Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.para0 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 7 d'octubre de 2009.
Comença la reunió a les 11 hores i 4 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 22.

Proposició no de llei sobre l'obertura d'una investigació de les causes de la caiguda d'una torre d'alta tensió al terme de Llíria amb el resultat de la mort d'un operari, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 41.
232, BOC número 172)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
per a hui a les onze del matí.

La senyora secretària comprovarà si hi ha suficient quòrum per a poder començar la comissió.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Punt número dos: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'obertura d'una investigació de les causes de la caiguda d'una torre d'alta tensió al terme de Llíria amb el resultat de la mort d'un operari, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís.

Té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Moltes gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

La nostra PNL va sobre, efectivament, que al final del mes de maig.
.
.
, la
caiguda d'una torre d'alta tensió en el terme municipal de Llíria va suposar la mort d'una persona i unes altres dos varen resultar ferides.
Este accident laboral va
ocórrer en la línia elèctrica que l'empresa Renomar estava instal·lant entre les poblacions de Llíria i Pedralba.

Per causes que encara no han sigut determinades i que, fins ara, no hem pogut
tindre coneixement d'elles, es va produir el desplomament complet d'una de les torres d'alta tensió –encara sense llum, afortunadament– la qual es va doblegar en si mateixa i va arrossegar els operaris que en eixe
moment estaven treballant en ella.

La instal·lació de les línies d'alta tensió en el terme municipal de Llíria s'ha fet en contra dels informes municipals tècnics locals, que aconsellaven un traçat alternatiu, o, subsidiàriament, el seu soterrament en zones protegides, concretament a la zona on es va
produir l'accident.
 Incomprensiblement, la conselleria autoritzà el traçat i l'ajuntament atorgà llicències sense demanar més explicacions i exigir el compliment de les al·legacions formulades en el seu moment.

Cal recordar que la mercantil Energías Renovables Mediterránea, SA, Renomar, empresa adjudicatària de les zones 1, 2, 3, 7 i 8 del pla eòlic valencià, ha estat denunciada per la fiscalia i per diverses associacions ecologistes
per altres treballs d'instal·lació que han efectuat en diversos llocs del nostre territori.
Concretament, esta
empresa també està immersa una investigació per la fiscalia de Castelló, en referència a un presumpte delicte de prevaricació i contra la fauna a la zona dels Ports i l'Alt Maestrat.

En este cas, el traçat on s'ha produït l'accident creua el terme de.
.
.
va afectant dos zones protegides que tenen un gran
valor ecològic i que compten amb una protecció especial, paisatgística, i en els informes tècnics municipals, previs, remesos a la Conselleria d'Infraestructures, aconsellaven i reclamaven la variació del traçat per tal d'evitar les zones de protecció, un traçat que era més curt i que evitaria passar per les zones catalogades i protegides.

Igualment, en cas de no atendre esta petició, els tècnics locals demanaven que el traçat que s'executara per zona protegida fóra de manera soterrada, és a dir, subsidiàriament, si no és que se volia canviar el traçat per un més curt i amb menys impacte ambiental, es demanava que fóra soterrada, extrem que s'ha obviat completament per part de l'empresa, de la Conselleria d'Infraestructures i del mateix ajuntament a l'hora d'atorgar la llicència.

En resposta parlamentària, la conselleria nega que l'ajuntament haguera demanat el canvi de traçat, sorprenentment quan hi ha informes escrits que demostren que sí que es va demanar el canvi de traçat i que, subsidiàriament, foren soterrades les línies, fet que d'haver-se materialitzant, sens dubte, no estaríem parlant d'este desgraciat accident mortal.

El fet ha ocorregut a Llíria, és poc usual i implica que les conselleries implicades, Indústria i Treball, hagen de fer una investigació primer perquè se sàpiga quines possibles responsabilitats n'hi ha, i, evidentment, per a saber què és en concret el que ha passat  ja que, per un costat, existixen dubtes sobre el traçat més adient, que hauria d'haver-se autoritzat, i, per un altre, sobre el compliment de la pròpia normativa quant a les normes de seguretat que s'han d'emprar per part de l'empresa a l'hora de fer este tipus d'instal·lacions, és a dir, hi ha seriosos dubtes que l'empresa haja utilitzat i haja respectat la normativa al respecte, i dels mitjans
que s'han de facilitar als operaris en el treball en este camp.
De fet, s'havia recomanat que, en compte de fer el treball escalant per la torre, se fera
amb unes grues que pugen a les persones en una cistella per a poder fer els
treballs en la torre.

Per això, des del Grup Parlamentari Compromís el que proposem és que s'òbriga una investigació conjunta per part de les Conselleries d'Indústria i d'Ocupació, on es clarifiquen a la cambra autonòmica les causes per les causes esta torre de grans dimensions va caure
inesperadament amb el desenllaç fatal de la mort d'un operari i haver ferit a altres dos, al terme municipal de Llíria, i que es clarifique com s'ha autoritzat este traçat en contra dels informes tècnics municipals i com s'han omés les al·legacions presentades pel consistori de Llíria i els informes que aconsellaven un canvi de traçat més curt i que permetia salvar la zona protegida de Les Travesses, que és una zona, a més, d'alt valor ecològic i protegida paisatgísticament.

És per això que nosaltres fem esta proposta, perquè se sàpiga el que ha passat, per a evitar en el futur este tipus d'accidents i també per a saber per què, en contra d'allò que els tècnics opinaven, en contra d'allò que sembla que era més racional, doncs, l'empresa i l'administració van optar per una altra opció que, a més, ha tingut el desenllaç fatal de la mort d'un operari.

Moltíssimes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Simplement, dir que des d'Esquerra Unida…, bé, no tenim vot en aquesta comissió, però recolzem la proposta del Grup Compromís, les dues propostes que fan en aquesta resolució.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula el senyor Sarrià.

El senyor Sarrià i Morell:

Gràcies, president.

Bé, en primer lloc, fer una consideració prèvia.

La proposta d'Esquerra Unida: Compromís fa referència a dos fets que entenem nosaltres diferenciables: un és una qüestió evidentment lamentable i luctuosa, que és el fet de la mort d'un treballador en unes determinades circumstàncies; i, un altre, són qüestions de traçat o qüestions prèvies quant al moment en què es va establir eixa línia elèctrica d'alta tensió.

Quant al primer cas, dir que per la nostra informació, la Inspecció de Treball ja ha elevat el corresponent informe a la Direcció General de Salut Laboral, i, en eixe sentit, l'assumpte està sub judice.
En eixe sentit, és una qüestió judicial només des del moment que entra en joc la vida d'una persona que, lamentablement, n'hi ha moltes al llarg de l'any.
En tot cas, pareix que per eixe informe de la Inspecció de Treball sí que s'exclou el traçat com una de les causes de l'accident i al·ludix més, a la millor, a algunes causes tècniques en la mateixa torre d'alta tensió.

En tot cas, dir que el Grup Socialista no veu inconvenient que s'òbriga la inspecció pertinent en el cas, però creem que són dos qüestions totalment distintes i que, en tot cas, l'Ajuntament de Llíria en el seu moment va atorgar els permisos corresponents, independentment de
les al·legacions que fera prèviament.
Però, en tot cas, anem a recolzar la iniciativa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sarrià.

Anem a passar a votar, doncs, la proposició no de llei presentada per Compromís.
Vots a favor?
7 En contra?
8.

Proposició no de llei sobre l'adequació de les plantilles dels centres Servef d'ocupació a les noves condicions del mercat de treball, presentada per la diputada Glòria Marcos i Martí, representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 41.
940, BOC número 172)

El senyor president:

Passem, a continuació, al tercer punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'adequació de les plantilles dels centres Servef d'ocupació a les noves condicions del mercat de treball, presentada per Glòria Marcos en representació de l'Agrupació de Diputats No Adscrits.

Té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

La situación en las oficinas del Servicio Valenciano de Empleo y Formación, el Servef, es alarmante.
El incremento del número de personas que están inscritas como demandantes de empleo en las oficinas de este organismo ha
sido, desde abril de 2008 hasta abril de 2009, del 77%, en el ámbito del País Valencià; y, del 89%, si comparamos con los datos de enero de 2008.

Pero, el problema es que las plantillas del Servef –que ya venían siendo escasas– no han sufrido el mismo aumento, ni muchísimo menos, no va en relación el aumento de personas que están en el paro con el número de funcionarios y funcionarias que atienden a estos parados en el Servef.
De hecho, la ratio del personal funcionario por cada mil parados ha sufrido un
descenso vertiginoso, pasando de dos personas por cada mil desempleados –2,22, era– a 1,17 funcionarios, ahora.
Se ha quedado, por tanto, en la mitad más o menos desde que empezó la crisis.

Ahora, la situación debe ser un poco peor porque esta proposición no de ley es de julio de 2009.
Ahora, ya sabemos que estamos en más de 500.
000 personas en situación de desempleo y, por tanto, la situación es peor; cada vez las plantillas se están quedando más cortas para poder atender a todas las personas que se encuentran sin trabajo.

El único intento de la administración de reforzar estos centros ha llevado a contratar personal laboral temporal.
Creo que esto no ha solucionado toda la falta de personal que hay, ni esto ni
los interinos que se nombraron en el mes de marzo.
Todavía la plantilla sigue siendo escasa.

Por otra parte, las oficinas están situadas en locales que en muchos casos se han quedado pequeños, tanto para atender al número de ciudadanos que acuden como para ubicar al personal necesario para la
atención de estos ciudadanos y ciudadanas.
Se ha llegado, en algunas oficinas, al
extremo de no tener espacio ni mobiliario adecuado para que el personal recién incorporado pueda realizar sus funciones.
El tema está en que cuando las cosas iban más o menos bien no se invirtió pensando en que podía haber una situación peor.
Y, ahora, que la situación ya es peor, pues no se ha respondido ágilmente a esta situación.

La realidad es que, a pesar de las incorporaciones de los interinos, a pesar
del personal temporal, la verdad es que todavía estamos por debajo del personal necesario para atender a los parados.
La
situación es bastante grave, hay muchos parados, cada vez más parados, la gente está bastante nerviosa, ya sabemos que en las oficinas del Servef se dan problemas,
a veces, incluso de seguridad con el personal porque la gente no está acostumbrada a estar en esa situación, se ponen nerviosos, hay poco personal…

Por tanto, lo que pedimos es muy simple y creemos que se corresponde
perfectamente a la realidad en la que estamos viviendo.
En un momento de crisis
económica que aumenta el número de parados es lógico que pidamos que se aumente el número de personas que tienen que atender a estos parados en las oficinas del
Servef.

Y, por tanto, la resolución tiene tres puntos:

El primero es que se adecuen las plantillas del Servef, es decir, que se
contrate más personal para poder atender a toda la gente que está en el paro y que no se vean los funcionarios –como ahora mismo– con una sobrecarga de trabajo.

Por otra parte, lo que pedimos es que se reorganice la estructura del Servef
para que se adecue a las nuevas realidades del  País Valencià, siempre atendiendo, evidentemente, a los planteamientos que hagan los
sindicatos.

Y, el tercer punto, es que se reconozca a estos puestos de trabajo como de
atención directa al público, con las consecuentes retribuciones.
Y esto es porque todos sabemos que
hay gran cantidad de trabajadores y trabajadores, de funcionarios, que están haciendo un trabajo de cara al público, pero no se les contempla esta retribución.
Por tanto, en el Servef pedimos que se contemple, más de cara al público que estar atendiendo a parados continuamente, pues, hay pocas cosas.

Por tanto, esos tres puntos, que creemos que son necesarios para afrontar también la crisis en las oficinas del Servef.
Es triste que haya que pedir más trabajadores porque hay mucha gente en el paro, pero, por otra parte, es una
forma también de dar trabajo a la gente.

Nada más.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

En realitat, només dir que anem a recolzar des del Grup Compromís aquesta iniciativa.

Jo crec que és molt evident que no es pot dibuixar una situació més real com la que es planteja ací.
I, a més, amb el caràcter d'urgència que té, és evident que no trobarem cap tipus d'argument que faça que aquestes Corts no voten aquesta iniciativa i, per tant, que es posen les
mesures que calguen per a pal·liar aquesta greu situació.

És per la qual cosa jo m'afegisc a les paraules que es contemplen en la proposició no de llei i que també la senyora Albiol ha exposat ací en aquesta comissió.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Sarrià.

El senyor Sarrià i Morell:

Gràcies, president.

Bé.
Esta proposició nosaltres entenem que posa negre sobre blanc una determinada política del Consell de fer deixadesa de les seues responsabilitats davant de competències que li són pròpies, sobretot quan les coses vénen mal donades, com és el cas de l'ocupació en esta comunitat.

La Generalitat té transferides totes les polítiques actives d'ocupació que abans exercia l'INEM, al qual ara, com a Servicio Público de Empleo Estatal, li resten únicament el reconeixement de les prestacions dels desocupats.

En el darrer any, de setembre de 2008 fins a hui, la Comunitat Valenciana
lidera l'augment de l'atur amb un 55,83%, 14 punts per damunt de la mitjana estatal.
I aquesta ha
sigut especialment sagnant a la província de Castelló, amb un augment del 79,14%, 38 punts per damunt del conjunt d'Espanya.

És incontestable que este augment dels desocupats i dels demandants d'ocupació seria prou raó perquè el Servof, el Servef en castellà, haguera revisat les seues plantilles i la funcionalitat de les seues oficines,
davant una nova situació que, per suposat, és molt pitjor que la de fa un any.

Ben al contrari, l'RLT del Servef no sols no ha experimentat augment de cap tipus, inclús s'estan amortitzant les places que s'extingeixen per alguna raó.
I únicament s'han fet 50 contractacions que responen a l'acumulació de tasques per a atendre, entre altres coses, les vacances del personal en
estiu, i 100, que, per cert, han sigut finançades íntegrament pel govern central, atenent a la conjuntura de l'atur en estos moments i que previsiblement continuen en els propers mesos.

Així mateix, la xarxa d'oficines del Servef ha esdevingut clarament insuficient per atendre la nova
situació.
El Servef té una sistema de catalogació de les seues oficines que va heretar de l'INEM, que establia una relació entre el nombre de demandants en cada zona per atendre les dotacions d'estes, i les classificava d'un a quatre.
Un sistema i una distribució d'eixes classificacions pel territori valencià que, evidentment, ha quedat obsolet en molt casos.

Tots els sindicats han vingut a denunciar la situació caòtica de molts centres del Servef, tant per la mancança de personal com per la de mitjans tècnics, i inclús la de seguretat que abans al·ludia.
En molts casos, el personal no disposa ni d'ordinadors i, el que ja és inaudit, quan l'INEM incorpora nou personal no se li garantixen els espais necessaris.

Cal recordar que des de l'any 1999, el Servef i el Servicio Público de Empleo Estatal, antic INEM, compartixen oficines, i el primer veu, en
compliment del conveni que regula la seua relació amb el Servef, facilitara al segon els espais necessaris per a la seua funció, que és bàsicament el reconeixement de les prestacions.
(Pausa i veus)

Gràcies, president.

El servei públic estatal sí que ha reforçat les seues plantilles, amb increments que superen el cent per cent de la província de Castelló, amb 38 incorporacions; del cent per cent a Alacant, amb 121, i el 70% a València, amb 136.
En total, 295 places més que en 2008.

Doncs bé, el que hauria d'estar una cooperació imprescindible es convertix en molts casos en entrebancs i dificultats al
personal del Servicio Público de Empleo Estatal en el seu treball, la qual cosa ha motivat que en alguns
casos els directors respectius d'algunes oficines, els del Servef i els de l'antic INEM, ni tan sols es parlen, no per ells, sinó per les circumstàncies de funcionament de moltes oficines.

No estem parlant de res que no es puga comprovar visitant alguns dels molts
centres del Servef a la Comunitat Valenciana, i fa palesa la contradicció flagrant entre el discurs trufat de plans i més plans i la realitat d'una indolència negligent per part del govern, del govern valencià, en este cas.

El Partit Popular, com sempre, derivarà la responsabilitat cap a altres, però el ben cert és que estem davant d'una que és totalment i exclusivament de la seua competència i que, malauradament, en el cas de la Comunitat Valenciana, encara és més urgent la revisió d'eixes plantilles, l'ampliació dels centres i la reorganització d'un sistema que si bé no soluciona de per si el problema de l'atur, contribuïx a pal·liar en moltes ocasions i ajudar els aturats i demanants d'ocupació a buscar una nova ocupació.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sarrià.

Té la paraula la senyora Roca.

La senyora Roca Castelló:

Bon dia.
I moltes gràcies, senyor president.

Creo que hace falta refundir un poco la proposición no de ley presentada por los grupos anteriormente.
.
.
que han descrito, porque
me pierdo un poco con el baile de datos, probablemente porque tengan ustedes
los datos recogidos de manera errónea.

Con los datos que a continuación les voy a exponer, no demasiados, pero sí que se pueden constatar y están colgados en Internet, aparte de comprobar, de comprobar en algún caso personalmente lo que ustedes están diciendo, que no corresponde a lo que yo he visto.

La proposición no de ley que ustedes presentan insta al Consell a adecuar las plantillas a la
nueva situación del mercado laboral y a mejorar y ampliar la instalación de los centros de empleo.

Con relación a este punto, señalar que el Real decreto 2.
673/1998, de 11 de diciembre, establece el traspaso a la Comunidad Valenciana, a
partir del 1 de enero, de las competencias de gestión en el ámbito de trabajo, el empleo y la formación realizadas por el Instituto Nacional de Empleo, el INEM, hasta esa fecha.

Según este real decreto, se transfirieron un total de 712 puestos de trabajo para la
función de las mencionadas competencias.
De estos puestos, 683 estaban ocupados por
titulares y 29 correspondían a puestos de trabajo vacantes.
Desde entonces, no llega todavía a hacer una década, diez años, la plantilla del Servicio Valenciano de Empleo y Formación, Servef, se ha duplicado, alcanzando actualmente la cifra de, puestos fijos,
1.
433 puestos de trabajo.
Por lo tanto, esto supone un incremento superior al
cien por cien.

Por otra parte, el Consell refuerza los recursos dirigidos a atender a los
ciudadanos ante el aumento del desempleo provocado por la crisis.
Ello se ha
traducido, entre otros aspectos, en un incremento de las plantillas y en la
realización de importantes inversiones en los centros Servef de empleo.

Específicamente, al número de personas que desempeñan sus labores en los centros del Servef de empleo, señalar que el número se ha incrementado, desde diciembre de 2007, es decir, coincidiendo con
este reconocimiento por parte del gobierno, aunque ya empezó un poco antes de ese trastorno económico que sufre el país, en un 39%, acercándose actualmente a los 730 efectivos.
Estos son datos reales que yo he podido
constatar y comprobar.

Por otro lado, no puede olvidarse que en la Comunidad Valenciana el sistema público de intermediación laboral se complementa con las actuaciones que se desarrollan desde los
centros asociados al Servef.

Se trata de un modelo abierto de intermediación de manera consensuada con los agentes sociales, que permite la implicación en la intermediación laboral de entidades sin ánimo de lucro especializadas y comprometidas en lograr un mercado de trabajo más ágil y moderno, buscando siempre la mejor satisfacción de los intereses de los desempleados.

En base a este modelo, actualmente los recursos humanos existentes para la
atención a las personas desempleadas se ven incrementados en 259 técnicos, que se hallan distribuidos en las 85 oficinas de estos centros
asociados, dando lugar a una importante mejora de las ratio de cobertura a los
desempleados.

Por otro lado, desde las transferencias, el Servef ha puesto en marcha un
intenso programa y proceso de modernización en cuanto a las infraestructuras de los centros y a la dotación de los mismos, así como mediante la aplicación de las nuevas tecnologías a los procesos de intermediación laboral.

Todo ello con el objetivo de mejorar la atención a los desempleados en otros aspectos, reduciendo la carga de trabajo
administrativo que dichos empleados realizan en estas oficinas para permitir su
dedicación a tareas de especial atención, que han de ser de atención directa.

En este sentido, se ha implementado un plan de despliegue y modernización de los centros de Servef de empleo, acometiendo la construcción de edificios o reformando los existentes, que ha supuesto la inauguración de 39 centros de nueva planta o totalmente remodelados los 58 iniciales
transferidos del INEM en el año 1999.

Esto supone una inversión realizada durante este tiempo de 17,6 millones de euros, que supone que el 70%
de los centros actuales han sido construidos nuevamente o reformados en los últimos años.

Asimismo, están en ejecución o a punto de comenzar obras en otros seis centros por un importe cercano a los
diez millones de euros.

A todo ello se añaden las inversiones previstas en la presente legislatura, con una cuantía superior a cinco millones de euros, para la construcción de cuatro centros de empleo de nueva planta, entre los que se encuentran los
de Vinaroz, Alicante, Elche, etcétera.

Junto a estas actuaciones, se ha realizado un fuerte esfuerzo en la aplicación de nuevas tecnologías en los procesos de intermediación, con importantes inversiones en el desarrollo de procesos informáticos e implantación de la administración electrónica, lo que ha permitido agilizar y mejorar la atención de los desempleados.

En este sentido, y creo que es interesante que desvelemos aquí, entre los años 2002 y 2008 se han acometido inversiones informáticas cercanas a los dieciséis millones de euros, que han permitido mejorar la base de datos de los
demandantes de empleo y los procesos de intermediación, con la realización de gestiones a través de la administración electrónica, como la renovación de la demanda.
Esto contribuiría, por supuesto, a disminuir la presión que sobre el empleado directo que está cara al público podría suponer en un momento determinado, por una de las frases que uno de ustedes ha
dicho en un momento determinado esta mañana.

Un claro ejemplo de estas inversiones es el proyecto Autoservef, consistente en
la implantación de una red de máquina de autoacceso en los centros de empleo, que permite realizar a los
demandantes por sí mismos muchos de los trámites que se gestionan en los centros.

Se puso en marcha inicialmente en el 2006, y actualmente permite en 50 centros
realizar la renovación de la demanda, conocer las ofertas de empleo y la inscripción como candidato a ofertas o en cursos de formación, la consulta y actualización de currículum o la obtención de diversos certificados.

De hecho, en la actualidad, la renovación de las demandas de empleo realizadas de manera presencial en los centros
supone únicamente un promedio de un 42%, mientras que el 29% se realizan a través de los cajeros Autoservef incorporados en estas oficinas y el 29% se realiza a
través de Internet.
Es decir, en estos momentos 6 de cada 10 renovaciones se llevan a
cabo mediante la autogestión de los desempleados, sin carga de trabajo de atención al público en los centros y sin las esperas para los demandantes.

En cuanto a la segunda cuestión que ustedes plantean con respecto a la reorganización, y afirman que no se ha actualizado la estructura del Servef desde las
transferencias y que es necesario abordar una reorganización de las mismas, señalar que desde el momento en que se asumen las transferencias, y tras la creación del Servef, Ley 3/2000, de 17 de abril, en tres ocasiones se ha adaptado la
estructura del organismo para lograr una gestión administrativa más eficientes, lo que se ha realizado a través de la modificación del reglamento de organización y de régimen jurídico del Servef, Decreto 41/2001, de 27 de febrero.

Estas modificaciones se han realizado a través de otros tantos decretos, y que se han traducido en cambios sustanciales, como
la reordenación de los órganos directivos del organismo, así como la reorganización de direcciones generales de empleo e inserción laboral y de formación y cualificación profesional, con el objetivo de lograr una mejor coordinación y efectividad de los programas que se desarrollan en el Servef.

Por último, y en relación al tercer punto que ustedes plantean y que instan a reconocer los puestos de
trabajo de atención directa al público, señalar que la labor desarrollada por las personas que atienden a los desempleados
en los centros Servef de empleo se ha ido reconociendo en la medida que ha sido posible y que se ha llevado a cabo mejoras en las condiciones de sus
puestos de trabajo.
Así, desde la creación del Servef, se han producido un total de 464 reclasificaciones, es decir,
mejoras en los puestos de trabajo adscritos a los centros Servef de empleo.

Por todo ello, y dado que las medidas planteadas por los diputados de la
Agrupación de Diputados No Adscritos y los diputados del Grupo Parlamentario Socialista,
han sido acometidas ya en su práctica totalidad y se sigue trabajando por parte del Consell en la dirección señalada, no consideramos, por tanto, desde nuestro grupo la aprobación de la proposición de ley no planteada.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, la realitat és que.
.
.
, bé, a mi les dades me les han donat els sindicats, i sense dubte em fie molt més –no s'ho prenga a mal, senyora Roca–, però em fie molt més de les dades que em donen els sindicats que de les que me puga donar el Partit
Popular, vist el que hem vist, no?
, que, bé, que també sembla que de tant en tant ací cadascú les dades se les inventa d'una manera espectacular.
Ho vam vore l'altre dia en el debat de política general i sol ser molt habitual, no?
, en el Partit Popular.

I la ràtio és d'1,17 funcionaris per cada mil persones demandants d'ocupació, no?
Eixa és la realitat, que per cada mil persones que estan demanant ocupació hi ha 1,17 funcionaris.

Si em diu que tot el que demanem ja ho han fet, si ja han augmentat la
plantilla, si ja han adequat l'estructura del Servef, i si a més ja tenen tots la retribució com a personal que atén a.
.
.
, d'atenció directa al públic, li he de dir que si ho han fet ho han fet fatal, o siga, pitjor no es pot
fer, perquè la realitat és que els centres del Servef continuen saturats, que hi ha falta de personal,
que les oficines s'han quedat menudes moltíssimes, que hi ha problemes de seguretat, que no s'està atenent als demandants d'ocupació com correspon.
I, per tant, si ho han fet ho han fet tan mal que és com si no hagueren fet res, com si no hagueren fet absolutament res i, per tant, cal tornar a començar i cal contractar més personal perquè augmente eixa ràtio i les persones puguen ser ateses correctament, i cal adequar l'estructura del Servef i cal, evidentment, que a estes persones se'ls reconega que són personal que està atenent al públic, no?
, i no «en la mesura que siga possible».
És a dir, si una persona, un funcionari, té el dret que si està atenent el públic tinga eixa retribució, no pot ser «en la mesura que siga possible».
És a dir, quan una persona té un dret o s'ha arribat a un acord amb els sindicats, açò ha de ser immediat, no «en la mesura que siga possible».
No és normal que una persona que estiga atenent el públic se li reconega aquesta retribució i a una altra no, perquè això crea una diferència que pensem que no és justa.

I, per tant, doncs bé, simplement el que ja hem dit, no?
, que en estos moments fan falta les tres
propostes que nosaltres posem perquè la realitat és molt clara i la realitat és que en estos moments les oficines del Servef no estan atenent correctament els
ciutadans i les ciutadanes per falta de plantilla, per falta d'oficines en condicions.

I ja està, reiterar-se amb açò.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula la senyora Mollà.
(Remors i pausa)

Sí, té vosté la paraula.

La senyora Roca Castelló:

Gràcies, senyor president.

Sí, bé, no vaig a allargar-me massa, perquè el que sí que me deixa bocabadada quan estic sentit a la seua senyoria nomenar ací que el Partit Popular, que el grup del Partit Popular s'inventa les dades.
Anem a vore, estan publicades, estan publicades en el DOCV.
Jo li recomanaria que llegira.

A més, també m'he adonat, també m'he adonat que probablement siga una distracció i que a la millor.
.
.
, però dins de l'estructura i organització del Servef n'hi han tres organismes en el consell general, els sindicats formen part també d'este Servef.

A més totes les dades que jo li he donat jo hui, este matí ací, a més d'estar publicades, està consensuat amb els agents socials.
Vull dir que, resulta, personalment no perquè no pot vosté, però sí que resulta ofensiu al nostre grup que vosté diga que mosatros ens inventem les dades.

Això, jo li agrairia a la seua senyoria, li demanaria, no que ho retire, me dóna igual i que conste en acta, perquè una vegada més és fer-mos constància de la situació que a vegades se pot viure en este parlament, però el que sí que m'agradaria és que una altra vegada tinguera l'amabilitat d'informar-se i de poder recaptar les dades com jo les he recaptat, i m'imagine que com la resta del personal que està ací.

He sentit també dir «ampliació de la plantilla, tractament, ampliació de les estructures».
Hi ha una cosa que està claríssima.
El que no podem oblidar és que estem parlant d'ocupació pública, ocupació pública que paguem, en el cas del Servef, tots els habitants i totes les persones
que habiten en la Comunitat Valenciana.
Estem immersos dins d'una crisi econòmica.
El que no podem pensar és que en les altres autonomies, per exemple Extremadura, el 35%, el 35% de l'ocupació és una ocupació pública, un terç de la població que està ocupada està en treball públic, el 35%, com dia; la Comunitat Valenciana el 13%.
Esta és la responsabilitat del Consell i la responsabilitat de governabilitat.
El que
no podem és anar demanant quan les estructures estan adequades més quantitat d'ocupació pública.
Si ha sentit parlar la seua senyoria de la racionalització del gasto i de la crisi econòmica en què estem immersos, és a dir, el que no se pot és presentar este matí, i no se pot presentar, des del meu punt de vista, en esta comissió les coses que he hagut de sentir.

Jo, en este cas, deixaria d'esta manera les coses.
Tinc més dades per a poder-li facilitar, però, com li dic, estan publicades, i a més hi ha una altra cosa que és molt important.

He repassat les memòries del Servef en els últims anys i no hi ha ni una sola memòria de totes les anualitats que estan publicades que no hi haja una capítol de diverses pàgines en les quals se parle, i se presente i se diga quines són les infraestructures i l'obra realitzada en cadascú dels centres i l'adequació de plantilla de cadascú dels centres del Servef de la Comunitat Valenciana.
La invite a vosté que busque, en un buscador normal ho pot trobar, en Les Corts per suposat també, i en el Consell, i que s'assabente bé de les coses que estem parlant este matí.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Votar la proposició no de llei presentada pels diputats no adscrits.
Vots a favor, 7; en contra, 8.

Proposició no de llei sobre la desestimació del projecte d'ubicació de la Ciutat de les Llengües als terrenys ocupats actualment per l'aeroclub de Castelló, presentada per la diputada Glòria Marcos i Martí, representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 42.
427, BOC número 172)

El senyor president:

El tercer punt de l'ordre del dia és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la desestimació del projecte d'ubicació de la Ciutat de les Llengües.

Hi ha presentada una esmena pel Grup Socialista.

En primer lloc, té la paraula la senyora Albiol per a la defensa de la seua proposició.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Bé, la Ciutat de les Llengües és un projecte que jo crec que tots coneixem ja ací.
Va ser una proposta en el seu moment a Castelló Cultural, es va anunciar l'any 2005, i va ser aquest anunci de la Ciutat de les Llengües, va coincidir amb la retirada de José Luis Gimeno com alcalde de Castelló, no?
Va pertànyer a Castelló Cultural fins a desembre de 2008, on va passar a pertànyer a la Conselleria d'Economia, no?
Se suposava que a partir de desembre de 2008 la Conselleria d'Economia anava a fer-se càrrec del projecte de la Ciutat de les Llengües i anava a donar-li un impuls.

Durant tot el temps que va estar depenent de Castelló Cultural va suposar una despesa insuportable per a les arques públiques.
En alguns casos hem parlat de 200.
000 euros anuals entre el sou del
director general, de l'assessor cultural, Josety –«cultural» entre cometes, Josety–, el sou de la secretària, el sou del xofer, el cotxe, etcètera, no?
200.
000 euros anuals és una xifra que ha eixit publicada a alguns mitjans de comunicació, que mai ací se'ns ha dit el contrari i tampoc se'ns ha afirmat, no?
Perquè moltes voltes ho hem preguntat i directament no se'ns ha contestat, no se'ns ha donat mai la informació de quant estan cobrant i quanta despesa ha suposat la Ciutat de les Llengües per a Castelló Cultural, els anys que depenia de Castelló Cultural.

Per tant, nosaltres pensem que aquest va ser un projecte llançat en un determinat moment perquè l'exalcalde de Castelló, José Luis Gimeno, poguera tindre un sou i poguera deixar de ser alcalde per a
donar-li pas a Alberto Fabra.
Perquè, bé, ara que depén.
.
.
, bé, i ara que depén d'Economia, sembla que esta persona continua treballant per a Castelló Cultural, no ho sabem, perquè ho hem preguntat i tampoc se'ns contesta, continuem sense saber què fa el Castelló Cultural ara que ja no s'encarrega del projecte de la Ciutat de les Llengües.
Continuem sense saber què cobra, etcètera.
Una persona se va contractar per a ser director general de la Ciutat de
les Llengües, la Ciutat de les Llengües passa a Economia, però aquesta persona continua ahí, no?
Sembla, sembla.

Bé, la història de la Ciutat de les Llengües és que han passat quatre anys, més de quatre anys des que es va anunciar, i no s'ha avançat absolutament res en la posada en marxa d'aquesta Ciutat de les Llengües, no?
Encara no es té el terreny, ni el disseny del projecte, ni el compromís de col·laboració d'institucions culturals i acadèmiques, la qual cosa és normal, perquè aquestes institucions culturals i acadèmiques si no veuen el projecte en si doncs va a ser molt difícil que donen el pas de col·laborar, no?
, de col·laborar.

Nosaltres, jo vull que quede molt clar que nosaltres no estem en contra del
projecte en si de la Ciutat de les Llengües.
Em sembla que un projecte cultural per a la ciutat de Castelló pot ser molt positiu, un projecte en què se puga estudiar la llengua.
Pensem que, bé, que estaria molt bé tindre un projecte d'aquest tipus a Castelló.
Però el que no volem és que la Ciutat de les Llengües es convertisca en un altre Mundo Ilusión o en un altre.
.
.
, o en qualsevol d'aquestos projectes que devoren diners sense parar.

I sobretot no volem que la Ciutat de les Llengües al final únicament siga una excusa per a urbanitzar els 500.
000 metres quadrats del
terreny de l'aeroclub de Castelló.
És un terreny immens que hi ha en primera línia de platja.
Un terreny supose molt suculent per a constructores i per a
promotores.
Bé, ja ens coneixem tots, no?
, i tots sabem com acaben molts dels projectes del
Partit Popular, que acaben sent PAI on se construïxen milers i milers de vivendes.
Ara està un poc la cosa aturada per la crisi que estem patint, però en un futur esperem que açò no continue així.

El problema és que un projecte que podia ser bo per a la ciutat de Castelló, un projecte cultural al final pot acabar pervertint-se, no?
, com moltes coses
de les que fa el Partit Popular.
Pot acabar la Ciutat de les Llengües sent únicament una excusa, com va ser en el seu moment perquè unes determinades persones cobraren uns sous; pot ser una excusa per a
urbanitzar aquesta primera línia de platja.
I això és el que no volem, no?

I per això la nostra proposta no parla de rebutjar el que és el projecte de la Ciutat de les Llengües, sinó que parla que primer no volem que la Ciutat de les Llengües s'ubique en el terreny de l'aeroclub, perquè pensem que al final el que serien és milers de vivendes allí i un edifici per a la Ciutat de les Llengües, però únicament seria una excusa per a urbanitzar tot això.
I pensem que aquest terreny públic ha de tindre un benefici social, no?
, ja bé siga en forma d'una residència per a persones majors, de vivendes tutelades, o de zona verda, o de zona d'oci, o bé siga com a que es conserve la zona verda com a parc natural o el que siga, però que siga per als ciutadans i les ciutadanes de la ciutat de Castelló i no per a les promotores i les constructores.

I, per tant, el que volem no és que s'elimine el projecte de la Ciutat de les Llengües, sinó fer de la Ciutat de les Llengües el que ha de ser, no?
, un projecte cultural, un projecte bo per a la ciutat
i, sense dubte, que es busque una altra ubicació.
Si realment el Partit Popular té intenció de posar la Ciutat de les Llengües en marxa hi ha edificis a Castelló on es podria ubicar, hi ha terrenys que es poden buscar on es podria ubicar la
Ciutat de les Llengües sense ningun problema.

Jo crec que el que ha de fer el Partit Popular és demostrar que realment vol la Ciutat de les Llengües i que no era.
.
.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
 donarem la paraula al representant del Grup Socialista, el senyor Camarasa, ja
que té presentada una esmena.

Té vosté la paraula.

El senyor Camarasa Albertos:

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias, señorías.

El Grupo Socialista ha presentado una enmienda de modificación a la proposición no de ley que ha presentado el grupo no adscrito, es verdad que con la
colaboración de algunos otros diputados a efectos de su tramitación, y digo ha presentado una enmienda de modificación porque estando sustancialmente de acuerdo, fundamentalmente en la idea que
quiere recoger la proposición no de ley, que no es otra que la de «desestimar –dice la proposición no de ley– los terrenos del aeroclub de Castellón para la instalación de la Ciudad de las Lenguas», nosotros creíamos que podíamos, y así lo hemos hecho, creíamos que podíamos hacer una aportación que fuese un poco más allá de lo que era la idea original de la proposición no de ley.

En la enmienda de modificación yo creo que tiene una parte –permítaseme un poco decirlo así– técnica, la PNL hablaba de que «las Cortes desestiman», nosotros creíamos que era de «manifiestan su rechazo», porque sería un término a nuestro juicio más acorde.
No es un proyecto de las Cortes, es un proyecto que quiere llevar
adelante el gobierno valenciano; pero bueno, yo creo que no hay inconveniente
en que se acepte.
Yo creo que la idea es absolutamente la misma: la enmienda pretende y manifiesta el rechazo a que se instale este proyecto en
una zona que, como muy bien saben todos los ciudadanos de Castellón, los terrenos del aeroclub están en unos.
.
.
, vamos, tienen unos terrenos de alrededor de 300-340.
000 metros
cuadrados que están dos metros bajo del nivel freático, por lo tanto, son terrenos potencialmente inundables, y por ahí también otra parte de nuestra enmienda, porque la proposición no de ley hablaba de construir equipamientos civiles, geriátricos, casas tuteladas.
.
.
Veíamos potencialmente un peligro de que en una zona inundable se pudiese construir
esto.

Nosotros creemos que son unos terrenos que la administración de La Generalitat en contacto con la municipal y la estatal podrían destinar perfectamente a lo que nosotros hemos defendido en las pasadas
elecciones en la ciudad de Castellón, crear un parque natural municipal, el parque natural municipal de la Marjalería, de uso y disfrute público, con una serie de contenidos, (so per interferència d'un mòbil) como sería una zona de centro de interpretación, un museo etnológico, unas zonas inundables para descanso de las aves migratorias, repoblación de especies autóctonas.
En fin, un espacio de uso y disfrute público.
Creemos que sería una alternativa quizá favorable.

Pero al mismo tiempo en la enmienda, que añadimos también algún punto, queremos dejar muy claro, queremos decir «sí» de una forma alta y firme a la construcción y puesta en marcha de la Ciudad de las Lenguas.
(So per interferència d'un mòbil) Y lo queremos decir porque estamos acostumbrados a que luego se intente
manipular las posiciones de los grupos políticos que tienen en la cámara.

El Grupo Socialista dice hoy, aquí y ahora, que está de acuerdo en la construcción de la Ciudad de las Lenguas.
Es más, lo que estamos en desacuerdo es que hayan transcurrido cinco años desde que se anunció la construcción de la Ciudad de las Lenguas y en cinco años no se ha hecho absolutamente nada, no se haya dado un palo al agua.
.
.
Bueno,
perdón, sí se ha hecho, yo creo que se ha consumido, yo creo que, como mínimo, más de medio millón de euros en pagar los sueldos de cinco o seis personas que se integraron en
este proyecto, encabezados por el ex alcalde de Castellón, el señor Gimeno, al cual no hay que ir muy lejos, me remito a las hemerotecas, el
propio presidente Camps lo levantó de la silla de alcalde ofreciéndole este puesto para desarrollar en la Ciudad de las Lenguas, él y cuatro o cinco personas más que se incorporaron al proyecto.

También decimos en la enmienda de modificación que queremos que este proyecto se desarrolle contando con la colaboración, yo creo que no puede ser de otra forma, de la Universidad Jaume I, del
Instituto Cervantes y los distintos agentes sociales, educativos y sindicales y
empresariales de la provincia y de la ciudad de Castellón, y además incluimos, incluimos también nuestra posición de que deberá ser financiado, diseñado y gestionado por y desde la administración pública valenciana, por el Consell.

Experimentos como en el anteproyecto al que yo he tenido acceso se pretenden
hacer yo creo que no conducirá a nada nuevo.
.
.
, a nada bueno, más allá de cargarse probablemente una de las pocas zonas vírgenes que quedan en el litoral de Castellón.
Porque en el proyecto, señorías, al que yo he podido tener acceso se habla más de hoteles, de apartamentos, de zonas residenciales, de discotecas, de salas
de juego que de la Ciudad de las Lenguas.
Y, claro, yo creo que ahí hay una confusión que convendría, convendría aclarar.
Ya digo, nuestro rechazo más firme a que eso siga adelante.

Y, ¿por qué no?
, invitarles a que puedan visitar proyectos que nacieron después que éste, pero que ya están en marcha, y que se han desligado de todas esas aventuras raras, por denominar
de alguna forma.
Les invito a que visiten Comillas, el Centro Superior de Enseñanza del Español, ya está dando clases, fue posterior a éste y ya está dando clases.

Está el centro de interpretación del español en La Rioja, en el Museo de Yuso, al que les invito también que vayan, con una oferta formativa con universidades extranjeras muy
importante; el propio proyecto de la Junta de Comunidades de Castilla y León, también en el mismo sentido, o el proyecto de la Universidad Complutense que ya está teniendo una oferta formativa.
Unos y otros, todos no son idénticos, pero tienen el mismo objetivo y están en marcha, y están en marcha, señorías, habiendo sido pergeñados después que este proyecto.

En resumen, no quisiera alargarme mucho más, creemos en una ciudad de las lenguas que sea viable desde el punto de vista
de un proyecto arquitectónico realista, que sea viable desde el punto de vista presupuestario y
financiero, que sea asumible, por lo tanto, y una ciudad de las lenguas que sea
competente en la oferta educativa y en los equipos docentes.

Y luego, yo creo.
.
.
, para terminar, señorías, seguir insistiendo en que por lo menos, señorías del Partido Popular, en la parte que les toque, que yo sé que estarán de acuerdo en ello, insistan acerca de su gobierno para que la Ciudad de las
Lenguas deje de ser ese caramelo, junto con Mundo Ilusión y con el centro de convenciones, con que sistemáticamente el gobierno del presidente Camps intenta compensar a Castellón de los agravios presupuestarios y de inversión que tiene la provincia y la ciudad con respecto de Alicante y de Valencia.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Camarasa.

Donem la paraula a la senyora Albiol.
(So per interferència d'un mòbil)

La senyora Albiol Guzmán:

Des d'Esquerra Unida anem a acceptar l'esmena que planteja el Grup Socialista perquè pensem que manté l'esperit de la nostra proposició no de llei, inclús la millora en algunes coses.
Evidentment, en les qüestions tècniques no vaig a entrar, estaran millor aixina, segur, però bé, sobretot perquè manté el que nosaltres volem, que és evitar que la Ciutat de les Llengües siga una excusa perquè constructores i promotores diferents facen negoci del terreny de l'aeroclub, perquè pensem que la Ciutat de les Llengües no pot servir per a acabar amb un paratge verge, com bé ha dit el senyor Camarasa, i pensem que aquest terreny ha de tindre un ús social.

Nosaltres apostàvem per les vivendes tutelades o el geriàtric, però és possible que siga més adequada la proposta que fa el Grup Socialista.
Nosaltres també parlàvem d'una gran zona verda.
Açò seria molt millor si aquesta gran zona verda és un parc natural municipal, el parc natural de la Marjaleria.
Açò seria una cosa molt positiva, i si a més allí podem estudiar la natura i pot servir perquè els nens i nenes vagen allí a estudiar aquest parc natural seria estupend.

Per tant, és una esmena que va en la mateixa línia que nosaltres, volem que la Ciutat de les Llengües siga un projecte cultural i no un projecte urbanístic i, per tant, doncs, l'acceptem.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, dir únicament que el Grup Parlamentari Compromís anem a recolzar aquesta proposició no de llei transaccionada.
Entenem que malgrat que vinga a focalitzar-se en el tema dels terrenys, sí que és de veres que en l'exposició de motius argumenta com aquest projecte està a dia d'avui als llimbs, no sabem en quina situació es troba, és un dels projectes, que bé, que s'han venut per activa i per passiva per a la província de Castelló i que no són una realitat a dia d'avui i porten ja molts anys endarrerits.

Podem pensar que és un bon projecte.
Sí que és de veres que sempre desconfiem d'estes obres que té per davant el Partit Popular per dues raons que se podrien argumentar, unes
molt objectives, com són els límits temporals, perquè malgrat que se venen, ja dic, per activa i per passiva, qualsevol podria pensar
que és una obra ja realitzada.
Els límits temporals demostren que, en definitiva, el Partit Popular utilitza aquestes
coses més a nivell mediàtic que com una prioritat en les polítiques a desenvolupar.
Però també, tal volta de forma més subjectiva, sempre dubtem perquè, en definitiva, els exemples d'altres macroprojectes d'obres faraòniques de.
.
.
, bé, d'estes coses que el Partit Popular li agrada tant vendre no deixen de ser un fum
que si bé és.
.
.
, se pot deduir que tenen una manca de viabilitat i un obscurantisme que a
nosaltres ens fa dubtar.

Nosaltres volem confiar en este projecte a l'igual que en el seu dia ja manifestàrem el nostre recolzament en la Casa de la Mediterrània.
Entenem que projectes que el que vénen és a fomentar la cultura des de qualsevol àmbit, des de qualsevol punt de vista han de ser recolzats per l'administració autonòmica.
Per tant, nosaltres volem confiar en este projecte, i és pel que en la transaccional, donant per fet que el Consell continuarà la seva aposta per desenvolupar-lo, doncs sí que el resitua en uns terrenys que, ja dic, ja s'ha comentat com, doncs bé, el que vénen, en definitiva, és a fomentar l'especulació immobiliària, a fomentar el dany al territori amb esta proximitat a la platja, i per
tant, aquest canvi, aquesta reubicació nosaltres l'aplaudim i, per tant, li donem recolzament a la proposició no de llei presentada.

Res més.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, mos trobem en la proposició no de llei del grup no adscrits que ha defensat la senyora Albiol, la qual
després de l'acceptació de la transaccional, realment.
.
.
, i després d'escoltar-los a tots vostés, n'hi ha una cosa que tenim tots en clar, que és la conveniència de crear en Castelló la Ciutat de les Llengües.
En Castelló, la Ciutat de les Llengües, un projecte important per a Castelló i, per tant, per a la Comunitat Valenciana, i que indubtablement naix amb la
vocació que és un projecte acceptat per tots els valencians, pels representants de tots els
valencians que estem hui aquí i no cal entrar en consideracions, en primer lloc, de la importància del projecte, perquè si tots donem com a bo que és un projecte interessant, la importància del projecte.
.
.
, doncs per a tots és un projecte interessant.

D'aquí.
.
.
, bàsicament estem parlant sols d'una cosa que és la possibilitat que eixe projecte se faja o no en l'aeròdrom de Castelló, o siga, l'únic que se deduïx.
.
.
, i, després, n'hi han dos propostes diferents: una que advocava perquè allí férem instal·lacions d'un geriàtric i de vivendes de discapacitats i per a unes vivendes tutelades en el cas de
la senyora Albiol i, en el cas del Grup Socialista, en la transaccional ha
agregat que allí se faja un parc natural, tal com dia el seu programa electoral, per a Castelló.

Jo crec que aquí en este moment estem debatent un projecte que naix amb una vocació important per a Castelló i que, en este moment, des del principi ha segut un projecte a fer dins de l'aeròdrom de Castelló des del moment que se va concebre el mateix.

És un projecte, és un projecte que, com diem, i obviarem tot el que és la importància del projecte, s'ubica en part dels terrenys que ara ocupa l'aeròdrom de Castelló, no ocupa la totalitat dels terrenys de l'aeròdrom de Castelló, i en l'actualitat s'està treballant per a tindre el projecte d'urbanització d'eixa zona.
Eixa zona que, com tots sabem i ho coneixem, els seus terrenys se
troben en part afectats per la llei de costes ja que es troben en primera línia de platja.
Per tant, tots sabem que una llei de costes reporta una sèrie de condicionants als terrenys afectats per aquells, com són el tema que en eixa zona se té de destinar a zones verdes, a pistes deportives, a aparcaments, a accessos a la
zona de platja i a altres usos públics que sempre estan permesos per la citada llei.
Per tant, en cap moment eixa
zona podrà ser invadida per cap edificació que se dia anteriorment.

I els edificis que se van escometre en eixe projecte que està en este moment en estudi, són edificis de molt baixa densitat en àmplies zones verdes i deportives que complementen, diguem, el que representa una
part del que va destinat eixa Ciutat de les Llengües a estudiants i puguen tindre una zona lúdica dotacional en unes instal·lacions deportives de primer ordre, que crec que és una cosa important que pot fer-se en eixa zona.

Per tant, diem, en primer lloc, que (inintel·ligible) .
.
.
que el projecte serà totalment respectuós amb les condicions de la zona.
Aquí ja estàvem parlant de se pressuposa un projecte en què n'hi han gran quantitat d'edificacions, nosaltres diem que ahí serà totalment un projecte respectuós, parlem-ne quan veguéssem eixe projecte sortir a la llum pública.

I voldria també indicar, perquè tots han fet constància del mateix, que la Ciutat de les Llengües naix en un principi dins del que és la Conselleria de Cultura, des de.
.
.
, com bé dia, ha passat a la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana en desembre del 2008, si no recordo malament, ¿eh?
, depén d'esta, i, per tant, tota la gent que estaven treballant dins d'ell treballa dins de la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, però, indubtablement, eixa gent no ha estat allí durant tot este temps esperant que el projecte es comence ni preparant el
projecte, sinó que han estat treballant en el que són les altres activitats que conformen el que representa el projecte de Castelló Cultural.

Castelló Cultural cal dir que el conformen el Teatre Principal de Castelló, l'auditori i el palau de congressos, el Museu de Belles Arts de Castelló, l'Espai d'Art Contemporani i el Palau de Congressos de Peníscola.
Dins de tot eixe conveni n'hi ha una sèrie de persones, entre ells se troba lo personal que vostés en tots moments estan parlant adscrits en costos i en gastos del que
representa la Ciutat de les Llengües de Castelló.

Per tant, una vegada desestimada de part de la proposta el que és l'activitat geriàtrica o l'activitat de dependència que proposava dins de la zona, cap no ha incidit tampoc en les necessitats
i mancances que pot tindre la ciutat de Castelló al respecte, ja que la proposta se centra en una zona de parc natural a la zona
de l'aeròdrom de Castelló i, en definitiva, nosaltres, des del Partit Popular, des del grup municipal,
recolzem, seguim recolzant l'aposta que té per part del govern de La Generalitat de mantindre el projecte de la Ciutat de
les Llengües en el que representa part de l'aeròdrom de Castelló, amb un condicionant urbanístic totalment respectuós i que al mateix temps en este moment està estudiant-se i, indubtablement, l'aeròdrom de Castelló té una finalitat en este moment, que està com a tal treballant perquè no té un altre lloc d'ubicació, però, indubtablement, quan se canvie la ubicació jo crec que és el moment també de treballar en la resta de tots eixos terrenys i donar-li ja un ús que crega oportú, sobretot una part molt important que és l'Ajuntament de Castelló.

L'Ajuntament de Castelló aposta també pel projecte a ubicar en esta mateix zona i, indubtablement, des de La
Generalitat recolzem este mateix projecte i, per tant, com bàsicament la proposta, tots estem d'acord que se faça la Ciutat de les Llengües, el que no estem.
.
.
, el que en la seua proposta demana que no es faça en l'aeròdrom de Castelló, nosaltres estem a favor de continuar el projecte en el mateix lloc.
Per tant,
anem a rebutjar-la i votar-hi en contra.

El senyor president:

Gràcies, senyor Mundo.

Doncs, ara té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, bé, doncs, per algunes.
.
.
, puntualitzar alguna cosa.
Jo crec que estem d'acord amb la conveniència de la Ciutat de les Llengües, però estem d'acord amb la conveniència de la Ciutat de les Llengües com a projecte cultural, com a centre d'estudi de la llengua, com a centre cultural de formació, ¿val?

Ho dic perquè normalment el Partit Popular té certa tendència a pervertir tots aquells projectes i convertir-los en una altra cosa, ¿no?
Nosaltres, si quan parlem de Ciutat de les Llengües parlem d'això, de projecte cultural, per descomptat, hi estem d'acord, perquè Esquerra Unida sempre estem al costat de la cultura i sempre anem a estar al costat de la
cultura.

Amb el que no estem d'acord i amb el que, per descomptat, ens trobaran sempre en contra, és en intentar convertir un projecte cultural en un projecte que servix per a
enxufar exalcaldes, per a malbaratar diners, per a acabar amb una part de la
marjaleria, per a construir hotels, per a construir apartaments, per a
construir, no sé, casinos o pistes d'esquí artificial, ¿no?
, que us agraden molt aquestes coses.

Per tant, si la Ciutat de les Llengües està inevitablement lligada que siga en esta zona, des d'Esquerra Unida anem a estar en contra de la Ciutat de les Llengües, perquè entenem que la Ciutat de les Llengües no pot ser un projecte que no ha d'estar, no té per què estar ubicat en l'aeroclub, ¿no?
Vostés.
.
.
, jo crec que el Partit Popular no vol la Ciutat de les Llengües com un projecte cultural, el vol com un projecte urbanístic, per això és per al que volen la Ciutat de les Llengües i nosaltres, d'eixa Ciutat de les Llengües estem en contra.
De la Ciutat de les Llengües per a afavorir l'estudi de la llengua com a projecte cultural, d'eixa estem a favor, ¿no?

Jo crec que, al final, amb aquest encabotament que la Ciutat de les Llengües ha d'estar en el terreny de l'aeroclub, l'única cosa que estan demostrant és que a vostés la Ciutat de les Llengües és el que menys els importa, ¿no?
La Ciutat de les Llengües per a vostés no té importància, el que realment els importen són els terrenys, que és d'ahí on determinades promotores, constructores o empreses poden fer molt bon negoci.
Jo crec que vostés, això de la Ciutat de les Llengües, bé, doncs, com a propaganda, com a promesa cada volta que ve el senyor Camps a
Castelló, com a això, està molt bé, però, per descomptat, no els importa en absolut perquè, si realment vullgueren la Ciutat de les Llengües, la Ciutat de les Llengües de les llengües ja estaria feta des de fa tres o quatre anys.

¡Fa cinc anys que estan anunciant la Ciutat de les Llengües!
Es podria haver fet perfectament si vostés hi tingueren algun interés.
N'hi han terrenys, n'hi han edificis a Castelló com per a fer una Ciutat de les Llengües, però no, havia de ser en eixe terreny quan sabien que anaven a tardar molt en poder
tindre eixe terreny disponible, ¿no?
Evidentment, si vostés tingueren algun interés en la Ciutat de les Llengües, la Ciutat de les Llengües en estos moments estaria funcionant a la ciutat de Castelló.
El problema és que l'interés és pel terreny de 500.
000 metres quadrats en primera línia de platja, que terreny, com dic, molt suculent per a les constructores.

Al final, la Ciutat de les Llengües acaba sent com tants altres projectes del Partit Popular, ¿no?
Per exemple, Mundo Ilusión també anava a ser, en un principi, un parc temàtic.
Al final, quan vam vore el projecte, això de parc temàtic era el menys important, el que era important era el PAI que n'hi havia al voltant on s'anaven a construir milers de vivendes, també no sé quants hotels, un.
.
.
, no sé, i gran quantitat d'apartaments i de restaurants i d'etcètera, etcètera, ¿no?

Al final, acaben pervertint tots aquests projectes.
És que en un principi poden ser bons, però acaben.
.
.
, en les seues mans, acaben sent projectes dolents, coses que podien
ser molt bones i molt beneficioses per a la ciutat de Castelló.

Res més.

El senyor president:

Gràcies.

Té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Molt breu.
Sols per a indicar-li que l'única cosa que deduïxo de les seues paraules són dubtes, dubtes que sempre han manifestat en tots los projectes que puguen fer
des del Partit Popular en esta comunitat, sempre tenen el mateix discurs i, al
final del discurs, vénen los projectes i vénen les realitats, i ve l'acceptació per part de la gent d'eixos projectes que han fet millorar quantitativament esta comunitat.

Vostés no ens creuen mai quan nosaltres els diem per quins motius i quines raons s'estan creant.
Indubtablement, la Ciutat de les Llengües té un fons totalment cultural per al qual va destinat, però requerix (inintel·ligible) .
.
.
no requerix del complement del que vostés estan dient contínuament dels edificis (remors), de no sé què.
Jo li he dit, se faran edificis de baixa densitat (remors) i se faran instal·lacions deportives importants, (remors) perquè, indubtablement, quan ve una persona aquí a estudiar una llengua, no tan sols és la llengua sinó que al mateix temps té altres activitats que vénen complementàries a aquella, per tant, així ho tenim en totes les mateixes activitats que se desenrotllen tant en l'àmbit privat com en l'àmbit públic dins de tota Espanya en altres llocs a on s'estan desenrotllant activitats d'este tipus.

Per tant, nosaltres continuem, i des del Partit Popular continuem pensant que
el lloc és l'adequat, que cal treballar en eixe projecte, que cal donar compte de com eixe
projecte serà un projecte, una realitat per a Castelló i que, indubtablement, ja comencen vostés per parlar de 2005, i en tot moment mos estan dient que han passat més de cinc i no s'ha fet res, i de 2005 ne compte quatre, però vostés sempre aniran amb la paraula per davant, aniran tirant terra per damunt i
tractant de confondre la gent i tractant de confondre
(la diputada Albiol diu: «Quatre i nou mesos»), però no, no ha arribat al que vosté està dient.
(Veus) I, llavors, vosté vorà com eixos projectes que vostés, l'única cosa que volen és tirar terra damunt a un anterior alcalde de Castelló i tractar de ficar en dubte el seu treball, ¿eh?
, i indubtablement, doncs, serà una realitat per a Castelló i una realitat positiva per a la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Mundo.

Anem a passar a votar esta proposició.
¿Vots a favor?
7.
¿En contra?
8.
(S'interromp la gravació)

(S'alça la reunió a les 12 hores i 15 minuts)