així, no d'un color o d'altre, sinó d'acord amb les necessitats de zones, a la configuració de les ciutats i a la falta que, en concret, ens pot fer en un determinat lloc, com pot ser una zona turística, una zona de l'interior, per a dotar-les de més contingut o de més serveis en un moment determinat.

Gràcies, senyora presidenta.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyor vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora Pérez.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Sánchez Brufal.

Senyora Pérez.

Ací estem davant d'una moció subsegüent a una interpel·lació, que va fer-se al conseller fa uns pocs mesos, sobre un tema que en la seua exposició.
.
.
I després entraré en detalls concrets, voldria primer centrar-me en el que és la proposició que mos està presentant aquí, per entrar, diguem, al detall sobre els punts que estem tractant.

Primer mos demana, en l'apartat primer, que s'obriga una moratòria de la concessió de llicència per a grans superfícies mentre no entre en vigor el Pateco II ­el Pateco II, no el Patricova.
És que abans li he sentit dir a la senyora Pérez el Patricova.
El Patricova és d'inundacions, no és el Pateco­, i es determine clarament el mapa comercial de la Comunitat Valenciana.
Això és una mica la primera part.

I en la segona i tercera part de la seua proposta mos parla sobre l'Observatori del Comerç, que estiga present en totes les deliberacions, en tota la normativa que puga afectar al que és, en este cas, el Pateco, el Pateco II.
I diu vosté que el Pateco I té ja manca de concreció per poder establir noves superfícies comercials.

Demana moratòria, demana moratòria, però no parla, en general, de grans superfícies.
Grans superfícies, vosté sap que totes les subjectes a autorització per part de la conselleria són les que passen de 600 metres.
Totes les tendes que passen d'una superfície de 600 metres estan subjectes a tindre una llicència per part de la conselleria.
Per tant, en eixa apreciació seua de demanda generalitzada, sense concretar quines són eixes actuacions, mos voríem obligats a suspendre ara totes les actuacions de totes les superfícies superiors a 600 metres, estiguen dins del centre urbà, del casc urbà, o estiguen en la perifèria de les ciutats.

Però jo aniria a temes que vosté ha obviat i no els ha tractat aquí.
Jo crec que la conselleria, des que va fer el Pateco, ha tingut en base uns altres instruments que han servit per a donar totes les llicències que en este moment estem parlant, o la majoria de llicències.
I ahí és on vull centrar el debat en este moment, perquè penso que la conselleria ha fet bé les coses en estos anys, des que estava el Pateco.
I ha creat unes ferramentes d'anàlisi més profund del que és el comerç de cada una de les nostres ciutats, sobretot de les ciutats mitjanes i grans de la Comunitat Valenciana.
I ha creat.
.
.
primer que res va crear una figura amb els ajuntaments i amb les mancomunitats, que era un ret d'agents per al foment d'iniciatives comercials, que eixa ret canalitza tot el que són les accions dirigides al comerç.

Des de la conselleria, el que s'ha tractat és d'harmonitzar i estabilitzar eixe creixement fora de les ciutats amb un creixement adequat en el centre de les ciutats, amb una formació adequada per als nostres comerços de centre de ciutat, amb una millora de la qualitat comercial del centre de les ciutats i amb una millora també de preparació de tota la gent d'eixes xicotetes tendes que tenim en el centre de les nostres poblacions perquè siguen atractives, perquè la gent considere i evite eixos, diguem, altercats, o eixes guerres que hi havia sempre ­i sempre les hem vist en premsa; ja, afortunadament, fa anys que no les tenim­, que era un comerç fora de ciutat en un comerç de centre de ciutat.
Ara no veem enfrontaments.
Per què?
Perquè estem treballant, primer que res, per a conscienciar al de centre de ciutat que siga competitiu, que siga format, que hi haja una qualitat en els comerços de centre de ciutat, que tinguéssem un urbanisme adequat perquè eixe comerç del centre de ciutat siga atractiu, que creem els centres comercials oberts, com s'estan creant, en moltes ciutats de la nostra comunitat.

I tot això, primer que res, amb formació, a través de l'Afic, a través de l'Afic, de l'Aficom, que són les rets a les quals pot anar un comerciant quan vol implantar un nou comerç de centre ciutat, i li dirà perfectament en quines condicions estan, quins centres tenen i quins percentatges de cada una de les seues especialitats hi ha dins d'una ciutat, i permet estudis econòmics i sociològics per a poder arribar a aconseguir que quan un vulga implantar un comerç, tinga suficients dades per a poder-ho fer.
Tot això ha facilitat moltes coses al comerç xicotet, i ahí s'ha treballat molt de temps.

I després la ferramenta, dos ferramentes importants, que són els PAC, els plans d'acció comercial, i el PEC, el Pla d'equilibri comercial.
Són dos ferramentes molt importants que han sigut la continuació d'eixe Pateco, on mos han donat els estudis molt detallats de cada una de les ciutats, amb les dades fidedignes de cada una d'elles.
Perquè el gran estudi del Pateco mos marcava uns llocs on es podien implantar superficials comercials, quan en aquella època el tipus de superfície comercial de fora de l'extraradi era un gran comerç, un únic comerç, que se dedicava a l'alimentació i a altres coses, però un únic comerç.
Ara ha canviat la figura comercial i són els centres d'oci, els centre de comerç, tot junt, agrupats fora de les ciutats.
I en realitat, han crescut en moltes ciutats, tots de la mà, que primer s'ha fet una acció molt positiva de cara a millorar l'urbanisme comercial.

I com es fa l'urbanisme comercial?
A través de la figura del PAC.
El PAC és un estudi que fan també les cambres de comerç, l'oficina Pateco i els mateixos ajuntaments, el qual mos dóna quines són les ajudes que han de rebre i quins són els diners i compromisos que fica l'administració local i l'administració autonòmica per a poder portar a terme una sèrie de mesures que fomenten la qualitat dels carrers quant a il·luminació, quant a zones per a vianants, quant a aparcaments, quant a una sèrie de millores comercials de senyalització, d'altres mesures, que a poc a poc, dins d'eixe programa marcat a uns anys vista, que estan treballant any rere any, que és una ordre de la conselleria, aconseguim que milloren els entorns dels centres de les nostres ciutats.
I ahí cada any hi ha 800 milions de pessetes, que distribuïx la conselleria per a totes les ciutats, amb 30 plans, si no recordo malament, que en este moment aproximadament estan en marxa, de plans d'acció comercial, que fan possible que millorem les ciutats abans que s'implanten noves formes comercials, i evitem que hi haja eixes lluites que sempre hi ha hagut entre un lloc i un altre.

I a més de tot això, està el Pla d'equilibri comercial.
Hi ha diverses ciutats, sobretot en la zona d'Alacant, majoritàriament en la zona d'Alacant, on realment s'ha dotat d'una quantitat d'1,5 milions d'euros, aproximadament, per a poder millorar també els desequilibris comercials que estan fent des del centre cap a fora de la ciutat.
Podem vore com totes les nostres ciutats, i tots els nostres centres comercials, han millorat, no es convertixen en eixa ciutat dormitori que vosté estava dient fa un moment, en la qual pràcticament el centre de la ciutats pràcticament s'abandona.

Jo crec que aquí hem anat molt de la mà, i s'ha anat molt de la mà, i s'ha de continuar anant, la conselleria i l'administració local.
Els centres comercials, tots els han informat els ajuntaments.
Els ajuntaments que han volgut centre comercial fora han fet un informe favorable, a través de les seues oficines Afic, i la seua mateixa corporació, dient que cabia perfectament eixe centre comercial dins de la seua ciutat.
I com ho fan?
A través també de convéncer que el centre de ciutat té una importància comercial gran, i s'han fet millores en el centre de ciutat.
I se'ls donen ferramentes, com el centre comercial obert, i es fan uns cursos de gerències de centres de ciutat per a tindre una marca, per a tindre una projecció, per a ser referent, en definitiva.
I nosaltres, la comunitat autonòmica, som referents, som referents, perquè en tots els fòrums de comerç, i jo he tingut l'oportunitat de participar en molts, tant a la Comunitat Valenciana com fora, sempre hi ha hagut ponències de fets, d'ajuntaments, de localitats, d'iniciatives de la conselleria, que han fet possible que el comerç de la nostra comunitat siga pioner no tan sols dins de la comunitat, sinó en la resta de comunitats autònomes.
Amb eixos programes, amb eixa ret Afic, amb l'Aficom, que li parlava anteriorment, i amb altres iniciatives, que any rere any han estat donant-li una projecció al nostre comerç.

I un tema també important que s'ha treballat estos anys és en la millora dels mercats municipals.
El mercat municipal està en el centre de ciutat.
Sempre han sigut zones deprimides.
I realment a través de les ordres, que han sigut de millora dels mercats municipals, hem aconseguit que eixos entorns siguen molt més atractius per al nostre comerç.

Per tant, jo penso que la labor que s'ha fet és importantíssima i hem de seguir treballant en eixa línia, hem de seguir treballant en eixa línia.
I que indubtablement el que s'ha treballant durant estos anys perquè el centre de ciutat siga un comerç diferent, diferent, però competitiu, l'extraradi, allò de fora de la ciutat, ha fet possible que puguen conviure perfectament l'un i l'altre.

La segona part de la seua proposta demanava una participació de l'Observatori del Comerç.
L'Observatori del Comerç, indubtablement, tenim.
.
.
l'altre dia vam aprovar aquí ­no fa molt de temps­ la llei d'horaris comercials.
Jo crec que en això participàrem tots, en la mateixa llei d'horaris comercials, i tots li vàrem donar suport, encara que vostés es van abstindre, més que res pel tema de la tramitació, no pel tema del contingut de la mateixa llei.
Penso que això era un pas que vam parlar molt quan es va parlar fa quatre mesos aquí, del mateix tema que en este moment estem tractant.

Però en realitat ara que estarem debatint la nova llei de comerç ­que en aquell moment ho dèiem, i ho tornem a repetir­ tindrà importància que l'Observatori del Comerç participe, que fixem les normes de joc adequades.
I que, en definitiva, pensem que el comerç és un de les assignatures importants que la conselleria ha fet durant estos anys.
I que les ciutats han canviat notablement, tots els centres de ciutat i els espais comercials d'una forma molt positiva, i que nosaltres continuarem, i pensem que hem de treballar, en eixa línia.
Línies d'accions comercials estudiades per a cada municipi, que afavorisquen la convivència dels centres de ciutat amb l'extraradi i que, indubtablement, estes coses puguen anar en la millora i en l'elecció per part del ciutadà del que més li convinga en cada moment per al seu comerç.

Però, indubtablement, que els comerços de les ciutats siguen sempre reforçats a través de les mesures que està donant una i altra volta la Generalitat, i a través de la conselleria.
La labor de la conselleria és molt important, i penso que va en una línia acceptada.
I, per tant, nosaltres no podem fer ni una moratòria en este moment.
El que sí que hem de tirar endavant és l'oferta.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

Gràcies, senyora presidenta.

Hem de tirar endavant totes eixes propostes i continuar treballant en la línia que estem fent en este moment.
I al mateix temps, traure el més prompte possible la llei de comerç, que és un compromís que està fet per part del conseller, en la qual tindrem tots participació, i ahí haurem de ficar també moltes d'estes coses que mos podran influir.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.
*(Aplaudiments)*

Té la paraula per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Mundo, ya le he dicho que nosotros veníamos aquí a ponérselo muy fácil.
Y como venimos a ponérselo muy fácil ­y usted me ha dado la sensación de que al principio cuando decía que era imposible hacer esa moratoria, porque afectaría a todas las licencias.
.
.
­, puede hacer una transaccional, si quiere.
Nosotros no tenemos ningún problema.
Si quiere, únicamente restringimos la moratoria, para no afectar al desarrollo del segundo plan de acción territorial, aplicable a la distribución comercial de aquellos grandes equipamientos comerciales, si quiere.
Nosotros no tenemos inconveniente, porque es ahí donde se está creando el problema.
Y si nosotros hemos cometido un error en eso, no nos importa.
.
.
no nos importa.
Por lo tanto, ahí está esa mano lanzada.

Nosotros únicamente hemos querido, como le decía, ponérselo fácil y hemos recogido todas aquellas cosas que han ido declarando desde el año 1997, y en el que habían ido diciendo.
.
.
y muchos comerciantes se creen todavía que esa moratoria existe, toda aquella que fue diciendo en su visita institucional.
.
.
El señor Zaplana se comprometió a no autorizar más hipermercados que los que impongan los tribunales por expedientes iniciados y tramitados durante administraciones anteriores a la suya.
Eso es lo único que nosotros.
.
.
.
Pero si usted considera que no puede ser moratoria para todos, sino solo para unos, nosotros de acuerdo.

Tenemos que decirle que solamente tiene que ir a pasear por algunas ciudades medianas y grandes de nuestra comunidad, como ha dicho la señora Dolors, para darse cuenta de cuál es la realidad.
Y la realidad es que hay zonas absolutamente desabastecidas, zonas en las que muchas personas no pueden ir a comprar si no tienen un vehículo.
Y además, se están vaciando completamente y nos estamos encontrando en una situación difícil.
Cuando hablamos de proteger, nosotros no estamos hablando de proteger a un sector o a un formato económico respecto a otro, estamos hablando de proteger el territorio y estamos hablando de proteger las ciudades, en las que esta forma de conceder autorizaciones ha causado un gran impacto.

Usted nos habla de dos herramientas importantes, el Plan de acción comercial de cada unas de las ciudades.
Pero es que nosotros no le estamos hablando de las políticas hechas desde los municipios para las ciudades, le estamos hablando de lo que es la competencia de la segunda licencia, precisamente que nosotros tenemos competencia aquí, que la conselleria tiene que autorizar.
Porque cada ciudad piensa en su ciudad, pero no está pensando en el área comercial, en el área metropolitana.
Y es esa visión de segunda licencia precisamente para lo que se estableció el Pateco, para no tener una visión de ciudad solamente, sino de área comercial.

Y nos habla del urbanismo comercial, de lo importante que es.
Y estoy absolutamente de acuerdo con usted.
Es muy importante.
Por eso le rogaría, le rogaría que desde el Partido Popular le insistan a la conselleria, para que en las modificaciones presupuestarias que suele hacer a final de año, en los puentes, no reduzca sistemáticamente el presupuesto para urbanismo comercial, como lo viene haciendo.
Y por eso le rogaría que ante los presupuestos que tenemos que abordar, insista desde el Partido Popular para que la conselleria no vaya ni congelando ni reduciendo su aportación, porque este año ya sabe muy bien usted que no solamente se ha reducido en octubre, sino que hemos quedado con una menor aportación y una mayor de los fondos europeos.

El Plan de equilibrio comercial, me dice usted.
El Plan de equilibrio comercial es precisamente el gran reconocimiento del fracaso de la política del Partido Popular en el fomento del equilibrio entre los distintos formatos comerciales.
Cuando el señor Peralta presenta el plan y su director general en aquel momento presenta el plan ­que crea expectación aunque luego cae por tierra, porque realmente no era un plan sino que era una línea presupuestaria nada más de ayudas­, cuando presenta el plan y lo justifica dicen: "hay ciudades en las que es necesario hacer una ayuda especial por el gran desequilibrio que se ha creado durante estos años.
¿Y quién ha creado ese desequilibrio y en base a qué?
Si estuviera actualizado, como ustedes dicen, el Plan territorial aplicable a la distribución comercial, si realmente se estuvieran dando licencias con datos objetivos, con transparencias, hubieran dejado participar al sector, no habrían tenido que llegar a reconocer, como reconocen con todo este plan de equilibrio comercial, precisamente, que han desequilibrado el sector.

Y le digo y le vuelvo a repetir: no le hago contraposición comercio grande/comercio pequeño, ni le hago contraposición de apoyar y proteger un sector económico o un formato económico frente a otro.
Estoy hablando de que el comercio es un pilar importante en el desarrollo urbanístico y en el equilibrio de las ciudades.
Y en este momento lo que tenemos que proteger es precisamente eso: desarrollo de las ciudades.

Y respecto al Observatorio del Comercio.
Usted me dice que ellos tienen un papel.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant, senyoria.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

**­**Termino enseguida.
­ .
.
.
El Observatorio del Comercio sabe muy bien que tiene unas funciones, entre ellas está estudiar, elaborar y elaborar dictámenes a petición.
.
.
¿Qué es lo que pedimos?
Nosotros no decimos lo que haríamos, le pedimos que se lo pregunte al observatorio.

Y además le voy a decir más.
El observatorio de comercio creó una comisión de ordenación comercial.
Y esa comisión se reunió cuatro veces en 2003, una en 2004 y de momento ninguna en 2005.
Dé, déle y dote de funciones a aquello que se creó, a aquello que crearon ustedes o pensaremos que no tiene ninguna intención de dar luz, taquígrafos y objetividad precisamente a la aplicación y a las licencias que se hagan para creaciones de grandes centros comerciales.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il.
lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat Senyor Mundo.
Ç

 

**El senyor Mundo Alberto:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Sánchez Brufal, mire, en la meua exposició li he remarcat clarament que els PAC, els Plans d'acció comercial, que s'han fet, són una conseqüència d'un desenrotllament d'un projecte, del Pateco, en el qual marcava les gran línies de la implantació comercial, perquè recorde, i vosté també ho ha dit, ho va fer el Partit Popular quan va entrar, va crear eixe Pateco, perquè d'alguna forma jo crec que un desequilibri important el van crear vostés creant moltes superfícies al voltant de les ciutats on realment, realment no es contemplava baix cap prisma més que el que seria convenient crear-les.
I ahí va crear una sèrie d'enfrontaments entre comerç de ciutat i comerç exterior.
I, en este moment, a través d'eixos plans d'accions comercials, de les ciutats i el seu entorn, perquè si vosté coneix algun d'ells mire que els plans estan parlant també de tot l'entorn comercial i van bé en totes les línies de compra a les ciutats, marque també quina és la implantació que hi ha i quina és la futura possibilitat d'implantació a les ciutats.
I en base a això estan donant les llicències la conselleria.

Per tant, no hi ha hagut cap normativa des que esta el Pateco fins que eixe Pateco, pels anys, s'haja pogut esgotar en les seues apreciacions inicials.
Indubtablement la Comunitat, afortunadament ha crescut molt des de l'any 1995 fins ara, i que indubtablement els plans d'acció comercial sí que han anat actualitzant tot el que són les propostes.

I, mire, vosté em parlava, em parlava molt de la província d'Alacant, és la que coneix més, vosté pertany a Alacant, jo sóc de Castelló, som de l'extrem contrari.
Però en la província d'Alacant vosté em parlava que han crescut molt les grans superfícies.
Jo li deia anteriorment que les grans superfícies requerien una actuació municipal, un informe municipal que no és vinculant.
Però d'alguna forma els ajuntaments, si eixos informes no diu que veuen amb bons ulls que es faça una actuació en l'extraradi de la ciutat o en una superfície de 600 o de 1.
000 o de 2.
000 metres, la que siga, la conselleria normalment no dóna la seua autorització.
Per tant, té molt en compte els informes de l'ajuntament.

Jo crec d'eixe 189% que em pareix que em deia fa un moment que havia crescut, un municipi molt important de la seua província i al costat del seu poble, que és Elx, en té tres grans unitats fora de la ciutat.
No tres, díga-li al senyor alcalde d'Elx, avui no està aquí present, que done una moratòria i que pare eixes tres grans superfícies comercials que haurà autoritzat ell i l'ajuntament en la ciutat d'Elx.
Vostés parlen d'una cosa i quan a vostés els toque el seu cor, els toque al seu partit, parlen d'una altra forma.
L'altre dia parlàvem el mateix dels camps de golf, avui parlem el mateix de les grans superfícies.
Jo crec que si tots se'n anàrem i els diputats aquí tinguérem més consciència municipal quan estiguérem parlant aquí a la trona, parlaríem d'una altra manera.

Per tant, jo penso que tots els que han passat i han tingut la fortuna de passar per municipis sabem realment quan tenim problemes amb la nostra gent als municipis, quan donem solucions a problemes d'este tipus d'interior i perifèria de ciutat, quines són les nostres necessitats i de quina forma reclamem i sobre tot reclamem una cosa: la pau i la tranquil·litat dels comerços.
Jo crec que demanant estes coses el que no aconseguim és la pau i la tranquil·litat, que és el que volem aconseguir.
Que vaja de la mà el comerç de ciutat i el comerç d'exterior.
I això ho aconseguim amb les mesures que en este moment s'estan prenent.
Per això nosaltres anem a rebutjar la seua proposta.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, don Jaime.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 34 votos a favor, 44 votos en contra.

 

***Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de Turisme sobre la política general de la conselleria en matèria de formació i qualificació professional en el sector turístic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 28.
792, BOCV número 112)***

**El senyor president:**

Pasamos al punto número 5 que dice: moción subsiguiente a la interpelación a la consellera de Turismo sobre la política general de la conselleria en materia de formación y calificación profesional en el sector turístico, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, registro de entrada 28.
792, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas,* número 112.

Para su presentación y defensa tiene la palabra el ilustre diputado del Grupo Socialista, señor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

Gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Els arguments que van avalar esta moció, ja els vam exposar el dia de la interpel·lació, que pensem que va ser un debat interessant per part de tots els portaveus, que varen ser el Govern i els arguments que vàrem exposar nosaltres.
Però no és la primera vegada que presentem esta línia d'arguments.
Sempre que hem fet una crítica, des d'esta trona o fora d'aquí, l'hem acompanyada, l'hem acompanyada amb més o menys profusió, d'alternatives, intentant marcant una certa divisòria, no imaginària sinó real, entre el que és el model del govern, el model del Consell i el que nosaltres proposem i el que proposa molta gent.

Molta gent pensa que en política turística no es fa tot el que cal fer, fins i tot aquells que reconeixen que ja ha anunciat resultats.
El País valencià o la Comunitat Valenciana és una terra històricament, tradicionalment, de promissió en matèria turística.
Hi ha hagut resultats sempre.
És una manera de ser, és una vocació, és un tarannà, és una manera d'estar al món dels valencians: l'hospitalitat, el rebre, el fer d'això un *modus vivendi*.
Ha funcionat històricament el turisme.
Fins i tot aquelles persones, aquells emprenedors que no han rebut mai l'alé institucional, que no han rebut mai una ajuda oficial, tenen la idea que vivim, com deia abans, en una terra de promissió, turísticament parlant, perquè hi ha un enorme potencial.
I, en eixe sentit, nosaltres sempre hem sigut crítics amb el Govern, però generadors d'esperança en el futur que té el turisme en esta comunitat.

Pensem que no tot el que es fa en política turística és correcte.
I molta gent pensa que es podria garantir d'una manera molt més encertada, que es genera més riquesa, per a més gent, per a més municipis, per a més comarques, per a més territori i per a més persones i sobre tot perquè dure la riquesa, perquè siga sostenible, perquè continue generant prosperitat i benestar i sobre tot per a repartir la riquesa.
El turisme és un bon generador de riquesa, però encara ha de demostrar que pot repartir-la millor, sobre tot no a qualsevol preu, no desconsiderant l'opinió dels actors locals, no perdent identitat dels operadors locals, no perdent paisatge ni territori i no devaluant les professions i els oficis, massa vegades residuals.

Ho podem entendre o no ho podem entendre, ens podem resignar o no, però la veritat és que quanta poca gent que està en el món del turisme, treballant en moltes professions vinculades al sector turístic, quants pocs joves s'imaginen a ells mateixos continuant treballant en el turisme d'ací uns anys.
Podem mirar cap un altre costat, podem dir que és el 13 o el 14% del PIB, però molts joves que avui estan vinculats al sector turístic no s'imaginen en el mateix sector d'ací cinc o sis anys.
Per tant, eixa perspectiva que és un sector, moltes vegades marginal, residual en la vida professional, laboral d'una persona, pensem claríssimament que no guarda relació amb el que és un pilar fonamental del PIB de l'economia valenciana i del que és un sector bàsic de la nostra economia i de futur.

Jornades maratonianes, sobreexplotació, poc salari, poca qualificació professional.

Vostés han promocionat un model que té la màxima confiança, que s'ha entregat, que ha delegat clarament en l'oferta residencial immobiliària, el que és el nostre producte turístic global; un model que és insostenible en termes ambientals, en termes socials i en termes econòmics.
L'ingrés per càpita que es genera al model residèncial o immobiliari és probablement set o vuit vegades inferior al que genera un altre perfil o una altra tipologia de model turístic.
A més és un model que no tira de l'oferta complementària i per tant no genera altres riqueses i altres dinàmiques econòmiques per al destí afectat.

No és el que turisme residencial o immobiliari siga absolutament descartable, però, com se sol dir, el verí, ho dien ja fa milers d'anys, *el veneno está en la dosis*.
I una sobredosi de producte immobiliari pot ser letal per a les perspectives de futur en la nostra comunitat.
Fins i tot el darrer i prestigiós informe de Exceltur, que tot el món vinculat a este sector sap que és un punt de referència però com un baròmetre per tal de mesurar l'evolució de les xifres del sector, senyala clarament que, en funció de la preponderància, de l'hegemonia de cada producte turístic, en este cas el que estem denunciant nosaltres, l'immobiliari, condiciona el comportament de la demanda, genera més o menys riquesa, impacta més o menys en el territori, caldrà invertir més o menys en capital humà o té algun sentit parlar de formació professional o no té cap sentit, que és el que vostés estan motivant des de l'acció de govern encaminada exclusivament al producte immobiliari i residencial, per tant, descartant el pes específic de la qualificació professional en l'oferta turística valenciana.

La segona característica del que han fet vostés en deu anys, que en este sentit ha sigut una dècada ominosa, és el model de promoció.
No s'han fixat i no han sigut sensibles a la intel·ligència de mercats, ja ho vam dir la setmana passada.
Han practicat una política clientelista de conrear, de cultivar la vanitat del polític pensant més en la imatge amb càrrec als pressupostos públics, a la xequera pública, més que els interessos reals del sector.
La consellera, que ha malgastat molts diners, s'ha passat la meitat del temps que porta en el govern renyint amb municipis, amb interlocutors turístics, amb alcaldes zaplanistes ­tot s'ha de dir­, i l'altre mig any retornant a intentar recuperar la composició i la relació.
Però clar, corregint i augmentant, a càrrec de l'erari públic, perquè el que vas negar en el seu moment, quan tornes et costa molt més car, és una regla d'or que no falla mai.
Per tant, ha sigut, mig any piròmana i mig any bombera.
Però això ha sigut caríssim per a les arques públiques.
I esta és la política de promoció que han practicat.

La tercera característica en què cal discrepar de manera contundent és en l'ordenació del territori, que tant condiciona el futur del sector turístic.
Este és l'autèntic cràter, el drama de la gestió de tot el Consell.
Però també té una enorme repercussió en la disciplina, en la política sectorial turística.
Falta encara, a tots els valencians i valencianes, ens falta, ens manca perspectiva històrica per a valorar el gran mal que s'està fent en estos deu anys de govern popular en esta matèria d'ordenació del territori.
Però està clar que destins madurs s'hauran acabat d'afonar, i els nous i emergents naixen ja amb l'estigma del desenrotllisme, desenrotllisme que expulsa públics i la qualitat turística que busquem.

La quarta característica, i és la que més relació guarda amb el tema que avui ens ocupa, és la pèssima inversió en capital humà.
No és un sacrifici invertir en capital humà, no és una despesa irrellevant, no és una qüestió fútil.
És una inversió claríssima de futur enormement positiva.
Capital humà és el que crea i aporta avantatge competitiu en els negocis, valor afegit.

La nostra comunitat ja no pot competir en preus, per tant ha de competir en serveis i en qualitat.
I la formació professional la dóna.
I la formació professional és la que millora la productivitat de les empreses, i, sobretot, i és una cosa que oblidem moltes vegades, és la que dóna i dignifica la vida laboral de les persones.

Diuen que ­em permetran esta reflexió breu­, que el turista és allò més infidel que hi ha.
Se sol dir que el cuides, el mimes, t'esforces per agradar-lo, per comportar-lo i, malgrat tot, se'n va amb un altre, t'abandona, perquè és un sector tremendament competitiu d'una manera gairebé cruel en eixe sentit.
Per tant, és fonamental que este govern sàpiga, vulga i puga moure fitxa per a ser més competitius, i per a seduir més i millor i durant més temps als nostres turistes.

Sens dubte les coses se poden fer millor.
Van passant els anys i en política turística l'única cosa que sabem és que Castelló té un CdT, que ja no sabem quan s'inaugurarà, que s'ha promés des d'esta trona moltíssimes vegades.
Que si es fan les estadístiques que sempre conten els portaveus o la consellera del PP, que si se fan no sé quants cursets de quinze hores d'anglés per a recepcionista, de governanta de planta d'hotel de setze horetes.
Vull dir, eixe no és el model de formació professional, de qualificació professional, la solera que requerix esta matèria en una comunitat que ha de ser i és però ha de continuar sent capdavantera en este sector.

I a més a més, parlant de CdT, jo no sé, des que esta consellera està al front la purga a tot allò que tinga una certa etiqueta zaplanista en uns quants CdT.
Per tant, és a dir, una dinàmica que era tímida ja, però a més, ara, verinosa i, és clar, sospitosa que s'està per a qualsevol cosa menys per la feina pensant en l'interés real del sector.

La moció ­i acabe­ pensem que és necessària, pensem que és important.
Demanem simplement un pla autonòmic, en una autonomia que té l'etiqueta clara i que té la personalitat claríssima que tots depenem i tots compartim, que és essencialment turística.
Demanem, per tant, un pla autonòmic, consensuat, de formació professional consensuat amb els actors essencials: Els municipis, que són l'escenari bàsic protagonista del que són els nostres destins; la universitat, el compromís social de la universitat, cal aprofitar-lo, cal rendibilitzar-lo en els nostres sectors productius, el coneixement aplicat.
Hi ha àrees de coneixement en les universitats que tenen ganes, que tenen fam d'intervindre, i que hi ha un divorç claríssim entre el Consell i les universitats en matèria d'aportar aspectes positius per al futur del turisme.
El que passa és que este govern veu en la crítica que destil·la la universitat, perquè és una institució que ha de ser per naturalesa crítica, un adversari i un enemic, més que un adversari, un enemic.
I ahí està el gran problema de convivència i de tolerància i de dogmatisme i de sectarisme que té este govern.

El tercer element fonamental per a participar són els empresaris.
Els empresaris han de dir quin model de formació professional turística volen.
És imprescindible, perquè són ells els que arrisquen el seu patrimoni familiar, personal.
Estan en primera línia, i això té un mèrit i això s'ha d'escoltar.
I els sindicats, que són la garantia dels drets dels treballadors, que tenen un nivell de responsabilitat immens en esta comunitat.
I que han de recuperar, ens ha d'ajudar a recuperar el prestigi, i la reputació social, com deia abans, de les professions vinculades al sector turístic.

La participació d'estos quatre interlocutors permetrà, estem convençuts, avaluar un model potent i modern, com altres comunitats ja tenen, com altres comunitats ja tenen, per tant els proposem ser líders també en açò ­estan obsessionats moltes vegades en els lideratges­, pujar al pòdium també en açò.
Coronar-se en açò, que és un tema fonamental per al futur del turisme.

Cal substituir el model del formigó pel model del coneixement també en l'economia turística.
Esta proposta connecta clarament amb el sector, amb el que diuen i volen els empresaris, els sindicats, els ajuntaments, la universitat.

Tenim l'oportunitat, senyories ­i acabe­, de sintonitzar amb la vida real aprovant esta moció.
Este és el tenor d'esta moció, és l'idioma que parla el sector.
Estaria molt bé que esta cambra, que este parlament, el grup majoritari, entonaren també este idioma.

Gràcies.
 *(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Dolors Pérez.
*(Remors)*

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Hem estat i estem a un nivell acceptable, opine jo, quant a serveis turístics.
No estem en estos moments mal situats en eixe aspecte.
La professionalitat dels nostres professionals és alta.
Però hem entrat en una fase de competitivitat perillosa, i això sí, que jo, com el senyor Colomer, ho afronte i, vaja, estaria en la mateixa línia.
Perillositat que ens dóna el que s'adopten aquestos moments per abaratir la mà d'obra, i en molts casos la deterioració del propi servei.

En això vull dir, que en aquestos moments també cal tindre en compte quan tractem este punt que el turisme o el servei turístic és una porta oberta a molts immigrants sense preparació com la que tenen els nostres professionals al si del País Valencià.
I que, per tant, això comporta que, a falta de professionalitat, s'abaratisquen també els preus.
Per tant, l'atenció al client és bastant més deficient del que n'hi havia, i que probablement encara, si no li fiquem mesures concretes, serà encara més deficient en un futur.

Per tant, és de nou necessari l'augment de la qualificació professional com a mesura de l'augment de la qualitat en el servei turístic.
Es l'única forma de poder competir, entre altres facetes, però és l'única forma de competir amb altres destins turístics.
I els destins turístics ja sabem que entren en un grau de competitivitat tan elevat, que allò de l'atenció, el color, fins i tot, formen part de la qualitat d'aquells que sol·liciten el serveis.

Per tant, i sense allargar-ho més perquè estic conforme en l'exposició que ha realitzat el senyor Colomer en nom del Partit Socialista del País Valencià, en nom d'Esquerra Unida-l'Entesa donarem suport a aquesta moció subsegüent a la interpel·lació que es va realitzar en el seu dia.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora Pérez.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Martínez.

**El senyor Martínez Rodríguez:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Colomer.

Bueno, cada cual ocupa su tiempo en esta tribuna como considera oportuno.
Y usted ha ocupado más de la mitad de su tiempo, bastante más, en todo menos hablar del asunto que nos ocupa, que es la formación de los profesionales del sector turístico en nuestra comunidad.

Ha llamado a la consellera despilfarradora, pirómana al tiempo que bombera.
Yo no voy a descender a su nivel de crítica, señor Colomer.
Me voy a centrar exclusivamente en dar respuesta a lo referente a la formación y cualificación profesional de los profesionales del sector turístico en la Comunidad Valenciana.
Simplemente decirle, que las críticas que ha realizado en esta tribuna no le califican a usted de manera muy positiva como parlamentario.

Pero bueno, como miembro del Grupo Parlamentario del Partido Popular que da soporte al gobierno de la Generalitat, es para mí una satisfacción venir a les Corts a defender la política que en materia de formación y cualificación profesional está desarrollando la Conselleria de Turisme.

La adecuada formación de las personas que componen cada uno de los sectores de negocio en nuestra comunidad, hacen que los mismos tengan robustez y solidez en sus resultados.
De hecho, si hay algo que diferencia a unas empresas de otras es, principalmente, el recurso humano que las forma y compone.
En este apartado, en el de los recursos humanos, es decisivo cuando hablamos del sector turístico, ya que en este sector son las personas las que, efectivamente, al estar en contacto permanente con el público, marcan la pauta de la diferencia.
Y con su buen hacer y profesionalidad distinguen un buen producto de un producto fuera de mercado en relación precio calidad.

El empeño del Gobierno Valenciano desde la Conselleria de Turismo, y el potente instrumento que son los CdT, que tienen como objetivo aumentar el nivel competitivo de las empresas valencianas del sector turístico, mediante la adecuada formación de los recursos humanos que concurren en el sector, se ponen de manifiesto en todas las acciones emprendidas por esta red de formación.
Y que, remontándonos únicamente a los últimos cinco años, ascienden a 4.
697 cursos formativos, con un total de 80.
432 alumnos formados en los mismos, y una inversión económica de dieciocho millones y casi cien mil euros; es decir, aproximadamente algo más de tres mil millones de las antiguas pesetas, señorías.

El Grupo Parlamentario Popular al que aquí represento, considera que la política que se está desarrollando en materia de formación en el sector turístico valenciano por parte del gobierno de la Generalitat es la adecuada.
Y en el firme propósito de consolidar el sector como vanguardia a nivel español, y el esfuerzo que se está desarrollando tanto por el propio sector como por parte de la conselleria, creemos que ya está dando frutos en las nuevas promociones de profesionales, que cada vez salen más cualificados y preparados para afrontar los retos de la competitividad a los que la señora Pérez hacía referencia en su anterior intervención, y un perfil cada vez de cliente más exigente.

Pero le daré datos, señor Colomer, porque aquí lo que priman son los argumentos, y los argumentos de peso; ni su opinión ni la mía, por respetables, que ambos dos nos puedan parecer, sino los datos que son reflejo claro de la realidad que en esta materia nos asiste.

En la actualidad son siete los centros de formación de que dispone la conselleria, bien ya puestos en marcha o bien presupuestados.
En Alicante, Torrevieja, con un presupuesto de 12 millones de euros.
Este centro, señor Colomer, como usted bien sabe, se está inaugurando hoy.
Y era un centro demandado por todos los empresarios del sector en esa área de influencia en nuestra comunidad.

El centro de Alicante, Benidorm, el de Denia, con una inversión de 8.
100.
000 euros.
Este centro de Denia es previsión que se pueda inaugurar muy pronto por parte del president y de la consellera.
Y espero que en este caso nosotros podamos asistir.

En Valencia, Valencia y Gandia.
Y en Castellón, un nuevo centro en la capital de la provincia, moderno, con una dotación presupuestaria de más de siete millones y medio de euros, cuyas obras, le aseguro, señor Colomer, por la información de que dispongo, se pondrán en marcha muy probablemente antes de concluir este ejercicio 2005 o durante los dos primeros meses del ejercicio 2006.

Hoy, la red de centros de formación y especialmente cuando estén concluidos los dos que restan, uno para prácticamente inaugurar y, otro, como ya le he dicho, en fase de inicio de obras, la red de centros, como le decía, constituirá un notable ejemplo por la ambiciosa concepción de una estructura formativa de ámbito regional exclusiva para la formación turística, basada en la existencia de centros de formación distribuidos por toda la Comunidad Valenciana y dotados estos con los mejores medios técnicos con que.
.
.
, y que además cuenta entre sus formadores con los profesionales más cualificados de este sector.

Esta asignación territorial de los centros garantiza la atención de las necesidades formativas de los profesionales, tanto en activo como futuros, en sus lugares de residencia o, al menos, en un radio próximo a ellos.

Pero la conselleria no está, afortunadamente, sola en este cometido.
Antes le hablaba de la importancia que tiene el centro que hoy está inaugurando el presidente y la consellera y de la sentida necesidad para los empresarios del sector que es la apertura de ese centro.
Está con ella el propio sector, pues de la estrecha colaboración entre los centros que generan profesionales cualificados y las empresas que precisan a los mismos, nace la posibilidad de que los alumnos y alumnas de los centros puedan desarrollar las habilidades adquiridas, posibilitando su inmediata incorporación al mercado laboral.

Los tres grandes pilares en los que los centros de formación se asientan son las tres grandes modalidades de la formación: la formación continua, que son cursos específicos de corta duración cuya finalidad es apoyar la actualización y especialización permanente de los profesionales del sector turístico en programas de reciclaje; la formación ocupacional, que está dirigida a desempleados que poseen, que deseen integrarse en el mundo laboral a través de la especialización en cualquiera de las áreas profesionales del sector turístico; la formación a medida, que ofrece a las empresas del sector la posibilidad de acogerse a un plan personalizado de formación adaptado a sus particulares necesidades.

Los centros ofrecen formación a alumnos y alumnas en las diferentes áreas y actividad del sector, como son cocina, repostería, panadería, servicio, dirección y gestión, alojamiento, formación complementaria ­véase idiomas, informática e herramientas auxiliares del sector­.

He de decirle, señor Colomer, que una de las claves del éxito en una adecuada formación es la mejora en la inserción de los alumnos y alumnas que participan en ello.
Le repito, su opinión y la mía, muy respetables, pero aquí el que importa son los datos.
Y más datos le daré.

El grado de inserción laboral de las personas que se forman en las especialidades de cocina y servicios, en los cursos que promueve la conselleria es del 95%.
Y algo menor, del 60%, en puestos de dirección y gestión, si bien usted también sabe que en este segmento la demanda de personal, el número que el sector nos solicita también es menor.

Hemos tenido que tejer, señor Colomer, esta red de centros de formación porque lamentablemente en esta comunidad, la nuestra, receptora de millones de visitantes cada año, no habían centros de formación ni suficientes ni adecuados, señor Colomer.
Y lo estamos haciendo, tras los doce años de gobierno socialista, desde que nuestro partido tiene responsabilidades de gobierno en la comunidad autónoma, en el año 1995.

En esta tarea estamos, y le aseguro, señor diputado, que en ella no cesaremos.
Y le aventuro igualmente que los ciudadanos y ciudadanas de esta nuestra comunidad, sabrán valorar la buena gestión y el trabajo bien hecho.
Y estamos seguros de que no serán únicamente los doce años de gestión de nuestro partido los que estará al frente de los intereses del gobierno de esta comunidad, sino que serán más las oportunidades que tendremos de continuar trabajando desde el gobierno de la misma para el avance y el progreso.

Hoy hemos de decir que estamos contentos con la labor desarrollada.
Sabemos que el reto es continuar trabajando pero que las bases son firmes y están bien asentadas, porque se cimientan en un sector que avanza cada año, y ustedes lo saben, que nuestras instalaciones hosteleras son cada vez mejores, de mayor calidad, y que el peso del PIB ­usted antes ha hecho referencia al 14%­ cada vez es mayor en nuestra comunidad, se incrementa cada año.
Las perspectivas para el futuro son buenas.
Nuestra responsabilidad como grupo político líder en esta comunidad es transmitir optimismo y confianza en el futuro, y la suya, por el hecho de ser oposición, no puede ser transmitir un mensaje continuo de derrotismo y merma de confianza porque, además, afortunadamente, señor diputado, esta no se parece en nada a la realidad que nos asiste.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Colomer, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Martínez, gràcies també pel seu to.
Sap que el temps que el conec és un temps marcat pel respecte que li professe, però n'hi ha coses que ha dit que he de discrepar d'una manera rotunda.
Derrotisme, nosaltres, no cap.
M'he passat mitja intervenció elogiant les possibilitats, la potencialitat, la força que té la nostra autonomia en matèria turística.
Per tant, nosaltres, de derrotisme barat, per dir-ho així, mai, mai.

Després, clar que som crítics amb la consellera, sobretot després d'escoltar-la o no escoltar-la la setmana passada, el dimecres per la vesprada, que li vam preguntar una cosa tan fàcil com dir-li: quant se va gastar vosté en la promoció a Sèrbia de la nostra comunitat?
I no contestar-ho!
A la idea que ja teníem d'ella li afegim un altre qualificatiu.
Qualifique-ho vosté.
Una persona que ve a la cambra de representants del poble valencià, li fem una pregunta concreta de diners i no sap ni el que té a les mans o li queda al calaix.
Per tant, no tenim una idea excepcionalment positiva d'esta consellera.

En el tema dels CdT diu que avui inauguren el CdT de Torrevieja, que fa quatre anys que funciona.
Esta és una de les qüestions que algun dia este tipus d'actes, de parafernàlies de *boatos* i de saraus, se'ls hauria de pagar el que va amb diners de tots a presumir i a promocionar-se políticament.
Jo crec que això seria el més just perquè si fa quatre anys que ja funciona un centre, no entenem què està passant avui a Torrevella.
I tampoc entenem per què es diu que els CdT són un invent del Partit Popular i d'esta dècada, quan tots sabem que existien abans.

L'Agència Valenciana de Turisme naix fa 10 anys però com a substitució.
.
.
En aquell furor nominalista de canviar-li el nom a tot, se li va canviar el nom al Procova per Ivex, enverinant-lo de la manera que tots ja coneixem, i l'Institut de Turisme de la Comunitat Valenciana, l'Itva, va passar a denominar-se Agència Valenciana de Turisme, però els programes i un, que era un dels estel·lars en aquell moment, eren els CdT, ja estava en la història de la nostra autonomia que no descobrixen vostés i probablement ningú, perquè açò és una carrera de relleus i és patrimoni, sobretot, dels que paguen impostos, que són els ciutadans i les ciutadanes.

Jo crec que no sé on està el problema.
Pensem que és una bona notícia plantejar en un parlament, i és una bona proposta, un Pla autonòmic per a la formació professional comptant amb empresaris, amb municipis, amb sindicats i amb la universitat.
Altres comunitats autònomes ja el tenen i els funciona d'una manera tremendament positiva.

Jo crec que no és interpretable el fet que en matèria de formació professional n'hi han dificultats.
Jo no sé si vosté se reunix amb empresaris i amb emprenedors i amb gent que té iniciativa, que té un negoci, que obri la botiga cada dia, que obri el restaurant, el seu hotelet, que es deixa els seus recursos personals i familiars.
En este sector hi ha moltíssimes dificultats per tal de tindre una mà d'obra qualificada i per trobar la formació que requerix en este moment, en un món que canvia cada dia el nivell de qualificació que requerix el mercat.
No hi ha prou personal qualificat.
És el aeiou del sector turístic en este moment.
Faça vosté una volta pel que és la geografia turística valenciana!

Altres comunitats.
.
.
, la senyora Dolors Pérez, a qui agraïm el seu suport i la seua intervenció, deia que hi han molts immigrants que vénen de països tercers amb un nivell de qualificació manifestament millorable, per dir-ho així, i és normal i és lògic.
Però hi han comunitats que a través del ministeri el que estan fent, i amb el Govern de l'Estat espanyol, és formar-los en origen i vindre aquí amb més garanties i, sobretot, amb més dignificació professional per part dels mateixos protagonistes que tenen tot el dret del món a ser tractats i pagats com se mereixen.

Jo crec que és un gran error que no tinguem un pla d'objectius ni un pla d'avaluació del que fem en política de formació professional.
Vostés administren la rutina, gestionen la inèrcia que ve des de fa molt de temps.
I, en matèria de relació amb la universitat, el paradigma, la *prueba del algodón*, la prova de l'ou és el comportament pressupostari que han tingut amb la Fundació d'Alts Estudis Turístics Cavanilles, condemnada a l'ostracisme i a rebre cada vegada, cada any, menys diners fins que no compten per a res.
Per què?
, se pregunta la gent.
Perquè eren crítics, no amb vostés, sinó amb la realitat.
La universitat, el que ha de fer és fer una anàlisi interessant i productiva, no servilista.
No li ha de regalar l'oïda a la senyora consellera.
Ha d'assenyalar les dificultats per tal de remuntar-les.
Però això és pecat en esta comunitat, això és pecat.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

.
.
.
en esta comunitat.

Per descomptat, no volem un model com el del penyal d'Ifac.
I he de dir-ho, he de dir-ho: un dels episodis més foscos, més decadents i més immorals de la política turística valenciana, perquè es va fer en nom de la formació turística.
El xòfer d'un expresident que degué ser, bé, l'interlocutor.
.
.
Ni municipis, ni universitat, ni sindicats, ni empresaris.
El xòfer, amb tots els meus respectes per la seua professió, al capdavant del centre del penyal d'Ifac.
Un dels episodis més foscos i immorals de la història del nostre autogovern en política turística.

I, per descomptat, crítics amb la consellera, ho hem de ser.
Som l'oposició i, com diu Sabina, "nos sobran los motivos".
Però, clar, sempre seré, senyor diputat, molt més suau i molt més dolç que el que els alcaldes zaplanistes li van dir a la conselleria el dia que se va atrevir a convocar el Consell Valencià de Turisme.
I això sí que és un problema.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Martínez.

 

**La senyora Martínez Rodríguez:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Colomer, jo li agraïsc també.
.
.
Vosté sap que jo també li agraïsc el to de les seues intervencions, sempre respectuoses amb les coses personals.
Jo procure també ser-ho.
Però no podem estar d'acord i en esta ocasió serà que no, senyor Colomer.
No podrem donar suport a la seua proposició perquè mosatros tenim molt clar que el que està fent la conselleria ho està fent bé, i ho està fent de la manera adequada.
I està donant suport a les necessitats de formació del sector en la nostra comunitat.

Durante mi intervención he intentado centrarme en aspectos referentes a la formación de los y las profesionales del sector en esta comunidad.
Pero, reitero, tras escucharle, en las notas que he ido tomando, observo que ustedes viven en el tópico ese que dice que no hay más ciego que aquel que no quiere ver.
Ustedes no quieren ver los grandes progresos que en materia turística se están llevando a cabo en esta comunidad ya no sobre materia de formación, en oferta de.
.
.
, en desarrollo de la industria hotelera, en el incremento del número de turistas, en el soporte que el gobierno del presidente Camps brinda al sector, como no puede ser de otra forma.

Antes ha hablado usted de las dosis de modelo inmobiliario, de la sobredosis de modelo inmobiliario, y esta sobredosis se la tendrá usted que preguntar y plantear a los alcaldes de su grupo, señor Colomer, que no están precisamente demasiado de acuerdo en el desarrollo que les está planteando hoy la dirección del grupo parlamentario.

En mi juicio han de actuar ustedes más como valencianos, con una visión objetiva y de futuro de las cosas, que son importantes para nuestra comunidad, y menos como socialistas.
Como usted antes decía, discrepar no es pecado.
¡Discrepen ustedes, vean la realidad, acérquense a esa realidad y participen de ella!

Están ustedes más atentos al ordeno y mando de la directriz del partido y, de verdad, en esto son ustedes los que pierden.
Yo lamento que ustedes pierdan, y al tiempo pienso que para que avance esta comunidad, para que continúe trabajando y ampliando sus miras, ustedes tienen que seguir perdiendo para que nuestro grupo tenga que seguir ganando para continuar teniendo el gobierno y la gestión de los intereses de esta comunidad que prospera, no únicamente en materia turística, sino en otras materias importantísimas y en otros sectores vitales para el desarrollo de las personas que aquí conviven y viven.

Muchas gracias.
 *(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyor diputat.

Finalitzat el debat, anem a procedir a la votació.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España y Moya)*

**El senyor president:**

Procedemos a la votación.
Resultado de la votación: 31 votos a favor y 43 votos en contra.
Queda rechazada la moción.

Se suspende el pleno hasta las cuatro y media de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 55 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 35 minuts)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

***Pregunta formulada pel diputat Antoni Lozano i Pastor, del GP Socialista, sobre els criteris de contractació de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació (RE número 35.
479).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Bona vesprada, senyories.

Anem a reprendre el Ple amb el punt número 6 de l'ordre del dia: preguntes tramitades pel procediment especial d'urgència, d'acord amb la Resolució de caràcter general 2/VI, del Grup Parlamentari Popular, primer; del Grup Parlamentari Socialista, després, i del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, després.

Però donat que n'hi havia una pendent de la setmana anterior, en primer lloc, anem a formular la pregunta del diputat Antoni Lozano i Pastor, del Grup Parlamentari Socialista, que formula al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyor Lozano, té vosté la paraula.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, com valora els criteris de contractació que utilitza la seua conselleria?

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller.
Senyor Cotino, quan vosté vullga.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies.

Senyor diputat, senyor Lozano, els criteris seguits per a la contractació en la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació són els establits en la Llei de contractes de les administracions públiques i altres normatives d'aplicació general.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Gràcies, presidenta.

Senyor Cotino, a vosté em sembla que li pareix correcte tal i com està fent-ho la conselleria.
Jo li vaig a contar un cas que a mi, almenys, me pareix irregular, injust, tant en els procediments administratius com en el fons.

Vostés, el dia 23 de desembre de 2004, contractaren ­al meu criteri, lògicament­ a dit a Finca Don Fernando, representada pel senyor Carlos Sánchez Carrasco, per a coordinar els treballs del pla Millorar.
El procediment que han utilitzat és el contemplat en l'administració, com molt bé vosté ha nomenat, "negociado sin publicidad".
I ací és on crec jo que està el problema.

Aquest procediment diu que si se contracta alguna entitat o persona en concret és perquè no hi ha un altre que ho puga fer.
Ficaré un exemple, un programa informàtic que solament ho té una empresa.
Evidentment, si no va eixa empresa, no el pot contractar en ningun altre lloc.

Primer.
En l'expedient d'adjudicació, el cap de gabinet certifica que esta empresa ho pot fer bé, no que siga l'única.
Per tant, ja incomplim el contracte.
A pesar que diu que no és l'única, el procés seguix avant, partint d'una base que la llei clarament no empara.

Segona.
Deixa de costat els professionals de la conselleria, els de l'Institut d'Investigacions Agràries i a la mateixa universitat.
La llei de contractació diu també que es contractaran recursos aliens quan no es tinguen en la mateixa conselleria.

En aquest moment, la Conselleria d'Agricultura disposa d'un servei d'estudis on hi ha 14 funcionaris del grup A, és a dir, de llicenciats de tot tipus, agronomia, economia, etcètera.
A més, tots els tècnics que tenen vostés repartits en les oficines comarcals d'agricultura, amb un llarg currículum d'activitats i publicacions que demostren que podien fer aquest treballs.
I a més a més, els han fet ja en altres ocasions.

I si açò no és suficient, la conselleria té a la seua disposició altres possibilitat, com el mateix institut, com he dit, la mateixa universitat, que en altres ocasions vostés ja han anat a ells, cas del Llibre blanc, que, per cert, encara no s'ha publicat.
Per tant, vostés estan tornant a fer un altre treball que ja estava fet.
Per tant, estan malbaratant els recursos de tots.

Mire, senyor conseller, sols nou dies abans de resultar adjudicatària Finca Don Fernando, el senyor Carlos Sánchez Carrasco demanà ampliar l'objecte social de l'empresa, afegint a la denominació anterior, d'obtenció, producció i comercialització de productes agraris, la de "proyectos de desarrollo agrícola y toda clase de explotaciones agroindustriales, así como tareas de asesoramiento, consultoría e información a favor de entidades públicas y privadas".
Senyor conseller, nou dies abans.
I segons vosté, era l'única que podia fer-ho.

Açò fica de manifesta que si l'empresa no tenia aquest objecte social, no podia haver fet aquest tipus de treballs o similar per a les administracions públiques.
El que vol dir, al nostre entendre, que l'adjudicació aquest contracte estava predeterminada, sobretot si tenim en compte la proximitat amb què es va adjudicar i l'ampliació de l'objecte social.

Quart.
Quan diu que és l'única empresa que pot fer aquest treball, hauria d'haver presentat referències de projectes fets amb anterioritat que justificaren la seua excel·lència i saber fer.

Senyories, no hi ha ni un sols projecte en l'expedient presentat en la conselleria per Finca Don Fernando, ni un sols.
Per contra, sols anant a les pàgines grogues, es comprova que hi ha moltíssimes empreses que podrien haver-ho fet.
I només entrant en la web del ministeri, hi ha tota una relació: Price Waterhouse, Deloitte, Emer, AC Nielsen, Fundación Deusto, Hispania, i un llarg etcètera d'empreses que ja han demostrat que ho han fet i que ho podien fer.

Com me queda molt poquet, me passe els fulls perquè vull arribar al final.

Senyor Cotino, m'agradaria que me diguera quan vostés apuge ací quines mides pensa adoptar per llavar la imatge del seu departament davant l'opinió pública.
Va a mantindre a aquesta empresa per a altres treballs?
Va a iniciar un expedient de personal per a exigir responsabilitats?
Va a demanar disculpes a la universitat i a totes les consultores que hagueren pogut fer aquest treball?

Mire, senyor Cotino, si no ho fa, es convertirà vosté en còmplice i principal responsable.
I, és clar, pensarem, i pensaré, que l'operació és de més llarg abast.
Pensaré que han contractat a un amic a dit, pensaré que coordina i trau conclusions en el Pla Millorar, que en citricultura el seu amic aconsella la creació d'una indústria de transformats de clementines.
I me farà pensar que tal com diu l'ampliació de l'objecte social de Finca Don Fernando, podrà fer "proyectos de desarrollo agrícola.
.
.
"

 

**La senyora vicepresidenta primera**

Senyor Lozano, vaja finalitzant.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

".
.
.
y toda clase de explotaciones agroindustriales".
Serà, senyor conseller, que tot estava pensat per a fer el projecte de més de 200 milions de pessetes d'aquesta nova i aconsellada empresa?

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Cotino.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Lozano, si algú ha demanar disculpes, ha de ser vosté, per haver intentat sembrar en els mitjans de comunicació una imatge d'una empresa tan honrosa com puga ser qualsevol altra.
*(Remors)* Sí, vosté ho sap, igual com jo.

En segon lloc, dir-li *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maseta)* que esta conselleria, i aixina ho exposí en el seu dia en esta cambra, va decidir fer un pla estratègic del conjunt del que és l'agricultura, la pesca i l'alimentació de la Comunitat Valenciana.
En eixe pla estratègic ha participat fent de la universitat, de l'Ivia, de les Ocapa, de les organitzacions professionals, de les cooperatives, dels exportadors, de les empreses agroalimentàries, i aixina successivament.
Tot el sector que ha estat en el camp i que ha vollgut participar en eixes meses, ha participat.
I eixes meses feien falta coordinar-les per par d'algú.
I per part de la conselleria es pensà que esta empresa era l'empresa més idònia per a fer eixe treball que se li ha encomanat.
*(Remors)* I per què hem fet l'empresa més idònia?
Perquè l'experiència de les persones és coneguda, perquè la professionalitat de les persones no és qüestió d'un paperet que en un moment determinat es prepara perquè vostés pogueren vindre a comprovar com i quan vostés volgueren en la conselleria allò que s'havia fet.

Per eixa raó, la conselleria cregué que la persona i l'empresa més idònia que havia de fer eixe pla era esta persona.
I entre altres coses, entre altres coses, perquè per estudis anteriors que en la conselleria s'havien fet, en altres conselleries i en altres administracions, es coneixia que les empreses habituals per a fer plans estratègics en el camp de sector, en voler agrupar, com hem agrupat mosatros, a totes.
.
.
més de 800 persones del sector per a fer açò, feien falta persones amb experiència de l'administració i persones amb experiència del que era el camp.
I eixa és la realitat.
I com eixa realitat s'havia de fer, es varen demanar els informes pertinents dins de la conselleria.

I, per tant, en eixos informes corresponents, que vosté els ha pogut vore, que vosté en companyia d'un company, i com és de justícia i deuen fer-ho, estigueren allí mirant tot el que vostés volgueren.
.
.
Fa quatre mesos *(Remors.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maseta)* vostés varen vore tots els documents que la conselleria tenia al seu abast, vostés varen poder comprovar perfectament de la primera lletra fins l'última, tots els procediments *(remors)* que es varen seguir.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Per favor.
Senyor Such, li demane per favor.
.
.
que està parlant el conseller.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

.
.
.
ho tingueren en el seu poder des de fa prou de temps, des de fa quatre mesos.
Ho han tret ara per les circumstàncies que vostés han volgut traure, estan en el seu perfecte dret, com esta conselleria, dins de la legalitat vigent, estava en perfecte dret de contractar a les persones que contractaren.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

***Pregunta formulada per la diputada Dolors Pérez i Martí, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre les mesures preses per la Conselleria Agricultura, Pesca i Alimentació per a solucionar el problema de la proliferació de conills a Otos, a la Vall d'Albaida (RE número 35.
181).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a les dos preguntes que es van quedar del Ple anterior i que són del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa.
*(Remors)* Per favor, per favor, els hi demanaria als senyors diputats que tinguen una miqueta de tranquil·litat, perquè si no deixen parlar a l'orador, jo crec que cada grup té la persona que ha de fer la intervenció, i que crec que en eixa intervenció està més que suficient.

Per tant, els hi agrairia que cada grup parlamentari deixara a la persona que ha de fer la intervenció i la resta s'abstingueren de fer estos comentaris, perquè si no, l'únic que aconseguim és que el Ple es distorsione i no puguem acabar amb al ritme que hauria de ser oportú.
Senyor Such, si és tan amable, per favor, li ho demanaria.
Moltes gràcies, que jo sé que vosté col·labora moltíssim perquè el Ple tinga un bon funcionament.
Moltes gràcies, senyor Such.

Anem a seguir amb la pregunta, com dèiem, que formula el Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, la il·lustre diputada Dolors Pérez Martí, i que va dirigida al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, després de la visita que vàrem efectuar la mateixa conselleria i la Comissió d'Agricultura a la comarca de la Vall d'Albaida, concretament, al municipi d'Otos, per la problemàtica del conills allí existents, a mi m'agradaria que vosté m'explicara quines mesures ha adoptat la mateixa conselleria per pal·liar la situació tan agreujada de destrossa dels sector agrari que en aquestos moments existix en la comarca.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula l'honorable conseller.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Gràcies.

Senyora diputada, com vosté bé ha citat, per invitació de vosté i de l'alcalde d'Otos, vàrem tindre una reunió fa alguns temps per a parlar d'una problemàtica que certament existix en alguns pobles de la comarca de la Vall d'Albaida sobre el malestar que existia perquè els conills es menjaren part de les plantacions que es feien de distints productes d'eixa zona.

En aquella reunió es va acordar fer un pla de seguiment d'eixe problema i quines mesures es podien fer des d'eixe moment.
Eixe pla de seguiment consistí, com vosté coneix, en tindre una estreta col·laboració entre els llauradors que tenien eixe perjuí i els caçadors, perquè pogueren fer una cacera més ampla i poder matar aquells conills que realment estaven fent malbé la zona.
Allò es fica en marxa.
Certament hi hagué un moment en què el problema era molt alt, que la problemàtica, especialment en alguns pobles de la comarca, era alta.

Però li puc dir que després de la col·laboració que ha hagut entre els llauradors, entre les autoritats de la immensa majoria d'eixos pobles i els mateixos caçadors, ha disminuït substancialment el problema, encara que crec que s'han de prendre altres mesures este hivern perquè la primera que ve no mos passe el mateix.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, la il·lustre diputada senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, el dia que mos varen reunir a l'Ajuntament d'Otos i que vosté va tindre l'amabilitat de vindre a petició de la Comissió d'Agricultura a aquella reunió, vàrem acceptar el plantejament que vosté ens va fer, i era la creació d'una comissió que estiguera representada per totes les parts.
Que, a més, formara part.
.
.
allí hi havia dos tècnics de Territori i Medi Ambient que formaren part d'eixa comissió, perquè digueren a la mateixa conselleria què és el que passava per donar solució de la forma més immediata possible.

La veritat és que parlar aixina dóna una mica de gràcia, parlar de conills i d'una zona, uns conills que són australians, que es varen portar ací no sé per quina regla de tres, en una zona que canviava totalment, perquè tot animal trepador havia desaparegut de la mateixa zona.
I, per tant, s'anaven a proliferar i era impossible acabar amb ells.
Uns conills llestos.
Ho varen comprovar, no?
, quan vàrem vore com xuplaven l'aigua del reg localitzar, com menjaven la pell del tronc de l'arbre, que això comporta que l'arbre en uns anys morirà i anem a tindre problemes, així conforme es menjaven tot tipus de verdures, de fruites i també els cítrics.
I això, clar, era greu.

Molt bé, senyor conseller.
Mire, el dia 16 de febrer a vosté se li envia tot un resum de les persones que participen en esta comissió de treball, i li diuen què és el que feia falta en la Vall d'Albaida per a disminuir aquesta crisi tan gran, que, la veritat, té a la gent molt preocupada, i a mi també, i a vosté també el va preocupar.
I del que a vosté li varen demanar, l'únic que es va acomplir va ser que podien anar més caçadors, que a més se pagava un poc a estos caçadors i que feren alguna cosa més.

Però així i tot, els alcaldes actualment, per mitjà de la mancomunitat de la Vall d'Albaida, li envien a vosté una resolució en què li diuen quines mesures ha de continuar adoptant i que les que vosté ha aplicat no és que siguen insuficients, sinó que no valen per a res.

Però, a més, l'informen, concretament el dia 9 de febrer, que el perill en què es troben, ací tinc els escrits, el perill en què es troben és que algun conill viu pot desaparéixer entre tota aquella cacera, que no troben que va a ser molt positiva.

I, efectivament, posteriorment hi ha alguna denúncia que altra, que sembla ser que estan desapareixent conills vius, que se'ls emporten vius, cosa que significa que els van a amollar en altres zones, perquè per a l'alimentació humana no servixen.
Uns conills botadors, alegres, graciosos.
.
.
que, vaja, no tenen frontera.
Creueu-s'ho, no tenen frontera, fan de tot, de tot; menys parlar, fan de tot.

I, curiosament, reben una contestació el 15 de febrer, de la mateixa conselleria, dient-li a la mancomunitat que no faltaria més, que vostés estan intentant aplegar a acords concrets per a no entremesclar postures de diferents conselleries i treballar tots a una en eixa línia d'actuació tan fonamental per a la Vall d'Albaida, perquè la veritat és que allí no és tot tèxtil, també n'hi ha agricultura, també n'hi ha agricultura.

Concretament, el 29 de setembre d'enguany, de la Conselleria de Territori i Habitatge, a través dels tècnics que van assistir o el cap del gabinet tècnic, el director territorial, concretament, don Manuel Prieto Honorato, envia un comunicat que fica: "Resolució de declaració de zona d'emergència cinegètica a l'efecte de previndre els danys en l'agricultura produïts pel conill de mont a la Vall d'Albaida".
I és tot un seguit de situacions molt greus, basant-se en decrets.
De tot açò, senyor conseller, no s'ha donat contestació exacta ni vàlida a la Vall d'Albaida.

Jo el que li demane és que adquirisca el compromís per favor de no esperar-nos a la primavera, sinó que ja s'han de prendre les mesures adients possibles.
I, vosté, damunt la taula del seu despatx.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant, per favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

­Gràcies, presidenta, acabe ja.
­ .
.
.
tinga totes aquelles mesures que li va demanar la comissió i que, a més, van estar, en part, quasi totes ratificades pel director territorial de la Conselleria d'Habitatge i Medi Ambient.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Cotino.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora diputada.

L'última època ­podíem dir ja­ de la primavera passada o de l'estiu ha amainat eixa plaga.
De fent, en alguns pobles, dins de les mesures que es van prendre, els avisos entre llauradors i autoritats locals o caçadors, doncs, han passat unes quantes setmanes que no hi ha hagut avisos, i en el poble que més hi han hagut ha sigut dos avisos en una setmana.
Vol dir que, en qualsevol cas, la plaga, en part, ha disminuït.

A part d'eixes mesures que es van prendre en eixe moment determinat, que un poc de resultat han donat, encara que no tot ell, un dels temes bàsics que per part dels que estan vivint en el terreny i que per altres llocs d'Espanya ­que este problema també existeix, hem estat en contacte ambdues conselleries amb altres comunitats autònomes per vore les soluciones que puguen ser més viables­, es veu clarament que la solució molt probablement és atacar els caus d'eixos conills i, per tant, un dels temes és que eixos caus d'eixos conills estan en barrancs i que, lògicament, n'hi una quantitat de malesa molt gran.
Per a netejar eixos barrancs és necessari que hi haja una climatologia adequada, perquè fa falta que no tingues cap risc d'incendi en la neteja d'eixa malesa.
I eixes operacions s'han de fer especialment, segons ens diuen els tècnics, a partir de l'hivern, la qual cosa està prevista per les dues conselleries este hivern, que és tindre una actuació en alguns d'estos barrancs per a poder netejar eixa malesa i que això signifique o, almenys, com podrem comprovar, si certament ajuda que baixe eixa plaga de conills que exactament, doncs, tenim a la Vall d'Albaida.

Les mesures que des de fa temps des de la conselleria o des de les dos conselleries s'han pres sota un problema legislatiu, creguem que eren necessàries, i com eren necessàries, doncs, les hem anant prenent i desenrotllant.
Una d'elles, les últimes, és que el tema afectara no solament als tres o quatre pobles, sinó als 34 pobles de la comarca, que eixe problema està, encara que està més centrat ­com vosté ben coneix­ en dos o tres pobles més concrets.

Per tant, allò que els tècnics han remés a la Conselleria d'Agricultura, i a la conselleria que té també competències en el tema de la caça, són mesures que nosaltres anirem aplicant progressivament, començant per netejar els barrancs, en la mesura de les possibilitats, este mateix hivern.

Moltes gràcies.

 

 

***Pregunta formulada pel diputat Ramon Cardona i Pla, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre si es reafirma el senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació en la resposta signada l'1 de setembre de 2005 a la sol·licitud de documentació 459/2005 (RE 33.
993) feta per dos diputats del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 35.
462).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a continuar amb la següent pregunta que havia estat ajornada en el ple anterior, que és formulada pel diputat Ramon Cardona, del Grup d'Esquerra Unida l'Entesa i també va dirigida a l'honorable conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, ja li vaig preguntar el 13 de juliol de 2005 per les peticions de dades i informacions que li haguera fet l'administració de l'Estat sobre la capacitat de sintetitzar substàncies actives per part de Naranjax i les respostes que havia fet la conselleria a l'administració de l'Estat.
Vosté em va contestar que no constava que n'hi haguera cap sol·licitud de l'administració de l'Estat sobre eixe aspecte.

Jo el que li pregunte, senyor conseller, és si vosté es reafirma en la resposta que em va donar.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltíssimes gràcies.

Senyoria, igual que li vaig contestar en el mes de setembre, he de manifestar-li que en els documents que s'han buscat en la conselleria, fins a la data de hui, no hi ha constància documental de cap escrit dirigit des de l'administració de l'Estat en el sentit que vosté pregunta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Senyor conseller, algú li està fent desaparéixer papers de la seua conselleria.

En la cronologia de contactes i gestions que consta en el jutjat de Nules ­i que ho ha enviat el Ministeri d'Agricultura­, consta que es van sol·licitar informes a la conselleria amb data 30 de juliol i 13 de novembre de l'any 1998.

És més, encara, senyor conseller, hi ha una contestació de la seua conselleria, del 18 de desembre del 98, on diu: "Como contestación a los escritos de fecha 30 julio y 13 de noviembre.
.
.
".
És a dir, sí que hi ha una resposta de la seu conselleria referida a dos peticions que li van arribar per part del ministeri.
I, a més, diu que en relació a la capacitat de la indústria per analitzar la síntesi de matèries primes ­que és el que jo li preguntava­, s'estaven realitzant les gestions oportunes.

És a dir, no només existeix document per part del ministeri, sinó que existix document de la seua conselleria dient que estaven contestant als escrits del ministeri.

Jo, senyor conseller, em pregunte per què hem arribat a este extrem, a un extrem on nosaltres hem de dubtar de les peticions que li fem sobre documentació i que, a més, constaven de forma fefaent.
Que existia eixa documentació ja havia eixit, senyor conseller, ja havia eixit en premsa, que ho deia el mateix subsecretari del Ministeri d'Agricultura i ho deia també el subdirector general de productes fitosanitaris.
Això ha eixit d'una manera sistemàtica.
I nosaltres tenim eixa documentació que clarament ho diu.

Jo, senyor conseller, crec que ens mentixen i ens mentixen a posta.
I crec que eixa mentira prové del fet que està implicat un alt càrrec del Partit Popular, està implicat el senyor Fabra, perquè si no estiguera implicat el senyor Fabra vostés tindrien més disposició a donar la documentació que realment se'ls demana.
Nosaltres considerem que el tema Fabra s'està escampant com una taca d'oli i està pujant a l'alta administració, està arribant a les conselleries.

Senyor conseller, si han desaparegut papers, ha de buscar vosté el responsable; si no han desaparegut papers, vosté ha de fer el possible perquè els seus subordinats els troben d'una manera urgent.

Nosaltres, senyor conseller, vam començar esta investigació perquè quan li vam fer una pregunta sobre si vostés havien fet alguna investigació, quan n'hi havia proves, n'hi havia denúncies perquè s'havien falsificat productes químics, perquè s'havien falsificat encunys, s'havien falsificat anàlisis, vosté ens va contestar que *naranjas traigo*.
És a dir, no ens va contestar res.
I nosaltres ahí vam començar a patir, perquè una qüestió és que vosté faça oïts sords, tanque la vista a determinades circumstàncies que puguen passen en el seu departament, però que tanque la vista a problemes de salut pública, a problemes que poden afectar a la salut dels treballadors, a la seguretat alimentària, això sí que no es pot consentir, senyor conseller.

Nosaltres estem veient que, davant de qualsevol cosa que afecta al senyor Fabra, vostés fan el don Tancredo.
El don Tancredo és eixa sort taurina que significa que quan un bou ve directe u es queda quietet, quietet, quietet, esperant que no el toque el bou.
Vostés es queden quietets tots, tots, ningú mou fitxa.
Però, ací estan passant coses terribles que en algun moment s'hauran d'aclarir, senyor conseller.

En este moment, ens estem trobant mentires per part de la conselleria, una persona imputada per possibles delictes contra l'administració pública, imputada per diversos delictes contra la fiscalitat, delictes fiscals; ens estem trobant amb greus sospites d'utilització del càrrec en benefici propi; ens estem trobant amb greus sospites de tràfic d'influències, d'utilització d'informació privilegiada.
I vostés, en la Conselleria d'Agricultura, ens estan contant mentires cada vegada que els preguntem sobre coses d'este aspecte o simplement no ens contesten.

Anem a seguir indagant fins a l'últim moment, senyor conseller, volem saber què està fent la conselleria per a protegir la salut nostra, per a protegir la salut alimentària, que és del que depén l'economia de molta gent d'ací.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

La Conselleria d'Agricultura no pot considerar que a ella no li afecta, perquè ella és la màxima implicada.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Cotino.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat.

Li torne a insistir, senyor diputat, que la Conselleria d'Agricultura, en els expedients ­i vosté m'ha donat ara una dada, que és molt important per a centrar-se en buscar en eixes dates­, però en els expedients que s'havien vist, fins a esta data, no existix un registre d'entrada d'eixe document.

Què és el que la conselleria ha fet?
És una pregunta similar a la que crec que em fúu la seua senyoria en este lloc fa un temps.
Li vaig a explicar totes les coses que la Conselleria d'Agricultura estava fent en la lluita contra la possible manipulació de productes, de marques comercials i de coses referides als productes fitosanitaris.

En qualsevol cas, i respecte a este tema que vosté em diu, és cert que la Conselleria d'Agricultura va remetre un informe al Ministeri d'Agricultura *(la senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)*, i, probablement, fou contestació d'un altre, no ho he negat jo mai.
El que li dic és que eixe document determinat ­i ara ens centrarem en la data que vosté m'ha donat­, vam enviar un informe amb unes conclusions, que també estarà i, possiblement, vosté ho tindrà en la documentació, que deia: "les instal·lacions de l'empresa eren les adequades per a dur a terme la fabricació dels productes segons els processos de síntesi proposada".
Estos resultats es van comunicar a la subdirecció general de sanitat vegetal del Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació en març de 1999.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació ha realitzat les següents actuacions d'inspecció i control:

Respecte al Pla de vigilància de residus de productes fitosanitaris, sols citar que des de l'any 2004 s'han realitzat 897 inspeccions, equivalents a 3.
839 determinacions analítiques.
En elles s'han detectat només quatre casos de productes que sobrepassaven el límit màxim de residus.
Totes les partides afectades foren, com és normal, destruïdes.

En l'ús dels plaguicides en el camp, en col·laboració amb el Seprona, de la Guàrdia Civil, la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació realitzà un programa de vigilància de plaguicides en el que es realitzaren anàlisis en mostres vegetals, no solament en productes, sinó també en aigües i en caldos d'estancs.

Des de principis de 2004 s'han realitzat 153 inspeccions, de les quals 14 han sigut infraccions de productes no autoritzats perquè tenien una etiqueta que no corresponia amb el producte que estaven aplicant.
No obstant això, en tots els casos es tractava de productes d'ús normal i la seua aplicació no suposava cap risc ni per a les persones que estaven tractant-los ni per a les persones que tenien els camps on s'estaven utilitzant.

En tots estos casos es van tramitar les corresponents advertències en la inspecció, en establiments i en venda de distribució de plaguicides, perquè se cuidara i se feren les normes relacionades amb la normativa vigent d'esta comunitat autònoma.

Els informes que a esta conselleria li poden aplegar de denúncies, a més d'enviar la inspecció pertinent per part de la conselleria i elaborar en companyia de la Conselleria de Sanitat els anàlisis pertinents, quan mosatros no tenim capacitat per a fer-los tècnicament, a la vegada, col·labora directament Seprona per a actuar en tots estos casos, i alça les actes pertinents quan això ocorre aixina.

Per tant, la Conselleria d'Agricultura està duent un seguiment permanent en qualsevol cas, siga de l'empresa que siga.
I aixina consta en tots els expedients que n'hi ha relacionats amb totes les empreses.

Crec que els funcionaris de la Conselleria d'Agricultura, els funcionaris de la Generalitat, els funcionaris de la Guàrdia Civil, actuen amb professionalitat, fan les coses com deuen.
I com fan les coses com deuen, podran equivocar-se en un moment determinat, però jo li dic que totes les inspeccions que s'estan fent des de fa molts anys, per tots els funcionaris, són d'acord a la normativa vigent.

Moltes gràcies.

 

 

***Pregunta formulada pel diputat Felipe del Baño Fernández, diputat del GP Popular, sobre el grau d'execució en què es troba el Pla d'estabilitat que tenia per objecte la disminució de l'ocupació no estable en l'administració del Consell (RE número 35.
986).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la pròxima pregunta, que formularà el Grup Parlamentari Popular, i té la paraula per a formular-la l'il·lustre diputat Felipe del Baño.

 

**El senyor Del Baño Fernández:**

Gracias, presidenta.

Conseller de Justicia y Administraciones Públicas.

En diciembre del año 2003 se aprobó el Plan de estabilidad, que tenía por objeto la disminución del empleo no estable en la administración del Consell de la Generalitat Valenciana.
¿Nos podría indicar en qué grado de ejecución se encuentra dicho plan?

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller de Justícia i Administracions Públiques, senyor Peralta.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Señor diputado.

La realidad es que una de las cuestiones fundamentales que el Gobierno Valenciano ha tomado como una línea de actuación política prioritaria, es el dotar de mayor estabilidad lo que son los empleados que dependen de la Generalitat Valenciana, y fijar en un 10%, que se sitúe en torno al 10% de la plantilla, el trabajo fijo o estructural que en estos momentos no se considera como empleo estable.

Desde que se firmó el Plan de estabilidad, donde se adquirió el compromiso de estabilizar cerca de 5.
000 puestos de trabajo, concretamente 4.
943 puestos de trabajo, se ha realizado una labor muy importante.
En estos momentos se puede decir que está cerca del 53% en tan solo año y medio, conseguidos los objetivos que se pretendían con la firma de ese Plan de estabilidad, y que llegará al 100% durante el año 2006.

Fundamentalmente hay que decir que en estos momentos, por sectores, en los de naturaleza funcionarial de la administración general están ya convocándose, en ejecución la convocatoria el 100%; de la administración especial, el 70%, y a cubrir por procedimientos específicos, también el 100%.
Pendientes pruebas de convocatoria, de la administración especial está cerca del 30%, y después están las 1.
640 plazas, puestos de trabajo que se tienen que dotar por conversión directa de las plazas que hay en este momento.

Por lo tanto, hay que concluir diciendo que la actividad del Gobierno Valenciano, en el sentido que se consiguió con la firma del Plan de estabilidad con los agentes sociales, es una actividad importante, que satisface las necesidades y que satisface a las personas, a los empleados públicos de la Generalitat Valenciana.
Y que además cuenta con la anuencia de los agentes sociales, como se pudo ver con la firma de este Plan de estabilidad.
En tan solo año y pocos meses, el 53% del plan se ha llevado a efecto y estamos seguros que durante el año 2006 se llegará al 100% del Plan de estabilidad.

 

 

***Pregunta formulada pel diputat Joaquín Soler Garibo, del GP Popular, sobre la fase en què es troba la tramitació de la Llei valenciana de règim local, i si pot influir-ne en el contingut i l'aprovació la reforma de l'Estatut d'Autonomia (RE número 35.
987).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta que formula l'il·lustre diputat senyor Joaquín Soler Garibo, del Grup Parlamentari Popular, i també dirigida a l'honorable conseller de Justícia i Administracions Públiques.

Senyor Soler.

 

**El senyor Soler Garibo:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller.

Sabuda és la preocupació i l'interés del Consell en general i de vosté en particular, per l'administració local, que és la que està indubtablement més prop dels ciutadans.
I conegut és també la seua etapa política com a regidor i alcalde d'Alcoi.
No mos cap ningun dubte que és vosté un municipalista convençut, i que per tant estarà vosté sempre al costat del municipalisme.
I per eixa condició és per què li preguntem: En quina fase s'encontra la tramitació de la Llei valenciana de règim local?
Pot influir en el seu contingut i aprovació la reforma del nostre Estatut d'Autonomia?

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Peralta.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

Muchas gracias, señora presidenta.

En contestación a la pregunta que me formula el ilustre diputado del Grupo Popular don Joaquín Soler, hay que decir que también ha sido una de las directrices del Gobierno Valenciano el dotar a la Comunidad Valenciana, a nuestros municipios, de una Ley valenciana de régimen local.
Para eso se constituyó una comisión técnica que presentó un borrador de anteproyecto ante el Consell; comisión de técnicos de la administración local, fundamentalmente, porque entendemos que debía de recoger las inquietudes y las sugerencias de esa administración, que es a quien va dirigida la citada ley.

Por lo tanto, concluidos los trabajos de la citada comisión técnica, se presentaron, como anteproyecto de ley fue elevado al Gobierno Valenciano para la toma de razón y que se llevasen a cabo las necesarias audiencias en la Delegación de Gobierno y a la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, para poder llevar poder también recoger el preceptivo dictamen del Consejo Jurídico Consultivo.
Se devolverá al Consell el citado anteproyecto, y se remitirá una vez aprobado como proyecto de ley a las Cortes.

Por lo tanto, hay que decir que la Ley valenciana de régimen local está ya en su fase previa a la discusión en las Cortes, donde esperamos que también recoja las sugerencias y las aportaciones de los distintos grupos políticos.

En cuanto a que si tiene alguna relación con el texto estatutario, yo creo que sí que tiene relaciones importantes, pues el texto estatutario, la reforma del Estatuto de Autonomía, prevé la descentralización en favor de los ayuntamientos, prevé la creación de los distintos fondos de cooperación.
Y por lo tanto, recoge figuras que ya también están contenidas en la Ley de régimen local valenciana.

Esta ley lo que prevé también es el fomento de las figuras asociativas entre las administraciones públicas en sus distintas fórmulas, ya sean mancomunidades, ya sean asociaciones, consorcios, y que se potencie este tipo de asociacionismo entre las administraciones públicas.

También se prevén las distintas fórmulas para que se proceda a la descentralización, por parte de la Generalitat Valenciana, de las competencias que deben de gestionarse por parte de los propios ayuntamientos.
También la creación del Fondo de Cooperación Municipal de la Comunidad Valenciana, y tantas cosas importantes que han sido reiteradamente reivindicadas por los ayuntamientos de la Comunidad Valenciana.

Entendemos que este paso es fundamental.
Que esta ley es fundamental también para el conjunto de municipios y de la administración local de la Comunidad Valenciana.
Y seguro que también satisfará, con las aportaciones de todos, las necesidades, no solamente de los municipios, de los ayuntamientos y diputaciones, sino fundamentalmente de los ciudadanos, de los vecinos, de todos los municipios de la Comunidad Valenciana.

Muchísimas gracias, señora presidenta.

 

 

***Pregunta formulada pel diputat José Antonio Godoy García, del GP Socialista, sobre l'opinió de la Conselleria de Territori i Habitatge sobre les actuacions de gestió urbanística dutes a terme a l'illa de Tabarca i a la partida de Bacarot d'Alacant (RE número 36.
598).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a continuar amb la pregunta formulada pel diputat José Antonio Godoy García, del Grup Parlamentari Socialista, i que la formula a l'honorable conseller de Territori i Habitatge.

Quan vulga, senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor conseller.

¿Qué opinión le merecen las actuaciones de gestión urbanística llevadas a cabo en la isla de Tabarca, en relación con la construcción de seis viviendas en zona afectada por las servidumbres de tránsito y protección del dominio público marítimo terrestre, y en la partida del Bacarot del municipio de Alicante, en relación a la licencia para la construcción de urbanización de apartamentos en el Plantío?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Com vosté sap perfectament, senyor diputat, el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va dictar una sentència en el recurs contenciós administratiu interposat pel Ministeri de Medi Ambient contra la Resolució de 17 de juny de 1999, de l'il·lustríssim senyor director general d'Obres Públiques de la Generalitat Valenciana, per la qual es va autoritzar la construcció de sis habitatges en zona afecta pels servicis de trànsit i protecció del domini públic marítim terrestre a l'illa de Tabarca.

I tenint en compte que contra esta sentència es va interposar recurs de cassació, que no ha sigut encara resolt, crec que la meua opinió cap cosa pot aportar a esta situació jurídica ocasionada per les interpretacions distintes respecte de l'ordenament jurídic.

I pel que fa a la part de la seua pregunta que fa referència a la partida de Bacarot d'Alacant, he de dir-li que en el seu dia, en l'any 1993, quan encara estava el Partit Socialista governant allí, es va dictar la declaració d'interés comunitari a l'empara del que establix l'article 20 de la Llei del sòl no urbanitzable, per a la instal·lació d'un camp de golf i un hotel situats a la partida de Bacarot.

Segons els informes existents, la documentació complia la totalitat dels requisits exigits, i la totalitat dels organismes amb competències sectorials que podien veure's afectats per l'actuació van emetre informes favorables, i per tot això, es va dictar la declaració d'interés comunitari.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señor conseller.

En cuanto a la primera pregunta respecto a Tabarca no me voy a extender demasiado.
Solamente que esperaba de usted una respuesta menos formal ­ha utilizado usted el típico subterfugio formal­ y más sustantiva, más material, de por qué ustedes están actuando de esa manera.

Por supuesto que ya sé que hay un recurso de casación.
Pero, ¿por qué ustedes han ido al recurso de casación, en lugar de hacer efectivo lo que dice la sentencia, por el bien del interés general y en interés del derecho?
¿Por qué lo han hecho ustedes?
¿Es que el que ha construido eso, el que lo ha promovido, se trataba de un ex alcalde que es del Partido Popular?
Yo creo que sería muy interesante que supiéramos lo que piensa usted materialmente y sustantivamente.

Con respecto al Plantío, señor conseller.
Mire, los hechos son muy claros y son muy contundentes.
Hay un acuerdo del Consell de 3 de mayo del 93, en virtud del cual el Gobierno Valenciano otorga declaración de interés comunitario y aprueba definitivamente la ordenación ­se lo entrecomillo, "ordenación"­, para la instalación del complejo turístico deportivo denominado Campo de Golf el Plantío, que consiste en un campo de golf, sí, en un club social y en un hotel de 150 habitaciones; dice "hotel de lujo".
Y además la otorga según una determinada solicitud y documentación aportada para un proyecto, que son 14.
500 metros cuadrados de edificabilidad para dicho hotel de 150 habitaciones.

Segundo hecho.
Trece años después, una licencia de la delegada de Urbanismo del Ayuntamiento de Alicante, mediante Decreto de 17 de mayo del 2005, otorga licencia para la construcción de un complejo turístico consistente en un conjunto de dieciséis edificaciones, de las que quince son apartamentos turísticos ­apartamentos turísticos­, con garaje y con trastero, todo ello con una edificabilidad de 22.
500 metros cuadrados.

Mire usted, a mí me parece como mínimo contraria a la declaración de interés comunitario.
Y me extraña mucho que actos del pleno del Consell puedan ser modificados por una licencia de un concejal de un ayuntamiento, y que usted, en lugar de reclamar sus competencias, se calle y lo vea congruente.

Esto me parece cuanto menos extraño.
Porque la declaración de interés comunitario del Consell autoriza a la construcción de un hotel de lujo, lo reitero, de 150 habitaciones.
Y en cambio la licencia municipal se otorga para la construcción de un conjunto de quince edificios, dieciséis, quince con sus obras de urbanización, una gran piscina; pero quince son de apartamentos con plaza de garaje y trastero.

Mire usted, señor Blasco, la declaración de interés comunitario autorizaba la construcción de un hotel de lujo con una edificabilidad que era la pedida.
Y eso es clarísimo, porque lo dice toda la documentación, 14.
500 metros cuadrados es lo que piden.
Y la licencia le da 22.
500 metros cuadrados, 8.
000 metros cuadrados más.
Eso es mucha plusvalía.
Eso, señor conseller, es mucho dinero y poco interés comunitario.

Señor conseller, usted sabe que la normativa urbanística común, y lo sabe, no es aplicable a este tipo de actuaciones.
Y la cuestión es materia de planeamiento, y se lo subrayo.
Y está zanjada en la declaración de interés comunitario, 14.
500 metros de edificabilidad atribuida y hotel de 150 habitaciones; para eso se solicitó.
Luego estamos ante una modificación de la declaración de interés comunitario, realizada por un instrumento que es un acto administrativo, una licencia de una concejala del Ayuntamiento de Alicante.
Y usted que sabe que eso son atribuciones del Consell, puesto que quien dio la declaración fue el Consell y solamente él puede rectificar.
Usted calla y, encima, me da la impresión de que le parece compatible y de que le parece congruente.
Algo de eso he leído, señor conseller.

Explíquenos la congruencia que existe entre hotel de lujo de 150 habitaciones y 16 edificios, 15 de apartamentos, centenares de apartamentos.
Explíquenos por qué es lo mismo 14.
500 metros cuadrados y 22.
500 metros cuadrados.
Porque seguro que muchos promotores van a estar muy atentos a su explicación a fin de poder aplicar las teorías del conseller de Territorio y Vivienda y beneficiarse también de esta tan generosa aplicación e interpretación del derecho.
Explíquenoslo.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyoria, vosté, en primer lloc, pregunta per la meua opinió en relació amb uns fets, els de Tabarca que, primer, estan *sub iudice* i, per tant, jo crec que l'opinió, quan una cosa està *sub iudice*, com a mínim, un ha de ser respectuós fins que substancie davant dels organismes judicials corresponents.
Una altra cosa són els juís habituals d'intencions i les opinions gratuïtes que vostés estan acostumats a fer, no respectant el que és un estat de dret i sabent que s'ha de ser molt responsable davant d'una cosa que està encara en una tramitació judicial.

Segon, no és la competència d'esta conselleria a què vosté se referix ­fins amb això s'equivoca.
I, tercera, està este fet ocasionat per distintes interpretacions de la legislació.

Però, d'una altra banda, vosté obvia que des de la mateixa administració de la Generalitat es va denegar a una promotora la construcció d'altres 19 habitatges, decisió que també es troba *sub iudice*, atés que el promotor va recórrer la decisió de la Generalitat i encara no s'ha resolt tampoc el recurs.

I, a més, vosté vol saber la meua opinió sobre alguns altres fets i més concretament vosté ha centrat l'última part de la seua intervenció en la partida del Bacarot, a Alacant, on van ser aprovats durant el govern del seu partit a l'Ajuntament d'Alacant i en la Generalitat.
Estem parlant de l'any 1993, i hui se formula una pregunta per la via d'urgència d'uns fets de l'any 1993 on governava en l'Ajuntament d'Alacant i en la Generalitat, el Partit Socialista.
Em pareix magnífic.
.
.
­no, no, ara li contestaré també a això, senyor Godoy, estiga vosté tranquil­, em pareix magnífic que tinga vosté en alta estima, com els passa a alguns altres companys de vosté, la meua opinió i que, fins i tot, utilitzen el procediment especial d'urgència de preguntes parlamentàries per a conéixer el meu criteri, però crec que vosté s'ha confós respecte a qui ha de preguntar.
I en eixe sentit jo el remetria als seus actuals companys, regidors de l'Ajuntament d'Alacant, que estic segur que ells amb molt de gust li donaran la informació que vosté m'està demanant a mi.

I únicament una cosa, i dir-li-ho també, sense ninguna acritud, senyor Godoy, perquè al final de la seua intervenció vosté torna a esgrimir el DIC famós parlant d'unes coses que no són certes.
No vaig a dir-li que són mentira, perquè a més que són mentira, no són certes.

Mire, jo tinc el DIC ací.
Quan vosté acabe, si vosté troba ací allò dels 14.
500 metres que vosté diu que arreplega este DIC.
.
.
*(Remors)* Oiga, usted hace referencia al DIC.
Este es un DIC formulado durante la etapa del gobierno socialista.
Y es falso que en este DIC se hable de 14.
500 metros, como usted ha dicho aquí.
Por lo tanto, por lo tanto, señor Godoy, una vez más, o usted tiene una deficiente información o usted utiliza unos argumentos que ni siquiera con los textos firmados por su propio gobierno son capaces de decirse aquí, en esta cámara.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

 

***Pregunta formulada pel diputat Andrés Perelló Rodríguez, del GP Socialista, sobre si la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència autoritzarà l'increment de les tarifes de consum públic d'aigua al municipi de Calp amb motiu de la realització de les obres de renovació de la xarxa de distribució i, si és així, quins elements de valoració utilitzarà (RE número 36.
599).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, que formula el diputat Andrés Perelló Rodríguez, del Grup Parlamentari Socialista i que va dirigida a l'honorable senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència.

Senyor Perelló, quan vullga.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

La pregunta es si va a utilizar la conselleria el incremento de las tarifas de consumo público de agua en el municipio de Calpe con motivo de la realización de las obras de renovación de la red de distribución y, de ser así, qué elementos de valoración va a utilizar, el presupuesto presentado por Aguas de Calpe o la valoración propuesta por el informe de la Universidad Politécnica solicitado al efecto.

Esta es la pregunta, señor conseller.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Nieto.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

 

Presidenta.

Señorías.

La respuesta es no y, por tanto, no ha lugar a contestar la segunda pregunta.
De todas formas, se lo explicaré un poco con más detalle.

El procedimiento para la implantación o modificación de precios o tarifas sujeto al régimen de autorización o comunicación, como es el caso que nos ocupa, se encuentra regulado por el Decreto 109/2005, del 10 de junio, del Consell de la Generalitat por el que se regula la Comisión de Precios de la Generalitat y los procedimientos mencionados.

Con registro de entrada 25.
502 de fecha 14 de octubre de 2005, tres días antes de realizar su pregunta parlamentaria por el procedimiento especial de urgencia, se presentó solicitud de aprobación de tarifas de servicios por parte de Aguas de Calpe, sociedad anónima, para modificar la tarifa de agua por obras ejecutadas en el abastecimiento de Calpe, iniciándose el expediente 893.
142/10-2005.
Dicha solicitud, como se indica en el artículo 6 del decreto aludido, 109/2005, viene precedida por el informe municipal favorable a la propuesta y en la que se acumulan los informes del ingeniero técnico municipal, secretaría e intervención.

Según el artículo 10 del mencionado decreto, sobre la resolución a las solicitudes presentadas el conseller competente en materia de comercio resolverá el expediente en el plazo máximo de tres meses desde la fecha de entrada de la solicitud en la conselleria, plazo que a día de hoy no se agotado.
De hecho, llevamos 13 días.

En la actualidad, este expediente se encuentra en fase de estudio por parte del Gabinete Técnico de Precios, expediente que se someterá a informe por parte de la Comisión de Precios de la Generalitat, con anterioridad a su resolución definitiva por el conseller competente que les habla.

Con el expediente y con el informe técnico adecuado tomaremos las decisiones políticamente correctas.
Y, por tanto, en relación con la segunda pregunta, no ha lugar porque, como digo, no es afirmativa la contestación.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, primero creí que había dicho usted que no iba a subir las tarifas.
Yo lo que quiero es que quede muy claro aquí si no las va a subir, porque de la explicación que ha dado posteriormente se deduce que van a estudiar los datos que tienen nuevos y que sí que las pueden subir cuando pasen los tres meses.

Y eso conviene que lo deje usted muy claro en la siguiente intervención, porque el historial de Calpe, de Aguas de Calpe, con los elementos que ya tenemos, es un historial que nos lleva a colocar una banderita más en el mapa de la corrupción del Partido Popular en la Comunidad Valenciana.
Y usted tiene que decidir en esos tres meses no si sube las tarifas de agua de un pueblo normal y corriente, sino si es justo que pongamos esa bandera o no y si usted lo evita o no lo evita.
Y tiene que optar usted por evitar o no evitar.
Porque una subida de tarifas, en este caso, va a atender a un elemento objetivo.
Y según se atienda a un elemento objetivo o se atienda a otro, va a haber una corrupción no solo repercutida sino consentida o no consentida.
Toda la corrupción repercute en los ciudadanos que la pagan en mayor o menor medida de sus impuestos al trabajo, al consumo, a la actividad que tengan.
Pero esta, que se plantea y que se piensa perpetrar y que se ha reiterado para perpetrarla es una corrupción repercutida, distribuida directamente en los bolsillos de los ciudadanos a razón de 78,36 euros por unidad de consumo.
Es decir, que es poner en fila a todos los consumidores de agua de Calpe con el bolsillo lleno y alguien pasa, mete la mano a su bolsillo, extrae 78,36 euros y se los mete en el suyo.
Esto, ¡hombre!
, 78,36 euros no es mucho porque hay quien roba mucho más pero, claro, el que lo recibe sí que lo recibe así.
Y para eso se perpetra una acción que se la resumo rápidamente.

En marzo de 2004, el Partido Popular, con sus únicos votos, aprueba un proyecto adjudicado para renovar la red transversal de abastecimiento de aguas de 4.
700.
000 euros; en abril, se adjudica sin convocar concurso público y se contrata a dedo a una empresa que se dedicaba al buzoneo de publicidad y otra que se acababa de constituir.
Las dos son honorables, como las del señor Cotino.
Una igual de joven que la del señor Cotino y, otra, con la misma menos práctica que la del señor Cotino.
Quiero que quede claro que yo no pongo en duda la honorabilidad pero, claro, cambiar redes transversales de agua, empresas de buzoneo, por mucho que anden repartiendo cartas por encima de la red, no se puede hacer, señor Nieto.
¡Esto es un escándalo!

Pero es que, además, se remite al Gabinete de Precios de la Generalitat en mayo la petición, como han hecho ahora, para que se suban precios, se pide el informe a la Politécnica, que desaparece y se mete en una caja fuerte hasta hace cuatro días que apareció y no voy a contar cómo porque no tengo tiempo, pero un día se lo contaré porque tiene tela el tema.
Ya verá cómo.

Y resulta que la Politécnica dice que alguien quiere robar el doble de lo que vale la obra.
Y yo me pregunto: si en una obra de 4.
700.
000 euros se pueden robar.
.
.
­*robar* no es la palabra porque el robo requiere violencia y esto era sin violencia, era muy delicado; *sustraer*­, se puede sustraer la mitad, doscientos y pico de millones, piensa uno por la noche en su casa: ¿cuánto se podrá sustraer de una obra que valga 250 millones de euros?
¿Cuánto se podrá sustraer, con esta carencia de controles?

Y es una reflexión que usted puede decir que son juicios de valor, lo que ustedes quieran.
Pero yo me la hago, me la hago y me planteo: ¿por qué tienen los ciudadanos de Calpe que pagar en su recibo esto?
Porque, claro, ahora usted me dirá que ha recibido ese expediente, pero es que ese expediente, nuevo, después de toda la escandalera que se ha montado, viene del mes de agosto en el que se hace una.
.
.
, como ya no se puede sostener el tema, se hace una remodelación, una modificación y otra vez el Partido Popular aprueba, con el 90% de las obras ya ejecutadas, un expediente que estaba falseado y adjudicado, como le he dicho, el proyecto más o menos modificado.

Es decir, para los que no entiendan de obras: cambian las fichas de sitio en la misma mesa, con la misma partida y con los mismos jugadores.
Por tanto, con la misma voluntad de perpetrar un acto de corrupción inadmisible.
Y eso es lo que han remitido a su conselleria.

Y aquí hay una solución que es: o se sube el agua, y esos señores cobran lo que han adjudicado y se lo reparten, o no se sube y ¿quién lo paga?
, ¿quién lo paga?
Esta es la duda.
Usted va a tener que aclarar si se paga o no.
Y si se paga tenemos claro que hay gente que se lo quiere meter en su bolsillo a costa de los demás.

Por tanto, yo me voy a quedar con el "no" de usted, porque sería lo justo.
Ahora, sepa que si usted no sube la tarifa, esto no se podría perpetrar y alguien lo habrá de cobrar.
Y yo estoy seguro que los que han hecho esto quieren cobrar.
Y van a cobrar de alguna manera.
Y será, vía otra adjudicación de obras, aunque sea para repartir buzoneos, vía para hacer una coral para cantar, lo que sea, o para hacer un estudio de agricultura.
Pero que cobrar, cobran.
.
.
Ahora, también le digo una cosa: vamos a aplicar el principio de transparencia, ¿eh?
Vamos a seguir a las dos empresas, estas, y el expediente ese hasta el final para intentar que esto que se quiere hacer no se haga, señor conseller, porque ni es justo ni es legal y porque ya estamos hartos de que el único mapa que debería preocuparnos es el de la corrupción del Partido Popular, tan consentida como repercutida, que cada día tiene más banderas.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
y mientras discutimos por otro tipo de banderas que no hacen más que tensionar la comunidad.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Justo Nieto.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

 

Señora presidenta.

Señor Perelló, yo la honorabilidad no la supongo.
La ejerzo, la ejerzo y, además, la ejerzo con el rigor y el análisis que nos es propio a todos pero, en particular, también, a los que hemos hecho y hacemos o hemos hecho.
.
.
­¿no se oye?
, sí, bien.
Digo que yo la honorabilidad la ejerzo y la ejerzo conjuntamente con análisis y con rigor, y en estos momentos, este tema está así.
Está en un proceso pidiendo unos informes y cuando lleguen los informes, un servidor, con la información pertinente tomará las medidas adecuadas.

Sí que le quiero decir algo porque me preocupa que esto no lo sepa, y me interesa decírselo a usted y a otros que como usted hacen uso muchas veces del concepto de cuándo habla la universidad, concepto que se utiliza o se manipula demagógicamente.
Y yo se lo diré para que usted no lo olvide nunca más.

La universidad, porque usted ha dicho que la Universidad Politécnica ha hablado, y ha dicho "un informe de la Politécnica".
Pues mire usted, no es verdad, señor, no es verdad.
La universidad, la universidad solo habla, solo habla en boca de su claustro, por boca de su claustro y, excepcionalmente, por boca de su rector cuando por razones de oportunidad o por razones de urgencia entiende que interpreta el sentir mayoritario de su claustro.
Pero lo que habla, lo que usted tiene ahí no es la opinión de la universidad.
Tiene usted la opinión del magisterio de un determinado catedrático.
Porque el conocimiento, el magisterio lo llevan las personas, lo lleva el doctor, lo lleva el profesor.
Y afortunadamente es así, lo cual no impide que en el mismo departamento, otro catedrático pueda tener un informe distinto.
Esa es la grandeza de la universidad.
Nunca habla la universidad de temas técnicos.
Siempre habla de temas, normalmente para elegir a un rector o para interpretar cuestiones, pues de libertad o cosas así.
Pero nunca diga usted que una universidad ha hablado diciendo tal o cual veredicto, porque eso no es verdad.
Lo ha dicho tal profesor, con su legitimidad, su magisterio y su autoridad, tan legítimo como otro profesor del mismo departamento que opine exactamente lo contrario.
Eso es así.

Muchas gracias.

 

***Pregunta formulada pel diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre la valoració que fa el conseller de Territori i Habitatge de la recent sentència del Tribunal Suprem relativa a la caça amb parany en allò que puga afectar la regulació o autorització autonòmica d'aquesta modalitat de caça (RE número 36.
586).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, formulada pel diputat Carles Arnal i Ibáñez, del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa, i que formula a l'honorable conseller de Territori i Habitatge.

Senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor conseller, la pregunta és: quina valoració fa vosté de la recent sentència del Tribunal Suprem que confirma la il·legalitat de la caça amb parany.
La pregunta la formule en relació a la seua intenció, manifestada públicament i repetidament, de buscar fórmules per seguir autoritzant aquesta modalitat de caça.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller de Territori i Habitatge, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, respecte de la seua pregunta, només he de dir-li que des del Govern Valencià no es valora cap sentència dictada pels tribunals de justícia.
En el Govern Valencià ens limitem a acatar totes les sentències, com no podia ser d'una altra forma.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Mire, senyor conseller, jo sí que valoraré eixa sentència.
La història dels intents per part de la conselleria responsable de la caça, actualment la seua, d'escapar al compliment de la legislació estatal i europea sobre caça per a seguir autoritzant el parany és una llarga història d'errades, d'equivocacions per part de l'administració valenciana.
És una llarga història d'intentar burlar la legalitat inventant-se quimeres.
El resultat, afavorit per les actuacions de la seua conselleria, és l'incompliment de la legalitat, el manteniment de pràctiques cinegètiques clarament il·legals; un incompliment que resulta intolerable i que el seu departament no hauria de tolerar, però que està tolerant.

Les declaracions seues, fins i tot les posteriors a la sentència, són un desafiament a la legalitat vigent.
La lectura de la sentència del Suprem, la més alta instància judicial, no pot ser més contundent.
Li diré algunes frases: "Conclusión ­la del Tribunal Superior de Justícia Valencià: que nosotros compartimos íntegramente que los datos científicos que se han desarrollado a instancia de la Generalitat Valenciana no prueban que el modo de caza con *parany*, que establece el decreto impugnado ­el seu, el de la seua conselleria- y las condiciones de selectividad, que este impone en el artículo 4 de su texto, garanticen de forma veraz y contrastada en el plano técnico-científico la selectividad del método".

Més endavant: "El *parany* para la captura de tordos, autorizado por la normativa recurrida ­el decret de la Generalitat­, contraviene los preceptos comunitarios y estatal antes enunciados".
Més endavant: "Se deduce la exactitud y rigor de la conclusión a la que llega la sala, a instancia del Tribunal Superior de Justicia Valencià, en la sentencia recurrida, en el sentido que el método de caza con *parany*, que en su modalidad tradicional todas las partes aceptan que no es selectivo, no adquiere este carácter por las prevenciones y restricciones impuestas por el decreto impugnado, es contrario a lo establecido en el artículo 9 de la directiva europea, por lo que su anulación fue ajustada a derecho".

Més clar aigua, senyor conseller, més clar aigua.
Pensa vosté, aleshores, acatar de veritat, de una vegada, les sentències judicials o pensa continuar buscant vies per a burlar les lleis?

Fa tan sols uns dies que ha començat la temporada de caça d'enguany.
Després de conéixer-se la sentència, ha començat i ja s'està infringint la legalitat, com en altres anys, davant la passivitat i tolerància del seu departament.
Vosté coneix que existeix un elevat risc que s'intente infringir la legalitat en esta relació de caça?
Front a això, ha intensificat vosté la vigilància i els mitjans per assegurar-se que es complisca la llei?
Jo pense que no.
El resultat d'açò, la prova real del que estic dient, és un grapat d'infraccions que ja han estat elevades a la fiscalia valenciana a partir de denúncies fetes per col·lectius ciutadans.
Li puc facilitar després estes denúncies on se citen un grapat d'exemples de municipis valencians, amb les coordenades UTM per identificar clarament cadascun dels casos.

Senyor conseller, jo crec que vosté.
.
.
, l'acuse d'estar afavorint l'incompliment o permetent l'incompliment de la llei en relació al parany.
Vosté està tolerant o no està evitant l'incompliment d'esta llei.

I acabe amb una pregunta més: amb quins criteris tècnics s'ha adjudicat eixa vintena d'autoritzacions de caça científica, totes elles a paranyers, incloent el president d'Apaval?
M'agradaria saber el criteri, el criteri científic que s'ha seguit per concedir eixes autoritzacions, que curiosament permeten caçar científicament en paranys i que inclouen al president de l'associació de paranyers valencians, entitat que en la seua revista de setembre, en la portada, parla i diu que el conseller aprovarà mitjançant decret el parany.
I ahí, en eixa revista, reiterem, parla de les seues promeses que vosté legalitzarà el parany.
Per això, jo li diria que vosté està animant i afavorint que estos senyors actuen infringint la normativa, la llei que obliga a tots, a tots, però molt especialment a vostés, que l'hauria de fer complir.

Vosté diu que acata les lleis, que no les comenta i les acata.
Està per vore.
I torne a dir-li que ahí està la denuncia portada a la fiscalia.
Li faré arribar una còpia, jo supose que vosté ja en tindrà coneixement.
Deuria d'actuar, a més de fiscalia vosté també ha d'actuar.
Ara mateix s'està infringint, s'ha estat infringint ja des de primer moment el que és la legalitat, s'està incomplint.
I la sentència del Tribunal Suprem és nítida, claríssima.
Vosté crec que hauria d'actuar amb conseqüència.
Si realment acata, acate-ho de veritat, faça complir la llei, sancione els responsables de veritat i impedisca que s'infringisca la legalitat.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, li reitere que des de la Conselleria de Territori i Vivenda sempre es respecta i acata allò que s'ha disposat pels tribunals de justícia sense fer cap de valoracions.
La resta que vosté puga fer sobre este particular, inclòs este somriure, no deixa de ser un judici d'intencions que no té ninguna base real, ni material.
Però com no vull limitar-me només, no vull limitar-me a dir-li exclusivament això, vull a vore si s'il·lustra vosté un poc més escoltant.

En tot cas, he de dir-li que amb relació a la sentència dictada per la sala contenciosa administrativa del Tribunal Suprem en el recurs de cassació, es fa constar que no ha suposat cap modificació a la situació de la caça amb parany, ja que el Decret de 12 de setembre del Govern Valencià de l'any 2000, que regulava la concessió d'autoritzacions extraordinàries per a la caça de tords amb parany, no s'aplicava arran de la sentència dictada pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, de 26 de setembre de 2002; és a dir, que queda ben clarament que vosté ha llegit ahí una part només, com queda clarament fixat.

Però vull, a més, posar-li de manifest una altra cosa, perquè també vosté tinga en compte totes les qüestions, si és que vosté vol realment, d'una forma objectiva, valorar-les.
D'una altra banda, li torne a dir, es posa de manifest en esta sentència que l'anul·lació de l'esmentat decret no suposa l'extinció de la capacitat normativa que assisteix a la Comunitat Valenciana per a regular qualsevol tipus de caça, sempre respectant la legislació europea, a què vosté feia referència, nacional i autonòmica vigent.

I jo sé, i vaig acabar dient-li, que nosaltres, si alguna vegada hem de regular el tema, ho farem.
Però no es preocupe, ho farem exactament igual com, li ho torne a dir, el responsable d'esta competència en el govern tripartit de Catalunya.
Ell, per decret, és qui autoritza la pràctica del parany cada any, fixe's vosté, fixe's vosté.
El seu col·lega a Catalunya, ell és qui aprova tots els anys la pràctica del parany, i allí no hi ha cap de prova.
Però nosaltres no anem a seguir els exemples que alguns de vostés donen en altres comunitats.

Vosté estiga absolutament tranquil, que ací, si alguna vegada el Govern de la Generalitat fa una regulació d'esta pràctica esportiva, la farem d'acord amb la normativa europea, nacional i autonòmica.
No li càpiga cap de dubte.

 

***Pregunta formulada pel diputat Ramon Cardona i Pla, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre les mesures que ha mamprés la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació per garantir que els treballadors i les treballadores immigrants que vénen a la temporada de la taronja puguen gaudir de condicions de vida dignes (RE número 36.
592).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Anem a passar a la següent i última pregunta amb caràcter d'urgència, que formula l'il·lustre diputat senyor Ramón Cardona i Pla, del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa, i que formula a l'honorable conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Senyor conseller, l'any passat, bo, fa dos anys, en la campanya citrícola en Nules va haver un campament de persones que estaven ací temporalment per a la collita de taronja, i s'han produït molt problemes per falta d'intervenció dels poders públics a l'hora de garantir unes condicions de vida dignes d'estes persones.
L'any passat va haver problemes semblants a la Vall, on va haver inclús un campament de 2.
000 persones, i també a Sagunt.

I la pregunta que li faig, senyor conseller, és si vosté ha pres alguna mesura, si la seua conselleria ha pres alguna mesura, de manera directa o indirecta mitjançant acords amb altres organitzacions, per a garantir que els treballadors i treballadores immigrants que vénen a la temporada de la taronja puguen gaudir de condicions de vida dignes.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Cotino.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Senyora presidenta.
Senyor diputat.

Esta conselleria, com vosté bé coneix, no té una competència directa, però sí que pot actuar, i així ho està fent, de forma indirecta.
I la forma indirecta de les mesures que s'han fet és la relació amb les empreses i cooperatives que contracten a estos treballadors, facilitant-los, en les mesures que podem, que tinguen un hospedatge digne amb col·laboració amb la conselleria corresponent, que és la que, en la mesura i competències que té una comunitat autònoma, pot actuar en este sentit.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Bo, senyor conseller, jo espere que en esta contestació no tinga necessitat de mentir-me, encara que amb vosté jo no tinc molta sort.
Jo considere que vosté sí que té competències i sí que hauria de tindre competències en el tema de l'atenció a les persones que vénen ací com a temporers, precisament perquè es tracta de treballadors que vénen ací a fer una faena agrícola i ho fan amb empreses que tenen realment eixa condició.
Simplement són empreses de recol·lecció, d'elaboració després de la fruita, i, senyor conseller, jo crec que això sí que és un tema que a vosté li correspon.

D'alguna manera, també, de totes formes, ja ens havien avisat que la conselleria un poc es renta les mans en tot este tipus de coses.
I sembla ser que les persones, pel simple fet de vindre a treballar des de fora, ja són objecte de ser ateses pels serveis socials.
Nosaltres considerem que els treballadors no tenen per què ser atesos pels serveis socials.
Són treballadors, són persones que simplement l'única característica que tenen és que han d'anar movent-se d'un lloc a un altre en busca de les garrofes, d'allò que els dóna per a viure, i per tant, no són objecte d'una atenció per part dels serveis socials, sinó que han de ser objecte simplement d'una atenció que els considere persones no només durant el període que estan treballant sinó també en els anteriors i els posteriors.
No es pot considerar a les persones que vénen a treballar aquí com que se'ls ha d'atendre només en el període laboral i després han de desaparéixer de la nostra vida i no han de menjar, no han de dormir, no han de ser ateses sanitàriament, els seus fills no tenen dret a estar atesos pels serveis educatius, etcètera, etcètera.

Nosaltres considerem que vosté i la seua conselleria eviten tractar el tema i eviten atendre'l de la manera que es mereixeria.
Nosaltres ja li podem dir, senyor conseller, que en este moment facen el que facen ja arriben tard.
En este moment la pilota sembla ser que està ja damunt dels ajuntaments, que faran el que bonament puguen.
Però nosaltres sí que sabem d'algunes experiències que han donat una solució raonable a este tema.
A vosté li sonarà que a la comarca d'Utiel-Requena, a l'hora de la verema, hi ha planificades unes determinades actuacions en les quals la Conselleria d'Agricultura, sincerament, senyor conseller, també brilla per la seua absència, també hi ha alguna participació de la Conselleria de Benestar Social, però la Conselleria d'Agricultura brilla per la seua absència.

Nosaltres, senyor conseller, no entenem eixa concepció que els treballadors de la taronja deixen de ser persones amb alguns drets quan s'acaba el seu horari laboral.
Allí, en la comarca Utiel-Requena, participen els mateixos llauradors, els mateixos propietaris de les vinyes.
I això podria passar perfectament, també, en la zona de la Plana, no referents als propietaris de les finques sinó als empresaris dels magatzems de taronja, que són les persones que al final acaben contractant estes persones.
És obligació seua el garantir que quan s'acabe l'horari de treball estes persones tindran un lloc on poder dutxar-se, on poder estar durant un temps.

I, per tant, nosaltres considerem, senyor conseller, i açò és una petició que li faig, que tenen d'encetar una mesa amb la participació de totes les persones implicades i a on se puga abordar la necessitat de quines actuacions s'haurien de fer perquè l'any que ve no hi hagen estos problemes.

Nosaltres pensem que s'hauria de treballar el tema de la vivenda, el tema de l'accés a l'escola i a la sanitat, el tema del compromís de les empreses ­és una qüestió que l'afecta a vosté directament­, i l'aspecte del compromís de les administracions.

Nosaltres, senyor conseller, considerem que la seua Conselleria sí que té unes funcions molt específiques en este tema, sí que deuria intervindre i sí que té les atribucions necessàries per a ajuntar tant a les empreses, tant als empresaris, com a les organitzacions que els representen, com a les organitzacions que representen als immigrants i als ajuntaments per a donar solució a este tema.
Hui en dia els pobres ajuntaments se troben amb el problema i són ells els que tenen de carregar amb tota la dificultat sense tindre ni recursos ni mitjans per a poder atendre-ho d'una manera adequada.

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Cotino.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Cardona, en la seua intervenció, doncs, n'hi ha una part important en què coincidixc amb vosté, és cert que és una realitat que a la nostra comunitat vénen molts treballadors en campanyes com és la taronja, com és el vi, i que, certament, degam adequar-se cada volta més a eixa realitat que vénen a treballar ací, i que degam atendre'ls totalment, i degam atendre'ls totalment començant perquè siguen persones que vinguen amb la legalitat possible, cosa que li correspon al Govern central controlar eixe tema.

Quan vosté parla que en les empreses n'hi han una sèrie de treballadors i que la Conselleria d'Agricultura, perquè són empreses relacionades amb l'agricultura deu inspeccionar i deu vore el que estan fent eixes persones ahí, doncs, mire vosté, tenim un ordenament jurídic i a cada administració i a cada u li correspon fer una cosa, i això, hui per hui, no sé si demà, no li correspon fer-ho a la Conselleria d'Agricultura.

Des del punt de vista de treballar en companyia de les cooperatives, de les empreses en el tema de buscar solucions perquè la vivenda d'estes persones siga el més digna possible i puguen trobar-se amb un hàbitat adequat després del seu treball, doncs, és una labor que li puc dir.
.
.
No sé si vosté se creurà el que li dic o no s'ho creurà, mire vosté, jo pense a vosté i a tot lo món dir-li sempre la veritat, estem treballant i hem tingut ja cent de reunions en eixe tema.

Crec que vosté té una pregunta similar a la que vosté m'ha fet a mi de quines labors se fan des de la Generalitat Valenciana o d'este concret, de la consellera, que crec que li va a respondre, no sé si en esta mateixa vesprada o en un altre moment, sobre esta matèria, que li podrà donar una explicació més exacta i ampliada del que s'està fent des de la Generalitat Valenciana en este tema.

I el que sí que està clar és que, mire vosté, vosté ha citat que en alguns llocs de la província de Castelló n'hi hagueren uns agrupaments de gent, però vosté no ha citat el que ha fet un ajuntament dirigit per un alcalde d'un partit polític, al qual crec que vosté pertany, en què l'actuació que féu a través de la policia local respecte a eixes persones que estaven allí, no crec que siga la més correcta.

Moltes gràcies.

 

***Preguntes números 258/04 i 260/04 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre la contaminació sonora produïda per una empresa a Almàssera, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Socialista (RE números 17.
720 i 17.
722, BOCV número 79).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Bé, finalitzades les preguntes amb caràcter d'urgència, anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, punt número 7.
L'iniciarem amb les preguntes 258 i 260, dirigides al conseller de Territori i Habitatge i que formula l'il·lustre diputat Carles Arnal i Ibáñez, del Grup Esquerra Unida-Els Verds-L'Entesa, sobre la contaminació sonora produïda per una empresa a Almàssera.

Quan vullga, senyor diputat.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor conseller, este conjunt de preguntes van referides a problemes ocasionats a ciutadans de la localitat d'Almàssera per una instal·lació industrial ubicada molt a prop de les seues vivendes, problemes originats per una empresa denominada Dacsa, que sobretot són de molts tipus, però sobretot destaquem els originats pel soroll.

Els veïns afectats han denunciat els fets moltes vegades reiteradament, s'han efectuat mesuraments que corroboren elevats nivells de contaminació sonora molt per damunt dels límits legals.
Davant esta situació de contaminació manifesta i demostrada amb efectes nocius que afecten moltes persones, torne a dir, reiteradament denunciats, ens trobem una absoluta falta d'actuació per part de l'ajuntament.

No hi ha hagut intervencions per a impedir les activitats molestes, per sancionar els responsables.
Les molèsties seguixen produint-se ara, després de quatre anys de les primeres denúncies, a hores d'ara, des de fa anys.
Esta és una seqüència de fets que es repetixen en relació a este tema, i també en altres de contaminació ambiental o d'impactes a ecosistemes: se vulnera la llei, se fan denúncies, no n'hi ha resposta immediata per la primera instància que té d'actuar, que és l'ajuntament, però ací no pot acabar la cosa.

La Conselleria que vosté presidix, de Territori i Habitatge, té una responsabilitat subsidiària que vosté no pot eludir, una responsabilitat que ha estat destacada pel mateix Síndic de Greuges en els seus informes i que planteja moltes vies d'actuació que li corresponen a vosté.
Per això li he fet les preguntes que li vaig fer, que vosté coneix perfectament: quines actuacions li competen al seu departament perquè se complesca la legalitat i fer que la complisca també l'ajuntament?
, ha fet vosté alguna cosa al respecte?
, què és el que ha fet?

M'agradaria concreció, per favor.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, vaig a explicar-li algunes de les coses que hem vingut fent, especialment en l'últim temps, no?
L'actuació del Govern de la Generalitat ha donat suport a la contínua sensibilització que cap a este tema ha adoptat la societat durant els últims anys, i en relació amb el soroll va començar la tasca legislativa a nivell autonòmic amb l'aprovació en la passada legislatura de la llei de protecció contra la contaminació acústica, anticipant-se a l'aprovació de la llei del soroll del Govern central.

En l'actual legislatura, i continuant amb una labor legisladora, es va dictar el decret pel qual s'establixen normes per al control del soroll produïts pels vehicles a motor.
I eixa mateix, a finals de l'any passat es va aprovar el decret pel qual s'establixen normes de prevenció i correcció de la contaminació acústica en relació amb activitats, instal·lacions, edificacions, obres i serveis.

Per tant, he de dir-li que sí que és una preocupació per a este govern el problema de la contaminació acústica i que sí que complim la normativa que al respecte s'ha legislat i que procurem que se complixca.

Dit açò, senyoria, he d'afegir-li que si hi ha indicis que alguna empresa genera nivells sonors superiors als establits, s'ha dotat els ajuntaments dels procediments necessaris per a la seua comprovació, però, a més, en el termini d'un any des de l'entrada en vigor del decret abans mencionat, tota empresa ha de realitzar una auditoria acústica en què es verifique el compliment dels nivells sonors en l'exterior de la indústria.

D'una altra banda, i també en matèria legislativa i a fi de complementar el desplegament reglamentari de la llei de l'any 2002, la Conselleria està treballant l'esborrany de l'últim dels decrets pel qual s'establixen les normes en matèria de planificació i infraestructures del transport.
Este tercer i últim decret de tallarà i normalitzarà el procediment d'elaboració dels plans acústics municipals i proporcionarà les necessàries directrius per a l'elaboració dels mapes acústics i els consegüents programes d'actuació.

Així mateix, determinarà el procediment de declaració de zones acústicament saturades per part dels ajuntaments i els plans de millora de la qualitat acústica de les infraestructures de transport per part dels seus òrgans gestors.

Quant al cas concret d'Almàssera, per la seua mateixa naturalesa és un problema bàsicament local, com vosté també ha assenyalat.
La llei de protecció contra la contaminació acústica regula el règim jurídic relatiu a la inspecció, el control i el règim sancionador en la matèria, i atribuïx en un ampli caràcter municipalista la facultat inspectora corresponent als ajuntaments, els quals han de comprovar abans d'atorgar la llicència d'obertura o autorització de funcionament que les mesures correctores adoptades complixen la normativa legal.

No obstant això, la Conselleria de Territori i Habitatge, a través de l'Àrea d'Inspecció del Territori, intervé en este assumpte des que es tenen les primeres notícies de denúncies veïnals i, en eixe sentit, s'han realitzat totes les actuacions que tendixen a constatar d'una forma real els fets objecte de denúncia, que han comportat l'adopció de mesures per part de l'Ajuntament d'Almàssera, l'administració competent per a la concessió de la llicència d'activitat, inspecció i control sobre esta.

En este sentit, i com a prova de l'activitat exercida per la Conselleria, se li va sol·licitar a l'Ajuntament d'Almàssera informació relativa a si havia segut concedida la llicència de funcionament, atés que va ser concedida llicència d'activitat a la mercantil a la qual vosté fea referència, que van condicionar la llicència de funcionament a la presentació per dita mercantil d'un estudi acústic.

Com a contestació a esta sol·licitud, l'Ajuntament d'Almàssera va remetre una còpia compulsada del decret de l'alcaldia de posada en funcionament i mesures correctores.
En l'esmentat decret s'assenyala l'informe favorable del pèrit industrial, segons el qual, a la vista de l'estudi acústic presentat i visat pel col·lege oficial referent a les mesures correctores de la seua instal·lació per a la llicència d'activitat de planta de cogeneració, emplaçada en la carretera de Barcelona, de la qual és titular la mercantil a la qual fea vosté referència, considera que l'esmentat estudi complix amb la normativa vigent, per la qual cosa es pot concedir la posada en funcionament d'esta planta de cogeneració.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor conseller, el que me consta és que fins ara vosté no ha intervingut per sancionar a cap dels implicats, ni a l'empresa, ni a l'Ajuntament, que no ha complit en este cas les seues obligacions.

No fa falta que li llegisca la llei que vosté ha mencionat del soroll, en la qual especifica, efectivament, les responsabilitats de l'ajuntament i també les del seu departament.
És molt clar en les funcions inspectora i també sancionadora i en les altres.
Per tant, me salte eixa lectura.

I el fet real és que actualment eixa empresa continua funcionant sense llicència de funcionament referida a esta activitat molesta, per a esta activitat no té llicència, per tant, està funcionant il·legalment des de fa anys i generant eixa molèstia, sense que ningú haja actuat de manera clara i efectiva per a aturar-la.

Li diré, efectivament, l'ajuntament ha fet ultimàtums ja fa anys, dir-li, d'ací a dos mesos, si no aplica estes mesures correctes, li posarem una sanció; passen els dos mesos, torna a fer un altre escrit: mire, si en quinze dies no actua tal, li tancarem l'empresa.
.
.
Però això era l'any 2003 i l'empresa continua funcionant, no l'han tancada.
De tal manera que els veïns han portat al tribunal l'alcalde i va a ser processat.

Però a mi em preocupa la seua intervenció subsidiària que la llei marca i que vosté, com a coneixedor dels fets deuria intervindre d'una manera molt més intensa, coneixedor com deu ser que no ho està fent l'alcalde.
L'alcalde ja pagarà les seues responsabilitats per una via, per la via legal, però a vosté també, per la via administrativa, li correspondria actuar sobre eixe alcalde i sobre la situació que ens preocupa, perquè vosté, diu, se felicita de tindre una llei, però una llei que no se complix i no se fa complir, no servix de res, i eixa és la realitat, eixa llei no s'està complint, ni amb decrets, ni sense decrets: no s'està complint.
Casos com estos n'hi han a grapats, però este és molt claret.

I tinc una carta de la seua secretària autonòmica, la seua Conselleria, senyora Cristina Serrano, a on diu que "en esta misma fecha", se referix al 14 de juliol, " se inician las actuaciones tendentes a solucionar la problemática por ustedes señalada": 14 de juliol del 2003, han passat més dos anys que s'han iniciat eixes famoses actuacions.
En què han consistit?
En preguntar-li coses a l'ajuntament?
Però és que vostés no disposen ­que sí que en disposen­ de tota la documentació, de tots els mesuraments, de totes les denúncies, a on està claríssimament demostrat tot el que li estic dient, l'incompliment reiterat de la normativa?

Si no, lligga's l'informe del Síndic de Greuges, que també allí ho diu clarament que s'està infringint la legislació.
I el mateix Síndic de Greuges li recorda a vosté que pot actuar subsidiàriament i li ho recomana fer, i li ho comunica ja fa molt de temps també.
Eixes són les seues respostes?
, eixes són les seues actuacions?
, preguntar-li a l'alcalde què ha passat?
Doncs, jo li ho diré, li ho recorde: ara per ara no hi ha llicència d'esta activitat, fa ja tres anys, més de tres anys que està sense llicència, fa més de tres anys que està actuant de manera il·legal molestant els veïns.
N'hi han múltiples denúncies, ningú actua, l'ajuntament no ha actuat, vosté no actua, ni sobre l'empresa, ni sobre l'alcalde.

Vosté, per tant, no està fent complir la llei, la llei que el seu mateix partit va traure, la llei que vosté ha de fer aplicar primer que ningú.
Vosté forma part de l'executiu i no executa.
Vosté està incomplint la llei.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Senyor Arnal, comprenc qualsevol queixa que es puga realitzar, però la nostra obligació és cenyir-nos a la realitat amb fets contrastats, i l'assumpte sobre la contaminació acústica d'esta empresa, segons totes les dades que es troben en el nostre coneiximent se situa dins dels paràmetres admesos per la legislació i dins d'una sèrie d'actuacions que ha fet l'ajuntament, que és competent, i que vosté, a pesar que jo li ho he dit en la primera intervenció, torna a eixir ací fora i dir que l'ajuntament no ha fet res.
Jo li he estat parlant a vosté fins de certificacions aportades per l'ajuntament avalades inclús pels col·leges corresponents, però vosté no vol sentir eixe tipus de coses, i jo vaig a continuar intentant explicar-li a vosté el que ens porta a la pregunta que vosté ens fea ací.

En tot cas, el que vull que sí que tinga present, per a acabar, és que este tipus de contaminació, con qualsevol altre, és una preocupació d'esta Conselleria, a la qual li estem donant una solució jurídica i administrativa per mitjà de l'elaboració dels instruments legals corresponents, i també a través de la inspecció corresponent.
I vosté no deixarà de reconéixer que en esta comunitat autònoma este govern, en els últims anys, s'ha dotat d'uns instruments jurídics que fan possible no solament intervindre en este tipus de coses, sinó al mateix temps tindre també els instruments per a poder, d'alguna forma, solucionar-ho, i el que ocorre és que vosté ha de saber també una cosa que ignora, és que estem en un estat de dret i tots els drets i les garanties se tenen de substanciar com en qualsevol estat de dret i que per molt entusiasme que vosté li pose a algunes de les seues intervencions, el que vosté no pot anar és contra les estructures, contra els procediments, que són absolutament necessaris que se complixquen en un estat de dret.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

 

***Preguntes números 270/04, 271/04, 272/04, 273/04, 274/04 i 275/04 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre un abocament de residus sòlids efectuat en una pedrera del terme municipal de Losa del Obispo, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Socialista (RE números 23.
256, 23.
257, 23.
258, 23.
259, 23.
260 i 23.
261, BOCV número 79).***

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación entra el debate de los números 270, 271, 272, 273, 274 y 275, que presenta don Carles Arnal i Ibáñez por el Grupo Entesa.

Tiene la palabra, don Carles.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Mire, senyor conseller, ara vaig a presentar-li un altre cas, semblant en molts aspectes a l'anterior, i, de fet, a la millor no tenim temps de vore altres casos, que també s'hi assemblaven molt.
I, per descomptat, en tots el casos, jo sí que pretenc que se complixca la llei, sóc coneixedor del que la llei estipula i me ratifique en el que dic, que vosté no està fent complir la llei.

I no ho pense jo i avant, perquè, per descomptat, ací tinc l'"auto de incoación de *palo*", se diu aixina, literalment, del Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 3 de Montcada, en el qual decidix portar a judici a l'alcalde d'este municipi de què acabem de parlar, perquè ahí reconeix que no s'ha solucionat, i en el mateix "auto" se parla del que li estic dient, el mateix "auto" parla d'un delicte d'omissió de deure de perseguir delictes, i es parla com un fet de la forta contaminació acústica durant vint-i-quatre hores del dia superant els nivells màxims permissibles.
Ho diu la sentència.
Lligga-la, per si de cas a vosté, de rebot, li ve alguna cosa.

I centrem-nos en este tema, referit a abocaments en pedreres en Losa del Obispo, que, per descomptat, no és el primer cas d'este que hem vist en esta cambra, referit a abocaments incontrolats i presumptament il·legals de residus.
Pel que coneixem i vosté coneix també, açò és un fet repetit al llarg del nostre territori, malgrat el triomfalisme que vosté sol gastar al respecte, s'evidencia que es tracta d'un problema encara no resolt.

A més, açò és greu perquè, en alguns casos, darrere d'estos abocaments hi han hagut incendis provocats per negligència o intencionadament que s'han vinculat a este tipus d'abocaments incontrolats, a este o a altres tipus d'abocaments incontrolats.
En altres casos afecten paratges naturals valuosos, i en moltes ocasions també es detecta passivitat de l'administració municipal per a aplicar la legislació vigent, per a evitar, per a perseguir i sancionar aquests fets.

Però, insistixc, la seua Conselleria, la Conselleria de Territori i Habitatge no pot inhibir-se i tirar-li totes les culpes a l'ajuntament com vosté fa habitualment, perquè continua existint també en este tema, com en el del soroll, com en altres, una responsabilitat subsidiària per part de la seua Conselleria, que li permet i l'obliga a actuar en estos casos.

L'administració autonòmica també ha de vetllar perquè els ciutadans complixquen la llei i que els ajuntaments, en la mesura de les seues responsabilitat, la complixquen i la fagen complir.
I si els ajuntaments no fan el seu paper, cas com este i com l'anterior, llavors el seu departament ho ha de detectar, ha de tindre mecanismes per a vore si això està complint-se o no, i ha de sancionar llavors el seu departament als responsables i d'establir mesures per a evitar que açò se repetesca.

Els fets, en este cas, a vosté li sonaran ja coneguts, perquè, clar, se repetixen moltes voltes: s'incomplix la llei, n'hi ha una tolerància o una passivitat per les primeres autoritats municipals que són immediatament les que han d'actuar, però la Conselleria no detecta res, no detecta ni allò primer, no detecta ni l'abocament inicial, ni detecta l'incompliment de l'ajuntament.
És una Conselleria molt cega, no veu res, fins que no li punxen.

Finalment, els ciutadans actuen, denúncien i la Conselleria llavors ja no pot dir que no ho sap, clar, perquè ja té ahí eixos certificats, ja té eixes denúncies i llavors ja no pot argumentar que ho desconeix, però una volta coneix ja tot açò, i vosté ja ho coneix, li pregue que conteste a estes preguntes que li he fet, per a aclarir què ha fet concretament vosté en este cas per a complir i fer complir la legalitat, sancionar els responsables, restaurar la normalitat i evitar que es tornen a repetir fets com aquestos.

Torne a dir, no són casos aïllats, són casos que es repetixen en més llocs, i en ells se manifesta sempre esta passivitat de la primera administració a intervindre, que és, per descomptat, la municipal, però, torne a dir, si no actua l'ajuntament, vosté no pot quedar-se amb els braços creuats, vosté ha d'actuar i també ha de sancionar el responsable de l'ajuntament que no ha fet els seus deures com li corresponia.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor conseller.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Arnal, per mitjà d'una denúncia d'un agent mediambiental es va constatar l'existència d'uns abocaments de residus en una concessió minera que està situada en la Cañada Bernat en el terme municipal de Losa del Obispo, a la qual vosté fea referència.
I això va donar l'obertura d'un expedient sancionador iniciat per la Conselleria, pel que vosté diu que tenim eixa passivitat, que ha conclòs, a més, en una resolució de sanció, davant de la qual la mercantil ha interposat, el passat 18 d'agost un recurs de reposició.

La proposta de resolució de sanció es fonamenta en l'informe dels agents mediambientals denunciants, segons el qual es trobaven en tal lloc muntons de fem, bidons de gasoil buits, vehicles abandonats, sent responsabilitat d'esta mercantil i proposant-se la suma econòmica de 6.
000 euros així com l'obligació de la retirada dels residus i la seua entrega a un gestor autoritzat.

Per tant, senyoria, la Conselleria de Territori i Vivenda ha obrat com correspon davant dels fets una vegada en vam tindre coneiximent.
És a dir, ho hem detectat, hem obert l'expedient sancionador corresponent, hem incoat la resolució de sanció, els hem imposat una quantitat pecuniària, esta empresa ha presentat el recurs, i encara que a vosté això li parega que no és estar en un estat de dret, ara nosaltres escoltarem les al·legacions d'esta mercantil i, després, no tinga vosté cap de dubte que actuarem en conseqüència.

Si vosté a això li diu passivitat, doncs, continue amb la mateixa història i amb el mateix discurs, perquè aixina podrem acabar la legislatura sense cap de problema per la meua part.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Señor Arnal, tiene la palabra, por favor.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Me pregunta vosté si açò li dic passivitat: sí, a açò li dic "passivitat".
Perquè vosté, amablement, m'ha llegit la resposta a una pregunta per escrit que li vaig formular jo molts mesos després d'haver-li formulat esta pregunta oral que hui li he fet.
Li la vaig fer, aquella pregunta per escrit, perquè passaven mesos i mesos, com passa ací habitualment en esta cambra, i no se veïa la pregunta oral que ara estem discutint.
i com que els fets continuaven igual i ací no s'arreglava res, vaig fer aquella altra pregunta, i posteriorment llavors han aparegut ja les primeres intervencions seues.

Sí, a açò jo li dic passivitat, o li dic enorme retard en actuar i actuar només després que tenim reiterades denúncies i que apareix en la premsa i que li reiterem les preguntes parlamentàries.
A la millor per a això servixen les preguntes parlamentàries, mira per a on, per a aconseguir que la seua senyoria s'espavile un poquet més en actuar i siga menys passiva.
Doncs, si servira per a això, ja ho celebraríem, perquè per a alguna cosa servix.
Si no, tinc la sensació que moltes pugem a esta trona simplement perquè vosté quan acabe l'última frase mos diga que tots són uns no sé quant i no sé menys, i *patatín* i *patatan*.
Si almenys servix per a arreglar alguna cosa, doncs, m'alegre molt.

Si vol contestar-me amb concreció, diga'm, quan se va fer eixa inspecció que vosté acaba de referir?
, quan exactament?
, quina data?
Perquè els fets que jo li estic referint arranquen des de l'any 2003, i estem parlant d'una pedrera que, damunt, la tal activitat com a pedrera és il·legal, com deu saber ja a estes altures, crec que m'ho contesta en algun moment.
I, per descomptat, no tenia ninguna autorització per a l'abocament de residus, que, per tant, no té llicència per a l'abocament de residus.
Per tant, és una il·legalitat múltiple denunciada, reiterada moltes voltes també, vosté ho coneix, i no actua fins a passats ja, doncs, dos anys de les denúncies.

A açò jo sí, li dic passivitat.
A mi no em resulta satisfactori el que vosté m'està dient.
Jo entenc que la seua conselleria, d'entrada rara és la volta que descobrix res per primera volta ella mateixa.
Sí, vosté diu, ha llegir, uns agents mediambientals van constatar que una concessió minera, situada ahí a on vosté m'ha dit, estava realitzant un abocament de residus.
.
.
És que ho estava fent des de fea dos anys!
Quin mèrit té que s'assabenten ara, torne a dir, després que ja han estat fetes les denúncies, que ha eixit en els mitjans de comunicació, que jo li ho haja preguntat una volta, que li ho haja tornat a repetir, i llavors vaja, per fi va un agent mediambiental, passa per allí i descobrix això.

Li ho torne a dir, diga'm la data d'eixa inspecció, i si no m'ho diu, ja li ho demanaré jo per escrit i li demanaré el document, perquè tinc curiositat, tinc curiositat de saber la celeritat en la resolució dels problemes.

I, clar, supose que alguna cosa li tindrà de passar també a l'alcalde, no?
, perquè tornem al cas d'abans, l'alcalde també ho coneix açò des del primer moment.
Vosté diu, és l'alcalde el primer que té d'actuar, sí, i si no actua, algú li ha de dir res?
, vosté no li ha de dir res?
, vosté no ha de dir i sancionar també l'alcalde, si ell reiteradament i durant molt de temps no actua en eixa sanció i en restaurar la legalitat?
Perquè no ho ha fet, en tot el període este no ho ha fet.

I continue vigilant, perquè tinc notícies que en eixe mateix lloc continuen o han continuat abocant-se fems o objectes que no corresponen.
Continue vigilant, perquè igual està continuant la infracció que li estem dient.

Llavors, jo li demanaria, per descomptat, menys prepotència i, per descomptat, mantinc l'acusació que li he fet: el seu departament és molt ineficient en descobrir la vulneració de les lleis referides a tots els aspectes de contaminació atmosfèrica, de contaminació d'aigües, de contaminació sonora, d'abocaments incontrolats.
.
.
En tots eixos aspectes, és ineficient, i me reitere que han de passar mesos i fins i tot anys, diversos anys, perquè hi haigga la primer intervenció seua.
I, ja vorem, pareix ser que encara no s'ha resolt el famós expedient.
Vorem quan se resolga com serà la sanció, si serà contundent.

Però, torne a dir-li, espere que, a més, n'hi haigguen sancions.
Si n'hi han responsabilitats per part d'administracions municipals que no han funcionat, que també arribe una sanció aclaridora a eixe nivell, perquè, si no, ací ens trobem que tenim un elenc molt interessant de lleis que no se complixen, se les boten els particulars que volen botar-se-la, se la boten els alcaldes que deurien d'actuar en primera instància i no ho fan i una vegada i dos vegades, i, finalment, se la bota vosté, que podria actuar subsidiàriament i no ho fa, no ho fa, no ho fa, fins que al final ja, bé, fins que ixen unes notícies en la premsa i ja és tan notori i tan clar que si no actua vosté llavors ja no se pot amagar en ningun forat, i, clar, alguna cosa haurà de fer.
Però, que tard!
A això jo li dic passivitat.

I com no sé quina hora és, no sé si me n'he passat de la ratlla o què, però sí, li dic passivitat a eixe tipus d'actuació seua.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor conseller.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

També de forma molt breu, senyor Arnal, dir-li a vosté i reiterar-li que l'actuació de la Conselleria ha segut absolutament correcta i absolutament respectuosa amb els preceptes jurídics amb què ens guiem en l'administració.
I dir-li també, amb tota humilitat, que en esta ocasió no vaig a acabar fent eixes referències a desautoritzar a ningú, perquè per a això ja està vosté a soles, perquè vosté comença i acaba aixina, desautoritzant a tot lo món, diguent generalitats sense ninguna cosa en concret.

I, especialment, sàpia vosté que a mi m'estimula molt que ja després de tantes coses que vosté diu, hui acabe dient que fins esta conselleria té un accent de passivitat, esta conselleria, fins això m'agrada que vosté m'ho diga, perquè, efectivament, esta és una conselleria, efectivament, passiva *(remors)*, i a pesar de la passivitat que tenim, mire la faena que li donem a vosté tots els dies.
*(Remors)*

 

***Preguntes números 8/05, 9/05, 10/05, 11/05, 12/05, 13/05, i 14/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre la construcció d'habitatges de manera irregular als termes municipals de Vilallonga i la Vall de Gallinera, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Socialista (RE números 24.
753, 24.
754, 24.
755, 24.
756, 24.
757, 24.
758 i 24.
759, BOCV número 94).***

 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación vamos a entrar dentro del bloque de las preguntas 15, 16, 17, 18 y 19/05, que realiza don Carles Arnal Ibáñez, del Grupo la Entesa.
Por favor, don Carles.
*(Les preguntes que es tracten a continuació són la 8/05, 9/05, 10/05, 11/05, 12/05, 13/05, i 14/05)*

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Sí, jo lamente que se m'acumule la feina.
Però, efectivament, vosté dóna molta feina als parlamentaris de l'oposició, que estem obstinats que se complisquen les lleis, que se respecte el medi ambient i, sobretot, que no se queden les coses en declaracions.
Perquè clar, vosté treballa molt de boca, i trau moltes lleis, trau moltes normatives, fa moltes declaracions, permet fer moltes solemnes invocacions a la sostenibilitat; i és clar, en això sí, fa molt, fa molt.

Però clar, jo és que, comprendrà vosté, jo lamente que li moleste, però jo no me puc quedar únicament escoltant les seues boniques paraules, sinó que he de vore els seus bonics fets o l'absència d'ells, i aleshores això és el que, si no són satisfactoris, jo he d'actuar.
Eixa és l'obligació que pense que tenim els diputats.
Que la llei ens obliga, crec que és la nostra responsabilitat, de seguir atentament el que fa l'executiu, el que fa el Govern Valencià.
I assegurar-se que fan les seues tasques, que les fan correctament i que les fan a temps, a temps.

Perquè, en definitiva, totes les lleis, tots els departaments del govern, totes les institucions servixen per aconseguir els objectius, i en este cas concret de Medi Ambient, per aconseguir que de veritat se complisca la no-degradació de l'entorn, la no-degradació dels valors naturals.
Que no s'utilitze el territori de manera salvatge, de manera desordenada.
Que no se perjudique els interessos de la majoria dels ciutadans i ciutadanes.

Per això estes preguntes que li torne a fer ara en un altre àmbit diferent.
Ja vorà vosté que estem parlant de molts temes: de soroll, de caça, d'abocaments de residus, ara d'urbanisme.
I tots tenen el mateix resultat final: que la llei no se complix, i que els encarregats de fer-la complir no actuen.
I que finalment, qui té l'obligació subsidiària d'actuar, doncs tampoc es meneja molt de presa que diguem.
O no actua o actua molt molt tard quan els mals ja estan fets i continuen fent-se.

En concret estes preguntes d'este bloc van referides a una sèrie d'irregularitats urbanístiques detectades a la comarca de la Safor.
Irregularitats que, és clar, no són excepcionals en el nostre territori, i vosté ja ho sap bé, no va a saber!
Però sí que són representatives del desordre urbanístic valencià, emparat o tolerat per les institucions, tant municipals moltes voltes, com autonòmiques.

Vull aclarir amb estes preguntes a vore si aconseguisc assabentar-me del nivell de responsabilitat que li correspon al seu departament, a la Conselleria de Territori i Habitatge, senyor Blasco, en relació a fer complir esta legalitat urbanística, i les mesures que pensa adoptar al respecte d'estos casos detectats al terme de Vilallonga.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Arnal.

No malinterprete les meues paraules ni diga una cosa que jo no he dit.
Jo estic, no sap vosté el que jo li agraïsc les seues intervencions.
És més, a mi m'agradaria que les seues intervencions tingueren sempre el màxim de publicitat possible.
I jo ho procure, eh, ja veu vosté que procure contestar-li.
I a més procure fer-ho de tal manera que vosté tinga la màxima repercussió.

Perquè al final no se tracta que vosté açò ho transforme en un ping-pong ací, sinó que vosté ha de saber, que qui ha de valorar el que vosté està dient ací i el que diem des del govern, ho valore la gent del carrer que és molt intel·ligent.
I de moment ha de tindre vosté, i reconéixer que, o no l'entenen molt bé o ha de córrer vosté molt inclús per arribar, no per a què el tinguen en consideració, sinó per arribar ací els poquets mesos que li queden, fins demostrar ­i ho vorem­, la consideració en la que han tingut algunes de les seues intervencions al llarg d'esta legislatura.
Perquè a més li ho vull dir.
Jo això ja ho conec molt.
Ja he vist ací alguns, que parlen ací molt i després resulta que no els tornem a trobar ací.

Vaig a contestar-li al que a vosté li interessava en la pregunta, independentment del preàmbul que vosté ha fet, i que jo li l'he volgut contestar també.

Mire, a principi d'enguany es va presentar una denúncia respecte a la construcció de més de quaranta xalets en el paratge denominat Pla de la Llacuna a Villalonga.
Seguint el protocol habitual es va remetre una còpia d'esta denúncia a l'Ajuntament de Villalonga, alhora que se sol·licitava un informe respecte d'això.
L'Ajuntament de Villalonga va contestar indicant que eixa administració local, durant l'any 2004 havia iniciat i obert cinquanta-dos expedients de protecció de la legalitat urbanística per a la construcció sense llicència en sòl no urbanitzable.

Esta contestació es va traslladar al denunciant, indicant-li expressament que disposava d'un termini de quinze dies per a efectuar les al·legacions.
Transcorregut este termini, i fins a la data, no s'han presentat més al·legacions per part de l'entitat denunciant.
Per tant, i per raó de les competències que corresponen a l'ajuntament en ares a la seua autonomia municipal, cal esperar que el mateix consistori de Villalonga estime els cinquanta-dos expedients de protecció de la legalitat urbanística.

Però no obstant això, i a pesar de la passivitat a la que vosté fa referència, i per a més abundància, he de dir-li que la Comissió Informativa d'Urbanisme de la província de València, el passat 30 de juliol, va emetre un informe sobre el concert del pla general de Villalonga, i s'incloïa en el fonament jurídic segon, apartat 5, la prescripció següent.
Escolte-la, senyor Arnal.

El nucli d'edificació existent en el Pla de la Llacuna, ha d'identificar-se mantenint la classificació de sòl no urbanitzable de protecció forestal a fi de minimitzar el seu impacte territorial.
A l'efecte, s'utilitzarà el procediment previst en la disposició transitòria quarta, de la Llei de la Generalitat Valenciana, de 9 de desembre del 2004, de sòl no urbanitzable, i es delimita a l'efecte un perímetre nítid dels nuclis consolidats, amb memòria i plànols i les mesures previstes per a disminuir el seu impacte territorial.
I es classificarà la zona com de protecció forestal.

I respecte a la part de la seua pregunta que fa menció a presumptes infraccions urbanístiques al terme municipal de la Vall de Gallinera, he de dir-li que des del Servei Territorial de Planificació i Ordenació Territorial d'Alacant, es van incoar tres expedients per presumptes infraccions urbanístiques.
Estos tres expedients incoats van ser arxivats, perquè es va constatar en la seua instrucció que existia una actuació municipal en curs, i que nosaltres no devíem intervindre amb ella fins que l'ajuntament acabe el que és la seua obligació i la seua competència.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor Blasco.

Si vosté té de veritat ganes d'augmentar l'audiència i tal, quan vulga i com vulga.
Jo encantat de debatre amb vosté en un lloc més concorregut que ací, o en un lloc on n'hi hagen més mitjans que ara a estes hores.
Encantat, i crec que seria interessant per a tots.
Si vosté diu que tan mal ho faig i tal i qual, doncs jo carregue les culpes i no passa res.
Aixina vosté brillarà amb més esplendor i tots tan contents.

La veritat és que vosté pensa que no tornaré per ací.
Doncs és possible, a mi no m'importa, perquè a mi, la meua tasca és la que li he dit.
I és clar, jo no pretenc emular a persones com vosté, que, és clar, tenen una trajectòria.
Sí que ha demostrat tindre una permanència ací en el govern, siga d'un color, d'un altre, canviant d'ací cap allà.
Això, és clar, jo no pense seguir-lo, no aspire a tant i no tinc eixe tipus de pretensions.

Tornant al tema de Villalonga.
Mire, efectivament, novament tenim ací que totes les actuacions s'inicien a partir de denúncies ciutadanes.
Si no hi ha denúncies ciutadanes, no hi ha detecció dels fets.
És que és el cas repetit com tots els altres, que ja en duem quatre o cinc esta vesprada que li estic dient.
Si no hi ha denúncies ciutadanes, ací estem tots cecs, l'administració no actua: ni la municipal, ni en este cas l'autonòmica.

I allí, torne a dir, encara que és un fenomen este de les construccions il·legals ja molt antic, de fa molts anys, en els últims s'estava intensificant.
En l'agreujant, a més, que són zones no urbanitzables, com vosté reconeix, evidentment, zona no urbanitzable, sòl no urbanitzable, i a més les construccions no tenen ninguna característica sinó urbana.

I a més no tenen sistema de tractament de les aigües negres, pel que van a parar, de manera incontrolada, o en sistemes poc eficients amb risc de contaminació dels aqüífers.
Risc que a vosté li hauria de preocupar molt, perquè com ací se diu moltes voltes, tenim poca aigua i la poca que tenim la deixem contaminar, i això és gravíssim en estes circumstàncies.

I quan jo he plantejat si vosté coneixia o no la situació, ja m'ha contestat que la coneix, però pareix ser que, si no tinc altra informació, la coneix després que s'hagen formulat denúncies.
Torne a dir, açò a mi no em resulta satisfactori.
Per què només coneixen vostés les il·legalitats quan n'hi ha denúncies de ciutadans o d'entitats?
Que vostés no tenen els seus sistemes de vigilància i d'inspecció i de compliment de la legalitat urbanística?

En segon lloc, l'autoritat municipal ha tardat molt en intervindre.
Moltíssim.
Perquè estos fets que estem dient se remunten, torne a dir, a anys.
I resulta que ara, quan n'hi ha pressions, quan n'hi ha actuacions a partir moltes voltes de denúncies ciutadanes, venen l'obertura d'expedients.
M'agradaria que me diguera quantes sancions s'han dictat, perquè que jo sàpiga no se n'han dictat moltes.
Sempre tenim el tema que s'inicien els expedients però, quantes sancions?
És que n'hi ha dotzenes i dotzenes de casos il·legals durant anys i anys.
I que se sàpiga no n'hi ha sancions.

Quantes cases d'estes il·legals, quants xalets d'estos il·legals, s'han tombat?
És que no n'hi ha una tolerància zero?
És que no hi havia algun alt responsable de la seua conselleria, no va dir que tindrà una tolerància zero i açò s'ha de vore i se manifestarà una volta i altra?
O és que allò anava de broma?
O és que aquelles declaracions només eren per a eixir del pas?
A vore si n'hi ha tolerància zero.

Vosté me dirà, no puc actuar perquè ara està tot en l'expedient municipal i no puc jo intervindre.
Bo, doncs mire, jo tindré paciència, tots tindrem paciència i vorem com acaba tot.
I més prompte o més tard li retraurem els resultats, i vorem si ha actuat realment l'ajuntament i ha dictat les sancions que caldria.
Que siguen realment sancions serioses.
Que siguen sancions exemplars.
Que realment eviten l'incompliment de la legalitat.
Que realment eviten que la llei se passe per on els done la gana, i vorem quants d'estos edificis il·legals s'han tombat.

Perquè això és en principi el que hauria de fer-se en aplicació rigorosa i seriosa de la llei.
Perquè si no, al final, arribem a la conclusió, la d'abans, que les lleis estan ahí, estan molt bé, però qui les complix?
Doncs resulta que n'hi ha, se les boten moltes persones, i els ajuntaments, pel que estem veient no actuen sempre.
No tots, no vull posar també en el mateix sac a tots.
N'hi ha ajuntaments que sí que són més exigents.
N'hi ha ajuntaments que sí actuen en més contundència.
Però n'hi ha molts, molts, que per desgràcia deixen passar, no miren quan han de mirar, deixen fer les coses.

I, torne a dir, no es tracta que me conteste ara en l'últim que s'ha fet.
Estem parlant d'anys d'incompliment, de quasi centenars o.
.
.
Segur que centenars d'irregularitats.
I al final vosté me diu que ara s'han obert expedients.
Bé, s'han obert.
Sancions, quantes?
Ni una de moment.
Bé, ja vorem quan arribem.
Vosté me diu és massa prompte.
Esperem que n'hi hagen sancions.

I quantes demolicions n'hi haurà?
Passarà el mateix que en el cas de l'Atrium?
Tindrà vosté el mateix nivell de tolerància?
Perquè ja va passar del zero a un 75% de tolerància.
No, almenys el 75%, que ja és alguna cosa.
Però en molts altres casos me pense que la tolerància arriba a ser quasi del 100%.

A mi, en el que m'ha dit vosté, diu, bo, sí, allò continuarà sent sòl no urbanitzable.
Clar, això faltaria, que damunt premiaren, reclassificant el sòl, i que ara passara a ser urbanitzable, i que damunt posaren la llum; com de fet ja estan posant la llum a eixa sèrie de xalets il·legals, a partir de subvencions ­llàstima que no estiga el conseller adequat­, de subvencions a l'electrificació rural.

Que això sí, estan xalets il·legals, però dotant-los d'electrificació a través de subvencions pensades per al món rural.
I damunt subvencionades, ajudant-los per part de l'administració que tinguen llum eixes instal·lacions, eixes edificacions que són totalment il·legals.
Vaja, això sí que és ja el súmmum.

Però en definitiva, si no actua l'alcalde, si no està actuant, i no actua durant molt i molt de temps, a vostés els tocava actuar i no han actuat durant tot este període de temps.
Jo m'alegre que hagen actuat al rebre esta denúncia d'un col·lectiu que ha demostrat seriositat en perseguir estes irregularitats.
Però, per favor, no hagen d'esperar-se sempre que siguen els col·lectius ciutadans que facen la denúncia.

És que vostés no poden actuar de *motu proprio*?
No tenen vostés iniciativa a l'hora de la inspecció i de la denúncia?
Sempre s'han d'esperar que els arriben les denúncies de ciutadans, que no tenen precisament eixa obligació i eixa feina.
I que fan un esforç especial que hauria, que els correspon per llei a vosté, a l'administració?
Ací els ciutadans votem en les eleccions pensant.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
que qui ens governa realment està defensant els drets dels ciutadans.
I no és aixina, no està passant aixina, no està passant en el seu cas, en el seu departament.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Arnal, acabar una intervenció com la que acaba vosté de fer dient que els ciutadans voten unes formacions polítiques perquè no defensen els interessos d'eixos ciutadans, vosté és que fa *tontos* ací la majoria dels ciutadans i ciutadanes.
És que és una cosa tant peregrina, les afirmacions tan gratuïtes que fa.
.
.
Dir ací, en el Parlament, que els ciutadans voten opcions polítiques i que després no fan i no complixen els interessos dels ciutadans quan reiteradament els ciutadans d'esta comunitat estan votant opcions polítiques que estan contrastades en anys de gestió.
.
.
Pareix mentira que vosté.
.
.
És que no sé on se vol situar vosté, perquè és que ja pot u mirar el mapa mundial que no troba ninguna opció política en el món tan destarifada com la que vosté defensa ací, home!
, és que és una cosa escandalosa!

Perquè una cosa és la seua posició, que és respectable.
Una altra cosa són les seues posicions que són respectables.
I una altra cosa és que vosté faça una burla de la democràcia i del sistema democràtic ací, fent creure al personal que és *tonto* quan vota determinades opcions polítiques.
És que en eixe camí vosté ho té molt difícil.
I jo li desitge a vosté el millor, perquè, clar, quan més tingam ací en un parlament opcions com la de vosté, més se valora la que té enfront.
Clar, més se valora la que té enfront, perquè és impossible que ningú, amb dos dits de front, puga acceptar eixe tipus de plantejaments que vosté fa.
És a dir, per a mosatros és una benedicció de Déu tindre'l a vosté ací.
I jo li desitge que el tingam moltíssim temps, moltíssim temps!
No es preocupe per això, que jo faré tot el possible per donar-li a vosté *cancha* perquè estiga ací tot el temps que vosté vullga, home!

I en l'altra qüestió, que és a la que mos portava ací, que és.
.
.
*(rient)*, ja no sé què em preguntava vosté, perquè estava preguntant-me vosté pel tema de Villalonga.
Aleshores, el control que s'ha exercit en la Generalitat és un respecte a l'autonomia municipal i, dins dels seus límits competencials, actuem per a restituir la legalitat urbanística sempre que se vulnera i, per tant, només en el cas que els ajuntaments no actuen en conseqüència i assumisquen les seues responsabilitats, és quan li correspon a la conselleria actuar.
És a dir, que vosté estiga tranquil, senyor Arnal, que des de la conselleria mantenim una actitud seriosa i responsable i quan se detecta una irregularitat del tipus que siga actuem però, com és lògic, actuem sempre que d'una forma subsidiària, prèviament s'haja actuat per l'administració competent.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

***Interpel·lació al conseller de Territori i Habitatge, Rafael Blasco Castany, sobre la política general de la Conselleria de Territori i Habitatge en matèria de prevenció, vigilància i correcció de la contaminació lumínica al cel de la Comunitat Valenciana, que formula el diputat Adolf Sanmartín Besalduch, del Grup Parlamentari Socialista (RE número 27.
480, BOCV número 101).***

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos, a continuación, al turno de interpelaciones y, concretamente, al punto 9, puesto que el punto 8 tiene una excusa del conseller de Cultura, Educación y Deporte.

Y dice: interpelación al conseller de Territorio y Vivienda sobre la política general de la Conselleria de Territorio y Vivienda en materia de prevención, vigilancia y corrección de la contaminación lumínica en el cielo de la Comunidad Valenciana, que formula el diputado Adolfo Sanmartín Besalduch, del Grupo Parlamentario Socialista.
Registro de entrada 17.
480.
*Boletín Oficial de las Cortes* 101.

Tiene la palabra el diputado interpelante para defensa de la interpelación.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, senyor president.

Conseller, anem a canviar de tema.
Anem a parlar de la contaminació lumínica.

Vosté sap perfectament que entenem per contaminació lumínica els.
.
.
, jo diria, els efectes negatius derivats de la resplendor de la llum en el cel nocturn provocada per l'ús o per l'excés de llums.
Entre els principals efectes negatius caldria destacar, resumint molt, la dispersió de la llum vers el cel, provocat per la interacció de les radiacions lluminoses amb les partícules en suspensió en l'atmosfera, la intrusió lumínica que penetra a l'interior de les vivendes o els efectes negatius que incideixen sobre la biodiversitat de la flora i de la fauna, tant en ambients urbans com rurals.

No obstant això, ­que coincidim, fins aquí coincidim­ ha de quedar clar que aquest grup parlamentari partix d'una premissa molt clara, i és que aquesta il·luminació.
.
.
, encara que pareix un tema intranscendent, que aquesta il·luminació artificial durant la nit és un dels requisits imprescindibles per a l'habitabilitat de zones tant urbanes com rurals, i és també necessari per a la realització d'un gran nombre d'activitats industrials, lúdiques, productives, etcètera.

Ara bé, els estudis científics realitzats al respecte coincidixen a assenyalar que en una societat com la nostra, tecnològicament avançada, com la valenciana, és possible compatibilitzar la il·luminació artificial nocturna amb la protecció a la biodiversitat i al medi ambient.
O dit d'una altra manera, i aquesta és la meua tesi, aquesta és la meua tesi: previndre la contaminació lumínica no significa reduir el nombre de llums en l'enllumenat públic, sinó realitzar les accions oportunes perquè l'enllumenat siga racional, siga més econòmic i siga més efectiu.

Al cap i a la fi, coincidirà amb mi que una il·luminació nocturna que responga a criteris coherents i irracionals, és a dir, que no siga defectuosa o excessiva, tindrà una incidència directa i immediata en el consum de les fonts d'energia i farà possible un notable estalvi energètic.

En aquest sentit no hem d'oblidar que al final de la correguda l'ús eficient dels recursos és un dels principals o dels principis, jo diria bàsics, de qualsevol desenvolupament sostenible.

Totes aquestes raons, unides a la progressiva conscienciació ciutadana envers la protecció del medi que vosté, estic segur que la té, igual que jo, justifiquen la necessitat de regular, bé mitjançant una llei o qualsevol altra fórmula legislativa, mecanismes que puguen permetre donar una resposta a la problemàtica que planteja una il·luminació nocturna inadequada.

De fet, ja són moltes les comunitats autònomes que han regulat aquest aspecte, encara que a nivell d'estat encara no està, destacant, entre d'altres iniciatives, les dutes a terme per la Generalitat de Catalunya a través de la seua Llei 6/2001, d'ordenació ambiental de l'enllumenat, o la Llei 31/1988, de la comunitat canària sobre la protecció de la qualitat astronòmica i del cel.

En definitiva, iniciatives totes que coincideixen amb tota una sèrie de criteris bàsics d'actuació basats en una normativa específica d'utilització, col·locació i eficiència de l'enllumenat amb objecte de prevenir els efectes negatius de la contaminació lumínica o minimitzar els efectes d'aquesta allí on la seua prevenció, ara per ara, no siga possible.

Ara ja vaig a la Conselleria de Territori i Habitatge.
De moment, la seua conselleria ha fet, senyor Blasco, molt, molt poquet al respecte o, millor dit, jo pense que no ha fet res malgrat tenir ­i li cito textualment­, la Direcció General de Qualitat Ambiental de la seua conselleria, des de fa dos anys, un esborrany de reglament de protecció del cel nocturn a la Comunitat Valenciana i, concretament, si mal no recordo, va estar redactat pel Centre d'Investigació Astronòmica d'Alacant.
I tampoc no han fet res malgrat formar part, vostés, o concretament la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana, d'una comissió que juntament amb els instituts d'astrofísica de Canàries, d'Andalusia, del Centre Superior d'Investigacions Científiques, del Museu de Ciències Príncep Felip, demanaren formalment a la Unesco, l'agost de l'any passat, que declarés la protecció cultural del cel nocturn amb la finalitat de disminuir aquesta contaminació lumínica.
És a dir, que tenim precedents, iniciatives concretes ­ho he de dir­ de la mateixa Conselleria de Territori i Habitatge o bé d'altres conselleries de la Generalitat Valenciana, com és el cas de la Conselleria de Cultura.

Però, el més greu de tot és que segueixen, jo diria sense fer res malgrat comptar amb els resultats d'un ­i el té vosté, igual que jo­, d'un dels millors estudis que al respecte s'han realitzat a l'Estat espanyol.
M'estic referint a la cartografia de la contaminació lumínica a la devesa de l'Albufera de València, una zona que, com vosté sap, malgrat estar inclosa dins del Parc Natural de l'Albufera, i considerada per la Unió Europea com una zona LIC, un lloc d'importància comunitària i una zona d'especial protecció per a les aus, està experimentant en els darrers anys un creixement de l'enllumenat públic desmesurat i descoordinat, no planificat en conjunt i, sobretot, clarament sobredimensionat, per dir-ho d'alguna forma.

Acabe.
Segueixen, malgrat tot el que he dit fins ara, segueixen sense fer res malgrat les moltes iniciatives presentades en aquesta cambra, no solament en aquesta legislatura sinó en passades.
De fet, l'any passat, fa dos anys, el febrer de 2003, una proposició no de llei per part del Grup Parlamentari Socialista; l'abril de fa dos anys, l'abril de 2003, una altra proposició no de llei presentada per Esquerra Unida, o més recentment, l'abril de 2005, mitjançant la corresponent esmena transaccional a una proposició no de llei, presentada per Esquerra Unida, la totalitat de grups polítics, inclòs el Partit Popular, instaven el Consell a participar ­done's compte que tampoc no es demanava la lluna­ a participar amb el ministeri, a col·laborar amb el ministeri per a la redacció de la futura llei relativa a la contaminació lumínica.

Per tan, jo simplement li he fet aquesta interpel·lació perquè crec que és de política també general.
Pot ser un aspecte monogràfic o concret i me pot dir: "Home, això, haguera pogut fer una pregunta.
.
.
" Jo pense que és un aspecte important i crucial.
Pense que per part del seu departament, de la Conselleria de Territori i Habitatge hauria de fer un esforç important, hauria de ser més tenaç, hauria de ser més perseverant a col·laborar, en primer lloc, amb el ministeri per a elaborar la futura llei contra aquesta contaminació lumínica però, sobretot, utilitzar els valuosos materials que té al seu despatx, al seu despatx, de l'Institut d'Astrofísica d'Alacant, etcètera, etcètera.
Uns estudis que són meravellosos, inclús un reglament redactat malgrat que el seu portaveu a la Comissió de Medi Ambient, el senyor Modrego, no sabia enterat fa quatre o cinc mesos i li'l vaig haver de donar jo.

Per tant, sense cap arrogància, senyor conseller, li dic que l'única cosa que li demano i, de fet, ha d'haver posteriorment una proposta de resolució al respecte, el que li demano és que col·labore amb el ministeri central en la redacció de la futura llei i que prèviament o inclús paral·lelament utilitze els materials que tenim aquí, a la Comunitat Valenciana, per a introduir algun tipus d'iniciativa legislativa que ens permeta, de forma transitòria inclús, ­mire si li demano poc­ de forma transitòria, regular un sector que malgrat paréixer intranscendent, és important sobretot per a una conselleria com la seua que, almenys diu, que es preocupa pel tema del medi ambient.
I ­insistisc­ no és un tema intranscendent.
M'agradaria una resposta concreta per part seua.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor diputado.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Sanmartín, dir-li d'entrada que la primera definició que vosté ha fet respecte de la problemàtica de la contaminació lumínica la compartisc plenament, inclosos eixos matisos poètics que vosté li ha plantejat.
Dir-li també que compartisc els efectes negatius que té esta contaminació lumínica, en què vosté parlava fonamentalment de la intrusió lumínica, de la dispersió de la llum cap al cel i els efectes que tenia sobre la biodiversitat.
Dir-li que a més d'estos efectes negatius que genera esta contaminació s'hauria també de parlar de l'enlluernament i la dificultat d'adaptació que moltes vegades se té sobre la visió nocturna.
I, sobretot, també, sobre el sobreconsum de l'electricitat que també és un altre element a tindre en compte.

I, per tant, dir-li, com vosté dia, que és un tema important.
No és un tema intranscendent.
Des de la Conselleria de Territori i Habitatge som conscients que totes estes conseqüències negatives han de ser millorades de tal manera que s'acaben els efectes negatius, però també deuen ser minorades per mitjà d'una regulació que tendisca a la racionalització del sistema d'enllumenat.
Un sistema que incidisca en la implantació de lluminàries adequades que no emeten excedents de llum cap a llocs no desitjats, en la utilització de peretes de baix consum amb una intensitat adequada a l'estrictament necessària, amb l'adopció de criteris per a la ubicació de llums, com vosté assenyalava, etcètera, etcètera.

Per tant, senyoria, fent-nos partícips que l'excés d'il·luminació a les ciutats provoca disfuncions al ser humà tant com a la flora i a la fauna urbana, fonamentalment, i al medi ambient, en general, i atés que les actuacions de prevenció i control de la contaminació lumínica suposen també un estalvi energètic considerable que afavorix, en última instància, els ciutadans i l'atenció i millora del medi ambient a la nostra comunitat, estes actuacions ja s'estan tenint en compte en les polítiques de la Generalitat Valenciana en matèria energètica i formaran part de l'estratègia contra el canvi climàtic que s'està portant a terme en l'actualitat.

I, d'una altra banda, és important destacar que abordar amb tota la seua complexitat un tema com la prevenció i la correcció de la contaminació lumínica implica diversos camps d'estudi i hi ha consideracions que no es poden obviar davant d'una possible actuació.
Una d'estes és la necessitat de la col·laboració de diverses institucions especialitzades i centres d'investigació que es troben treballant amb temes relacionats amb la contaminació lumínica ­vosté ha fet referència a uns quants i després jo li explicaré en quin estat estan de desenrotllament­, i la seua participació en l'elaboració de la normativa que la regule.

En este sentit, senyor Sanmartín, el desplegament d'un marc normatiu regulador orientat al control d'estes activitats i infraestructures que produïxen contaminació lumínica és una de les mesures que en este moment estem duent a terme en la Conselleria de Territori i que, després, en la rèplica, si vosté vol, jo li ho concretaré més.

Gràcies.

Moltes gràcies, president.

 

**El senyor president:**

Señor Sanmartín, tiene el uso de la palabra.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Blasco, coincidisc amb vosté i m'alegre que vosté coincidisca amb la proposta que s'ha fet ací, perquè, sobretot, coincidim amb la clau que té el problema, amb la tesi que jo li he plantejat damunt la trona: que previndre la contaminació lumínica no significa reduir el nombre de lluminàries dins de l'enllumenat públic, sinó realitzar les accions oportunes perquè l'enllumenat siga més racional, més econòmic i més eficient.
Per tant, partim ja d'una bona base de consens entre les dues parts.

Ara bé, jo li dic que he de recriminar la seua conselleria.
Malgrat les proposicions no de llei presentades l'anterior legislatura, la present legislatura, és que, bo, no hem de descobrir res nou.
Hi ha disposicions legislatives, la pràctica aplicativa de les quals ha demostrat el seu caràcter positiu, i que val la pena.
Li deia abans que tenim la Llei 6/2001, d'ordenació ambiental de l'enllumenat, en el cas de la Generalitat Valenciana, o en el cas de la comunitat canària, la Llei 31/1988.
Que no hem d'inventar res, no té sentit.
Si n'hi ha coses que han estat efectives després de la seua pràctica aplicativa, incorporem-les al nostre ordenament jurídic.

I tercera qüestió.
Li demane que aprofite l'assessorament des del punt de vista tècnic, científic, que li dóna una institució tan prestigiosa com és el Centre d'Investigació Astronòmica de l'Alacant, que, insistisc, li ha redactat un reglament, del qual vosté disposa ­si no, li ho passaré jo, si l'han perdut­, a la seua conselleria.

En definitiva, el que vull dir-li és que no són suficients les bones paraules al respecte.

A mi el que m'agradaria és que em pogués concretar vosté quines són les iniciatives concretes que vosté prendrà per a intentar evitar un tema res intranscendent com és el de la contaminació lumínica.
I, sobretot ­i no està el conseller de Cultura­, li diria al conseller de Cultura de la Generalitat Valenciana per a què val formar part aquesta conselleria en una comissió, juntament amb el CSIC, amb instituts d'astrofísica de part d'Espanya i de tal, si en el fons després no es fa res.
Jo li ho dic amb tota la meua senzillesa al respecte.

L'única cosa que vull traure d'aquesta interpel·lació és que vosté puga arribar a un compromís públicament damunt la trona de què és el que va a fer vosté, quina és la consignació pressupostària que posarà vosté per a solucionar un problema que és important, no solament en les zones urbanes, sinó també en les zones rurals.
Perquè, clar, si veus el cas de València nit, doncs, la senyora Rita Barberà, que, per cert, no la veig mai al seu escó, però si no, igual li ho diria, doncs, el tema de les lluminàries estic segur que bona part d'elles, el tema de la intrusió lumínica a les vivendes és tremend.
És a dir, la primera ciutat que tenim de la nostra comunitat, que pogués agarrar exemple.

Res més.
Finalitze.
Conseller, li dic que és una proposta constructiva, una proposta de col·laborar amb allò que crega oportú, facilitant els documents que se li hagen de facilitar, però, per favor, concrete damunt la trona què és el que va a fer vosté exactament per a resoldre este problema, i, sobretot, quina és la consignació pressupostària que dedicarà en els pròxims pressupostos per a solucionar aquest tema.

Moltes gràcies.
 *(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

*(Una diputada parla sense micròfon des del seu escó.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*

És que m'ha paregut molt oportú el que ha dit el senyor diputat.

Mire, senyor Sanmartín, jo sé, igual que vosté ha referit ací, l'existència de distintes legislacions existents en altres comunitats i, inclús, de distints documents que poden facilitar una regulació correcta i responsable d'esta matèria.

Però, jo vull recordar-li ­vosté ho ha fet, però jo vaig ara a desenrotllar un poquet més el tema­, vull recordar-li que hi ha una resolució que vosté ha mencionat, de la Comissió de Medi Ambient, de les Corts Valencianes, de data de 28 d'abril d'enguany, per la qual s'instava el Consell perquè elaborara una llei contra la contaminació lumínica de la Comunitat Valenciana una vegada estiguera aprovada la Llei bàsica estatal.
Açò és el que deia el que ací es va acordar, és a dir, que nosaltres havíem de procedir a elaborar una llei una vegada estiguera aprovada la Llei estatal, una proposta de resolució que va ser presentada, a més, pel Grup Socialista i per l'Entesa, i, com no podia ser d'una altra forma, nosaltres estem esforçant-nos per complir-la d'una manera responsable.

Dir-li, senyoria, que de moment qui no ha complit ha sigut el govern de la nació, el govern d'Espanya, perquè no ha regulat eixa llei bàsica de l'Estat que és la que ens faria a nosaltres possible desenrotllar la nostra.

A més, li vaig a dir una cosa també que és convenient que vosté ho sàpiga, senyor Sanmartín.
El dia 31 de maig d'enguany, des de la Direcció General de Qualitat Ambiental a què vosté ha fet referència, de la Conselleria de Territori i Habitatge, es va remetre una carta al Director General de Qualitat i Avaluació Ambiental del Ministeri de Medi Ambient en la qual se li sol·licitava informació sobre l'estat en què es troba el desplegament normatiu de la denominada Llei del cel per al control de la contaminació lumínica a nivell estatal, alhora que se li oferia la col·laboració des d'esta conselleria en la participació, aportacions tècniques o consideracions sobre este esborrany.

Doncs, bé, senyoria, tant vosté com el seu grup ha de saber que fins ara, a pesar d'eixe escrit de la direcció general a què vosté feia referència, el govern d'Espanya ha d'haver estat molt ocupat, perquè ni tant sols ha fet el justificant de recepció d'esta carta.
Ni ens ha contestat ni tan sols ens ha dit que l'ha rebuda, a pesar de les nostres reiterades iniciatives encaminades a tindre una resposta.

Per tant, este és un exemple més d'algunes de les contradiccions, sens dubte, de caràcter secundari ­i vull quedar-me amb la intervenció fonamental del que vosté ha plantejat respecte del que estem parlant.
Difícilment este govern pot complir un compromís que, a més, l'assumírem voluntàriament a partir d'una iniciativa del seu grup i de l'Entesa, quan resulta que una de les condicions que posaven vostés era que existira una llei bàsica sobre este particular i que, a pesar que ens hem dirigit al govern de la nació sobre este particular, ni tant sols se'ns ha contestat sobre això.
De totes les formes, jo vull avançar-li que nosaltres anem a fer el possible per redactar esta llei que ens permeta complir eixe compromís que tenim ací.

Jo li demanaria a vosté, senyor Sanmartín, perquè jo crec a la millor això igual ho poden fer vostés millor que jo.
.
.
Mire, nosaltres tenim la voluntat de traure eixa norma jurídica i eixa regulació.
Com vosté també té eixe interés, jo li diria el següent: preocupe's vosté que el govern d'Espanya ens conteste a la nostra posició de col·laboració, i, si vosté em remet la postura del govern d'Espanya sobre este particular, jo li assegure que no tardarem molt en posar-nos d'acord en un text que, inclús, podem discutir-lo a partir de les bases que assenyale el govern de la nació i que puguem fer-lo compatible en el nivell competencial que ens correspon a nosaltres.

Eixa seria la millor forma de desbloquejar un compromís que hem assumit ací i que jo, ja li dic, si vosté té ganes de col·laborar d'eixa forma, només vosté em passe el compromís que ha incomplit el govern d'Espanya, que és de fer-nos arribar els criteris pels que s'ha de regular en una comunitat autònoma la problemàtica de la contaminació acústica, jo li assegure a vosté que immediatament ens ficarem a treballar per a veure si encara podem arribar a un acord, que jo crec que no serà molt problemàtic arribar a un consens sobre este particular.

Però, perquè nosaltres puguem complir la resolució que es va adoptar en esta cambra, a proposta de vostés, no podem complir-la si el govern de vostés a Madrid, si el govern de la nació no ens envia els criteris que segons ells han d'inspirar les regulacions que en les comunitats autònomes hem de fer.
Si això vosté ho aconseguix en un temps breu, jo li assegure que nosaltres treballarem de la forma conjunta més apropiada per a tindre-ho aixina.
I, si no, serà un incompliment més del govern de la nació en relació a esta comunitat i nosaltres farem la regulació d'acord amb les nostres competències.

Moltes gràcies.

 

***Interpel·lació a la consellera de Benestar Social, Alicia de Miguel García, sobre la política general de la conselleria pel que fa a la integració de les persones immigrants, que formula el diputat Ramon Cardona i Pla, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 26.
726, BOCV número 100).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Finalitzat este punt, anem a passar al punt número 10: interpel·lació a la consellera de Benestar Social sobre la política general de la conselleria pel que fa a la integració de les persones immigrants, que formula el diputat Ramón Cardona i Pla del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades, senyors diputats.

Ja a últimes hores de la vesprada semblen cansats.

Senyora consellera, fa una estona he plantejat al conseller d'Agricultura el tema de la integració, de quines mesures estaven posant perquè les condicions de vida dels treballadors que venien de fora foren mínimament dignes.
I ell m'ha tirat balons fora i m'ha dit que això era una qüestió de Benestar Social, que ells intervenien d'una manera totalment indirecta perquè la que intervenia realment era Benestar Social.

Jo insistisc en la idea que atendre treballadors, per molt immigrants que siguen, no és una qüestió que haja de ser de Benestar Social, pot ser perfectament d'uns altres departaments.
Però em servix per a deixar més o menys clara la tesi que hui volia expressar-li, i és que no existix en la Generalitat una política real d'integració de les persones immigrants, que tot es resolt al final amb actuacions molt puntuals i que moltes voltes es consideren simplement d'assistència social, de treball social, i no hi ha una política real que cobrisca les àrees, tot el camp on les persones immigrants tenen una vertadera implicació.

Jo, per començar, senyora consellera, el que trobe a faltar és una actitud positiva a l'hora de valorar el fenomen de la immigració, trobe a faltar eixa actitud positiva inclús en grans caps del Partit Popular.
Jo quan sent les declaracions dels senyor Alperi o del senyor Ripoll, referint-se al fet que un nou ferri que vindrà des d'Àfrica suposarà la mort del comerç a Alacant, quan veig les culpabilitzacions que es fan a vegades a la immigració de l'existència de problemes de seguretat, quan veig a l'alcalde de Crevillent quasi incitant manifestacions xenòfobes, el que constate és que hi ha un fracàs en les iniciatives d'integració, que no hi ha realment actuacions correctes per a fomentar la integració de les persones immigrants.

Eixa qüestió de l'actitud moltes vegades s'escampa també a nivells de conselleries, on es parla a vegades de la immigració com una població que augmenta les despeses socials o una població que ha de ser compensada perquè vinguen fonts de l'administració de l'Estat.
És exactament igual com fan a vegades en la despesa sanitària.
Però, clar, no tenen en compte que l'existència d'immigrants aquí és una existència de gent que ve aquí a treballar, que participa en la Seguretat Social, és una gent que dóna la seua força de treball i fa treballs que moltes voltes la gent d'aquí no vol fer-les, i, tanmateix, eixa part de l'aportació de les persones que venen d'uns altres terres no es veu valorada o, almenys, no es veuen actituds de ressaltar eixe aspecte positiu.

Això, senyora consellera, nosaltres ho veiem en molts clars exemples.
Li'n voldria relatar un concret, que és el que es dóna a l'antic llit del Túria, amb la presència d'immigrants que viuen baix dels ponts, de la manera que poden, que és l'equivalent als immigrants que viuen en les casetes de camp repartits a vegades en situació molt, molt, molt precària.

Jo em preguntaria: qui atén a estes persones?
I quan resulta que mirem qui les atén, les atenen els veïns, la voluntat dels veïns que simplement acudeixen en solidaritat de ells, si els donen aliments, si els donen roba; els atén el Banco de Alimentos, una ONG que es dedica, precisament, que puguen tindre per a menjar; els atén Càritas i els atén Medicus Mundi.
És a dir, tota l'atenció als immigrants de l'antic llit del Túria acaba descansant en les ONG que actuen d'una manera solidària i d'una manera voluntària allà on l'Administració es fa totalment fonedissa, absent, no existeix.

Ací, a València, hi ha un centre d'atenció a immigrants, un CAI, entre l'Ajuntament i la Conselleria, hi ha tres o quatre funcionaris contractats allí, tres o quatre persones que treballen.
Però la realitat és que el 90% dels immigrants no acudeixen al CAI, no els oferix cap tipus de credibilitat, ni cap tipus de servei.
El 90% dels immigrants acudeixen a les ONG, que realment sí que resolen els seus problemes.
L'administració no actua per a res en l'atenció als problemes dels immigrants.

I per a dir la conselleria que fa alguna cosa va a traure un anomenat Pla d'immigració.
.
.
Senyora consellera, difícilment podrà contestar-me si no escolta les coses que estic dient.
La conselleria trau un anomenat Pla de la integració, el presenta el 19 d'abril de 2005, però el Pla de la integració es diu de 2004 al 2007, és a dir, és un pla que té la virtualitat d'actuar com una màquina del temps i encara que el traguen en abril de 2005 ja estava en vigor, ja estava funcionant des de gener de 2004.

I en este Pla de la immigració, senyora consellera, no apareixen indicadors d'avaluació, no es concreten els recursos necessaris per al desenvolupament de les diferents mesures d'actuació, en cap lloc hi ha indicat: "esta mesura costarà tant i eixirà el pressupost de tal lloc", no es quantifica on arribaran les mesures que s'adopten, no apareix una valoració de si ja són mesures que s'estaven fent o són mesures noves que es proposen en este pla, no hi ha un desglossament pressupostari per cada exercici.
De manera que al final, quan vostés ens diuen que en el conjunt del pla es gastaran 939 milions d'euros, nosaltres quedem meravellats.
On van?
D'on es trauen?
939 milions d'euros, senyora consellera, són molts de milions d'euros, són 166.
000 milions de pessetes.

Aleshores, nosaltres anem de seguida a mirar quan de pressupost li dediquen vostés a integració dels immigrants en els pressupostos actuals.
I mirem i ens trobem la sorpresa que li dediquen exactament tres milions i poc d'euros, 630 milions de pessetes per a tot l'any.
Clar, aleshores, vostés diuen: "bo, és que el Pla d'integració abasta totes les àrees, la jurídica, la sanitària, la residencial".
Ja han vist que el conseller d'Agricultura poc afectat es veia per les possibles mesures que hagueren d'afectar als immigrants.

Però quan mirem, per exemple, que per a l'àrea cultural i educativa van a dedicar, des d'ara fins el 2007, senyora consellera, és a dir, en dos pressupostos que queden li van a dedicar 645 milions d'euros; 645 milions d'euros són cap als 108.
000 milions de pessetes.
A vore si és que vostés consideren que dins d'este pressupost no hi ha les mesures que vostés fan extraordinàries per a l'atenció a la integració, mesures concretes adreçades a eixe aspecte.

Sembla ser que vostés consideren els immigrants com una població totalment externa, totalment estranya a la nostra, i qualsevol recurs dedicat ordinàriament a la població d'aquí, vostés el compten com un pressupost a banda dedicat a la immigració.
Això no ho poden fer.
El pressupost educatiu que es dedica a l'atenció ordinària, a l'alumnat, no per les seues carències que puguen tindre o culturals o econòmiques, això no poden comptar-lo vostés en el Pla d'immigració.

Clar, nosaltres resulta que sí veiem que ens movem entre la carència absoluta dels pressupostos de la conselleria per a la immigració i el desbordament absolut d'un pressupost que no sabem en què anem a gastar-lo del Pla de la immigració.
A mi, senyora consellera, sí que m'agradaria que figuraren eixos 939 milions en partides per a gastar-nos en integració de la immigració.
Però és que realment, a l'hora de la veritat, a l'hora que vinguen estos pressupostos de l'any que ve, segur que no els trobem i segur que no podem dir: mira, ací han dedicat 300 milions d'euros a la integració de la immigració.
No podrem dir-ho, perquè no apareixeran per cap lloc.

I, clar, aleshores, quan ens trobem amb un pla que realment no ha tingut consens, no s'ha presentat en les Corts ni s'ha debatut en les Corts, i que vosté ara vindrà i eixiria i em dirà quants d'Amics n'hi han en funcionament.
.
.
Més que n'hi han en funcionament dirà quants Amics pensen posar en funcionament, perquè sempre estem en eixe procés.
Sempre és "ne posarem en funcionament uns quants", sempre és en el futur.
Quan resulta que estos centres Amics no estan funcionant portant una política comunitària d'integració.
Funcionen com una atenció a casos molt individuals, però realment no hi ha un procés, ni un exercici realment comunitari que tinga incidència social.

Amb tot això, nosaltres considerem que no és que no sols no hi haja.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
una política real d'integració sinó que a vostés tampoc els interessa que hi haja una política real d'integració.
No tenen ni voluntat, ni recursos per a invertir ahí.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula la honorable consellera de Benestar Social, Alicia de Miguel.

**La senyora consellera de Benestar Social:**

Señora presidenta.
Señoras y señores diputados.

Señor Cardona, no estoy de acuerdo en nada, pero absolutamente en nada de lo que ha dicho usted.
Entre otras cosas, porque el cúmulo de inexactitudes, el desconocimiento de lo que es un plan que tiene, además, una financiación aprobada por el Consell, pasada por el Comité Económico y con consignación presupuestaria de cada conselleria, es verdaderamente asombroso, y no lo puedo comprender, porque lleva usted ya mucho tiempo.
Y la verdad es que no puedo entender cómo viene usted aquí y se atreve usted a decir que el plan no tiene consignación presupuestaria, cuando la tiene, está absolutamente establecida, está aprobada por la Conselleria de Economía, por las distintas consellerias que tienen su consignación presupuestaria y por el gobierno valenciano, que aprobó el plan en su momento.

Por lo tanto, de entrada, lo que dice usted no se corresponde con la realidad, de ninguna de las maneras.
Y usted sabe perfectamente que el presupuesto de la Dirección General de Inmigración no es el presupuesto que se dedica a la integración de las personas inmigrantes de la Comunidad Valenciana.
Porque hay un número muy elevado de consellerias que participan de manera muy directa en esa integración social, cultural y laboral, que todos deseamos y que por ello trabajamos, de las personas que vienen a nuestra tierra.

Dicho esto, puntualizando lo que usted ha dicho, pues, efectivamente, el Plan valenciano de la inmigración, que lo aprueba el Pleno del Consell el pasado 8 de abril, que se presenta el día 20 de abril, tiene una serie de principios y una serie de elementos que lo vertebran y que están basados en la tolerancia, en el respeto de la diversidad cultural, en la integración, en la defensa a la diferencia, en la interculturalidad, en la corresponsabilidad y en todo lo que significa comprendernos los unos a los otros en este espacio mutuo, que es nuestra Comunidad Valenciana.

La función del plan que rige en estos momentos la política en materia de inmigración de la Generalitat Valenciana, la función es ordenar, es integrar, es coordinar, configurar derechos, deberes para la población inmigrante, para todas las personas que vienen a nuestra tierra y procurarles unas condiciones de vida dignas dentro del mercado de trabajo con una formación que les permita, por lo tanto, esa inserción social y laboral que nosotros deseamos.

Todas las administraciones, tanto la estatal como la local, participan en todo el proceso de integración de los inmigrantes.
Y le puedo garantizar que tenemos un modelo valenciano de integración que parte de un respeto a los derechos humanos, a las libertades democráticas, hacia los valores culturales de nosotros, de los valencianos, como pueblo y también de sacar partido de la diversidad como factor que nos enriquece y que es muy positivo para nuestra sociedad.

Estamos dedicando en estos momentos, y usted lo sabe, porque además sino yo se lo puedo demostrar y facilitar la información cuando usted lo desee, aunque ya hemos participado usted y yo en diversas ocasiones con el tema de la inmigración y se lo he dicho en distintas ocasiones.
Pero usted o no lo quiere escuchar o simplemente es que tampoco quiere investigar un poco más.
En estos momentos dedicamos un presupuesto de más de 500 millones de euros al año en políticas de inmigración desde la Conselleria de Educación, desde la Conselleria de Sanidad, desde la Conselleria de Territorio y Vivienda, desde la propia administración local.
Y eso es absolutamente cierto.
Porque, efectivamente, hemos sido capaces, y lo vamos a seguir haciendo, de integrar a todas las personas que vienen a nuestra tierra: en las escuelas, a los niños; en dar tareas de formación, a los mayores; en dar la sanidad, que lógicamente tienen derecho; en dar la tarjeta sanitaria; en tener un número muy elevado de personas que en estos momentos, como cualquier otro valenciano o valenciana, gozan de esos derechos que ellos tienen como seres humanos que son y lo reciben por el simple y mero hecho de estar en esta comunidad.

Por lo tanto, no entiendo cuál es su afirmación, que me parece ­y con todo el respeto se lo digo­ basada en la no realidad.
Porque, desde luego, nosotros hemos hecho un esfuerzo muy grande en estos años para, efectivamente, poder conseguir la integración de las personas que vienen a nuestra tierra y que además nos añaden un gran valor cultural, sin ninguna duda, y lo vamos a seguir haciendo.
Sanidad, vivienda, empleo, educación, participación ciudadana son derechos universales, nosotros así lo reconocemos.
Y estos derechos estas personas que vienen a la Comunidad Valenciana están ejerciéndolos, yo creo que a plena satisfacción, aunque, efectivamente, tenemos que seguir haciendo esfuerzos entre todos.
Y en esto estamos.

En atención sanitaria, y le pongo un ejemplo, hay más de 47.
000 personas que se han beneficiado de las tarjetas solidarias.
En atención primaria, por ejemplo, se han atendido un 70% de los casos superior al de los ciudadanos españoles son ciudadanos que provienen de fuera de la Comunidad Valenciana y de España.
Y, por lo tanto, lógicamente, los beneficiarios de nuestro sistema sanitario en términos absolutos y en términos relativos, pues cada vez están incrementando el número de personas de fuera de nuestra tierra que vienen a compartir la vida en nuestra comunidad.
Es el 8% del presupuesto sanitario el gasto económico que comporta atender a la población extranjera.
Es que esto son datos.
Usted puede creérselo o no creérselo, pero es que es la realidad.
Y yo, le insisto, no solo es que se lo puedo demostrar, es que si usted se esfuerza un poco también lo puede deducir perfectamente del presupuesto de sanidad y de los datos que la Conselleria de Sanidad tiene y que suministra y que, además, cuando usted quiera puede también usted compartir.

En materia educativa, le vuelvo a insistir, si quiere usted lo cree y sino pues no, más de 61.
000 alumnos inmigrantes están matriculados en este curso escolar.
Y yo creo que esto es una importantísima parte de la labor de integración y cohesión social y del modelo valenciano de atención a las personas inmigrantes.
Es muy importante todo lo que tiene que ver con la educación y el conocimiento y con el aprendizaje de nuestra lengua y de nuestra cultura por parte de los niños inmigrantes que están en estos momentos en nuestra tierra.
Yo no sé porqué usted esa parte presupuestaria le parece que no tiene que contar.
No lo puedo entender.

Bien.
Le insisto, son muchas las actuaciones que se están llevando a cabo desde la administración valenciana para conseguir la integración de los inmigrantes.
Y le puntualizo: existe, por ejemplo en materia de Educación, desde la conselleria de Educación, un programa específico, denominado Programa de acogida e integración educativa del alumno extranjero, que tiene planes de acogida y que tiene también un programa de adaptación al sistema educativo.
Y a usted le parecerá que eso tampoco tiene que ser considerado como presupuesto o como medida de integración de los inmigrantes.
Y yo, que creo absolutamente en la importancia que tiene la educación y la formación, pues, desde luego, creo que es quizás una de las más importantes, así como la atención sanitaria.

Y, desde el punto de vista de materias formativas, se están dando cursos en el Servef específicos para personas inmigrantes.
Desde la fundación de centros de estudio para integración social y la formación de estudiantes también, incluso desde los propios ayuntamientos se está haciendo un número muy elevado de cursos formativos que son, y así lo hablan los datos, los que favorecen o hacen posible que las personas inmigrantes, además, puedan tener un medio de vida y una inserción laboral.

¿Qué quiere que le diga?
Yo podría estar aquí contándole a usted muchísimas más actividades que llevamos desde el Gobierno Valenciano, desde la Generalitat Valenciana en relación con las personas inmigrantes.
Concretamente, una serie de convenios que hemos firmado con distintas asociaciones y con distintos sindicatos, UGT, Comisiones Obreras, distintas asociaciones agrarias, para precisamente el tema del que usted está hablando antes y que le preguntaba al conseller de Agricultura, precisamente para la atención de las personas que en estos momentos o que en distintos momentos del año están en Requena-Utiel u otras localidades de la Comunidad Valenciana teniendo y ejerciendo una tarea que está relacionada con el mundo de la agricultura.

Pero también tenemos un convenio con el Inserso, tenemos un convenio con el Ministerio de Trabajo y Asuntos Sociales, con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, le insisto, dentro del marco del Pavace con UGT y Comisiones Obreras.
Y todo ello, señor diputado, referido directamente a la integración de las personas inmigrantes.

Yo hubiera entendido que usted hubiera dicho que no le parece suficiente, yo hubiera entendido que usted hubiera dicho que se tendrían que mejorar algunos aspectos, pero lo que no puedo entender y lo que no puedo.
.
.
­desde luego, ya le dicho de entrada que no comparto, y que además me parece una absoluta exageración­ es aquí no existe política de atención a los inmigrantes y que no existe presupuesto.
El presupuesto existe.
El plan, además, el Foro de la Inmigración y distintas asociaciones relacionadas también con asociaciones de inmigrantes lo tuvieron en sus manos, se presentaron alegaciones, se consensuó.
Tampoco entiendo por qué dice usted que el plan no está consensuado.
Pero, bueno, lo que ya me parece absolutamente asombroso es que a estas alturas pretenda usted decir que no existe presupuesto y que alguien se lo crea.

Yo creo que, señoría, sería mucho más sensato y mucho más razonable que usted aportara aquí algunos temas que le parecen a usted insuficientes o que le parecen mejorables, y yo estaría no solo dispuesta a escucharle, que por supuesto, sino a aprender y, en lo que fuera lógico y natural el poner en marcha, llegar a un acuerdo con usted sin ningún tipo de problema.
Pero si de entrada usted ya viene aquí a decir que es que ni hay plan ni hay presupuesto y no hay política de atención a los inmigrantes, claro, empezamos por la mayor.
Y, sinceramente, señoría, creo que eso usted sabe también perfectamente que no es así.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable consellera.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor consellera, jo crec que val la pena parlar del Pla valencià de la immigració perquè vostés pensen adaptar-se a ell, espere, supose.
Esperem que siga un pla real.

Però jo li diria d'eixe pla diverses coses.
En primer lloc, el tema del consens és un tema clar.
El pla es va donar com un esborrany al Fòrum de la Immigració, no es va permetre cap tipus de participació ni cap tipus real d'aportació de modificacions i simplement es va entregar després com ja aprovat.
Per tant, consens, no va haver-ne.

Per una altra part, senyora consellera, jo li insistisc en la manca de concreció o de pràctica de les coses que apareixen en el pla de la immigració, però estaria dispost a donar-li el benefici del dubte.

En primer lloc, jo, si el que consta en el Pla valencià de la immigració apareix en els pressupostos, estic dispost a reconéixer-li-ho, senyora consellera.
Però és molt diferent una consignació pressupostària que una memòria econòmica.
En este moment, el que nosaltres tenim és una memòria econòmica, que diu que anem a gastar-nos 939 milions d'euros.
I vosté m'ha explicat, o ha intentat explicar-me, que clar que se'ls gasten en diverses accions, i m'ha posat l'exemple de l'educació.
Jo li vaig a dir quines activitats, quines accions es fan en educació per a atenció als immigrants.
Existixen les aules base que vosté ha dit, n'hi ha 28 en tot el País Valencià, i encara de manera experimental.
Ixen a més de 2.
300 immigrants per aula base en el País Valencià.
Jo li podria dir que en el programa equivalent a Múrcia ixen a 200 alumnes immigrants per aula, o a Madrid ixen a uns 500 alumnes per aula d'integració dels immigrants.

Anem a vore.
Hi ha 28 aules base en el País Valencià.
Existixen mediadors culturals?
Sí.
Hi ha tres equips de mediadors culturals en tot el país Valencià: un a Castelló, l'altre a València i l'altre a Alacant capital.
Estan formats per tres persones.
I a més, eixes persones ja eren funcionàries de la conselleria, simplement se'ls ha traslladat de lloc.
S'han llevat d'un equip, a vegades, s'han llevat d'algun equip d'orientació i s'han posat en eixa oficina suposadament de mediació cultural.
I després, per exemple, en programes de compensatòria, en programes de compensatòria existixen més o menys per a primària, aproximadament, un milió d'euros.

Senyora consellera, 28 aules bases, 3 equips de mediadors cultural, 1 milió d'euros en compensatòria, més els programes que vosté li vulga afegir, a mi no m'ixen 645 milions d'euros.
Jo, amb 645 milions d'euros, faria més coses.
La veritat, en faria moltes més.
Vosté no pot considerar el gasto educatiu de cada alumne immigrant en tot el conjunt.
Són alumnes que estan aquí, no pot dividir el gasto educatiu per als autòctons i els gastos educatius per als forans.
Això és gasto educatiu general.
Vosté no pot sumar-lo tot a integració de les persones immigrants.

Per tant, és ahí on nosaltres trobem la gran diferència entre.
.
.
Mire, una concreció tan extrema dels pressupostos de la seua conselleria que arriba a tindre, arriba a tindre les subvencions per a associacions de negres africans a València.
Arriba fins eixe extrem de concreció, quan després el pla de la immigració posa 635 milions d'euros i no saben en què es van a gastar.

A vore, senyora consellera.
Ja li dic que si en el programa educatiu, en el programa de pressupostos d'educació jo me trobe que hi ha 100 milions d'euros dedicats a la integració de l'immigrant, diré: mira, aquí està el Pla valencià de la immigració.
Però no m'ho puc creure, senyora consellera, no m'ho puc creure.
Després intentaran justificar a vore d'on els trauen, a vore com de partides generals hi ha una part dedicada a immigració, però aixina no funciones les coses.

I, sobretot, senyora consellera, jo trobe a faltar eixe procés, eixe procés comunitari d'incidència social.
Jo crec que la societat va molt per davant del que la mateixa Generalitat té en compte respecte els immigrants.
Que hi ha actituds negatives en la societat?
És clar.
Però que hi ha actitud molt solidàries i molt positives?
Evidentment també.

El que jo trobe és que el Partit Popular i les autoritats del Partit Popular no fomenten necessàriament les solidàries i participatives, sinó que moltes voltes són els que estan al capdavant fomentant i liderant les accions de més rebuig i les actituds més negatives de la nostra societat.
I això és el que al final acaba sent absolutament negatiu i al final és el que acaba configurant una actitud de les autoritats que jo considere totalment negativa respecte al fenomen de la immigració.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable consellera de Benestar Social, la senyora Alicia de Miguel.

 

**La senyora consellera de Benestar Social:**

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Señor diputado, estupendo, porque veo que vamos avanzando.
Parece que usted ya reconoce que algo sí que hace.
E incluso usted mismo ha señalado algunas de las medidas que, efectivamente, están en marcha por parte del gobierno de la Generalitat Valenciana para la integración de los inmigrantes.

Mire, le voy a explicar lo quiere decir un plan y cómo funciona desde el punto de vista presupuestario, e incluso la obligatoriedad que hay de hacer un seguimiento de la ejecución de ese plan.
Cuando el Gobierno Valenciano aprueba, en este caso, el plan de la inmigración, el Plan valenciano para la inmigración, las distintas consellerias que forman parte de este plan han tenido que hacer una evaluación de las medidas que el plan incluye y que le coresponde a cada una de ellas, una evaluación económica.
Han tenido que mandar a la Conselleria de Economía una consignación presupuestaria dentro de lo que es esa conselleria y, efectivamente, un compromiso de consignación presupuestaria para esas medidas concretas que tiene el plan.
Y una vez todo eso está recopilado, entonces pasa la comisión de economía, y después de pasar la comisión de economía, presidida por el conseller de Economía, donde participan diferentes consellerias, pasa al Gobierno Valenciano y allí se aprueba.

Posteriormente existe una evaluación y un seguimiento de la ejecución del plan, este en cuestión.
De cualquier plan, pero estamos hablando de la inmigración, pues de este también.
Y entonces, hay una evaluación externa de la ejecución del plan y al final, cuando acaba, existe un juicio, diagnóstico, que te dice el porcentaje de ejecución de las distintas medidas que tiene el plan, que a veces es del 80%, otras del 90.
.
.
de lo que uno haya sido capaz de ejecutar.

Yo estaré de acuerdo, cuando nosotros acabemos este plan y lo evaluemos, que a usted le parezca poco o mucho, o que el plan les parezca insuficiente.
Pero, claro, que me vuelva a insistir en que no existe lo que efectivamente está, porque es que es una reglamentación de la forma de actuar del gobierno, claro, yo tengo que volver a insistirle a usted a decirle que eso que dice no es exactamente cierto.

Mire, es que el ejemplo más claro se lo puedo poner en el Pavace, donde hay una consignación presupuestaria aprobada dentro de lo que es el Pavace, dirigida a medidas de integración de la inmigración.
Ese es uno de los ejemplos que, efectivamente, están en la memoria reciente de todos ustedes, porque se aprobó el Pavace hace pocos días.
Y ahí hay un área específica que habla de la inmigración, y hay un acuerdo de las partes para, efectivamente, destinar un dinero para la integración social de los inmigrantes.
Y hay un acuerdo de incremento presupuestario.
Entonces, si tampoco cree usted en los acuerdos sociales, entonces ya, claro, efectivamente, tenemos un problema.

No vamos a estar de acuerdo usted y yo, porque usted tiene un concepto de la sociedad y yo, desde luego, tengo otro muy diferente.
Y eso es sano, eso creo yo que es, efectivamente, interesante, porque así los ciudadanos eligen el proyecto y el modelo social que más les gusta.

Nosotros, nuestro objetivo *(la senyora vicepresidenta colpeja amb la maseta)* a la hora de realizar las políticas de inmigración, es ser capaces de lograr una integración social y laboral de las personas que vienen a nuestra tierra y atenderles en sus necesidades.
Efectivamente, reclamábamos al gobierno central, que es el que tiene las competencias, que la inmigración se haga de manera ordenada, regular, regulada, que existan buenas políticas de frontera, que existan buenas políticas de convenios con los distintos países, que aquí en España y en la Comunidad Valenciana entre el número de personas inmigrantes que, efectivamente, podamos absorber para lograr tener esa sociedad cohesionada y lograr tener ese mundo que todos queremos crear.

Y, desde luego, lo que es evidente es que en estos momentos la realidad social que tenemos es que existe una serie de personas que han venido a esta tierra porque encuentran la posibilidad de un futuro mejor y que en estos momentos están atendidas, tienen, efectivamente, su atención sanitaria, su educación, su formación, su atención social y su protección social.

Y además, para mejor control de todas esas políticas, para mejor ordenación de esas políticas, hemos aprobado un plan de inmigración, que aunque usted diga que no está consensuado, aparte de que en su fase de elaboración se pasó, como es lógico, por la comisión interdepartamental de inmigración, también pasó por el Foro Valenciano, que participó, porque se hicieron distintos grupos de trabajo, y participó en la.
.
.
no solamente en el consenso del plan y en alegaciones al plan, sino que hubo grupos de trabajo del foro que participaron en la redacción del plan.
Por lo tanto, también me extraña su aseveración tan categórica de que no existe consenso.

Señoría, nosotros somos muy conscientes de que garantizar la integración de los inmigrantes en nuestra tierra es garantizar el futuro de todos.
Y, por lo tanto, hemos trabajado bien, y vamos a seguir haciéndolo, y vamos a destinar los recursos que hagan falta para lograr ese objetivo.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable consellera.

Bé.
Finalitzat este punt de l'ordre del dia, se suspén el Ple, que es reprendrà demà de matí a les deu.

Moltes gràcies, senyories.

 

*(S'alça la sessió a les 19 hores i 20 minuts)*