Untitled Web Page



**Comissió d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
Reunió celebrada el dia 7 de febrer de 2006.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presidix l'Il·lustre Diputat Senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 12/I.**

**El senyor president:**

Bon dia, senyores i senyors diputats.

Comencem la Comissió d'Obres Públiques i Transports.
En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de vore si hi ha quòrum.

 

*(La senyora secretària passa llista dels membres de la comissió)*

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora secretària en funcions.

Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la reunió anterior.
Les seus senyories, com sempre, tenen l'acta en les seus carpetes.
Si han de fer alguna observació, és el moment; si no, l'aprovem per unanimitat.

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig a l'opció sud del vial Cabanes-Orpesa i l'elecció de l'opció nord (RE número 17.
907, BOCV número 81).***

 

**El senyor president:**

 

Segon punt de l'ordre del dia, que serà en este cas, tal i com està previst en l'ordre del dia, el número dotze: presa en consideració de la proposició no de llei sobre el rebuig a l'opció sud del vial Cabanes-Orpesa i elecció de l'opció nord, presentada pel Grup Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

En este tema substituïsc al senyor Joan Antoni Oltra.

Jo crec que a cap membre de la comissió se li escapa que este tema de la carretera Cabanes-Orpesa és un tema polèmic, ha sigut un tema molt present en estes Corts des del seu inici.
I nosaltres considerem que seria hora d'anar arribant a una solució.
Per això, opinem que les Corts haurien de dir molt en això.

Jo recorde que va ser una de les primeres iniciatives parlamentàries que vaig tindre en aquestes Corts.
L'any 1999 va ser la presentació de diverses iniciatives parlamentàries sobre la carretera Cabanes-Orpesa.
Des d'aquell moment fins ara ha hagut de tot en eixa carretera.
Han hagut paralitzacions cautelars judicials; ha hagut paralització de les màquines per part d'un moviment cívic que considerava que la construcció d'eixa carretera era greument lesiva per als valors naturals; ha hagut aturades d'obres; ha hagut tornada a prendre obres; han hagut una multitud de compareixences ací, en estes Corts.
I la qüestió és que en este moment ni la carretera que pretenia fer el govern del Partit Popular s'ha fet, ni s'han optat per alternatives que serien positives i correctes per acabar la carretera encetada.

Jo vull fer hui un xicotet resum dels problemes que comportaria el realitzar la carretera per l'opció sud que es pretenia.
Primer vull recordar que quan es va fer el projecte de la carretera es van presentar tres opcions: l'opció sud, l'opció centre i l'opció nord.
Es va optar per una d'elles, l'opció sud, sense haver fet una anàlisis pormenoritzada de les diverses afectacions que suposaria cadascuna de les alternatives.
Simplement es va optar per l'opció sud d'una manera relativament arbitrària, com es va demostrar després amb tota una quantitat d'informes tècnics i d'anàlisis de la documentació que havia aportat la conselleria.

Quan es va optar per eixa opció sud van nàixer de seguida determinats problemes.
Esta opció tocava el Desert de les Palmes, estava en tot moment en el límit fronterer entre la part protegida del paratge natural del Desert de les Palmes i la part no protegida.
Nosaltres hem de recordar que el Desert de les Palmes no té una zona d'amortiment d'impactes, conforme sí que tenen tots els paratges naturals de la nostre terra.
I no té eixa zona d'amortiment d'impactes, perquè va desaparéixer en la tramitació del propi espai natural.
Al principi hi havia una zona de cinc-cents metres al voltant, que va desaparéixer amb la redacció final.
Malgrat eixa desaparició, nosaltres vam demostrar aquí, en estes Corts, vam demostrar que hi havia una part del vial que invadia el propi espai del paratge natural.
No era ja una suposició sinó que vam portar ací els plànols, vam portar els límits de l'espai natural, vam portar fotografies i vam portar la ubicació del viaducte concret que entrava dins el paratge natural.

Per tant, l'afectació al Desert de les Palmes a un espai natural, a nosaltres ens sonava una afectació evident, perquè l'invadia, perquè era totalment veí a eixa zona protegida i perquè el tema de la contaminació acústica, la contaminació d'aigües, etcètera, acabava afectant al propi desert i perquè hi havia una part que entrava dins la pròpia zona del desert.

Hi ha més.
En la zona esta, que no entra dins el paratge natural, però que sí que està adherida al paratge natural i que la carretera passava per damunt, hi ha tot un sistema de cavitats subterrànies, hi ha tot un sistema càrstic, la cova més important és diu l'Ullal de Miravet, on hi ha turgència d'aigua que procedix de tot el sistema del Pla de l'Arc.
I en eixe sistema de cavitats subterrànies, eixe sistema estaria ja protegit genèricament per les lleis d'espais de proteccions naturals de la Comunitat Valenciana.
És a dir, eixes lleis ja suposen una protecció genèrica a totes les coves.
No es va tindre en compte, dient-se que la carretera no afectaria al sistema càrstic i al sistema de coves.
Hi ha informes fets per ecotoxicòlegs, hi ha informes fets per experts en hidrogeologia, que diuen que és impossible de decidir i de definir que una carretera construïda en eixe lloc no tinguera cap afectació a les coves, al sistema càrstic.

És més.
En eixe sistema càrstic hi ha una fauna cavernícola reconeguda d'una manera oficial, una fauna cavernícola formada per animals únics en el món.
En el moment inicial de la declaració d'impacte ambiental es coneixia, almenys, la *Typhlatya Miravetensis*, que no es comenta després en els diversos documents, quan es parla de la possible afectació ambiental d'aquesta carretera.
Són espècies úniques en el món.
A partir d'ahí es van descobrir almenys cinc espècies més, que no tenen un estudi tan a fons com la *Typhlatya*, però sí espècies que semblen certament endèmiques del nostre territori, que no hi ha en un altre espai i que podrien clarament desapareixer en l'afectació de la carretera.

A part d'esta afectació als valors naturals i, basant-se en esta afectació als valors naturals, va haver una grandíssima mobilització cívica i social.
Nosaltres hem de recordar que la inicial reivindicació dels ajuntaments, de la societat civil, de les societats cíviques, era l'opció nord.
Eixa va ser signada i va ser defensada per totes les institucions de rellevància, no ja de defensa ecologista sinó també pels propis ajuntaments.
Que va haver una posterior correcció de postura per part d'alguna d'eixes institucions?
Va ser una correcció de postura que no tenia una base científica sinó una base de no causar problemes al partit que governava, de deixar-li fer, perquè tota la gent que seguia defensant el tema que he comentat abans, la no afectació al Desert de les Palmes, la no afectació al sistema de cavitats subterrànies, la no afectació a la fauna cavernícola, va seguir formant una permanent oposició a la construcció d'eixa carretera.

Recordem que van haver tres episodis concrets d'aturada de les màquines per part de la gent que veia que les màquines anaven a invadir el desert.
Va haver vaga de fam, una vaga de fam que es va allargar durant més de vint dies, en Nadal de 2003 al 2004.
Tot açò ha provocat diversos judicis a ciutadans perfectament honrats i que l'únic que pretenien amb la seua actuació d'aturar les màquines era salvaguardar un bé superior i de tots els valencians.
Judicis que han tingut diversos avatars.
Sempre els judicis que s'han acabant celebrant sempre han acabat amb la consideració de no culpabilitats de les persones afectades.
Últimament hi havia judicis massius a dotze persones en un sols judici, catorze persones en un sols judici, que al final raonablement, simplement han acabat en no res i s'han acabat per no produir els judicis inclús per falta de proves de què s'haguera causat qualsevol tipus, s'haguera fet qualsevol transgressió del codi penal que hi haguera qualsevol delicte.
L'únic que pretenien estes persones era que se'ls escoltara i que no s'invadira un paratge natural i no s'afectara els valors naturals que estan protegix per les lleis valencianes, estan clarament protegits.

Esta carretera va tindre diverses paralitzacions judicials.
Però jo vull recordar una concretament.
El 30 de juny de 2002 es va declarar la suspensió de les obres, que no continuaren les obres.
Era d'una manera definitiva.
I el 19 d'octubre de 2002 va haver un sobreseïment de les causes que se seguien contra diverses càrrecs de la conselleria en aquell moment d'Obres Públiques.
En eixe sobreseïment de càrrecs es deia el següent, en principi se sobreseia perquè estes persones no havien comés el delicte encara.
Però deia el següent: l'execució del traçat projectat pels trams actualment objecte de la mesura cautelar, i que incidixen tant en la cova referida, ­es referix a la cova de l'Ullal de Miravet­ conllevará el elemento típico del grave riesgo perjudicial para el medio ambiente y originaría la susceptibilidad de exigir el consiguiente reproche penal a quienes aparezcan entonces como responsables.

El que es venia a dir és el següent: sobreseiem la causa, perquè estes persones encara no han fet el delicte.
Però en el cas que es fera la carretera pel lloc que estava determinat en els plànols inicials, sí que hi hauria un clar delicte i que seria objecte de reprotxe penal i de fer les mesures judicials que en aquell s'establiren a les persones que feren eixe delicte.

Nosaltres vam considerar eixe delicte del 19 d'octubre de 2002 com que de fet la justícia donava la raó a les persones que deien que l'opció sud no era l'adequada.
I que si es fera l'opció sud es cauria en un delicte.
La conselleria, utilitzant de manera ­nosaltres considerem­ irregular eixe auto, un any i mig després va optar per tornar a encetar la carretera pel mateix traçat.

Diuen que havien corregit l'entrada en el desert que tenia el viaducte que nosaltres hem comentat.
No és cert, no hem vist cap projecte que realment fera que eixe viaducte no entrara en el desert.
Nosaltres en este moment tenim documents que fan referència al Pla general d'ordenació urbana, que es pensa aprovar a Cabanes, i observem com la carretera continua entrant dins el paratge del Desert de les Palmes, és a dir, quatre anys després d'eixe auto, vàrios anys després que el conseller, en aquell moment García Antón, ens diguera que s'havia evitat ja l'entrada dins el paratge, trobem que els plànols de la carretera de l'opció sud segueixen entrant dins el paratge natural.

Què plantegem amb esta proposta de resolució, a part d'eixa qüestió de què l'opció sud és greument lesiva per als valors naturals que són propietat de tots els valencians?
El que plantegem és que hi ha alternatives millors i alternatives més correctes.
Nosaltres diem que hi ha l'opció nord, ja plantejada en l'inici a l'hora d'analitzar diverses obres per a poder fer esta carretera, eixa opció nord és absolutament millor que l'opció sud; no suposa cap tipus d'afectació a este sistema càrstic, no afecta a la fauna que abans hem comentat i, realment, ajunta, unix el Pla de l'Arc amb la zona de la costa sense eixe tipus d'afectació.
Per tant, nosaltres demanem amb esta proposta de resolució que s'opte per l'opció nord.

Volem comentar dos cosetes més.
En este moment la carretera està aturada en el quilòmetre set.
Del quilòmetre set al quilòmetre tretze s'han donat les diverses aturades cautelars i les diverses aturades definitives de jutjats.
En este moment, en el quilòmetre set, en el lloc on es produix l'aturada de la carretera, hi ha una rotonda i a més eixe límit coincidix ­què justet!
­ amb el límit del PAI, Mundo Ilusión.

Nosaltres diem que eixa carretera no ha de passar d'ahí.
I a més el passar d'ahí provocarà una altra vegada nous processos judicials, noves aturades de màquines, nou continuació del litigi.

En este moment, des del quilòmetre tres fins el quilòmetre set no és aprofitable per a una segona alternativa, però sí que són aprofitables totes les obres del quilòmetre zero fins el quilòmetre tres.

El que nosaltres estem dient és que del quilòmetre tres en avant s'opte per les opcions nord, s'opte per una nova alternativa que no afecte, que no siga veïna al paratge del Desert de les Palmes.

Considerem que esta obra per opció sud ha sigut extremadament cara, i encara seria més si se continuara fent-la pel lloc on es pretén.
Les modificacions que caldria fer per a limitar les afectacions naturals són tantes i tan extremes que convertixen esta carretera en insostenible, la de l'opció sud, i nosaltres considerem que s'ha d'anar ja i d'una vegada per totes l'opció nord.

La petició que li fem a la conselleria no és una petició extrema ni dramàtica.
Nosaltres l'únic que li diem és que les Corts Valencianes acorden instar el Consell a rebutjar l'opció de sud del vial Cabanes-Orpesa i optar per l'opció nord.
Instem la Conselleria d'Infraestructures ha aprofitar les obres ja fetes al costat de la N-340, que pertanyen a les obres de l'opció sud, per a incloure-les com al final és de l'opció nord.
I, per tant, seria perfectament aprofitable una gran part d'esta alternativa.
Continuar, intentar optar per l'opció sud.
Hi ha alguns indicis que la conselleria voldrà tornar a reintentar l'opció sud.

Nosaltres diem que iniciar això seria quasi una malversació de cabals públics.
Quasi cada intent de continuar la carretera per un lloc que té tanta oposició i que causa tant de dany, i que ha tingut tots estos litigis judicials, i que ha causat totes estes aturades i tot este problema.
.
.

 

**El senyor president:**

Vaja concloent, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
seria, seria clarament ­de seguida acabe­, seria clarament malversar els diners públics que es dedicaren a eixe intent que nosaltres considerem que està abocat al fracàs.

Per tant, l'opció nord és la correcta i pensem que les Corts Valencianes podrien fer un gran favor a tots els valencians dient-li a la conselleria que eixa opció nord és la correcta.
I per això espere que tots els grups aproven esta alternativa que nosaltres plantegem com la millor per al medi ambient i la millor per a tots els ciutadans, tant de l'interior com de la costa.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Grups que desitgen fixar posició?

Pel Grup Socialista, té la paraula la senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, dins del que són les carreteres competència de la Generalitat Valenciana i, dins d'estes, les que afecten a la província de Castelló, el vial Cabanes-Orpesa és en diferència la carretera de la qual més s'ha parlat, i segurament també és, en diferència, la carretera que més s'ha qüestionat.

Jo volguera recordar que en els anys 1995-1996, quan el Partit Popular arriba al govern tant de la Generalitat Valenciana com de l'Estat, immediatament va redactar i va licitar, i amb caràcter urgent, esta carretera com una carretera d'altes prestacions, en un projecte, en una declaració d'impacte ambiental de conformitat.
O, dit d'una altra manera, el Partit Popular tenia molta pressa en executar esta carretera.

Ha passat una dècada ja des d'aleshores, i en esta dècada esta ha sigut una carretera qüestionada, paralitzada i sobretot cara.
Per què cara?
Perquè resulta que dels tretze quilòmetres projectats, s'han executat set i han costat 27 milions d'euros, més de 4.
500 milions de pessetes, que és molt més del que estava pressupostat en un inici.

Una carretera molt qüestionada, no tant el vial, però sí el traçat concret.
S'ha demanat per part de diferents grups, de grups de l'oposició, de grups ecologistes, el canvi de traçat.
I, no obstant, la conselleria ha continuat amb el traçat que tenia previst l'any ja 1995.
Ha sigut una obra molt paralitzada.
De fet, en estos moments l'obra està parada.
No sabem exactament els motius.
Es parla de motius econòmics.
Es parla que s'ha paralitzat per motius mediambientals.
Però el que tampoc no sabem des de l'oposició és què pensa fer a partir d'ara el govern de la Generalitat.

El que sí que sabem, i tal volta a la millor el representant del Partit Popular ens aclara este extrem.
El que sí que sabem i que el que sí que entenem des del Partit Socialista és que esta és una oportunitat, una oportunitat més per acceptar un traçat de consens per part del Consell, un traçat de consens que permeta executar este projecte, però sense agressions al medi ambient.
El temps que ha transcorregut des de l'any 1995 sens dubte el que ens ha demostrat és que sempre el diàleg és la millor forma de dur a terme totes les coses, i que encara hui estem a temps, perquè sempre s'està a temps d'arribar a un acord si hi ha voluntat.

El Partit Socialista va a votar, com no pot ser d'una altra manera, a favor de la proposició no de llei que presenta Esquerra Unida.
Entenem que és una proposta coherent, conseqüent i sobretot compatible també, per un costat en la protecció al medi ambient, però també compatible en el desenvolupament existent i previst en eixa zona, i compatible també amb la finalitat primera que va ser comunicar determinades poblacions de l'interior en la costa.

En eixe sentit torne a reiterar que estem a temps i que encara tenim una altra oportunitat de consensuar un traçat, i votem a favor de la proposició no de llei d'Esquerra Unida.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

Bé, bon dia.

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Bé, és un tema, com tots han dit, els qui m'han precedit en l'ús de la paraula, que fa molt de temps que anem ja parlant del tema del vial Cabanes-Orpesa.
És un tema en el qual pense jo que s'han donat moltes explicacions també per part del Consell de quines han sigut les actuacions, de tota esta sèrie de paralitzacions i sèries d'incidències que ha tingut el vial.
I sempre s'ha donat l'explicació pense que correcta sobre els motius que van guiar des d'un principi a elegir l'opció sud i no l'opció nord.
Si és la que en estos moments s'està plantejant, des de la seua proposició no de llei, Esquerra Unida.

Ha plantejat, perquè jo recorde els primers pressupostos en els quals vaig participar, i sempre ho he fet així, que inclús una de les propostes que sempre ha tingut Esquerra Unida-l'Entesa ha sigut l'eliminació inclús dels fons per a fer les obres.
Vol dir que inclús, d'alguna forma, anant en contra inclús de la realització d'un vial que considerem important per allò que són les infraestructures de la província de Castelló.
Infraestructures que tots sabem tenim.
.
.
a cavall de dos vials importants, que és la N-340 i l'autovia de la Plana, que indubtablement per al seu desenrotllament necessita una sèrie de impermeabilitzacions *(inintel·ligible)* a través dels vials durant el seu discórrer per dins de la província de Castelló.
I uns dels punts d'encontre important era este, el vial Cabanes-Orpesa.

Aleshores la Generalitat, com bé dia també el senyor Cardona, que va estudiar les diverses alternatives que pogueren haver per al traçat, quan es va plantejar en un principi fer eixa connexió entre els dos llocs, i l'alternativa, l'alternativa sud que van elegir la van elegir per diversos motius, segons sempre ens ha contat, i per part dels tècnics han hagut uns informes preceptius per a poder arribar a estes conclusions.
Per un cantó han hagut dos temes: un tema és l'impacte, l'impacte que pot tindre i el cost de les obres, pensem que quan al terreny en el qual discorre l'opció sud elegida i l'opció nord, el terreny que es pretén en l'opció nord és més abrupte i exigix molts més grans moviments de terra i fan que esta alternativa siga més agressiva en l'impacte visual que pot tindre el que és el vial.
I alhora el que és el cost de les obres és molt més elevat que l'opció sud que és la que es va elegir.

S'està dient també, també ha dit vosté, i ho ha reconegut després, que en un principi les poblacions com Cabanes.
.
.
tenien els veïns que demanaven l'opció nord, però després van optar per corregir-ho.
Jo per això li deia, o li vull dir, que l'opció nord no és, tal com feia en la proposició no de llei, reivindicada i recolzada totalment per la població de Cabanes, sinó que d'alguna forma van agafar i es va corregir eixa demanda, i es va optar per les solucions que d'alguna forma, sempre emparats amb els informes tècnics, feia inviables les obres a fer en eixe vial Cabanes-Oropesa.

Ha parlat també, quan el tema dels estudis sobre els quals.
.
.
l'afecció que tenia a les cavitats subterrànies i la fauna cavernícola que es desenrotlla en este traçat que s'està fent.
L'únic estudi, l'estudi que s'ha fet des dels sondejos geològics en camp i que ha completat la investigació en tecnologies modernes per part de la conselleria, tals com la tomografia elèctrica, la comprovació de corrents d'aigua mitjançant la verificació de composició isotòpica de l'aigua, etcètera, han donat que la Conselleria d'Infraestructures i Transports va ser suficient per a considerar que les obres a executar no perjudicaven les reivindicacions que d'alguna forma vosté ha exposat aquí en la seua proposició no de llei, la seua argumentació referint-se a les cavitats subterrànies, com la fauna cavernícola que allí existix.

Per tant, eixe informe ha sigut objecte per part de la conselleria, ha tingut una base científica rigorosa i ha sigut d'alguna forma uns dels motius principals pels quals el Jutjat d'Instrucció número 2 de Castelló haja apreciat que la conselleria ha actuat de forma totalment correcta, diligent en relació a esta obra i ha sobresegut la querella que es va presentar per la construcció de la carretera contra alts càrrecs i funcionaris de la Generalitat.

No obstant tot això, hi ha dos coses, una.
.
.
com s'ha parlat, estes són unes obres que porten molts anys i, per tant, en algunes fases de l'obra requerix aplicar no tant sols un increment del valor de les obres pel temps transcorregut, sinó alguna modificació del contracte per superar inclús el que és les obres, el percentatge adequat en tota adjudicació.

Per tant, la situació actual de les obres, en estos moments tenim que el dia.
.
.
el passat dia 16 de desembre de 2005, de l'any passat, el ple de Consell va autoritzar la modificació del contracte, de mode que es van a executar per complet les obres en el tram que no ha sigut objecte de suspensió.
Vol dir que és el tram, d'alguna forma, que és el que hem parlat que podia, tal com deia el senyor Cardona, podria, diguem, anar a una o a l'altra solució de les que teníem propostes.
I el tram que vol ser suspés en ocasió de la presentació de la querella va ser objecte d'un projecte nou.
Projecte que en estos moments s'està acabant de redactar per part de la conselleria.
En el nou projecte manté el traçat sud, però incorpora, per un costat, un nou entroncament amb l'autovia de la Plana, que la conselleria està prolongant fins a Vall d'Alba, no previst en el projecte original.
I sí adoptaran també processos constructius que ajudaran a reduir encara més els impactes que puguen tindre les obres.
Per tant, és un nou projecte.
I s'ha optat per fer un nou projecte, en lloc de modificat, per a fonamentalment sometre'l, altre camí, a la informació pública i a un nou procés d'avaluació de l'impacte ambiental.
Vol dir que eixe projecte seguirà tot un procés de tramitació en el qual podran tindre participació totes les persones que puguen estar involucrades o vullguen estar, diguem, en este moment, com vostés i com tots els col·lectius que d'alguna forma des del principi han fet activitats de cara a suspendre les obres o a paralitzar les obres, perquè podran tindre, en el seu procés d'impacte ambiental i en l'avaluació del mateix, podran tindre la participació corresponent per a poder al·legar i poder proposar quantes propostes creguen oportunes per a reduir els impactes que pot tindre este nou projecte del que és el vial Cabanes-Orpesa.

El projecte estarà prompte llest.
I en este moment, com bé li deia, cal que Esquerra Unida, tota la gent que d'alguna forma estiga.
.
.
que s'oposen al projecte, inclús com els col·lectius que fins ara han fet les seues manifestacions, puguen fer constar les seues raons contra el projecte on corresponga, en el procés d'informació pública, en lloc de poder continuar amb una sèrie de paralitzacions sobre la modificació i una nova represa de les obres.

Per tant, pensem que és la fórmula més clara i transparent de donar, diguem, este nou impuls perquè este nou projecte puga acabar definitivament amb els problemes que d'alguna forma s'hagen pogut suscitar, amb els aclariments corresponents; que eixe impacte ambiental siga aprovat i eixe nou projecte siga aprovat.
I, en definitiva, que puguem tindre el vial Cabanes-Orpesa per l'opció que considerem la més curta, la menys costosa i alhora que no promoga un impacte ambiental tan fort com poguera produir uns altres.

Per tant, nosaltres anem en esta línia que està treballant la conselleria, anem a rebutjar la seua proposta.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Sí, senyor Cardona.
.
.
?
Sí, per a rèplica, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

En primer lloc agrair la postura del Partit Socialista.
Considerem que els seus arguments són coincidents en els nostres.
I considerem també adequat que estes Corts, o almenys una part d'estes Corts, es pronuncien clarament perquè hi ha unes altres opcions a l'hora de fer estes connexions entre l'interior i la costa menys perjudicials que la que se pretenia.

Per una altra banda, nosaltres, senyor Mundo, considerem una gran victòria haver aconseguit aturar les obres abans que entraren en la zona més veïna al paratge natural del Desert de les Palmes.
Considerem que ha sigut un resultat del treball de moltíssima gent.
Gent a la que s'ha jutjat, i gent a la que s'ha pretés condemnar per defensar el que deien les lleis de protecció del medi ambient.
Però al mateix temps que considerem una victòria la situació actual, veiem que poden haver determinats perills, i nosaltres estarem molt atents per a eixos perills intentar evitar-los.

A nosaltres el que hui se pretenga continuar per una opció sud ens pot.
.
.
A vore, fins a no vore el projecte no podem dir quines característiques tindrà.
Però considerem especialment delicat, ara, l'obertura d'un nou període d'exposició al públic, i la que s'haja de fer una nova declaració d'impacte ambiental, que esperem que siga més coherent que l'anterior.
Perquè en l'anterior s'acabava donant un vistiplau positiu després d'haver parlat durant folis i folis de la gravíssima afectació que esta carretera causava al medi ambient.
Per tant, l'única cosa que esperem de la declaració d'impacte ambiental, és que siga objectiva, i que després d'analitzar tots els danys no acabe pegant-li la volta a tot el que estava dient en els trossos anteriors.

Nosaltres considerem que l'opció sud suposava una afectació greu i, atenció, irreversible.
Perquè en el cas que l'afectació haguera sigut greu però reversible, no s'haguera plantejat la gent la qüestió que hi havia que posar-se davant de les màquines, sinó que hagueren esperat a resolucions judicials per a després revertir les obres que hagueren pogut fer mal.
Però l'impacte és irreversible.

N'hi ha una altra qüestió molt important en este tema.
Esta carretera s'ha transformat en un sac sense fons, un sac on vinga a tirar-li diners per por a.
.
.
podríem dir per mantindre una idea original, per no baixar de la idea original, per no mostrar-se flexible a arguments molt potents que n'hi havia en contra.

Vosté acaba de comentar, senyor diputat, que nosaltres sempre hem demanat l'eliminació dels recursos econòmics per a eixa carretera.
Certament.
Aixina ho hem fet, perquè considerem que esta carretera no és útil, és mediambientalment insostenible.
És insostenible socialment.
Però no ha dit vosté que nosaltres hem ficat eixos diners sempre per a les carreteres entre Cabanes i el Prat de Cabanes, entre Vilanova d'Alcolea i Torreblanca.
Hem posat eixos diners per millorar la carretera entre Coves de Vinromà i Alcalà de Xivert.
Hem posat eixos diners per millorar la carretera entre Sant Mateu i Benicarló.

És a dir, el que hem fet ha sigut el que els objectius que realment pretenien, que era permeabilitzar l'interior i la costa, nosaltres ho féiem, destinem eixos recursos a determinades carreteres.
No ha dit vosté tampoc, que hi ha hui en dia previst un vial ràpid i d'alta capacitat entre Vilanova d'Alcolea i Torreblanca, que també té un projecte i també s'està fent.
És a dir, no era necessari que esta carretera fóra l'única, sens va vendre, de fet la declaració d'impacte ambiental deia «esta carretera afecta molt, però considerem que hi ha que fer-la perquè és l'única possibilitat de connectar l'interior i la costa».
Això és el que deia la declaració d'impacte ambiental.

S'ha demostrat clarament que això no és cert, perquè, quan se va.
.
.
al cap d'uns anys va eixir la carretera Vilanova d'Alcolea a Torreblanca, i s'està fent i no hi ha cap, no hi ha els problemes gravíssims que esta carretera comportava.
Per tant, hi ha l'argumentació que deia la declaració d'impacte ambiental, que s'acceptava perquè era l'única possible.
Eixa no era certa i no era correcta.

Nosaltres considerem que hui és possible una altra opció.
Considerem que eixa opció és compatible entre tots els interessos.
A tots ens ha tocat cedir alguna cosa.
Eixa opció nord, aprofitant part del que s'ha fet per l'opció sud, és compatible en els interessos de les urbanitzacions.
Que nosaltres no estem d'acord en ells, però acceptem que és compatible en eixos interessos.
I és compatible en els interessos mediambientals.

Jo li he de dir finalment, que front a algun informe favorable de la conselleria, demanat a gent que no era objectiva i que tenia inclús relacions de família amb els consellers i.
.
.
bo, amb els directius que demanaven la informació; ha estat contrarestat per una muntonada d'informes de múltiples universitats.
Des de l'Institut Belga de Ciències Naturals, universitats de Navarra.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Cardona.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
Universitat de Berlín.
Universitat de.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
vaja concloent, per favor.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
Universitat de Mòdena.
Tots estos estaven ajuntats als processos judicials, i venen a demostrar que nosaltres podríem perdre una de les coves en major diversitat de fauna aquàtica del món.
Nosaltres considerem que eixes coses són rellevants i importants, per això continuen considerant que la nostra proposta hauria de ser aprovada.
Estem encara desitjant un canvi de postura del Partit Popular, perquè considerem que seria el correcte i el més adequat dir-li a la conselleria que opte per l'opció nord, que és la millor i la més sostenible.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Sí, senyor Mundo.
.
.
té la paraula.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Senyor Cardona.

En les seues paraules últimes entenc, o en les primeres que vosté ha fet, diu que les Corts se pronuncien.
Les Corts se pronunciaran perfectament en esta comissió respecte a una.
.
.
proposta que des de la conselleria entenem que és raonable, i la majoria del Grup Parlamentari Popular, indubtablement jo crec que li ha donat suficientment arguments com per deixar ben clar quina és la postura, i quin és el respecte per suposat que dóna a tot el que és este vial Cabanes-Oropesa.

Pensem una cosa.
Vosté diu és que en el preàmbul, en l'impacte ambiental diu que és l'únic vial, l'únic vial, i vostés el canviaven per altres vials d'enllaç.
Jo li he dit que el que és l'autovia de la Plana i la N-340 i l'autopista que passa paral·lela a la 340, requerix d'unes connexions importants entre els dos, però no tan sols a la zona de Cabanes-Oropesa, sinó a tot el que és la província de Castelló.
Tant en tots els aspectes que vosté estava dient en el tram de l'aeroport, com en el tram de la carretera de Sant Mateu-Benicarló, com en la carretera de Vinaròs que en este moment aquella el que va fins a Morella que esta pràcticament ja està en bones condicions.

Però, repetixo.
Eixes s'estan fent, el que l'impacte ambiental el que deia que este era el punt per aquí, l'únic punt per aquí per a connectar les dos vies.
Tenim un punt difícil pel que és la serra que mos trobem entre els dos vials, i necessitàvem anar per un punt concret.
Este punt se va fer un projecte.
Eixe projecte ha tingut costos.
Indubtablement tot el que se judicialitze i va moltes vegades als jutjats, se paralitzen les obres i tornen a començar, eixos projectes s'encarixen pel temps, perquè indubtablement els preus de l'adjudicació no són els mateixos que quan s'executen les obres.

Per tant, d'ahí a que se facen una modificació en els trams inicials, els quals, com tots diem, jo crec que estem tots d'acord en els trams que s'ha fet en este moment.
Però el tram final, en este nou projecte donarà el que vostés han demandat, eixa participació a través de l'impacte ambiental que es puga tramitar.

Vostés diuen és que els informes que s'ha fet pel tema de tota la problemàtica que hi havia dins del parc, ha donat que tinguéssem en este moment, érem tots molt respectuosos i tots déiem que allí inclús dubtàvem que pogueren haver, no podien concretar si hi hauria alguna afecció tant al que són les cavitats subterrànies com a la fauna cavernícola que allí hi ha.
La conselleria els va fer els informes, i estaran dins dels expedients.
I van anar al jutjat.
I el jutjat els va tindre en consideració en el moment d'emetre el seu informe i les seues conclusions.
Que m'imagino que les altres parts també deurien portar els seus informes corresponents.

I per tant, hem de creure que la justícia, indubtablement, el que està jutjant és el que té i els informes que allí li aporten.
I per tant, en conseqüència, opta declarant el que realment és, que les actuacions de la conselleria han sigut les adequades.
I que, desgraciadament, este projecte s'ha allargat.

Però com ha hagut modificacions, repetixo, esperem que eixe projecte que en breu la conselleria fixarà ja com a definitiu, s'exposarà al públic, vorem les al·legacions.
I en conseqüència podrem tindre ja, d'una vegada per totes, què és el que reclamen tota la població d'aquella zona, eixe vial el més prompte possible acabat.

Acabat després d'una exposició pública en la qual s'aprove el projecte.
I que tots poguéssem ja evitar haver de recórrer a cap nova forma de pressió, de cara a paralitzar novament les obres d'un projecte que considero vital i important per al desenrotllament de tota la zona.
Desenrotllament tant urbanístic, com turístic d'un punt important de la zona nostra com és la zona d'Oropesa, Cabanes, Benicàssim.
I fins a Castelló, en el nou aeroport, que pense que també requerirà que eixe vial siga el més ràpidament possible, i que les pistes de connexió, o siga, el que són les infrastructures de la província de Castelló, tinguen l'impuls que estem demandant de fa molt de temps tant per l'estat com per part de la Generalitat i que poguéssen ser una realitat.

I este vial, indubtablement, que no tornéssem a vore noves proposicions no de llei perquè se paralitze el vial.
I perquè les coses no surten, diguem de la forma que d'alguna forma tots volem.
I per tant, tots estiguéssem d'acord en què en eixe nou traçat, en eixe nou projecte, responga a les demandes dels ciutadans de la província de Castelló, dels ciutadans valencians en concret, i que se faça el més ràpidament possible.
Per tant, anem a rebutjar la seua proposició no de llei.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Ha estat debatut el punt, anem a passar a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
Seran.
.
.
7.
Vots en contra?
9.
Per 9 vots en contra i 7 a favor, queda rebutjada la proposició no de llei.

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 13 en l'ordre del dia original, *(Remors)* Sí, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Que se repetisca la votació, perquè no poden haver 16 vots en conjunt.

 

**El senyor president:**

 

He dit 9, 6, 1.
.
.
7, *(Remors)* 9, 7.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Són 16.

 

**El senyor president:**

 

Clar, falta un, que és el senyor diputat del Grup Mixt.
.
.
*(Remors)* que no.
.
.
que.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ah, perdó, perdó, pensava que és que no havia votat.

 

**El senyor president:**

 

No està, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Perdó, és que no està el diputat del Grup Mixt.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Si vosté s'haguera donat compte quan hem passat llista i s'haguera donat compte que no estava.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
i tampoc ha entrat amb posterioritat.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'establiment d'una moratòria urbanística en tot el territori valencià (RE número 26.
803, BOCV número 101).***

 

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies.

Al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 13, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'establiment d'una moratòria urbanística en tot el territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari de Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana-L'Entesa.

Sobre este mateix punt de l'ordre del dia hi ha una esmena presentada per la mateixa Entesa i, per tant, donem la paraula al senyor Arnal per tal que faça la defensa tant de la proposició no de llei com en l'esmena incorporada.
Moltes gràcies.

Té la paraula, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

*(Inoïble)*.
.
.
als darrers anys i molt especialment en la darrera, en la present legislatura, hem viscut un procés desaforat, descontrolat i desordenat d'ocupació del territori per una gran quantitat d'actuacions urbanístiques.
I el que encara és més preocupant: al llarg d'esta legislatura i especialment els darrers mesos s'ha presentat un veritable allau de nous projectes, la darrera manifestació del qual se va produir fa uns dies a finals de gener.

Si estos plans es materialitzen, encara que només fóra la mitat d'ells, tindríem un impacte desastrós sobre el nostre territori.
Impactes negatius no sols de caràcter territorial, paisatgístic, ambiental, sinó també de caràcter econòmic, social i cultural.
Davant d'esta situació actual de creixement accelerat, desordenat i de previsions futures d'un creixement encara molt superior ­insistisc en les previsions­, s'imposen mesures de racionalitat, de previsió, de planificació i d'ordenació com la que estic defensant.

Perquè, miren, ocupar indiscriminadament i en poc de temps milions i milions de metres quadrats de sòl, que a més era sòl no urbanitzable feia molt poquet de temps, pot tindre uns impactes immensos i molt negatius, que poden arruinar o comprometre un futur desenvolupament basat en un turisme sostenible, equilibrat i de qualitat.
A més de degradar enormement la qualitat de vida dels valencians i les valencianes, objectiu que hauria de ser irrenunciable per a totes les forces polítiques, i de danyar el seu patrimoni natural i cultural i afectar molt negativament a l'economia valenciana ­perquè açò també.

No es poden ocupar i alterar grans extensions de sòl sense que els ciutadans estiguem completament segurs que és necessari fer-ho i si és realment una activitat d'utilitat pública o és només un negoci privat.
La utilitat pública, senyors diputats, no pot donar-se per descomptat en tots els casos, ha de ser demostrada de manera clara i objectiva.
Una necessitat d'utilitat pública inajornable pot arribar a justificar certes contrapartides ­estem d'acord amb això­, però estes no tenen per què acceptar-se quan es tracta exclusivament d'un negoci d'estricte interés privat.
No és el mateix.

Abans d'ocupar milions de metres quadrats de territori hem d'estar segurs, ben segurs, que s'estan ocupant els llocs de menys valor ecològic, amb menys impactes ambientals i paisatgístics, i que no van a generar interferències, disfuncions o problemes amb les poblacions existents, amb les infraestructures que ja tenim en el territori o amb les activitats econòmiques que ha estan implantades.
Hem d'estar segurs que estes noves construccions no van a eliminar o degradar, innecessàriament a més, les millors terres agrícoles irreemplaçables, ni espais costaners valuosos ni paisatges únics i insubstituïbles.

Per tots estos motius necessitem que estiguen prèviament ­insistisc en prèviament­ establerts els criteris, cartografiats els valors per a protegir i detectades i marcades en els plànols les zones més aptes i les menys aptes, per a poder ser ocupades per este desenvolupament urbanístic i pels habitatges.
Açò s'ha de fer amb una planificació integral del territori ­que ara vostés han denominat en la LOT estratègia territorial valenciana, molt bé­ i per un conjunt de plans d'acció territorial com els de l'horta, el sistema rural i el litoral ­molt bé.
Tots eixos plans, tots estos instruments legals estan previstos per la recent Llei d'ordenació del territori que va fer el senyor Blasco, aprovada fa quasi dos anys, i que no marca cap data, cap termini ­i açò es gravíssim, senyors i senyores­, no marca cap data ni cap termini per a fer-lo realitat.
Es preveuen, però sense ningun compromís de res.

Açò quina burla és, senyors i senyores?
Ningun polític sensat i respectuós amb la legalitat i la sostenibilitat hauria d'aprovar nous projectes urbanístics a base de reclassificar sòl no urbanitzable ­insistisc­, sense que estiguen publicats estos instruments, sobretot perquè no estem parlant de dos o tres projectes urbanístics, d'uns poquets de milers de metres quadrats.
No estem parlant d'això.
Estem parlant de centenars de nous projectes, estem parlant de molts milions de metres quadrats.
No és una broma, no és una minúcia.
Per a què volem, si no, estos importants documents anunciats i no elaborats?
Per a quan els volem?
Per a quan ja no aprofiten de res?
És ara, és ara quan fa falta.
I mentre no estiguen disponibles, s'imposa amb tota la raó del món una prudent i necessària moratòria en l'aprovació de nous plans i projectes urbanístics.

Miren, no es poden construir milers i milers de noves vivendes, però molts milers de noves vivendes, sense fer càlculs de quina és la demanda real, objectiva i contrastable de creixement urbà.
Només es pot considerar interés públic cobrir les necessitats d'accés a la vivenda dels veïns de cada municipi, però no fer ofertes i crides perquè vinguen persones de mig món a instal·lar-se ací.
Açò darrer podrà ser un negoci, un negoci per a alguns, però no és una necessitat social.
I l'interés públic s'ha de justificar molt detalladament.
I més encara quan es tracta d'utilitzar unes fórmules que permeten l'expropiació i l'actuació imperativa de l'administració.
Açò és molt seriós i necessitem eixes garanties.

I s'ha de saber si el preu a què s'ofertaran estes vivendes serà assequible per a poder resoldre el greu problema d'accés a la vivenda que tenen molts ciutadans i ciutadanes valencianes, perquè si no és així i resulta que les noves vivendes no van a ser accessibles per als valencians i valencianes que les necessiten, açò es convertix en una burla.
Aleshores, els veïns d'un municipi que no poden accedir per limitacions econòmiques a un habitatge digne, deixen construir davant d'ells milers i milers de cases de luxe que no podran comprar mai en la vida i que estan pensades perquè vinguen persones de fora amb un nivell econòmic molt potent, per a poder en el seu municipis ocupar cases que ells no tenen accés, que no tindran mai possibilitats d'adquirir.
Açò és realment una burla als ciutadans i a una necessitat tan greu i tan peremptòria com és l'accés a un habitatge digne.

I no es poden construir milers i milers de vivendes per tot el territori valencià sense tindre càlculs fiables de demandes d'aigua que açò implicarà, quanta aigua farà falta i d'on eixirà eixa aigua.
I si l'obtenció d'esta aigua ha de ser finançada, encara que siga parcialment, per diners públics, els ciutadans necessitem saber si és per a solucionar problemes de veritables necessitats socials o és per a regar camps de golf, jardins privats i piscines de luxe.
Perquè si és per a açò, que podrà ser molt respectable l'interés que tinguen alguns, en tot cas, no és prioritari ni està justificat l'interés públic.
I en tot cas, no té per què ser finançat per diners públics, i més encara quan encara hi ha moltes necessitats molt més urgents per solucionar i molts dèficits per cobrir amb diners públics, que sempre són escassos, recordem-ho.

El sistema d'obtindre aigua ­em dóna igual que siga per transvasaments, com vol el PP, que siga per desaladores, que siga per depuradores, que siga per mecanismes d'estalvi i eficiència­ costa diners, costa molts diners, que en gran mesura paguem tots.
Inclús els fons europeus, quan s'intervé ací, són fons públics pagats per tots.
I no es pot malbaratar més aigua escassa i cara amb usos sumptuaris i amb un increment de les pèrdues que necessàriament es produïx quan han de multiplicar-se les xarxes de distribució a causa d'estes noves urbanitzacions.

I açò mateix passa amb l'energia o amb les matèries primeres.
Estan destrossant-se muntanyes valencianes fent més i més pedreres per a obtindre grans recursos de materials minerals que exigix la construcció.
I tenim dret a preguntar-nos si açò és necessari o no, si és prioritari o no, si està justificada o no la qualificació d'interés públic que es reclama per a estes actuacions.

I el mateix passa, senyores diputades, senyors diputats, amb els impactes derivats de les emissions contaminants, perquè els projectes urbanístics dispersos que vostés estan ara contemplant impliquen incrementar molt l'ús del transport privat de vehicles a motor i, per tant, incrementar el soroll, la contaminació atmosfèrica associada a l'automòbil, el consum energètic tant dels vehicles com de les noves vivendes i l'increment de la generació de residus i de depuració, com ja he dit.

Per tant, per tot açò és necessari, absolutament necessari, disposar dels indicadors ambientals i dels llindars dels consums de recursos i de contaminació i residus que estan també previstos en la Llei d'ordenació del territori, però que no existixen i no tenen termini per a existir.
Açò és necessari abans d'autoritzar esta proliferació de nous ­insistisc­, nous projectes.
Hem de tindre les dades, el més clares i concretes possibles, dels increments de recursos naturals i d'emissió de contaminants de residus que estes noves urbanitzacions van a provocar, i la capacitat del territori valencià per poder suportar estes demandes de consum de recursos i la capacitat que té el territori valencià de tractament de contaminants i de residus de tota classe.
I a més, hem de saber el cost, el cost de tot això, i qui ho ha de pagar.

Abans de construir milers i milers de noves vivendes, que d'omplir-se implicaria duplicar la població valenciana, ens hem de preguntar obligatòriament qui pagarà els costos associats, relacionats amb totes eixes necessitats.
Qui ho ha de pagar tot això?
I hem d'assegurar-nos si s'empra un model urbanístic concentrat o dispers, perquè si s'empra un model dispers, que és el que està ocorrent en la major part d'estos projectes, s'estan multiplicant totes estes demandes i estos costos que estic dient.
I és absolutament necessari que abans de reclassificar més i més sòl no urbanitzable, estiguem ben segurs que existixen també els diners i les possibilitats de finançament per cobrir les noves demandes de dotacions i serveis públics que generaran estos nous habitants, i els desplegaments urbanístics que estan plantejant-se a esta escala.

No és prou ­no me diguen que ja estan previstes certes coses­, és que no es prou cedir sòl dotacional o que els promotors avancen unes quantes quantitats de diners, uns milionets ara d'entrada.
Per exemple, un hospital és molt més que el sòl que ocuparà, un hospital és molt més que l'edifici on estarà ubicat.
Es tracta de pagar les nòmines de tots els qui treballaran en ell, des dels metges fins els empleats de la neteja, de pagar les medicines que s'han de donar allí, els costosos equipaments i aparells mèdics i el seu manteniment.
I no l'any de l'obertura, tots els anys que vénen després, senyores i senyors.
Estem segurs que disposem o disposarem amb facilitat dels recursos econòmics?
Qui pagarà eixes despeses?
Els promotors, els propietaris dels terrenys?
O ens tocarà pagar a tots els ciutadans?
I si ho hem de pagar tots nosaltres, el conjunt dels ciutadans, tenim dret a conéixer molt clarament els comptes, quant ens va a costar la broma, quant ens costarà estes dotacions sanitàries i educatives.
Perquè el mateix referit a les escoles, a la depuració d'aigües, als serveis de neteja, a la vigilància policial i seguretat ciutadana, a les vies de comunicació, als transports públics.

No es poden autoritzar dotzenes i dotzenes de veritables noves ciutats, noves poblacions, de milers i milers de vivendes, sense tindre tots estos comptes ben fets, ben prevists i disposar o tindre garanties de disposar dels recursos econòmics.
I açò no podem deixar-ho per analitzar cas a cas, projecte a projecte.
A més de fer això, a més de fer això, hem de tindre en compte, quan parlem de tants, de tants projectes, i de tants milions de metres quadrats, hem de tindre una visió global, una visió de conjunt, de tot el país.

I la planificació a què m'estic referint és que està prevista, és que està prevista en les lleis que elabora.
.
.
, en les tramposes lleis que elabora el senyor Blasco.
En eixes lleis, en concret, en la Llei d'ordenació del territori, es preveuen tots eixos instruments que he estat mencionant i que mencione detalladament en la proposta de moratòria, estan allí.
Però, clar, estan allí, però no estan desenvolupats.
I estos mecanismes que estos previstos en la lleis ­insistisc­, que no estan desenvolupant-se, que no tenen ninguna data, vergonyosament, per a desenvolupar-se, són necessaris ara.
Són necessaris abans, abans del desplegament de tot este gran allau de projectes.
Perquè, diguen-me, per favor, després per a què els voldrem.
D'ací deu anys, quan ha estiguen fetes totes estes immenses quantitats d'urbanitzacions, per a què serviran?
És que és ara, és ara quan ho volem.
Ara volem eixos mecanismes.
I mentres no existisquen, senyores i senyors, no es pot donar l'aprovació definitiva i última a tots eixos projectes, reclassificant sòl no urbanitzable.

En definitiva, per tots els importants motius que he estat explicant i que he estat exposant és necessari efectuar esta moratòria, en els termes que es vegen més oportuns, però especialment en allò que afecte al sòl no urbanitzable.
I que no done l'autorització definitiva mentres no estiguen tots estos instruments de planificació damunt la taula, com reclamaria la justa aplicació de les lleis, fins i tot les lleis que ha elaborat el senyor Blasco.

I si ho fan al revés, si vostés pretenen fer-ho al revés, si vostés el que pretenen és, primer, deixar fer totes les urbanitzacions presentades i després faran els plans per a ordenar eixes urbanitzacions que s'han fet, dir-los que açò és una burla, una burla pròpia del senyor Blasco i de tot el PP, que treballen sense descans per fer més rics als qui ja ho són, que a més són amics, coneguts, familiars, sense importar-los res els problemes que açò generarà a la resta dels ciutadans, al conjunt dels ciutadans, per als quals haurien de treballar tots els grups polítics, pensant en el conjunt dels ciutadans, no únicament en el grups de pressió econòmica, no únicament en els amics, no únicament en alguns sectors econòmics molt poderosos i molt influents, sinó en tots, en tots els sectors econòmics, en tota la ciutadania, en totes les persones.
I vostés no pensen en tots, pensen només en aquells que tenen més afinitat als seus interessos.

I res més.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Grups que desitgen intervindre?
Pel Grup Socialista, té la paraula el senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, president.

En primer lloc, assenyalar que anem a votar a favor de la proposició no de llei sobre moratòria urbanística, donat que aquest grup parlamentari ha presentat continues i successives esmenes amb el mateix sentit.
Recordar que vam presentar aquesta moratòria, primer, en la Llei d'ordenació del territori, posteriorment en la Llei de sòl no urbanitzables i, darrerament, aquest Nadal, en la Llei urbanística valenciana.

Tot i així, però, a mi m'agradaria justificar de nou un argument que encara que conegut, pense que és important: per què és imprescindible en la nostra comunitat dur a terme aquesta moratòria.

Tots sabem que l'enorme ­jo diria­ creixement de l'activitat urbanística al litoral, en les darreres dècades, sobretot, i les construccions o edificacions que han donat suport a aquesta activitat urbanística s'han produït sense respondre a un model d'ordenació territorial, i el mes greu de tot, proporcionant tota una sèrie ­jo diria­ de carències en infraestructures, serveis i equipaments bàsics.
Jo pense que aquí el Partit Popular a la nostra comunitat ha fet al revés del que s'hauria de fer.
Aquí a la Comunitat Valenciana primer es construeix, després s'urbanitza i després s'ordena el territori, quan hauria de ser, primer, ordenar el territori, després urbanitzar i, per últim, construir.

Com a exemple d'això, jo voldria destacar, en primer lloc, que ens trobem amb una degradació contínua i imparable de tota una sèrie d'espais, molts d'ells naturals o protegits, caracteritzats per la seua fragilitat davant el que diríem l'acció antròpica.
De fet, jo recorde que dins dels 470 quilòmetres de costa valenciana el 88% de les zones humides, el 96% del mont litoral o penya-segat i el 80% dels cordons dunars, es troben sense cap tipus de condicionament ecològic.

Si aquí afegim la contínua regressió de la costa i la inestabilitat cada vegada major de les seues platges, la situació, doncs, no és massa bona.
De fet, la construcció i ampliació dels ports esportius així com determinades obres de defensa i oci mal planificades, sobretot dics, espigons o passejos marítims amb actuacions tremendament dures, han alterat la dinàmica litoral i, sobretot, han posat en situació de risc elements de defensa natural fins ara eficients.
Com a resultat d'això, ho diuen vostés en el seu mateix informe, la conselleria, el 58% del litoral valencià es troba en regressió, considerant-se aquesta regressió d'extrema gravetat en el 14% de la longitud total del litoral.

Doncs, bé, si aquí afegim una tercera qüestió importantíssima bàsica, i que jo definiria com les importants disfuncions o desequilibris territorials originats com a conseqüència, per una banda, del desordenat i ràpid creixement urbanístic i, per altra, per les exagerades previsions que realitza el planejament urbanístic vigent en aquestes àrees de costa.
De fet, els primers resultats del projecte europeu Corine ens assenyalen que a l'any 2000, solament fa quatre anys, quasi el 40% del primer quilòmetre del sòl de la costa valenciana es trobava totalment consolidat amb urbanitzacions, arribant-se a situacions, com és el cas de la província d'Alacant on aquest percentatge assolix o supera ja el 50%.
I, el més greu de tot, si s'acomplixen les previsions de planejament actualment vigents, aquest percentatge d'ocupació prompte arribarà a més del 70%.

Si aquí, a aquesta tercera raó n'hi afegim encara una quarta, que és la reticència a adaptar els planejaments urbanístics al nou marc legal, sobretot als canvis legislatius en matèria de medi ambient, el panorama resulta poquet poquet afalagador.
Per exemple, jo recorde que a Orpesa s'està executant, a data d'avui un pla general d'ordenació urbana de 1982 amb total impunitat; a Calp, per posar un altre exemple, el passat mes de març s'aprovà la modificació del pla general per a edificar sense límits d'altura en les proximitats del penyal d'Ifac; o, si passem, en el cas de Dénia s'està actuant, urbanísticament parlant, sobre la base d'un pla general anul·lat o suspés pels tribunals, si bé encara vigent a l'espera que es resolga el recurs interposat per la Generalitat Valenciana contra aquesta sentència.

Finalitze ja dient que totes aquestes raons ens han portat, a aquest grup parlamentari, a presentar repetides i reiterades vegades aquesta moratòria del litoral que ja he dit abans.
De fet, únicament recordaré, a manera d'exemple il·lustratiu, l'última vegada que la vam presentar utilitzant la Llei urbanística valenciana el desembre passat.
L'única cosa que demanàvem era una cosa tan simple i tan senzilla com aplicar de forma cautelar unes raonables mesures de sostenibilitat territorial.
Concretament assenyalàvem que es donés la possibilitat de suspendre la tramitació dels programes d'actuació integrada, dels PAI, concretament aquells que incorporaren sòl rústics ­és a dir, no urbanitzables­ al procés urbanitzador fins que no siguera revisat el planejament urbà.
Almenys en aquest punt ens ha fet cas l'actual Conselleria de Territori i Habitatge, perquè està obligant a revisar aquests plans generals d'ordenació urbana des de la publicació de la Llei urbanística valenciana, de la LUV.

A més a més, nosaltres demanàvem, aspecte aquest que no té en compte la conselleria, que en la revisió d'aquests plans generals d'ordenació urbana, del planejament general de forma global, siga delimitació dels sòl urbà, normes subsidiàries o plans generals, s'incorporen únicament com a sòls urbanitzables aquells terrenys relatius a programes d'actuació que complixquen un únic requisit, i és una cosa molt senzilleta, quin requisit?
: per als ubicats en la franja litoral, de 0 a 500 metres, aquells que es consideren aptes per a la urbanització d'acord amb els plans d'acció territorial que s'han d'aprovar.

Jo recorde que el febrer de l'any passat, del 2005, el conseller de Territori i Habitatge ens assenyalava en plenari que per al mes d'octubre de 2005 tindríem aprovat el pla d'acció territorial del litoral: estem a febrer del 2006 i encara no s'ha aprovat ni s'aprovarà.
Però, a més a més, demanàvem també en el cas de l'interior, encara que no siga motiu d'aquesta proposició no de llei de l'Entesa, el mateix, que es revisaren aquests plans generals d'ordenació urbana d'acord amb el pla d'acció territorial rural o de l'interior.

En definitiva, el que pensem nosaltres, i finalitze, és que el que no pot ser de cap manera és que mitjançant simples documents d'homologació o simples modificacions puntuals de plans generals d'ordenació urbana se reclassifiquen o requalifiquen milers i milers de metres per a dur a terme tota una sèrie d'urbanitzacions, sobretot en zones com les del litoral, on la pressió urbanística actualment és insofrible.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

Gracias, señor presidente.

Hoy tenemos un debate sobre la moratoria urbanística.
Creo que llevamos hablando de urbanismo y de ordenación del territorio una temporada, ha habido repetidos debates, en la sucesiva revisión del marco legal que se ha producido por el Gobierno Valenciano y por estas Cortes, la Ley de suelo no urbanizable, la Ley de ordenación del territorio, la Ley urbanística valenciana, en el que yo creo que hemos llegado a debates en puntos de detalle yo creo que bastante más importantes como para repetir hoy en día estos argumentos, que yo creo que son, pues, fundamentalmente, demagógicos.
El urbanismo siempre puede tener una mala fama y aquí se alude a la casuística, a los tópicos, sin entrar en el fondo de lo que es realmente un debate serio y un modelo serio de urbanismo como tiene el Partido Popular.

Entonces, que hoy en día ya se plantee que se va a respaldar por todos los grupos una moratoria urbanística en la evolución y en el momento que estamos, yo creo que, francamente, pues, tiene poco sentido.
Tiene poco sentido y yo creo que en el caso de Izquierda Unida, pues, tienen mucha lógica, porque Izquierda Unida, como ustedes saben, es un partido que prácticamente no tiene respaldo social comparado con los grupos mayoritarios y puede expresar sensibilidades, pues, muy puntuales, para contentar a un público de irreductibles que quieren seguir en unas ideas utópicas y muy próximas a la realidad.
Pero, bueno, eso es lógico, porque hay que mantener el 5%.

Porque, claro, Izquierda Unida, cuando plantea, cuando habla de urbanismo, pues, bueno, se ha demostrado en estos debates, pues, que no tiene modelo urbanístico.
Es un modelo urbanístico, pues, prácticamente es la ley estatal, que viene de la ley nacional del 1992, que viene a su vez, pues, prácticamente con alguna mejora de la ley del 1956, y ya saben ustedes quién hizo esa ley entonces en España.

O sea, que ese carácter rígido, autoritario de los planes, jerárquico, todo tiene que estar escrito previamente.
.
.
Bueno, pues yo creo que eso entra un poco en la sintonía de alguno de los grupos que están en Izquierda Unida, pero que realmente, pues, bueno, les cuesta mucho incorporar la evolución urbanística en lo que sería, bueno, introducir todos los aspectos sociales, económicos, el adaptar el planeamiento a las necesidades sociales, el hacer un planeamiento como hay ahora en la Comunidad Valenciana y en muchas regiones de España, que se adapta a las necesidades y que, por supuesto, siempre desde la perspectiva de interés social y de la planificación pública, pues, es capaz de cambiar decisiones urbanísticas que se han tomado con las mismas garantías que las que se tomaron anteriormente.

Por lo tanto, ya digo, como no tienen modelo, pues, yo creo que es bastante lógico que lo que se plantee, como en otros campos de la acción política, que, Izquierda Unida, lo que hace es oponerse por oponerse, no dar alternativas y decir que no.
¿No tenemos agua?
Pues, no tenemos ni trasvase; si hay que hacer desaladoras, ¡cuidado, no hagamos emisarios, que ha posidonia!
, etcétera, etcétera, etcétera.
Realmente, siempre es decir *no* a la solución que se plantea, y las soluciones que se plantean a nivel en el mundo desarrollado.

Entonces ahora, en el debate y en otros debates, quieren plantear una imagen de desprotección, algo que es falso, porque, claro, si alguien ha protegido el territorio valenciano es el Partido Popular.
Si hay un catálogo de zonas húmedas que duplicaba las zonas húmedas protegidas, lo ha aprobado el Partido Popular, y con muchísimas zonas, por las propias características físicas, en la zona costera.
Un catálogo que obligó a desclasificar cientos de hectáreas de suelo urbanizable clasificado con los planes anteriores, que se aprobaron en épocas donde gobernaba el Partido Socialista, por época histórica, pero que realmente era así.

Un catálogo, pues, que debe tener alrededor.
.
.
, ya he perdido la cuenta, pero más de cuarenta y cinco sentencias a favor y ninguna en contra: algunas de promotores, otras de propietarios que querían urbanizar y otras de Izquierda Unida que decían que estaba mal y que había que proteger más.
Por lo tanto, estamos pensando que, realmente, sí que se ha protegido el territorio, hemos llegado al 28% de protección del territorio mediante la figura del lugar de interés comunitario, y prácticamente el 50% con la clasificación de suelo no urbanizable de especial protección, en el que no se puede hacer nada.

Entonces, toda esa imagen, todo esa retahíla de datos que dan ustedes, casos puntuales, mezcla de tópicos, pues, no se ajusta a lo que es la realidad.
La realidad es que hay más costa protegida que nunca, más territorio protegido que nunca, que hay más plantas de tratamiento que nunca, y ahora pasaremos al otro aspecto fundamental del urbanismo para el tema valenciano, también más colegios, más hospitales, más suelo de dotaciones y más infraestructuras que nunca.
Nos falta alguna cosa, como el agua, pero ustedes ya se han encargado de que eso no nos llegue y que además de no llegar para evitar nuestro desarrollo, también cree graves problemas ambientales por el papel ecológico que tenían esas actuaciones.

Por lo tanto, claro, no me extraña que ustedes planteen algo excepcional en el mundo.
Nadie, yo no conozco ningún caso donde se haya hecho una moratoria urbanística.
Bueno, y si ya entramos en una comunidad moderna, desarrollada y que basa una parte fundamental, más del treinta y tantos por cien de su producto interior bruto y una generación de puestos de trabajo fundamental, como la Comunidad Valenciana, pues, plantearlo en esta comunidad ya es una cosa realmente yo creo que absurda.
Sería lógico en algún casco antiguo, en fin, para adoptar medidas.
.
.
, pero una comunidad dinámica como la nuestra, yo entiendo que ustedes demanden el desarrollo de los planes, el control de todas las actuaciones, que es lo que se está haciendo y que, evidentemente, en algún caso concreto puede haber errores, pero plantear una moratoria yo creo que es algo que no tiene sentido y marca dónde están ustedes realmente.

Porque, claro, repito, ustedes no quieren que llegue agua, quieren parar la construcción, están en contra del AVE.
.
.
Siempre hay un modelo alternativo que va en contra un poco de lo que nosotros pretendemos.
Por contra, tengo que decirle, y ya le he dicho algunas de las líneas de protección, les podría decir muchas más, pero, bueno, revisar todo ese marco normativo, la obligatoriedad de realizar los estudios de paisaje, la mejora en las declaraciones de impacto ambiental.
.
.
Tengo que decirles, probablemente ustedes no lo sepan, y la realidad es que en otras comunidades el rigor de las declaraciones de impacto es muy inferior al de la Comunidad Valenciana.

En nuestra comunidad se están aplicando ya los estudios de paisaje, y evidentemente, como es una comunidad dinámica, hay una multiplicidad de actuaciones y una ­yo pienso­ razonable.
.
.
, un interés de muchos municipios de desarrollarse, de tener más suelo urbanizado, de crecer, de tener más dotaciones, pero, evidentemente, de esos planes, de cómo se plantean a cómo se aprueban, y de todos los que se plantean los pocos que se aprueban, en esa trayectoria yo creo que estamos hablando de algo que ustedes, realmente, pues, demuestran desconocer.

Hay muchas actuaciones, pero probablemente, no lo sé, muchas de ellas no se aprueben nunca y una parte importante o se adapten al plan general, o cambien, y ustedes conocen que es así, o cambien sustancialmente y tengan unas condiciones ambientales que o se realizan de esa manera o no se realizan.
Y eso ha sido siempre así.
Por eso, a veces, cuando usted plantea este escenario, vamos, tan drástico, tan demoledor, tan triste, de la Comunidad Valenciana en estos aspectos, pues, yo no sé qué hacen ustedes, pues, no sé, por ejemplo, en Cataluña, ahora están en el tripartito, pues, ¡cierren las incineradoras!
En Cataluña todo funciona por incineradoras, ustedes dicen que aquí no.
O impidan la ampliación o hagan reversible la ampliación del puerto de Barcelona, que ha ocupado todo el delta del Llobregat *(veus)*, que creo con una superficie, pues, no sé, deberá ser veinte o cuarenta veces la que puede tener la ZAL de Valencia, que ustedes están tan en contra.
Bueno, pues, está aquí al lado, ¡eh, está aquí al lado!

Y, entonces, ustedes ahí lo apoyan, ustedes ahí lo apoyan.
O en el País Vasco apoyan las empresas mixtas, el señor Madrazo tiene empresas mixtas para hacer viviendas.
Aquí no, aquí no puede haber.
Entonces, un poquito de coherencia, ya digo, en cuanto a lo que ustedes plantean cuando hablan de urbanismo.

Por lo tanto, yo creo que nosotros estamos dentro de una postura, yo creo que próxima a los ciudadanos, con unos criterios de sostenibilidad muy importantes; evidentemente, con un problema.
.
.
, un problema probablemente sería que no hubiese ninguna iniciativa, ni ningún ciudadano de España ni de Europa quisiese venir a la Comunidad Valenciana.
Pero no es el caso.
Las demandas no se producen porque uno ponga en el mercado lo que quiere vender.
Las demandas se producen porque hay ciudadanos que aspiran a vivir en un territorio como la Comunidad Valenciana.
Y esa demanda está ahí.
Y si somos sensatos tenemos que hacer con criterios de sostenibilidad, con desarrollo de planificación, con criterios rígidos, rígidos de acuerdo al marco legal que nos hemos dado en todas las declaraciones de impacto, en todas las exigencias.
Entonces, si ustedes conocen declaraciones de impacto en las que no se garantice el agua, en que no haya accesos, en que no haya suelo dotacional, en el que se afecte a espacios naturales de valor, recúrralo, pero no hagan el ridículo como en Calpe, que los tribunales, una detrás de otra, ustedes dicen que el plan, los planes que hay allí están muy mal y los tribunales lo que dicen es que están bien, que ustedes no demuestran nada, que es pura demagogia.

Entonces, como se ha hablado de Calpe, bueno, pues Calpe tiene suficiente.
.
.
las salinas, se amplió en el Catálogo de zonas húmedas los perímetros de protección, y los tribunales han sancionado, con todos los informes técnicos todas esas actuaciones, diciendo que lo que ustedes dicen de desprotección no tiene ningún sentido.
Por lo tanto, utilicemos también ese criterio.
Está bien que se utilice en el debate político pero hasta cierto punto.
Cuando los tribunales ya dicen claramente que todas esas decisiones han sido correctas por parte del Partido Popular, yo creo que no vale argumentar eso para ir en contra del desarrollo valenciano.

Yo creo que puede haber muchos más argumentos, pero en la réplica pues, bueno, creo que profundizaremos un poquito más pero, desde luego, ya le puedo anticipar que nuevamente no vamos a apoyar la moratoria que ustedes plantean.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Modrego.

Para réplica, tiene la palabra el señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Primer que res vull agrair al Psoe que vote a favor de la moratòria, encara que també expresse la meua perplexitat per notícies recents i unes declaracions que s'han fet en el sentit de voler passar ràpidament l'expedient urbanístic valencià.

Si hi ha expedients i informes europeus és perquè n'hi ha denúncies.
I si n'hi ha denúncies és perquè n'hi ha fets.
I els fets denunciats s'han de corregir.
No se solucionen amagant-los.
S'han de corregir, i els fets estan ahí, amb expedients europeus o sense estan ahí, i per això hi han hagut queixes ciutadanes.
I no se solucionen amagant o fent callar les crítiques.
I les denúncies, les mobilitzacions ciutadanes seguiran i creixeran perquè els fets estan ahí i no se vol corregir.

I entre de seguida ja a sorprendre'm, senyor Modrego, que vosté haja desaprofitat tot el temps sense entrar a fons en la qüestió que estem parlant.
Ha parlat vosté de quinze coses, però fixe's bé que li he plantejat una qüestió molt concreta.
Una moratòria per uns motius clars i concrets, que vosté ni menciona.
I ahí és on ha d'entrar.
A dir tot el que vosté diu de desqualificacions del tipus que si mos inventem.
.
.
, som minoritaris, en França fan açò, en Catalunya fan allò.
.
.
Estem parlant del País Valencià, de la situació concreta que estem ací, d'una moratòria que es demana per unes causes concretes, a les quals vosté no ha entrat.
Diu que té més arguments; que se vegen!
A vore si en el torn que té ara, vosté entra ahí.

Perquè, mire, vosté ha d'aclarir, el PP ha d'aclarir si vosté pensa que els plans previstos en la Llei d'ordenació del territori que va fer el senyor Blasco, són necessaris o no.
I si no són necessaris, per què s'anuncien?
Per què se proposen en el text legal?
Per què se prometen?
Només per a fer publicitat?
Només per fer demagògia?
Només per manipular?
A la millor serà per això; no ho sé.
Vosté m'ho dirà.

Ara, si són necessaris, si vosté pensa que són necessaris.
.
.
Si no, diga-li-ho de seguida al senyor Blasco, diga-li: «Vosté està prometent uns plans de l'Horta, un pla del litoral, que això no fa falta per a res, no sé per què ho ha posat.
L'estratègia territorial eixa, això no fa falta per a res!
» Els indicadors ambientals.
.
.
­diga-li-ho al senyor Blasco­ que no perda el temps fent lleis on diu que faran eixes coses.
Però bé, si vosté pensa que sí que fan falta, aleshores, per què no estan fets?
Per què no estan fent-se?
Per què no n'hi ha un termini establert perquè se fagen mai?
És que no pensen fer-les mai?
I quan pensen fer-ho?
Quan ja no servisca per a res?
Quan realment ja la seua utilitat siga nul·la perquè ja estiga ocupat pel territori a gran escala per tots estos projectes?
És que vostés tindran la barra de presentar eixos projectes que anuncia la llei d'ací anys quan ja no servisquen per a res?
, quan ja hi hagen hagut milions i milions de metres quadrats reclassificats en el territori valencià?
, ocupades les millors terres d'horta, ocupades zones del litoral, interferint enormement tot el desenvolupament i infraestructures ja existents?
, interferint els nuclis ja actuals sense previsions de consums, de demandes, d'impacte sobre els residus, sobre la depuració d'aigües, sobre els.
.
.
*(inintel·ligible)* i tot això?
Aleshores, quan ja no faça falta, aleshores és quan ho presentaran?
Va, per favor, no fagen riure!

I ­insistisc­ el que m'ha de justificar vosté és açò: per què no ixen eixos documents i mentre eixos documents no estiguen damunt de la taula, aleshores, moratòria d'aprovació d'eixos plans.

I he de recordar-li que l'antiga Llei d'ordenació del territori ja preveia que hi haguera una ordenació general de tot el territori valencià.
I en tots els anys que vostés han governat, no ho han fet.
I ­insistisc­ això se podria fer ràpidament perquè les bases ja estan.
Per exemple, els mapes geocientífics de cada província on s'estudien en cartografia l'adequació del sòl, el valor natural dels territoris, etcètera, ja fa anys i anys que estan.
És més, després de publicat açò, que ­torne a dir­ fa molts anys, hi han hagut nous documents que han aprofundit.
És a dir, si algú vullguera, tinguera la decisió política de fer eixa estratègia, de traure eixos plans, documents ja en tenen de fa anys; bases de dades, ja en tenen.
El que no tenen per cap costat és la voluntat política.

I que conste que ningú pretén ­i menys nosaltres­ detindre o impedir un desenvolupament harmònic i sostenible de les nostres ciutats i pobles en base a les seues necessitats reals i objectives i de sostenibilitat.
Precisament per a garantir això és pel que plantegem esta moratòria.
Perquè si no es fan eixos instruments, no se garantix això.
Per això és necessari fer les coses com toca.

I ningú ­insistisc­ ens pot acusar de retardar-les.
Si n'hi ha alguna responsabilitat, no és nostra.
Nosaltres venim, des de fa anys i molts anys, igual que moltes altres entitats, reclamant que existisca esta ordenació.
I els que no ho complixen, els que no fan els deures, els que prometen i no fan, els que anuncien i no complixen són vostés.

La Llei d'ordenació del territori ­insistisc­, l'antiga, porta més d'una dècada en marxa.
Han tingut temps de sobra.
La nova llei ja porta quasi dos anys.
No ho estan fent.
No han vullgut posar ni una data.
Són vostés els que no complixen.
Si se retarda és culpa seua, no nostra.
Vostés estan governant, vostés fan lleis on diuen, prometen que n'hi hauran uns plans, que no apareixen per ningun costat.
I mentre deixen fer, deixen fer, deixen fer i deixen que les coses vagen sense que ningú les controle.
I no ho diem nosaltres; és que ho diu Europa; és que ho diuen els col·legis d'arquitectes; és que ho diuen milers i milers de ciutadans; és que ho diuen tots els mitjans de comunicació independents.
Els únics que no ho diuen, els únics que se tapen els ulls i no volen vore-ho, són vostés.
Se neguen a admetre la realitat.
I això no servix de res, perquè la realitat està ahí i no la canvien paraules, senyor Modrego.

M'agradaria que me conteste per què no vol la moratòria en els termes en què jo l'he formulada, que és molt lògica i molt concreta,.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Arnal, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
en eixos termes concrets.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula el senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Yo creo que el debate evidentemente era si aprobaba la moratoria.
Yo creo que le he dado muchos argumentos para justificar, evidentemente, que no vamos a apoyar la moratoria: fundamentalmente el mal enfoque de lo que es una actuación que no se corresponde con una realidad, el perjuicio que ocasionaría a todos los ciudadanos y a nuestro desarrollo económico y social y, probablemente también y si pudiésemos entrar a fondo, la inviabilidad real de poder hacer una moratoria de este tipo.

Y usted.
.
.
Porque, claro, ese era el debate.
Yo creo que está suficientemente contestado.
Usted dice: «Oiga, los planes de acción territorial».
Vamos a ver, pues es un tema que me gusta.
Yo le puedo decir que en todos estos años en el planeamiento, pues gracias al Partido Popular es exigible que las actuaciones se ajusten a toda la cartografía de espacios naturales existentes y de las zonas LIC, que evidentemente son de obligado informe dentro de las comisiones territoriales que puedan aprobar cada plan.
Pero no solo eso, sino que dentro de esas comisiones está la Oficina del plan de carreteras, que están aprobados los planes de carreteras como planes de acción territorial, y son de obligado cumplimiento y garantizan las infraestructuras.
Pero si no lo sabe, también con los planes de saneamiento se exigen las dotaciones.
.
.
, que se informa por la propia Conselleria de Infraestructuras, se exigen las necesarias dotaciones de depuración, cosa que antes no pasaba.

O si usted coge las cartografías de riesgo de deslizamiento, de inundabilidad, del Patricova.
.
.
­no eso, mucho más desarrollado ya­, el Patricova y todas las cartografías que son oficiales y por un decreto son de obligado cumplimiento, verá usted que el propio conocimiento y la exigencia de la realidad del territorio que se produce en.
.
.
*(inintel·ligible)* de los planes, es un avance sustancial para lo que es un Plan de acción territorial.
Y eso se está exigiendo día a día.
Lo que pasa es que usted lo desconoce.
Dice: «Oiga, se aprueba donde sea y como sea, sin infraestructuras».
Pero eso es falso.
No se aprueba nada que no lo recojan todos los planes.
Se exigen infraestructuras, se exige la protección de medio ambiente o cuando agricultura informa precisamente sobre.
.
.
*(tus)* aquellas zonas que tienen especial valor.

Pero usted dice: «No, es que eso lo dice todo el mundo».
Oiga, pues no lo dice todo el mundo, pues no lo dice todo el mundo.
Lo dicen algunos y algunos dicen algunas críticas matizadas a algún aspecto puntual.
Desde luego, Europa no.
Europa ha ido por el tema de los contratos.
Entonces, no le dé usted la vuelta al tema.
Dice «la Ley de contratos».
Le puedo enseñar el papel y luego, creo que se lo debería pensar porque lo que dice es en la Comisión de Economía y, evidentemente, la nueva adaptación de la ley valenciana a la normativa europea de contratación.

Y eso se produce en determinado momento.
Podría haber sus discusiones.
Evidentemente ha habido un proceso, yo creo que muy claro y una aprobación de una ley que da un paso sustancial y unas garantías totales en ese sentido pero que, además, que apuesta por la sostenibilidad.
Que el planeamiento ahora en la Comunidad Valenciana, a parte de todas las cesiones, la obligatoriedad de tener todas las infraestructuras, la cesión de suelo público protegido por cada metro que se reclasifica.
.
.
Yo creo que tiene unas garantías que no tiene ningún sitio de España.

Por lo tanto, eso que está planteando usted de una moratoria yo creo que es un absurdo de alguien que no tiene realmente argumentos para definir lo que sería una alternativa de actuación.
Evidentemente que tenemos que mejorar.
Yo estoy convencido que en esta legislatura toda esa planificación que está en la Ley de ordenación del territorio y que es un compromiso del Gobierno Valenciano se va a realizar y se va a aprobar.
Y si no se da en todos los planes es porque, probablemente, como usted comprenderá, y usted lo sabe pero tal vez no lo quiera reconocer, pues hacer un plan del litoral, de todo el litoral valenciano, de cuatrocientos y pico kilómetros de probablemente más de cien municipios, realmente es una tarea compleja desde el punto de vista técnico pero también desde el punto de vista de concertación política que necesita, evidentemente, unos diálogos, un consenso, una maduración.
Y usted sabe que en algunos de esos planes ya se está trabajando con los ayuntamientos, y que ya hay avances de documentación con los que se está trabajando.

Por lo tanto, yo entiendo que usted reclame que estén todos esos planes.
Pero que de ahí trasvase a plantear como única alternativa una moratoria, yo creo que es totalmente absurdo.

Y también decirle que, desde luego, estamos satisfechos de cómo va el urbanismo en la Comunidad Valenciana.
Está creando riqueza, y ya le digo que la Comunidad Valenciana ha pasado del 75% de la media de renta europea al 84%.
La mitad de ese crecimiento se debe a la construcción.
Claro, a usted eso probablemente le parezca mal.
Eso, ¿qué ha permitido?
Pues, evidentemente, construir casi 300 o 400 depuradoras; que tengamos.
.
.
, colegios ya no sé si son 400 ó 500, muchísimos porque.
.
.
*(rialles)*, aquí, unos señores que estaban por aquí no habían hecho ninguno.
Aprobaron una ley y dejaron ninguno sin hacer.
.
.
*(veus)*, sin suelo, sin suelo para colegios.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señorías, señorías, ¡señorías!
, por favor.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

.
.
.
que había que poner los colegios por ahí, a cinco kilómetros del pueblo, que es donde te cedían el terreno.
Pues mire, ahora tenemos suelo dotacional de sobra para poner colegios, lo que sobre.
*(Remors)* Y ahora, claro, ahora hay que hacer.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Modrego.
.
.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

.
.
.
VPO precisamente en ese exceso de suelo dotacional.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
concluya, por favor.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Por lo tanto, yo creo que la realidad ha cambiado tan sustancialmente en el aspecto urbanístico, dotacional, de infraestructuras, de protección del medio ambiente.
.
.
, los parajes naturales, las zonas LIC, la protección de la costa, que todo este debate y argumentos traídos por los pelos que usted monta en ese discurso reiterativo, yo creo que, claro.
.
.
, yo creo que se cae por su propio peso y los ciudadanos, desde luego, lo saben.

Por lo tanto, como nosotros nos consideramos un partido más próximo a los ciudadanos que ustedes, pues vamos a rechazar esta nueva moratoria que ustedes plantean y casi despedirnos hasta dentro de dos o tres meses que usted, seguramente, la volverá a plantear.

Yo le pediría que, bueno, que introduzca alguna novedad porque si no, el debate es un poco aburrido.

Gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Conclòs el debat, anem a passar a votació.

Vots a favor de la proposició no de llei?
7.
Vots en contra?
9.
Per 9 vots en contra i 7 a favor, queda rebutjada la proposició no de llei.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Per a què demana la paraula?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí, per una qüestió d'orde.

Senyor president, és que pel resultat de la votació comprove que novament està absent el diputat del Grup Mixt.
Jo he anat a la contigua sala, la sala B, fa uns minuts pensant que podia estar en la Comissió d'Agricultura, per a dir-li que aquí s'estaven votant coses importants, per si volia fer ús del seu dret a vot.
I, no obstant, allí tampoc estava.
Que quede constància que hem intentat que poguera votar, però pareix ser *(veus)* que ni interés en els temes d'esta comissió ni tampoc en els d'agricultura.

Res més.

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'execució progressiva en doble calçada de l'eix del Segura, Orihuela-Guardamar, i de l'eix viari Orihuela Costa (CV95) (RE número 27.
079, BOCV número 101).***

 

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Maluenda, per les seues gestions.
Però, clar, no és tema d'esta presidència l'absència o no del senyor representant del Grup Mixt.
És potestatiu d'ell assistir o no a les comissions.
Moltes gràcies.

Si les seues senyories volen, podríem parar, però tres minuts de rellotge, eh, tres minuts.
Moltes gràcies.
Tres minuts.

 

*(Se suspén la reunió a les 12 hores i 10 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 12 hores i 22 minuts)*

**El senyor president:**

 

Punt número 14 de l'ordre del dia: Presa en consideració de la proposició no de llei sobre l'execució progressiva en doble calçada de l'eix del Segura, Orihuela-Guardamar, i de l'eix viari Orihuela-Costa (CV-95), presentada pel GP Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

La proposición no de ley que el Grupo Parlamentario Socialista presenta en esta cámara tuvo entrada el día 14 de marzo de 2005, o sea que ya tiene casi, casi un año.
Y el texto es el siguiente.

Pedimos que las Cortes Valencianas insten al Consell a que, en primer lugar, realizados con urgencia los estudios oportunos, se lleve a cabo la ejecución progresiva en doble calzada, es decir, con dos carriles en cada sentido del eje del Segura, Orihuela-Guardamar, que es la CV-91, y del eje viario Orihuela-Costa, que es la CV-95, incluyendo las correspondientes partidas presupuestarias en los presupuestos de la Generalitat Valenciana para que en el horizonte de tres años ­decíamos entonces­ quede concluida la obra completa.

Y, en segundo lugar, que colabore con el Ministerio de Fomento para que éste lleve a cabo la construcción de la duplicación de la N-332 en dos tramos, en el tramo Torrevieja-Pilar de la Horadada, y en el tramo Guardamar-Torrevieja, también a fin de que en el horizonte de tres años se concluyeran ambas obras.

Es decir, la proposición no de ley que presenta el Grupo Parlamentario Socialista tiene como objetivo mejorar el sistema de comunicación viaria en la comarca de la Vega Baja, dotándola, por una parte, de dos nuevas autovías que facilitan una mejor conexión del interior de la comarca con la costa y hecha sobre los trazados de la CV-91 y la CV-95, y son de competencia de la Generalitat Valenciana; e, igualmente, a través de la duplicación de la N-332 en los espacios que hemos dicho y los trazados que hemos dicho, en una zona muy urbanizada, en una zona densamente poblada al lado de la costa.

En efecto, nosotros somos conscientes del gran volumen de actuación que proponemos en este territorio, pero también somos conscientes de que las actuaciones se van a realizar sobre trazados existentes en su mayor parte y de que la necesidad de actuar es inaplazable.

La construcción de estas carreteras, señorías, para el Grupo Parlamentario Socialista por supuesto que no es un fin en si mismo.
Las carreteras y las infraestructuras en general constituyen un medio al servicio del desarrollo de esta comarca, al servicio de la movilidad y del bienestar de esos ciudadanos y ciudadanas.
Por todo ello, es necesario que en todo el proceso ­y lo queremos decir en esta cámara­ se observen las medidas necesarias para que dichos fines puedan conseguirse con el mayor respecto al medio ambiente, para lo cual habrá que estar atento a las alegaciones y propuestas que, desde el punto de vista medioambiental, se presenta a lo largo del proceso, en algún caso ya iniciado de evaluación de impacto ambiental de los proyectos, y la adopción y cumplimiento de las medidas correctoras que en su día se establezcan y el máximo seguimiento de los actuales trazados.

Como les decía, el Grupo Parlamentario Socialista presentó esta propuesta de resolución en esta proposición no de ley el día 14 de marzo de 2005.
Se publicó en el *Boletín Oficial* de estas Cortes el 29 de abril de 2005, es decir, hace ya casi un año.
En aquellos momentos presentamos la proposición no de ley, después de celebrar diversas reuniones con alcaldes y con representantes de los grupos municipales socialistas en la Vega Baja, en las que, ante la situación de saturación y también, por qué no decirlo, de inseguridad vial de las carreteras de la comarca, determinamos que era prioritario definir las mejoras necesarias en sus carreteras y darles un impulso desde la responsabilidad que para el PSPV significa la representación política de decenas de miles de ciudadanos y ciudadanas de la Vega Baja.

Son, pues, diversas las razones que justifican las propuestas de esta proposición no de ley.
En primer lugar el crecimiento económico, turístico y demográfico experimentado por esta comarca durante los últimos diez-quince años, que ha producido importantísimos cambios en su tejido urbano, en su geografía humana, incrementándose el intercambio entre los núcleos poblacionales y la movilidad de personas y mercancías a través de sus carreteras.

Actualmente, como todos ustedes conocen, la comarca de la Vega Baja del Segura es uno de los motores del crecimiento y del desarrollo de la Comunidad Valenciana y un peso importantísimo en nuestra economía, sobre todo a través de la industria turística y de la actividad de construcción, que se han unido y han rebasado el potencial de su agricultura e industria tradicionales de todos conocida.

Tiene una situación efectivamente privilegiada por la extensión de sus costas, por el clima, por las características sociogeográficas.
Y esto ha determinado que sea un territorio elegido como destino turístico o como lugar de residencia con gran cantidad de ciudadanos europeos, fundamentalmente, pero también ha ejercido su atracción sobre otros lugares.
Se ha constituido de esta manera la Vega Baja en un foco de atracción turística muy importante.

Miren, según los datos del Instituto Nacional de Estadística, los referidos ya al año 2005, esta comarca alcanzó los 325.
276 habitantes de población de derecho.
Es decir, 125.
000 habitantes más que hace diez años, en medio de un fuerte fenómeno de expansión y de crecimiento urbano, por citar algunas de sus ciudades que más han crecido.
Torrevieja ha alcanzado los 84.
348 habitantes; Orihuela, 75.
409; Pilar de la Horadada, 18.
051; Callosa de Segura, 16.
866; Almoradí, 16.
500; Rojales, 13.
807; Guardamar, 13.
122; Albatera, 10.
449.
Es decir, tiene una textura urbana como muchas ciudades con poblaciones superiores a los 10.
000 habitantes.

La población de hecho es bastante superior.
En época estival y temporadas altas de turismo la población alcanza cifras mucho más elevadas todavía y el dinamismo y el tráfico por las carreteras de la Vega Baja alcanza niveles muy elevados.

Ustedes conocen las deficiencias del sistema viario de esta comarca.
Saben ustedes las intensidades medias diarias que soportan sus carreteras, bastante superiores a las razonables, lo que incrementa la saturación y peligrosidad de sus vías.
En algunos casos intensidades superiores a los 13.
000 vehículos diarios en carreteras de un solo carril en cada sentido.

Como ven, la Vega Baja en estos últimos diez casi ha duplicado la población.
Es difícil encontrar un área en la Comunidad Valenciana incluso comparable, en la que haya crecido tanto.
Pero, frente a tan rápido crecimiento, lo cierto es que ha faltado al Consell capacidad de reacción para construir las infraestructuras viarias necesarias.
Ha habido escasas inversiones del Consell en el sistema de carreteras de la Veja Baja y no ha estado, en este caso, a la altura de las circunstancias.
Yo calificaría de pocas, lentas y de escasa eficacia las actuaciones del Consell en esta carretera.
Por tanto, pues yo creo que es el momento ya de rectificar.

Pretendemos que se ejecuten cuatro proyectos de carreteras para la Vega Baja.
Pretendemos dar respuesta a unos problemas reales existentes, creados por la ocupación del territorio.
Dos de estos proyectos, el de la CV-91 y CV-95 estaban atascados hasta ahora, como consecuencia de una mala definición, incluida en el Plan Valenciano de Infraestructuras Estratégicas, en el PIE.
Los otros dos estaban estancados yo creo que como consecuencia de desacuerdos, entre la propia Generalitat Valenciana y el Ministerio de Fomento, sobre a quién correspondería finalmente hacerlo.
Y por darles un ejemplo, si repasan los presupuestos del año 2004 de la Generalitat Valenciana ­por cierto, un año electoral­ encontrará una consignación presupuestaria que dice «Vía Parque-Torrevieja-Pilar de la Horadada, coste total, 10,5 millones de euros; anualidad de 2004, 100.
000 euros; 2005, 3 millones, 2006, 7 millones».
Entonces, parecía que era la propia Generalitat Valenciana, el Consell, el que iba a asumir esta actuación.
Pero, como bien saben, en el 2005, en los presupuestos de la Generalitat Valenciana, desapareció absolutamente cualquier referencia a esta vía.

En lugar de consignar estas inversiones prometidas, el Consell la verdad es que borró por completo la Vía Parque-Torrevieja-Pilar de la Horadada de esos presupuestos.
Pienso que en esos momentos pues estaban pensando de manera diferente.

Pretendemos igualmente, o pretendíamos, con la presentación de esta proposición no de ley, que el Consell definiera con claridad el eje del Segura, el Orihuela-Guardamar y el eje viario Orihuela-Costa, por la sencilla razón de que el PIE de la Comunidad Valenciana, en este documento, ambas carreteras estaban, bajo nuestro de punto de vista, insuficientemente definidas, por no decir mal definidas.
O, como ustedes saben, el PIE de la Comunidad Valenciana define, tanto a la CV-91 como a la CV-95, a estas dos carreteras, no las define como autovías o como carreteras duplicadas, sino todo lo contrario, como actuaciones con calzada única.
Yo sé que en estos momentos ha cambiado la intención de la conselleria y que se van a construir como autovías.
En el momento en que presentamos la proposición no de ley, y hasta en estos momentos, como ustedes pueden comprobar, todavía el PIE las está definiendo con calzada única.
Queríamos pues también aclarar esta cuestión, afortunadamente ya aclarada en la presentación de nuestra proposición no de ley.

Realmente la situación actual ha evolucionado bastante desde el momento en que presentamos la proposición no de ley hasta ahora.
Nos encontramos con que en la N-332, después de la firma de un protocolo de carreteras, el Ministerio de Fomento, el día 11 de abril de 2005, con la Generalitat Valenciana, después de esa firma se ha impulsado bastante, tanto por parte de la conselleria los proyectos, como por parte del ministerio que está realizando la supervisión.
Y, por tanto, nos consta que en los presupuestos generales del Estado existe consignación presupuestaria para que estos dos tramos de carretera, Pilar de la Horadada-Torrevieja, Torrevieja-Guardamar, puedan iniciar este año las obras como vías-parques duplicadas, con lo cual yo creo que estaríamos en disposición de alcanzar uno de los propósitos de esta proposición no de ley.

Y en cuanto al eje del Segura y a la carretera, a lo que será la autovía Orihuela-Torrevieja, también, por las informaciones que tenemos en la prensa, sabemos que han avanzado.
Es una pena que en los presupuestos de la Generalitat Valenciana no se hayan consignado cantidades para obra, simplemente para los proyectos.
Pero esperamos que el compromiso del Consell de iniciarlas este año también se materialice.

Por tanto, en este caso, yo he de celebrar que haya avanzado, pero creo que es una buena oportunidad para que estas Cortes Valencianas se pronuncien al respecto e impulsen también con su actitud las acciones que lleve a cabo el Ministerio de Fomento y que lleva a cabo también la Generalitat Valenciana en cumplimiento del protocolo firmado el 11 de abril del 2005, que contempla con toda claridad la realización de estas cuatro obras que deben realizarse entre el año 2005 y el año 2010.
Yo confío que se puedan acelerar y que aproximadamente el año 2008 o principios de 2009 podamos ver culminadas estas actuaciones.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Godoy.

Grups que desitgen intervindre?
Sí, pel grup de l'Entesa té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Bien, efectivamente, la comarca de la Vega Baja probablemente sea uno de los ejemplos peores en cuanto a desorden urbanístico en todo el estado.
El hecho de que se haya producido esa masificación a la cual se ha hecho referencia y a las miles y miles de viviendas y decenas de campos de golf que hay previstos por los diferentes ayuntamientos de la Vega Baja en una espiral de autorizaciones sin límite, incluso con efectos que a veces parecen casi de competencia entre los propios ayuntamientos o entre los mismos equipos de gobierno en algunos ayuntamientos para ver quién es capaz de autorizar más reclasificación de suelo, más PAI, más proyectos inmobiliarios en definitiva.

La consecuencia de todo ese proceso desordenado u ordenado, depende de cómo se vea, pues, es que a los problemas clásicos que tenía la Vega Baja se han añadido unos nuevos de una forma muy rápida y muy perentoria, ¿no?
O sea, mientras arriba no se solucionaba y sigue estando en las condiciones que está, y en todo caso basta acercarse por allí para poder olerlo, pues, resulta que ahora el incremento tan fuerte de población que ha habido se ha traducido en la necesidad de aumentar recursos para servicios básicos de la comarca, ¿no?
El hospital, que ya nació pequeño, sigue pequeño; el nuevo hospital, que está en fase de construcción, es un hospital de gestión privada que se quedará pequeño también el día de mañana; el tema de la ocupación intensiva y cuya consiguiente desaparición de la huerta; la necesidad de construir más centros escolares, centros sanitarios, etcétera, en toda la comarca.

¿Qué nos encontramos aquí?
Bueno, que, efectivamente, el tema de infraestructuras a nivel de carreteras sigue siendo un tema también pendiente, un tema importante.
Pero también hay que reconocer, sería injusto no hacerlo así, que se ha agravado con ese descontrol urbanístico al cual hemos asistido.
O sea, la nula planificación.
Téngase en cuenta que recientemente se ha expuesto el plan de acción territorial de la Vega Baja, ahora.
Ahora, seguramente porque el señor Blasco se lo encontró en un cajón en el despacho y la sacó a exposición pública, aunque eso no vale para nada, porque ustedes mismos están haciendo justo lo contrario de lo que en ese plan de acción territorial, que ya nace también desfasado, se plantea.

Nosotros creemos que todavía facilitar más el tema de infraestructuras tan duras como estas que se están planteando, lo único que va a hacer es facilitar la ocupación ya, digamos, al cien por cien del territorio de la Vega Baja por todo tipo de urbanizaciones.

Nosotros creemos que la Vega Baja es un espacio que aunque parezca grande es un espacio pequeño, muy ocupado en los últimos años, que asiste a un proceso yo creo que irreversible de pérdida de los valores tradicionales de huerta, de zona agrícola, etcétera, y que, por lo tanto, hay que ser muy cuidadosos con toda nueva infraestructura que en ella se instale.
A nosotros nos parece preocupante que de nuevo se apueste por construir infraestructuras de nuevo trazado sin aprovechar suficientemente las existentes.

En ese sentido, creemos que se debería de reforzar, priorizar, el tema de la mejor utilización de infraestructuras existentes, que están, ¿eh?
, que en alguna ocasión incluso han motivado debates en estas Cortes, que han motivado incluso acuerdos unánimes, ahora mismo estoy recordando el tema famoso de la variante de San Miguel.
¡Lo que cuesta las mejoras puntuales que hay que hacer en esta comarca!
, y, en cambio, la facilidad que a veces se da a la hora de implantar actuaciones tan contundentes como puede ser nuevas autovías que vienen previstas en determinados planes, ¿no?

Yo creo que ese tema nos preocupa no a nosotros solo, yo creo que todos somos conscientes de los problemas que recientemente se han presentado en la zona, especialmente afectados en la zona de Orihuela en protesta por determinados trazados, determinada forma que se quiere llevar este proceso.
Nosotros creemos que ese es un problema que está pendiente y creemos que habría que anteponer la solución basando más en aprovechar trazados e infraestructuras existentes que no en el tema de nuevas autopistas, nuevas autovías, que en definitiva es lo que se está planteando.

Por otro lado, también desearía.
.
.
, valdría la pena recordar que recientemente, hace unos poquitos años, se inauguró una autopista de peaje en esta zona, Alicante-Cartagena, que en principio uno de sus mayores objetivos era dar solución al problema de la comunicación entre el interior de la comarca y la costa.
Esta autopista ha sido un fracaso y ha sido un fracaso por una decisión, que yo creo que errónea, como fue la de implantar un peaje que por muy blando que se pretenda, por mucha oferta en verano que se intenta hacer, pues, es una infraestructura en estos momentos muy infrautilizada y que supone un desaprovechamiento importante, aparte de problemas que han habido en esta zona, que, hay que recordar, es una zona fácilmente inundable, reconocida por la propia conselleria.

Es una comarca, también, que nosotros creemos otro ejemplo en cuanto a abandono en cuanto a una infraestructura de transporte tan importante como pueda ser el ferrocarril.
O sea, el tema del tren Alicante-Murcia, bueno, pues, está prácticamente igual que nos lo dejaron en el siglo XIX.
O sea, tienen una línea única, una vía única, que está sin electrificar y con un nivel de prestaciones bajísimo.
Ya sé, me dirán ustedes, que hay proyectos y hay previsiones y hay promesas por parte de diferentes organismos, tanto de la Generalitat como del estado central, en el sentido de que eso se va a mejorar, de que se va a duplicar la vía, bueno, de que nos van a hacer allí una maravilla, ¿no?

Luego, por si faltaba algo, aparece el conseller García Antón y en este lote de tranvías que se sacó de la manga, empezó hablando hace unos años del AVE, luego pasó al AVE regional, luego no sé si al AVE local, y ahora le da por el tema de los tranvías.
Tranvías que no se ve ninguno, excepción hecha de la zona de Valencia capital y alguna propuesta en Castellón, en el área metropolitana.
Nada más que, en todo caso, alguna mejora, alguna actualización, alguna ampliación de líneas ya existentes en la zona de Alicante.
Nada hay, y han sido rechazadas incluso en debate presupuestario reciente, enmiendas de la oposición en el sentido de ampliar estas posibilidades.
Se nos habla de que en la vía parque se instalarán plataformas para reserva para este tipo de usos.
.
.
Nosotros, la verdad es que dudamos, dudamos mucho de que esto pudiera llevarse adelante, vista la política que a estos niveles plantea el actual Consell.

Creemos que se debe de ser muy cuidadoso, por lo tanto, no podemos apoyar la propuesta del Grupo Socialista, porque creemos que, de alguna manera, no concreta cómo se deben de desarrollar esas actuaciones.
Algunas de ellas incluso están ya en una fase avanzada, en una fase más avanzada de lo que la propia propuesta está diciendo, y no nos gustan.
Creemos que habría que ser mucho más cuidadosos a la hora de resolver este tipo de problemas, que es verdad que existen, pero creemos que hay alternativas más blandas, más respetuosas con el territorio a la hora de plantearse iniciativas.
Yo sé que lo más fácil es hacer una nueva autopista, una nueva autovía, pero creo, y es una demanda de gran parte de la sociedad, que valdría la pena intentar aprovechar recursos existentes antes que plantearse actuaciones tan duras y que tantas polémicas está moviendo y que seguramente moverán más en el momento vea que la gente que se van a concretar.

Por lo tanto, nosotros, es decir, hay un problema cierto ahí, es un problema que se ha presentado por una mala planificación territorial, ahí tiene mucho que decir la Generalitat, pero creemos que la solución, junto con otro paquete de problemas, se debe de dar desde otro enfoque distinto al que se plantea aquí.

Por lo tanto, ya digo, no podemos apoyar esta propuesta.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

En representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Lorente.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

Gracias, señor presidente.

Bueno, pues, en algo estamos totalmente de acuerdo los tres grupos parlamentarios y es que esta propuesta, esta proposición no de ley que ha presentado el Grupo Parlamentario Socialista, está desfasada.
El señor Godoy en su intervención hacía alusión a la fecha de presentación y muchas cosas han pasado y muchos compromisos se han cumplido y se han materializado, y como dice, pues, el señor Oltra, por parte del grupo parlamentario de Esquerra Unida-La Entesa, pues, muchísimas de esas actuaciones, pues, están mucho más adelantadas, gracias a Dios, de lo que plantea la proposición del Grupo Socialista.

Yo lo que sí que quiero hacer sobre todo, pues, al señor Godoy, quien en nombre del Grupo Parlamentario Socialista plantea la propuesta, es también agradecerle el reconocimiento que la comarca de la Vega Baja, pues, es una de las comarcas con mayor crecimiento y que genera mayor riqueza y mayor crecimiento demográfico y de empleo.
Prácticamente tenemos datos de empleo tan sorprendentes como el paro técnico, como que tenemos prácticamente pleno empleo, y que, gracias a Dios, pues, también se reconozca que ese periodo de crecimiento se ha materializado en diez años, y que por primera vez y de forma clara se acuerda el Grupo Parlamentario Socialista, pues, de que una comarca pujante, con numerosas empresas y que es un destino turístico consolidado, existe.

Existe porque en su exposición de motivos hace alusión a ese famoso segundo plan de carreteras del 1995, que dejó, también, como año electoral, le tengo que recordar, señor Godoy, pues, medio hecho, medio planteado, porque no venían propuestas presupuestadas, el Partido Socialista, que tantos años gobernó, y que solamente dejó un tramo de la reivindicaciones que aquí se hacen ahora, como es el tramo de Guardamar, porque la Vega Baja no existía prácticamente para un gobierno que tuvo muchas responsabilidad de planificar esa pujanza de un territorio y un crecimiento, y que a partir del 1995, y en su exposición de motivos también hace referencia al PIE, que el Partido Popular ha recopilado todas esas actuaciones que se han hecho en la comarca de la Vega Baja y en vertebrar todas las vías de comunicación posibles, que han sido muchas, muchísimas actuaciones, con todas las rondas y los accesos de la A-7 que nunca se ejecutaron, y que tienen que culminar, evidentemente, con esas dos infraestructuras, que son primordiales para nosotros, como es la CV-95 y la CV-91.

CV-91, que tengo también que recordar y corregir, que se ejecutó por parte del gobierno del Partido Popular a partir del 1995, que estaba contemplada por el antiguo plan de carreteras como una vía simple y que ya en el PIE vienen contemplada como una vía de alta capacidad debido al crecimiento demográfico y a la concentración de tráfico y que el proyecto ya está en marcha como autovía, y que, además, va a ser licitada en esta anualidad del 2006, y veremos como van a ejecutarse las obras.

Prácticamente lo mismo ocurre con la CV-95, que produce, pues, ese alivio al tráfico y esa necesidad de conectar la comarca, sobre todo de los puntos del interior como son Orihuela, como pueden ser municipios como Benferri, Bigastro y San Miguel, con las zona más próxima de primera línea del litoral, y que, además, pues, tengo que también corregir, no por la prensa, como dice el señor Godoy, puesto que nos hemos enterado porque ya ha sido las tres alternativas de los trazados la CV-95 expuestos al público.
Es más, ya han alegado todas las personas que han tenido, pues, la posibilidad, como siempre, el deber o el derecho de hacer sus correspondientes alegaciones, porque ya se ha cerrado el periodo de alegaciones, con lo cual, pues, estamos en periodo de contestar previamente a esas alegaciones con los estudio de impacto ambiental y a esperar el pronunciamiento de cuál va a ser finalmente, de las tres vías que se han sometido a exposición pública, la definitiva.
Con lo cual, todo es está, pues, bastante adelantado.

También va a ser licitada por concesión esa CV-95, que es tan necesaria, y luego, pues, volvemos a algo que para mí sí que es una reivindicación histórica, y yo creo que para los tres grupos parlamentarios, que es por fin ese desdoblamiento de la nacional 332, que es una reivindicación, pues, yo no sé los años.
.
.
Si esa nacional tiene más de sesenta años, pues, llevaremos treinta oyendo hablar de la necesidad de los puntos negros, no solamente en cuanto a saturación de tráfico por vertebrar grandes municipios que agrupan esa población de hecho y esa población turística, sino también por seguridad vial.

Y también tengo que recordar que la fecha es importante, y lo decía el señor Godoy, su proposición, pues, estaba presentada el 14 de marzo del 2005, y hace alusión en su exposición de motivos en que nosotros consignamos en los presupuestos del 2004, por ser electoralista, la cantidad de *(veus)* 10 millones de euros.
.
.
¡No, señor Godoy!
Es que no nos fiábamos de que finalmente el ministerio se hiciese cargo de lo que se tenía que haber hecho durante mucho tiempo.
Es que nosotros, con el anterior gobierno, también del Partido Popular, sí que cumplimos, cumplimos los convenios de colaboración, que fue redactar y pagar con presupuestos de los contribuyentes de esta comunidad el proyecto, el proyecto de ejecución que ofrecimos en el año 2005, con la firma de ese convenio ya el 11 de abril del 2005, al gobierno socialista y al Ministerio de Fomento, y que ya llevamos un año de incumplimiento.

Porque sí que le tengo que recordar, señor Godoy, que el seguimiento de ese protocolo firmado, ya dice que estamos con un año de retraso porque ustedes se comprometieron, negro sobre blanco, a licitar esa obra en el 2005.
Con lo cual, queda un mes, para no faltar a la verdad llevamos un año de incumplimiento en licitar esas obras por parte del ministerio.

Nosotros, en el período que nos correspondió, hicimos todas las rotondas de los cruces, punto negros de la seguridad vial, que van desde Guardamar al Pilar de la Horadada, que son más de ocho rotondas.
Hicimos el proyecto.
Redactamos el proyecto de desdoblamiento de la N-332, a cargo de los contribuyentes, de los ciudadanos y ciudadanas de esta comunidad, de la conselleria, con presupuesto de la conselleria de Infraestructuras de la Comunidad Valenciana.

Y ahora la pelota la tienen ustedes.
Y si quiere que hagamos un ejercicio de responsabilidad, y que los grupos parlamentarios que estamos aquí representados, y en conclusión las Cortes Valencianas, se pronuncien con total responsabilidad, y dejando los discursos aparte que no valen para nada.
Vamos a ser prácticos, y si quiere yo le ofrezco la posibilidad de que firmemos aquí un acuerdo para que pongamos fecha a esa licitación.

Porque además yo le vuelvo a decir que la información también la tengo por parte del ministerio.
Y usted hace alusión a esa trianualidad, y que se puedan acelerar las obras hasta el 2009.
Y yo no lo sé por la prensa, lo sé por ustedes.
Porque en el Ministerio de Fomento yo le voy a decir, están los dos tramos contemplados, y sí que han cumplido con ese convenio de colaboración y ese protocolo que exigió en este caso el conseller García Antón.

Y le voy a decir la cantidades: 24 millones de euros, casi 400 millones de las antiguas pesetas para el primer tramo, y casi 300 millones de pesetas para el segundo tramo.
Y están en las anualidades de 2006, 2007 y 2008.
Con lo cual, pues yo no creo que haya ningún inconveniente, señorías, en que firmemos aquí ahora mismo un acuerdo de los tres grupos parlamentarios.
Yo ofrezco esa posibilidad, y que le pongamos, como yo he puesto fecha de licitación de las obras por concesión de la CV-91 y de la CV-95, que son responsabilidad exclusiva y competencia de la Generalitat.

Y nos comprometemos desde el Grupo Parlamentario Popular, a que se liciten en la anualidad del 2006.
Pues aspiramos al mismo compromiso.
Porque yo soy oriolana, soy ciudadana de la Vega Baja, y no solamente por saturación y por destino turístico, por ser la comarca más pujante y más rica de la comunidad, sino también por problemas del seguridad.
Porque muchos de esos visitantes, pues al cruzarla han tenido algún que otro percance, y que es una mejora y una infraestructura que nosotros necesitamos.

Con lo cual, pues yo dejo, señor presidente, ese ofrecimiento sobre la mesa.
Y si los tres grupos parlamentarios queremos con responsabilidad adquirir ese compromiso, pues si tiene la partida presupuestaria el Ministerio de Fomento, y está firmado el protocolo.
Y ya vamos con un año de retraso por parte del ministerio, pues adquiramos el compromiso ya que ellos están de acuerdo en que es una infraestructura necesaria, para que se liciten con una fecha determinada dentro de la anualidad del 2006.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Lorente.

Esta presidencia no va a poner ninguna objeción si los grupos quieren hablar.
Ahora, son los grupos que tienen que manifestar cuál es su opinión.
En todo caso, si.
.
.
Sí, señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Para realizar intervención, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Para réplica, eh?

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí.

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.
Entiende esta presidencia que no va a haber.
.
.

 

**El senyor Godoy García:**

 

No, no.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Es para réplica.
Muy bien.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Lo voy a decir en este momento.
Vamos a ver, en primer lugar, con respecto al ofrecimiento que ha realizado la señora Lorente, si lo puede concretar algo más, yo se lo agradecería.
Y en ese caso nos podemos pronunciar.
Yo he entendido que la señora Lorente lo que pretendía, o lo que pretende, es que ¿los grupos parlamentarios comprometamos una fecha para el inicio de la CV-91 y la CV-95?
¿Es eso lo que ha dicho?
O qué ha dicho, ¿que está en disposición de que puede garantizar una fecha de la conselleria de fomento para el inicio de estas obras?

 

**El senyor president:**

 

Señorías.

Les parece que suspendamos durante un minuto, y ustedes lo comentan.
.
.
*(Remors)* y en todo caso, si llegan a un acuerdo, y si no, porque sino vamos a entrar en un diálogo que no tiene ningún sentido.

Suspendemos durante un minuto.
Muchas gracias.

 

*(Se suspén la reunió durant un minut)*

**El senyor president:**

 

Vamos a continuar con la réplica, con el tiempo que tenemos pendiente, ¿de acuerdo, señor Godoy?
Continuamos.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, vamos a continuar, señor presidente, visto que lo que propone la señora Lorente me parece que no tiene absolutamente ningún sentido, pues no se refiere nada a la CV-91, a la CV-95.
Parece que lo que quiere es que pongamos una fecha para licitar la carretera N-332, que ya está en los presupuestos generales del estado, y por tanto se va a licitar durante este año.
Y se están realizando todas las.
.
.
se han realizado ya las expropiaciones de terreno.

Y la conselleria, precisamente la conselleria, entregó el proyecto, y lo entregó con bastante retraso.
Y eso es lo que ha ocasionado que ahora mismo se están realizando las expropiaciones de terreno y la disposición de terreno por parte de los ayuntamientos.
Y se realizará la supervisión del proyecto.
Y de eso tengo información fidedigna, en cuanto se está realizando esa supervisión del proyecto, para que se licite inmediatamente.
Por tanto se va a licitar este año.
Y ahí no hace falta ningún acuerdo.
Lo que está ya es en los presupuestos generales del estado y el ministerio lo que ha hecho.

Bueno, yo quisiera responder a los intervinientes, o en primer lugar al grupo de la Entesa.
En efecto, es cierto que es una comarca muy construida, y que se ha construido mucho antes de hacer estos servicios diarios.
Pero eso ha sido la política que ha llevado durante estos diez años el Partido Popular, el realizar la construcción, como antes se decía aquí, antes, muchas veces antes de realizar el proceso de urbanización, y por supuesto antes de preocuparse de poner los servicios.

Y eso sucede en la Vega Baja, y ha sucedido por esa mala política llevada a cabo por el Partido Popular en diez años.
Pero mire usted, señor Oltra, la situación existe y las necesidades existen.
La gente está viviendo allí.
Las construcciones están realizadas y por tanto hay que hacer los servicios porque las necesidades están ahí.

Con respecto a las actuaciones, nosotros hemos procurado que sean actuaciones lo más blandas posibles.
Mire, las actuaciones del Ministerio de Fomento en la N-332 van a ser vías parques.
No van a ser puramente autovías puras y duras, sino duplicación de los carriles.
Pero también con carril-bici y también con actuaciones blandas, con actuaciones paisajísticas en forma de vía parque, no en forma de autovía.

Y en cuanto a las dos actuaciones de la conselleria de Infraestructuras, desde luego nosotros somos partidarios de que sigan, la mayor parte de su tramo, en todo lo que sea posible, de que se sigan los trazados existentes, y no que se construyan nuevos trazados si estos no fuesen absolutamente necesarios.

Con respecto a lo que decía, señora Lorente, yo comprendo perfectamente que el Partido Popular no quiere votar esta proposición no de ley.
Y no la quiere votar porque es que el Partido Popular metió la pata, y no consideró en el PIE a la Vega Baja.
Porque sí que decía «vías de alta capacidad».
Pero sabe muy bien, y está clarísimo, y le voy a citar la página 19 del PIE, que esas vía de alta capacidad son vías de un carril y así están grafiadas, pero además en el único sitio que es el eje del Segura que dice ya construiremos a medio plazo el segundo carril.
Pero dice ya lo construirán a medio plazo, cuando lo nombra.
Pero, ¿qué es el medio plazo, si esto es 2004 a 2010?
Para después del 2010 lo tenían previsto.

Y yo les agradezco mucho que hayan rectificado en ese sentido, porque rectificar es de sabios.
Y desde luego, lo que necesitaba la Vega Baja no era sencillamente una adecuación de las carreteras, sino que necesitaba en ese caso dos autovías.

Mire usted, el segundo Plan de carreteras ya había previsto alguna de estas actuaciones y las había previsto en 1995.
Por ejemplo, el tramo Guardamar-Torrevieja está perfectamente previsto.
Lo que no podía hacer el segundo Plan de carreteras por mucho que se quiera, era prever en el 1995 para una población de 125.
000 habitantes, inferior, infraestructuras que corresponden a lo que ha sido el crecimiento durante estos años, que ya les digo, que ustedes no lo han seguido convenientemente.

Y no quiero entrar en mayores motivos, porque realmente creo que tenemos que reconocer que el Ministerio de Fomento ha hecho un gran esfuerzo y está haciendo un gran esfuerzo precisamente por el cumplimiento del acuerdo.
El que no lo ha hecho es la conselleria, porque no ha puesto el dinero necesario.
Y de alguna manera nos está llevando a una trampa, porque nos está diciendo que esto lo va a hacer por medio de peaje, pero yo quisiera saber exactamente cuánto y cómo.

Y vamos a mantener la propuesta, por supuesto, porque hasta que no empiecen las obras, desde luego no podemos tener la confianza que se van a realizar y queremos que se realicen, porque son necesarias para la Vega Baja.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Señora Lorente, tiene la palabra.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Godoy, ahora sí que no entiendo absolutamente nada.
Primero son diez años de pujanza, de alabanza, de crecimiento, de una comarca ejemplar.
Por otra parte me da la razón, y reconoce que en el segundo Plan de carreteras de la Generalitat, que ustedes dejaron apuntado para en el año 95, no existía la comarca de la Vega Baja.
Y me da la razón.
Solo contemplaban el primer tramo.
Cosa que yo he dicho en mi intervención.

Porque yo lo entiendo.
No existía la comarca de la Vega Baja, y reconózcanlo, no existía, no existían que después de Torrevieja estaba el municipio costero como Orihuela, y ni siquiera Pilar de la Horadada que ahora está gobernada por ustedes.
Reconózcanlo, han pasado diez años, esas poblaciones, que usted, en su exposición de motivos, señala como la de mayor crecimiento demográfico y mayor generación de riqueza.
Pues ahora, en su réplica, como no le conviene comprometerse, y como ustedes lo que no quieren es adquirir aquí un compromiso de la pelota que ahora está en su tejado.

La Generalitat redactó e hizo el proyecto a cargo del dinero público de todos los valencianos y valencianas.
Tuvo la previsión, de si no lo asumía el ministerio, como era una obra prioritaria, contemplarlo en sus presupuestos del 2004 con diez millones de euros.
Y lo dice usted en su exposición de motivos.

Y ahora, que firma un convenio el año pasado, el 11 de abril, con el Ministerio de Fomento.
Que el Ministerio de Fomento ya va con un año de incumplimiento, con un año de retraso en el cumplimiento que firmó su ministra.
Porque dijo que tenían que estar licitadas estas obras tan necesarias e históricas, las reivindicaciones históricas de la N-332, en el 2005 y no han sido licitadas.
Yo, he sido yo, esta diputada, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, la que le ha tenido que recordar que tienen ustedes la posibilidad de comprometerse porque están aquí.
Y se lo he dicho, 24 millones de euros y 20 para el segundo tramo.

Y ahora, que de verdad han adquirido su obligación, y su compromiso.
Porque es su obligación, porque es una carretera nacional competencia del estado.
Y tienen que asumir el proyecto que nosotros financiamos y pagamos sin tenerlo que haber hecho.
Por tenerlo como prioritario.

Y ahora que ustedes reconocen, desde su obligación y su competencia en el ministerio, que es prioritario y que es una comarca prioritaria, pues ahora no se quiere comprometer.
Yo sí que le he dicho que en la CV-91 y en la CV-95 las vamos a licitar por concesión en la anualidad del 2006.
Y lo he dicho más alto o más claro, pero sí que va a quedar negro sobre blanco en el boletín de esta sesión.

Usted diga claro que no se quiere comprometer y que no quiere poner fecha de licitación.
Y yo no entiendo cuál es el inconveniente, porque tienen presupuesto para hacerlo.
Y porque tienen un convenio firmado por los máximos responsables y quien tiene la competencia en carreteras, que es la señora ministra de Fomento y el señor conseller de Infraestructuras.

Pues no le veo ningún problema.
Le veo una falta de claridad de ideas, de responsabilidad, y una falta de valentía en un *(inintel·ligible)* que yo veo.
Y que todos los ciudadanos esperan desde hace muchísimo tiempo, y que no plantea ningún inconveniente.

Nada más, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Gracias, señora Lorente.

Concluido el debate, pasamos a votación.
¿Votos a favor de la proposición no de ley?
Serán 6.
¿Votos en contra?
9.
¿Abstenciones?
1.
Por 9 votos en contra, 1 abstención y 6 a favor, queda rechazada la proposición no de ley.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Señor presidente.

Continua sense aparéixer, pel que veig, el diputat del Grup Mixt?
*(Remors)* Què pena!

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.

Yo le agradezco a usted su.
.
.
vocación de Sherlock Holmes buscando al diputado *(Rient) (Remors)* Pero, vamos, ya le digo que no es competencia de esta comisión entrar en la voluntad del propio diputado, de la asistencia o no a las comisiones.

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització de les accions necessàries perquè els nous trens València-Saragossa puguen ser emprats per persones que viatgen amb bicicleta (RE número 28.
656, BOCV número 111).***

 

 

**El senyor president:**

 

Pasamos al siguiente punto del orden del día, que es el señalado con el número 15: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització de les accions necessàries perquè els nous trens València-Saragossa puguen ser emprats per persones que viatgen amb bicicleta; presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana-L'Entesa.

Sobre esta proposició no de llei hi ha presentades dos esmenes, la número registre d'entrada 46.
689, del Grup Socialista, i la 46.
615, del Grup Popular.
I a més se va presentar una transaccional relativa a la proposició no de llei i a les esmenes, que pregue a la senyora secretària que llija.

 

**La senyora secretària:**

 

Sí.
Passe a llegir l'esmena transaccional.

«Les Corts Valencianes insten el Consell a què exigisca del govern de l'estat el següent: Primer.
Que en els nous trens València-Saragossa, model TRD, es facen el més aviat possible les adaptacions necessàries que permeten que puguen ser utilitzats per persones que viatgen amb bicicleta.
Dos.
Que tant en la modernització dels trens existents com en el disseny dels nous, s'haurà de prendre en consideració la disponibilitat d'espais adequats per a aquest fi.
Tres.
El Consell donarà compte en el termini de tres mesos del compliment d'aquesta resolució davant el ple de les Corts Valencianes.
Corts Valencianes, 7 de febrer de 2006».

Esta és una transaccional, està firmada no per tots els grups parlamentaris, perquè no ha firmat el Grup Mixt, però per la resta de grups sí.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora secretària.
*(Remors)*

 

Evidentment el Grup Mixt no podia firmar perquè no ha assistit a la sessió, *(Remors)* com reiteradament ha assenyalat el senyor Maluenda.

Senyories, anem.
.
.
Com tots deuen saber, representa que decauen a la proposició no de llei les dos esmenes.
Anem a votar la transaccional i després obrirem un torn d'explicació de vot.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovada l'esmena transaccional.

Per a explicació de vot, grups que desitgen intervindre?
El senyor Oltra, pel grup de L'Entesa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, lògicament, manifestar la nostra satisfacció perquè aquesta proposició no de llei que presentà el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida: Entesa per a buscar una solució a un problema que es presenta, en concret en el tram València-Saragossa, davant d'un model de tren recent, com és el TRD, i que no disposa, igual que altres trens en altres línies que sí que permetien la utilització pels passatgers o passatgeres que dugueren bicicleta, i això, doncs, en una zona que, a més, és molt freqüentada per persones que tenen aquesta afició, perquè, a més, inclús la pròpia Renfe parla d'una via Verda, el tema de l'antic traçat de *Ojos Negros* des de Terol, doncs, tot això era una contradicció evident.

Per tant, mostrar la nostra satisfacció perquè tots els grups, i dic tots els grups perquè si s'haguera signat també l'altre seria una proposta fantasma perquè això no podria ser, no ha estat en tot el debat, encara que, bo, ens quedem amb el dubte de saber què pensa d'este tema.
Supose que el senyor Maluenda, que el busca amb eixe afany, igual presentarà una proposició no de llei per a localitzar-ho i podrem saber on està i què està fent.

Però, bé, nosaltres ­ja dic­ davant de l'interés que també han mostrat el dos grups, la totalitat dels grups presents, doncs, manifestar la nostra satisfacció.
Hem pogut arribar a una proposta consensuada en base al document presentat, i jo crec que del que es tracta ara és que el ministeri, l'administració de l'Estat faça cas a aquesta proposta perquè és una proposta fàcil de resoldre i suposa una satisfacció i un mitjà més de transport per a la gent que puga utilitzar la bicicleta.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor Godoy, té la paraula.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Bien, pues, en el mismo sentido hemos aprobado esta enmienda transaccional porque entendemos que es positivo el facilitar este tipo de transporte, el transporte de las bicicletas, y facilitar lo que esa intermodalidad entre el tren y la bicicleta y el posterior excursionismo o el posterior deporte al aire libre, máxime en una vía que cuenta con una vía Verde, que es la vía de Ojos Negros, que se extiende a lo largo de muchos kilómetros y que da esta posibilidad a los ciclistas de la práctica del deporte en plena naturaleza, y, por tanto, permitiría usarla con mayor profusión.
Es cierto que hasta algunos lugares, hasta Caudiel, por ejemplo, sí que llegan trenes de cercanías, pero es cierto también que los trenes TRD, precisamente por su propias características, son trenes que tienen muy poco espacio para llevar este medio de transporte, que es la bicicleta, y que solamente están permitiendo en la actualidad lo que son bicicletas plegadas, lo cual no resuelve los problemas.

Con lo cual, bueno, esperamos que se tome nota de nuestra propuesta y que en los modelos que se puedan ir realizando, pues, se produzcan los diseños que contemplen el transporte de bicicletas que, por otra parte, he de decir a sus señorías, no solamente ya en resoluciones antiguas del Parlamento europeo, sino en recientes resoluciones o en el reciente informe Stercks, sobre derechos y obligaciones de los pasajeros en el transporte ferroviario internacional, se contempla de manera positiva que los trenes puedan incluir, incluso los transfronterizos y los trenes de alta velocidad, espacios para que se pueda realizar este transporte de bicicletas.
Sabemos que las medidas a veces de la noche a la mañana no se pueden realizar con esa inmediatez, pero yo creo que son estas llamadas de atención y el pronunciamiento de estas Cortes las que pueden hacer.
.
.
pues, tomar nota también de las necesidades de los ciudadanos, en este momento de los ciclistas, e ir mejorando los medios de transportes para facilitar el transporte en bicicleta.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Por el Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Martínez.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

 

Gracias, señor presidente.

Desde el Grupo Parlamentario Popular también queremos expresar la satisfacción por haber, una vez más, llegado a un acuerdo los tres grupos parlamentarios hoy aquí presentes en esta comisión, de haber firmado un acuerdo unánime para ver si se puede dar un impulso y ya de una vez solucionar este problema porque es muy útil, muy apropiado, y, además, necesario ­creo yo­, que las personas aficionadas o que utilizan la bicicleta como medio de transporte puedan, como en otros países de la Unión Europea en que se utilizan todos los días, incorporarse las bicicletas a los medios de transporte más rápidos y conseguir un progreso sostenible y adecuado con el medio ambiente, nunca mejor dicho.

En este sentido, el Partido Popular piensa que resolver esta situación no será sencillo, pues los trenes TRD no cuentan con los espacios para el transporte de bicis, pero ello no impide que deba exigirse a Renfe operadora que busque soluciones rápidas a este problema.
Además, se considera que se debe garantizar la disponibilidad de este servicio, no solo los trenes TRD Valencia-Zaragoza, sino en todos los servicios prestados por Renfe operadora.
Por ello, se ha incorporado a la transaccional.

En este sentido, el Partido Popular está muy satisfecho y se suma a la preocupación de los grupos parlamentarios que hoy aquí se sientan en la comisión, y, sobre todo, a los usuarios de estos trenes con las bicicletas, los usuarios de las bicis.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Martínez.

Señorías, se supende la comisión que se reanudará en la fecha y hora que determine la mesa de la comisión, la mesa de las Cortes y la Junta de Síndics.

Se suspende la comisión.
Muchas gracias por su colaboración.
Buenos días.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 15 minuts)*