Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 19 de novembre de 2003.
Comença la sessió a les 10 hores i 41 minuts.
Presidix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de Es-paña Moya.
Sessió plenària número 16.
Primera reunió.**

 

***Proposta d'alteració de l'ordre del dia amb la inclusió d'un nou punt referent a la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la responsabilitat amb què els grups parlamentaris han d'actuar davant la violència de gènere, presentada per Elvira Suanzes Fernádez i vint diputades més, del Grup Parlamentari Popular.***

 

 

**El senyor president:**

 

S'obri la sessió.

Presentació al Ple de l'estat d'execució del pressupost de les Corts Valencianes corresponent al primer semestre de 2003.

De acuerdo con el artículo 32.
1.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, en nombre de la Mesa quiero formalmente comunicar a la cámara el estado de ejecución del presupuesto de las Cortes Valencianas correspondiente al primer semestre del año 2003.
Una vez cumplido el trámite de audiencia en la Comisión de Gobierno Interior, ha sido aprobado por la Mesa de las Cortes Valencianas en la reunión celebrada el 22 de octubre de 2003, y se encuentra publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 17, página 1.
317.

Modificació de l'ordre del dia.
D'acord amb l'article 63 del Reglament de les Corts Valencianes, es proposa l'alteració de l'ordre del dia amb la inclusió d'un nou punt referent a: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la responsabilitat amb què els grups parlamentaris han d'actuar davant la violència de gènere, presentada per Elvira Suanzes Fernández i vint diputades més del Grup Parlamentari Popular.

Vamos a seguir el procedimiento del artículo 63 del Reglamento de las Cortes Valencianas y votar la propuesta de alteración del orden del día.
Vamos a comenzar la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor y ninguno en contra.

Hay un turno para explicación de voto.
Por favor, los que pidan la palabra o que vayan a hacer uso.
.
.
Por favor, doña Dolors Pérez, en representación del Grupo Entesa.
*(Remors)* Cuando quiera usted, señora diputada.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Hem votat a favor de la tramitació de la proposta presentada pel Partit Popular, perquè considerem que tota aquella iniciativa parlamentària presentada a les Corts, com a mínim, té el dret a ser debatuda, com a mínim, té el dret a ser presentada.

Lògicament, nosaltres, a esta proposta hem presentat una transaccional amb la finalitat que les dones tinguem la capacitat de seure i parlar sobre el futur i com nosaltres ho veiem, la situació sobre la violència de gènere.

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora diputada.

Por favor, tiene ahora la palabra el diputado del Grupo Socialista señor Antonio Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

Sí, senyor president.

Manifestar que al Grup Socialista ens haguera agradat que sobre este tema, que és un tema que preocupa a milers i milers de dones, i també d'hòmens, respecte al que és la situació de violència de gènere, haguérem sigut capaços de fer una declaració institucional tots els grups polítics.

El Partit Popular no ho ha entés així, i el Partit Popular presenta esta iniciativa com una aposta partidària a la qual el Grup Socialista reiteradament s'havia oposat, perquè enteníem que era convenient, davant d'esta situació que pateixen les dones, que poguérem arribar a un acord entre tots.

Bé, el Partit Popular no ho ha volgut i ho ha portat fins aquí.
I és que es modifique l'ordre del dia votant-se el que eren proposicions no de llei que havien estat registrades prèviament i, per tant, fent un ús i abús de la majoria absoluta que té el Partit Popular en esta cambra.

Dit això, dit això, manifestar que el Grup Socialista, com entén que és important parlar sobre el tema de la violència de gènere a les dones, entenem que no ens oposem que es puga debatre demà el que és la proposició no de llei.
Sobretot també anunciem que el Partit Socialista va a presentar una esmena a la totalitat sobre això perquè ací es puga debatre sobre la situació de les dones en la nostra comunitat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

Por favor, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

President, per a explicar el vot del Grup Parlamentari Popular, que és el que pertoca en este torn, i no té una interpretació *torticera* del Reglament, com ha fet el que m'ha precedit en l'ús de la paraula.
*(Remors)*

El Grup Parlamentari Popular ha dit sí a l'alteració de l'ordre del dia, perquè hi ha una iniciativa presentada per les diputades d'este grup en la qual se demana que la cambra es pronuncie, abans del 25 de novembre, sobre la solidaritat i el respecte i la sensibilitat que mos mereix la greu situació per la qual estan passant les dones i les xiquetes en tot el món.
Contra la violència de gènere estem en el Grup Parlamentari Popular, i han sigut les diputades d'este grup les que han tingut la iniciativa de presentar una proposició no de llei en este sentit.

Jo lamente, lamente, que el Grup Socialista no haja pogut fer el mateix.
A la millor els ha faltat sensibilitat, *(remors)* a la millor els ha faltat recurs parlamentari, a la millor els ha faltat coneixement del que és el tipus d'iniciativa parlamentària que es pot presentar en este sentit.
I, per tant, s'han negat en dos ocasions en la Junta de Síndics que esta iniciativa vinguera a Ple.
Hui, afortunadament, han rectificat.
*(Remors)* Possiblement hagen rectificat com a conseqüència del reconeixement dels propis errors que han comés en les dos últimes ocasions en què s'han negat.
Miren, ens alegrem que al final hagen rectificat i que hagen recolzat que la iniciativa vinga al Ple.

Però, en qualsevol cas, també deixar constància, senyor president, senyories, que el Grup Parlamentari Popular mai s'ha negat que existisca a la volta una declaració institucional.
Mai ens hem negat que, a més d'aprovar una proposició no de llei, hi haja una declaració institucional, perquè considerem que és un tema tan summament important, tan summament important i transcendent, que qualsevol cosa que fem és insuficient.
Quan més acords s'adopten en la cambra i quan més declaracions institucionals es facen, millor, perquè la veu de les Corts Valencianes també, en este sentit, se senta en tots els racons del món.
Per tant, no anem a oposar-mos que es faça una declaració institucional.

He d'agrair públicament, una volta més, l'actitud d'Esquerra Unida-l'Entesa, que en la Junta de Síndics, en les dos ocasions que hem demanat que s'incloguera en l'ordre del dia esta iniciativa, en les dos ocasions ho han recolzat, i han matisat, i han matisat al mateix temps, i són partidaris també que es faça una declaració institucional.
Coincidim plenament amb Esquerra Unida en este cas concret, som partidaris que es faça també una declaració institucional.
Però respectem el Reglament, senyories del Grup Socialista, respectem el Reglament i els drets que tenen les senyories d'esta banda, les diputades del Grup Parlamentari Popular, que van tindre la sensibilitat suficient per a presentar una iniciativa, que és la que mos permet que demà puguem estar debatent aquí i acordant mesures a favor de totes les dones i totes les xiquetes del món i en contra de la violència de gènere.

Res més i moltes gràcies.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Se incorpora el nuevo punto, como punto 10 bis, dentro del orden del día del Pleno.
Y les recuerdo que el plazo de presentación de enmiendas se cierra esta tarde a les siete.

El siguiente punto del orden del día es el debate de totalidad del Proyecto de ley de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana.
Enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Para la presentación del proyecto de ley, tiene la palabra el honorable señor conseller de Economía, señor don Gerardo Camps.

 

 

***Debat de totalitat del Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 3.
731, BOCV número 18).***

 

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

 

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Tengo nuevamente el honor de presentar ante estas Cortes, en nombre del Gobierno Valenciano, el Proyecto de ley de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana.

El Proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat Valenciana para el año 2004 establece, como tuve ocasión de explicar a todas sus señorías el pasado lunes ante estas mismas Cortes, como objetivos fundamentales de la política económica del Gobierno, el fomento de las políticas sociales, la potenciación de nuestras infraestructuras, avanzar hacia el pleno empleo, el impulso a la innovación tecnológica, a la investigación y el desarrollo y la mejora y la modernización de nuestra administración pública.

Y como viene ocurriendo año tras año, la consecución de estos objetivos exige la aprobación de diversas normas que permitan una mejor y más eficaz ejecución del programa económico del Gobierno Valenciano en los distintos ámbitos en los que desenvuelve su actividad.

Este es, pues, el fin perseguido por el proyecto de ley que les presento, que, como saben, recoge distintas modificaciones sobre medidas referidas a aspectos tributarios, de gestión económica y financiera y organización administrativa de la Generalitat Valenciana.

A continuación, analizaré detenidamente estas modificaciones en las que, como acabo de indicarles, se pueden distinguir tres grandes apartados: las medidas de naturaleza tributaria, las de gestión económica y financiera y las de gestión administrativa.

En cuanto al apartado de medidas de naturaleza tributaria, se han efectuado las siguientes modificaciones:

En primer lugar, las que afectan a la Ley 12/97, de 23 de diciembre, de tasas de la Generalitat Valenciana, que se recogen en el capítulo I de este proyecto de ley, e inciden en la creación, supresión y reestructuración de determinadas tasas por razones derivadas de las variaciones experimentadas por las normas sectoriales de los servicios y actividades y gestión de los tributos.

Permítanme, señorías, que les ponga algún ejemplo.
En primer lugar, las efectuadas en el título II de la Ley de tasas, donde se modifica y actualiza la relación de modelos de declaraciones-liquidaciones tributarias para adaptarlas al nuevo sistema de gestión de tributos y a sus nuevos costes, a la vez que se crean dos nuevas tasas por la obtención de copias de documentos e instrumentos judiciales y por la prestación del servicio de firma electrónica reconocida.
O también vale como ejemplo la introducción de exenciones y bonificaciones en tasas reguladas en diversos preceptos de la ley referidas a algunos servicios administrativos.

Por su parte, el capítulo II de este proyecto de ley recoge las modificaciones introducidas a la Ley de tarifas portuarias, que se centran en tres aspectos principales: de un lado, se modifica la tarifa por pasajeros y mercancías; de otro, se incluye la actividad de la acuicultura marina y, por último, se configura el concesionario de zonas deportivas en puertos dependientes de la Generalitat como sustituto de contribuyente respecto de las liquidaciones de la tarifa de embarcaciones deportivas o de recreo practicadas a embarcaciones transeúntes.

Señorías, el Proyecto de ley establece en su capítulo III las modificaciones que afectan a la Ley 13/97, de 23 de diciembre, del tramo autonómico del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y restantes tributos cedidos, enmarcados todos estos en los objetivos de política social y económica del Gobierno Valenciano plasmados en los presupuestos para el próximo año.

Ya conocen sus señorías que en el Irpf se introduce una deducción en la cuota autonómica del impuesto, reflejo directo de la política de impulso y recuperación del valenciano.
Es la referida a las donaciones para el fomento de la lengua valenciana, siempre que se efectúen a determinadas entidades públicas y privadas que tengan por finalidad la promoción del valenciano, como son la propia Generalitat Valenciana, las corporaciones locales de la comunidad, las entidades públicas dependientes de cualquiera de dichas administraciones territoriales y las entidades sin fines lucrativos que tengan como objeto dicho fomento, siempre que cumplan con determinados requisitos.

En el impuesto sobre sucesiones y donaciones, como también ya es conocido, se establece una bonificación del 99% en la cuota tributaria para las transmisiones mortis causa para los descendientes menores de 21 años, iniciando así el compromiso asumido por el Gobierno Valenciano de una progresiva supresión del impuesto en esta legislatura.

Señorías, el segundo gran bloque en el que pueden dividirse las novedades introducidas en el proyecto de ley que hoy les presento es el que hace referencia a las medidas de gestión económica y financiera.

El capítulo IV, concretamente, está dedicado a la modificación de determinados preceptos de la Ley 2/92, de 26 de marzo, de saneamiento de aguas residuales de la Comunidad Valenciana.

Estas modificaciones afectan a diversos aspectos sobre el funcionamiento de la entidad, como el número de vocales del consejo de administración o determinados requisitos a la existencia del gerente, al consejo de administración o, en su caso, del alcalde.
Y, asimismo, estas modificaciones también afectan al establecimiento de un nuevo supuesto de exención del canon de saneamiento relativo a los consumos de agua producidos en el ámbito de la gestión de las instalaciones cuya financiación asume la entidad de saneamiento o la refundación en un solo precepto de todos los supuestos de exención.

En segundo lugar, el capítulo V recoge modificaciones sobre la Ley de la Generalitat Valenciana 4/1988, de 3 de junio, del juego de la Comunidad Valenciana, que se centran en habilitar la práctica de los juegos de apuestas y boletos en las salas de bingo y en los salones de juego, para lo cual se precisa un desarrollo reglamentario posterior a la modificación efectuada por este proyecto de ley que exigirá la modificación del reglamento del juego del bingo y el reglamento de los salones recreativos y salones de juego.

El capítulo VI, señorías, introduce una modificación al Texto refundido de la ley de hacienda pública de la Generalitat Valenciana por la que se suprime la limitación a cuatro años, contemplada en el párrafo 2 del artículo 90 de la citada ley, al uso de programas de financiación a corto de proyectos de inversión dentro de los límites máximos fijados para cada ejercicio por la Ley de presupuestos.

Y, por último, el tercer y último gran bloque de medidas en el que se pueden dividir las novedades introducidas en el proyecto de ley que les presento, es el que hace referencia a las medidas de gestión administrativa en campos como función pública, la actividad urbanística, medio ambiente, cooperativas con sección de crédito, instituto valenciano de finanzas, transporte o energía, entre otros, y que abarca los capítulos VII al XXIII del proyecto de ley.

En este orden de cosas, quiero destacar el capítulo VII donde se modifica el Texto refundido de la ley de la función pública.
En esta ley se añade una nueva disposición adicional por la que se crea el cuerpo superior de interventores y auditores de la Generalitat Valenciana, definiéndose sus funciones, condiciones de ingreso e integración, al tiempo que se posibilita la integración en este cuerpo de los funcionarios de carrera de la Generalitat que cumplan determinados requisitos.

Y, asimismo, se introducen en el proyecto dos nuevas disposiciones transitorias a dicho texto legal que tienen por objeto el desarrollo por el Gobierno Valenciano del Plan de estabilidad laboral cuya vigencia se prolongará, como saben, hasta el año 2006 y cuyo objetivo será la reducción del empleo no estable en la administración pública mediante la convocatoria de procesos selectivos consistentes en un concurso oposición.

En segundo lugar, el capítulo VIII introduce dos modificaciones a la Ley sobre suelo no urbanizable referidas a cuestiones procedimentales tales como la estimación por silencio administrativo de la autorización previa a la que se refiere el penúltimo párrafo del artículo 8 de la citada ley, al otorgamiento de la licencia municipal para realizar determinadas actuaciones respecto al suelo no urbanizable común o cómo han de entenderse desestimadas determinadas solicitudes de declaración de interés comunitario.

Por su parte, el capítulo IX recoge aquellas modificaciones que afectan a la Ley reguladora de la actividad urbanística, con dos finalidades fundamentales íntimamente ligadas a la finalidad social que persiguen los presupuestos para el próximo ejercicio.
Primera de ellas, primera finalidad, para conseguir considerar como dotación pública equipamiento asistencial el suelo destinado a viviendas dedicadas a residencia permanente en régimen de alquiler para personas mayores, discapacitadas o menores de 35 años con objeto de que los planes generales reserven terrenos a dicha finalidad.
Y, de otra, para el fomento de la edificación de viviendas de protección pública dirigidas a reforzar la utilización del suelo público para la construcción de viviendas sujetas a algún régimen público de protección.

Señorías, en relación con la Ley forestal de la Comuni-dad Valenciana, el capítulo X del proyecto de ley contiene dos disposiciones que la modifican para atribuir al Consejo Asesor y de Participación del Medio Ambiente, las competencias consultivas que ahora tiene el Consejo Forestal de la Comunidad Valenciana evitando la existencia de dos órganos consultivos con similares competencias.

A su vez, la Ley de medidas 14/1997, de 26 de diciembre, suprimió, como saben bien sus señorías, el organismo autónomo Consorcio Valenciano de Cooperativas con Sec-ción de Crédito manteniendo, no obstante, el fondo de ga-rantía pero sin personalidad jurídica, encomendándose al Instituto Valenciano de Finanzas su administración y gestión ordinaria así como la materialización de sus recursos.
Ade-más de las recomendaciones efectuadas por la Sindicatura de Cuentas se ha dado la circunstancia de que una de las dos cooperativas adheridas al fondo ha solicitado que se proceda a la liquidación del mismo y a la distribución de las cantidades aportadas.
Por ello, el capítulo XI del proyecto de ley dispose la liquidación del fondo de garantía de las cooperativas con sección de crédito, liquidación que conlleva, como pueden imaginar sus señorías, la necesidad de derogar determinados preceptos de la Ley de regulación de la actuación financiera de las cooperativas con sección de crédito así como los decretos que regulaban el extinto Consorcio Valenciano de Cooperativas con Sección de Crédito.

El capítulo XII del proyecto de ley contempla una modificación de las funciones del Instituto Valenciano de Finan-zas, habilitándole para participar en el capital de empresas no financieras de manera transitoria siempre que el origen de la participación se encuentre en la ejecución, administración de garantías o conversión en capital de operaciones de concesión de créditos, avales u otras cauciones.

Otro capítulo en el que me detendré, señorías, es el referido a la creación de un ente gestor de la red de transporte de la Comunidad Valenciana que se corresponde con el número XIX, y cuya actividad, como se especifica en el proyecto de ley, se centrará en la construcción, conservación y mantenimiento de las infraestructuras de transporte terrestre así como administrarlas y gestionarlas para lograr el más alto nivel de rentabilidad.
El objeto de la reforma es reordenar el modelo de transporte actual, separando de un lado las actividades de construcción y gestión de las infraestructuras y, de otro, la explotación de los servicios de transporte, sentando las bases que permitan la liberalización del mercado.

Con el objetivo de conseguir una regulación para la superación de los obstáculos que impiden el desarrollo económico sostenido junto con la mejora de la calidad de vida, el capítulo XX del proyecto de ley recoge diversos preceptos referidos a las infraestructuras del sector energético que incorporan a nuestro ordenamiento autonómico la disposición adicional segunda y tercera en todo aquello que no se considera legislación básica de la Ley 13/2003, reguladora del contrato de concesión de obra pública, adaptándola en todo caso a las necesidades de la Comunidad Valenciana en el sector energético y de acuerdo con nuestra legislación urbanística.

Señorías, las disposiciones adicionales que complementan el proyecto de ley recogen diversas previsiones que por razones de técnica legislativa no se han considerado susceptibles de incluir en los capítulos a los que anteriormente me he referido y les he descrito, como sería el caso de la introducción de una disposición para determinar en el ámbito de nuestra administración los órganos competentes para la revisión de oficio de los actos administrativos nulos y anulables, y no tener que aplicar lo señalado en la disposición final segunda de la Ley de gobierno.

Por su parte, señorías, quiero decirles que el anteproyecto de esta ley fue sometido al preceptivo dictamen del Consejo Económico y Social, el cual, sin contar con ningún voto en contra, consideró positiva y oportuna la tramitación del mismo al tiempo que es conforme también con el dictamen emitido por el Consejo Jurídico Consultivo de la Comunidad Valenciana.

Para concluir, les diré que desde el Gobierno Valenciano estamos convencidos de que este proyecto de ley, a través de las medidas en él contenidas, va a contribuir a una gestión más eficaz de los presupuestos de la Generalitat Valenciana para el ejercicio 2004.
Todo ello en consonancia con los objetivos de política económica propuestos en los presupuestos para el próximo ejercicio y, en definitiva, esta ley va a contribuir también a garantizar a la sociedad valenciana la consolidación del crecimiento económico de nuestra comunidad profundizando en el modelo de progreso y cohesión social y económica que hemos sido capaces de conseguir.

Estamos convencidos, señorías, de que los presupuestos para 2004, siendo los más sociales de la historia de nuestra comunidad, constituyen a su vez, también, el instrumento más adecuado para dar respuesta a las necesidades de coyuntura económica de este momento, es decir, seguir creciendo y continuar generando nuevos puestos de trabajo.
Porque, como ya dije en la presentación ante estas Cortes del proyecto de presupuestos el pasado lunes, la creación de empleo es la política más social que todo gobierno comprometido con el bienestar de los ciudadanos puede y debe desarrollar.

Estos constituyen los objetivos que se propone y persigue mi gobierno con este proyecto de ley.
Disponemos de los medios necesarios y sabemos cómo utilizarlos.

Señorías, con los presupuestos, con la Ley de acompañamiento de los mismos para el próximo ejercicio, podemos continuar invirtiendo en progreso, en crecimiento, en bienestar social de forma que nuestra comunidad alcance definitivamente el liderazgo, tanto a nivel nacional como europeo, que le corresponde.

Por ello, solicito, en nombre del Consell, la aprobación por estas Cortes del Proyecto de ley de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Defensa de l'esmena a la totalitat.
Té la paraula el senyor Joan Antoni Oltra, de l'Entesa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Voldria començar dient.
.
.
, bé, al senyor Camps, conseller, ­no tenim a l'altre, al principal­ que també en aquest aspecte hi ha una certa continuïtat.
Dic "una certa continuïtat" amb els pitjors vicis possibles que la Llei d'acompanyament tradicionalment ha dut ací.
Jo crec que vosté coneix perfectament que les lleis d'acompanyament.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.
Por favor, señores diputados, yo les agradecería que respetasen la intervención del orador.
Da una impresión malísima todo el mundo hablando y él hablando para.
.
.
­Perdón.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Com estava dient, la Llei d'acompanyament realment té un objectiu, un objectiu que no sempre se complix per part de vosté, i en eixe aspecte vosté ha heretat el pitjor costum que el Grup Parlamentari Popular té en aquestes Corts.
I és aprofitar el moment de debat d'una llei que en principi deuria haver anat enfocada a resoldre, a actualitzar, a ajustar projectes, mesures, amb incidència pressupostària, que és el que diu la llei i el que diuen, inclús, sentències del mateix tribunal, i aprofiten aquest període de debat per a ficar tota una sèrie de modificacions en lleis o bé fetes, o bé per fer, o transformació d'alguna d'elles.

Enguany, per exemple, hi ha dèsset normatives que canvien.
En uns casos noves, en altres suprimixen, en altres modifiquen, etcètera, etcètera.
Moltes d'elles no tenen cap incidència pressupostària.
Donava exactament igual fer-ho ara que haver-ho fet fa uns mesos o fer-ho dins de tres o quatre mesos.
No té cap importància.
Sí que passa una cosa, i és una cosa que vostés utilitzen i abusen molt bé d'ella: la comoditat.
La comoditat per no dir quasi la impunitat a l'hora del seu debat.
Aprofiten un debat amb uns terminis molt justos, amb uns terminis via d'urgència, pràcticament, per a poder colar, colar directament determinades modificacions en normatives que deurien haver anat per una tramitació ordinària.
I que conste que no estic dient que no siga un procediment legal, perquè si fóra il·legal m'imagine que algun òrgan corresponent ho haguera denunciat, però sí que és un procediment viciat i, en tot cas, com sempre diem des d'aquesta trona, el menys democràtic dels possibles.

I això ho diem des de l'oposició, però també ho diu, per exemple, el mateix Consell Jurídic Consultiu, al qual, evidentment, a eixa part de l'informe el mateix conseller no ha fet cap referència, però estar, ahí està.
En concret, el Consell Jurídic Consultiu es queixa, per una banda, que no se li ha facilitat tota la documentació.
La pàgina 19, en concret, diu: "Pel que respecta als preceptius informes de les àrees jurídiques de les conselleries corresponents i dels subsecreta-ris/subsecretàries competents, sols consta en l'expedient l'informe de l'Àrea Jurídica i del Subsecretariat de la Conselleria d'Economia i Hisenda", la seua pròpia.
O siga, vosté ha complit.
Estupend!
I la resta?
I la resta?
No, no, estic llegint textualment i, a més, més encara dic, tirant-se en falta, tirant-se en falta, per tant, "els de les conselleries competents en les diferents matèries de què s'ocupa l'avantprojecte".
Això està escrit pel Consell Jurídic Consultiu.
Senyor Camps, per tant, vostés, deliberadament no han facilitat.
.
.
, vosté, la resta del Consell, tota la informació a aquest organisme que és el que ha de dictaminar.

Aquest organisme també continua dient que eixa falta d'informes preceptius, la urgència i parquedat en el procediment d'elaboració de l'avantprojecte, segons se desprén de la consideració anterior, deu posar-se de manifest per part del mateix Consell.
Està denunciant una pràctica, per part de vostés, negativa a l'hora de facilitar el treball de dictamen, d'assessorament d'aquest òrgan.
Continua dient, també, que "aquesta Sala no considera correcta la introducció de determinades modificacions en la línia del que abans s'estava dient".
I no és la primera volta que el Consell Jurídic Consultiu es queixa d'eixa situació que, a més, afecta ­ho diu textualment­ el principi de seguretat jurídica que es ressent i l'eventual conflictivitat en l'aplicació de la norma.

Jo crec que de tot això vosté deu ser conscient perquè són ja molts anys queixant-se d'eixa situació.
Bé, vosté acaba d'arribar però els seus antecessors.
.
.
­el té al costat mateix­, o siga, quin millor assessorament que el senyor Rambla que en eixe aspecte ha demostrat ser un catedràtic a l'hora de fer les coses com no calia fer-les, per cert.

Però és que si anem, per exemple, al Consell Econòmic i Social, del qual vosté també ha fet referència que ha aprovat, sí és cert que ha aprovat, també amb vots particulars, als quals vosté no ha fet referència.
Però és que, inclús, del que ha aprovat per unanimitat, del que ha aprovat per unanimitat vull dir-li alguna qüestió.
Per exemple, que el Consell vol manifestar que, davant la complicitat del text que estan dictaminant, el tràmit d'urgència limita molt les possibilitats de coneixement del document; que, per altra banda, el comité valora positivament la remissió de les memòries justificatives que l'han acompanyat, no obstant això, no s'ha disposat del temps suficient per a poder estudiar els que havia en la documentació.
I el comité, en tot cas, sí que estima per unanimitat que aquest avantprojecte de llei sols hauria d'incloure aquelles modificacions relatives a les lleis amb repercussió econòmica directa i aquelles que siguen d'urgent necessitat d'adaptació.
O siga, què més vol, senyor Camps?
Què més vol?

Aquest discurs és la cinquena vegada que el dic en aquesta trona i la cinquena volta que em base i m'ajude de la informació que el propi consell econòmic i el propi consell jurídic ens diuen.
Per tant, demanem de nou que aquest tipus de qüestió es regularitze, no abusen vostés del procediment, vostés tenen mecanismes més que de sobra per a poder plantejar qualsevol modificació de llei i, amb la majoria que tenen, doncs, probablement, isca aprovada.
Per tant, utilitzen els mecanismes correctes i deixen la Llei d'acompanyament per al que hauria de ser.

Entrant ja en matèria, en concret dels dos temes ­di-guem­ més estrela, el tema de la modificació ­de nou­ del tram autonòmic de l'impost sobre la renda de les persones físiques, entrem en l'article 34, que és el que fa referència a les donacions destinades al foment de la llengua valenciana.
Nosaltres, ja, d'entrada, hem esmenat això de la llengua valenciana perquè pensem que seria molt més correcte dir el valencià, i això, a més, filològicament jo crec que és molt més presentable.

D'entrada, també hauríem de dir que si vostés de veritat volen potenciar el valencià, doncs, en cosetes d'este tipus a la millor fan alguna cosa, ho dubte un poquet, però a la millor fan alguna cosa.
Però, fonamentalment, el que faria per promocionar i ajudar al valencià seria que vostés s'ho prengueren seriosament.
I quan algun conseller seu parla d'un decàleg del valencià, que això no es quedara en una declaració a voltes per a rebre pedrades, que és el que ha passat últimament, sinó que això ho assumira el grup, ho assumira el consell i ho assumira vostés des de l'Adminis-tració Valenciana i ho recolzara.
Això seria molt important, probablement més important que poder destinar quatre euros a una subvenció no se sap a qui, que no dic que no estiga malament, però que això al cap i a la fi no és un tema excessivament important, molt menys quan vostés fiquen tota una sèrie de consideracions a l'hora que pràcticament les possibilitats de deducció d'aquesta proposta van a estar molt reduïdes.

Nosaltres, en eixe sentit, a més, per a evitar que es repetisquen situacions molt conegudes per part de tots, doncs, sí que intentem acotar, de manera que tota aquella entitat que puga rebre subvencions o deduccions per aquesta qüestió almenys complisca una cosa que em pareix elemental, però que com no està clar que això es puga complir davant la situació que tots coneixem i alguna entitat que tenim per les rodalies, doncs, almenys que eixes entitats s'ajusten en la seua utilització del valencià al valencià que ix de l'Acadè-mia Valenciana de la Llengua, no acabem ací afavorint models de valencià inventats per determinats interessos polítics o del moment.
Eixa és una de les esmenes que nosaltres hem ficat ahí.

També tenim en l'altre tema estrela per part de vostés, que és el tema inicialment de la supressió de l'impost de successions.
Després s'ha vist que no és tal supressió.
És una deducció molt important, però tampoc és una deducció en general, sinó que és una deducció de moment ­diuen- parcial, i això en una sèrie d'anys anirà fent-se, perquè la veritat és que vostés en eixe aspecte a l'hora de publicitar la possibilitat ho fan molt bé, però, després, en llegir la lletra xicoteta, doncs resulta que no són les coses com inicialment estaven previstes.

Nosaltres, d'entrada, hem de dir que l'impost de successions és un impost directe, per tant, cal ser molt cuidadós a l'hora de fer reduccions en aquest tipus d'impostos.
Si es fan, cal fer-los de manera que no acaben sent afavorits i no hauria de ser afavorit en principi.
O siga, si algú s'ha de beneficiar que siga aquella persona que més ho pot necessitar, que no per poder ajudar a este sector de la població al final acabe sent beneficiat el que en principi no té perquè ser-ho.
Aleshores, nosaltres en eixe sentit sí que hem introduït una sèrie d'esmenes, en el sentit d'intentar acotar esta situació.
Perquè, nosaltres pensem que si no es donen una sèrie de circumstàncies, fonamentalment, si la herència és superior a mig milió d'euros ­i estem parlant de 83 milions de pessetes­ nosaltres no entenem per què s'ha de beneficiar eixa persona de qualsevol deducció, perquè jo crec que ja rep una herència suficientment important com perquè puga pagar eixe impost, perquè, a més, si eixa persona no paga eixe impost, algú l'haurà de pagar, algú deixarà de rebre eixos diners.
Això vol dir que alguna cosa deixarà de fer-se per part del govern que estiga en eixe moment o que algú, que no rep eixa herència, resulta que via els seus impostos haurà d'augmentar-los per a compensar això.

Per tant, nosaltres considerem que donant-se una sèrie de supòsits, eixe podria ser el més important, o tindre un patrimoni propi ja d'una quantitat també que determinem en l'esmena, doncs que això no afecte al tema de la deducció.
Inclús, presentem també una altra en la qual diem que si és que a vostés els sobra tant els diners, perquè pareix que eixa siga la impressió donant deduccions d'aquest tipus, bo, si és que no volen els diners que pogueren ser que no es veren afectats per aquesta qüestió, doncs, en tot cas, que eixos diners vagen a la Conselleria de Benestar Social, que vagen destinats a afavorir mesures de temes socials que, segurament, ho sabran fer molt millor ja que vostés estan aparentment tant sobrats d'aquesta matèria.

Després, entrem també en una llei de la qual modifiquen gran part d'ella, gran part del seu articulat, que és la Llei del sanejament de les aigües residuals ­no està ací el conseller en aquestos moments­, i d'entrada hi ha una modificació curiosa que és l'augment del nombre de persones que han d'estar en el consell d'administració d'aquesta entitat de sanejament d'aigües residuals.
O siga, la proposta és que de 7 membres que hi ha en aquestos moments, que passen a 9.
I quan lliges resulta que eixos 9 són per augmentar la participació de la Conselleria d'Infrastructures en este cas, en matèria d'obres públiques.
Pareix com si allò que feia poc en la premsa eixia, que pareix que l'home no s'havia quedat molt convençut amb la nova reestructuració de conselleries, doncs d'alguna manera intentara regularitzar-ho augmentant el nombre de representants en la conselleria.
Aprofitem, de pas, per a dir que el tema del pressupost d'aquest tipus d'entitats, que mai arribem a saber exactament quins no són, el capítol d'inversions és un document pràcticament secret, que ens poguera facilitar.

Estem en contra també de la modificació de la Llei del joc que el conseller ha plantejat.
Jo crec que en aquesta modificació queda clara la voluntat per part del Consell d'afavorir el joc en la nostra comunitat.
O siga, el que es fa és que en unes determinades instal·lacions, instal·lacions de bingos, etcètera, doncs que ahí, a banda del joc que ja està legalitzat en aquest tipus d'activitats, es puguen fer també altre tipus d'aposta.
O siga, facilitar, en definitiva, que la ciutadania puga jugar més, com si això fóra d'alguna manera la via per a resoldre determinats problemes.
Jo crec que un Consell no hauria d'anar per eixa via i hauria de ser un poc més restrictiu perquè pense que no és la solució a moltes de les coses.

El tema de la modificació del límit, quant al finançament a curt termini, acaba transformant-se que és un termini indefinit, o siga, un termini que ja estava en quatre anys, se suprimeix quan acaba això.
No se sap.
No, el mateix Consell Jurídic planteja també determinades qüestions al voltant d'això.

La creació del cos superior d'interventors i autors.
Nosaltres no entenem si això és bo o és roín, el que sí que entenem és que, en principi, és un tema que hauria d'haver estat discutit amb els sindicats i no ha estat.

El tema del pla d'estabilitat laboral.
Nosaltres, en principi, estem contents que eixe tema per fi s'escometa en una proposta d'intentar buscar una solució.
Evidentment no estem satisfets amb les propostes que hi ha en el sentit que pensem que s'hauria d'haver compaginat el tema de buscar una solució correcta a un problema, que és cert que ve de fa molts anys, no creat solament per vostés, és un problema que ve, inclús, de l'etapa socialista, i és una quantitat molt important de persones que venen treballant en l'administració valenciana des de fa anys i que estan treballant en una situació de precarietat per raons diverses.
Aleshores, eixa situació és una situació a resoldre, i és una situació que està perjudicant a estes persones, fins i tot a l'administració mateixa, en tant no té la garantia de l'estabilitat en el lloc de treball per part d'estes persones.

Però, tampoc podem deixar de vore una altra situació.
Hi ha una part important de gent que en una etapa i, fonamentalment, en altra, no va entrar garantint els principis d'igualtat d'oportunitats, etcètera, etcètera, bo, entre cometes, enxufisme, per dir-ho així de clar.
Hi ha una part ahí que pateix d'eixe problema, no tots, evidentment, però hi ha una part important d'una banda i d'altra.
Aleshores, clar, ahí considerem que el que no es pot fer és primar excessivament eixe tipus de situacions, que també hem de garantir el dret de l'accés de la persona que avui no treballa en l'administració, que no ha treballat mai, i, d'alguna manera, també s'ha de vore reconegut, no es pot vore tancat definitivament per intentar buscar una solució que jo crec que, en alguns casos, és excessivament generosa i no suficientment diferenciadora de les persones que han entrat via borsa de treball, una via correcta i absolutament legal, de les persones que han entrat via digital ­i no estic parlant precisament d'ordinadors­ que també n'hi ha molta i, especialment, en estos 8 anys de manament per part de vostés.
Ahí intentem introduir una sèrie de matisacions per a evitar eixa situació.

En el tema de la RAU, que és un tema important, nosaltres d'entrada considerem que és una llei que hauria d'haver-se modificat ja, que és una llei que mereix una reforma en profunditat, que hi ha alguns compromisos, fins i tot de l'anterior conseller, en eixa línia que no s'han complit.
Ara ens trobem ací amb una sèrie de modificacions molt puntuals, amb algunes d'elles absolutament en contra estem, absolutament en contra, en el tema de considerar sòl de dotacions aquell que puga veure's també ­com diu l'article ahí­ dedicat a residència permanent, a règim.
.
.
, encara que siga de lloguer, persones discapacitades.
.
.

O siga, jo crec que tots som conscients que el sòl de dotacions en les nostres ciutats és un sòl molt escàs, molt escàs per desgràcia, no anem a entrar en qui té la culpa, si els ajuntaments d'un signe o d'altre.
Eixe sòl de dotacions, en principi, està reservat a zones verdes, col·legis, centres socials, etcètera, etcètera, o siga, té un destí molt ample per a la poca disponibilitat d'eixe sòl.
Si fiquem com a més possibilitats d'utilització d'eixe tipus de sòl a eixe espai tan reduït hui en dia, no solament estem deixant que eixa destinació original estiga ahí, sinó que, a més, en alguns casos, encara que siga de lloguer, encara que siga per a persones tal.
.
.
, al final el que estem ficant és densitat de població en uns barris que ja de per sí probablement estiguen massificats, la qual cosa jo crec que és una mesura de despullar un sant per a vestir un altre i perdre qualitat de vida en determinats barris que en aquest article siga d'aplicació.
Per tant, creem que eixa no és la solució, que això pot empitjorar d'alguna manera la situació de moltes ciutats i no hauríem de permetre que això passara així.

Després, en l'article 54, que és un altre.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra, mire el número rojo.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Acabe de seguida.
És que abans no funcionava això, senyor president.
La veritat és que m'he confiat amb excés.

Tenint també una sèrie de temes ahí en el que és el patrimoni municipal de sòl, hi ha una probable col·lisió d'interessos entre el que és l'autonomia municipal i el que són els interessos de la conselleria.
És cert que estem davant d'un problema prou seriós, un problema prou seriós.
El que passa és que cal buscar solucions entre els dos, i, d'alguna manera, pensem que si alguna de les propostes estan ací no acaben de complir això.
Pensem, fins i tot, que es trasllada el problema als ajuntaments, que no dic que no tinguen una gran part de culpa del problema, però ens pareix inclús injust que hagen d'assumir tota la culpa i que la conselleria es reserve una sèrie de mesures absolutament discrecionals, absolutament discrecionals per a poder aplicar un supòsit o poder aplicar un altre.
En tot cas, després podré entrar un poc més en el tema perquè ja veig que se m'acaba.
.
.

Després, estem en contra també, lògicament, que per via Llei d'acompanyament un tema com podria ser la creació de l'ens gestor del transport de la Generalitat Valenciana, doncs, es cree.
Jo crec que és un tema que mereix un debat, mereix un procediment normalitzat, perquè crec que és un tema important, a pesar que nosaltres conforme està enfocat considerem que és un tema que va en la línia de privatitzar un tema essencial.

Ens pareix també perillós, igual que al mateix Consell Jurídic Consultiu, el tema del capítol XX, que parla de les infrastructures del sector energètic.
La conselleria té un problema gros ahí, però no crec que la solució passe per passar per damunt dels problemes, a voltes mediambientals, que creen determinades infrastructures.
O siga, això caldrà negociar-ho, caldrà buscar un consens, però via decret, com pràcticament és el que es planteja ací jo crec que això no és correcte.

El tema de Radiotelevisió Valenciana.
Jo crec que no és el model tampoc plantejar que, davant una sèrie d'incompliments per part de l'administració, haja de ser la transparència i la informació les que acaben patint eixa situació.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Té la paraula per al torn en contra.
.
.
la señora Mónica Lorente, en representación del Grupo Parlamentario Popular.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor conseller de Economía, Hacienda y Empleo.

Miembros del Consell.

Señoras y señores diputados.

Señor Oltra.
Una vez más sube a esta tribuna con los mismos argumentos que año tras año utiliza usted, para intentar justificar de algún modo que ustedes están en contra de la ley, del proyecto de ley que hoy aquí tramitamos, del Proyecto de ley de acompañamiento.
Y entendemos además ese gran esfuerzo, el esfuerzo que usted hace, porque es importante.
Es un importante esfuerzo, porque cuando no se tienen argumentos, la única solución, el único remedio es presentar la misma enmienda, una enmienda a la totalidad, donde vuelven a solicitar la devolución al Consell de este proyecto de ley por no compartir los principios y espíritu que la inspiran.

Pues mire, señor Oltra, lo que pasa, o lo que para ustedes se ha convertido prácticamente en una fórmula rutinaria, en casi un ritual, significa no compartir las medidas que van a permitir una mejor y más eficaz ejecución del programa político y económico del gobierno más ambicioso de los últimos años, que es el Proyecto de ley de presupuestos para el 2004.

Señor Oltra, usted se opone sistemáticamente a la Ley de acompañamiento, en cuanto a la forma y en cuanto al fondo.
Nos ha llegado en ocasiones a acusar incluso de hacer una utilización perversa de la Ley de acompañamiento.
Nos acusa de hurtar el debate a cuestiones esenciales.
Pero lo cierto es que usted es plenamente consciente de que eso no es así.

Volvemos una vez más a recordarle, señor Oltra, que hablamos de una ley ordinaria, sin reserva constitucional, a diferencia de la Ley de presupuestos.
Y que su grado de debate es exactamente el mismo, exactamente igual al de cualquier otro proyecto de ley que viene a esta Cámara, y usted lo sabe, señor Oltra.
Tiene la posibilidad de presentar una enmienda a la totalidad, y así lo han hecho.
Tiene la posibilidad de presentar las enmiendas parciales, y así lo han hecho.
Por cierto, señor Oltra, hasta el momento 66 enmiendas, el año pasado por estas fechas eran 145.
Lo cual podría significar incluso que comparten muchos más de nuestros principios de los que realmente expresan en contra ustedes hoy aquí.

Y en cuanto al fondo, también se ampara muchas veces usted en los informes del CES y del Consejo Jurídico Consultivo.
Pero lo que no hace usted nunca es afirmar que realmente se acompaña de todas las memorias económicas y jurídicas, y que la conclusión del CES una vez más es la que yo voy a leer textualmente a continuación: "El Comité Económico y Social de la Comunidad Valenciana considera positiva y oportuna la tramitación de este anteproyecto de ley, con las observaciones efectuadas por esta institución y las posibles mejoras que puedan realizarse en el posterior trámite parlamentario por el mismo".
Que no solamente la mejora depende de nosotros, sino también de ustedes, señor Oltra.

Y en cuanto al fondo, tampoco podemos entender cómo no comparten nuestros principios y el espíritu de esta ley, que no son otros que los que inspiran nuestro programa presupuestario para el ejercicio 2004; donde las políticas sociales, la sanidad, la educación, la justicia, las infraestructuras, la modernización de la administración, la innovación tecnológica, la vivienda, señor Oltra, la vivienda, la cooperación, son principios claramente inspiradores de nuestros objetivos presupuestarios.

Y como usted sabe, señor Oltra, la consecución de estos objetivos exige la aprobación de diversas normas, que permitan una mejor y más eficaz ejecución del programa económico del Gobierno Valenciano en los distintos ámbitos en que se desenvuelve su actividad.
El conseller ha analizado de forma exhaustiva cada una de las modificaciones que contiene el Proyecto de ley de acompañamiento.

En cuanto a las medidas de naturaleza tributaria, se producen modificaciones a la Ley de tasas, a la Ley 12/97, donde destacaríamos la creación de dos nuevas tasas: la tasa por obtención de copias de documentos e instrumentos judiciales, y la tasa por la prestación del servicio de firma electrónica reconocida.
Que además supone, señor Oltra, la utilización, cada vez más generalizada por parte de nuestros ciudadanos, de un servicio que ofrece nuestra administración gracias al gobierno, gracias al impulso del Gobierno Valenciano a las más altas tecnologías, a las tecnologías más avanzadas.

Sorprende, señor Oltra, que también se opongan ustedes al alto grado de modernización de nuestra administración, como también se oponen a todas las exenciones y bonificaciones en las tasas referidas a algunos servicios administrativos.

La actividad de la acuicultura marina, una actividad cada vez más creciente y competitiva de nuestra comunidad, que reivindica un tratamiento análogo al sector pesquero tradicional, también a ese reconocimiento en la Ley de tarifas portuarias se van a oponer ustedes.

Y llegamos por fin, señor Oltra, a uno de los capítulos que a ustedes más les gusta, el capítulo III, el capítulo donde este gobierno, año tras año, ha apostado por un objetivo claro e incuestionable: la reducción de la presión fiscal en las familias valencianas.
Si recuerda usted, ya el año pasado incorporábamos con la Ley de acompañamiento numerosas medidas de apoyo a la familia en la reducción de su presión fiscal: ayudas a los nacimientos, a las adopciones, a los discapacitados, a las amas de casa con personas dependientes a su cargo.
Y usted nos decía que eran medidas electoralistas.
Se negó a apoyarlas diciendo que eran una política de escaparate.

Pues mire, señor Oltra, mire si han dado resultado, que le recuerdo que en la fecha de presentación de la declaración de la renta de los ciudadanos o del Irpf, es en el mes de mayo, y no tengo que recordarle que precisamente hace cinco meses, el mes de mayo, el último domingo de mayo, concretamente el domingo día 25, todos los que hoy estamos aquí, ustedes y nosotros, fuimos llamados al examen más democrático que hay, que es el de las urnas ante los valencianos y ante las valencianas y los ciudadanos de esta comunidad.
Y de nuevo, señor Oltra, de nuevo los ciudadanos nos dieron su confianza.
Será que ellos, a diferencia de ustedes, sí han entendido el aumento en su calidad de vida y el alivio en sus bolsillos.

Pero este gobierno del Partido Popular, como siempre, vuelve a cumplir todos sus compromisos electorales.
Y trae dos nuevas medidas en esta Ley de acompañamiento, que ustedes no apoyarán y que van a suponer un avance más en nuestra política social: la bonificación del 99% en el impuesto sobre sucesiones y donaciones en las transmisiones mortis causa para los descendientes menores de 21 años, dando así respuesta al compromiso asumido por este gobierno en la progresiva supresión del impuesto.

Pero mire, señor Oltra, hemos querido ir todavía más allá.
Ha sido el Grupo Parlamentario Popular, el que ha hecho una propuesta para hacer extensible esa bonificación a los discapacitados con una discapacidad del 65%.
Eso es apostar por la igualdad de oportunidades, eso es apostar por la política social.

El impulso y la recuperación del valenciano.
Algo que ha sido una constante desde el año 1995 en las políticas integrales de nuestro gobierno.
Introducimos una deducción en la cuota autonómica del Irpf a las donaciones efectuadas para el fomento de la lengua valenciana.

En las medidas de gestión administrativa, podemos destacar como novedades nuestra apuesta decidida en la reducción del empleo no estable en la administración pública, a través del Plan de estabilidad laboral, con vigencia, como saben, hasta 2006, y que incorporamos como uno de nuestros objetivos prioritarios en el texto refundido a la Ley de la función pública.
Una nueva disposición adicional se añade a esta ley por la que se crea el cuerpo superior de interventores y auditores de la Comunidad Valenciana.

Y ha llegado el momento, señor Oltra, de hablar de vivienda.
En numerosas ocasiones hemos escuchado decir a usted aquí, en esta tribuna, con gran preocupación, la gran preocupación que tiene su grupo, por un problema que hoy viene en todos los medios de comunicación a nivel nacional, y que preocupan a la mayoría de los ciudadanos, que es la vivienda, el acceso a la vivienda.
Lo que nunca, señor Oltra, nunca hemos escuchado es ni una sola propuesta ni una sola alternativa por parte de su grupo a un problema y a una solución que reivindican los ciudadanos de esta comunidad.

Y mire, señor Oltra, ha tenido que ser este gobierno, el gobierno del Partido Popular, el que se presenta ante los ciudadanos, el que se presenta ante esta cámara con unos presupuestos y con esta Ley de acompañamiento, con una apuesta que yo me atrevería a decir que es la apuesta más importante que se ha hecho a nivel nacional, a nivel de toda España, para solucionar uno de los grandes problemas que preocupan a nuestros ciudadanos, que es la vivienda, el acceso a la vivienda.

Ha sido este gobierno el que se ha comprometido a poner a disposición de los ciudadanos más de 100.
000 viviendas que van a dar respuesta a las necesidades de los colectivos que tienen mayor dificultad para acceder a una vivienda: los jóvenes, los mayores, discapacitados, familias monoparentales.

Señor Oltra, este gobierno trae hoy aquí con este Proyecto de ley de acompañamiento, modificaciones importantísimas a la Lrau, que desde la intervención del gobierno, de este gobierno del Partido Popular, hacen una reserva clara de suelo como dotación pública, señor Oltra, dotación pública destinada a la vivienda pública y a las de protección oficial.
Un compromiso al que además se han sumado todos los agentes implicados: ayuntamientos, Federación Valenciana de Municipios y Provincias, constructoras y promotoras, entidades de crédito y financieras.

Y precisamente ustedes, señor Oltra, ustedes no van a apoyar medidas como esta.
Y además yo me atrevería a decir que incluso su estrecha ideología, que en ocasiones nos ha acusado a nosotros, y se han permitido el hablar en esta tribuna acusándonos de poder o posibilitar el crear una burbuja inmobiliaria, yo me atrevería que esa estrecha ideología, que incluso les permitiría apoyar esta iniciativa, lo que van a hacer rechazando con esta enmienda a la totalidad, no es hurtar el debate, es huir de un debate tan importante como este, porque lo que se van a crear ustedes es una auténtica burbuja, pero una burbuja política de la que no sé cómo van a salir.

Me parece, señor Oltra, que tenemos un montón de medidas, como siempre, que, acorde con los objetivos prioritarios de estos presupuestos, se traen hoy aquí con este Proyecto de ley de acompañamiento.
Que no hurtamos el debate, que estamos dispuestos a debatir democráticamente, como siempre, cualquier cuestión.
Son ustedes, una vez más, los que se quedan aislados en esa burbuja política, no enfrentándose a temas tan importantes como la vivienda, a temas tan importantes como la disminución de la presión fiscal en las familias de los valencianos, y eso me parece que lo que le lleva es a que tenga que ofrecerle el que retiren esa enmienda a la totalidad.

Trabajen, presenten propuestas, presenten un texto alternativo, y podremos entrar a posturas cercanas o lejanas.
Pero lo que no se puede hacer es decir que no a la mejora de la calidad de vida de los ciudadanos y al alivio de los bolsillos de los ciudadanos de esta comunidad.

Gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
Muchas gracias, señora Lorente.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Joan Antoni Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyora Lorente.

La veritat és que m'ha sorprés la seua intervenció.
Perquè, a banda de repetir també els mateixos arguments de sempre, inclús dóna la sensació que no s'ha llegit les nostres esmenes, perquè inclús mos ha adjudicat esmenes que no hem fet.
Amb la qual cosa, u diu: no sé, si està la persona que les ha de contestar, apanyats anem.
Nosaltres hi ha una sèrie d'apartats de la llei que vostés presenten que, per suposat, no tenim cap obligació de recolzar, i molt menys quan després de sentir-la a vosté és que això és el missatge electoral del Partit Popular.
Doncs home, ja vorem si tots ho recolzen, conforme està posant-se el pati.
Però home, no vulga que des d'aquesta banda hàgem de recolzar la qüestió.
No, no van per ahí els tirs.

Hi ha una part que considerem inclús que és normal, o siga, que és una actualització de taxes i tal, i nosaltres no hem presentat cap esmena, senyora Lorente, cap esmena, entere's.
Allò de l'aqüicultura marina és que no ho hem esmenat.
Si vol.
.
.
bo, ara ja estem fora de termini, però si és que vosté tenia interés que ho férem, doncs haver-ho dit, perquè a la millor.
.
.
però, vaja, és que és una cosa curiosa.
I nosaltres hem presentat les alternatives corresponents, i sí que tenim una cosa que sí que reconec, que és una constant almenys en estos quatre anys, no?
, i és denunciar l'ús que vostés fan de la llei d'acompanyament per a modificar lleis.
Inclús nosaltres mateixa, a pesar que podríem en el debat plantejar propostes de modificació de lleis, ja que vostés ho fan, preferim sempre renunciar a eixa possibilitat, amb la qual cosa inclús se perd un cert protagonisme, el Grup Socialista, per exemple, ho fa, i no passa res absolutament.
Nosaltres no ho fem.

Sí que ens queixem, per exemple, quan parlàvem abans del tema de la Lrau, que estem exigint, doncs, estem exigint un debat, però un debat seriós.
.
.
I no vullga vosté, senyora Lorente, enganyar a aquestes Corts i enganyar a la població valenciana: no tenim el mateix dret de debat en una llei d'acompanyament que modifica o cànvia determinades normatives que en un procés normalitzat.
Si vostés hagueren presentat ací un projecte de llei ­que és la seua obligació­ de modificació de la Lrau, nosaltres haguérem pogut tindre un debat complet sobre eixe tema, amb una esmena de totalitat i una sèrie d'esmenes parcials únicament i exclusivament per a la Lrau, un debat sobre la Lrau.

Però, ací, no, ací, el tema de la Lrau serà una, dos, tres o quatre esmenes, amb dos minuts, amb sort, en cadascuna d'elles, i en una debat de totalitat de les 17 normes que vostés modifiquen ara.
No vullga enganyar-mos, senyora Lorente, que ja sabem per què passen les coses, si ja sabem per què vostés abusen d'este procediment.
I clar que el Consell Jurídic Consultiu i que el Consell Econòmic i Social al final han determinat que la normativa és correcta legalment, però vosté no deu obviar la crítica, i mire que eixa crítica, fet pel Grup Socialista o pel Grup de l'Entesa és normal, però que també la faça el Consell Jurídic Consultiu, que vostés han anat ficant ahí, responsables polítics.
.
.
Jo recorde un dels diputats que se m'enfrontava a mi en la legislatura passada, i me pareix recordar que ara està en el Consell Jurídic Consultiu!
, en una mostra d'independència i de puresa de l'organisme, no?
, el senyor Paco Díez o Pepe Díez.
.
.
O siga, que ahí està.

Que a pesar d'això, també el Consell Econòmic i Social, a on estan els sindicats però també està la patronal i altres agents socials, per unanimitat es queixe que el procediment està viciat, per unanimitat es queixe que no se'ls ha facilitat tota la documentació, me pareix un tema seriós, me pareix un tema delicat, que vostés estan incomplint permanentment, i no ens diga que estem en contra de determinades deduccions, hi ha deduccions que no esmenem, per tant, hi estem a favor.

Però, home, vostés, el que fan és una campanya d'escaparata i de propaganda barata en el tema de les deduccions.
.
.
Si vosté sap.
.
.
­i si no ho sap és qüestió que la Conselleria li done la informació­, no arriben ni a la mitat les deduccions fiscals, de les que estan previstes a les que realment afavorixen la població.
I això, per què és, no veu que hi ha alguna cosa estranya ahí, no veu que hi ha algun poc de propaganda, alguna cosa d'intentar aparentar el que després no és.
Eixa és la política d'escaparata, per això la denunciem, perquè és una realitat.

En el tema de la reducció de l'impost de successions.
.
.
Però, bé, vosté ho haurà de dir!
Nosaltres hem presentat esmenes per a dir: si això s'ha de fer, que siga per a afavorir la gent que ho necessita.
En la proposta de vostés, és un *chollo* per a les grans fortunes, és un *chollo* per a la gent de diners, és aixina?
, o siga, o reconeixen?
.
.
.
Si ho reconeixen, hem acabat la discussió, ja està: ho reconeixeran, perquè nosaltres hem presentat esmenes i vostés hauran de votar eixes esmenes.
I nosaltres no estem en contra d'eixa reducció, sempre i quan s'ajuste a uns terminis, de manera que no acabem afavorint, amb els diners de tots els valencians, amb els diners inclús dels valencians que estan parats, les herències del milionaris, que això és el que van a fer vostés el dia que rebutgen les nostres esmenes.
Eixa és la realitat de la qüestió.

I igual que això, doncs, en el tema del valencià.
Però el tema del valencià.
.
.
O siga, vosté, a més, pertany a una comarca castellanoparlant, però a on hi ha, doncs, tota una sèrie d'elements que estan eixint per allí amb una virulència en contra del valencià, que és per a cuidar-ho un poquet.
Per què no es preocupa d'eixe tema?
, perquè no es preocupa que eixe decàleg que tan tímidament un conseller va anunciar, que ja no sé si està en vigor, per cert.
.
.
, bé, el conseller crec que sí, però el que és el decàleg, no sé si està en vigor.
O siga, perquè no es dediquen a això, a promocionar de veritat el valencià?
Si esta ajuda és una ajuda poc més que simbòlica, però, de veritat, facen coses!

Va a negar-se que siga un requisit el tema de la normativa de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua o no?
Perquè si va a negar-se a incloure eixa esmena, que el mateix Consell Econòmic i Social ha demanat, hauran de demanar explicacions vostés de a qui estan intentant afavorir!

I en el tema, per exemple, bé, del Consell Forestal, que ans no hi havia pogut fer referència, o siga, és una cosa que suprimixen vostés d'una tacada.

El tema de l'habitatge.
.
.
Home, fa falta.
.
.
, no vaig a dir-ho, eh?
, no vaig a dir-ho, però que després de huit anys d'estar manant vostés, a nivell estatal i a nivell del País Valencià, que ara porten vostés la solució a un problema que han agreujat vostés!
, que és el problema de l'accés a l'habitatge.
Però, com se pot vindre ací a dir que vostés van a donar la solució a un problema que es creà.
.
.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyor Oltra, per favor, mire vosté el temps.
.
.
, i està passant-li en demesia, acabe per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

.
.
.
­gràcies­, han creat un problema gravíssim, que no va a solucionar-se amb mesures d'este tipus, perquè astò va de cara també a la galeria, senyora Lorente, i de cara a passar la pilota als ajuntaments, davant de la incompetència de-mostrada i comprovada per part de la conselleria: la conselleria i el ministeri són els grans responsables de la política del Partit Popular en el tema de l'habitatge.
I estem pagant les conseqüències tots, i esta no és la solució, i vosté ho sap, que, a més, està en un ajuntament.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Gràcies, senyor Oltra.

En representació del Grup Parlamentari Popular té la paraula la senyora Lorente.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Oltra, no hace falta que eleve usted el tono para intentar.
.
.
o que parezca que tiene más o mejores argumentos que en la primera intervención, porque, además, le escuchamos perfectamente.
*(Veus)* Sí, señor Oltra, y le volvemos a repetir que está usted en un error, y lo sabe y es consciente de ello: nosotros no hurtamos el debate democrático con esta tramitación de la ley de acompañamiento, lo sabe y es usted plenamente consciente.
Y, además, lo comparten, además lo comparten y lo utilizan.

Yo le vuelvo a decir que se trata de una ley ordinaria, que tiene el mismo grado de debate democrático que cualquier proyecto de ley que se tramita.
Tiene la posibilidad, le vuelvo a repetir, de presentar una enmienda a la totalidad, de presentación de enmiendas parciales, que lo han hecho, de debatirlas en comisión y de debatir en pleno posteriormente las que queden vivas.
Lo sabe.
Ahora, que se tramite por vía de urgencia y se acorten los plazos es otra cosa.
Yo entiendo que ustedes son muy pocos y tienen muy poco tiempo para poder contactar con los agentes sociales, que dudo hasta de que lo hagan, que dudo hasta que lo hagan sobre todo por los planteamientos que vienen a defender aquí, que creo que no los respaldan, ni los solicitan, ni los demanda nadie.

Nosotros, a lo mejor, pues somos gente que estamos en la calle, con los colectivos, y que traemos modificaciones normativas y presupuestos y leyes de acompañamiento, que responden a las necesidades de la realidad que hay ahí fuera y que día a día viven los ciudadanos de esta comunidad.

Y le vuelvo a decir, señor Oltra, y a recordarle, que ustedes, lo saben perfectamente, y, además, utilizan este trámite, que es perfectamente legal, y vuelvo a repetir que tiene todos los índices de democracia garantizados en su debate.
Lo han utilizado.
.
.
, han tenido pocas, pocas oportunidades de gobernar en algunas comunidades.
En Baleares.
.
.
, pero es que la diferencia entre ustedes y nosotros yo le voy a decir cuál es: es que nosotros utilizamos la ley de acompañamiento para establecer medidas y reformas a la normativa que tengan como objetivo una disminución de la presión fiscal en las familias de los ciudadanos de esta comunidad, y ustedes, en Baleares, cuando se ponen a gobernar se les ocurre hacer.
.
.
, a través de la ley de acompañamiento, crear una tasa, la ecotasa.

Pues, una medida que, precisamente, les ha llevado a que ahora venga el gobierno del Partido Popular demandado por los ciudadanos, porque provocaron la mayor crisis del sector turístico y de las empresas de servicio de la comunidad balear, y lo saben, esa es la diferencias entre ustedes y nosotros, *(remors)* y la crearon a través de una ley de acompañamiento, señor Oltra.

Y también, no me digan, que en el País Vasco, ustedes, que son socios en el gobierno de los señores que gobiernan los destinos de los ciudadanos del País Vasco, también utilizan la ley de acompañamiento a la hora de llevar a cabo sus objetivos presupuestarios contenidos en el documento presupuestario.
.
.
No, no, y otra serie de modificaciones, y también apoyan otra serie de planes, de los que hoy no toca hablar.
*(Veus)* Eso, señor Oltra, me parece que hay que se consecuente con lo que uno dice, porque en la réplica, el diálogo es más frontal y las verdades se dicen mirándose a la cara, como estamos haciendo ustedes y yo.

Y no me hable usted de la lengua valenciana, no me hable que nosotros vamos a beneficiar muy poco con esas deducciones a la gente que fomente la lengua valenciana.
A mí no me lo puede decir usted, porque ustedes, cuando se trajo aquí la creación, y sí que me he leído sus enmiendas y es verdad que incluye que se tenga en cuenta la Academia Valenciana de la Lengua, ustedes no la apoyaron cuando vino a esta cámara, que es la máxima representación del pueblo valenciano, *(remors)* a la Ley de creación de la Academia Valenciana de la Lengua, ¡ustedes no la apoyaron!
, ¡no tienen legitimidad para exigirnos en ese sentido a nosotros absolutamente nada, señor Oltra!

Y me he leído las enmiendas perfectamente, desde la 1 hasta la 66, 79 enmiendas menos han presentado ustedes que el año pasado, y son un diputado más.
O han trabajado menos o también tienen otras cuestiones política, incluso la disposición de la portavocía en su grupo, que me imagino que le tendrán más entretenido.

Y me he leído además otra que usted no menciona y que sí me parece muy curiosa: no solamente se atreve usted a hacer consideraciones de las medidas de intervención en el suelo, que hemos puesto, como digo, la dotación pública a disposición de la vivienda pública de los ciudadanos, sino que viene usted a permitirse el lujo de presentar enmiendas para suprimir que una sociedad limitada como es el gran proyecto de Parc Castellón, un proyecto ambiciosísimo que une la zona industrial y del puerto, que demandan los ciudadanos de Castellón, el Ayuntamiento de Castellón y también todos los empresarios que trabajan en Castellón, para que sean beneficiaros de los expropiaciones de los suelos urbanísticos y queden adscritos como suelo industrial: ¡usted pide que suprimamos eso!
¡Ustedes está en contra de la vivienda!
, usted no aporta soluciones de la vivienda y está también en contra, con ese tipo de enmiendas, de que nosotros garanticemos la posibilidad de habilitar suelo industrial en un proyecto tan ambicioso como ese.

Señor Oltra, se lo vuelvo a repetir: trabajen, dialoguen, tómense todo el tiempo que quieran, los trámites están para todos por igual, salgan a la calle, que usted lo sabe hacer, que muchas veces cruza el linde y se baja a otros territorios, y allí, pues, tiene muchas propuestas y ofrece muchas cosas, tiene pocos seguidores, pero al menos lo intenta.
¡Traduzca o intente traducir lo que allí demandan en propuestas!
Sabe que no tiene la fuerza porque sabe que este gobierno, con esta ley de acompañamiento, trae medidas importantísimas que acompañan a un presupuesto como es el que presentamos, el que presenta este gobierno para el 2004, que es muy ambicioso y que es, en política social, el más arriesgado, el más ambicioso que ha presentado este gobierno en estos últimos años.

Muchas gracias, señores.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Lorente.

Per a fixació de posició dels altres grups parlamentaris, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

Muchas gracias, señor presidente.

El Grupo Socialista ha presentado una enmienda a la totalidad a esta ley y como coincide en muchos de los aspectos que se han defendido ahora, vamos a apoyar esta propuesta y defenderemos la nuestra en el siguiente punto del orden del día.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Moreno.

Senyories, anem a iniciar la votació.
Senyories, comença la votació.

Resultado de la votación: 34 votos a favor, 41 votos en contra.
Queda rechazada la enmienda a la totalidad.

Senyories, abans de passar al punt 2 de l'ordre del dia, suspenem el Ple per un temps de deu o quinze minuts.

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 54 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 32 minuts)*

***Debat de totalitat del Projecte de Llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de la Generalitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Socialista***

 

**El senyor president:**

Senyories, reprenem la sessió.

Punto segundo del orden del día: debate de totalidad del Proyecto de ley de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana.
Enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para la defensa de la enmienda a la totalidad tiene la palabra la ilustre diputada señora Cristina Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señores y señoras diputados.

El Grupo Socialista pide la devolución de esta ley, porque entendemos que se trata de una ley perjudicial para la sociedad valenciana.
Es una ley perjudicial tanto por la perversión del trámite utilizado, una perversión que no solo denuncia el Grupo Socialista sino que el propio Jurídico Consultivo año tras año viene declarándolo en su informe.
Y tan lejos como ayer, delante del presidente de la Generalitat, hoy no tenemos el placer de contar con su presencia, pero tan lejos como ayer el propio presidente del Jurídico Consultivo lo denunciaba y así lo incluía en su memoria.
Es una ley que es perjudicial por la inseguridad jurídica que la propia ley genera año tras año modificaciones legales que impiden que los ciudadanos sepan a donde tienen que acogerse.
Pero es una ley perjudicial también por el propio contenido que modifica en esta ley.
Estamos hablando de una ley que modifica 24 temas distintos, que contempla 24 aspectos distintos que afectan directamente a los valencianos y que, desde luego, la gran mayoría de ellos son perjudiciales para sus vidas.

Mire, entrando ya en ese contenido, nosotros sabemos que la deuda, en ese latiguillo que tanto les gusta decir a este gobierno, ni les ocupa ni les preocupa.
Pero, sin embargo, ustedes sí que se han ocupado y preocupado, el señor conseller que como ni le ocupa ni le preocupa no atiende, evidentemente, pero antes cuando tuvo que hacerlo sí que se ocupo y se preocupó de modificar la ley en distintos aspectos básicos para esa deuda que a ustedes dice no preocuparles.
Y modifican la Ley de hacienda y en esa modificación igualan la deuda a corto plazo con la deuda a largo plazo.
Miren, señores del Partido Popular, no existe ninguna razón contable, no existe ninguna razón técnica.
La única razón, la que según ustedes ni les ocupa ni les preocupa, la única razón es querer ocultar la deuda que ustedes generan, es querer legalizar las trampas contables que ustedes hacen.

Modifican la Ley de Radiotelevisión Valenciana para modificar y para cambiar un plazo para presentar el anteproyecto.
Modifican esa ley, ese ente que no deja de ser un pozo sin fondo.
En la exposición de motivos, ustedes dicen "para clarificar".
No, señores, no es para clarificar nada, la ley lo dice muy claro.
La modificación que ustedes hacen es simplemente para eludir el control de los consejeros, de los miembros de la oposición del consejo de administración.
Ese es el objetivo: para eludir el control y no para clasificar.

Crean ustedes un ente gestor de infraestructuras, un ente gestor que si ustedes, quizás acabasen de llegar, si estuviésemos hablando de 1995, quizá tendríamos una posición distinta.
Porque, evidentemente, el ente gestor en sí no tiene por qué ser malo, el ente gestor en sí.
Pero ustedes ya son herederos de su propia historia, no sé si bien o mal, porque tal como están ustedes.
.
.
Pero, en cualquier caso, el Partido Popular son herederos de su propia historia.
Y, por tanto, como les conocemos, ese ente gestor no vemos más que un ente para que exista más deuda pública, pero, sobre todo, más opacidad en la gestión y más opacidad en la deuda pública.

Y, miren, eso, ese discurso hasta hace poco en esta Cámara lo defendíamos nosotros, eso hoy, en este discurso, todos ustedes lo tienen en sus *reculls de premsa*, en sus resúmenes de prensa.
Porque eso mismo es lo que, tan lejos como ayer, denunciaba el Fondo Monetario Internacional que, junto con la teórica felicitación al gobierno español por cumplir el déficit presupuestario, junto con eso denunciaba también la gran creación y la proliferación de empresas públicas que venían precisamente a ocultar y a trampear con las cuentas contables.

Y, dicho sea de paso, hablando del Fondo Monetario Internacional, señor Costa, el otro día usted aquí, en esta tribuna, defendía el crecimiento del sector de la construcción.
Léase usted también, léase usted también el informe del Fondo Monetario Internacional, que ha dejado ya de alabar ese crecimiento de la construcción para decir que es un motivo no de alabanza sino de alarma para la estabilidad en el crecimiento del futuro.
Léase también usted, señor Costa, el informe del Fondo Monetario Internacional.

Hay más modificaciones que también afectan a ese "me ocupa y no me preocupa".
Han modificado ustedes la Ley del Instituto Valenciano de Finanzas.
Señor Camps, usted ha subido a esta tribuna y ha dicho únicamente que la ley, que el motivo de la ley es la participación en las empresas para administrar las garantías.
¿Por qué no ha seguido usted leyendo?
Para administrar las garantías consecuencia del impago por dichas empresas de los créditos otorgados.
¿Saben ustedes lo que quiere decir?
Que el Instituto Valenciano de Finanzas da préstamos no sabemos a quién, ¡porque anda que cuesta saber a quién da préstamos el Instituto Valenciano de Finanzas.
.
.
!
Cuesta, cuesta, se lo aseguro, señor Camps, cuesta, porque desde luego por su información no es y por la de su antecesor tampoco.
Cuesta saber a quién le da préstamos, pero parece ser que además no los devuelven y no los pagan y ahora tenemos que ser accionistas.

Por tanto, señor Camps, ya que ustedes en su conselleria ni les ocupa ni les preocupa la deuda, por lo menos preocúpense -no, usted dice que no-, preocúpense y ocúpense también de cobrar lo que nos deben los demás, ya que parece ser que no vamos a pagar lo nuestro, por lo menos cobremos lo que nos deben los demás, que yo creo que los valencianos no tienen interés en ser accionistas de empresas que no pagan y que son morosas, que, dicho sea de paso, tal como lo pone la ley es eso lo que ustedes proponen.

Proponen también la creación de un cuerpo de interventores.
Como tampoco lo explican, la verdad es que más allá de pensar que para contentar a los señores interventores, que evidentemente son aquellos que autorizan sus actuaciones económicas-administrativas, nos cuesta saber y entender por qué se crea ese cuerpo de inspectores que además, desde luego, va en contra de lo que el Grupo Socialista, el Partido Socialista entiende como una administración dinámica, moderna y de futuro.

Pero, mire, ustedes que son los defensores de la bajada de impuestos, nosotros entendemos que esta ley es perjudicial para los valencianos también, porque también sube los impuestos.
Es una ley que crea tasas nuevas, no solo que las sube, no solo que las actualiza sino que crea tasas nuevas.
Crea tasas nuevas en los documentos e instrumentos judiciales, en las copias de los documentos e instrumentos judiciales.
La justicia gratuita.
Ustedes, que cuando quieren se levantan por la mañana defendiendo la Constitución y se acuestan defendiendo la Constitución, acuérdense que la justicia gratuita es un principio constitucional básico.
Crean una nueva tasa, crean una nueva tasa para la firma electrónica.
¿Pero, vamos a ver, no somos los grandes defensores de las nuevas tecnologías?
¿No será más principal para este gobierno conseguir que en todos los domicilios de los valencianos haya Internet antes que cobrarles la tasa por la firma electrónica?
Si estamos en la cola, si estamos en la cola de las nuevas tecnologías, ustedes se preocupan primero de cobrar y luego de ver si se implanta o no se implanta y se utiliza.

Crean ustedes una tasa para la concesión y para el uso de la etiqueta verde.
La etiqueta verde, señor Blasco, usted que es moderno y es ecológico ahora, la etiqueta verde.
Es un compromiso desde 1992, un compromiso europeo desde 1992, que no está implantado en esta sociedad valenciana todavía.
Y, sin embargo, yo no sé si usted o.
.
.
el conseller de Economía, no lo sé, porque como no han presentado informe económico no sabemos si es el que recauda, porque no tiene un duro o usted porque es más ecológico.
No sabemos quién, pero cualquiera de los dos, en vez de preocuparse que esa etiqueta verde sea de verdad una realidad y de verdad avancemos en el desarrollo sostenible, en vez de eso, ustedes le cobran o pretenden cobrar 500 euros, que no estamos hablando de céntimos, 500 euros por la concesión, más aparte un porcentaje de su venta.
Eso son los señores que bajan los impuestos.
Ese es el Partido Popular que baja los impuestos.

Ustedes crean otra tasa más: el carné de taxi.
El taxista, que es una profesión que se ve que está muy bien, según ustedes, otra tasa nueva: el carné de taxi.
Actualizan y suben las tarifas portuarias, el canon de saneamiento en la factura del agua el 10%, actualizan y suben las tarifas en las concesiones de puertos, autorizan y suben en la ley de los recursos pesqueros.
Esa es la realidad de ustedes que son los teóricos defensores de los impuestos.

Ustedes realmente lo que hacen, y se dijo aquí el lunes y se vuelve a decir ahora, es subir la presión fiscal.
Ustedes, y al margen de que luego aquí el señor Costa suba y haga una explicación totalmente simplista, y sabe usted también que falsa, de lo que es la presión fiscal, al margen de eso, ustedes con su actitud lo que hacen es publicitar y vocear teóricas y supuestas bajadas de impuestos directos para, a la vez, a la chita callando, ir subiendo poco a poco los impuestos indirectos.
Esa es su actuación.
Y en esta ley lo han hecho.
Y hoy mismo el señor conseller ha llegado aquí y ha tenido especial interés en remarcar y recalcar la bajada del impuesto de sucesiones o la eliminación en parte y no ha hecho mención a todas estas tasas que acabamos de decir.
Esa es su actuación.

Pero, mire, por esa que es su actuación, la realidad es que para ustedes los impuestos no son más que un instrumento electoral.
Ustedes no tienen realmente un modelo fiscal.
Ustedes.
.
.
decir que reducen los impuestos y que a la vez y junto y sobre todo son los que más gasto hacen, eso no lo sustenta ninguna teoría económica, por mucho que el señor Costa ahora suba aquí y pretenda decir lo que quiera.
Los círculos no son cuadrados, señor Costa, aunque a veces nos gustaría, los círculos no son cuadrados.
Porque ese dar más por menos, que dice el señor Rato, todos sabemos que es mentira.
Y luego llega Gallardón y dice "sí, tú más por menos, pero yo subo los impuestos en el Ayuntamiento de Madrid".
Esa es la realidad del Partido Popular: su discurso, por un lado, que no es la realidad.

Porque, mire, si ustedes de verdad buscaran algo más que el rédito electoral, cuando ustedes dicen que bajan impuestos y los bajan, junto con eso tendrían especial cuidado en compensar y en decir cómo compensan las pérdidas de los ingresos que se producen por esa bajada de impuestos.
Eso sería lo normal en un gobierno que de verdad tuviese un modelo fiscal, que tuviese un modelo de desarrollo y que, de verdad, estuviera preocupado por lo que está administrando y lo que está gestionando.
Eso no es lo que hacen ustedes.
No hay más que ver cómo están nuestros ayuntamientos porque ustedes no previeron, en absoluto, qué pasaba con el IAE.

Y el ejemplo, además, aquí, en esta ley, lo tenemos claro.
Señores del Partido Popular, señor Camps conseller, señor Costa, ¿por qué, por qué quieren ustedes eliminar el impuesto de sucesiones?
No lo han explicado.
Ustedes llegan aquí y dicen: "eliminamos el impuesto de sucesiones".
Bueno, primero dicen: "lo eliminamos ya, es una promesa electoral".
Y luego dicen: "no, para las siguientes elecciones, así nos vale para dos.
Nos valió para estas elecciones, nos valdrá para las de Rajoy, nos vale para las otras".
Es su único objetivo: el rédito electoral.
¿Por qué no dicen ustedes por qué?
¿Por qué no dicen ustedes, además, por qué y cómo van a compensar las pérdidas de ingreso?
Si tuviesen modelos, si pensaran en algo más que en las elecciones, lo harían.

Mire, yo le voy a decir, como ustedes dicen que noso-tros no tenemos alternativa, yo le voy a decir lo que pensamos nosotros del impuesto de sucesiones.
Nosotros reconocemos que es cierto que se trata de un impuesto que actualmente tiene problemas.
Es cierto que el modelo actual tiene problemas.
Es cierto que ahora mismo se grava en distintos impuestos el mismo bien, es cierto que por el mismo bien se tributa por el impuesto de la renta, es cierto que se tributa el impuesto de patrimonio y se tributa por el impuesto de sucesiones.
Es cierto, también, que no se tributa igual en todas las comunidades de este país por el régimen foral; es cierto también que ustedes han conseguido que existan muchas fórmulas por las cuales se escapan las rentas altas, es cierto también.
Pero de ahí nosotros no concluimos que por eso hay que eliminar el impuesto.
Nosotros de ahí decimos: y por eso hay que reformar el impuesto.
Y por eso nosotros queremos reformar el impuesto y llevar a una reforma que elimine ese impuesto a las rentas medias, a las que realmente tributan por todo varias veces, y que limite la evasión fiscal a las rentas altas.
Porque para nosotros, en nuestro modelo ese impuesto es básico para mantener el principio de igualdad de oportunidades.
Para nosotros es eso, señor Costa.
Para ustedes ¿qué es?
Explíque-noslo, porque no lo sabemos.

Porque, mire, ustedes, que son tan seguidores del señor Bush ­el señor Bush dijo: "a Irak", y nosotros, a Irak­, el señor Bush dijo: "elimino el impuesto de sucesiones", y ustedes a eliminar el impuesto de sucesiones, ustedes que son así también yo creo que sabrán, y si no, es bueno que se sepa aquí y que se debata sobre esto en esta tribuna, sabrán que a raíz de la promesa del señor Bush y a raíz de las actuaciones del señor Bush en Estados Unidos se abrió un debate público muy serio sobre este asunto, la eliminación o no del impuesto de sucesiones, y sabrán, y si no, es bueno que se sepa aquí, que los grandes supermillonarios americanos firmaron un manifiesto en el *Washington Post* y de ahí crearon una asociación que se llama ni más ni menos que Riqueza Responsable, y no estamos hablando de rojos socialdemócratas, no, estamos hablando del padre de Bill Gates, estamos hablando de uno, dos o tres miembros de la familia Roche-feller, estamos hablando de Warren Buffett ­Coca-Cola y Gillette­, estamos hablando de varios importantes corredores de bolsa, y ellos, todos supermillonarios, todos importantes, decían que eliminar el impuesto de patrimonio es crear una aristocracia de la riqueza.
Ellos, supermillonarios todos, decían que esa aristocracia transmitiría a sus hijos el control de los recursos de la nación basándose en la herencia y no en el mérito, y que eso no era posible consentirlo.

Eso dicen los supermillonarios.
Señoras y señores del Partido Popular, ¿los supermillonarios americanos son ca-paces de defender el principio de igualdad de oportunidades, y ustedes, el Partido Popular, no es capaz de defenderlo?
Hay sonrisas, y hay silencio también, pero es así, es así, señor conseller.
Ustedes no son capaces de defender el principio de igualdad de oportunidades porque les da igual, porque ustedes solamente tienen claro que a nadie le gusta pagar nada, nada le gusta a nadie pagar, y por eso ustedes tienen muy claro que hay que bajar los impuestos visibles, que son los impuestos directos, que son los que todo el mundo es consciente de que paga, y esos los bajan y quedan bien, y además solamente lo pagan los más ricos.
Y no tienen ningún empacho ni ninguna vergüenza en subir lo que se llama los impuestos invisibles, que son los que pagamos cada uno cuando compramos la barra del pan, que son los más injustos y que son los más insolidarios, pero que, eso sí, para ustedes no tiene rédito electoral, que es lo único que les preocupa.

Insisto, y a pesar de las risas, es lo único que les preocupa.
Tienen ustedes un serio problema institucional, no hay más que ver cómo están ustedes y verles a ustedes las caras, y sus declaraciones públicas son simplemente: "vamos a dejar que pasen las elecciones".
Señores, pónganse a trabajar, pónganse a trabajar que sus problemas institucionales están paralizando la administración pública.
Déjense de réditos electorales y pónganse a trabajar.

Esta ley, y continúo, esta ley que decía que es perjudicial porque toca muchos temas, toca un tema también importante y fundamental para los valencianos, que es el tema de la vivienda.
Se ha dicho ya esta mañana, el propio informe del Fondo Monetario Internacional del que hablábamos antes indica la importancia de la subida del precio de la vivienda.
En ese afán publicitador que a ustedes les gusta y del cual también, repito otra vez, señor Blasco, usted es el máximo exponente, nos han dicho y nos han publicado los medios que la reforma que hoy se presenta va a aumentar el suelo dotacional para las residencias ­grave problema de nuestra sociedad, las residencias públicas­ y va a crear también plazas para la promoción oficial.
Señor Blanco.
.
.
Blasco, usted sabe que eso no es verdad.
­Señor Blasco, no se preocupe, he rectificado.
­ Usted sabe que eso no es verdad.
Usted sabe que con esta reforma que ahora han presentado lo que hacen es utilizar suelo dotacional, coger suelo público, barato, para dárselo al negocio privado.
Eso es lo que hace esta reforma.

Usted sabe que con las modificaciones legales que ustedes plantean no se tasa de una forma obligada la creación o la construcción de viviendas de protección oficial.
Usted sabe que no es más que un brindis al sol, un brindis al sol que deja de verdad la obligatoriedad de la creación de las viviendas de protección oficial y que no va a asegurar en ningún caso, y usted lo sabe, señor Blasco, que la falta de vivienda de protección oficial que tiene nuestra comunidad se cumpla.

Hay, ­y ya está el reloj rojo­ hay, repito, un montón de temas más en esta ley.
Estamos hablando de una ley que disuelve, que anula, dos agencias, que en otra ley igual que esta, el año pasado, se crearon: la Agencia Valenciana de la Cooperación al Desarrollo y la Agencia de la Investigación Científica, la I+D.
El año pasado eran fundamentales para los valencianos, alguna de ellas no se ha puesto ni en marcha, este año se anula.

Estamos hablando de una ley que modifica la Ley de cooperativas, que fue de las últimas en aprobarse en esta legislatura.
No tiene ni seis meses en vigor y ya la tienen que modificar ustedes, porque, repito, su paralización administrativa hace que no cumplan bien cuando elaboran las leyes, tenían mucha en aprobarla y no hicieron una ley correcta.
Sabíamos todos que esta ley habría que modificarla.

Estamos hablando de una ley que modifica, como todos los años, la Ley del juego.
Señor Camps, todos los años se modifica esta ley.
¿Alguna vez hablaremos en esta tribuna de verdad y haremos un debate serio de lo que está pasando con el sector del juego?

Estamos hablando de una ley que modifica la Ley de la función pública, y en esta tribuna ahora mismo el señor conseller ha dejado claro que la importancia de esta ley es la estabilidad laboral que genera para los funcionarios públicos.
Mire, señor conseller, los propios sindicatos que han firmado el acuerdo, porque quiero recordarle que hay un sindicato importante que no lo ha firmado, pero los propios sindicatos que han firmado el acuerdo ellos mismos en sus manifestaciones dicen que no es más que un acuerdo de mínimos.
Por tanto, seamos realistas, veamos lo que hay y no demos por satisfecho lo que no es.

Modifican ustedes una ley forestal para eliminar un consejo de participación institucional.
A ustedes, que eran los grandes adalides de la sociedad civil, que decían ustedes, empieza a sobrarles.
.
.

**El senyor president:**

 

Señora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Termino ya, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Está bien que se autocensure, pero siga también y.
.
.
*(inintel·ligible)*

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

.
.
.
empieza a sobrarle.
.
.
Tiene razón, señor presidente.
No me he autocensurado mucho en el tiempo.
Empieza a sobrarle, señor Blasco, a usted la participación, a usted ya le empieza a molestar lo que dice la gente, y por tanto dice: "como ya tengo un consejo, ya vienen estas asociaciones, tal, como ya vienen y ya dicen una cosa, que no tenga dos, que me molesta.
" Y un consejo que, a pesar de haber costado años y años en ponerse en marcha, se pone en marcha este mismo verano, ese consejo llega ahora y ustedes lo disuelven, disuelven las cooperativas de secciones de crédito, tiempo tendremos para hablar también de ellas.

Pero ­y termino ya, señor presidente­ una última mención a la Ley de turismo, donde además de aprovechar para modificar temas más técnicos relativos a la inspección, ustedes aprovechan también para ponerles precio y ponerles puesto de trabajo a los señores que guardan esa casa de turismo que tenemos por la costa alicantina.
Me parece que es un auténtico desprecio a esos valencianos y a esos funcionarios que ustedes dicen que van a estar muy bien con el acuerdo de funcionarios estables pero no dicen lo que hacen los enchufes con los demás.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Moreno.

Para turno en contra, tiene la palabra el ilustre diputado señor Ricardo Costa.
Ahora sí, don Ricardo.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller de Economía.

Miembros del Consell.

Señoras y señores diputados.

Señora Moreno.
Tengo que decirle, en primer lugar, que la echaba de menos.
*(Remors)* No porque.
.
.
En este debate presupuestario.
.
.
*(Remors)* No porque crea que sus argumentos tienen razón, sino porque creo.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados del Psoe, sean tolerantes, tranquilidad.

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
Creo que hacía tiempo, desde el último debate, que no oía la facilidad que tiene usted para mezclar con temas económicos al señor Bush, a Irak, a la guerra de Afganistán y a una serie de cosas que nada tienen que ver con la gestión económica.

Pero yo lo primero que le quiero decir es que su intervención inicial o su presentación o su defensa de la enmienda viene, como siempre, con una argumentación de que es perversa la modificación de tantas leyes a través de la Ley de acompañamiento, utiliza el Consejo Jurídico Consultivo como arma arrojadiza contra la labor legislativa de este gobierno, y no se da cuenta usted de que este proyecto de ley ha sido aprobado y ratificado por el Consejo Jurídico Con-sultivo, y además, por el Comité Económico y Social, con el voto afirmativo, por cierto, de la Unión General de los Trabajadores, sindicato que usted conoce perfectamente.
Y la cual, desde luego, lo único que busca es potenciar todo aquello que usted dice que no hace, que es la creación de vivienda de protección oficial en esta comunidad, la bajada de impuestos, la estabilidad en la función pública o medidas para mejorar la inversión en la Comunidad Valenciana.

Y, hombre, ha empezado usted con la misma historieta que siempre con la deuda.
Yo le digo: demuéstreme usted aquí que alguna de las medidas que ha planteado este gobierno en el texto de ley de acompañamiento supone un solo euro de incremento de deuda.
Porque no se plantea la conversión de deuda a corto a deuda a largo, no, señora Moreno, lo que se hace es, aquella deuda a corto utilizada por los desequilibrios de tesorería que usted sabe que se producen por las diferencias entre los ingresos que recibe la administración y los pagos que tiene que hacer, aquella parte que se destina a inversión, que tiene un límite de amortización de cuatro años, se puede prorrogar.

Y se puede prorrogar, en primer lugar, porque es absolutamente compatible con esa ley que ustedes no votaron, que es la Ley de estabilidad presupuestaria.
Porque además, permite maximizar y rentabilizar al máximo las posibilidades de acceso a los recursos financieros por parte del Gobierno Valenciano.
Y sobre todo, porque va a suponer un mayor ahorro financiero para los recursos públicos valencianos.

Por lo tanto, no empiece usted diciendo el rollo de siempre de que esto va a suponer incremento de la deuda porque este incremento de la deuda, cero euros, señora Moreno.

Igual que me puede hablar de no sé qué batallita sobre la ley.
.
.
, que la modificación de la Ley de Radiotelevi-sión Valenciana.
.
.
Pero si aquí lo único que se hace es aclarar que la presentación del presupuesto de Radiotele-visión Valenciana tiene que estar en poder del conseller el 1 de junio y aprobado el 10 de octubre.
Lo único que hace.
Si para usted eso significa enredar al Consejo de Radiotelevisión Valenciana, yo le digo que para nosotros es garantizar, clarificar y proteger los caudales públicos valencianos.

Y, hombre, lo de la ley del ente gestor, que ha tocado usted también de pasada, supongo que porque no le parecerá ni bien ni mal, pero desde luego lo que a nosotros nos parece es que la creación de un ente que va a servir para mejorar, modernizar, la gestión en las infraestructuras de transporte de esta comunidad es una medida que claramente va a beneficiar a los ciudadanos y ciudadanas de la Comu-nidad Valenciana.

Y mire, yo no sé la obsesión que usted tiene con el Instituto Valenciano de Finanzas.
Ha citado, me parece, al conseller Rambla por la información que da.
Ya le dije yo en el anterior debate.
.
.
Digo al conseller Rambla y lo he dicho bien, porque él creo que en la legislatura anterior era un auténtico tablero de diana con las preguntas y las solicitudes de información que hacía del Instituto, y ya le dije a usted que ninguna solicitud que ha realizado al Instituto Valenciano de Finanzas ha sido desatendida por los funcionarios del Instituto.

Pero, hombre, yo creo que aquí usted ha hecho una afirmación complicada y grave.
Usted sabe que la ley del Instituto Valenciano de Finanzas permite la concesión de créditos a empresas privadas, la aprobaron ustedes.
¿Usted me está diciendo que se opone a que el Instituto Valenciano de Finanzas siga apoyando a las empresas valencianas que necesitan ayuda y que tienen que generar empleo en esta comunidad?
¿Usted me dice que le parece mal que el empleo creado por el Instituto Valenciano de Finanzas desde el año 1995 supere las 11.
000 personas?
¿Usted me está diciendo que esta medida le parece mal porque no cree que el Instituto Valenciano de Finanzas haya contribuido a mantener 86.
000 puestos de trabajo en la Comunidad Valenciana?

Yo sé que a usted esto ni le ocupa ni le preocupa, pero, desde luego, a este gobierno le ocupa y le preocupa la generación de empleo y el mantenimiento de nuestro sector productivo.
Y además, haciéndolo garantizando los fondos públicos valencianos, porque esto lo único que hace es garantizar los fondos públicos valencianos.
Por eso, en el año 1995, el Instituto Valenciano de Finanzas tenía un agujero presupuestario de prácticamente 6 millones de euros.
Y por eso, en la última liquidación pública del Instituto Valenciano de Finanzas hay un superávit de 1.
200.
000 euros.
Esa es la diferencia entre potenciar, apostar y luchar porque nuestro tejido productivo se mantenga en esta comunidad y lo que no le ocupa ni le preocupa al Partido Socialista, que son las empresas y los empleos en la Comunidad Valenciana.

Y, ¡hombre!
, impuestos.
Empezaremos por las tasas.
Claro, es que usted aquí habla de que se crean nuevas tasas.
También le tengo que decir que con su enmienda a la totalidad, ustedes, por ejemplo, eliminan una exención en las tasas para las familias numerosas en la Comunidad Valenciano.
Eso no lo dice.
Y solo dice que suben las tasas, pero lo que no dice es que el incremento total de las tasas es del 2%.
Eso, aplicado a este año, sería una rebaja impositiva en las tasas.
Y las tasas, que no son impuestos, que técnicamente lo que recogen es el pago de un servicio público, una parte pequeña para mantener un servicio público para hacer que los valencianos tengan mejores servicios en la sanidad, en la educación, en los servicios sociales.
.
.
Eso que usted llama impuestos, no sube en esta comunidad el próximo año.
Se mantiene, se congela, se mantiene exactamente al 2%, que es el incremento previsto para la inflación.
Pero además, lo que sí que hace su deducción y lo que sí que hace su enmienda es suprimir importantes exenciones y bonificaciones y deducciones fiscales para los más necesitados en esta comunidad ­le he hablado de las familias numerosas.

Pero, ¡hombre!
, yo creo que hay que ser relativamente serio cuando se habla de impuestos.
No se puede decir aquí que el Partido Popular sube los impuestos, incrementa la presión fiscal y sube los impuestos indirectos.
Las tres cosas ha dicho: "subimos los impuestos, incrementamos la presión fiscal y subimos los impuestos indirectos".
Dígame usted qué impuesto indirecto sube.
Dígamelo.

Segundo.
Dígame usted si hay un cambio de proporción entre los impuestos indirectos y los impuestos directos, es decir, la proporción que existe en el presupuesto con respecto al año 1995.
Dígame usted por qué se incrementa la recaudación de los impuestos indirectos.
Se lo voy a decir.
La recaudación de los impuestos indirectos se incrementa en esta comunidad porque hay más de medio millón de personas trabajando, porque hay más personas consumiendo, porque hay más personas generando actividad.
La recaudación de los impuestos indirectos.
.
.
­porque lo he dicho aquí y no me cansaré de repetirlo­ la presión fiscal puede subir por dos formas: elevando los tipos o ensanchando las bases tributarias.
Si no se elevan los tipos, lo que se hace es ensanchar las bases tributarias, por lo tanto, hacer que más gente contribuya a pagar impuestos en esta comunidad pagando todos menos.

Y los impuestos directos, ¡hombre!
, los impuestos directos han bajado, no son los más significativos.
Estamos hablando de un impuesto como es el Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas, que en esta comunidad afecta a 1.
900.
000 contribuyentes de forma directa y a 4.
200.
00 valencianos de forma indirecta.
No me puede decir usted que es un impuesto de maquillaje.
Es que es el impuesto más importante y que más repercusión tiene en los bolsillos de las familias valencianas.
Y que me diga usted que nosotros subimos esos impuestos, cuando les hemos bajado el 25% del impuesto sobre la renta, cuando hemos hecho que medio millón de valencianos que antes pagaban impuesto sobre la renta no lo paguen, cuando hemos hecho que 180.
000 pensionistas en esta comunidad que pagaban impuesto sobre la renta ahora no lo paguen, reconozca usted que pueda sonar a tomadura de pelo que diga que subimos los impuestos.

Porque, claro, si eso lo hiciéramos de forma concreta.
.
.
Pero si resulta que no solamente bajamos el impuesto sobre la renta, sino que a 250.
000 autónomos profesionales y pymes en esta comunidad les suprimimos, les suprimimos, señora Moreno, con su voto en contra, el impuesto de actividades económicas, y se van ahorrar en este año 2003 que estamos 100 millones de euros, aproximadamente 17.
000 millones de pesetas, me parece que suena por lo menos chocante y debería sonrojarse de decir que este gobierno y este partido sube los impuestos.

Porque ahora me dice: "No, es que las deducciones fiscales no sirven para nada".
Yo no sé si a usted le parecerá mucho o poco lo que los valencianos se deducen por las deducciones de este gobierno, pero es que en la última liquidación 100.
000 valencianos accedieron a las deducciones fiscales del Gobierno Valenciano.
¿Le parece poco?
Pues no lo sé.
A nosotros nos parece que los que menos tienen y los más necesitados son los que tienen que acceder.
Y eso son los que están en esas deducciones.
¿A usted le parece mal que ahora potenciemos el idioma valenciano?
¡Hombre!
, le digo que no es una medida casual ni que se nos ha ocurrido porque sí, sino porque resulta que en la Comunidad Valenciana, desde que gobierna el Partido Popular, hay 157.
000 alumnos más que pueden estudiar en valenciano.
Porque seguimos aumentando las líneas de valenciano, porque seguimos aumentando los presupuestos de educación para valenciano, pero no solamente hay que aumentar e invertir más, sino que hay que potenciarlo con medidas políticas y reales.

Y ¡hombre!
, de dónde sacamos la recaudación.
Fíjese usted, todo eso tendría razón si resulta que en un impuesto muy significativo, como es en el impuesto sobre la renta, si resulta que en ese impuesto, que lo hemos bajado dos veces un 25%, resulta que perdiéramos recaudación, señora Moreno.
Pero sabe usted que resulta que la recaudación del impuesto sobre la renta a nivel nacional se incrementa un 7% este año.
¿Y sabe usted por qué es?
Porque, gracias a Dios, hay cuatro millones más de españoles y medio millón de valencianos cobrando una nómina y pagando sus impuestos sobre la renta.
Y eso permite que todos los que estamos aquí paguemos menos, hasta usted, porque hay mucha más gente que paga.

Esa es la diferencia.
Y eso es lo que hace que no solamente no se retiren recursos de la financiación pública, de la sanidad, de la educación, de los servicios sociales, sino que además se incremente esa recaudación.
Porque ese es nuestro modelo fiscal, señora Moreno, no el de las amnistías fiscales del Partido Socialista, no el del tipo único, que se lo sube a 2.
700.
000 contribuyentes y se los baja a otros tantos.
No.
Ese es su modelo.
El nuestro es bajar los impuestos a todos los españoles, a todos los valencianos, pero especialmente a los que menos tienen.
Y eso es lo que hemos hecho en los últimos años.

Y, ¡hombre!
, que me diga usted.
.
.
que está presidido su grupo parlamentario y el Partido Socialista en la Comunidad Valenciana por el señor Pascual Azorín, que es el segundo municipio de España donde hay más presión fiscal; que me hable usted de ayuntamientos, que me ponga el ejemplo de Madrid, cuando Madrid ha retirado una propuesta de un recargo sobre el IBI, y Sevilla y Barcelona, gobernadas por el Partido Socialista, lo siguen manteniendo, que me diga usted a mí que los ayuntamientos populares tienen mayor presión fiscal.
.
.
.
Esto es la presión fiscal en la Comunidad Valenciana: el 43,08 municipios del Partido Socialista y el 39,79 municipios del Partido Popular.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
")* Y la realidad en la Comunidad Valenciana y en España, de la presión fiscal y de la subida de impuestos y de la bajada de impuestos, está en que los grupos políticos de la izquierda suben los impuestos y el Partido Popular se dedica a bajar los impuestos a los que más lo necesitan.
Esa es la realidad de la política fiscal *(remors)* del Partido Popular, señora Moreno.

Y, ¡hombre!
, fíjese usted, a mí hay algo que me molesta, me molesta, me molesta profundamente: que sea tan simple ­no usted sino el argumento­ con lo del canon de saneamiento.
Es que dice: "Es que les suben a los valencianos el agua que beben ­les subimos el recibo del agua".
Yo no sé si usted.
.
.
Yo he tenido la preocupación un poco de estudiarme qué es lo del canon de saneamiento.
Fíjese usted.
Lo del canon de saneamiento, sin ir más lejos.
.
.
en el 2003 se han tratado 441 hectómetros cúbicos de agua en esta comunidad, que es aproximadamente, para que usted tenga una idea, 141.
000 piscinas olímpicas de agua que hemos reciclado, tratado y utilizado en esta comunidad.
Fíjese usted que en esta comunidad hay 380 plantas de saneamiento de aguas residuales ­las que hemos producido nosotros y las que nos dejaron algunos otros a partir del año 1995­, que han supuesto que hoy podamos sanear el agua de 4.
200.
000 valencianos, que la podamos sanear para destinarla a la agricultura o para que no contamine nuestros campos; que hoy hay 200 depuradoras más en la Comunidad Valenciana.
Que mientras del 2000 al 2003, los gastos de explotación de la entidad de saneamiento ­lo que cuesta mantener a esas estaciones que sanean nuestra agua­ se ha incrementado un 30%, el canon de saneamiento se ha incrementado un 18%.
Que el consejo que decide la subida del canon de saneamiento en esta comunidad, que no solamente lo forma la administración sino sindicatos y ONG, es la que marca y quien decide.
Y todo eso, y todo eso, todo eso se financia en parte con el canon de saneamiento.

Porque por eso, señorías, por eso, en esta comunidad, que somos deficitarios en agua, podemos hoy ir con la cara bien alta y demandar y reivindicar el Plan hidrológico nacional.
Y en vez de usted simplificar y hacer una política demagógica con el canon de saneamiento, lo que tendría que hacer es retirar los recursos que limitan la financiación europea al Plan hidrológico nacional y apoyar las políticas hídricas de este gobierno, porque el canon de saneamiento y la depuración de aguas en esta comunidad es uno de los pilares fundamentales de esa política hídrica.
Y no asuste a los ciudadanos diciendo que les subimos el recibo del agua.
Lo que hacemos es contribuir a que nuestros campos y nuestra agua pueda reutilizarse, como no se hacía antes cuando gobernaban ustedes.

Y, ¡hombre!
, lo de la especulación urbanística y el suelo no urbanizable, y la ley reguladora de actividad urbanística, la Lrau.
¡Hombre!
, yo creo que a ustedes les pueda costar.
.
.
y ha puesto de manifiesto aquí lo del precio de la vivienda y ha citado lo del Fondo Monetario Internacional.
Que el Fondo Monetario Internacional, al fin y al cabo, lo que está diciendo es que las familias se han endeudado para comprar vivienda, pero que no se esperan actuaciones catastrofistas en el mercado económico y financiero español.

Lo que usted no dice es que no solamente la deuda de las familias se ha incrementado, sino que se ha incrementado todavía más su riqueza financiera, es decir, lo que tienen las familias menos lo que deben.
Hoy lo que tienen las familias, gracias a la política del Partido Popular, entre otras cosas, en materia vivienda, es un 40% superior a lo que deben.
Y lo que usted no ha dicho tampoco es que hoy, con las bonificaciones fiscales, el esfuerzo de renta de una familia para comprar una vivienda es veinte puntos más bajo.
Y lo que usted no ha dicho es que en esta comunidad el precio medio de la vivienda está diez puntos por debajo de la media estatal.
Y lo que no ha dicho usted es que esta comunidad es líder en construcción de vivienda de protección oficial, que es donde nosotros podemos actuar, porque somos en los seis meses los que más viviendas de protección oficial hemos construido.
12.
000, señora Moreno, 12.
000 en los últimos seis meses.
Y lo que usted no ha dicho es que esta medida y esta ley lo único que persigue es hacer que los ayuntamientos contribuyan a la construcción y a ofrecer suelo para la construcción de esta vivienda de protección oficial.
Porque lo que usted lleva diciendo, de incumplimiento de programa electoral, nosotros lo plasmamos en esta ley, y nuestro compromiso con los valencianos son 100.
00 viviendas de protección oficial, y esta ley va a hacer que esas 100.
000 viviendas sean una realidad en el año 2007.
Esa ley lo va a hacer, señora Moreno.

Y no me venga usted con especulación urbanística.
Véngame usted con datos y realidades.
Y lo que ocurre, la realidad en la Comunidad Valenciana es que hoy los valencianos pueden acceder con una mayor facilidad a vivienda de protección oficial, porque hay más, porque tienen más recursos y porque la administración se lo facilita en mayor medida.
Y si no piensa usted así, déme los datos ­yo se los he dado­, déme los datos.
Pero, desde luego, cuando se habla de esto, en un tema tan sensible como es el de la vivienda, tiene que hacerlo con fundamento y con realidades.

Y, ¡hombre!
, ha hablado de la ley del juego.
La ley del juego ­y termino, señor presidente­ la modificamos porque lo pide el sector.
Y la modificamos precisamente por un tema: para evitar que haya apuestas y juegos no controlados fuera de lo que deben ser los centros de juego en esta comunidad.
Por lo tanto, controlar una posible fuente de recaudación de las arcas públicas valencianas.
Transparencia, señor Moreno; control de los fondos públicos, señora Moreno.

Y por terminar.
Usted se da cuenta de lo que hace, ¿no?
Se da cuenta que el Grupo Parlamentario Socialista ha presentado una enmienda a la totalidad que va en contra de la estabilidad en el trabajo en la función pública.
Se da cuenta que esta ley.
.
.
Y ahí está el conseller Campos, que es uno de los protagonistas en la firma de ese gran acuerdo social con los sindicatos, ha pactado un acuerdo con las principales fuerzas sindicales, cuatro de las seis, que recoge que la función pública reducirá su interinaje al 10% los próximos años.
Y eso que esta ley recoge y que es una demanda histórica de los funcionarios interinos de esta comunidad, el Partido Socialista lo rechaza.

En definitiva, señora Moreno, esta ley no atenta ni contra el empleo, ni genera deuda, ni crea subidas de impuestos.
Esta ley lo que hace, precisamente, es bajar los impuestos a colectivos muy importantes en la Comunidad Valenciana, como es a los discapacitados o a los que van a heredar en el impuesto de sucesiones.
No tocamos el impuesto de patrimonio ­lo digo porque usted lo ha nombrado­, ni planteamos suprimirlo y, desde luego, lo que hace es generar suelo para vivienda pública.
En definitiva, generar riqueza y crecimiento económico.
Y eso es lo que ustedes durante todos los debates de presupuestos llevan intentando evitar, que la gente y la opinión pública en la Comunidad Valenciana sepa que este Gobierno es el que vela por sus intereses y que ustedes lo que hacen es poner chinitas al progreso de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, diputado señor Costa.

Té la paraula la senyora Moreno, per rèplica.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Costa, yo, la verdad.
.
.
, voy a serle sincera, yo no le echaba de menos.
Sí que había echado de menos el otro día un silencio sepulcral que hubo en esta cámara cuando usted solicitó un aplauso que veo que sus compañeros han querido compensar con un fuerte aplauso ahora.
Y, oiga ­fíjese lo que les digo­, *(protestes)* encantada.
También les agradecería si me quieren aplaudir a mí ustedes, que seguramente, *(protestes)* que seguramente me querrán a mí ahora mismo ustedes, tanto a mí como le quieren ustedes al señor Costa o, al menos, eso es lo que parece.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Señora Moreno, le vuelvo a poner el reloj en hora cero.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Ahora le aplaudiría yo a usted, señor presidente, muchas gracias.
*(Rialles)* Ahora le aplaudiría yo a usted, señor presidente.
Muchas gracias por su benevolencia.

 

**El senyor president:**

 

Eso es lo que buscaba, señora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Que conste en el *Diario de Sesiones* mi aplauso.

Mire, señor Costa, independientemente ­repito­ de sus cuitas, que la verdad es que tampoco son más allá de alguna broma, no son para estar contentos ninguno de los valencianos, independientemente de eso y entrando en los temas que de verdad nos afectan a todos, antes le hablaba yo a usted de su discurso, de su discurso vacío de contenido, totalmente electoralista con el tema de los impuestos.
.
.
Y usted ha vuelto a hacerlo aquí ahora.

Mire, vamos a decir las cosas como son, y vamos a explicar.
.
.
porque, claro, usted lleva tanto tiempo aquí diciendo.
.
.
, que a lo mejor convence incluso a alguno de sus compañeros, aunque cuesta, ¿no?
, pero, bueno, quizá incluso les convence.
Vamos a ver, señor Costa, la presión fiscal no tiene nada que ver con que somos más.
.
.
No, no.
La presión fiscal, ¿qué es?
Los ingresos tributarios en función de la riqueza del PIB, del producto interior bruto, de la riqueza que se genera por esos ingresos.
Y, mire, cuestión de Primaria ­yo tengo un hijo en Primaria­: si el numerador y el denominador aumenta en la misma proporción, el resultado no varía.
Cuando se dice que la presión fiscal aumenta, una de dos: o ha aumentado el numerador, es decir, hay más ingresos por impuestos, o ha disminuido el denominador, es decir, hay menos riqueza.

Por tanto, señor Costa, no se puede cuadrar el círculo.
Cuando a ustedes les aumenta la presión fiscal es o porque hay menos riqueza, cosa que ustedes niegan, o porque hay más impuestos.
Y a ustedes, ahora mismo, como es incuestionable que es cierto que la economía española ha crecido y la economía valenciana también, lo que ha sucedido es que ha aumentado la presión fiscal.
Y dejemos de discutir porque eso ­repito­ lo dice la Ocde.
A ustedes les gustará más o menos, pero lo dice la Ocde.

Y el problema es ver ese aumento de la presión fiscal dónde se ha producido, en qué capas de la sociedad ha afectado más y con qué tipo ­cómo usted decía y eso sí que lo decía correcto­, cuál es la composición de los ingresos fiscales, si es vía impuestos directos o vía impuestos indirectos.
Y eso también lo dice la Ocde.
Y también dice que ha cambiado la composición y que mientras antes había más de imposición directa que indirecta, ahora es al revés.

Y ­repito­ eso no es porque sí, eso es única y exclusivamente por su política fiscal, que publicitan bajadas de los impuestos directos, que lo que no publicitan es que esas dos ­porque han sido dos, no han sido más­ bajadas del impuesto de la renta, esas dos bajadas afectan más, mucho, mucho más a las rentas altas que a las rentas medias y bajas.
Y como afectan mucho más a las altas que a las medias-bajas, y como los impuestos indirectos afectan a todos, al final la proporción poco a poco ha ido cambiando.

Señor Costa, y es así de claro.
Y usted ha dicho: "Y sus ayuntamientos son los que más suben las tasas".
¡Pues, claro!
Si es que yo le he hablado de modelo fiscal, porque como ustedes solamente se empeñan en decir lo que baja y no buscan ingresos continuos, ustedes dijeron "quitamos el IAE", pero no les dijeron a los ayuntamientos cómo iban a seguir recogiendo las basuras.
Y en los ayuntamientos los ciudadanos quieren que se les recoja la basura.

Y una de dos, o los ayuntamientos se endeudan y ya vendrá otro que pagará, que es su actitud, o hay otros ayuntamientos en los que también están algunos de los suyos ­y vuelvo a insistir­ el señor Gallardón, porque el único impuesto que le hizo quitar el señor Rajoy para que no le rompiera mucho el esquema ­y eso que no habían empezado ustedes, los de Valencia­, el único impuesto que le hizo quitar el señor Rajoy, que echó para atrás Gallardón, fue precisamente el que no iba a cumplir, como bien sabe el señor Blanco que.
.
.
­Blasco­, que por eso se había.
.
.
­es una cuestión de pronunciación, señor Blasco, no es que no conozca su apellido, es que me sale el ímpetu y lo pronuncio mal­, el señor Gallardón echó para atrás ­repito­ en un impuesto que no iba a poder aplicar y, por tanto, la recaudación que era lo que a él sí que le interesaba no le afectaba.
Repito: no tienen modelo fiscal, solo les interesa ganar las elecciones.

Y, mire, plantéenselo de una vez también: al final, ganar ¿para qué?
Pero, bueno, eso ya sería otro debate.

Usted decía antes que no encontraría una sola medida que aumentase la deuda en esta modificación legal.
¡Claro que no!
Si yo no he dicho que en esta modificación legal se aumente la deuda pública, claro que no.
Lo que he dicho es que lo que aumentan ustedes son sus mecanismos tramposos.
Lo que he dicho es que con esta ley lo que aumentan ustedes y lo que hacen es legalizar sus artificios contables.
Eso es lo que he dicho.
Porque ustedes, la Ley de hacienda y la modificación de la Ley de hacienda que hacen, ese traspaso de corto a largo, que usted decía.
.
.
dígalo bien claro: lo único que hacen de verdad es simplemente, de hecho, eliminar la obligación que tenía de hacer pública la conversión que todos los años hacen a final de año.
Ustedes, todos los años para que les cuadren las cuentas, en esos cien mil, aproximadamente más-menos millones de déficit que tienen todos los años, de diferencia entre el ingreso corriente y el gasto corriente, para que les cuadren las cuentas todos los años tienen que convertir la deuda a corto en deuda a largo, que eso, aún no hace falta saber mucho de economía para saber que quiere decir que no es lo mismo devolver el dinero el mes que viene que devolver el dinero dentro de 20 años.
El que venga detrás que arree, que es su teoría.

Y esa es la modificación legal que hacen ustedes ahora.
Y es verdad que eso hoy no aumenta la deuda, es verdad.
Lo que no es tan claro es eso jurídicamente cómo afectará a los valencianos el día de mañana.
Y algo no debe de tener muy claro cuando ustedes no han presentado ningún tipo de memoria ni informe jurídico al respecto, como ya se ha dicho antes.

Y en el tema de la Radiotelevisión Valenciana, señor Costa, vuelvo a decir lo mismo: la clarificación la necesitaban ustedes en los juzgados.
Ahí es donde necesitaban ustedes la clarificación y por eso han hecho la modificación legal, porque que a un Consejo de Administración se le lleve un anteproyecto.
.
.
, que esa es la modificación que hacen ustedes, que al Consejo de Administración se le llevará el anteproyecto como el 20 de octubre.
Si eso es la clarificación, lo que de hecho están haciendo es intentando evitar la oposición o el conocimiento o la participación de hecho, porque también eliminan la participación, del Consejo de Administración.

Y usted dice que el canon de uso doméstico.
.
.
, que hago demagogia y que no sé cuántas piscinas públicas necesitan.
.
.
­no sé, debe ser lo del submarinismo, no lo sé.
Yo solo le digo una cosa: una familia media de la ciudad de Valencia, una familia media tiene una factura media de 20 metros cúbicos.
Su subida, solo con su subida, sin contar las del Ayuntamiento de Valencia, supone 150 pesetas -de las antiguas pesetas- más en el recibo del agua.
Yo haré toda la demagogia pero los valencianos de esta ciudad, una familia media, 150 pesetas.
Sí señor.
.
.
­se lo he dicho en pesetas­ 150 pesetas en la factura, si quiere se la enseño, está hecho con la mía.
Familia media, 20 metros cúbicos.
¿De acuerdo?
Yo haré toda la demagogia que usted quiera, señor Costa, pero ustedes suben el agua a todos los valencianos.

Los beneficios fiscales que según ustedes.
.
.
­y termino ya, señor presidente­, los beneficios fiscales que según ustedes, con eso de ser la minoría y, además, atentar contra los valencianos, la verdad es que es complicado pero, según ustedes, lo hacemos.
Mire, señor Costa, con sus datos, con sus liquidaciones.
.
.
mejor dicho, con las de la Intervención General que son de todos, y con las de la Sindicatura, que son de todos, el Partido Socialista ha acertado todos y cada uno de los años cuando ha dicho que sus beneficios fiscales son pura publicidad y que no se van a cumplir.
194 millones de euros prometieron ustedes que se deducirían los valencianos; 101 millones de euros se dedujeron; 242, 113; 245, 142.
En ningún caso, señor Costa, han llegado ni siquiera al 55%.
Esa es la realidad de sus promesas.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Muchas gracias, señora Moreno.

En representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señora Moreno, yo creo que no porque le aplaudan más a uno tiene más o menos el apoyo.
*(Remors)* Ya entiendo que ustedes piensen así.
Desde luego, si por aplausos se mide el apoyo de un grupo parlamentario, a una persona o a otra, yo, a pulso y sin inventario, le digo que este gobierno y este grupo parlamentario gana al suyo.
Porque fíjese usted.
.
.
*(Protestes)*

Mire, yo no sé si nos querrán más o nos querrán menos.
Desde luego, desde luego, lo que no creo yo es que el señor Lerma o el señor Ciscar quieran mucho al señor Pla, o las listas electorales, no lo creo.
*(Protestes)*

Y no creo yo tampoco que los ex concejales de Calpe estén muy contentos con la especulación urbanística en las listas del Psoe.
*(Protestes)* Y ­fíjese usted­ yo no sé si a usted su grupo le querrá más o menos pero, señora Moreno, hay amores que matan, hay amores que matan.
Y, mire.
.
.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Señores, si seguimos por este camino, si seguimos por este camino la Presidencia va a presentar una moción de debate político y análisis, entre nosotros, de los partidos políticos.
Por favor.
.
.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Señora Moreno ­y alejándonos de este debate romántico de amores­, yo le diré que vuelve usted a equivocarse.
Claro que la presión fiscal es el peso de los ingresos sobre el producto interior bruto.
.
.
¡Pues nos habrá descubierto usted el universo!
¡Pues claro que sí!
¿Y cómo se incrementan los ingresos, señora Moreno?
Los ingresos se incrementan o subiendo las tarifas o haciendo que haya más gente que pague.
Porque resulta que en España ustedes subían los impuestos y bajaba la recaudación.
Muy sencillo.
Porque ustedes asfixiaban a las pequeñas y medianas empresas y a las familias españolas, se destruían las empresas, se destruía el empleo y no se consumía.
Y a pesar de que subían las tarifas y los impuestos, cada vez se recaudaba menos.
¿Ese era su modelo fiscal?
Yo no le digo que nos lo enseñe ­fíjese­, yo ya lo sé.
Su modelo fiscal es subir los impuestos a las familias, a los que menos tienen, a las empresas; y además de ese es votar en contra del modelo fiscal del Partido Popular, que es bajar los impuestos a las familias, a los autónomos, a las pequeñas y medianas empresas, que es bajar los impuestos a las familias que llevan durante toda su vida pagando impuestos por un bien o por un patrimonio, y creemos que no es justo que vuelvan a hacerlo en el momento de la herencia.
Esa es nuestra política fiscal.

Y eso es lo que precisamente en los últimos años, señora Moreno, ha permitido que haciendo que todos paguemos menos, se incrementen los ingresos.
Y si se incrementan los ingresos, que lleva usted muchos años hablando de esto y todavía no sabe que lo que aumenta es el numerador, pues aumentando los ingresos lo que sale es un resultado superior, pero superior porque todos pagamos más, todos pagamos, hay más gente que está pagando, pero todos pagamos menos.
Esa es la realidad.

Pero yo no creo que esté descubriendo aquí nada.
Yo creo que usted lo sabe.
Si usted coge su declaración de la renta en el año 95, en el año 98, y la que va a hacer en el año 2003, verá usted que ha tenido una reducción de su presión fiscal.
A lo mejor paga más porque gana más.
Pero no porque le hayan subido los impuestos, señora Moreno, no porque le hayan subido los impuestos.
Y esa es la realidad, y por mucho que usted intente decir aquí que nosotros subimos los impuestos, las familias, los valencianos saben que se los hemos bajado.

Y lo del canon de saneamiento yo creo que estoy empezando a dudar de la argumentación que usted está planteando aquí.
Dígame usted, señora Moreno, qué prefiere una familia del interior de nuestra comunidad, que antes no tenía agua, y el agua tenía que llegar en cubas y en botellones para que pudieran hacer sus mínimos consumos de agua.
Si prefiere pagar 150 pesetas antiguas o no tener agua.
Dígame usted qué prefiere.

La realidad, señora Moreno, es que esta comunidad hoy es líder en reutilización del agua.
Yo, señor Pla, le estoy oyendo.
*(Dirigint-se al senyor diputat)* La próxima vez sale usted también en vez de la señora Moreno a debatir este proyecto de ley.
Pero bueno, vuelvo con lo que estaba diciendo.
*(Remors)*

Hoy, señora Moreno, tenemos la mayor política de reutilización de aguas de toda España.
Tenemos doscientas depuradoras más.
Tenemos reformadas y ampliadas todas las estaciones depuradoras que habían antes.
Y tenemos un proyecto para seguir haciendo estaciones de saneamiento y de depuración de aguas en esta comunidad.
Y dígale usted a una persona que no tenía agua hace cinco años, si prefiere hoy pagar 150 pesetas o poder tener agua potable directa en su municipio.
Eso es lo que ha hecho este gobierno.

Y eso es lo que debe hacer un partido responsable como es el Partido Popular, seguir apostando por esas políticas, porque nosotros reconocemos que nos falta agua.
Cuando ustedes empiecen a reconocer que nos falta agua es cuando en Bruselas no boicotearán la financiación del Plan hidrológico y apoyarán la política hídrica de este gobierno.

Y mire, lo de la televisión.
Yo entiendo que ustedes estén, entre comillas, cabreados, porque sólo han hecho que intentar llevar a juicio, y lo han llevado, al director general de Radiotelevisión Valenciana, y todas las veces los tribunales les han abofeteado judicialmente con sus sentencias.
Porque ustedes lo que han intentado es convertir el medio de comunicación de los valencianos por excelencia, como es la Radiotelevisión Valenciana, en una batalla judicial de su partido contra personas.
Y eso es lo único que no se debe hacer.

Y no me venga usted aquí contando una milonga sobre lo que hace este proyecto de ley en la Ley de creación de Radiotelevisión Valenciana, porque lo único que hace es garantizar que este gobierno aprueba un presupuesto que viene remitido por el Consejo Asesor de Radiotelevisión Valenciana, el Consejo de Administración de Radiotelevi-sión Valenciana.
Y si ustedes quieren colaborar con la televisión, háganlo.
Pero no lo hagan en los tribunales.
Háganlo donde lo tienen que hacer, que es haciendo propuestas y políticas en la televisión, como deberían hacer en este proyecto de ley.

Porque, señora Moreno, los proyectos y los debates no se ganan hundiendo a la gente.
O intentando menospreciar las propuestas de la gente.
Se ganan haciendo propuestas serias y razonables.
Y eso es precisamente por lo que ustedes nunca han ganado un debate en esta cámara.

Muchas gracias.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Costa.

Per a la fixació de la posició dels altres grups parlamentaris, té la paraula el Grup Parlamentari Entesa.
Senyor José Antonio Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

L'esmena que ha defensat el Grup Socialista coincidix en gran mesura amb la que nosaltres també havíem plantejat, i per tant, anem a donar-li el nostre suport.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Señorías, vamos a pasar a la votación.
Se inicia la votación.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la cambra.
Remors.
Pausa)*

Señorías, resultado de la votación.
.
.
*(Remors)* Por favor, señorías.
*(Remors)* Por favor, señorías.
*(Remors)* Resultado de la votación: 41 votos a favor, 41 votos en contra, no prospera la enmienda.
*(Remors)* Por tanto, señorías, y ruego se abstengan de esos rumores que no aportan nada, *(remors)* queda rechazada la enmienda a la totalidad.

Una vez debatidas y rechazadas las enmiendas a la totalidad presentadas al Proyecto de ley de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana, se convoca a la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda para mañana día 20 de noviembre, a la finalización del Pleno, en la sala de comisiones del Palau de las Cortes Valencianas, con el orden del día siguiente.
Primero, lectura y aprobación en su caso, del acta de la reunión anterior, y segundo, recepción de enmiendas y nombramiento de la ponencia que ha de informar sobre el Proyecto de ley de medidas fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat Valenciana.

Se levanta la sesión.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 35 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 55 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Señores.
.
.
*(remors)* tenemos por necesidad legal que retrotraer el Pleno al momento de la primera votación.

Por favor, esta presidencia quiere pedir disculpas.
En ningún momento pretende ser protagonista.
Todo lo contrario, pretende pasar desapercibida.
Pero su experiencia es la que es y, bueno, pues yo creo que a quien podía haber colaborado con esta presidencia le han faltado reflejos o simplemente no lo ha estimado oportuno, cosa que también es correcta.

Entonces la legalidad exige que haya una segunda votación inmediata en caso de igualdad *(remors)* ­perdón, perdón­, que haya una segunda votación inmediata; luego se va a hacer un descanso de cinco minutos y luego se va a proceder a una tercera votación para cumplir, lógicamente, los requisitos de legalidad que exigen unos presupuestos y que exige cualquier punto que se trate en esta Cámara.

Así que, disculpas, y vamos a proceder en cuanto comprobemos que estamos todos los que estábamos, a reanudar de nuevo el Pleno.
*(Remors.
Pausa)*

Señores, vamos a proceder a la segunda votación de la enmienda a la totalidad.
*(Remors)* Perdón, señores, comenzamos la votación.
*(Remors)*

Señores.
.
.
*(mirant el panell de votació)* aires gallegos de meigas han entrado en este parlamento.
*(Rialles)* Yo juraría que no he tocado ningún botón que no debía.
Pero, en fin, *(rient-se)* dicen que "haberlas, haylas".
Como saben, eso tarda un minuto exactamente en apagarse, y cuando se apague podremos comenzar, porque no hay ninguna forma de poder, lógicamente, normalizar la situación.
*(Remors)*

Muy bien, señores, por favor, comenzamos la votación.
*(Remors)* 

Bien, la votación repite exactamente el mismo resultado de la anterior, 41 votos a favor y 41 votos en contra.
Y ahora damos un descanso de cinco minutos para poder proceder a la tercera.
*(Una veu: "De dos minutos")* Señores, es que es factible que entre alguien más a votar.
Y entonces, como es factible, lógicamente hay que dar el margen de tiempo adecuado.

Se pueden abrir las puertas.
.
.
*(Remors)* 

 

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 1 minut)*

*(Es reprén la sessió a les 14 hores i 5 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Terminado el plazo estipulado, vamos a proceder a la tercera votación.

Comienza la votación.
*(Remors)* Bien, pues cumplida la tercera votación, se repite el resultado de 41 votos sí y 41 votos no.
Y retomamos las palabras dichas después de la votación primera, y levantamos la sesión.
*(Remors)*

La sesión se reanudará a las cuatro y media de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 6 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 42 minuts)*

 

 

***Preguntes orals Ple tramitades pel procediment especial d'urgència d'acord amb la resolució de caràcter general 2/VI.***

**El senyor president:**

 

Señores diputados, vayan ocupando sus escaños.

Se reanuda la sesión.

Siguiente punto del orden del día: preguntas orales en Pleno, tramitadas por el procedimiento especial de urgencia, de acuerdo con la Resolución de carácter general 2/VI.

Pregunta formulada por el diputado Rafael Maluenda Verdú, del Grupo Parlamentario Popular.

Don Rafael, tiene usted el uso de la palabra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent president.

Senyories.

Senyor conseller d'Infrastructures i Transport.

Com vosté molt bé sap, recentment, el dia 1, es va publicar en el BOE la declaració d'impacte ambiental del projecte de transferències autoritzat pel Pla hidrològic nacional.

Ací en la cambra hem discutit moltes voltes, hem debatut sobre el Pla hidrològic nacional i el transvasament de sobrants d'aigües de l'Ebre a les conques del Segura i del Xúquer, i ho hem fet no solament enguany, que ja ho hem fet, sinó que ho hem fet també en la passada legislatura i en anteriors legislatures.
Jo crec que des de la Llei d'aigües de 1985, una llei socialista, que estem debatent estes qüestions.

I he de dir amb satisfacció, en nom propi i del grup parlamentari a què represente, que se va avançant dia a dia, que se va avançant, se va avançant en la consecució d'una cosa que és tan essencial, una cosa que és tan important per a garantir el desenrotllament econòmic i social de la Comuni-tat Valenciana, com és que, d'una volta per a sempre, mos arriben les aigües de l'Ebre.

S'ha donat un pas endavant molt important, s'ha donat un pas endavant molt important, però és un pas que pareix ser ignoren els grups de l'oposició, els grups de l'oposició, que en qualsevol moment han estat sempre alerta en tots els passos que s'han donat en este tema i s'han oposat sistemàticament.
S'han oposat al pla de conca del Xúquer, encara que allí en el sí de la conca del Xúquer no va haver cap vot en contra, però políticament sí que ho han fet al marge.
.
.
Estic referint-me, com la seua senyoria pot imaginar-se, al Grup Parlamentari Socialista, que ha canviat de criteri en estos temes de l'aigua, perquè Esquerra Unida ­sempre ho dic, i no me cansaré de dir-ho­ mai ha estat d'acord amb estes qüestions.
Però el Grup Socialista, que des de que governaven en 1983 sempre dien que era necessari que vinguera aigua de les zones excedentàries a la nostra que era deficitària per a poder absorbir eixe dèficit hídric, ha anat criticant pas a pas tots els passos que s'han donat endavant en este tema tan important, en este tema tan essencial per a la nostra economia.

I, clar, ara pareix ser que no s'han donat compte, que no s'han enterat, que no s'han enterat que el dia 1 es va publicar eixa declaració d'impacte ambiental favorable.
Sempre han buscat arguments.
.
.
cada volta que els hem desmuntat els arguments contraris que tenien al Pla hidrològic nacional i al transvasament, sempre mos han sorprés amb un argument nou.
Però, clar, un argument que no ha tingut solidesa, un argument que no ha tingut consistència.
I, clar, quan l'hem desmuntat, n'han inventat un altre.

No obstant això, ara hi ha una notícia positiva, enormement positiva, com és la declaració favorable d'impacte ambiental i no diuen res.
Declaració d'impacte ambiental favorable que inclús, inclús, li dóna cobertura jurídica a l'embassament regulador, a l'embassament Azorín que ha de fer-se a Monòver i que va a generar una riquesa important a l'economia d'aquella població, una riquesa important que va a suposar poder disposar d'uns sectors econòmics distints als que hem tingut fins ara.
Sense cap dubte, va a potenciar el turisme d'interior, a la volta que va a consolidar els regadius existents i va a garantir l'abastiment d'aigua a les poblacions.

Jo crec que és una mesura summament important, summament transcendent per a la nostra economia, per al nostre desenrotllament econòmic i social.
I crec que és motiu de satisfacció no solament del Grup Parlamentari Popular, que és el grup que sustenta el Govern, sinó de qualsevol col·lectiu social de la nostra comunitat que estiga afectat per eixe dèficit hídric que històricament hem estat sofrint.
I, clar, qualsevol col·lectiu està afectat, no solament els col·lectius agrícoles sinó també qualsevol col·lectiu que tinga com a objectiu generar una oferta laboral millor, una estabilitat laboral.
.
.
Pense que per esta via és la forma de consolidar eixos 35.
000 llocs de treball que l'agricultura en estos moments té en perill si no arriben les aigües excedents de l'Ebre, i poder generar una oferta laboral paral·lela, complementària d'aquella, de l'ordre de 30 o 35.
000 llocs de treball més.

Per tant, estem enormement satisfets en el Grup Parlamentari Popular que eixa declaració d'impacte ambiental haja sigut favorable, que ja s'ha publicat el 1 de novembre en el BOE, en el Butlletí Oficial de l'Estat.

I per això entenem que és procedent que li plantegem esta pregunta, senyor conseller: quina valoració li mereix a la seua senyoria, al conseller d'Infrastructures i Transport, eixa recent formulació pel Ministeri de Medi Ambient de la declaració d'impacte ambiental sobre el projecte de transferències autoritzat per l'article 13 de la Llei 10/2001, de 5 de juliol, del Pla hidrològic nacional?
Eixa és la pregunta que li formulem i que preguem conteste a la cambra.

Moltíssimes gràcies.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.
Se ha dejado usted solo cuatro segundos.

Tiene la palabra el señor conseller, don José Ramón García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transport:**

 

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Maluenda.
Per al Govern Valencià vosté sap perfectament que este últim acte administratiu, necessari per a poder començar de forma ja immediata les obres del transvasament de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, i també a Múrcia i Almeria, és un acte importantíssim i fonamental.
Jo crec que són molts els debats que hi hagut al llarg d'estos últims anys sobre el tema de l'aigua a la Comunitat Valenciana, sobre el Pla Hidrològic nacional i sobre el transvasament de l'Ebre.

Vosté sap perfectament com al voltant de l'any 1998 ­crec que era, sí­, se presentava el llibre blanc de l'aigua, que jo crec, sense cap dubte, que ha sigut a la millor l'intent més seriós que hi ha hagut mai per a recopilar, revisar, reunir tota la informació rellevant sobre el tema de l'aigua a Espanya.
Jo crec que va ser una faena molt conscienciosa que s'havia fet, en este cas, pel Ministeri de Medi Ambient.
I un document que va tindre l'ocasió de disposar d'ell durant molt de temps tot el món per a poder fer suggeriments, al·legacions, alternatives a allò que en eixe llibre blanc de l'aigua es plantejava.

I allí apareixia, abans de l'aprovació del Pla hidrològic nacional, com la Comunitat Valenciana, que fonamentalment està compartida per dos conques, el Xúquer i el Segura, tenia una problemàtica important de manca de recursos hidràulics, i com hi havia altres conques, com era la de l'Ebre, i la més pròxima de totes a la Comunitat, que tenia uns excedents d'aigua importants.
Ja llavors es va començar a parlar sobre la dificultat d'eixa avaluació ambiental d'eixe projecte, sobre la dificultat d'eixe transvasament i sobre la dificultat d'aprovar el Pla hidrològic nacional.

No obstant això, cal reconèixer que molt poquet temps després, ja en la segona legislatura del Partit Popular, se va aprovar el Pla hidrològic nacional i la llei que el sustenta en les Corts, en el Congrés dels Diputats, i es va aprovar jo crec que amb un recolzament molt fort.
Un recolzament que primer venia des del consell nacional de l'aigua, on pràcticament tots els usuaris van dir que sí, els usuaris, tots els usuaris van dir que sí, i moltes comunitats autònomes de distint color, totes les del Partit Popular i alguna del Partit Socialista, també van recolzar eixe Pla hidrològic nacional on es contemplava el transvasament de l'Ebre.

Com després d'aprovar la llei, es va fer una avaluació ambiental estratègica, com en setembre de 2002 es va difondre una memòria resum per a realitzar l'impacte ambiental del projecte de transferències de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, a Múrcia i Almeria.
Com vam disposar d'un temps important perquè més de 300 institucions, administracions públiques i persones pogueren fer i recordar eixa important revisió del traçat que es va plantejar inicialment, consensuada per la Generalitat i pel Ministeri de Medi Ambiental.

I, finalment, es va redactar el projecte de transferències, que va autoritzar el Pla hidrològic nacional.
Eixe projecte de transferències és el que s'ha sotmés a la declaració d'impacte ambiental, és el que va tindre 243.
000 al·legacions, sols 243.
000 al·legacions.
Però d'eixes 243.
000, el 73%, al voltant de 180.
000 al·legacions, van ser a favor del transvasament de l'Ebre.
I es va dictar, com vosté recordava ara mateix, l'1 de novembre la declaració d'impacte ambiental.

Jo puc dir-li que han sigut moltes les ocasions que he tingut de poder discutir, poder debatre, de poder canviar impressions amb multitud d'organitzacions i amb multitud de personalitats rellevants en el tema de l'aigua sobre el transvasament de l'Ebre i sobre el Pla hidrològic nacional.
Jo vaig tindre la sort.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor conseller, vaya terminando, por favor.

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transport:**

 

.
.
.
en el mes de setembre, de tindre una reunió amb les màximes autoritats científiques a nivell mundial en matèria d'hidrologia, i reconeixien, sense cap dubte, que el Pla hidrològic nacional i el transvasament de l'Ebre havia sigut projecte que ells havien vist més treballat, amb un treball molt rigorós i amb un treball que a nivell tècnic no tenia ninguna discussió.
I s'admiraven no sols d'això, sinó del debat que s'havia sotmés eixe projecte, eixe pla, que no havia sotmés en cap lloc.

Bé.
Hui, després d'eixa declaració d'impacte ambiental, jo puc dir-li que estic convençut que un temps molt curt, no més allà de la setmana que ve o l'altra, anem a vore com comencen i se liciten les primeres obres del transvasament de l'Ebre.
O siga, no estem fent el Xúquer-Vinalopó sols, sinó que dins de res diverses obres del transvasament de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, a Múrcia i Almeria se licitaran per a començar-les a primers de l'any que ve, sense cap dubte.
Eixa és la importància de la declaració d'impacte ambiental.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Les recuerdo, tanto a los preguntantes como a los preguntados, que el tiempo de las preguntas es de cinco minutos.
La presidencia ruega que se ajusten y se ciñan al tiempo, que es fundamental para poder mantener el tiempo de la sesión.

Siguiente pregunta, formulada por la diputada Mónica Lorente Ramón, del Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra la diputada señora Lorente.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor conseller.

Señorías.

Los días 30 y 31 de octubre se ha celebrado en la ciudad de Valencia el X Seminario iberoamericano sobre Accesibilidad al Medio Físico.
Uno de los problemas que se debatían, y que venía siendo muy demandando y que más preocupaban al gran colectivo de discapacitados, es precisamente el de la accesibilidad y, de forma muy especial, la accesibilidad al transporte público.

Sabemos, y somos conscientes, que el Gobierno Valen-ciano está haciendo un esfuerzo muy importante en todos los órdenes para mejorar las condiciones de accesibilidad de todas las personas sin discriminaciones.
Ya se encuentra muy avanzada la plena adaptación de la red del metro de Valencia.
Sabemos que en el horizonte del 2007 todas las estaciones del metro de Valencia serán accesibles a todos los minusválidos.

Señor conseller, ¿nos puede decir cuál es en estos momentos la situación de la accesibilidad en los servicios de transporte público que gestiona Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana?
¿Qué actuaciones está desarrollando para mejorarla y qué objetivos se ha marcado esta conselleria?

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora diputada.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transports:**

 

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Lorente.
Como sabemos, el derecho a la movilidad es una exigencia fundamental en las sociedades avanzadas donde, por supuesto, se encuentra la sociedad valenciana.
Pero este derecho no solo supone la necesidad de garantizar servicios públicos suficientes y de calidad en todo el territorio y la vertebración de ese territorio, sino también asegurar que esos servicios sean accesibles a todas las personas sin discriminaciones de ningún tipo incluyendo las personas que por alguna razón de manera temporal o no tienen una movilidad reducida.

¿Cómo hacerlo?
Entendemos que lo mejor es siempre que sea posible garantizar que puedan utilizar la generalidad de las instalaciones y vehículos de transporte en igualdad de condiciones que cualquier otra persona sin problemas de movilidad.
Por supuesto, esto supone un esfuerzo importante, un sobrecoste.
Pero desde la Generalitat creemos que las ventajas de este enfoque superan ampliamente los inconvenientes.
No solo pueden acceder a una oferta superior de transporte sino que contribuye a su integración.
Y como ventaja adicional hay que señalar que esta generalización de la accesibilidad beneficia a un importante número adicional de ciudadanos, desde personas con lesiones temporales a quienes pasean a sus hijos pequeños en carrito, a quienes llevan objetos voluminosos o a la señora con el carrito de la compra.

¿Qué medidas estamos tomando desde la Conselleria de Infraestructuras y Transporte?
Su señoría se interesa por las actuaciones en la red de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.
Yo creo que no solo es el único ámbito este.
También hemos incentivado la adaptación de autobuses en las áreas metropolitanas de Alicante y de Valencia.
Pero, centrándonos en la pregunta, yo quisiera señalar que el 94% de las estaciones de Metro Valencia ya están adaptadas para las personas de movilidad reducida.

Este es un porcentaje altísimo si lo comparamos con otras redes de metro, por ejemplo en Madrid o, por ejemplo, en Barcelona.
En Madrid están adaptadas solo el 34% de las estaciones y, en Barcelona, el 20%.
Es cierto que pueden haber diferencias en esa comparación pero yo creo que también es cierta la importancia que para nosotros tiene esa posibilidad de movilidad y por eso el esfuerzo de que el 94% de las estaciones de Metro Valencia estén adaptadas.

Y esto ha sido posible por dos razones fundamentalmente.
En primer lugar porque para nosotros garantizar la plena accesibilidad en todos los proyectos de nuevas líneas es siempre un objetivo fundamental y se contempla dentro de esos proyectos, de manera que todas las nuevas estaciones que construimos están perfectamente equipadas con ascensores y todas las líneas dotadas con material móvil de piso bajo.

Y, en segundo lugar, respecto de las estaciones de la línea más antigua, construida en los años 80, sin esa preocupación por garantizar la accesibilidad, ahora estamos trabajando para corregir esa situación.
Por ejemplo, en la línea 1, que es la única que no está totalmente adaptada, estamos realizando ahora las actuaciones.
Así, inaugurábamos no hace mucho la estación de Campanar donde hemos realizado unas complejas obras incluyendo nuevos vestíbulos para poder colocar ascensores en esa estación.
Y ya estamos redactando los proyectos constructivos para adaptar las estaciones que faltan como Turia, plaza de España y San Isidro.

El objetivo, señorías, es que dentro de cuatro años, en el 2007, la totalidad de la red de Metro Valencia será plenamente accesible para las personas con movilidad, totalmente; el 100% de las estaciones de toda el área metropolitana de Valencia y de todos los municipios de la provincia de Valencia servidos por FGV y, además, estamos preparando también y prestando atención a otro tipo de discapacidades, colaborando con la Once en el uso del metro para los invidentes.

Respecto a la red de FGV en Alicante, como saben, estamos construyendo una nueva red de tranvía en la ciudad de Alicante y en su área metropolitana.
Y también estamos trabajando en una profunda modernización en la actual Alicante-Denia.
Pues bien, en este caso nuestro objetivo ha sido el de prestar desde el primer momento la máxima atención a las necesidades de accesibilidad, evitando así posteriores y costosas modificaciones.
Por eso, el primer tramo puesto en funcionamiento cuenta con esas medidas de accesibilidad totalmente para todo tipo de personas y las obras que se han iniciado, donde el tranvía ya va en subterráneo, y las estaciones correspondientes también van a contar con esas condiciones.

En suma, señorías, puedo asegurarles que desde la Conselleria de Infraestructuras y Transporte vamos a continuar trabajando para garantizar que todos los valencianos, cualquiera que sea su grado de movilidad, puedan utilizar los distintos medios de transporte.
Y esta accesibilidad total va a ser una realidad dentro de esta legislatura en las líneas de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, lo que nos va a colocar como una de las redes punteras en ese sentido a nivel europeo.

 

**El senyor president:**

 

Señor conseller, muchas gracias.

Siguiente pregunta formulada por el diputado don Antonio Such Botella, del Grupo Parlamentario Socialista.

Por favor, señor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, porta vosté exactament al front de la Conselleria de Justícia 152 dies i ja s'ha produït el primer cessament d'un alt càrrec del Govern del senyor Francisco Camps.
Ja s'ha produït la primera situació de crisi que afecta la normalitat de la gestió que vosté dirigix.

Senyor conseller, un director general que portava huit anys treballant dins del que era la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques i que vosté va ratificar fa exactament 152 dies, com a director general.

Li pregunte quins són els motius reals que justifiquen el cessament de l'anterior director general de Justícia?

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra el conseller don Víctor Campos, por favor.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

Señor Such, la verdad es que a lo mejor pueda parecer lógico que muestre públicamente mi extrañeza, y digo que pueda parecer lógico toda vez que soy, digamos, recién llegado a estas Cortes.

Inicio esta intervención, esta contestación con profundo respeto, pero desde luego con sentimientos que quiero decir también públicamente, encontrados, uno de satisfacción: comprobar que para el Grupo Socialista y para su portavoz adjunto lo más importante, lo más urgente, el problema que más le importa de los servicios de la justicia y de cómo está funcionando la justicia y los retos que la justicia en la Comunidad Valenciana tiene para el futuro es el nombre o apellidos del director general de Justicia.
Satisfacción porque, por lo tanto, entiendo que si eso es lo que le ocupa a usted especialmente y, por lo tanto, utiliza el procedimiento especial de urgencia para hacer una pregunta a este conseller, es que todo lo demás debe estar funcionando razonablemente bien.

Y también me produce, señor Such, cierta vergüenza ajena ­lo he de confesar­ por la misma razón, que se utilice por parte del portavoz adjunto del Grupo Socialista el procedimiento especial de urgencia para preguntar por qué se cambia o no se cambia un director general de una conselleria, la verdad es que me produce cierta vergüenza ajena, políticamente hablando, claro, cierta vergüenza ajena.

Lógicamente por razones de organización dentro de las responsabilidades que el Gobierno y este conseller, en este caso, tienen.
Evidentemente, sin absolutamente ninguna otra razón, como es lógico.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Por favor, tiene la palabra el señor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

Gràcies, president.

Com no podia ser d'una altra forma, no esperàvem una altra contestació, senyor conseller.

La veritat és que no ens ha contestat per què han cessat el director general de Justícia.
Jo crec que s'ha d'estar habituat en democràcia que quan se cessa algú, algun alt càrrec, s'explique quins són els motius.
Almenys, jo crec que tant els diputats com les diputades, com els ciutadans d'esta comunitat tenen dret a saber quins són els motius pels quals se cessa.
Però, jo esperava que al final no contestara perquè normalment solen no contestar este tipus de preguntes, no?

Però jo li vaig a apuntar alguns dels possibles motius, i ens agradaria que ens contestara dins d'eixos motius si són reals o no són reals, o si són possibles o no.

Mire, senyor conseller, l'anterior director general de Justícia ha segut l'encarregat, bàsicament, de promoure el que ha segut la Ciutat de la Justícia.
Ciutat de la Justícia que va ser visitada per nosaltres ahir mateix, i que realment fea falta perquè la situació dramàtica en què se trobaven els professionals que treballen en l'àmbit de la justícia estaven molt malament.
Però este senyor va ser l'impulsor.
I nosaltres diguem que critiquem obertament el que han segut els sobrecostos de la Ciutat de la Justícia perquè passàrem d'un projecte inicial de 54 milions d'euros a 96, en què es va comprometre el senyor Zaplana en l'any 2000, en un debat de política general, a 116 milions en què estem fins ara.
I no sabem si va a continuar augmentant el que són els sobrecostos de la Ciutat de la Justícia.

Si vostés diuen que l'han cessat per la mala gestió en el que han segut els sobrecostos i els excessos que s'han produït en la Ciutat de la Justícia, bé, podem entendre-ho, perquè s'han produït.
I, a més, s'han produït modificacions i canvis d'arquitectes i de responsables en el que ha segut l'edifici de la Ciutat de la Justícia.
Si vosté ens explica això podem entendre que hi ha hagut una mala gestió per part del director general de Justícia i per part dels anteriors governs del Partit Popular.
Aleshores, podem saber si realment s'ha cessat per eixe motiu.
I si no, que ens expliquen per què.
Perquè poden haver més motius, senyor conseller.

Jo no sé si al final, l'anterior director general de Justícia estava en contra de la forma d'accés a la funció pública que pregonava el seu secretari autonòmic de Justícia.
Vosté sap que el seu secretari autonòmic de Justícia va escriure una carta formal, amb registre d'entrada i d'eixida, demanant que s'enxufara dins de l'administració pública o que es tinguera en compte una afiliada del Partit Popular per a poder accedir a la funció pública o a algun càrrec del que era l'administració valenciana.
És també per això, perquè estava en contra el senyor Eloy Velasco, estava en contra que s'accedira a la funció pública o a treballar en l'administració pública valenciana de la forma que el seu secretari de justícia ha promogut?
És això?
Si és això també ens ho explica i nosaltres podem compartir o no compartir, entendre o no entendre.
Però volem saber els motius.

O també li puc donar un altre motiu, li puc donar un altre motiu.
Mire vosté, últimament han estat apareixent en els mitjans de comunicació.
.
.
i no perquè hagen aparegut en els mitjans de comunicació sinó perquè la persona que ho diu té una certa rellevància, la persona que ho diu és precisament una persona que ha segut cap de gabinet, responsable polític en els governs del senyor Zaplana, i que ha segut, damunt, coordinador general de campanyes del Partit Popular, que parla que el cessament del senyor Eloy Velasco es una *vendetta* que s'ha produït en l'intern del Partit Popular i que se l'ha cessat perquè un cessa a favor de Camps i un altre a favor de Zaplana.
I això ho diu una persona que ha segut cap de gabinet del senyor Zaplana que, precisament diu: "El caso del cese del señor Eloy Velasco no es más que la punta del iceberg del plan que ha diseñado el presidente de la Generalitat para deshacerse de los cargos zaplanistas.
Todos los consellers y directores generales que mantienen lealtad a Eduardo Zaplana y al programa electoral.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, vaya terminando.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

.
.
.
que representa han sido puestos en la diana del dictador.
.
.
" Ha segut per això?
És una *vendetta* en l'intern del Partit Popular pel qual se cessa el senyor Eloy Velasco?
Diga-mos-ho també.
La veritat és que seria lamentable que utilitzaren l'administració, els cessaments i els nomenaments en funció de com els va i els ve als que intenten manar dins del Partit Popular.

Si alguns d'estos motius són els reals.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, muchas gracias, señor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

.
.
.
ens ho explica i ja està.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Señor Such, señor Such, evidentemente, evidentemente usted sí que ha mostrado públicamente como yo preveía, lógicamente, cuáles eran los verdaderos motivos de su pregunta.
Que no eran saber exactamente si el director general de Justicia gozaba de la confianza dentro de lo que es la estructura organizativa interna de la conselleria o no.
Simplemente usted quería aprovechar esta pregunta, lógicamente, para hacerse eco de chascarrillos y hacerse eco de comentarios mediáticos que no creo que sean el motivo de las preguntas al gobierno.

Pero bueno, como tampoco lo son, señor Such, y desde luego nuestro grupo en principio no va utilizar estos procedimientos especiales de urgencia, salvo que ustedes nos aconsejen hacerlo, que nosotros preguntemos por qué razón, por qué razones en su partido se pone en Calpe a no sé qué diputado, a no sé qué concejal, para no sé qué intereses urbanísticos.
.
.
*(Remors.
Protestes)* O por qué razón.
.
.
*(Protestes)* O por qué razón senyor Such.
.
.
*(Veus)* O por qué razón, señor Such, por qué razón, señor Such, en la Diputación de Valencia se cambian o no asesores en función de si apoyan a un grupo o no dentro del Grupo Socialista.
*(Remors)*

Evidentemente, evidentemente, porque dentro de su organización, quien ahora la dirige y ahora es el responsable de ella pone a.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores, juguemos todos con las mismas armas.
Si hemos respetado la exposición que ha hecho el señor Antonio Such, por favor, respetemos la respuesta del señor conseller.
Los dos han entrado dentro del mismo terreno.
No tiene que soliviantarse ninguno.

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Señor presidente, muchas gracias.

.
.
.
o por qué razón se cambian los asesores aquí o allá, por qué razón se cambia.
.
.

Señor Such, es mucho más sencillo, por razones de organización dentro de las responsabilidades de este conseller, sin ninguna otra razón, se lo crea usted o no se lo crea.
Y nosotros lo que hacemos es utilizar el tiempo de los procedimientos especiales de urgencia para hablar del agua, de las necesidades de agua en nuestra comunidad, para hablar de la accesibilidad a nuestra comunidad.
Y eso sí que son problemas de verdad que ocupan y preocupan a este gobierno y a este grupo parlamentario, del cual yo también formo parte, y no de chascarrillos mediáticos, por cierto, a los cuales ahora ustedes les dan mucho interés.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Por favor, siguiente pregunta formulada por el diputado José Antonio Godoy García, del Grupo Parlamentario Socialista.
Por favor, señor Godoy.
.
.
, *one moment*.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller.

La alta velocidad, el Ave es una prioridad para la Comunidad Valenciana, para la mayoría de la sociedad valenciana, y para el Pspv también.
La pregunta que le queremos hacer es en relación con las últimas conversaciones que usted ha mantenido con los alcaldes de l'Horta en relación al trazado de la plataforma constructiva del Ave en l'Horta.
Y la pregunta es la siguiente: ¿qué acciones va a emprender el Gobierno Valenciano después de las conversaciones que la conselleria ha mantenido con alcaldes, concejales y asociaciones de la comarca de l'Horta, a fin de mejorar el trazado, procedimiento constructivo, e impacto am-biental y social de la plataforma del Ave Madrid-Comunidad Valenciana a su paso por el territorio de la mencionada comarca?

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Tiene la palabra el señor conseller, don José Ramón García Antón.
*(Remors)*

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transports:**

 

Gracias, presidente.

Señor Godoy.

Yo creo que usted y todos los miembros de esta Cámara, conocen perfectamente y son conscientes de cuál es el criterio del Gobierno Valenciano en relación al tren de alta velocidad Madrid-Comunidad Valenciana, y también en relación a su paso por la zona de l'Horta sur.
Porque ya ha habido una comparecencia del presidente de la Generalitat, del molt honorable president, en las Cortes haciendo referencia a este tema.
Pero, yo creo que.
.
.
, vamos, algunos compañeros suyos, pues son también alcaldes de l'Horta y han estado en algunas de esas reuniones con nosotros.

Para nosotros el trazado del tren de alta velocidad en l'Horta sur, es un trazado adecuado porque responde a un estudio informativo, donde se presentaron una serie de alternativas.
Y de esas alternativas, sin ninguna duda, y para mí no solo de esas alternativas, sino de más posibilidades, esa solución en trazado es la solución más acertada.
Es prácticamente el único corredor que queda para poder pasar por ahí el tren de alta velocidad.
Por lo tanto, nosotros estamos de acuerdo con el ministerio en el trazado que se ha elegido para la alta velocidad en esa zona.

Nosotros, en conversaciones con alcaldes, con la zona y con el ministerio, estudiamos la posibilidad de ver si ese tren podía ir en trinchera, si podía bajarse lo que era la rasante de la plataforma.
Y nos encontramos al final de conversaciones con el ministerio de la declaración de impacto ambiental, y de las soluciones que nosotros estábamos intentando ver con el propio GIF, de que eso era técnicamente inviable totalmente.
Y era inviable, porque era necesario modificar cauces de torrenteras en aquellas zonas, porque es una zona con una problemática de drenaje y de inundaciones muy grande, muy grande.
Y porque todo eso hacía que era prácticamente imposible, era imposible, hacer ese corredor en trinchera como nos hubiera gustado a nosotros y al ministerio.

Entonces, el trazado no tiene alternativa, y la rasante prácticamente no se puede tocar mucho.
Nosotros con los alcaldes hablamos, y yo recogí el sentir de ellos y el sentir que ya conocía de toda aquella zona, con el fin de que ese trazado y esa solución del Ave, el ministerio, el GIF, la pudiera adecuar mejor al entorno por donde pasaba, de forma que su integración en ese medio ambiente, en esa zona por la que pasa fuera mayor.
De forma que su impacto fuera menor, haciéndolo más transparente en algunas zonas.
Haciéndolo más transparente, menos efecto barrera en algunos puntos fundamentales de la zona, y eso lo hemos trasladado al ministerio y lo hemos trasladado al GIF.

Yo creo que esta próxima semana tendremos contestación en algunos casos, y hablaremos con algunos de los alcaldes afectados, sobre todo en los puntos más singulares, con el fin de ir dando alternativas que fueran dentro, digo, dentro de ese trazado actual, dentro de esa solución, temas muy puntuales, muy localizados, para mejorar su integración en esa zona y para mejorar su drenaje y mejorar su permeabilidad.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra el señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señor presidente.

Señor conseller.

Poco nos ha dicho, señor conseller, sobre qué es lo que prevé que va a suceder y cómo van a intervenir para mejorar este trazado, para mejorar estos impactos.
Poco nos ha dicho también de la existencia, que los hay también, de estudios alternativos, y de las reflexiones que estos estudios les han suscitado.
Poco nos ha dicho y, de alguna manera durante estos días, parece que lo que nos están trasladando a la sociedad es que las dificultades las están poniendo otros, las dificultades no las están creando ustedes.

Yo creo, señor conseller, que las dificultades con respecto al Ave en primer lugar las está creando el gobierno central.
En primer lugar el gobierno central, por las escasas dotaciones económicas que estamos encontrando para la construcción del Ave.
En segundo lugar el gobierno central, por su escasa capacidad de negociación ante la Comunidad Europea, que ha supuesto que nos quedemos fuera de los proyectos Quick Start.
En tercer lugar el gobierno central, con la postura del ministro de Fomento, que no ha respondido a las miles de alegaciones que los alcaldes de l'Horta presentaron en su día.
No ha dado ninguna respuesta, e incluso, cuando en estos últimos tiempos se le ha vuelto a insistir, ha respondido que bien, que si no están contentos que se llevarán las inversiones allí donde les aplaudan.

O sea, yo pienso, señor conseller, que realmente no han abordado con rigor, con seriedad, desde el esfuerzo técnico, desde el esfuerzo científico, los problemas que les están planteando tantas asociaciones, incluso empresariales, y tantos alcaldes de l'Horta.
Porque todos queremos que llegue el alta velocidad a Valencia, que llegue el Ave a Valencia.
Y todos queremos igualmente el máximo respeto a este territorio de l'Horta.
Y eso probablemente tiene soluciones, señor conseller, y son los técnicos los que deben decirlo.
Yo no voy a hacer ningún pronunciamiento de soluciones técnicas.
Pero estoy seguro que existen esas soluciones.

He leído algunos informes, informes del Instituto de Robótica, informes hechos por consultorías, informes hechos a petición de los alcaldes, e incluso algunos recursos que están complicando las cosas, pero no por nada sino porque están, lógicamente, tanto la mancomunidad como los alcaldes, ante esa sordera, ante ese silencio administrativo, están utilizando los cauces legales y están planteando legalmente aquellos derechos que la ley les otorga.

Señor conseller, nosotros queremos el Ave, pero queremos también que ese Ave respete nuestro territorio, y ambas cosas son compatibles.
Los intereses que se ven afectados se refieren tanto a la ordenación del territorio como a los impactos ambientales que el proyecto supone.

Le cito algunos textos, incluso el Plan global frente a inundaciones de la Ribera del Júcar, que también dice "las vías de comunicación modifican artificialmente la respuesta de las zonas inundables, constituyendo en ocasiones un factor de intensificación de las crecidas, en particular los grandes terraplenes ­y este es el caso también­ las obras de desagüe, insuficientes, pueden agravar la inundación de aguas arriba, desviarlas hacia otras zonas, etcétera".

Le puedo citar también el Departamento de Robótica de la Universidad de Valencia.
.
.
, con que por cierto señor conseller, yo me permito decirle que trate de reconducir esa polémica descalificadora que han utilizado en estos momentos.
Porque creo que han hecho un esfuerzo real en dar alternativas y en estudiar algo que nos corresponde hacerlo a esta sociedad valenciana.
Dicen: "En el paso del nuevo corredor en las zonas llanas de estas dos comarcas ejercería un impacto físico y paisajístico de carácter irreversible sobre un área de altísimo valor agronómico, afectando de forma directa en todo su trazado a una gran superficie de tierras de regadío de máxima calidad".

Usted sabe que se han dado algunas alternativas.
No me corresponde a mí valorarlas desde el punto de vista técnico.
Tiene usted técnicos, tiene en el Ministerio de Fomento técnicos.
Lo que sí que les pido es que abandonen esa actitud, sobre todo la actitud esa que ha manifestado de prepotencia y casi diría de chulería por parte del Ministerio de Fomento.
Usted se ha sentado con los alcaldes.
Haga usted el esfuerzo de encontrar auténticas soluciones para que el Ave llegue, y el Ave llegue sin comprometer el desarrollo de nuestra comarca y sin comprometer nuestro territorio.
Y si puede ser dentro de una solución integral con todos el ferrocarril que va a entrar a Valencia.

Y esa solución usted sabe que puede encontrarse y que a veces es cuestión económica.
Pero creo que en estos momentos ni siquiera es cuestión económica.
Existen otras vías, dicen los técnicos que existen otras vías y, probablemente, si ustedes le ponen el tiempo, podrán encontrar una solución.
*(Alguns aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa Maria Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el senyor conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transports:**

 

Gracias, presidenta.

Señor Godoy.

Son varios los temas que ha abordado usted, pero le voy a contestar de forma puntual en el breve tiempo que me queda.
Pone en duda la financiación y pone en duda la credibilidad del Ministerio de Fomento, o del gobierno de la nación, en la prioridad que tiene el Ave de la Comunidad Valenciana.
Yo creo que eso es faltar al más mínimo pudor y a la más mínima verdad de las cosas.
*(So per interferència d'un mòbil)* Cuando sobre todo no hay que remontarse muy lejos, solo al año 94, cuando ustedes gobernaban, y no fueron capaces, nunca, de decir que la Comunidad Valenciana necesitaba un tren de alta velocidad y que llegara el tren de alta velocidad.

Sin embargo eso ahora sí es así.
Y no sólo hay un tren de alta velocidad, sino dos: Madrid-Comunidad Valencia-na, y corredor mediterráneo.
Todo ello con la financiación garantizada.
Garantizada por el que la tiene que garantizar, que es el gobierno de la nación y el Ministerio de Fomento con su GIF.
Y hay acuerdo del Consejo de Ministros que así lo dice, lo que pasa que ustedes parece que eso no les interesa.
Primero era virtual, después no había financiación.
Y ahora, cuando se está haciendo, es que no se está haciendo bien, porque se está haciendo con chulería.
La chulería sería no hacerlo, que es lo que han hecho ustedes siempre, no hacerlo.

Sin embargo hacer una infraestructura de de este tipo y ser respetuosos con la legalidad, porque ha habido declaración de impacto ambiental, porque ha habido varias alternativas, porque en las alegaciones algunas se han atendido, todas era imposible, no tendríamos tren de alta velocidad.
Entonces, todo esto.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infrastructures i Transports:**

 

.
.
.
no es verdad.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies.

A continuació passem a la pregunta formulada pel diputat Joan Antoni Oltra i Soler, del Grup Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, en el registre d'entrada 3.
866.
Té la paraula, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller

Recentment va estar publicada una nota de la patronal dels proveïdors de material sanitari, en la qual detecten que la Generalitat Valenciana és la comunitat autònoma més endeutada a nivell del pagament de subministraments de material d'aquests tipus.
Però un endeutament que ha anat creixent, inclús del 2002 al 2003 ha tingut un increment d'un 25%.
Figurem, textualment, com una comunitat típicament deutora, juntament en altres dos.

Vosté va estar de conseller d'Economia i Hisenda en la legislatura anterior, i un dels seus missatges sempre era la comunitat líder i tal.
Bé, en aquest cas, la veritat és que cal felicitar-lo.
Ha aconseguit col·locar-nos com la comunitat més morosa, no?
, a l'hora del pagament a aquestos proveïdors.
Això és un tema doblement preocupant, perquè en molts casos sap vosté que determinades empreses inclús han tingut problemes seriosos de viabilitat perquè l'administració al no pagar ha dut eixes empreses a la ruïna, per dir-ho clarament.
Eixe és un problema, un problema greu que l'administració no deuria permetre.

I en l'altre aspecte està que podem córrer un risc que algunes d'estes empreses, davant d'eixa situació de morositat evident, doncs, opten per no subministrar o retardar al màxim determinades vendes, davant d'una situació d'incertesa a l'hora del seu cobrament.

A mi m'agradaria saber, en primer lloc, com justifica vosté haver arribat a este lloc de privilegi en el qual estem i quines solucions pensa adoptar per a corregir-lo.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per a contestar, té la paraula l'honorable conseller senyor Rambla.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

Muchas gracias, presidenta.

Senyor Oltra, vosté fa referència en la seua pregunta a un informe de la Federació d'Empreses de Tecnologia Sanità-ria, que fa referència a un suposat deute en la Generalitat Valenciana.
Jo li agrairia que me fera arribar eixe informe, perquè no conec l'existència d'eixa informe i probablement vosté tampoc, per tant, a més, sense anar més lluny, ahir mateix, la junta directiva de Fenin va tindre la reunió mensual que sol tindre en diferents punts de la Comunitat Valenciana, la va tindre ací, en la Comunitat Valenciana, vaig ser invitat, vaig participar d'una part de la reunió de la junta directiva, vam analitzar quin era el futur o quin volia el conjunt d'empreses que fóra la línia des del punt de vista de la investigació tecnològica que la nostra comunitat pot assumir des del punt de vista sanitari, quines eren també les perspectives des del punt de vista pressupostari per al futur i, per tant, vam tindre, com dic, l'oportunitat de discutir totes aquestes qüestions.

Me van dir, a més, m'imagine que vosté estarà fent referència que se va publicar en un mitjà de comunicació, sobre la base, en la majoria dels casos, de la seua política, i no fruit de l'esforç de preguntar o d'investigar o d'analitzar quines són les qüestions que en este moment afecten el conjunt dels ciutadans, dic, me van traslladar que eixa informació no havia eixit d'esta organització i, per tant, ells no se feen responsables del contingut d'esta informació.

Però, dit això, com dic, ahir vam tindre l'oportunitat de xarrar de totes aquestes qüestions i van mostrar la satisfacció, el conjunt d'empresaris d'este sector, per quines eren les perspectives de la Comunitat Valenciana des del punt de vista sanitari, fonamentalment des del punt de vista pressupostari, cosa que garantia que la sanitat de la Comunitat Valenciana tenia no solament el més important creiximent del conjunt nacional, sinó també el més important pes que havia tingut mai la sanitat valenciana dins del conjunt de la resta de conselleries del Govern Valencià.

Per tant, reiterar-li que si coneix vosté alguna informació, doncs, amb gust li contestaré amb més detall, però que la relació de la Conselleria amb este grup d'empreses i amb l'organització és més que fluida tractant els diferents temes que afecten, i un detall també, el pressupostari, en el qual, com dic, estem treballant sobre la base d'un important pressupost, per a seguir mantenint una cosa que dia l'any passat i reitere ara, en este cas, des del punt de vista sanitari, que la nostra comunitat és referent des del punt de vista sanitari, sobretot en matèria de gestió sanitària.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies.

Efectivament, això es va publicar en un mitjà de comunicació, no és dels més sospitosos, en tot cas, no ha estat desmentir per part de la Conselleria, de la mateixa manera que, per exemple, l'informe de Robòtica de l'altre dia va provocar, vaja, una reacció virulenta per part del conseller que se n'acaba d'anar.

Nosaltres esperàrem tres dies després de la publicació d'aquest informe, per vore si hi havia alguna reacció de Conselleria, no ha dit res, per tant, nosaltres entenem que una cosa està publicada aparentment prou documentada, no ha estat desmentida per l'administració i, a més, que plou sobre banyat, perquè, clar, si la situació de la Generalitat fóra estupenda econòmicament, no sabérem dels deutes crònics que se tenen en tants i en tantes matèries, diríem, astò és impossible!
, la nostra Generalitat Valenciana que va al corrent de tot i que no deu a ningú, astò és impossible.

Però, clar, com és justetament el contrari, la veritat és que te queda el dubte.
Aleshores, clar, la millor solució és preguntar-li a vosté, i a vosté pareix que li sàpia mal que li ho pregunten.
.
.

Home, que vosté s'ha reunit amb ells i ha canviat, doncs, estupend.
M'imagine que a banda de reunir-se amb ells i dinar amb ells o el que siga, segurament hauran fet altres coses, a la millor han acordat regularitzar aquesta situació, o els haurà cridat vosté l'atenció.
.
.
Alguna cosa haurà passat ahí, que no ve al cas contar-ho, m'imagine, i aleshores, doncs, la federació, si ha aconseguit el que volia, que era, per una banda, cridar l'atenció, i, per altra, intentar garantir-se que vosté a partir d'ara intentarà complir, doncs, em pareix normal que li diguen el que li han dit, si és que li han dit això.

De totes maneres, ja dic, insistixc, desmentits, rectificacions, aclariments, no n'ha eixit cap.
Per tant, a nosaltres ens agradaria que això fóra aixina i que l'any que ve, doncs, o bé aquesta entitat o bé si hi havia sol·licitud d'informació, que m'estranya molt, per cert, que vosté, tenint en compte respostes que jo tinc seues d'altres sol·licituds d'informació de *(inintel·ligible)* autonòmica o de la cosa que siga que han segut telegràficament curtes, doncs, esta informació vosté no la donaria mai, ha eixit perquè vostés no l'han controlat, perquè, en cas contrari, no haguera eixit.

L'objectiu nostre: que això no torne a passar, perquè posa en perill la viabilitat d'eixes empreses i la viabilitat de disposar del millor material possible en la sanitat valenciana.
Per tant, això està ahí, nosaltres, vosté dirà el que dirà, nosaltres hem de donar credibilitat a una cosa que no ha estat desmentida.
Si a partir d'ara va a corregir-se, fabulós, però també hem de dir-li que anem a fer-li seguiment d'eixes matèries, perquè no serà la primera volta, ahí estan els informes de Sindicatura de Comptes, en els quals les prestacions farmacèutiques, per exemple, són simplement escandaloses les factures que hi ha en el caixons permanentment.

Per tant, no estem parlant d'alguna cosa rara, sinó d'una cosa desgraciadament prou habitual.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula l'honorable conseller de Sanitat.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

Gràcies, presidenta.

Senyor Oltra, reiterar-li que des del punt de vista pressupostari d'esta Conselleria, amb 3.
700 milions d'euros de què disposarà el pròxim any, amb un pes dins del conjunt de la Generalitat Valenciana del 38,6%, i amb un capítol II per a gastos de funcionament que té un creiximent d'un 38,29%, sense cap dubte ha de ser capaç d'afrontar les necessitats més importants que té en este moment la sanitat valenciana i que són les que deurien preocupar-los als diferents grups parlamentaris, inclòs el seu.

Destacar-li que, per exemple, des del punt de vista de gastos de funcionament, en els últims anys hem passat de destinar 380 milions d'euros en l'any 1995 a destinar 965 milions d'euros durant este any 2004, dos voltes i mitja, res s'ha multiplicat dos voltes i mitja.

Hem augmentat les inversions que s'han fet en estos últims anys de 83 milions d'euros en l'any 1995 a 202 milions d'euros en l'any 2004.
Dos voltes i mitja.
Com dic res s'ha multiplicat des del punt de vista de la despesa autonòmica dos voltes i mitja en tan sols huit anys.
I destacar-li que no solament han segut gastos de funcionament, no solament ha segut inversió, sinó que ha vingut acompanyat també d'un important esforç des del punt de vista personal, a on s'han creat 5.
016 places de personal estatutari addicional en la Generalitat Valenciana.

I, per últim, destacar-li que quan observe els mitjans de comunicació, observe'ls tots en el seu conjunt i les declaracions de tots.
.
.
Tinc ací unes declaracions del Partit Socialis-ta que, en el seu moment, fa uns anys, qualificava de normal la desviació que poguera tindre el pressupost quan el govern del Partit Popular va fer-se càrrec de la Generalitat Valen-ciana, i en eixe mateix periòdic dien els responsables socialistes que era normal una desviació dins de la sanitat per la necessitat que n'hi ha d'atendre la despesa sanitària i per l'obligació que té la Llei general de sanitat.

Per tant, tinguem en compte les opinions de tots els grups polítics quan hàgem de fer alguna valoració.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Passem a continuació a la pregunta formulada pel diputat Carles Arnal i Ibáñez, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, registre d'entrada número 3.
867.

Senyor Arnal.
.
.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bona vesprada.

La pregunta que faig és referida a les causes dels incendis ocorreguts en aquest estiu, la determinació de les quals és fonamental per a poder organitzar d'una manera racional i correcta les tasques de prevenció.

Pel que sabem fins ara, la immensa major part dels incendis forestals tenen causes humanes i, fonamentalment, dintre d'elles, negligències i accidents.
Per tant, els esforços preventius hauríem de centrar-se sobretot en evitar estes causes humanes, la major part.

Només els dos incendis més grans d'este estiu van cremar vora tres mil hectàrees, una xifra realment elevada, que suposa, per exemple, més del doble del que es va cremar en tot l'any passat.
En els dos casos esmentats, el senyor Blasco va afirmar ràpidament que es tractava d'incendis intencionats.
Han passat ja quasi tres mesos i esperem, doncs, que s'haja pogut avançar més en la concreció d'estes causes i en la determinació més exacta d'estos incendis, la causa que els va provocar.
Eixa és la pregunta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula per a contestar l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, a la Comunitat Valenciana s'investiga la causa de la totalitat dels incendis forestals, això ens permet que una vegada finalitze l'any disposem d'unes xifres de determinació de les causes més probables superiors al 90%.
La Conselleria de Territori i Habitatge disposa d'un equip especialitzat en la investigació de causes dels incendis forestals que és el primer d'estes característiques que hi ha en Espanya.

En l'actualitat està integrat per un total de 13 persones ­9 agents investigadors i 4 tècnics­ que cobrixen la investigació de les causes aixina com les seues motivacions.
Este grup, que ha adquirit una cert reconeixement i un cert prestigi nacional, ho demostra que els seus membres han segut en nombroses ocasions per part del Ministeri de Medi Ambient per a participar en cursos docents en els cursos que sobre esta matèria s'impartixen.

Les tècniques d'investigació utilitzades estan basades en mètodes emprats per la policia judicial adaptats a la realitat de la montanya espanyola, en col·laboració amb el Ministeri de Medi Ambient, i consistix, en una primera fase, a reconstruir l'evolució del foc fins a determinar de manera fefaent el punt d'inici.
Després, i una vegada tancat este, es determina de la manera més exacta possible l'agent causant, ja siga per localització *in situ* per anàlisi química o per mitjà d'altres mètodes.

Una volta decidida sobre el terreny la causa, esta es trasllada a un informe pericial que s'incorpora a les estadístiques generals d'incendis forestals i, si cal, es passa a l'administració de justícia, per si poguera ser constituent d'un delicte d'acord amb l'ordenament penal vigent, com vosté coneix perfectament.
En este sentit, és important detallar la col·laboració que existix entre este grup d'investigació de causes, la Guàrdia Civil i la Policia Autonòmica.

I en el cas concret que vosté ha esmentat, l'incendi de Bunyol i Xiva del passat 29 d'agost, he de dir-li que en l'informe que es va fer, es determina que va ser intencionat, com diguérem en el seu moment.
He portat l'informe, del qual només vaig a llegir-li una part literalment, que diu ­estic parlant-li de l'informe que es va fer per part dels agents­: "Una vegada determinats tres focus d'inici, sense vestigis del possible mitjà d'ignició ni indicis de cap activitat de foc en les proximitats de la zona d'inici, tenint en compte les adverses condicions meteorològiques favorables per a la ràpida propagació del foc, l'horari d'inici nocturn, poc després de retirats els efectius de vigilància i prevenció en la zona, les vies d'accés i d'eixida, ràpides i poc transitades, i els antecedents existents, diversos incendis intencionats amb focus pròxims a les pistes, no podem sinó concloure que la provocació és la causa de l'incendi per mitjà de l'aplicació de flames a la vegetació de tres punts.
Les diligències per a l'esbrinament del causant està a disposició de la Guàrdia Civil".

I quant a l'incendi de Benissa, Llíber i Xaló del passat 30 d'agost, li he de dir també, segons les conclusions dels informes, que va ser intencionat.
Ara, si em permet, li vaig a llegir també alguns aspectes més destacats d'este informe.
Diu: "Que encara que determinades persones o mitjans de comunicació posen en dubte la intencionalitat del sinistre, pel fet que un dels focus apareguera en un xicotet abocador il·legal de desperdicis domèstics diversos, es descarta la possible imprudència al tindre en compte, en primer lloc, el nombre de focus, que van ser dos, molt pròxims en l'espai i seguits en el temps, quasi simultanis, i, a més, coincidia la localització dels focus amb dos barrancs que van actuar com a autèntiques xumeneres, que van afavorir la propagació de les flames muntanya amunt, així com els antecedents, que mostren una gran intencionalitat en la zona".

Pel que s'ha exposat anteriorment, pels indicis materials trobats sobre el terreny, pels testimonis aportats i la resta de circumstàncies concurrents, considerem que no hi ha d'haver ningun dubte raonable a l'hora d'estimar la mà de l'home en presumpta provocació com a desencadenant de dit incendi forestal.

Quant a les causes dels altres incendis ocorreguts en la nostra comunitat, en estos moments, i amb dades provisionals, per haver encara un gran nombre d'incendis en procés d'investigació, es pot deduir que els incendis ocasionats per rajos van ser 79, els intencionats van ser 97, els produïts com a conseqüència de negligències van ser 110 i els provocats per altres causes 14, i en curs d'investigació hi ha en estos moments 78 incendis.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Moltes gràcies per la informació.

I, és clar, ja sabia que tenim uns equips d'investigació molt bons, reconeguts, però que, lamentablement, en este cas no han pogut aportar més informació concreta, que és el que ens haguera interessat moltíssim.

Efectivament, el que hem de tindre en compte també és que en els darrers anys, des del tristament reconegut any 1994, han disminuït les extensions cremades, però la quantitat d'incendis anuals continua sent elevada, molt elevada.
Estos anys estan havent-ne 300, 400, fins i tot més de 600 en alguns anys.
I açò implica que continua fallant el que és la prevenció dels incendis.
Tenim una quantitat anual d'incendis que és similar a la que hi havia els anys 70 o 80, quan en aquell temps hi havia molts menys recursos econòmics i materials.

Per tant, crec que el senyor Blasco deuria ser més prudent i no fer tanta demagògia en un tema tan important com el dels incendis, perquè amb esta quantitat de focus que estem patint ara, en un any de climatologia desfavorable podríem tornar a patir grans incendis catastròfics, que esperem que no passe, però podria passar perquè tenim encara dèficits en la prevenció, com mostren estos números tan elevats d'incendis.

Gran part dels diners que haurien de dedicar-se a la prevenció van a parar a activitats que no tenen res de preventives, com són eixes xarxes de tallafocs enormes que volen impulsar i ampliar, que de cap manera intervenen en la veritable prevenció, perquè no fan res per evitar les causes humanes dels focs.
Unes xarxes de tallafoc que, com va quedar clar en el recent debat que va haver en esta cambra, es realitzen sense cap estudi d'impacte ambiental i sense que hi haja estudis científics sistemàtics de la seua efectivitat ni tampoc un seguiment rigorós dels seus impactes ecològics, que són enormes sobre la fauna, la vegetació i el sòl fèrtil.

El que cal és, doncs, invertir més en la veritable prevenció, en evitar les causes humanes dels focs, que continuen ­vosté mateix mos ha mostrat els números­ sent molt elevats.
Cal, per tant, més vigilància preventiva, més dissuasió, regulació d'usos i actuar amb contundència sobre tots els factors humans que intervenen.

Sembla que un dels focs, com vosté ha dit, es va iniciar en un abocador incontrolat.
Bé, no hem tingut proves clares i rotundes que desmentisquen que siga este l'origen, se parla de probabilitats.
I, en tot cas, altres incendis sí que s'han originat en els abocadors.
Un altre tema a controlar.

Quant als incendis per causes criminals, com pareixen ser estos, que de moment només tenim proves circumstancials, l'important seria saber els interessos que hi ha darrere i, sabent-ho, actuar perquè ningú puga traure profit de provocar incendis.
No n'hi ha prou en dir, doncs, és intencionat, sinó aportar dades concretes de quin tipus d'intenció, de motivació hi ha darrere, perquè aixina podrem actuar sobre les causes reals.

I, en este cas, vosté, després d'estos incendis, es va afanyar a prometre coses que ja marca la llei, l'actual llei vigent, cosa que és perfectament inútil, perquè el que cal és no fer promeses sinó fer complir la llei, si és que no s'acompleix.
I el que ha de fer és implantar mesures noves que no estaven contemplades en la llei per anar més enllà, per a millorar-la i per augmentar la seua eficàcia.

Per això, senyor Blasco, li demane que si realment vol protegir el bosc, siga valent.
I li demane el seu compromís en mesures com estes.
Per exemple, declare protegida, tot i que siga temporalment, tota zona cremada, així aconseguirà assegurar la correcta recuperació d'estes àrees i millorar la seua reconversió a un bosc.
Impedisca el canvi d'ús del sòl de les zones cremades, que hui per hui encara es pot permetre, i aixina ajudarà que no hi haja interessos foscos darrere dels incendis.
No permeta la comercialització de fusta cremada, aixina evitarà temptacions perverses i danys innecessaris a l'ecosistema.
I si vol que se conserve el bosc, no permeta més trencaments en terrenys forestals ni permeta urbanitzacions ni afeccions per part d'infrastructures que van retallant i fent desaparèixer més i més superfície forestal, cremada o no.
O siga, no únicament els incendis.
.
.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor diputat, evitem passar-mos també del temps, si és tan amable.
Se li n'ha acabat ja fa una miqueta, eh?
Moltes gràcies.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Moltes gràcies.

I acabe dient, doncs, que realment siga rigorós, adopte estes mesures, que està en les seues mans adoptar-les.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

I vull un compromís sobre això.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Té la paraula l'honorable conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, una vegada més, vaig a procurar no entrar en alguns juís de valor que vosté fa.
Jo me limitaré a dir-li que crec que algunes de les seues afirmacions vull pensar que estan basades en la simple ignorància, perquè si no, el qualificatiu que li dedicaria seria prou més fort que el de dir-li exclusivament que és pura ignorància.

Després, no es tracta que vosté traga conclusions del que no se traguera.
En el debat que tinguérem ací sobre els tallafocs.
.
.
això que diu vosté que estan fets sense ninguna classe d'impacte ambiental, sense cap rigorositat i sense cap tipus de procediment administratiu, és una cosa que va quedar completament demostrat el contrari, encara que vosté continua per eixa línia.
Jo no vaig a procurar discutir amb vosté una cosa que resulta tan evident, i ja me costa pensar que és l'únic de tot el País Valencià que es puga trobar en eixes posicions.

Que vosté vulga qüestionar que la política de caràcter preventiu que ha dut el govern del Partit Popular ha fet possible que, com vosté assenyalava, havent igual o més intents d'incendis, les hectàrees cremades no guarden ni tan sols la mínima proporció amb les que hi havia anteriorment, és vosté.
.
.
no sé com pot recolzar encara i insistir vosté en eixe tipus de coses.
Perquè la política preventiva contra els incendis, des del punt de vista dels pressupostos, tripliquen els que es feen abans.
I des del punt de vista de les hectàrees que vosté assenyala que s'han cremat, en parla vosté de 3.
000.
.
.
Però si anteriorment, l'any que menys, hi havia 26.
000 hectàrees cremades.
Com vosté pot vindre ací a qüestionar eixe tipus de política?
Però, bé, vosté està en el seu dret de continuar dient eixes afirmacions que no tenen ninguna base real i que, desgraciadament, també s'entropessen en una cosa que no ho accepta absolutament ningú en esta comunitat.

Li torne a dir: la política preventiva contra incendis, fonamentalment, a part de les accions de l'administració també, pel nivell de consciència generalitzada i per les actuacions dels termes municipals i dels representants democràtics en els ajuntaments, ha millorat d'un forma molt sensible.
Instal·lar-se en una posició absolutament catastrofista és una cosa que li porta a vosté a quedar-se exactament en eixes posicions absolutament aïllades i, a més, impossible de poder arribar a algun acord per a intentar traure conclusions.

Estiga vosté tranquil perquè mai com ara hi hagut tanta norma jurídica que garantisca la preservació, la conservació i la reforestació d'estes zones.

 

***Preguntes números 61/03, 62/03, 63/03 i 64/03 al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre el servei de pediatria del centre de salut de Sant Fermí d'Elx, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (BOCV número 5).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.
Se li ha acabat el temps.
Gràcies, senyor conseller.

Bé.
Anem a passar al punt número 7 de l'ordre del dia, que son les preguntes ordinària orals al Ple.
I començarem pel bloc de les preguntes 61, 62, 63 i 64, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre el servei de pediatria del centre de salut de San Fermín d'Elx i sobre el servei de pediatria.

Per tant, té la paraula el senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller.

Les quatres preguntes estan relacionades entre sí.
Aquest estiu, com en tants llocs del País Valencià, hi hagut una situació, diríem, de bloqueig de l'assistència sanitària respecte al tema de pediatria en un dels centres de salut que dóna cobertura a una zona molt important de la població d'Elx.

En eixe aspecte, voldria preguntar-li si considera el senyor conseller òptim el contingent de 4.
000 xiquets adscrits a cada pediatra del servei de pediatria, com a ocorre a eixe centre de salut en San Fermín d'Elx.
En segon lloc, segons els estudis de la conselleria, quants pacients de pediatria seria la xifra òptima a visitar en una matí de jornada laboral.
La tercera pregunta seria: considera el senyor conseller imprescindible l'augment de la plantilla de pediatria a eixe centre salut per donar cobertura assistencial a les necessitats de la comarca.
I, per últim, quan té previst la conselleria augmentar la plantilla de pediatres que asseguren una cobertura assistencial adequada a nivell comarcal des del centre de salut de San Fermín d'Elx o altres.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Per a contestar, té la paraula l'honorable conseller de Sanitat, senyor Rambla.

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor Botella.

El consultorio de Elche, el de San Fermín, presta asistencia sanitaria a una población de niños entre cero y catorce años de aproximadamente 11.
600 niños.
Cuenta con una plantilla formada por cinco pediatras, uno de ellos de equipo de atención primaria, cuatro de cuota, que atienden cada uno de ellos a un número de niños que oscila entre los 474 y los 1.
000.

Por lo tanto, señoría, los datos que usted maneja no se corresponden en absoluto con la realidad.
Ninguna de las cifras a las que me acabo de referir hace referencia a los 4.
000 niños por pediatra que usted alude en su pregunta.

Y, por otro lado, me gustaría señalarle que el indicador más adecuado a la hora de medir la calidad de la prestación asistencial pediátrica en atención primaria, es el del número de menores de 14 años que se asigna a cada pediatra.

El número de visitas pediátricas por jornada laboral por el que su señoría interesa no es el indicador más apropiado en este caso, puesto que depende de muchas otras variables, como son la tasa de frecuentación anual, las diferencias climáticas a lo largo del año o el tipo de patologías que son atendidas.
Además, actualmente existen cuatro formas de consulta en pediatría: el aviso domiciliario, el programa de salud, la consulta con o sin cita previa.

Por todo ello, utilizamos la ratio número de niños por pediatra, considerándose óptima la cifra de 1.
250 niños.
En el 2002, la Comunidad Valenciana contó con 846 niños por pediatra en atención primaria.

Y en cuanto al aumento de plantilla de pediatría en el centro de salud, insisto que la actividad asistencial que se ha llevado a cabo en el centro es absolutamente correcta y normal, y que se considera adecuada la plantilla actual para dar cobertura asistencial con las máximas garantías de calidad a las necesidades de la comarca de Elche.

Por otra parte, quisiera recordarle que la Conselleria de Sanidad lleva a cabo una política de planificación dinámica que supone la actualización constante de sus recursos, todo ello con el objetivo de garantizar que la calidad de la asistencia sea la óptima en cada momento.

Por tanto, sobre la base de los datos del sistema de información poblacional, SIP, en tanto aumente y/o disminuya, en su caso, la población, se irán adecuando las plantillas a sus necesidades.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor conseller, primerament vosté contesta que les dades que jo tinc no quadren amb les que vosté planteja.

Després diu que a l'hora de plantejar els indicadors, caldrà vore-ho en funció no dels adscrits, sinó en funció de l'augment o la disminució de la població, és a dir, que siga una qüestió que vaja variant, total per justificar la situació que en estos moments hi ha en eixe consultori.
Que, efectivament, jo al principi li he plantejat en el centre de salut de San Fermín d'Elx, i continua sent un consultori dels anys 60, sense una cobertura adequada.
I això és el que ve a explicar, entre altres coses, la manca de pediatres per a donar cobertura a la quantitat de pacients, xiquets, que hi ha adscrits en la zona.

I, per tant, jo crec que, en primer lloc, vosté el que hauria d'haver-se compromés ací és a dir que eixe consultori va a ser transformat en centre de salut.
No pot dir-ho perquè vostés ja s'han encarregat que en estos pressupostos no aparega.
I, per tant, un any més.
.
.
és a dir, dels anys 60, 40 anys i algun més.
Les xifres ­l'altre dia parlàvem dels 25 anys, hui dels 40­ pareix que quadren un poc en la història de la qual vostés vénen.
Però, en definitiva, més de 40 anys d'un consultori que vostés pareix ser que es neguen a modificar, a remodelar i a *adecentar*.
No dic ja a fer nou, sinó a *adecentar*.

I, en este cas concret, dir que els ciutadans d'Elx que estan, diríem, adscrits a este consultori han de resignar-se un any més a continuar en la situació en què es troba eixe centre, però, a més a més, també a no tindre la cobertura en el tema de pediatria com cal a qualsevol centre de salut que realment té els serveis adequats.

I vosté diu que l'atenció és correcta, normal, i hi ha una situació òptima.
Home!
, si això fóra aixina, no hagueren hagut les queixes que ha hagut este estiu al respecte, no haguera aparegut als mitjans de comunicació d'Elx i del conjunt de la província d'Alacant del que estava patint-se en eixos moments en el servei de pediatria d'este consultori i les coses hagueren estat dins d'una normalitat.

Com resulta que això no és aixina, com no existeix eixa normalitat ni existeix eixa situació òptima que vosté planteja, doncs, és evident que el que fa falta és, en primer lloc, que hi haja, diríem, un estudi real de quina és la població que cal atendre, i, en este cas, dels xiquets de cara als pediatres.
Quants pediatres fan falta, i vosté hauria de tindre això estudiat i plantejat, i quin és el futur d'eixe centre de cara a l'atenció primària i, en este cas, de cara als pediatres en la cobertura que hagen de donar a eixa zona d'Elx?

Eixa jo pense que haguera sigut una resposta òptima, adequada, correcta i normal, dins de totes eixes frases que vosté ací ens ha donat.
Però, per a això fan falta diners.
I vosté hauria de reconéixer també que no ha sigut capaç de posar un duro, en este cas ni un euro, en estos pressupostos per a modificar eixa situació, que en els pressupostos de l'any passat es parlava d'estes qüestions i que vosté ho ha fet desaparéixer en estos pressupostos meravellosos que estem discutint ara i que vosté ens presenta com els majors de la història de la Generalitat, no els de més inversió, però sí els majors, els de més quantitat.
Cada vegada hi hauran més quantitats, jo ja vaig a recordar-li-ho per a l'any que ve, cada vegada hi hauran més diners en els pressupostos i cada vegada, lògicament, vosté haurà de tindre alguna cosa més dins del que és el global dels pressupostos.

Però, ací el que cal vore és a què es destinen els diners i, en definitiva, vostés, continuen destinant els diners a fer rics a uns quants amb la salut dels ciutadans, a fer negoci amb la salut dels ciutadans i no a invertir en aquestes qüestions que és el que toca, senyor conseller.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Senyora presidenta.

Senyor Botella.

Moltes gràcies.

Com pot dir que des de la Generalitat Valenciana ens dediquem a fer rics a la gent que treballa en la sanitat i no a oferir una millora d'assistència sanitària als valencians?
Com pot dir això?
A partir d'ahí és difícil entrar en un debat, ni tant sols en un diàleg mitjanament normal.

Tampoc és cert, ni podem, que cada vegada que hi ha en un centre de salut, en un centre hospitalari, en qualsevol lloc, un problema assistencial, una punta de necessitats addicionals per les raons que siga, la solució siga: "Hem de fer un nou centre de salut, hem de fer un nou hospital.
.
.
" No acabaríem mai.
Eixa no és la solució i, a més, podríem aconseguir tindre centres de salut o centres hospitalaris ineficients perquè per a resoldre el problema puntual d'una setmana, de 15 dies o d'un mes, tindre 11 mesos unes ràtios d'activitats molt per sota del que hauria de ser una activitat normal d'un centre sanitari assistencial.

Però, dit això, també és ben cert que cal mantindre i seguir de forma adequada quines són les necessitats asisstencials que tenim, quines són les inversions que podem dur a terme i compaginar-les perquè cada volta més tinguem més centres de salut o més centres hospitalaris.
Li recorde, per cert, que han fet centres durant els últims 8 anys en la Comunitat Valenciana.

I per centrar-nos en el cas concret d'este d'Elx que vosté fa referència, els pediatres d'este centre tenen, perquè vosté ho sàpiga: un pediatra d'equip d'atenció primària que atén a 1.
001 xiquets; un pediatra de quota que atén a 820 xiquets; un segon pediatra de quota que atén a 556 xiquets; un tercer pediatra de quota, de 473 xiquets; i, finalment, un quart pediatra de quota que té assignat 474 xiquets.
Cal dir que este consultori d'Elx és un dels pocs que encara manté una proporció de facultatius d'aquell sistema de quota important i fa que la resta de xiquets ja de més certa edat, de 7 a 14 anys, estiguen atesos per 20 metges generals de quota del centre, per la qual cosa tenim una mitja de 414 xiquets per metge, una mitja molt alta o molt baixa, segons com vosté ho vulga dir, però un mitja molt allunyada del que seria la mitja dins del conjunt d'Espanya en nombre de xiquets per metge.

Per tant, este centre de salut està mantenint una ratio adequada, molt per damunt del que s'exigiria a qualsevol centre de salut en el que és atenció pediàtrica.
I en això seguirem treballant, en atendre als xiquets de la nostra comunitat, no preocupant-nos tant ­com vosté diu- d'atendre als riscs que vulguen treballar en la sanitat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

 

***Preguntes números 77/03 i 78/03 al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre el centre de salut La Loma de Torrevella, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (BOCV número 5).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Passem a la pregunta 77 i 78 formulada per l'il·lustre diputat Alfred Botella Vicent, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre el centre de salut La Loma, de Torrevieja.

Senyor Botella.

 

**El senyor Botella Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, mire, m'ha vingut de perles que vosté plantejara la qüestió tal i com l'ha plantejada, perquè eixa preocupació que vostés tenen per fer que la sanitat pública tinga tanta qualitat i done el servei que toca i per no fer rics a alguns.
.
.
no dels que treballen en la sanitat, perquè, mire, el meu iaio em deia sempre: "Mira, de treballar ningú es fa ric", vull dir-li que dels que treballen segur que no, dels que fan el negoci sí.
I, per tant, no pose vosté en boca meua coses que no he dit.

Però, vull dir-li que en eixe afany que vosté té que les coses funcionen bé, doncs, tenim ara un altre centre de salut: La Loma, de Torrevieja, *(remors)* que és l´únic centre de salut de Torrevieja que té servei d'urgències, amb una població que, com l'altre dia el conseller d'Educació aclaria ací a tothom com de content que estava de vore el que havia crescut la població de Torrevella, que vostés havien invertit en educació més del que tocada inclús, però pareix ser que en sanitat no, en sanitat no toca invertir.
I, en este cas, doncs, no solament no construeixen el centre de salut que estava previst també en els pressupostos de l'any passat i que ara el lleven, sinó que, a més a més, en este centre de salut, La Loma, no es donen els facultatius necessaris per a donar un servei en condicions i, sobretot, que, fins i tot, en algun altre centre de salut d'eixa població tan ampla, tan crescuda que vostés han fet, no tinga una altre servei d'urgències, almenys un altre servei d'urgències que done assistència al conjunt dels ciutadans de Torrevella.

I en eixe aspecte, doncs, li pregunte quants facultatius ha decidit ja contractar la conselleria perquè es done eixe servei en condicions?
I, quines mesures té previst posar en pràctica el senyor conseller per a evitar els col·lapses que se succeeixen amb normalitat ­i *amb normalitat* vol dir *assíduament*­ en el servei d'urgències del centre de salut de La Loma, en Torrevieja?

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Té la paraula, el conseller de Sanitat.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor Botella, en relació al centre de salut de La Loma, a què vosté fa referència, la plantilla està forma per 57 persones, 13 de les quals són facultatius i 4 són pediatres.
Esta plantilla es manté durant l'any, però es reforça depenent de dos èpoques de l'any, d'estiu i d'hivern, amb dos programes específics d'actuació, tant el que fa el programa de vacances de substitucions com pel que fa el programa de reforços, es a dir, se substitueixen les persones i, a més, es reforça la plantilla.

Pel que fa referència al programa de reforços, és a dir, d'increment de la plantilla, suposa la contractació de personal per atendre a la població desplaçada, el que implica un augment de plantilla en eixe centre en l'època de l'estiu.
I eixe programa de reforç d'estiu, que va començar l'1 de juny i que acaba el 30 de setembre, va suposar la contractació de 20 persones més: 6 facultatius, 2 pediatres, 5 ATS, 2 auxiliars d'infermeria, 2 auxiliars administratius i 3 zeladors.

I pel que fa referència al programa de reforç, que també el fem en els mesos d'hivern, he d'indicar-li a la seua senyoria que ha suposat la contractació de 15 persones: 6 facultatius, 6 ATS, 2 auxiliars administratius i 1 zelador.

Dit això, volguera que tinguera en compte la seua senyoria que en moments puntuals el centre de salut registra una activitat d'urgències superior a l'habitual, sense que això haja d'atribuir-se a una mala planificació del servici sanitari.
Per tant, com dic, té una planificació d'acord amb les necessitats del conjunt de l'any i és possible que en algun moment puntual la problemàtica d'urgències siga més accentuada.
Però, això no vol dir que estiga mal planificat per a la resta d'any el centre de salut.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula el senyor Botella per a continuar.
Quan vosté vulga, senyor Botella.

 

**El senyor Botella Vicent:** 

 

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor conseller, per la informació que ha donat respecte a l'augment de la plantilla de facultatius, de pediatres, del personal que ve a reforçar el servei, però dir-li que la pregunta estava fonamentalment enfocada al tema del servei d'urgències.
I vosté a eixe respecte només diu que és un moment puntual de l'any en el que es pot produir eixe augment de demanda en eixe tipus de servei.

Home!
, jo crec que una població que supera ja els 50.
000 habitants, que ha augmentat de manera substancial la seua població en els últims anys i que no han augmentat els serveis, vosté convindrà amb mi que és lògic que eixa situació del servei d'urgències no siga una qüestió puntual, una qüestió més que puntual.
I, a més a més, quan en l'època de l'estiu eixa població augmenta en determinades setmanes estivals fins 500.
000 persones, és a dir, 10 vegades més la població que està adscrita, i vosté augmenta els facultatius però del servei d'urgències diu que és una qüestió puntual.
Doncs, ja em dirà a mi vosté si és una qüestió puntual de 50.
000 a 500.
000 persones!

Això, en tres mesos d'estiu que pot oscil·lar i pot baixar i pujar, efectivament, però no és una cosa que siga d'hui per a demà, i despús-demà ja ha desaparegut.
No, vosté això no ho planteja en eixos termes, vosté pensa que és una qüestió ­diríem- del moment i que, per tant, tampoc cal donar-li major importància.
A l'any que ve tornem a plantejar la mateixa situació, i vosté torna a dir que és una qüestió puntual, que el problema està solucionat.
Però, els que pateixen els problemes són els que viuen allí, els que tenen eixe tipus de servei deficient.

Per tant, jo pense que vosté hauria de comprometre's, almenys, que en algun altre centre de salut d'eixa població s'establisca el servei d'urgències.
Si tampoc és demanar tant!
Perquè, a més, cal tindre en compte que eixa població no ha crescut ­diríem- en altura, és a dir, no és Benidorm, per exemple, on els edificis són molt alts i el terreny continua sent més o menys el mateix, encara que també ha hagut extensió, però Torrevella ha crescut amb una extensió que jo crec que cal tindre en compte des d'eixe punt de vista per a establir serveis i que la gent no vaja a buscar el centre de salut.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Botella, se li ha acabat ja el temps.

Moltes gràcies.

 

**El senyor Botella Vicent:**

 

Acabe ja, senyora presidenta.

Simplement, recordar-li al senyor conseller que hi ha eixes distàncies i que caldria facilitar.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies, senyor Botella.

Té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Botella, per recordar-me, a més, que al llarg de l'estiu a Torrevella acudeix més gent de la que és habitual durant el conjunt de l'any, és una cosa que havia reparat ja prèviament la Conselleria de Sanitat i, per tant, havia pres algunes mesures.

Però és que, a banda de tot això, la demanda assistencial a Torrevella s'ha augmentat com a conseqüència de l'increment de població no solament en els mesos d'estiu, sinó al llarg de tot l'any; hi ha un creixement demogràfic i necessita una dotació addicional.
I, en eixe sentit, s'han anat augmentat els serveis sanitaris en eixa zona per a respondre en eficàcia a l'augment d'eixa població.

Per exemple, en atenció primària s'ha posat en funcionament el segon centre de salut a Torrevella, el denominat Torrevella II, en Acequión, amb el qual se dóna una resposta des del punt de vista de l'atenció primària addicional al de l'altre centre de salut de La Loma, per a les necessitats de la població.

I des del punt de vista de l'atenció especialitzada està l'Hospital de la Vega Baja d'Oriola, que tenim que s'ha ampliat este hospital, últimament, en 161 nous llits, el que ha permés que la xifra de llits total arribe als 396; s'ha augmentat el nombre de boxes d'urgència passant de 5 a 10; a més, s'ha posat en funcionament 11 nous llits d'observació també en urgències, amb el que este centre ha passat a comptar amb 16 llits d'urgències i s'ha obert, a més, la Unitat de Curta Estada i l'Hospital de Dia.

Però, a més, com vosté sap, s'ha adjudicat la construcció d'un nou hospital en Torrevella, un hospital en Torrevella, públic amb gestió privada, amb gestió d'una concessió administrativa, per a l'atenció integral de l'àrea número 20 de Torrevella complementant l'assistència hospitalària que du a terme l'Hospital de la Vega Baixa.
I, en eixe sentit, en els pròxims dies del mes de desembre començarà de forma definitiva el que és la construcció d'este nou hospital de Torrevella.

I, a més d'atenció especialitzada i atenció primària, també en urgències i en emergències hospitalàries s'ha posat en funcionament en març, recentment, d'este any, una tercera unitat del Samu en Torrevella.
Per tant, tota esta activitat, tot este increment de l'activitat està donant resposta a l'activitat assistencial que planteja una població que ja arriba a prop de 68.
000 persones durant tot l'any, segons el nombre de targetes sanitàries que tenim assignades, i hi han dos centres de salut en eixa població i un consultori auxiliar.
I la ràtio de metge per nombre d'habitants és de 1.
700, que està per davall de la mitjana del conjunt del nombre de pa-cients/metge que té assignats la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

 

***Preguntes números 94/03, 95/03, 96/03, 97/03, 123/03, 124/03, 125/03 i 126/03 al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre la interrupció voluntària de l'embaràs i sobre la reorganització dels centres d'orientació familiar en aquest tipus d'atenció, que formula la diputada María José Mendoza García, del GP Socialista (BOCV número 9).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

A continuació el lot de preguntes 94, 95, 96, 97, 123, 124, 125 i 126, que corresponen a la il·lustre diputada María José Mendoza García, del Grup Parlamentari Socialista, sobre la interrupció voluntària de l'embaràs i sobre la reorganització dels centres d'orientació familiar en l'atenció a les interrupcions voluntàries de l'embaràs.

Quan vullga, senyora diputada.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Gràcies.

Senyor conseller, les meues preguntes tenen dos objectius: un, conéixer quina és la realitat de l'objecció de consciència dels professionals del sistema sanitari públic valencià vinculats a la pràctica d'avortaments relacionats amb la interrupció voluntària de l'embaràs.
I, per una altra banda, conéixer quina és l'organització que va a garantir la Conselleria de Sanitat per a garantir a les dones, en el cas de la interrupció voluntària de l'embaràs, la llibertat d'elecció i el dret a la segona opció en relació a esta prestació.
I, en tercer lloc, si efectivament vosté considera que el circuit que va plantejar en el mes de juliol, de reorganització de l'atenció a l'IVE, efectivament garantix l'accessibilitat, la integritat de l'atenció i la continuïtat de l'atenció, considerant que l'Organit-zació Mundial de la Salut ha posat sempre l'accent a vincular l'atenció a l'avortament en la continuïtat de l'atenció, en l'orientació familiar i en l'accés als mètodes anticonceptius.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Rambla.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Gràcies, presidenta.

Señora Mendoza, muy buenas tardes.

A las preguntas a que usted hace referencia sobre la objeción de conciencia tengo que señalarle que esta objeción de conciencia o libertad de conciencia que se recoge implícitamente en el artículo 16 de la Constitución es, por tanto, un derecho fundamental que debe ser, como no puede ser de otra forma, respetado por los poderes públicos.

Me gustaría que supiese, su señoría, que hasta el momento solo algunos sectores profesionales como los profesionales de la información o los de la educación tienen una específica regulación en materia de libertad de conciencia sin que hasta la fecha exista una específica regulación en el campo sanitario.

Por lo tanto, en la actualidad, por lo que a la objeción de conciencia se refiere, a los profesionales sanitarios, por no existir una normativa específica, se les aplica este artículo 16 de la Constitución.

Quisiera también señalarle a su señoría que deberíamos de comprender el respeto que las autoridades sanitarias tenemos hacia las posturas deontológicas del profesional de la sanidad.
Sepa que la objeción de conciencia de nuestros profesionales es un tema sobre el que esta conselleria tiene una especial sensibilidad.
Por eso, al poner en marcha el nuevo circuito integral de interrupciones voluntarias del embarazo, respeta en todo momento el derecho a la objeción de conciencia de sus profesionales.

Por otro lado, no puedo indicarle a su señoría el número de profesionales que han declarado esa objeción de conciencia porque esta objeción de conciencia se ejerce en nuestros hospitales caso por caso.
Es decir, cada vez que se le plantea al profesional la posibilidad de realizar una interrupción voluntaria del embarazo, este ejerce su derecho o no a acogerse a una cláusula de objeción de conciencia.

Por otro lado, como usted sabe, en este circuito integral de atención a la mujer en la interrupción voluntaria del embarazo se dispone que para los casos del supuesto legal de grave peligro para la salud psíquica de la mujer embarazada se realicen los dictámenes o los informes psiquiátricos en las unidades de salud mental, en este momento, de cinco hospitales públicos de la Comunidad Valenciana.

Se trata, por tanto, de regular a través de los especialistas de esta red pública sanitaria cuándo nos encontramos ante uno de los supuestos que requiere esa interrupción voluntaria del embarazo y hacerlo de la forma más cualificada posible.

Por ello, la realización de ese informe preceptivo debe realizarse por un médico especialista en Psiquiatría.
Y, en este sentido, la Conselleria de Sanidad considera que estos facultativos, los que integran estas unidades, están plenamente capacitados para realizar la emisión de los informes preceptivos.

Y, por otra parte, me gustaría insistir en que aquellos casos en los que sea necesario estas unidades ofrecerán el seguimiento posterior ­importante también de ser realizado­ de apoyo psicológico, seguimiento que se podrá realizar o bien en las unidades de salud mental o bien en los centros de planificación familiar que le corresponda a esa mujer dependiendo del lugar de residencia.

Y respecto a la elección de los hospitales ­Provincial de Castellón, La Fe, Marina Baja de Villajoyosa, San Juan de Alicante y Elche­ para la elaboración de estos dictámenes, debo decirle a su señoría que esta elección respondió exclusivamente a razones organizativas.

Y en cuanto a otra de las preguntas que usted plantea, la libertad de elección de facultativo y centro así como el derecho a la segunda opinión, debo recordar a su señoría que estos derechos están contemplados en la legislación vigente, como usted conoce y, por tanto, se tienen en cuenta en las actuaciones de interrupción voluntaria del embarazo al igual que en cualquier otra prestación.

Y, por último, señalarle que el objetivo de la Conselleria de Sanidad, señorías, no es otro que el de ofrecer a las mujeres que requieran esa interrupción voluntaria del embarazo, en los supuestos previstos por la ley, todos los recursos sanitarios, tanto públicos como privados, garantizando el servicio en todo el momento pero, además, como ya he apuntado en diversas ocasiones en esta cámara, garantizándolo con los máximos niveles de calidad.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula la il·lustre diputada.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller de Sanitat, no esperava una altra resposta.
Efectivament, jo crec que és absolutament inacceptable.
Torna a contestar.
.
.
, jo crec que el cinisme polític i la falta de cortesia parlamentària és no donar quins són exactament els centres públics que no realitzen avortaments perquè n'hi ha objecció de consciència i quin és el nombre de professionals que exercixen l'objecció de consciència.

El que no és acceptable és que el professional puga objectar en cada un dels casos concrets.
Això no és aixina.
Jo li facilitaré un document de l'Organització Mèdica Col·legial a nivell estatal que precisament parla de l'objecció de consciència i els professionals sanitaris.
Nosaltres no neguem el dret, sabem que és un dret constitucional i des que l'any 1985 es despenalitza l'avortament, efectivament està respectat i està considerat.
I és precisament per l'existència de l'objecció de consciència que en el País Valencià se recorre a un concert amb les clíniques privades per a garantir el dret i la prestació pública de la interrupció voluntària de l'embaràs, com determina el catàleg nacional de prestacions del Sistema Nacional de Salut.
I considerar la interrupció voluntària de l'embaràs com una prestació més que, a més, és imprescindible que siga accessible perquè se faça en temps i forma i l'accessibilitat també és la gratuïtat i la facilitat d'obtenir, per exemple, els informes i els dictàmens.

Mire, jo li vaig a recordar, per exemple, un dels últims articles de l'any 2000, publicat en el butlletí de l'OMS sobre la salut reproductiva.
Parlava de l'avortament sense risc, que era un component indispensable de les polítiques i pràctiques adequades de salut pública.
I, a més, assenyalava la necessitat de continuar avançant en la necessitat de garantir avortaments sense risc.

Mire, no és cert que la situació haja canviat radicalment en estos huit anys en relació amb l'objecció de consciència en els hospitals públics.
En l'any 1994, es van fer 124 avortaments en hospitals públics del País Valencià.
En l'any 2000, només 7.
O siga, que en els huit anys de govern del seu partit, la situació d'objecció de consciència era exactament la mateixa o pitjor que en l'any 1994.
I, a més, s'havia incrementat el nombre d'avortaments.
O siga, que teníem una taxa de 5,5 en l'any 1994, i havien arribat a una taxa de 7,5 avortaments per mil dones amb edat fèrtil en l'any 2000.
O siga, que s'incrementava el nombre total i relatiu d'avortaments i disminuïa el nombre dels que eren atesos en la sanitat pública.
I les dades són indiscutibles.
I són aixina.

I també li dic una altra qüestió.
Mire, si l'objectiu és garantir a totes les dones el dret; si l'objectiu és respectar i garantir la salut psicològica de les dones; si vosté en les seues declaracions banalitza qüestions com que només l'1 de tots els avortaments que s'han produït en el País Valencià ha estat com a conseqüència d'una violació.
.
.
Afortunada-ment!
Però vosté també sap que existix la violència de gènere, que el maltractament de les dones que acaben amb mort de dona és la punta de l'iceberg de la violència de gènere i que en la violència de gènere existix la violència sexual de les parelles habituals de les dones, i que molts embarassos no desitjats són conseqüència de la violència sexual que produïx malestar psicològic, malaltia psicològica per causa d'embarassos no desitjats.
I no se pot minusvalorar.
Afortu-nadament només l'1 és conseqüència d'una violació, però n'hi han molts més embarassos no desitjats i IVE que són conseqüència de la violència sexual contra les dones.
I això és absolutament cert.

Però també és cert quin és el seu concepte de salut.
És el concepte o la definició de salut de l'OMS?
Que és un estat complet de benestar.
Eixa és la definició de l'OMS.
Qui definix el benestar psicològic de la dona en el cas que seguisca o no endavant amb un embaràs?
Vosté s'atrevix?
Quan n'hi ha un informe.
.
.
perquè en estos moments n'hi han informes negatius per part del seu circuit, el que vosté no ha considerat és que n'hi han dèficits molt importants en el sistema d'atenció psiquiàtrica en estos moments en la Comunitat Valenciana, en llistes d'espera molt importants, i l'única cosa que se li acudix és crear un subsistema específic per a atendre els informes dels avortaments quan tota la vida s'han fet eixos informes, quan els psicòlegs dels centres de planificació familiar ja estan capacitats i habilitats per a fer eixos informes, perquè n'hi ha un decret que és el 2.
409 de 1986, que regulava la pràctica legal de l'embaràs i que garantia la informació prèvia a la realització de l'informe i l'atenció postavortament psicològica a les dones.

Però també n'hi ha un decret, que vosté no ha aplicat, en el País Valencià, i és el que regula que els psicòlegs tinguen, efectivament, el títol de Psicòleg Clínic que els capacita per a realitzar informes igual que a un psiquiatra.
I vosté això.
.
.
, avui ja tenen el títol de Psicòleg Clínic que ha expedit el Ministeri de Sanitat i vosté això no ho ha reconegut i no ho ha fet efectiu en el País Valencià.
I això sap que és cert i és la seua assignatura pendent.

Els psicòlegs dels centres de planificació familiar podrien fer perfectament els informes, vosté tindria un circuit integral pròxim a les dones, amb possibilitats de negociar, d'abordar de manera seriosa, com un problema de salut públic, i amb una intervenció amb objectius de salut, reduir el nombre de dones que tenen embarassos no desitjats de repetició i el nombre de dones que tenen avortaments de repetició.

Perquè a vosté això també li preocupa, per això també està plantejat com un problema de salut pública i a treballar amb objectius d'atenció a la dona per la mateixa Organització Mundial de la Salut i per plans de salut d'altres comunitats autònomes.
Aleshores, vosté no està plantejant el problema de l'avortament realment com un problema de salut de les dones, vosté està allunyant l'atenció, vosté està posant una altra vegada les dones en l'ull de mira de molta gent que està contínuament qüestionant el dret a l'avortament i vosté està fent-los la vida més dura i més difícil a les dones que més ho necessiten.

I vosté està fent una banalització contínua, amb les seues declaracions, i sent dir-li-ho, perquè, per descomptat, no els ha preguntat a les dones afectades i no els ha preguntat a les dones que han passat per eixa situació moltes vegades quina era realment la seua opinió.
I, per descomptat, no estan tenint el dret a la llibertat d'elecció, la llibertat d'elecció està regulada per llei, però en este cas no s'està aplicant.
Diga'm vosté *(veus)* com, després d'un dictamen negatiu d'un dels seus psiquiatres.
.
.
, perquè n'hi han tres persones assignades de referència per a fer els informes, com va a fer un altre professional de salut mental un informe contradictori.
Això no genera inseguretat jurídica a les dones?

Este tema, tindrem molt de temps per a parlar d'ell.
Per això, efectivament, se solucionaria tenint el circuit definit.
Vosté sap que n'hi han psicòlegs de centres de planificació familiar que han remés, en un informe favorable previ, al servei de psiquiatria, i que les dones han tornat al centre de planificació familiar amb un informe negatiu.
Vosté creu que això dels informes psicològics sobre el sofriment psicològic que patirà la dona en el futur si continua amb l'embaràs és tan fàcil d'objectivar i no produïx informes contradictoris?
.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, per favor, pot finalitzar?

 

**La senyora Mendoza García:**

.
.
.
i no crea inseguretat jurídica?
, i no posa a les dones una altra vegada ­sempre!
­ les seues decisions en mans d'uns altres?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies.

Senyor conseller, per a contestar, té vosté la paraula.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

Gràcies, presidenta.

Senyora Mendoza, la veritat és que m'ha deixat vosté perplex, perquè diu que sabia el que li anava a contestar.
.
.
Doncs, si sabia el que li anava a contestar, jo he pensat, voldrà aprofitar la pregunta per a dir alguna cosa, i tot el que ha fet en estos quants minuts que vosté ha aprofitat és dir-mos unes estadístiques conegudes per tots, de l'OMS i de la Comunitat Valenciana, de quina ha segut l'evolució de les interrupcions voluntàries de l'embaràs en la Comunitat Valenciana, i després fer una al·lusió a diferents informes sobre la violència de gènere en la Comunitat Valenciana o fora d'ella, i, al final, estava escoltant-la amb molt d'interés, per a vore si podia arribar a algunes conclusions, en el sentit de dir què és el que voldrà preguntar o què és el que voldrà dir.
I després de tots estos minuts, doncs, m'he quedat exactament igual.

Aixina és que, com vosté diu, en el futur, si tindrem ocasió de tornar a parlar d'este tema, doncs, jo, amb molt de gust reprendré este qüestions, per a vore si al final arribe a la conclusió que vosté el que vol és un avortament lliure; si vosté, el que vol és un avortament en les clíniques privades exclusivament; si vosté, el que vol és, com moltes han dit des del seu grup, que la sanitat pública en tots els seus àmbits; si vosté, en definitiva, el que vol és garantir que les dones tinguen fàcil i amb la màxima qualitat eixa interrupció voluntària de l'embaràs; si vosté, el que vol és que experts, com és el cas dels psiquiatres, valoren quin és l'impacte mental que té un embaràs en una dona, o, com vosté ha dit, qui són els psiquiatres per a valorar l'impacte mental que pot tindre en el futur eixe embaràs que hui estan tenint les dones?

Mire vosté, el mateix que són els psiquiàtrics per a determinar que sí que n'hi ha un impacte, en este moment, mental.
Li vullc dir que, en este cas, els psiquiatres, les unitats de psiquiatria, que estan com a referència en la Comunitat Valenciana per a determinar si estem davant un dels supòsits que específicament determina la llei per a la interrupció voluntària de l'embaràs o no, han fet informes favorables en el 93% dels casos que s'han plantejat, la qual cosa significa que, efectivament, quan n'hi ha una voluntat d'interrompre voluntàriament l'embaràs i estem davant eixos supòsits concrets, la gent que acudix a les unitats de salut mental i són informades adequadament, tenen eixe informe favorable.
I els que no reunixen eixes condicions, ni tan sols tenen la voluntat d'acudir a les unitats de salut mental de la Conselleria per a tindre l'informe adequat i, posteriorment, eixa interrupció voluntària de l'embaràs.

Li he de dir que si alguna cosa mos ha preocupat en este temps en què s'ha fet este circuit integral és el dret de la dona a la interrupció voluntària de l'embaràs en eixos casos, que no depén de la meua voluntat ni de la meua interpretació, en eixos casos que específicament ho diu la normativa legal.
No sé si coincidim en este cas amb vosté o no coincidim i vosté, al marge dels que diu el Codi Penal, té l'interés o la proposta que siguen més casos dels que puguen ser.
Això seria objecte d'un altre debat, que no és el que estem en este moment tractant.

Però és que, a més, perquè siguen tots els que puguen participar d'esta interrupció voluntària de l'embaràs, amb les garanties que hem decidit establir, hi va haver un concurs públic perquè les diferents clíniques que han vullgut participar en el passat en la Generalitat Valenciana d'esta interrupció voluntària de l'embaràs, ho feren, i aquelles que han desitjat fer-ho han participat en este concurs i, per tant, hui, gràcies a este circuit integral, participen la iniciativa pública, a través dels nostres hospitals, i també la iniciativa privada, a través d'aquelles clíniques privades que han resultat adjudicatàries.

I no hi ha cap diferència entre esta prestació sanitària i altres prestacions sanitàries, ha de ser la sanitat pública la que determine si estem en una cas susceptible o bé d'una interrupció quirúrgica o bé d'un interrupció voluntària de l'embaràs, perquè no és la voluntat de cada u sense més, sinó que és una normativa la que hem d'aplicar, i això és el que mos hem disposat a fer.
I no és la decisió individual de cada u, com u no acudix voluntàriament i "vull operar-me d'apendicitis" perquè sí!
, hauran de fer-li una anàlisi i comprovar si efectivament un diagnòstic ho determina.
Doncs, tampoc en este cas és la voluntat individual, sinó la que determinen les unitats de salut mental.

He de dir-li que ja hi han 14 hospitals de la ret pública sanitària els que en este moment estan fent estes interrupcions voluntàries de l'embaràs.
Jo pensava que vosté, amb esta pregunta, ja que sabia el que li anava a contestar aprofitaria una part d'ella per a felicitar a la Conselleria de Sanitat per haver aconseguit que des de la sanitat pública s'estiga fent un important esforç perquè els professionals, els ginecòlegs de la nostra comunitat, estiguen fent eixa interrupció voluntària de l'embaràs, que jo pensava que era una aspiració que tenia vosté.

En tot cas, com li dic, tenim ja este circuit funcionant des de fa uns mesos, hi estan participant les clíniques privades, hi està participant també el personal sanitari de la Genera-litat Valenciana, estem donant resposta a les necessitats que tenen aquelles dones que reunixen els requisits que planteja el Codi Penal, i este conseller no és el que ha de valorar si hi han d'haver més o menys casos, sinó que han de ser, com dic, les unitats de salut mental i posteriorment els ginecòlegs els que determinen aquelles persones que reunixen els requisits, i amb totes les garanties prèvies, durant i posteriors a eixa interrupció de l'embaràs, estem atenent les dones de la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

 

 

***Interpel·lació al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre política general de la Conselleria de Territori i Habitatge en matèria de tractament, neteja i repoblació de les àrees forestals de la Comunitat Valenciana, que formula el diputat Adolf Sanmartín i Besalduch, del GP Socialista (RE número 2.
786, BOCV número 12).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Finalitzades les preguntes per a la sessió de hui, passem al punt número 8 de l'ordre del dia, interpel·lació al Consell sobre la política general del Consell en recerca, desenvolupament i innovació que formula el diputat Joan Ribó i Canut, del Grup Esquerra Unida, Entesa.

Però tenint en compte l'escrit que ha arribat a esta Mesa, a on n'hi ha una excusa de l'honorable senyor conseller d'Indústria, Comerç i Turisme, anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, que és el punt número 9, interpel·lació al conseller de Territori i Habitatge sobre política general de la Conselleria de Territori i Habitatge en matèria de tractament, neteja i repoblació de les àrees forestals de la Comunitat Valenciana que formula el diputat Adolf Sanmartín Besalduch del Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula, senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Bona tarda, senyor conseller.

En primer lloc, voldria justificar per què presentem una interpel·lació perquè ens concrete la política general de la conselleria en matèria de tractament, neteja i repoblació.

Jo li dic, sincerament, que pense ­després ho podem debatre millor­ que actualment no existeix una política correctament incardinada en la matèria que aquí es tracta de neteja, repoblació i tractament i, sobretot, pense que no existeix una planificació i, dins d'aquesta planificació, unes prioritats.

I ho dic per vàries raons.
En primer lloc, respecte a la metodologia que s'aplica a l'hora de la repoblació.
Pense que estan confonent el que és repoblació amb restauració.
Vostés no li han donat, i ho pense aixina, la prioritat que mereix a l'hora de protegir i conservar els sòls.
Entenem per restauració una conservació dels sòls bé a partir de la col·locació de tota una sèrie de dics per a evitar el que és l'erosió, per pluges o el que siga, o bé a través de sembra de tota una sèrie d'herbàcies acompanyades per l'addició de tota una part de substrat orgànic.

I ho dic, perquè li recorde que la pèrdua de sòl, si no es fa a temps, és un procés ja irreversible a escala humana.
Aquí jo pense que es passa directament a la reforestació a la repoblació sense tindre en compte el que és la restauració del sòl.

En segon lloc, pense que no és una política adequada, perquè passen per alt causes tremendament importants, inclús tant o més que els incendis, a l'hora de provocar una pèrdua de sòl.
Em referixc, evidentment, a tota una sèrie d'actuacions antròpiques, provocades per l'home, com pot ser la pressió urbanística, les explotacions mineres, hauríem de parlar del pla d'argiles ceràmiques en determinades zones, moviment de terres i altres actuacions que superen en molts de llocs la capacitat destructiva del foc.
I, de vegades, ens posem amb estadístiques concretes d'incendis i oblidem altres aspectes tan o més importants.

En tercer lloc, insistixc que pense que no hi ha una política adequada, perquè no existeix una voluntat política per part d'aquesta Conselleria a l'hora d'intervenir en les propietats privades forestals, que representen, li ho recorde, més del 60% de la superfície forestal de la Comunitat Valenciana.

I no existeix una autèntica voluntat política per a consorciar.
.
.
I jo li posaré alguns exemples, alguns propers, perquè els conec jo més.
Per exemple, tenim el desert de les Palmes, a Castelló, per cert, un paratge natural des de fa set o huit anys, pense que des de l'any 1995, mire, la llenya cremada a l'incendi del 1992 encara està al mateix lloc: per què aquesta llenya que es va cremar han passat tots estos anys i no s'ha recollit?
Perquè el 74% del desert de les Palmes és de propietat privada, únicament el 16% està *consorciat*, la resta és pública.

El mateix exemple amb els tallafocs.
Jo no coincidesc amb el diputat Carles Arnal, però sí que li he de dir que, aproximadament, netejar una hectàrees de bosc costa al voltant.
.
.
, entre els 1.
500 i 1.
800 euros.
Vostés no exigeixen cap tipus de manteniment en tallafocs de propietat privada.
Si posem com a exemple la comarca de Els Ports, 10 anys després de l'incendi, importantíssim ­si mal no recorde­, de l'any 94, encara podem veure en moltes de les vessants dels nostres monts plantats arbres cremats en aquell incendi.

Per tant, pense que ha d'haver un esforç més gran per a consorciar amb els propietaris privats, sobretot, tenint en compte el tant per cent que representa.

En quart lloc, pense que no hi ha una política adequada de repoblació i neteja perquè no existeix cap tipus de planificació respecte a la formació del personal forestal.
Solament cal que li pose com a exemple el pressupost de la Generalitat per a l'any 2004 en relació al personal de Vaersa, una empresa pública, que ha disminuït, i molt, en relació a l'any passat.

Pense que és urgent, en col·laboració amb el Ministeri de Medi Ambient i organitzacions sindicals, aprovar d'una vegada per totes un pla de formació i ocupació seguint les recomanacions marcades pel Pla d'estratègia forestal espanyola.
Concretem d'una vegada per totes el calendari d'actuacions, el compromís financer per al seu compliment, així com els mecanismes de seguretat i participació del personal implicat.
De fet, solament ens caldria, senyor Blasco, aprofitar l'Institut Valencià de Seguretat Pública, en el qual es formen policies, bombers, protecció civil.
.
.
Pense que els agents forestals i els agents mediambientals haurien de tindre una formació per part de la conselleria, destinar més recursos per a fer possible aquesta millor formació.

I, en sisé lloc, pense que no hi ha una política adequadament encardinada de repoblació i protecció forestal perquè no són prou valents, no ha sigut prou valent, senyor Blasco.
Vosté fa dos mesos va aprovar un decret llei, el Consell, per a evitar l'especulació en terrenys forestals afectats per incendis; feia relació a tota una sèrie de salvaguardes o seguretat en la utilització de maquinàries, etcètera i tal.
.
.
Però, no es va atrevir a aprovar el més important de tot i el més greu: el tema de la venda de fusta cremada.
En conseqüència, no es van atrevir a impedir que s'aprovés, en este cas concret, una de les causes intencionades més importants sobre els incendis.

I tenim molt exemples.
Per exemple, la llei extremenya prohibeix la venda o enagenació de fusta procedent d'incendis forestals.
Què fem amb ella si no la podem vendre?
Què fem amb esta fusta si no la podem vendre?
La utilitzem.
Hi ha experiències molt positives per a fer dics contra l'erosió dels terrenys.
Ací a la Comunitat Valenciana succeeix tot a l'inrevés; primer, es pot vendre la fusta cremada i, en segon lloc, si no es ven, es queda al mont.
Amb les primeres pluges es podreix esta fusta, amb unes repercussions sanitàries immediates, és a dir, comencen a detectar-se les primeres malalties o fisiopaties als boscos no cremats colindants.
Parlem, aleshores, de la processionària, parlarem del tema de la defoliadora de les carrasques, etcètera, etcètera.
I, a més a més, és que es multiplica per cent els processos d'erosió; de fet, les tormentes fortes arrosseguen al voltant de 50 tones de terra per any en 100 hectàrees.

En definitiva, totes aquestes insuficiències jo pense que són importantíssimes pel seu caràcter estructural i definitori de qualsevol política de regeneració, ens obliguen a repetir-li que el Partit Popular no té actualment una política definida i planificada en matèries de tractament, neteja i repoblació.
I no és que ho diga jo solament, perquè jo no sóc un tècnic, no són un tècnic, ho diuen també multitud d'especialistes que, a ben segur, saben molt més que nosaltres.
I li cite dos exemples en estos dos minuts que em queden.

Mire, un projecte d'investigació del Ceam, en este cas finançat per la Unió Europea, que es va publicar en agost de l'any passat, revelava que si en un termini de 10 anys no es posa en pràctica una adequada política de restauració de sòls a la Comunitat Valenciana s'accelerarà el procés de desertització, de tal forma que aquesta comunitat passarà a tenir, no un clima mediterrani, típic d'interior, sinó un clima semitropical amb les conseqüències que això comporta.
A més a més, un informe d'un professor de la Facultat de Geografia de la Universitat d'Alacant, Gil Olcina, que no es pot acusar de partidista, es va centrar en el risc d'erosió que sofreixen algunes comarques de la Comunitat Valenciana i ho va qualificar textualment, aquesta política, com a precària i anecdòtica la gestió de la Generalitat Valenciana en matèria de lluita contra l'erosió.

Però, és que, a més a més, per exemple, el col·lectiu ecologista Greenpeace denunciava també en agost de l'any passat que les actuacions de repoblació dutes a terme per la extinta Conselleria de Medi Ambient havien de qualificar-se com a escasses, deficientment planificades i mal executades.

Per últim, i prèviament, un informe de la pròpia Conselleria de Medi Ambient, de gener de 2001, arribava a la següent conclusió, de la pròpia conselleria: "Els escassos tractaments per aconseguir un adequat estat selvícola és una constant en la quasi totalitat de les comarques valencianes".
Advertint a rengló seguit que el 83% dels monts de la Comunitat Valenciana no tenen cap tipus de tractament de conservació.
Si diu que és el 83%, això vol dir que si la Comunitat Valenciana té aproximadament 1.
200.
000 hectàrees de superfície forestal, ens trobem que 999.
000 no tenen cap tipus de tractament.
No ho dic jo, ho diu la Conselleria de Medi Ambient.

I, per últim, si busquem ­i acabe­ a la memòria del Comité Econòmic i Social relativa al 2002 observem com es recrimina a la Generalitat Valenciana per una qüestió molt clara, per l'escassetat d'inversions en la lluita contra l'erosió i la regeneració d'ecosistemes.

Deixem per a la segona part el tema de les hectàrees i el tema de les inversions.

Gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor diputado.

Por favor, tiene la palabra para contestar a la interpelación el conseller, señor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor diputat, senyor Sanmartín.

He escoltat molt atentament la seua documentada intervenció i vull felicitar-lo perquè crec que, sincerament, vosté ha abordat aspectes molt genèrics de la seua intervenció.
Jo vaig a intentar ara complementar-li algunes de les coses que vosté ha dit, eixint-nos del marc general en el que s'han interpretat tant la seua interpel·lació com algunes de les seues afirmacions.
I vaig a intentar, com li dic, procurar complementar-li algunes de les seues afirmacions i intentar portar al seu ànim que algunes de les consideracions que vosté ha fet, doncs, estan fent-se a la nostra comunitat i, a més, estan fent-se d'una forma correcta.
Per això, vaig a estructurar la meua intervenció en tres apartats.
Primer que res la política i la planificació forestal, després els tractament selvícoles i les repoblacions, per tal d'abordar totes les qüestions que vosté ha suscitat en la seua intervenció.

La política i la planificació forestal que desplega la Conselleria de Territori i Habitatge està marcada pel compliment de la Llei forestal en el seu títol II referit a la política forestal, concretament dels articles 19 al 38.
L'instrument bàsic de planificació és el Pla general d'ordenació forestal de la Comunitat Valenciana, un pla que, a més, ha comptat amb el màxim consens, amb la màxima participació i jo crec que és un èxit que a la nostra comunitat tinguem hui en dia l'oportunitat de poder debatre no sobre generalitats, sinó sobre les actuacions que estan concernides a este pla general, un instrument que ja està elaborat, després d'haver passat la fase d'informació pública i haver rebut l'informe favorable del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana.

Este pla inclou quatre eixos d'actuació i 15 programes: un programa de prevenció d'incendis forestals; un programa de manteniment de la salut de les muntanyes i dels equilibris biològics; un programa de defensa de la propietat forestal pública i de les vies pecuàries; un programa de restauració hidrològic forestal i de control de l'erosió i la desertificació; un programa de restauració ambiental multifuncional; un programa de producció de planta i conservació dels recursos genètics forestals; programa d'ordenació i silvicultura; programa d'ordenació i gestió *silvipastoral*; programa d'ordenació, foment i aprofitament de productes forestals no fusters; programa d'ordenació de l'ús recreatiu en els espais forestals; programa d'investigació, desenrotllament i innovació; programa de formació i ocupació; programa de voluntariat forestal i associacionisme; programa d'educació ambiental en l'àmbit forestal; programa d'informació i divulgació del ciutadà.
.
.
És a dir, una sèrie de programes que concreten la major part del que composa este pla i, sobretot, amb moltes de les consideracions que vosté ha fet.

Este pla es constitueix, com li deia, com un instrument per a la planificació estratègica de la política forestal en qualsevol matèria que forme part de la gestió forestal sostenible que cal aplicar als ecosistemes forestals de la Comunitat Valenciana.

Estos programes citats han sigut elaborats després d'un anàlisi i diagnòstic dels espais i recursos forestals, així com dels marcs institucionals, administratius, normatius i financers que l'acompanyen.

Respecte als objectius de la Conselleria de Territori i Habitatge en el conjunt de la política forestal, són els següents: 

Quant als incendis forestals.
Reduir en la mesura de les nostres possibilitats el nombre d'incendis fins a limitar-los als produïts per causes naturals.
Per això, fomentarem especialment la conscienciació ciutadana, l'educació ambiental i ampliarem encara més els actuals nivells d'eficàcia de la vigilància preventiva.
Disminuir els danys produïts pels incendis i la superfície cremada.
Per això, hem dotat els sistemes forestals d'un grau adequat de silvicultura preventiva, tallafocs, infrastructures viàries i hídriques, que permeten una actuació ràpida, segura i eficaç dels mitjans d'extinció.

Quant al manteniment de la salut de les muntanyes i els equilibris biològics.
Hem ampliat el marc institucional com a millora del sistema actual de prevenció i control fitosanitari.
Mantenim i controlem les poblacions d'agents potencialment patògens dins dels límits de seguretat per a reduir el grau d'afecció de les masses afectades.
I, en este sentit, hem posat l'èmfasi en el control de la processionària del pi, els insectes perforadors i la Limantria dispar.

Sobre la restauració hidrològica-forestal i del control de l'erosió i la desertificació, hem establit un marc institucional que permeta coordinar les actuacions proposades amb la resta d'instruments de planificació i d'ordenació territorial.
Estem restaurant les formacions forestals sense arbres en zones amb una erosió actual alta o molt alta per tal de convertir-les en formacions arborades i/o arbustives, en la mesura que les limitacions bioclimàtiques o edàfiques ho permeten.
Hem millorat, i continuarem fent-ho, la funció protectora de les formacions forestals arborades existent en zones amb una erosió actual alta o molt alta, i amb això busquem afavorir la seua integració ecològica per aconseguir una més gran cobertura del sòl i una millora apreciable de les condicions edàfiques.
.

Quant a la restauració ambiental multifuncional.
Estem actuant en la conservació de la biodiversitat de la flora i fauna dels espais forestals, preferentment en aquells àmbits on més riquesa hi ha en diversitat biològica, ja siga endèmica o siga amenaçada.
També treballem per la conservació dels boscos singulars i la protecció d'enclavaments ecològicament fràgils, amb la restauració forestal d'àrees d'interés paisatgístic i en els espais naturals afectats per extraccions mineres abandonades, en la recuperació d'elements singulars del patrimoni cultural etnològic, arqueològic i paleontològic, i, finalment, en la millora forestal de parcs urbans i periurbans.

Quant a l'ordenació i silvicultura.
Hem planificat les actuacions que cal fer a escala comarcal i local.
Hem establert i desplegat els instruments de la planificació de la Llei 3, de 1993, de la llei que preveu precisament estes qüestions, i ara estem gestionant les muntanyes de la comunitat de forma que es garantisca la seua persistència, renovació, diversitat i estat fitosanitari a través de les pràctiques selvícoles.

Sobre l'ordenació i gestió *silvopastoral*, hem impulsat la coordinació institucional necessària per a una adequada actuació entre els agents implicats.
En este sentit, hem fomentat la col·laboració entre la Conselleria de Territori i Habitatge i la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, a més d'ampliar l'existent entre els ajuntaments, els ramaders i els propietaris.
Hem planificat l'activitat per a un aprofitament ordenat i sostenible dels recursos per a la pastura.
Estem promovent la gestió adequada dels recursos de pastura en la comunitat per al desenrotllament de la funció ecològica dels pastos.
Hem impulsat el maneig ramader com a instrument per a una silvicultura preventiva d'incendis forestals.
Fomentem l'ordenació *silvopastoral* i l'aprofitament ramader com a complement de rendes.

Sobre l'ordenació, foment i aprofitament de productes forestals no fusters, estem millorant el marc legal derivat de la Llei 3, de 1993, en matèria d'aprofitaments forestals no fusters, a través de la planificació, de l'ordenació i el foment dels aprofitaments forestals no fusters existents a la comunitat.

Les línies d'investigació, formació, educació i difusió en matèria d'aprofitament no fusters han estat potenciats com mai i es promouen els productes forestals no fusters com a millora per a la percepció de rendes als seus propietaris.
Els treballs silvícoles s'encaminen cap a la millora de l'estructura de les masses forestals, cap a l'ajuda de la regeneració natural de les zones que han patit un incendi, cap a l'increment de les curtes intermèdies, aclarides i clares, en les muntanyes per a millorar la qualitat del producte final i reduir així el risc d'incendis per eliminació de combustible i també per a proporcionar unes rendes intermèdies.
Totes estes actuacions tenen com a base projectes tècnics molt detallats i de màxima seguretat per a evitar danys en la flora i en la fauna protegida.

I pel que fa a les repoblacions, el Pla general d'ordenació forestal en matèria de restauració assenyala que les restauracions de les formacions forestals sense arbres existents en zones amb erosió actual alta o molt alta s'han de conduir, en la mesura que siga possible, cap a formacions arborades, sempre que les limitacions bioclimàtiques o edàfiques ho permeten.
Les tècniques de reforestació, li he dit, que incorporen les últimes tecnologies en els mètodes de preparació de terreny i a fi de minimitzar-ne els impactes ambientals i paisatgístics en esta fase.

Les espècies utilitzades són les ajustades a la Comunitat Valenciana i s'utilitza material de reproducció de gran biodiversitat i qualitat per assegurar la persistència de les repoblacions.
En este sentit, s'ha preparat el banc de labors d'espècies forestals de la Generalitat Valenciana, que és una instal·lació modèlica a nivell de l'Estat i s'han implementat els últims resultats de les investigacions fetes per organismes tan prestigiosos, vosté ha citat alguns, però que estan col·laborant d'una forma ferma i decidida amb nosaltres, com són el Consell Superior d'Investigacions Científiques, com és la fundació Ceam, com és la universitat, precisament la d'Alacant, la Universitat de València i la Universitat Politècnica de València, que estan participant d'una forma activa en el disseny, en la programació, en la planificació i en l'execució de tots estos programes que figuren en el pla general al que li he fet referència.

Moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra el diputado del Grupo Socialista.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Moltes gràcies.

He pres nota del que ha dit vosté, senyor conseller.
I, en primer lloc, dir-li que si el tipus d'iniciativa legislativa és una interpel·lació és perquè ve després una moció subsegüent, li ho avance ja.
La moció no és més que executar d'una vegada per totes el Pla general d'ordenació forestal.
Ha parlat també respecte al Pla general l'informe favorable del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana.
Per cert, s'ha reunit únicament dos vegades, el van constituir fa poc i ha desaparegut, li han llevat les competències mitjançant la Llei d'acompanyament de pressupostos.
I em parla vosté de planificació forestal, tractament silvícola i repoblació.
Done's compte, la meua crítica estructural de profunditat, no em parle de restauració.

En definitiva, jo pense que els incompliments una cosa és la part teòrica i l'altra és la part pràctica.
El Pla general d'ordenació forestal, senyor Blasco, i vosté ho sap millor que jo, únicament és un llibre blanc que detecta una sèrie de prioritats, però que després s'han d'executar.
El problema és que jo estic segur que d'ací tres anys en aquesta mateixa trona seguiré criticant que segur que no s'haurà executat.

Mire, Zaplana ens anunciava ja fa un any, en abril de 2002, que els boscos valencians anaven a rebre 146 milions d'euros, és a dir, 24.
000 milions de pessetes fins al 2008 per a repoblar superfície forestal, frenar erosió i impulsar una gestió sostenible, seguint les directrius d'actuació del Pla forestal espanyol.
I citava 40.
000 hectàrees.
Jo aquí li pregunte tres dubtes.
Ens anunciava l'imminent creació d'un comité bilateral de seguiment, li pregunte: ja s'ha creat aquest comité?
Jo, per cert, he consultat el Butlletí Oficial del Senat, senyor Blasco, i jo de veres no ho he taxat amb *tippex,* aquí està l'aportació del ministeri.
I en la Comunitat Valenciana m'apareix en blanc, no apareix res, no apareix res absolutament.

I, per últim, dir-li que ha hagut de passar any i mig perquè vosté ens anuncie la inversió de vuit milions d'euros com a part d'aquest pla forestal espanyol per a actuacions concretes a la província de Castelló, Alacant i tal.
A este pas per a completar el 146 milions d'euros que ens anunciava el senyor Zaplana fa un any haurien de passar més, més de vint anys.

Però és que, a més a més, quasi un any abans, l'agost de 2001, el senyor Antón ens anunciava que anava a activar ja el famós Pla d'acció territorial de la Comunitat Valenciana front el risc d'inundacions, el Patricova.
Solament a la província de Castelló s'anaven a invertir 20.
000 milions de pessetes en repoblar 73.
000 hectàrees de sòl en aquelles zones que sofrisquen diversos graus d'erosió.
Torne a insistir en el mateix: quina credibilitat té això?
Per favor, siguem seriosos.
El cas del Patricova presentaren l'esborrany l'any 2000, anunciaren les inversions l'any 2001, aprovaren definitivament el pla en gener de 2003.
En definitiva, han passat ja més de dos anys i no han fet res.

Recorde que a la rambla d'Alcalá, a la província de Castelló, amb prioritat alta havien de reforestar, d'acord amb el Patricova 270 hectàrees i invertir 83 milions de pessetes i encara no ho han fet.
Sap per què li pose com exemple aquesta rambla, senyor Blasco?
Perquè fa solament una setmana l'aigua s'ho ha endut tot.
Per a qui llegeix els diaris estava convençut que tot estava encarrilat i repoblat.
El problema quin és?
Que no s'ha fet res.
I, el més greu de tot, ara ja no és un problema de reforestació, ni de canalització, és un problema de fer camins nous, fer carreteres, restaurants, cases de camp, granges, restituir cultius i, sobretot, és un problema de demanar perdó als ciutadans, demanar perdó als ciutadans.

I, per últim, i per últim, ens ha anunciat fa uns dies, esta setmana, els dilluns, 45 milions d'euros més per a desenvolupar el Pla general d'ordenació forestal, que ni tan sols encara no ha passat, passarà per aquest hemicicle, això sí, amb l'anunci de repoblació de 40.
000 hectàrees.
Jo, sincerament li dic, és que al final em perd ¿són aquestes 40.
000 hectàrees les mateixes que va anunciar Zaplana fa anys i mig?
¿Estan incloses dins de les quasi 200.
000 del Patricova?

Mire, sincerament, jo ja no ho sé ni quasi m'importa.
L'únic que sé ben cert és que de tots aquells milers d'hectàrees promeses mil vegades ens ha sortit vosté esta setmana dient que en fa 1.
700, de més de 200.
000.
És simplement, pense, i li ho dic amb tot el meu respecte, vergonyós.
I, el més fort, li lleva a la seua exposició que ha fet i a les seues promeses una cosa tan important com és la credibilitat política i social.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor diputado.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Sanmartín, efectivament vosté, com ha dit des de la trona, està un poc perdut, està un poc perdut, però jo vaig a donar-li algunes dades per a vore si vosté es torna a trobar amb si mateixa.

Tinga vosté la tranquil·litat, perquè mosatros podem demanar a vegades disculpes si les coses no les fem amb la celeritat que a vegades ho diguem, però és molt difícil que demanem disculpes, perquè complim tots els compromisos que pronunciem.
I la gent ho interpreta aixina, cosa que altres diuen coses distintes i no se'ls entén el que diuen.

Com vosté el que vol saber és si el compromís que hem assumit en esta legislatura, que és al que vosté es referia, és si anem a complir-lo, jo li assegure a vosté que este govern va a complir allò de les 40.
000 hectàrees repoblades reforestades, el mateix que va a complir allò de les 100.
000 vivendes que posarem en el mercat de la societat valenciana.
I no es preocupe vosté, vosté estava parlant d'eixes 1.
170 hectàrees.
Efectivament, esta setmana hem començat la repoblació de 1.
170 hectàrees i hem començat per 1.
170 hectàrees.
No es preocupe vosté que arribarem a les 40.
000 hectàrees que ens hem compromés.
I això és fruit d'un conveni entre la Confederació Hidrològica del Xúquer i nosaltres.
I vosté ja pot vore que s'està actuant en Xert, en Loriguilla.
.
.
.

 

**El senyor president:**

Por favor, señora diputada, tengan un poquito de paciencia, estamos terminando ya.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

.
.
.
en la conca del Vinalopó.
Estem pressupostant per a Xert i per a Canet lo Roig una quantitat de més de 2 milions d'euros.
La restauració forestal de la conca que va a l'embassament de Loriguilla superior, quasi, a 3 milions d'euros.
El projecte de restauració ambiental i lluita contra la desertificació del riu Vinalopó per 2.
462.
000 euros.
I totes estes actuacions van a suposar una plantació de més d'1.
006.
000 exemplars d'arbres i d'arbusts.

Però, també, com vosté vol saber, perquè se situe geogràficament, en estos moments vosté ja podria estar mirant actuacions concretes de restauració en Altura, en Betxí, en Caudiel, en Xèrica, en l'Alcoià i en la Marina Alta, en l'Alt Vinalopó, en Penyagolosa, en el barranc de Sales de la Vila Joiosa, en Albaida, en la Llosa del Obispo, Ademuz, en Castielfabib, en Serra, en Xulilla, en Xelva, en Requena, en la conca del riu Cànyoles, en Vallada, en Moixent, les recarregues dels aqüífers d'Albaida, de Xera, de Xàbia, entre altres.

Parlava vosté inclús del Desert de les Palmes.
Bo, només en el que estem fent de restauració en el paratge eixe, i vosté ho coneix perfectament, en el paratge natural del desert de les Palmes, estem en una inversió de 491.
285 euros, o la restauració que estem fent en el Montgó I, en el Montgó II, en el parc natural del Montgó mateixa, per import de 276.
000 euros, o el projecte de restauració ambiental de la Granadella en Xàbia, etcètera, etcètera, etcètera, que no vaig a insistir-li per no fer esta intervenció excessivament confusa.

Sàpiga vosté que el que tenim pressupostat estem materialitzant-lo en actuacions concretes, que tenim una geografia en la nostra Comunitat molt diversa i que estem actuant en distints camps.
I que els compromisos d'este govern, alguns dels que jo li estic dient que ja estan materialitzant-se en la pràctica, no li càpiga a vosté el dubte que els compromisos que hem assumit els farem al llarg d'esta legislatura.

I, per una altra banda, sap vosté també, i jo crec que no val la pena que fem comparacions, de l'esforç inversor que està fent este govern, inclús materialitzat en el pressupost que dins d'unes setmanes anem a tindre oportunitat de debatre en estes Corts.
I serà també una oportunitat molt bona per a veure qui és el qui està disposat a recolzar els pressupostos del govern de la Generalitat Valenciana, en este cas del govern del Partit Popular, que ha fet un esforç considerable ampliant les dotacions i les consignacions pressupostàries per a esta repoblació i reforestació en la nostra Comunitat.

I a mi m'agradaria que en eixa oportunitat tinguérem el moment de tornar a discutir estes coses i sobretot vore com es materialitza a l'hora de votar les propostes pressupostàries que el govern de la Generalitat Valenciana va a presentar pròximament en esta cambra.

Moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller, don Rafael Blasco.

S'alça la sessió.
Demà matí començarem a les deu hores.

 

*(Se suspén la sessió a les 19 hores i 7 minuts)*