Pol%C3%ADtica%20Social%837649.05.31%20macro.html





Comissió de Política Social i Ocupació realitzada el dia 31 de maig de 2017.
Comença la reunió a les 16 hores i 37 minuts.
Presideix el diputat senyor César Jiménez Doménech.
Reunió número 18.

El senyor vicepresident:

(Inoïble) … senyores i senyors diputats, anem a procedir a l'inici de la comissió que avui ens aplega ací.

Començarem amb la lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior i amb la determinació del quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Bé, abans de procedir a entrar en el segon punt, me demanen que esta comissió té previst, té pendent establir una data per a la visita a la Fundació Primavera a Vila-real.
Estaria bé que en el transcurs de la comissió ses senyories establisquen una data entre vosaltres, i no acabem la comissió sense establir eixa data.
Per tant, aneu parlant, tenim unes horetes per a establir una data, d'acordÂ ?

Compareixença de la directora general d'Ocupació i Formació del Servof, senyora Rocío Briones Morales, per a explicar la situació del col·lectiu d'orientadors POLP 2008 adscrits al Servof, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 34.
281)

El senyor vicepresident:

I ja sense, més passaríem al punt 2, que és la compareixença de la directora general d'Ocupació i Formació del Servof per a explicar la situació del col·lectiu d'orientadors POLP 2008, adscrits al Servof, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Benvinguda.
Per començar, té l'ús de la paraula per temps indefinit.

La senyora directora general d'Ocupació i Formació del Servof:

Bien, pues en primer lugar, buenas tardes, señorías.

Bien, el tema de los orientadores laborales del Servef es un tema que entiendo que no les viene de nuevas.
Y voy a hacer una intervención inicial no excesivamente larga, porque es un tema que ya conocen, no les quiero aburrir.
Pero creo que es necesario recordar algunas cuestiones.

Saben que mediante el Real decreto ley 2/2008, de medidas de impulso a la actividad económica, se confirió habilitación legal en aquel momento para la aprobación mediante un acuerdo del Consejo de Ministros de un plan extraordinario de medidas de orientación profesional e inserción laboral.

En uso de dicha habilitación legal, el Consejo de Ministros, mediante acuerdo de 18 de abril del 2008, aprobó el plan extraordinario de orientación, formación e inserción laboral, para hacer frente al incremento del paro registrado.
Dicho plan se aplicó en todo el territorio del estado y su gestión se llevó a cabo por las comunidades autónomas con competencias estatutariamente asumidas en el ámbito del trabajo, el empleo y la formación, y por el Servicio Público de Empleo Estatal, correspondiendo por tanto al Servef su implementación en el ámbito de la Comunidad Valenciana.

Bien, este plan extraordinario, saben que preveía la contratación de 1.
500 orientadores en todo el territorio del estado, y en nuestra comunidad se crearon en ese momento ocho puestos de técnico de prospección y apoyo a la contratación, y 112 puestos de orientadores laborales, puestos de naturaleza funcionarial del sector de la administración general, y de carácter amortizable; adscritos a los distintos centros del Servef, en el caso de los orientadores, y a la Dirección General de Empleo e Inserción en el caso del personal técnico, siendo tales puestos ocupados por personal funcionario interino, en base a lo dispuesto en el artículo en el artículo 10.
c, de la Ley 7/2007, del Estatuto básico del empleado público que, como saben, permitía estos nombramientos para la ejecución de programas de carácter temporal en este caso.

Y entre las funciones encomendadas a este personal orientador, destacaba el establecimiento de pautas que suponían un proceso continuado y sistemático de apoyo a los demandantes de empleo, adaptado al perfil de cada uno de ellos, a través de itinerarios personalizados de inserción, la promoción de reciclaje y la reorientación profesional de los demandantes, mediante acciones de formación para el empleo; la potenciación de su capacidad emprendedora; la realización de acciones de prospección empresarial para localizar las necesidades de empleo, así como ofrecer a los demandantes herramientas útiles para la búsqueda de empleo y apoyarles en la toma de decisiones ante las posibles ofertas de trabajo.

Bien, es sabido que con ellos se logró mejorar la calidad del servicio ofrecido al demandante de empleo, ofreciéndole un trato más personalizado y tutorizado, con el objetivo último de aumentar su empleabilidad.
Bien, el citado plan extraordinario de ámbito estatal finalizó su vigencia el 31 de diciembre del 2012, como sabrán.

Y el motivo por el cual este plan extraordinario finalizó es que el nuevo gobierno, en aquel caso el gobierno de Rajoy, no prorrogó dicha prórroga, dejando en manos de las comunidades autónomas la posibilidad de dar continuidad al servicio y a los profesionales que lo garantizaban.

En aquel momento, La Generalitat decidió aprobar un nuevo plan, un nuevo programa, un programa temporal, en este caso de ámbito autonómico, denominado Â«Plan de orientación laboral y profesionalÂ», el comúnmente llamado POLP, plan que comenzó su vigencia el 1 de enero del 2013, prorrogándose por períodos anuales, ejecutado por este mismo personal orientador con el siguiente cometido.

Saben que en primer lugar lo que se les encomendaba en este plan temporal era la gestión del plan Prepara, regulado por el Real decreto ley 1/2011, de medidas urgentes para promover la transición al empleo estable, que contemplaba la definición y seguimiento de itinerarios personalizados de inserción, como condición necesaria para la percepción de la ayuda económica de acompañamiento.

También, en segundo lugar, la necesidad de cumplir los compromisos establecidos por el punto cuarto de la Estrategia española por el empleo, aprobada por el Real decreto 1.
542/2011, de 31 de octubre, que también encomendaba el diseño de los itinerarios individuales y personalizados de empleo, adaptados a las necesidades específicas de las personas participantes, para favorecer su inserción profesional.

Y finalmente, otra de las encomiendas al programa y a los orientadores era la realización de los itinerarios a aquellos trabajadores incluidos en los planes de recolocación del sector público empresarial y fundacional valenciano, siendo esto competencia exclusiva del Servef, la elaboración y la gestión de tales planes de recolocación.

Por otra parte, y un dato importante y creo que es necesario para conocer la trayectoria de los orientadores, es que por parte de la nueva redacción dada por la Ley 15/2014, de 16 de septiembre, de racionalización del sector público y otras medidas de reforma administrativa, el Estatuto básico del empleado público fue modificado.

La modificación de tal artículo trataba sobre la modificación de la duración máxima de los programas de carácter temporal que en nuestro ámbito autonómico supuso la reforma de la Ley de ordenación y gestión de la función pública valenciana, a través de la ley de medidas del año 2014.

Esto, esta cuestión obligaba a replantear la situación de este colectivo de trabajadores, ya que el estricto cumplimiento de la legalidad conduciría a su cese, como máximo hasta el próximo 17 de septiembre del 2018, tal y como señala un informe emitido por la abogacía de La Generalitat, con fecha 26 de junio del 2015, circunstancia que produciría disfuncionalidades y perturbaría la óptima prestación del servicio al demandante de empleo, máxime teniendo en cuenta que el plan Prepara, el plan del estado, continuaba prorrogándose periódicamente, y que la elaboración de los itinerarios de inserción personalizados y el resto de actuaciones en materia de orientación profesional se habían consolidado como una herramienta fundamental para la mejora de la empleabilidad de las personas desempleadas.

También tener en cuenta en que los centros Servef, el servicio público de empleo, no se disponía hasta esa fecha de más estructura de profesionales de la orientación que la que emanaba de dicho programa temporal y de algún otro de características similares.

Por todo lo expuesto, cuando se produce el cambio de gobierno autonómico, sensibles y conscientes de la necesidad de ir más allá de soluciones parciales a situaciones de carácter coyuntural, se debía reconocer la necesidad de dotar con carácter estructural uno de los servicios que había pasado a formar parte integrante de las políticas activas de empleo de este servicio público.

Y que no era solo una cuestión de presente, sino que las recomendaciones de los distintos estamentos, tanto nacionales como europeos, reclamaban los servicios de orientación como claves del éxito en el desarrollo de las políticas activas de empleo, con el objetivo de mejorar esa empleabilidad de las personas que están en desempleo.

Se inició entonces una línea de trabajo entre la Dirección General del Servef y la Dirección General de Función Pública.
Por un lado, para detallar la forma jurídica adecuada para instrumentar dicha estructura, y por otro lado, distintas reuniones con la representación legal de los trabajadores del colectivo POLP, para recoger a su vez aquellas reivindicaciones y aportaciones que se consideraran.

En febrero del 2016, el Servef realizó una primera solicitud de creación de la escala de orientadores a la Dirección General de Función Pública, justificando la necesidad y la oportunidad de la creación de dicha escala.

Posteriormente, en el mes de junio de 2016, los portavoces de Les Corts suscribieron una enmienda transaccional a una moción, mediante la que se instaba al Consell a garantizar la continuidad de los orientadores del POLP 2008 hasta 31 de diciembre del 2018, a crear la escala de orientación y las plazas correspondientes y a instrumentar un plan de formación específico y a dotar al Servef del equipamiento necesario para la utilización de las nuevas tecnologías aplicadas a la orientación e intermediación laboral.

Bien, en el mes de julio del 2016, el Servef inicia el trámite necesario para la modificación de la Ley de ordenación y gestión de la función pública valenciana, en el marco de la Ley de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat, para la creación de la escala de orientación laboral para el empleo.

Ante esta propuesta de modificación de la ley de función pública valenciana, a través del anteproyecto de la ley de medidas, la Conselleria de Economía Sostenible, Sectores Productivos, Comercio y Trabajo recibe, en fecha 3 de agosto del 2016, informe preceptivo y vinculante de la Conselleria de Justicia, Administración Pública, Reformas Democráticas y Libertades Públicas, considerando que, dado que dicha ley, la ley de función pública valenciana, está en trámite de una profunda reestructuración de los cuerpos y escalas, según un informe de expertos a la misma, es en ese marco en el que se deberá valorar la propuesta presentada y con la única finalidad de conjugar el mandato de Les Corts con la necesidad de coherencia y visión en conjunto de una materia, como la de los cuerpos y escalas que la ley requiere.

Tras el trámite parlamentario, por acuerdo de todos los grupos en Les Corts, la Ley 13/2016, de 29 de diciembre, recogió la modificación de la ley de función pública, la cual modifica el anexo I de la Ley 10/2010, creando la escala de orientación laboral para el empleo, y señalando en su disposición adicional sexta, de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat, que el Consell, durante el ejercicio 2017, adoptará las medidas necesarias en el ámbito de la función pública presupuestaria y administrativa, para la creación de 120 puestos de trabajo de orientadores laborales para el empleo.

Que el personal funcionario interino perteneciente al programa POLP 2008, que actualmente viene desempeñando estas funciones, se incorporará a dichas plazas, sin solución de continuidad, en calidad de funcionarias, funcionarios interinos.
Y por otra parte, el artículo 93 de esa misma disposición crea la escala A20101, orientador laboral para el empleo.

Por lo tanto, en consecuencia, el Servef tiene el mandato de elevar al Consell una propuesta de acuerdo para dar cumplimiento a lo dispuesto en esa norma y adoptar las medidas necesarias para la creación de los 120 puestos de trabajo estructurales de orientadores laborales para el empleo.

Saben, y si no lo saben, se lo cuento yo, que la ley de presupuestos de La Generalitat para el 2017 no permite dar cumplimiento automático al referido mandato legal, dado que la consignación presupuestaria que actualmente posibilita financiar los gastos de capítulo I, derivados de los actuales nombramientos del personal orientador laboral procede de financiación finalista del Servicio Público de Empleo Estatal, por lo que la creación de los nuevos puestos ha de realizarse necesariamente con cargo a fondos propios de La Generalitat, dado el carácter estructural de estas plazas.
Por las normas que rigen la justificación de gastos al SEPE, al Servicio de Empleo Público Estatal, derivados de la competencia autonómica en la gestión de las políticas activas de empleo, hasta la fecha paradójicamente no contemplaba la posibilidad de cubrir con dichos fondos el gasto de los profesionales orientadores de estructura de los servicios públicos de empleo.

Esta limitación incomprensible se ha planteado desde esta conselleria de forma reiterada en el seno de la conferencia sectorial de empleo en el ministerio reivindicando, junto al resto de las comunidades autónomas, el cambio de la misma.

Y esperamos que esta reivindicación sea recogida en la nueva estrategia española de empleo 2017-2010, que se prevé aprobar en la próxima conferencia sectorial del mes de julio, en la cual estamos participando activamente junto al SEPE y al resto de comunidades autónomas.

Tras la modificación de dicha normativa, el Servef elevará al Consell la propuesta de creación de las 120 plazas de orientadores que se cubrirán, como establece la ley de función pública, a cargo de los presupuestos del SEPE.

Así que, como pueden comprobar, estamos en tiempo y forma de poder dar cumplimiento a lo que se recoge en dicha norma y, bueno, les iremos contando.

Simplemente, antes de finalizar y darles la palabra el presidente de la mesa, comentar y manifestar mi sorpresa ante la solicitud de esta comparecencia a esta directora general de Empleo y Formación por parte del Grupo Parlamentario Popular, porque si nos vamos al reglamento orgánico funcional del Servef (rient) -y supongo que se lo habrá leído-, esta directora no tiene competencias en materia de personal del Servef.

Yo, encantada de comparecer.
De hecho, es mi primera comparecencia en las Cortes, espero que no sea la última, pero creo que es necesario ser rigurosos en el cumplimento, en el caso del grupo, y pedir responsabilidad o comparecer ante una competencia a la persona que es competente en la materia, ¿no?
, y este no es mi caso.

Y dicho esto, pues me pongo a su disposición para cualquier aclaración.

Gracias.

El senyor vicepresident:

En tot cas, en la seua primera compareixença esperem que es trobe còmoda.

I, ara, tindrà huit minuts el Grup Parlamentari Popular per a explicar-li esta qüestió i altres que tenien preparades.

Huit minuts.

El senyor Caballero Montañés:

Muy bien.

Gracias, presidente.

Gracias, señora Briones, le agradecemos su comparecencia en la Comisión de Política Social y Empleo para dar cuenta de la situación de los orientadores laborales del Servef, y lo hemos solicitado porque así lo hemos creído conveniente.
No es usted, directora general, la que tiene que considerar la actuación de los grupos parlamentarios, no debe de cuestionarlo por lo menos -creo-, a instancias de nuestro grupo.
Bueno.

La palabra que mejor define su actuación en relación a los orientadores laborales del Servef es desidia, falta de ganas de hacer algo, y engaño.
Siempre que hemos preguntado por este tema hemos encontrado la evasiva por respuesta.

Ustedes están jugando a confundir, a confundir a los profesionales y a confundir a los diputados de esta cámara.
Su comparecencia, señora Briones, es una buena muestra de ello.

Le pido rigor, estamos hablando de un colectivo que desarrolla unas funciones necesarias para el buen funcionamiento del Servef y que está sufriendo por su continuidad, un colectivo al que ustedes le prometieron todo, que se han dedicado a trabajar y a ayudar a los demás a que puedan encontrar un puesto de trabajo, y que solo han recibido por parte del Consell tibieza y un portazo que les sitúa a la otra parte del Servef como desempleados.
Le voy a mostrar algunos ejemplos.

Desde el Grupo Parlamentario Popular hemos hecho reiteradas preguntas en pleno y en comisión al conseller Climent sin recibir contestación alguna, como es habitual.
Ante sus evasivas nos vimos en la obligación de presentar una interpelación y una moción subsiguiente -usted la ha mencionado- para defender a los trabajadores y de igual modo a los miles de usuarios que se benefician de este servicio público, que justamente son los más vulnerables porque son los que carecen de empleo.

Con la moción que presentó mi grupo, y gracias a la unanimidad que hubo en Les Corts, conseguimos frenar juntos el despido inminente de los orientadores laborales del Servef; no corrieron la misma suerte los técnicos de formación del Servef a los que despidieron.

Pero, usted, señora Briones, cedieron en este caso, cedieron en esto y mantuvieron a los profesionales, eso sí, por un tiempo limitado.
Caso omiso hicieron a la creación de la escala de orientación laboral para el empleo, lo único que hicieron fue cambiarle la fecha del despido.

Y, posteriormente, y ante su falta de compromiso con el colectivo de orientadores y con la importancia que tiene para la orientación laboral, pues presentamos una propuesta de resolución en el debate de política general para instar justamente al cumplimiento de la referida moción.

En ese momento, los partidos que sustentan al gobierno, los mismos que antes le habían apoyado, votaron que no a que ustedes cumplieran con ese mandato de crear la escala de orientación laboral, escenificando un nuevo revés a los profesionales y provocando el desconcierto a todos los que creímos en la voluntad sincera de ofrecer una solución.

Señora Briones, ustedes, ¿a quién pretenden engañar?

Le preguntamos a la consellera, Gabriela Bravo, como consellera competente en materia de función pública, si iban a crear la escala de orientación laboral.
¿Sabe qué nos contestó?
¿Lo sabe?
Nos dijo que no era partidaria de la creación de la escala, que no era oportuno, y se escudaba, al igual que el conseller Climent, en que ahora mismo estaban elaborando la nueva ley de función pública valenciana, que tenían más de doscientos puestos que reducir, redimensionar y reclasificar.
Es decir, que la orientación laboral no es una prioridad y que para ustedes nunca lo ha sido.

Vistos los antecedentes, el Grupo Parlamentario Popular presentó la enmienda a la ley de medidas que incorporaba la creación de las 120 plazas de orientación laboral para el empleo y que fue aprobada -como usted ha comentado- por unanimidad de todos los grupos políticos.

¿Qué ha hecho con todo esto, señora Briones?
Le vuelvo a preguntar: ¿a quién más pretende engañar?
¿Cuál es motivo por el cual ustedes no cumplen la actual 10/2010, de ordenación y gestión de la función pública valenciana que ya incorpora la escala de orientación laboral para el empleo?

Señora Briones, señor Nomdedéu, señor Climent, señora Bravo, no solo le toman el pelo a los 120 orientadores laborales del Servef y al Grupo Popular sino que se lo están tomando a este parlamento porque, a día de hoy, ustedes están vulnerando las leyes que aprobamos.

Señora Briones, se han atragantado ustedes con este tema y están haciendo todo lo posible para deshacerse de los orientadores y, en consecuencia, lo que están provocando es precarizar aún más la orientación laboral en el Servef.

Señora Briones, ¿por qué?
Este es un colectivo que ha servido a los desempleados valencianos en momentos muy difíciles, muy complicados, especialmente aquellos que tenían mayores dificultades de inserción laboral, de jóvenes sin estudios, mujeres víctimas de violencia de género, parados de larga duración, parados mayores de cincuenta años que, entre otros, han sufrido especialmente la crisis en sus carnes, un colectivo que ha sido el rostro humano de una administración, la valenciana, a la que muchos de esos desempleados acudían en búsqueda de oportunidades.
Pero parece que ustedes son indiferentes a todo esto, ustedes siempre se ponen de perfil.

Todo está solucionado -nos dice-, ¿no?
, ha venido a decir a la comisión que todo está solucionado, que tenemos que confiar, que se hará.
Ahora, nos está pidiendo un acto de fe, que confiemos, pero es que ustedes no nos dan motivos para confiar sino más bien para todo lo contrario.

Rigor, señora Briones -usted lo decía-, rigor, usted viene y dice que confiemos; el secretario autonómico que lo estudiaremos, cuando ha venido aquí; la consellera Bravo que no lo considera oportuno; y el conseller Climent que sí y que no depende de con quien se siente.
¿En quién tenemos que confiar?
¿En qué?
¿Y por qué razón?
¿Por qué razón tenemos que creer, señora Briones, si dependiendo de a quien preguntes te responde una cosa o la contraria?

Los orientadores laborales empiezan ya a estar cansados, señora Briones.
Responda con rigor qué han hecho para cumplir la ley, qué han hecho para dotar esa escala que ya incorpora la Ley de función pública valenciana.
Las meras palabras no tienen consecuencias jurídicas en la administración, y esto -creo- como juristas lo sabemos.

Si usted dice que todo está solucionado, no nos lo diga con palabras porque las de usted por lo menos no valen, porque lo único que han hecho con los orientadores laborales es aprovecharse de ellos.
Sí, sí, así de miserables son, aprovecharse de ellos (veus), aprovecharse de la situación.

Con el respeto debido, si mis compañeros quieren y me permiten…

El senyor vicepresident:

Por favor.

El senyor Caballero Montañés:

…que continúe pues continuaré.

Aprovechándose de la situación de los orientadores laborales, pidiéndoles el voto en la campaña electoral a cambio de consolidar sus puestos de trabajo, y ustedes, ahora, usted y los suyos les dejan tirados.

Si usted dice que todo está solucionado, muestre aquí un documento oficial porque, de lo contrario, los orientadores y los desempleados seguirán sintiéndose decepcionados con ustedes.

Usted ha dicho que en la Ley de la función pública valenciana está, y es una realidad porque así se recogió en la ley de medidas con la enmienda que presentó el Grupo Parlamentario Popular, y dice que en el contexto de este año, el año que viene, quizá este, ¿no?
¿Me puede explicar, señora Briones, si van a cumplir la ley, cómo es posible, y aquí tengo el anteproyecto, el borrador de empleo público, que en este no aparezca ninguna referencia a la escala de orientadores laborales?

Ustedes van a aprobar un anteproyecto de ley, un proyecto de ley, la nueva ley de función pública valenciana, en la que deroga la anterior y deroga también la creación de esa escala.
Si está, si usted dice que aquí está la escala de orientación laboral, ahora mismo se lo voy a dar, y quiero que me señale y me diga en qué página y en qué párrafo está la escala de orientación laboral, porque este es el anteproyecto que ustedes traen a esta cámara y que deroga la creación de la escala que se aprobó en la anterior ley de función pública.
Se la voy a dejar.

Porque, señora Briones, lo único que hay por escrito y firmado y confirmado es el cese de los orientadores en diciembre de 2017.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

En tot cas, la farà arribar a la presidència i nosaltres decidirem.
(Veus)

Moltes gràcies.

A continuació, tindrà l'ús de la paraula el grup parlamentari.
.
.
(Veus) Sí, ara decidim en quin moment.

En tot cas, ara passem al torn de l'ús de paraula del Grup Parlamentari Podemos-Podem.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señora Briones, por comparecer en esta su primera vez.

Efectivamente, este tema no nos viene de nuevo, no es la primera vez que hablamos del Servef, del Servof, no es la primera vez que hablamos de las condiciones en las que se encuentran los trabajadores de estas oficinas que no estaban en absoluto mejor con el Partido Popular, que el Partido Popular no hizo nada por estos trabajadores y que incrementó las tasas de interinidad existentes en estas oficinas.
Y hemos hablado en varias ocasiones de las condiciones en las que desarrollan sus empleos, y no es la primera vez que hablamos del colectivo de orientadores.

Y, efectivamente, contrariamente a lo que decía el compañero, ha habido preocupación en todos los grupos y hemos sacado adelante la protección de esa escala y una preocupación porque hubiera una creación de plazas de orientadores laborales para el empleo de estos trabajadores.
Y por eso se han aprobado diferentes medidas parlamentarias en diferentes tiempos.

Pero es verdad, señora Briones, que estos trabajadores tienen cierta inquietud.
Y la inquietud la voy a centrar en tres elementos que me gustaría destacarle.

El primero de ellos tiene que ver, efectivamente, con el cumplimiento de la enmienda, de esa enmienda a la que usted hacía referencia, porque es cierto que ustedes se han reunido con la representación de los trabajadores, es cierto que ustedes han hecho promesas, pero es cierto que esas promesas no se están traduciendo en los hechos que ustedes estaban avanzando.
Porque ustedes se reunieron y les prometieron la creación de cuarenta y cinco plazas de técnicos de orientación laboral para el empleo, grupo A2; dijeron que en el 2018 se crearían las setenta y cinco plazas restantes; dijeron que les mantendrían a este personal como personal interino durante todo ese tiempo; y por supuesto que esa escala A2-01-02, de orientación laboral para el empleo, sería respetada.
Pero, a día de hoy, lo único que tienen los trabajadores es el cese, la única garantía que tienen los trabajadores es el cese.

Y a mí me gustaría saber por qué cuando se crean las cuarenta y cinco plazas que se crean son cuarenta y cinco plazas de técnicos de administración general; no es la promesa que ustedes les han hecho, son cuarenta y cinco plazas de técnicos de administración general.
Es normal que ellos estén inquietos, preocupados porque puede que eso no se acabe tornando en lo que ustedes les han prometido, un colectivo vulnerable que se encarga precisamente de atender a los desempleados en su formación, en su orientación hacia la formación.
Y ahí voy al segundo plano de la enmienda que tampoco se está cumpliendo.

Y quiero leerle rápidamente lo que decía esa enmienda en el punto 4: Â«Crear un plan de formación específico para la actualización de competencias de las personas que trabajan en orientación laboral en el Servef con el fin de integrar los cambios del nuevo entorno de trabajo del mercado laboral actual y de sus mecanismos de intermediación, utilizando de forma intensiva las nuevas tecnologías aplicadas a la búsqueda del empleo.
Â» Y uno accede a la página web y hay cero cursos de formación para el personal funcionario, cero cursos de formación para los desempleados.

Y yo me pregunto: ¿cómo vamos a dar cumplimiento a esa enmienda aprobada aquí?
, ¿cómo vamos a dar cumplimiento a las expectativas de aquellas personas que ciertamente desesperadas, porque la tasa de desempleo es alta, buscan formación a través del Servef?

Y concluyo con el último elemento preocupante, que es la relación entre el Servef y los orientadores locales.
Mire, el Servef está subvencionando la contratación de orientadores laborales en los municipios.
Lejos este grupo de no apoyar la remunicipalización de los servicios básicos, usted entenderá que, cuando esto se hace en detrimento de los formadores, de los orientadores de las oficinas del Servef, cuando esto se hace duplicando las plantillas y con nula coordinación, atendiendo a los mismos colectivos de desempleados -jóvenes, mayores, beneficiarios de prestaciones-, sin ningún tipo de coordinación y, además, quizá, poniendo en riesgo una subvención otorgada, que es la del PAPE, que solo está prevista en cumplimiento de los objetivos que llevan a cabo estos profesionales y que no va a venir dada con los orientadores locales, nos preguntamos qué está pasando.
Es decir, ¿cuál es la apuesta?
¿La apuesta es por los orientadores en las oficinas del Servef?
¿La apuesta es…

El senyor vicepresident:

Senyora Meco…

La senyora Meco Tébar:

…ir creando estructura paralela?
¿Cuál es la apuesta?
Porque, desde luego, lo que no vemos es claridad.
Entendemos la preocupación de estos trabajadores.
Y lo que entendemos es que así no se puede seguir, porque, así, no hay cumplimiento que valga.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Molt bé.

A continuació, té la paraula el portaveu del Grup Parlamentari Ciudadanos, per quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí, muy buenas tardes.

Agradecemos su presencia, aunque piense que no tenía por qué estar aquí.
Entendemos que ha sido bastante expresiva en sus argumentos.

El problema es que, al principio de su intervención, realmente, desde nuestro grupo, y creo que la mayoría de los demás grupos habrán pensado lo mismo, la exposición que estaba haciendo no sabíamos a qué venía, realmente.

Aquí hemos venido a hablar de los orientadores laborales y, sobre todo, de la problemática de los orientadores del POLP 2008, con una…, bueno, que desde nuestra opinión seguimos estando donde estábamos.
Realmente, hemos avanzado un poquitín, gracias…, pero gracias a las iniciativas de todos los grupos de esta cámara, con la moción que se vino a firmar entre todos los grupos, y luego que llegó, al fin, a crearse la escala de orientadores.

Pero, con lo que nos ha detallado usted y con el compromiso que tenía, como bien ha dicho mi compañera del Grupo Podemos, de tener 45 plazas ya en 2017, y vemos que no ocurre, pues, la inquietud de estos trabajadores es la que es.
Muy bien detallado, tanto por mi compañero del PP como, otra vez, vuelvo a insistir, a mi compañera de Podemos.

Realmente, no sabemos muy bien lo que va a ocurrir con estos trabajadores, porque es, realmente, lo primero que queríamos saber.
Sí que es verdad que sabemos que parece que no se va a cumplir el deseo de estos grupos, que era mantener el trabajo hasta el 31 de diciembre de 2018, porque ya tienen comunicado su cese.
Pero, realmente, también, como ya lo han detallado mis dos compañeros, en la moción que veníamos pidiendo los grupos de la cámara no se ha cumplido prácticamente nada.
La formación, nula; dotar al Servef del equipamiento necesario para la utilización, nula también.
Y lo ha dejado todo, al final -un poco preocupante-, a lo que va a ocurrir en julio de 2017.
¿Y qué ocurrirá en julio de 2017, si no se cumple lo que usted parece que ha detallado?
¿Estaremos sin orientadores o volveremos a incumplir, ya no las 45 plazas, sino las restantes de 2018, que también se habían comprometido, que parece o entendemos que también están en el aire?

Entonces, realmente, lo que nos gustaría saber es que nos dijera qué va a ocurrir con estos trabajadores realmente, según la moción que teníamos.
Y que exprese un poquitín más qué va a ocurrir en julio, a partir de julio, si no se cumplen las expectativas que tienen ustedes.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

A continuació, té la paraula la portaveu del Grup Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies per la seua assistència, avui, a esta comissió, i per explicar, amb detall, com està en estos moments la situació que afecta als orientadors laborals.

I permeta'm que li diga que la sorpresa és general, directora, és general.
I de veres que estàvem expectants i ara estem decebuts, òbviament, després de sentir el senyor Caballero com sembra dubtes fins i tot sobre allò que és llei i sobre les decisions que ací se prenen.
El senyor Caballero hui s'ha dedicat a sembrar dubtes, aixina com aixina.
(Veus)

Efectivament.
.
.
Estic en el meu ús de paraula; jo a vosté no l'he interromput.
(Veus) Efectivament, com vosté ha dit, senyora directora, el tema no ens ve de nou.
Una història que, com bé ha explicat vosté, ve de llarg.
Ve del 18 d'abril de 2008 i que ha passat per successius governs del Partit Popular sense que cap d'ells haja donat resposta definitiva al problema.
I per això està vosté avui entre nosaltres, perquè ha hagut d'arribar el govern del botànic per a posar remei.
Li posàrem remei amb la Llei 13/2016, de mesures fiscals; i abans d'això, tal com s'ha dit, amb l'acord plenari de no acomiadar els orientadors laborals, un acord clau per (inintel·ligible) .
.
.
que esta cambra, la legislativa, va dictaminar en el seu dia la intenció de seguir mantenint estos treballadors i treballadores perquè estem convençuts de la seua eficàcia, del seu treball i de la tasca que fan, la considerem més que necessària.

I, efectivament, les mesures apropiades, davant l'herència rebuda, són les que vosté ha resumit i que pareix que ací ningú ha escoltat.
La pròrroga del POLP per a 2018, sense sobrepassar el màxim legal, que és fins a 17 de setembre de 2018; creació enguany, i amb consignació pressupostària pròpia, de 45 llocs de treball estructurals; consignació pressupostària per a l'exercici 2018; i creació de 75 llocs de treball estructural d'orientació laboral que resten.
Això s'ha dit ací fa un moment i sobre això s'ha volgut, intencionadament, sembrar dubtes.

La feina està avançada, molt avançada.
I amb això acabem amb una manca, amb una desídia i amb el desordre que en este assumpte ens va deixar el Partit Popular.

En 2012, ja podíem llegir en premsa el següent: Â«360 orientadores laborales y buscadores de empleo valenciano se irán al paroÂ», 2012.
I, fins ara, miren vosté si ha plogut.
I ha plogut damunt dels muscles dels orientadors laborals, sense que mai reberen resposta del Partit Popular.

¿I saben què?
A més, els orientadors laborals, per primera volta, han rebut informació.
Han rebut informació puntual de tot este procés.
Han pogut parlar diverses voltes amb la conselleria i amb els grups polítics.
I amb tot el que ens hem compromés ho estem complint, senyories.
¿Quan el PP, que els va acomiadar, els va rebre?
¿Quan?
Mai, la resposta és mai.
Vostés mai els reberen.

No hi ha molt més a dir, senyories.
El Partit Popular, en este assumpte, té molt, molt a callar i, sobretot, molt a aprendre de com es solucionen els problemes.
Problemes que heretàrem de vostés, per cert.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies.

A continuació, té l'ús de la paraula el Grup Socialista per quatre minuts.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, señor presidente.

Bienvenida, señora Briones.
Muchas gracias por haber venido.

Mi grupo cree que ha explicado claramente los antecedentes en los que se encontraban los orientadores laborales, cómo se ha llegado a esta situación.
Pero, claro, oyendo al Partido Popular, nos encontramos en un mundo paralelo, ¿no?
, en ese mundo de recreación en el que todo iba perfecto y resulta que replantear la situación de este colectivo, tal como nos lo hemos encontrado, pues, era superfácil.
Por eso ellos no lo hicieron y no lo arreglaron, simplemente lo fueron alargando.

Pero, bueno, como el pasado es pasado y el presente está para vivirlo y convertirlo en futuro, con muchas posibilidades, pues, bueno, este gobierno se ha dado cuenta de la necesidad de dotar estructuralmente este servicio, como usted muy bien ha explicado.

Yo no sé qué pensó el gobierno del Partido Popular cuando prorrogaba, por períodos anuales, y no le importaba dejar asentado este grupo y este colectivo de orientadores laborales.

Vuelvo a repetir que este gobierno ha reconocido la necesidad de dotar estructuralmente este servicio.
Y, además, viene acompañado por un mandato parlamentario, que estoy completamente segura, estamos completamente seguros que este gobierno no va a saltarse.

No me queda otro remedio que apoyar completamente la intervención de mi compañera de Compromís porque, efectivamente, veníamos con un colectivo que el PP no supo qué hacer con ellos -afortunadamente, no lo vamos a saber porque no están gobernando-, pero que, desde que entramos en estas Cortes, yo puedo dar fe que estoy esperando constantemente, así me lo anunciaba el parlamentario Caballero, que pronto este colectivo estarían despedidos.
Y, a día de hoy, pues, lo que está haciendo este gobierno es intentar, vuelvo a repetirlo, replantear la situación de este colectivo, en positivo, para que puedan seguir realizando su trabajo.
Porque, desde luego, lo que sí que tiene claro este gobierno y la conselleria de empleo es que estamos aquí para generar empleo y no nos vamos a ir deshaciendo por el camino de todo aquello que podamos estructurar y que sirva para generar empleo.

¿Y qué vamos a decir?
Es cierto, lo ha dicho mi compañera de Podemos.
Hemos hablado tantas veces del Servef aquí, de esa estructura interna de los trabajadores del Servef, de ese buque que debía dirigir toda la creación y la formación para los desempleados, y resulta que estaba totalmente varado, que no servía para nada, que nadie lo usaba ni nadie lo miraba, y que fíjate que íbamos a despedir hasta los orientadores laborales que se habían mantenido en una situación precaria.

Yo voy a terminar mi intervención solicitándole y rogándole que, de nuevo, vuelva usted a explicar, concretamente, cuáles son los pasos que se han dado para concretar esta situación.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Bé, moltes gràcies.

Abans de concedir-li el torn, vosté sap que ha arribat un text, que supose que coneix perfectament.
No sé si el vol consultar.
En tot cas, tindria un temps per a consultar-ho; si no, passem directament a la intervenció.
(La directora general, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No es necesario.
Â»)

Molt bé.
Doncs, té un temps indefinit per a la seua intervenció.

La senyora directora general d'Ocupació i Formació del Servof:

Gracias.

Bueno, antes de empezar a aclarar algunas de las cuestiones, me gustaría expresar que estoy encantada de estar aquí, faltaría más.
Que yo no soy absolutamente nadie para considerar si es acertada o no la solicitud de ningún grupo parlamentario, pero creo que estoy en todo el derecho de estar sorprendida porque se me pida la comparecencia para dar explicación sobre una competencia que no es mía, no es de esta dirección general; creo que estoy en todo mi derecho.

Pero, vamos, visto que el señor Caballero quiere hacer que me estudie, ahora, aquí, en vivo y en directo, el borrador del anteproyecto de ley de función pública, pues, entiendo que no estamos como muy claros de cuál es la competencia de cada uno en el gobierno, nos lo tendríamos que estudiar.
Bien.

Agradezco tener tiempo indefinido, porque la verdad es que tengo muchas cosas que aclarar.

A ver, con respecto a todos los improperios, cuando se ha hablado de desidia, engaño y rigor.
Engaño y desidia es lo que tuvo el anterior gobierno con los orientadores.
Recordamos que en el año 2000 se dio el traspaso, la transferencia de competencias del estado al servicio público de empleo autonómico.
Casi veinte años hemos tenido para no solo no generar el problema, sino para resolverlo.
Y yo entiendo que se genere cierta expectación y mal sabor de boca al pensar que en dos años -y es mucho más tiempo, les confieso, del que a mí me gustaría, porque, efectivamente, es una cuestión que se ha vivido, desde fuera y desde dentro, junto y de la mano de los profesionales-, que se resuelva, ¿no?

Es una lástima que a determinados grupos les entre la sensibilidad social y sindical, cuando ya no pueden dar solución, ¿no?
Quien generó el problema quiere darle solución y respuesta.
Bien.

Para nosotros sí es una prioridad, pero por una cuestión egoísta, ¿no?
, y de gestión.
Es decir, estamos en todos los foros, no solo en los foros del estado, sino también somos parte de la red europea de servicios públicos.
Y, en todos esos casos, nos requieren unos servicios estables de orientación.

Yo, sinceramente, el anteproyecto de ley de función pública, como borrador del anteproyecto de ley, supongo que llevará a cabo revisión.
Pero nosotros estamos en contacto directo y permanente, sin ir más lejos, ayer, con la Dirección General de Función Pública, y en ningún caso hay ninguna duda de que esa escala es una realidad que, por un lado, vamos a ir a la mayor… Quizá me he dejado información.
Ya les he avisado inicialmente que no quería ser extensa en mi primera intervención.
Porque cuando el señor Caballero dice que esta conselleria, que esta directora general, que este secretario autonómico, que este conseller no da respuesta, no es cierto.

Es decir, nosotros en el caso del servicio público recibimos muchísimas solicitudes de preguntas que hacen ustedes, y yo considero, porque he traído aquí, en todas mis carpetas, todas las respuestas que hemos dado a una cuestión a la que no están acostumbrados como parlamentarios, a que se responda con tanto detalle por parte de las instituciones valencianas.
Ahí se da con detalle todo lo que en algún momento han descrito las diputadas de Compromís y del Partido Socialista.

Pero vamos a la mayor, me refiero, estamos ahora debatiendo esa estrategia donde queremos que el presupuesto de las políticas activas de empleo del estado, que al final en una estrategia actual lo que hace es recentralizar la gestión de las políticas de empleo, deje que las comunidades autónomas, que somos las que tenemos la competencia, podamos utilizar de manera legítima esos recursos para de entrada poder cubrir el gasto de los orientadores de estructura, que ahora no se puede.

La segunda parte la conocen, porque nos la han preguntado y la hemos contestado.
Y lo decía en mi intervención, me he explicado fatal, si no me han entendido.
Donde decíamos que hay presupuesto insuficiente para los 120 orientadores en el 2017 con fondos propios.
Es decir, nosotros con fondos propios en la aprobación de la ley de presupuestos en la que ustedes participaron no daba para contratar y hacer efectiva la creación de los 120 puestos en 2017.

Es decir, nosotros ahora mismo lo que hemos propuesto, que sí se podrá hacer con fondos propios, es que en 2017, y es lo que han descrito, están previstos los 45 puestos, y ya preparado para el 2018 los 75 puestos restantes, en el caso, que no lo vemos factible, porque…

Les voy a poner un ejemplo: el escenario político nacional ha cambiado.
Ha cambiado y es tan importante la consecuencia que eso tiene como que en el mes de diciembre, y lo contará el secretario autonómico después, hemos conseguido cambiar algo tan importante como la garantía juvenil.
Por lo tanto, eso esperamos trasladarlo también a la estrategia española de activación por el empleo.

Por eso, repito, nosotros vamos a la mayor.
Y es que los recursos de las políticas de empleo, cuya competencia en la gestión es de los gobiernos autonómicos, los gobiernos autonómicos podamos decidir en qué utilizamos esos recursos.

Otra de las cuestiones que quería resaltar y explicar con más detalle y si les parece les podemos dejar copia del informe: a los tres meses de la moción, de la resolución donde ustedes aquí elevaban al Consell deberes con respecto al Servef y a los orientadores, hasta cinco puntos con respecto a la realización de las gestiones necesarias para garantizar la continuidad de los trabajadores del POLP, pues a los tres meses dimos cuenta a través de un informe a las Cortes, que supongo y espero que lo tienen.

Ese informe que se emitió en septiembre ha sufrido modificaciones, y ha sufrido modificaciones porque seguimos gestionando y seguimos haciendo.
Y efectivamente sí tenemos los deberes hechos y tenemos un plan de formación específico que se describe en tres o cuatro hojas que, repito, me comprometo a hacerles llegar la copia.

Un plan de formación específico para los orientadores, un plan específico no solo para los orientadores que llevan tiempo trabajando en el Servef, sino también un plan de formación y un plan de acogida para aquellos orientadores que llegan nuevos al servicio público de empleo, a través de programas temporales.
Porque efectivamente tenemos un problema y un problema de raíz, de estructura.

Es decir, a nosotros nos hubiese encantado llegar al servicio público de empleo y tener una estructura y un músculo potente, pero la realidad es que llegamos a un servicio público pírrico, a un servicio público sin estructura, con el único valor de 120 orientadores profesionales que se dedicaban a la orientación, sin más estructura profesional que esa.
Y sin la posibilidad, por la situación económica que sobradamente conocen de La Generalitat en ruina, de poder dotar de personal a través de fondos propios.

Desafortunadamente, al no tener la estructura que corresponde, nosotros tenemos que gestionar y dar el servicio a la ciudadanía, porque la ratio del personal en las oficinas de empleo es muy elevada, saben que está por encima de los mil.
Y ese servicio, necesitamos cubrirlo.
¿Cómo?
Pues con los que nosotros consideramos que deben ser nuestros socios en la gestión de las políticas activas de empleo, y son los ayuntamientos, las entidades locales, los servicios públicos de empleo locales.

Desorganización, descoordinación.
No.
Descoordinación existe con aquellas agencias de colocación que el ministerio nos ha obligado a conveniar, y están trabajando a espaldas del servicio público, sin ningún tipo de coordinación.

Los servicios públicos de empleo locales que reciben las subvenciones del Servef, porque necesitamos que el servicio sea complementario, hasta que nosotros consigamos a medio plazo dotar de una estructura potente al servicio público de empleo, están plenamente coordinados.
Y veremos, y verán, porque participarán en ese borrador de ley que vendrá en meses.

Por otro lado, sin entrar más al detalle con la cuestión del plan, también además del plan de formación, otra de las cuestiones que nos requerían, que es fundamental para dar un servicio de calidad dentro del servicio público es la dotación de equipamiento necesario para la utilización intensiva de las nuevas tecnologías.
Ahí también tenemos una serie de avances.
Hemos podido dotar de equipos nuevos a todas las oficinas de empleo.
Pueden ir a comprobarlo, si quieren.
Todos los equipos de las oficinas de empleo han sido renovados.

También, y después lo explicará el secretario autonómico con todos los servicios que ofrecemos y que tenemos para las empresas, también hemos dotado a ese personal de material, de tablets, que podrán utilizar para dar un servicio de calidad y no llegar a las empresas, señor Caballero, con fotocopias en blanco y negro, que es lo que hacía el anterior gobierno y equipo del Servef: obligar a los funcionarios, a los empleados y empleadas públicos del Servef a ir con fotocopias en blanco y negro a ofrecer los servicios del Servef.
Poco riguroso.

Bien, creo que seguramente me deje alguna cuestión.
Sí.
Cuando hablaba de la situación en la que nos encontramos el Servef al llegar, no solo fueron los orientadores del POLP, que saben, porque ahí no hay engaño posible.
Es decir, nosotros garantizamos, y ellos lo saben, porque además se lo hemos dicho a todos y cada uno de ellos, con nombres y apellidos, y no tenemos miedo ni pereza de sentarnos con la junta de personal todos los meses.

La dirección del servicio público se sienta todos los meses con la junta de personal, para tratar aquellos temas que desde el punto de vista laboral y sindical tienen como aportación.

Bien, pues, como decía, el tema de los orientadores no ha sido el único punto, porque además ellos saben que en la medida en que es posible prorrogar el POLP hasta no finales de diciembre, septiembre del 2018, como he comentado antes, según la abogacía de La Generalitat, el informe.

Nuestra previsión es crear por supuesto y tener las plazas creadas, cubiertas con los interinos, con las personas que actualmente están desarrollando el programa de POLP, cubrir esas plazas hasta que esas plazas salgan a oferta pública y puedan ser cubiertas por aquellas personas que cumplan con el proceso de oferta pública de empleo.

Bien, no solo eso, también teníamos algunas cuestiones y desastres que tenían que ver con el personal del propio Servef, como los expertos docentes.
Ese archivo que ustedes crearon en el 2006 y que nos ha hecho, si no recuerdo mal, al Servef tener más de doce despidos que pagar, con una cantidad de casi 170.
000 euros en indemnizaciones.
Bien, nosotros también prometimos que eso lo cambiaríamos, y bueno, y veremos qué… (Veus)

No, no, no.
Bueno, ahora después comenta usted lo que quiera comentar, pero la realidad es que nosotros dijimos que crearíamos una fórmula.
Efectivamente, están en la calle, pero están en la calle porque, si recuerda, los contratos que le hacía…, ese famoso fichero que nació sin el acuerdo de los agentes sociales, hacía contratos laborales, contratos laborales que generan una serie de derechos a los que la ley, el Estatuto básico de la función pública niega.

Es decir, incurrirá en responsabilidad personal todo aquel funcionario o empleado público que promueva el acceso a la administración pública sin garantizar la igualdad, el mérito y la capacidad.
Por lo tanto, eso, más la decisión de la abogacía de La Generalitat de indemnizar y no readmitir a estos trabajadores, como consecuencia de un fichero que nació gafado.

Y un fichero que ustedes crearon -permítame la expresión- con poca claridad, como algunas de las cosas que se han hecho.
Bien, pues prometimos y dijimos que llevaríamos a cabo una negociación con los agentes sociales y en unos meses se verá, se verá ese desarrollo, que ya está acordado y que contaremos en breve.

No me voy a extender más, porque supongo que tendrán más aportaciones.
Creo que me he dejado muchas cosas, pero hay mucha información.
Sigo a su disposición para contestar cualquier otra cuestión.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Ara seria el torn de… Si algun grup vol exercir un altre torn… Sí?
En tot cas, comencem pel grup proponent, per un temps de quatre minuts.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidente.

Gracias, señora Briones.

Sí, le formularemos más preguntas, porque la verdad es que no ha contestado a mucho, ni a mí ni a mi compañera de Podemos, Fabiola Meco.

Me sorprende que no haya sido capaz de señalar, de decir o incluso de saber si está o no incorporada o no en el anteproyecto de ley de la función pública la escala que estos grupos aprobamos y que ahora mismo sí que está en la ley de función pública.
Si usted no lo conoce es porque no lo habrá pedido.

Yo supongo que, si usted lo ha pedido, como así ha dicho, supongo que si usted se ha comprometido con los trabajadores a que la escala de orientación laboral estará incorporada en la ley de función pública me parece un poco irresponsable o… No sé cómo llamarlo, dejación de funciones.
Al no preocuparse si verdaderamente está o no está esa escala en el borrador de la ley de función pública.
Se lo digo yo: no está.

No solo no está, no solo no lo incorpora, sino que deroga la actual escala de orientación laboral que aprobaron estos grupos parlamentarios.
Por lo tanto, si la señora Bravo considera que no es oportuno crearla y la consellera Bravo trae esa propuesta de borrador de anteproyecto de ley de función pública y no lo incorpora, usted al menos debería de preocuparse, si no es porque le interese el borrador del proyecto de ley, por los propios trabajadores con los que ustedes se han comprometido.

Ha dicho que nos preocupamos ahora por los orientadores, ahora que no podemos darles solución.
Sí que podemos darles solución.
De hecho, si siguen en sus puestos de trabajo es justamente por la iniciativa de los grupos parlamentarios y en muchos casos a iniciativa del Grupo Parlamentario Popular, al presentar esa interpelación, esa moción y esa enmienda.
Sí que podemos solucionarlo.

El Partido Popular no despidió a los 116 trabajadores técnicos de formación y empleo del Servef.
Fueron ustedes.
Pero ustedes siempre están constantemente mirando al pasado, y culpando siempre a otros, eludiendo así su responsabilidad y su mala gestión.
Señora Briones, usted prometió en campaña electoral lo que en el gobierno no está en disposición de cumplir.
Sus palabras, señora Briones, han caído en saco roto.
Usted y su partido jugaron con las ilusiones y con el trabajo de muchas familias, familias que creían en ustedes, en su palabra, en su buena voluntad.

Voy a mostrarle una carta, señora Briones, de los propios orientadores laborales.
No sé qué gracia les hace.
Pero estaban preocupados, y siguen preocupados.
Usted dice que no, que confían plenamente, que están plenamente informados.
Están preocupados.
Esta carta se la hicieron llegar al presidente Puig el 12 de marzo de 2016.
Quince meses más tarde todavía no han recibido contestación alguna.

En esta carta dicen: Â«Nos dirigimos a usted personalmente con la esperanza de que al menos este mensaje llegue a sus manos, porque realmente confiamos en ustedes.
Â» Eso dicen, ¿eh?
Â«Los abajo firmantes somos un grupo de los 120 orientadores laborales, de los que estamos seguros ya ha oído hablar.
No creemos que sea necesario extendernos defendiendo nuestro puesto de trabajo.
Es evidente nuestra labor humana y social en las oficinas del Servef y estamos convencidos que usted comparte esta opinión.
Â»

Dice: Â«Sabemos de la temporalidad de nuestra situación y confiamos en que consigan encontrar la fórmula que permita nuestra continuidad.
Â» Nos gustaría incidir en que no hay impedimentos legales inviables.
La actual directora general de Empleo y Formación del Servef, doña Rocío Briones, en mayo del año pasado nos remitió una carta que adjuntamos en la que se nos expresa su máximo, su absoluto compromiso en la creación del cuerpo de orientación laboral.

Y, señora Briones, en primer lugar, esa carta a la que hacen referencia no ha recibido respuesta por parte de ustedes.
Esa es la muestra del diálogo y de compromiso con los problemas de las personas que ustedes tanto predican.
Y, en segundo lugar, el Grupo Popular tiene esa carta que fue remitida a los orientadores laborales en esos últimos días de campaña electoral y a la que usted tampoco ha hecho mención, en la que dice: Â«Me dirijo a vosotros -los orientadores laborales- para pediros el voto para el Partido Socialista y será en el contexto de un nuevo Consell donde el PSPV pondremos en marcha y aplicaremos las medidas y propuestas para el colectivo de orientadores laborales.
Â»

Señora Briones,…

El senyor vicepresident:

Señor Caballero.

El senyor Caballero Montañés:

…ustedes han mentido a los trabajadores.
Ustedes pidieron el voto a cambio de empleo y eso, permítame, no voy a decir más calificativos, pero sí que se han reído de esta gente.
Y ahora les han dado la espalda.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Bé.
A continuació tindrà l'ús de la paraula per quatre minuts el Grup Parlamentari Podemos.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, senyor president.

Yo le había hecho tres cuestiones y me gustaría profundizar en algunas de ellas.
Porque, efectivamente, la escala de orientación laboral no figura, el compromiso era que figurara y yo le digo que no se preocupe porque, si no figura, esa ley vendrá aquí y figurará.
Es decir, (rient) antes o después figurará la escala, porque es el compromiso de estos grupos parlamentarios y como tienen la posibilidad de enmendar la norma, figurará.
Entonces, quizás sería bueno que viniera ya sobre todo porque el compromiso de aquí ya está lanzado.
En penal lo llamaríamos omisión del deber de socorro, porque socorro ya han pedido reiteradamente.
Pero bueno, como estamos en otro ámbito.
Eso por cuanto…

Me gustaría arrancarle…, porque las intervenciones aquí o las comparecencias de ustedes sirven para obtener información, hacer intercambios, obtener respuestas y arrancarles compromisos.
Y en esa idea que arrancarles compromisos yo lo que le pido es que me diga, me concrete, mediante qué sistema nombrará interinos a estas personas que lo están demandando.
Por qué sistema concreto los va a nombrar interinos de esas plazas.

En segundo lugar, en relación a la formación, yo creo que toda la actividad desarrollada -y me apena decirlo- no es como para estar orgulloso.
Es decir, a dos años de gobierno, de un gobierno del cambio, no hay cursos de formación.
Los únicos que hubo fueron 280 cursos que se sacaron a la carrera en el mes de diciembre y que los usuarios no pudieron utilizar.
Llevamos todo lo que llevamos del 2017 y no hay cursos en la web del Servef.

La orden provisional de expertos docentes de la que hablaba usted no sé para cuándo prevé la oferta formativa, pero parece que será para junio o julio, que vuelve a ser verano.
Meses de vacaciones.
Lo digo por si también volvemos a incurrir en los errores del pasado.
Entonces, lo quiero decir porque la formación tiene que llegar al funcionariado porque hay un compromiso adquirido que lanzamos desde esta cámara.

Y yo le he hablado por último, y con ello termino, le he hablado del tema del PAPE, que no es cualquier cosa.
Porque le he dicho que el PAPE generaba ingresos para el Servef.
Más de ciento veinte millones de euros son los que vienen a través de eso a las oficinas del Servef y que se permiten gracias también a que los orientadores cumplen objetivos vinculados al PAPE.
Usted está hablando de los orientadores laborales que están en los municipios, pero estos no están vinculados al PAPE.
Estos no aportan ingresos al Servef.

Y la pregunta es, ¿y qué va a pasar?
Porque si ustedes no hacen una apuesta seria, rigurosa, con los que están vinculados a la estrategia y no consiguen revertir la decisión del gobierno estatal, cosa que es bastante difícil porque estos señores no se prestan mucho a acuerdos, ¿qué va a pasar?
Porque ustedes están duplicando las plantillas de orientadores laborales.

Y usted dice: Â«Y estamos perfectamente coordinados.
Â» Y yo le digo que no.
Porque lo dicen los orientadores laborales.
Los orientadores laborales de las oficinas del Servef dicen que ustedes han duplicado los orientadores en los municipios y en las oficinas del Servef y usted dice: Â«Es que había que duplicarlos porque había mucha gente a la que atender.
Â» Atienden a los mismos colectivos.
No han hecho ustedes ningún tipo de discriminación, de separación de esos colectivos en favor de los municipios o en favor de las oficinas del Servef.
Los dos.
Los orientadores locales y los de las oficinas del Servef concurren sobre los mismos colectivos desempleados: los jóvenes, los mayores de cuarenta y cinco y los beneficiarios de las prestaciones.
Y no hay sistemas de coordinación entre ambos orientadores.
Lo dicen ellos.
Trabajan cada día.
Y yo me creo la palabra de los orientadores.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

A continuació tindrà l'ús de la paraula el portaveu de Ciudadanos.

El senyor Woodward Poch:

Sí, yo también voy a ser muy breve porque ya los compañeros que me han precedido en el segundo turno de palabra creo que lo han dicho prácticamente todo.
Coordinación, descoordinación, formación, desformación.
Pero bueno, vamos a dar un nuevo acto de fe y esperar que en los próximos meses y, si no, como dice, cuando venga la ley esperemos que esté arreglado el tema de los orientadores y si no pues tendremos que enmendarla.
Y también en el tema de presupuestos pues también tendremos que enmendarlos y si no… Bien, acabo.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor diputat, per la seua brevetat.

A continuació tindrà l'ús de la paraula la portaveu del Grup Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Sí.
Jo, simplement, per tranquil·litzar la senyora directora general, que no patisca.
Que vosté sí que s'ha explicat bé, però això no vol dir que la capacitat comprensiva del Partit Popular doncs no estiga limitada o almenys molt acotada a allò que ells volen sentir.
Perquè ells seguixen ancorats en el que ells no feren i ¡clar!
, donar solucions a un problema que ells crearen, doncs, no està dins d'eixa capacitat comprensiva.
(Veus)

Vosté, senyora directora general, s'ha referit a este document.
(Soroll de papers) Al document del 7-11-2016, veritat?
I, escolte, és que no cal llegir molt.
És que a la segona plana, després d'esmentar com es van a crear les places estructurals, doncs ja parla del pla de formació anual que, mire, la senyora diputada de Podemos li ha reconegut que sí que estava eixe pla de formació anual.
O siga, que hem sentit coses molt contradictòries.
Se parla també del pla de formació de personal tècnic, del treball conjunt amb altres departaments afectats.
Però clar, és que demanar la lectura de quasi deu fulls amb solucions i explicacions, doncs, això n'hi ha gent que li pica i que no li resulta fàcil.

Mire, els orientadors laborals han escrit cartes on es dóna la confiança al Consell i això està vist que per al Partit Popular és un problema.
Doncs no s'apuren vostés, senyors del Partit Popular, que durant la legislatura present van a veure molt més suport a la tasca del Consell, molta més confiança, molts més vots de confiança.
I això per a vostés va a ser un gran problema.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

I per acabar el torn d'intervencions, tindrà la veu la senyora Serna.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, señor presidente.

Bueno, señora Briones, muchas gracias por volver a explicar -como le he solicitado- cómo van ustedes a resolver este problema.
Yo es que creo que, en este tema, parece que cuanto más repitamos lo mal que va a salir, porque como ya tenemos la idea de que tiene que salir mal sí o sí, pues parece que se va a cumplir.
¿No?
Entonces, yo…, desde luego nuestro grupo… Es decir, tiene todo nuestro apoyo.
La conselleria tiene todo el apoyo y el servicio valenciano de empleo pues, como no podía ser de otra manera.
Porque es que nosotros sí somos conocedores, otros no o no lo han querido saber, porque así lo dejaron -pues voy a decirlo claramente-, el tremendo desaguisado que había dentro del Servef.

Porque eso no es mirar al pasado.
Es que las cosas… Lo he repetido muchas veces aquí, no es que miremos al pasado para justificar nada, sino es que si no, no podemos entender lo que está ocurriendo.
Entonces, no sé por qué renuncian tanto a ese pasado que han construido.
No lo comprendo.
Es que si no hablamos de eso no entendemos lo que está sucediendo.
Si no explicamos qué sucede con los orientadores laborales y cómo hemos llegado a esta situación y cómo se está resolviendo, pues no sé qué estamos haciendo aquí.
¿De qué tenemos que hablar?
Tenemos que hablar de lo que está sucediendo y cómo se va a resolver.

Y yo estoy, la verdad, que un poco cansada de que continuamente el Partido Popular repita en este tema que va a ser una catástrofe y que va a salir superrematadamente mal.
Y los grupos hemos sido capaces de conveniar y hacer una resolución conjunta que, desde luego, al Grupo Socialista no le cabe la menor duda de que se va a resolver y así va a ser.
No entiendo por qué estamos generando constantemente dudas y miedos sobre un colectivo que ya viene de una inseguridad que tiene de per se.
Ha sido creado con una inseguridad y constantemente se habla sobre ellos con inseguridad.

Ellos la tienen y nosotros o… Yo no me voy a incluir en eso, pero otros sí se dedican a continuar alimentando esa inseguridad, en vez de demostrar que aquí, cuando se trabaja y se trabaja en conjunto, pues se trabaja para resolver los problemas.
No para resolver aquí y luego salir y decir Â«Va a salir todo fatal.
Â» Entonces, me parece una deslealtad y una irresponsabilidad muy grande.

Muchas gracias, señora Briones.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Serna.

I per acabar la seua compareixença tindrà, esta vegada sí, temps limitat de cinc minuts.
Senyora Briones.

La senyora directora general d'Ocupació i Formació del Servof:

Bien.
Inicio con la cuestión del anteproyecto de ley de función pública.
No va a hacer falta… Comentaba la señora Meco que… No sé si se refería, cuando hablaba de las plazas de técnicos de administración general, la escala que se propone, que modifica la ley actual de función pública.
Efectivamente es una escala que está dentro de los técnicos de la administración general y así se combinó.
Pero es una escala donde pueden ver en la propia ley cómo establece las funciones específicas y la diferencia, supongo que las habrá, entre una escala y un cuerpo especial.

Por otro lado, yo quería arrancar compromisos.
No he hecho otra cosa que comprometerme desde que he llegado y no me duelen prendas en decir que las cosas cuestan, sobre todo porque no partíamos de cero, partíamos de menos veinte.
Las cosas no son tan rápidas como nos gustaría pero le puedo asegurar que nos vamos a dejar la piel porque esa estructura sea un hecho, aunque en algunos casos escueza el hecho de conseguir en dos años algo que -repito- se tenía en la mano poder resolver.

Primero, no crear el problema.
En ese 2012 haber propuesto la creación de la escala, que podrían haberlo hecho, cuando el señor Rajoy dejó caer a los orientadores, haber creado la escala aquí.
No se hizo, pero haberlo resuelto.
Hasta el 2015 tuvieron tiempo y no se hizo.

Por otro lado, la cuestión de la formación.
Y disculpa porque sí que es algo que es muy importante que se aclare.
La formación para los técnicos de orientación, al margen de la formación del IVAP, se planifica a través de cuestionarios con los propios orientadores en el seno del Servef, de la subdirección de inserción.
Y con recursos propios del Servef y con las herramientas propias del Servef.
Sí que estamos en creación de herramientas telemáticas.
Tenemos una nueva plataforma online para dotar a los orientadores también de esas herramientas necesarias para hacer una orientación de calidad que hasta el momento no estaba.

Hay una herramienta que se llama Connectem que, bueno, es una de las herramientas que trabaja con contenidos digitales.
Y hay otra plataforma de orientación online donde ahí todas las entidades colaboradoras supongo que recordarán, hay una herramienta, el Tauronet, que todas las entidades se quejaban bastante de la dificultad de trabajar de manera colaborativa con el Servef.
Pues todo eso se ha modernizado y ha cambiado.
Está dentro de ese informe que he dicho que, sin duda, les haré llegar con detalle.

Pueden resolver -como decía-… No tiene memoria, señor Caballero.
Porque -como repito- nosotros no hemos mentido.
El president de La Generalitat no ha contestado a la carta.
Le repito.
Estamos mensualmente sentados con ellos.
No necesitamos dirigirnos al colectivo a través de cartas.
Estamos sentados con ellos de manera continuada.
Hoy, sin más, sin ir más lejos, una compañera miembro de la junta de personal ha estado en la octava planta del Servef hablando y preguntándonos sobre uno de los programas con total normalidad y apertura.
El Servef está abierto para cada uno y cada una de las trabajadoras del Servef y así lo hacen, sin ningún tipo de miedos.

¿Por qué sistema se nombrará a los interinos?
Pues eso no lo tengo que decir yo.
Lo tiene que decir función pública que para eso tiene la competencia en materia de nombramientos.
Pero, vamos, nada tiene más fuerza que un acuerdo del Consell.

Por lo tanto, yo creo que es mandato y tiene fuerza y legitimidad suficiente para que a partir de ahí la dirección, una vez resolvamos… Nosotros hemos organizado los tiempos -creo- de manera rigurosa y consciente de que la estrategia en el mes de julio está aprobada, es decir, el mandato es que el Consell durante el año 2017 pondrá en marcha y cubrirá con los interinos actuales esa escala de orientadores.
Estamos en el último día del mes de mayo, y creo que, bueno, todavía estamos a tiempo y hemos sido rigurosos y conscientes a la hora de establecer y planificar los tiempos.

Y el PAPE, hemos conseguido desde que estamos en el gobierno casi más de cuarenta millones a través de la consecución de los objetivos del PAPE.
Creo que por supuesto es mejorable, muy mejorable, pero estamos elaborando con otras comunidades autónomas, y junto al estado, otra forma de medir los objetivos de las políticas de empleo.

No nos parecen justas ni coherentes las actuales formas de regular las políticas de empleo, y todo eso está a debate y está cambiando, pero por supuesto que entendemos que eso también debe mejorar.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Briones, per atendre la nostra compareixença.

Abans de passar al segon punt, perquè n'hi ha una qüestió tècnica a resoldre, tindrem una pausa de cinc minuts que podríem aprofitar els grups per a establir eixa cita per a la Fundació Primavera.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof, senyor Enric Nomdedéu i Biosca, per a explicar l'increment de la taxa d'atur dels menors de vint-i-cinc anys reflectit en l'enquesta de població activa (EPA) del quart trimestre de 2016, i la relació amb el desenvolupament i la implantació del programa Avalem Joves, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 47.
281), a la qual s'acumula la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof, a petició pròpia, per a informar sobre Avalem Joves Plus i Garantia Juvenil (RE número 59.
928)

(Ocupa la presidència la secretària, senyora María Bernal Talavera

La senyora secretària:

(Inoïble) .
.
.
el secretario autonómico de Ocupación y director general del Servef.

Bienvenido a la comisión.
Y puede empezar su comparecencia con tiempo ilimitado.
Muchas gracias.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Vaig comparéixer per primer colp el 17 d'octubre de 2016 i, si recorden, vam parlar.
.
.
, o vaig voler parlar dels cinc eixos de la manera que.
.
.
, la pretensió de com preteníem treballar en la nova direcció del Servof, que era: anàlisi i diagnòstic, era definició d'objectius, un pla de treball, l'autoavaluació permanent i la dació de comptes.

Ara estaríem precisament en la dació de comptes, per això demanàvem comparéixer de motu proprio davant d'esta comissió.
I crec que al llarg de l'exposició voran que hem intentat complir amb els cinc eixos de la manera de treballar que nosaltres ens plantejàvem.

D'una manera molt breu farem una referència per contextualitzar només.
.
.
, per saber d'on veníem.

En el 2015 la situació de l'ocupació jove.
.
.
, jo crec que la paraula podria ser dramàtica: la taxa d'atur estava en un 39,2%, com podem vore, això vol dir 150.
800 joves aturats; una taxa d'activitat del 56,9%; eixa definició que ens agrada poc, però que ha fet, per desgràcia, fortuna, dels ni-nis, gent que ni treballa ni estudia, un 24,6%, i això donava un total de 244.
800 persones ocupades de menys de trenta anys.
Una manca d'oportunitats i una situació dramàtica com a resum.

Una manca d'oportunitats, jo crec que amb la doble vessant: per un costat, per a esta gent jove que tenia dificultats per a trobar una primera oportunitat de treball, que li permetera posar sobre el currículum una experiència laboral que hauria de servir-li en el futur per a obrir-se a posteriors.
.
.
I, també, per a l'economia valenciana en el seu conjunt, perquè hi havia tota una sèrie de coneixements, de talent, etcètera que quedaven fora del sistema productiu, simplement perquè com a societat no havíem estat capaços de donar-los una oportunitat.

Davant d'això, el disseny i la implementació d'un programa.
És el que els déiem.
Avaluació.
¿On estem?
Estem ahí.
I, ¿ara què és el que hem de fer?
Reaccionar.
I nosaltres pensem que havíem de preparar un programa com Avalem Joves.

Jo vull fer una definició dels Â«avalemÂ», perquè com ja n'hem presentat tres, a la millor.
.
.
Avalem és un continent, és un continent; en el cas d'Avalem Joves, on posem dins totes aquelles polítiques.
.
.
, algunes que ja estaven, altres que anem a implementar ara, i en el futur se'n podran posar altres dins de la marca paraigües Avalem Joves, igual que hi ha un Avalem Experiència, que vostés també coneixen, i un Avalem Territori.
¿Per què?
Per una qüestió molt pràctica: perquè a l'hora de donar a conéixer un producte determinat, en totes les coses que pengen de dins és més fàcil que els jóvens que vullguen ser Â«¿per a mi què hi ha?
Â» Avalem Joves; perquè vostés puguen controlar el nostre treball, Â«¿en joventut com anem?
Avalem Joves -ahí dins ho emmarquem-, o també per a les empreses, Â«¿quines oportunitats tinc jo com a empresa si vull contractar gent jove?
Â» Eixa és la qüestió.

El pla integral compta amb accions d'orientació, formació i ajudes a la contractació de fins a un màxim de 9.
000 euros per contracte.
Es tracta d'una inversió de 205 milions d'euros per al període del 2016 al 2020, dels quals 26 milions són recursos propis de La Generalitat, i té una avaluació permanent interna i externa.

Seguim.
Esta és la síntesi del resultat de la implementació, que després detallaré, del que s'ha fet en este període des de maig del 2016 a abril del 2017.

De les tres branques fonamentals és veritat que normalment a nosaltres se'ns avalua amb massa freqüència pel foment de l'ocupació, que és una de les tres branques de polítiques.
.
.
, perdó, de polítiques d'ocupació per al sector més jove de la nostra societat, però el cert és que en són tres: està la formació, està la inserció i està el foment a l'ocupació, totes tres branques que són les que reconeix, entre altres coses, la Unió Europea en el seu programa de Garantia Juvenil.
Qualsevol d'eixes tres accions, que són diverses i que podem cada u implementar d'una manera diferent, són les que considera la Unió Europea, insistisc, a través de Garantia Juvenil, que milloren les possibilitats dels joves de treballar.

Ahí podem vore algunes dades.
En foment de l'ocupació -passem als totals, no cal que ho desglossem per territoris-, un total de 154.
000 accions, de les quals 144.
895 són en inserció, 8.
408 són en formació i 976 són en contractació, en foment de la contracció.
Vegem-ho: 57 contractes només.
.
.
, només 57 contractes; 915 en iniciativa social, que saben que és el mateix, però en el sector públic, i quatre per a col·lectius vulnerables.
El total de 976.
Els resultats no són ni de bon tros els que ens agradarien.
Així de simple, no són els que més ens agraden.
Evidentment són els que són; venim, els expliquem i ara en podem parlar.

De fet, ¿què fem davant d'això?
Reaccionem.
I més endavant els hi explicaré quina ha sigut la reacció per part de la direcció del Servof i com estem intentant descobrir o resoldre per què d'eixos resultats que nosaltres no ens agraden.
No són el suficientment atractius.

Tot i això, val a dir que no diferixen massa del que passava anteriorment, ¿eh?
L'any 2012 se van poder fer 55 contractes, amb una execució de 431.
000 euros aproximadament; en el 2013, 62, però amb una execució molt menor, 158.
000.
¿Per què?
Perquè se van fer contractes molt més curts, amb la qual cosa podríem discutir també si servia o no servia per als joves i servia o no servia per a les empreses, però, davant d'eixa realitat, el govern d'aquell moment, en el 2014, el que va fer va ser retirar el programa.
En 2014 ja no el va presentar; en 2015, tampoc.
Nosaltres el recuperem en 2016, amb 57 contractes -insistim, no estem especialment satisfets-, però és veritat que, en el període estudiat, en estos cinc anys, els 456.
000 és la quantitat executada més alta d'este període.

Per tant, davant d'una realitat.
.
.
, i és que eixe model no acabava de rullar; l'anterior govern ho atura al 2014 per la inconsciència que això no funciona, i supose que estaria preparant.
.
.
, vull pensar, estaria preparant una nova mesura.
.
.
No li donà temps, supose; entre el 2014 i el 2015 arribem nosaltres, posem en marxa esta.
Se'ns ha criticat que hi havia una partida al 2016 de tres milions d'euros i que ara s'havia reduït a dos.
Sí, lògicament; si només havien sigut capaços d'executar 456.
000 euros, em semblava una consciència tindre tots eixos diners en un calaix, que no sabíem molt bé per què -ara els hi ho explique-, per què no podíem invertir-los en els joves i, per tant, eixos diners anaven a parar a altres accions, també dins d'Avalem Joves, per tant, també al mateix destinatari final, però no a través d'este programa concret, perquè, les coses com són, no funcionava tan bé com voldríem.

El segon és el disseny d'implementació del programa d'Avalem Joves, els programes formatius -no els entretindré, tot això ho tenim publicat-: un total de 2.
385 cursos, que aplega a un total de 8.
408 persones que han cursat.
.
.
, que han cursat estudis amb este programa.

La formació entenem que és fonamental.
La f del Servof per a nosaltres és una de les potes més importants, i per això hem ampliat i reforçat l'oferta: hi han més cursos i hi han més diners.

I en paral·lel, deixe'm que faja una menció molt breu a Avalem Territori, que és una metodologia que està en marxa ja, que segur que vostés coneixen, perquè se'ls va convidar a més a fer aportacions, que els hi hem agraït i que han sigut incorporades en la majoria dels casos, que ens permetrà d'alguna manera conéixer a través dels acords per l'ocupació, que, com bé saben, incorporen a l'administració local, etcètera, però també a la patronal, i també als sindicats, i ens permetrà conéixer territorialitzadament comarca per comarca, i en alguns casos sector per sector, cap a on creem.
.
.
, en la mesura que l'economia siga predictible, cap a on creem que pot generar-se ocupació, per a nosaltres poder, des del Servof, oferir una formació adequada precisament a eixe creiximent.

Estes són les polítiques per les quals ens felicitava l'OCDE fa només deu dies a París.
I estem especialment satisfets de poder anar allí, seure davant.
.
.
, acompanyats pel ministeri, o acompanyant al ministeri, millor dit.
Vam demanar al ministeri la possibilitat d'acompanyar-los com contemplava la llei, els hi vam explicar el que volíem explicar, que prèviament jo havia tingut l'ocasió d'explicar-li tant al secretari d'estat en una reunió com a la senyora ministra en una altra reunió, en les conferències sectorials que fem a Madrid, els hi va semblar que podia ser una experiència interessant explicar a l'OCDE, i els hi va agradar molt.
Jo crec que això, La Generalitat i estes Corts i la societat valenciana en general crec que ha d'estar contenta que els hi cridara l'atenció, perquè ens deien en l'OCDE que, quan Espanya decideix obrir-se en les autonomies i repartir competències, els hi feia una miqueta de por saber com se gestionaria.
Vore que intentem posar-li trellat científic els hi va agradar, i la veritat és que vam tornar.
.
.
, ens vam sentir avalats, valga la paraula en este cas.

En la següent diapo veuen les accions d'inserció i orientació.
Estes són les que s'han fet en les condicions que la secretària.
.
.
, que la directora general acaba d'explicar, i jo li ho vull agrair, deixant clar que tant ella com jo estem encantats de comparéixer ací.
No sé si s'ha entés el que deia la senyora Briones.
La senyora Briones el que ha dit és que en el Servof hi han dues directores generals; l'altra és la senyora Eva Hernández, que és la que té les competències per les quals li preguntaven a la senyora Briones.
Venim, ho expliquem i ens quedem.
.
.
, a la seua disposició, com no podia ser d'una altra manera, i ho fem encantats tantes vegades.
.
.
, tantes vegades com calga.

Però en aquelles condicions d'orientació, fins i tot hem pogut fer 144.
895 accions, de les quals quasi.
.
.
, 21.
000 grupals i 123.
000.
.
.
, més de 123.
000, gairebé 124.
000 individuals; 17.
500 de Garantia Juvenil; 7.
800 en itineraris, i en autoocupació un total de 878 -set-centes llargues, de grupals i la resta.
.
.
, d'individuals-.
Molt bé.

Això ho millorarem.
¿Com?
Doncs amb estos 120 orientadors, que no dubte.
.
.
, esperem no haver d'usar el comodí de Les Corts i que el projecte de llei arribe ací com toca, que és com vostés han demanat i com nosaltres volem que siga.
I segur que comprendran vostés que dins d'un govern de vegades també hi han estes disfuncions entre unes conselleries i les altres, però sàpiguen que el compromís d'esta conselleria i del Servof és absolut, no només perquè així ho ha manat Les Corts, sinó perquè, a més a més, ens ho creiem.

La incorporació d'estes 120 persones -45, a finals d'any i la resta, el primer.
.
.
, segon mes de l'any proper-, per als quals hi ha preparant-se una formació específica, perquè volem que tot el món.
.
.
, saben vostés que els orientadors tenen formacions diferents i, per tant, nosaltres sí que voldríem que almenys una metodologia, que és la de la casa, que ha generat la nostra gent amb més anys d'experiència, de manera que qualsevol persona que siga orientada per personal propi, ho siga en la mateixa línia, amb la vocació i la voluntat que estiguen, com és lògic, en les oficines del Servof, però també -i en això estem treballant tant en la conselleria de la senyora Oltra com en la conselleria del senyor Marzà- ens agradaria que alguns d'estos orientadors pogueren prestar, si més no temporalment, en algunes hores al dia, en els centres de formació professional reglada.

Mentres la formació professional reglada en la qual també treballem per a millorar la situació de la formació de les possibles treballadores o treballadors, de la gent que busca una ocupació o de la que ja la té i l'ha de millorar, mentres eixa formació i l'ocupacional que prestem nosaltres puguen acabar trobant-se en algun punt, en algun moment, nosaltres tenim una comissió permanent en la conselleria de cultura, en la direcció general de formació professional per a tractar estes tipus de coses.

Vegem, si els hi sembla per no fer-ho excessivament pesat, els tres grans indicadors que ens dirien una miqueta.
.
.
, perdó, quina és la.
.
.
, quina és la situació.
Seria la taxa d'atur, el número de persones ocupades i el de persones desocupades.

Vegen.
.
.
, des de l'inici de la legislatura, la taxa d'atur de persones de menys de trenta anys s'ha reduït gairebé en nou punts.
Hem passat del 39,2% al 30,5%.
Si veuen la ratlleta blava, com no podia ser d'una altra manera, representa la Comunitat Valenciana; la roja, Espanya, voran com comencem més o menys junts, hi han alguns desajustos i, en l'últim temps, el cas valencià se va distanciant, va millorant respecte a la mitjana espanyola.

Des de la implantació d'Avalem Joves, la taxa d'atur entre els menors de trenta anys s'ha reduït un 4,3%: algun efecte ha tingut.
.
.
, ha tingut.
Per tant, ja que, insistixc, més enllà de la conjuntura global, si ací hi ha un diferencial a favor deu ser perquè les polítiques locals també deuen contribuir d'alguna manera en millorar la situació.
Òbviament no serà l'únic paràmetre, però creiem que.
.
.
, també, creiem que també.
No serà l'únic, però alguna cosa.
.
.
, com a mínim, com a mínim, si millora més que en altres llocs, senyal que molt de mal no ho deu estar fent.

La reducció de l'atur als joves ha estat molt pronunciada en la Comunitat Valenciana.
Més pronunciada -perdó- que en la resta d'Espanya.
En el 2015, la mitjana espanyola de persones aturades de menys de trenta anys.
.
.
La valenciana -perdó- era de 39,2% i l'espanyola, de 38,7%.
Per tant, nosaltres estàvem pràcticament un punt per damunt de la mitjana espanyola.
En el 2017, a dades d'avui, l'atur en Espanya de persones de menys de trenta anys és superior al de la Comunitat Valenciana: del 31,6% en la mitjana espanyola, nosaltres estem en un 30,5%, per tant, el nostre comportament com a comunitat ha retallat en un 1,6%.
Per tant, en este moment la nostra mitjana està per davall de l'espanyola, cosa que no passava fa només un any i mig, i jo crec que, com a mínim, dibuixa un panorama d'una certa esperança de saber una miqueta cap a on hem de seguir treballant.

Des de la implantació de l'Avalem Joves l'ocupació entre els menors de trenta anys ha crescut un 6,3%.
Ací, en les dues ratlles, veuran.
.
.
, una és la mitjana, és la tendència, la més fina, i la més gruixuda, que totes les variacions i evolucions habituals en els trimestres en una societat com la nostra que té una ocupació encara.
.
.
, un factor de temporalització molt evident.

Avui treballen -per fer números redons- 27.
800 joves més que quan este govern va prendre possessió, que és una altra xifra positiva, com el que veiem ací, dels ocupats menors de trenta anys des de l'inici de la legislatura en milers de persones.
El nombre de desocupats menors de trenta anys s'ha reduït en un 12,7% des que es va posar en marxa l'Avalem Joves, un 12,7%.
Són les xifres de l'EPA.
I diem que són les xifres de l'EPA perquè segurament, si tiràrem mà d'altres estadístiques, com el número de persones inscrites, els números ens serien més favorables, però és veritat que serien menys reals.
Els de l'EPA en general són més reals perquè moltes vegades, i els que hem estat molt de temps en l'oposició, quan se presentaven estos números, és a dir, hi ha menys persones inscrites en el Servof, i deies, ja, però a la millor se n'han anat perquè com no els hi feien cas.
.
.
No, no, ací se dóna la circumstància que hi ha menys persones inscrites, però hi ha més persones treballant.

Per tant, hi ha una correlació lògica que ens situa ens uns paràmetres poc discutibles, que són els que marquen l'EPA i que ens diuen que hui hi ha 31.
400 valencians menys en l'atur que a l'inici de la legislatura, 31.
400.

I ací, finalment, això és la correlació entre els ocupats joves.
.
.
No, perdó.
L'ocupació jove ha fet que aquest col·lectiu augmente el seu pes dins del total d'ocupats.
Exacte, la correlació dels ocupats joves, dins del número total d'ocupats, en este moment nosaltres ens hem distanciat de la mitjana espanyola a favor, en el sentit que eixe col·lectiu, el qual sempre ens preocupava molt, de menors de trenta anys, que tenia una taxa de desocupació molt elevada, doncs hem aconseguit que vaja millorant, fruit de mil coses, fruit de mil coses, som molt conscients de l'economia global, etcètera, etcètera, però també de les polítiques del Consell, sense dubte.
Hem aconseguit que tinga un pes molt superior a la mitjana espanyola dins del còmput total.

I tot això, tots estos números positius, un poc positius, lluny encara del que ens agradaria, però positius, tot açò s'ha fet malgrat les enormes dificultats que s'han imposat per part de l'estat en matèria de Garantia Juvenil.
També se n'ha parlat molt en Les Corts.
Nosaltres sentim amb atenció els debats que fan vostés ací i els que fem nosaltres a Madrid, quan anem al ministeri els representants de les comunitats autònomes.
Hem patit un coll d'ampolla, perquè per a poder beneficiar els joves de les polítiques de Garantia Juvenil calia estar inscrits en Garantia Juvenil, el procés era kafkià, era complicadíssim, fins i tot per allò que es diu la Â«generació digitalÂ», és a dir, persones que se manegen bé, en principi, en el 2.
0, era un sistema molt complicat.

Des de les comunitats autònomes, si més no, de les no governades pel partit del govern central, durant molt de temps se'ls hi havia demanat que relaxaren eixos requisits, que miraren de quina manera ho podien fer.
No ens anava bé a nosaltres, però en general no anava bé a cap comunitat, amb independència de qui governés, eh.
Per tant, era un clam general la situació a què feia referència la directora general, que prompte el govern de Madrid està en una situació de minoria i li toca ser més porós, diguem, amb les coses que se li diuen de les autonomies, fa que se produïsca un canvi, afortunadament, i demostra que algú raó teníem perquè comencen a millorar les coses.

Déiem, la flexibilització eixa de la inscripció, que ara és automàtica a través de l'oficina del Servei Públic d'Ocupació, la poden.
.
.
, primer tenen, des de la implantació d'Avalem Joves el nombre de persones inscrites a Garantia Juvenil ha crescut en un 233%, d'una manera exponencial gairebé.
De les 11.
421 persones inscrites en maig de 2016, quan assumim la responsabilitat de govern, hem passat, l'última xifra, a 39.
080 -no està gens malament-, sobretot si tenim present que en maig de 2015, ja sabem que és el final del període anterior de sessions per a les eleccions, ens hem trobat 3.
535 joves inscrits en garantia, en tenim ja 39.
800.
Per tant, el creixement és evident.

La primera de les barres verticals que veuen vostés a l'esquerra és el moment en què posem en marxa Avalem Joves.
I la segona, és a primers d'any, quan aconseguim que se flexibilitze la fórmula per a poder-se donar de l'alta Garantia Juvenil.
I miren quin vot peguem, els primers quinze dies no se nota tant, però després creix, fins i tot en l'últim trimestre, on ja s'ha fet tota la incorporació més important, i ja els dic, passem a 39.
000 joves, el creixement ja és una miqueta més moderat, però seguix creixent.
I encara tenim joves.

Fem una crida, i l'anem a fer perquè els joves se seguisquen inscrivint en el Servof.
Això, els ho dic perquè en algun moment, si ens ix bé, augmentarà el nombre de persones en el Servof, d'este marge d'edat.
Ho fem a consciència, perquè és l'única manera de poder fer polítiques per a esta gent.
Si no estan inscrits, no es poden beneficar de Garantia Juvenil.

Per tant, bé, ens faran malbé les estadístiques, però hem vingut a arreglar la situació, no a fer a fer estadístiques.

Després d'avaluar la situació, de vore com anaven millorant alguns paràmetres, ens plantegem el reforç dels programes -disculpen.
(Pausa)

El primer que fem és crear un grup de treball permanent en empreses, ara ho explique.
El segon, inventar Avalem Joves Plus.
El tercer, posar en marxa els tallers d'Avalem.
I el quart, el pla Generació Talent, que també hauran sentit alguna cosa estos últims dies.
Jo voldria dir que després de l'avaluació i per a plantejar tot això, m'agradaria que tingueren vostés en compte que, tant en la direcció del Servof, que el que és la direcció del Servof forma part la mateixa administració, però també la patronal i també els sindicats.
Vull dir, totes les mesures que ixen del Servof, conformen part de la direcció, que prenen la direcció, i fins ara mai per votació, sinó per acord, perquè hem arribat a consensos des de les diferents sensibilitats.
L'altra administració que tenim l'obligació de fer que les altres dues parts s'entenguen, i les altres dues parts que tenen la vocació d'entendre's mentre els seguim donant l'oportunitat de participar.

I açò està bé, però és que, a més a més, s'ha creat el comité de seguiment específic per a Avalem Joves, del que també forma part l'administració, la patronal i els sindicats, que se reuneix mensualment i avalua i genera documentació totes estes polítiques que anem fent en el grup de treball permanent d'empreses.

Eixa és la conseqüència de vore que només aconseguim 57 contractes, o 52 en l'any 2012 o.
.
.
, molt pocs per a l'esforç que feies.
I nosaltres els déiem, home, posa't ahí que te donen 9.
000 euros pel teu.
.
.
, però no acabava de funcionar, per què?
I el que vam decidir, parlant amb la patronal, era crear un grup de treball amb empreses potents, potents en el sentit que pogueren necessitar formació pròpia o que pogueren moure un nombre important de persones en les seues plantilles i que no confiaren en el Servof, perquè les que confien en el Servof ja mos ho diuen el que fem malament: m'heu enviat un fuster i necessitàvem un electricista, en fi, podríeu millorar això.
Volíem anar a buscar empreses que no treballaren amb nosaltres des de fa anys per a saber: a) per què no treballes amb mi; b) què he de fer perquè treballes amb mi, i c) per què no t'interessen les polítiques que fem, per què no me servix perquè tu contractes gent.
Les empreses són: Aguas de Valencia, Dulcesol, Embutidos Martínez, Royo Group, (inintel·ligible) .
.
.
i Stadler.

Ens reunim mensualment des de fa ja cinc mesos a les mateixes fàbriques.
Forma part d'esta reunió la direcció del Servof i la Direcció General de Formació -després els diré els noms de les empreses si volen- Professional, dependent de la Conselleria d'Educació, Cultura, Investigació i Esports.
Insistisc en la línia eixa de trobar sinergies entre els dos models de formació professional, que en altres territoris funcionen molt bé.
Ens reunim amb eixes empreses, fem posades en comú, amb una agenda marcada, amb uns horaris.

Hem arribat ja a un segon grau, seguim mantenint eixes reunions, per a un segon grau d'escala per baix, per dir-ho d'alguna manera, perquè els nostres tècnics específics ja del Servof se reunixen amb els responsables de recurs humans de cada una de les empreses, individualment, i comencem a dissenyar algunes formacions específiques per a estes empreses, formació a la carta, que ens puguen servir després per a portar-les a altres llocs.
Perquè te trobes coses com que Stadler ens deia, Â«me'n vaig a Càceres a buscar soldadorsÂ».
I deies, però si en Sagunt han tancat una fàbrica.
Â«No, però és que no saben soldar en els paràmetres que necessite.
I com no hi ha una formació específica i en canvi a Càceres hi ha una tradició de fer caixes de camió, el model de soldadura i tal, em resulta més ràpid ensenyar a aquells.
Â» No, no, no, de cap manera.
Muntem una formació específica en la teua empresa per a ensenyar la gent d'ací i que se puguen quedar a treballar.
Hi ha experiències interessants.
Vossloh, 82 persones, 79 en l'empresa.
Sabem que això sí que podria funcionar.
I en eixa línia comencem a treballar amb esta gent, amb ells i amb els altres.

La cosa no deu anar malament quan ens han demanat per al mes de juny que vinguen a una segona reunió els dos consellers, que van estar en la primera, quan vam decidir posar en marxa este grup de treball, perquè la patronal ens demana ampliar ja l'experiència a empreses de fora de la província de València.
Però hem començat ací i ara voldríem incorporar alguna d'Alacant, alguna de Castelló, alguna d'Alcoi, perquè estan començant a funcionar i estan contents.

Què és el que han descobert entre d'altres coses?
Doncs que el Servof vivia una miqueta tancat cap a dins, perquè quan ens demanaven algunes qüestions, els díem, Â«ja ho fem, és el programa tal, ho fem a través de (inintel·ligible) .
.
.
, el programa tal el fem a través del servei de l'empresaÂ», i no ens coneixien, no havíem sigut capaços de vendre aquells serveis que des del Servof ja féiem i els féiem bé.
I després, evidentment, que tenim moltes debilitats com a organització encara i que estem intentant resoldre-les.
Ara no està la diputada que feia de portaveu abans del grup Podemos, però plantejar-li algunes qüestions, que en els propers mesos també anirem veien com s'articula tota la lluita contra l'atur en les administracions locals, etcètera, en tot el que estem preparant.

El segon encontre, dic, per a juny, amb la vocació d'incorporar noves empreses, perquè el sistema està funcionant a satisfacció de les empreses, valga la redundància, cosa que òbviament a nosaltres encara ens satisfà més.

Avalem Joves Plus.
Avalem Joves Plus és una miqueta la conseqüència que no funcionava la contractació amb l'empresa privada i que havíem de donar-los una oportunitat a estes persones joves de tindre una primera experiència laboral i que teníem uns fons de la Unió Europea que podíem invertir en esta gent.
El que féiem és posar en marxa el programa d'ocupació jove més ambiciós que ha fet mai La Generalitat.
Un programa que naix amb una inversió de 26,6 milions d'euros, amb dues convocatòries diferents, una per a persones titulades i una altra per a persones no titulades, que són actuacions per a la contractació en ajuntaments, mancomunitats i diputacions, amb la voluntat i vocació de millorar l'ocupabilitat de les persones menors de trenta anys i en un dels paràmetres que ens marca Garantia Juvenil; facilitar als joves l'adquisició d'experiència laboral, i posar, el que els deia abans, en valor el talent d'eixa joventut per a la modernització i millora de les administracions públiques, perquè estem parlant de.
.
.
, estan encara avalant-se les peticions, però hem eixit en 26,6 milions d'euros; en la primera convocatòria, la setmana passada, vaig haver de demanar una ampliació de capital de 10 milions d'euros, i una hora abans de vindre ací n'he demanat 20 milions més per a la segona.

Per tant, estem parlant en funció de les peticions que ens han fet els diferents ajuntaments de la contractació al voltant d'unes quatre mil persones, 4.
000 joves, i per un import total d'uns 56.
000 euros, dels quals el 98 llarg per cent vénen de Garantia Juvenil, per tant, de fons europeus.
Sí, milions d'euros, sí, sí.

Seguisc.
Les persones destinatàries són menors de trenta anys, inscrits al Servof, inscrits i adherits als programa de Garantia Juvenil, que no els podíem beneficiar.
Si tornàrem al gràfic d'abans, fa sis mesos no n'haguérem pogut beneficiar ni a la meitat, perquè no estaven dins de Garantia Juvenil, i això complicava sobre manera l'actuació.

La quantia de la subvenció.
.
.
La Unió Europea ens diu que han de ser contractes de més de sis mesos i de màxim un any.
I, per tant, per a evitar una qüestió de gestió, per a evitar la casuística que un ajuntament te demanara a un contracte de huit mesos i un de nou, set mesos és més que sis, tallem per dalt, i dotze mesos és el màxim.
Per tant, oferim eixes dues possibilitats, amb un màxim de 17.
800 euros per persona en el primer cas i 26.
000 en el segon, amb la determinació que tots i cadascun dels ajuntaments ne tindran, vull dir, ací no hi ha discrecionalitat possible.
Si vosté se presenta a una de les dues convocatòries li garantim una persona.
Si vosté se presenta a les dos li'n garantim dos.
Lògicament els municipis més menuts demanaran menys gents, els municipis més grans demanaran més gent.
Per tant, farem, o això és el que hem vist, i amb les xifres en general, però garantint que tot el món ne podrà tindre.

I a més a més hem fet una cosa, que era posar en coneixement a través del web el perfil de les persones aturades en cada municipi i en cada comarca.
Per què?
Perquè quan l'ajuntament demana les persones per a treballar ho pot fer de dos maneres, i les dos són lícites i les dos estan bé, nosaltres no volem entrar en eixa distinció.
Una, en funció d'aquelles necessitats que tinga l'ajuntament, per tant, un fuster o una advocada.
I l'altra, en funció dels aturats que tinga en el seu propi municipi, que també és lícit i és lògic, i entenem, els que venim de la política municipal, entenem també que a vegades resulta difícil d'explicar que contractes al del poble del costat i no al del teu, i en canvi el del costat.
.
.

Per tant, mire, que sàpiga vosté que si li'n toquen tres, en el seu poble els aturats que hi ha són d'estes professions.
Com vosté ne pot prioritzar només un, els altres, si hi ha diners, els hi posarem també.
Si en el seu poble vosté volia un fuster i un electricista i es veu que aturat al seu poble està el fuster, prioritze el fuster, que el tindrà segur i serà el del seu poble, que no sé com se diu ni ho vull saber, ni podria saber-ho perquè l'estadística no ens facilita dades per protecció de dades, no els noms, sinó ni tant sols els perfils, ni tant sols els perfils.
No sé, si dónes massa dades en un poble menut, té trenta anys i una llicenciatura, doncs acabes descobrint qui és.
Per tant, simplement perfil professional, ¿eh?
, esta persona està capacitada per a fer de fuster.

¿Què hem fet amb això?
Agafar dues debilitats que tenia el sistema des del nostre punt de vista.
Per una banda, la que ja hem comentat constantment al llarg d'esta compareixença que és la manca d'oportunitats per a les persones més joves, això era una debilitat que teníem com a sistema; l'altra una debilitat estructural dels ajuntaments que -com vostés saben- bé, doncs per la taxa de reposició del ministre Montoro és difícil incorporar funcionaris nous i traure oposicions i, a més a més, és una mesura que pot estar fins i tot bé perquè si algú s'havia passat de frenada, però vullc recordar que en el cas valencià la nostra comunitat té la ràtio de funcionaris per nombre d'habitants més baixa de tot l'estat.

Per tant, a la millor eixa mesura d'alerta de Â«no contracteu més gent perquè se'ns va el dèficitÂ» tindria més sentit en altres llocs; ací tenim la ràtio de funcionaris per habitants més baixa de tot l'estat.
I això, doncs, genera una disfunció en els ajuntaments, en tota l'administració, en el mateix Servof.

I agafant eixes dues debilitats que teníem, la dels joves per un costat i l'estructural de personal dels ajuntaments, creiem haver creat una fortalesa que durarà com a mínim set mesos i un any.

I això també trobem que és important perquè els contractes que s'havien fet en altres ocasions, el Salari Jove per exemple, que en alguns casos eren tres mesos o sis mesos i que en el millor any van arribar a contractar a quatre-centes persones -ara parlaríem d'unes quatre mil-, en tres mesos per desgràcia moltes vegades no acabes de soltar-te en la teua funció en l'ajuntament, per tant acabes fent fotocòpies perquè, si no, has de tindre un funcionari damunt explican-te el que has de fer, i quan ho has aprés marxes.

Set mesos o dotze mesos ja és un període suficient com perquè els joves aprenguen alguna cosa i puguen aportar també alguna cosa a l'ajuntament que, al final, és el que preteníem.

Programa mixt d'ocupació i formació, que és en realitat els tallers T'avalem, per a millorar la qualificació i la inserció professional dels joves, també són tallers de sis i de dotze mesos, o de sis o dotze mesos en funció del que agafes.
Per fer números llargs, veuen ací que n'hi ha una inversió de gairebé 18 milions d'euros, 17.
702.
000, i que arriba a 910 alumnes que estaran o sis o dotze mesos, en funció del taller que hagen triat o pel que hagen estat triats, cobrant i estudiant i aprenent, cobren tant quan estan en el període de pràctiques -diguem- com en els primers mesos que es dediquen a la teoria, en general els primers no sempre són així, i sobretot, sobretot tots ixen amb una certificació professional que a nosaltres ens semblava, també, més que raonable que quan a un jove el poses a donar-li una formació doncs quan isca n'hi haja un document oficial públic que diga que ha aprés un ofici, cosa que l'hauria d'ajudar a millorar la seva possibilitat d'ocupació.
Vaig acabant ja que segur que tenen coses que preguntar.

Del pla Generació Talent hauran sentit parlar estos dies, i més que en sentiran -espere- perquè està encara sense acabar de tancar, encara anem a fer algunes aportacions però ja que veníem ens feia goig aportar la informació més actualitzada possible.
Esta és la part que aporta el Servof a eixe pla, ¿eh?
, en paral·lel altres conselleries, altres organismes aporten altres propostes i altres programes, alguns, crec que els d'investigació per exemple molt i molt interessants.

El que es pretén amb això, que és un programa transversal de La Generalitat, és des d'una banda, aturar primer l'hemorràgia del talent que fuig i que se n'ha d'anar a buscar fora, qui vullga anar a treballar fora tindrà la comprensió i l'acompanyament d'este govern però perquè vol, perquè trobe que és una experiència professional, etcètera, de millora, però voldríem evitar que se'n vagen.

El Servof quan es va plantejar això sí que vam ser molt contundents en la defensa del que és el nostre públic objectiu, que és tot el món, no només el gran investigador que ens segueix sinó tot el món.
Per tant, per a entrar en el programa -per dir-ho d'alguna manera- vam demanar una redefinició del concepte talent perquè per a nosaltres talent és el soldador -que deia abans-, o qualsevol professió, qualsevol habilitat professional que puga millorar les prestacions de l'empresa on treballa.

A nosaltres ens sembla que l'esforç personal, familiar i social que es fa en la Formació Professional, la que fem des del Servof, en la universitat, de tota esta gent doncs és un valor afegit i em sembla una consciència que eixe valor afegit vaja a parar després fora, ja no parle dels grans investigadors -que deia-, que després damunt acabes comprant les patents fora, sinó de qualsevol treball i de qualsevol ofici.
Per tant, intentar aturar eixa sagnia amb ofertes ací.

Com tenim un munt de gent fora, formació en noves tecnologies online perquè pretenem que la gent que s'ha hagut d'anar fora i està fent de cambrer no sé on tinga la possibilitat de formar-se i reciclar-ser professionalment i que, evidentment, si està fora haurà de ser online perquè puga vindre; assessorament a l'emprenedoria i acompanyament en els primers compassos; i, després, contractació pública en un programa molt específic, en este cas també per a administracions públiques, evidentment no de les dimensions del que acabe d'explicar sinó molt més menut, per a dos programes bàsicament que són el de modernització de les administracions públiques i els plans de transparència, o per a gestions de (inintel·ligible) .
.
.
, etcètera, que en els ajuntaments més grans ho tenen més senzill per les raons que podem entendre i en els més menuts ho tenen molt més complicat.

Per tant, estem mirant encara a vore quina és la fórmula però estaríem parlant de contraprojectes; es presenten uns projectes, que guanyi qui haja de guanyar, el que faja el millor projecte, i podria treballar un temps en un ajuntament en el seu pla de modernització.

I acabe amb una última diapositiva que per a nosaltres és especialment important pel que és la filosofia de la direcció d'esta casa que tinc l'honor de representar ara, i és que els números que hem presentat fins ara no són roïns, no són els pitjors números possibles.
Les tendències són bones, són positives, però estem molt lluny d'estar on voldríem estar, i nosaltres volíem vindre i dir-ho, volíem vindre i dir que encara ens queda molta faena per fer i que som molt conscients d'això, que no ens podem donar per satisfets mentre n'hi haja 119.
400 joves encara en situació de desocupació mentre encara tenim, per molt que n'hi haja millorat, una dramàtica taxa d'atur del 30,47%, una taxa de temporalitat del 55,73%, una taxa de parcialitat del 38,93%, i d'eixa taxa el 59,24% és parcialitat no desitjada perquè en eixos rangs d'edat n'hi ha gent que vol compaginar el treball amb la feina i, per tant, busque treballs temporals, però el 59,24% d'eixos els hi agradaria poder treballar tot el dia.

I, després, una altra qüestió que també ens preocupa especialment, i si tenim ocasió un altre dia quan parlem d'altres activitats que estem fent des del Servof els explicaré com estem enfocant eixe problema, i és que el 73,76% d'estes persones tenen una formació a nivell d'ESO o inferior encara, i és gent que nosaltres voldríem incorporar no només al treball sinó també a la formació.

Per tant, estem treballant en programes mixts en alguns barris especials amb el convenciment que els ensenyen experiències en altres llocs, que alguns d'estos joves una vegada es posen a treballar doncs els dius: però si tu saps desmuntar un cotxe, que ho estàs fent en la vorera de baix de casa, tu series un mecànic fantàstic, he de posar en valor les teues -i perdoneu que parle de manera tan crua-, convertim això en un ofici, en una professió, i quan has fet dos assignatures teòriques, si et puc convéncer que a més fages la de Física, la de Química i l'Anglés doncs vas a tindre un certificat de Formació Professional reglada.
I per ahí s'ha rescatat, en algunes experiències que estem observant, gent en situació molt complicada en barris molt difícils.

I eixe és el nostre públic objectiu especial en el sentit que nosaltres sempre hem dit des de la direcció del Servof que quan un servei públic d'ocupació funciona per als grups amb més dificultats, si som capaços que funcione per a eixa gent, funciona per a tota la societat.

Gràcies.

La senyora secretària:

Ahora es el momento del Grupo Ciudadanos que es uno de los que pide la comparecencia del secretario autonómico.

Le cedo la voz al portavoz de Ciudadanos, el señor Woodward, por ocho minutos.

El senyor Woodward Poch:

Muchas gracias, señor Nomdedéu, agradezco su intervención de nuevo, es de agradecer el ímpetu que le pone, al menos a su exposición, y también entendemos que es así en su tarea, su trabajo, el día a día al frente del Servef.

Mire, yo tengo una serie de preguntas, si puede también repartirlas a la comisión, la exposición que ha hecho pues sería de agradecer.
Una de las preguntas que yo le había hecho por la comparecencia era, está claro que estamos ahora en abril, bueno, en mayo, perdón, junio de 2017, era el tema de menores de veinticinco años, que realmente es un problema.

Cuando saca las cifras de menores de treinta años se maquilla un poco el porcentaje, pero cuando nos vamos a cifras o a la tasa de paro para menores de veinticinco años las cifras son preocupantes.
Y se incrementaban al final del 2016, a lo mejor también es por el tema de la inscripción en el programa de Avalem o el que pudiera ser, pero era una de las cosas que me hubiera gustado que me hubiera dicho.

Está claro que viendo las cifras -y lo que hemos visto en las diapositivas- con los menores de treinta años se mejoran un poquitín las cifras que teníamos nosotros pero seguimos pensando que son preocupantes, incluidas las que ha presentado aunque se ve la mejoría que se está produciendo en el tema de la tasa de empleabilidad, en este caso.

Una de las cuestiones que usted ya plantea con el Avalem Joves Plus, o Más, o cómo se le llame, creo que reside -y usted muy bien lo ha resaltado- en el tema de la poca implicación o la poca, yo no diría implicación pero para las empresas lo poco apetecible que parece que sea este programa, y parece que hayan tenido que darle la vuelta -como usted bien ha dicho- e irnos a las administraciones locales, a los ayuntamientos para que no sea un fracaso el programa de Avalem Joves por el tema de las empresas.
También es cierto que no es solo el motivo de que no quieran contratar sino que tampoco la coyuntura es aún lo suficientemente atractiva para las empresas para contratar.

También, el tema importante -y que usted siempre está encima de ellos- es el tema de la formación que creemos que es lo primordial.

Y una de las preguntas que nosotros le hicimos al Servef, escritas, que nos contestaron, en el tema de los programas de formación que se habían hecho en el 2016, si se iban a mantener, nos han contestado que sí, que se iban a mantener todos.
Y después de las cifras que se han visto durante el año 2016 entendíamos que, a lo mejor, sería conveniente que algunos de estos programas deben estar obsoletos.

Y, también, por otras preguntas, otras respuestas que nos han ido haciendo en el tema de la formación para personas desempleadas que parece que la gente que está en paro pues no quiere hacer formación.
(Rient) Me parece un motivo, no es culpa del Servef, a lo mejor con el nuevo ímpetu que le está dando al Servef mejorará esto en el futuro, pero en este momento también es un tema que nos preocupa a nosotros que los parados de larga duración, realmente en el año 2016 la cifra de formación -aunque no venga al tema pero ya que hemos sacado el tema de la formación-, pues hayan hecho menos formación, acciones formativas que en el 2015.
Bueno, era uno de esos temas que nos gustaba recalcar.

Es interesante la aportación que habla del nuevo programa de los ayuntamientos de cincuenta millones de euros pero, realmente, al final, aunque sí que es verdad que la gente que va a estar trabajando va a tener una experiencia al final de este programa, lo que nos gustaría saber: y después de esto ¿qué?
Porque esos cincuenta millones está claro que vienen la mayoría de la Unión Europea y es bueno utilizarlos pero hace falta, también, un compromiso de intentar atraer a las empresas con el nuevo cambio de modelo productivo que se está intentando implantar en la comunidad y que vaya todo mejor y pueda ser que entren.

Pero entendemos que es mucho dinero el que se destina aquí y no entendemos, o sí que lo entendemos pero a lo mejor parece que sea un dinero que se vaya a tirar, esperemos que no por el tema de que van a tener una experiencia pero, realmente, hemos visto que el coste de la subvención serán sobre unos 26.
000 euros para un año de una contratación que es lo máximo que se podrá hacer.

Pero, realmente, al final este tipo de empleos que vayamos a hacer, ¿estaremos jugando otra vez?
¿Seguiremos con la precariedad?
O ¿nos llevará única y exclusivamente a sacar números para ponernos una medalla?
Y lo digo con el mayor respeto posible, no porque se quiera hacer o no pero, al final, realmente, a ver qué podemos intentar.

Y una de las problemáticas que vemos sobre todo, nosotros los datos del primer trimestre del 2017, y usted ha sacado aquí el 73% en el tema de la formación de los jóvenes, académica; nosotros los datos que teníamos eran del 66%, habían incrementado las personas en paro en 22.
000 personas el último trimestre del 2017, con una formación inferior a la ESO.
Entonces, es un tema muy problemático, entendemos, que es donde realmente tendremos que echar toda la carne en el asador por parte de ustedes, por parte de todos los grupos, para intentar mejorar esta lacra que realmente al final la gente joven sin formación entiende que en un futuro no van a poder estar toda la vida dependiendo de un subsidio que no tendremos.

Agradezco todos los datos.
En esta intervención ya hemos podido tener un poquitín más avanzados datos del Avalem Joves.
Pero realmente me quedo con la duda de qué pasará con el programa Avalem Joves en sí para las empresas, si realmente al final entrarán en él o no.

Y agradecer también, de nuevo le agradezco, cuando nos intercambiamos unos correos por el tema del Avalem Experiencia, la información sobre la gente que estaba inscrita, los jóvenes que estaban inscritos en Garantía Juvenil.
Y veo, con los datos que nos ha dado, que me imagino que serán a final de mayo, que ya estamos en 39.
000, y es un logro para haber atraído la gente joven a este programa.

Desde Ciudadanos, le apoyamos, aunque hoy hayamos sacado una nota de prensa por el tema de los autónomos, que entendemos que es un poquitín absurdo el importe.
Pero bueno, poco a poco entendemos que también es una buena medida e iremos apoyando.

Muchas gracias.

La senyora secretària:

Ahora es el turno del Grupo Podemos-Podem.
El turno del señor Jiménez, por cuatro minutos.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, com vosté ja poc a poc està donant menys joc per les seues camises, i com sap que sóc un seguidor en les seues xarxes socials, parlarem de l'aniversari de Clint Eastwood agraint-li que se pose avui En la línea de fuego i que intente convéncer-nos que caminem a Un mundo perfecto, dos pel·lícules de… (Veus i rialles) Després, parle vosté i…

En tot cas, avui, no avui, perquè ja ho hem sentit de boca del conseller alguna vegada, sabem, tornem a reafirmar que Avalem és un continent.
En el seu dia, quan van començar a aparéixer els noms dels diferents Avalem sonaven només a un lema, perquè no hi havia mesures concretes.
Ara ja és un continent i poc a poc, ja ens ha descrit algunes mesures concretes que encara no tenen una plasmació, no tenen la que voldríem, una plasmació o un producte, unes conseqüències com les que voldríem.

Ens haguera agradat que eixos números, com vosté ha dit també, foren millors.
En tot cas, celebrem que s'estiga posant en marxa.
M'ha paregut escoltar-lo a vosté, m'ha vingut al cap aquells trens que comencen a rodar: xuc-xuc-xuc.
Ja comença la cosa a rodar, encara que no hem arreplegat a ningú en l'estació, o a molt poca gent en l'estació.

Jo me n'he anat a la pàgina web d'Avalem Joves, i allí el primer que hi ha són una sèrie d'objectius, i un d'ells es contribuir a la implantació d'un model productiu.
Però encara no ens acabem de fer la imatge de quin és el nou model productiu.
I aleshores, jo li pregunte com se contribuïx a un model productiu, a un nou model productiu que encara no ha arribat, cap a on anem.

En este sentit, també hi ha una altre objectiu, que diu que és generar noves oportunitats d'ocupació i de formació.
Ens ha explicat que estan col·laborant en una mesa de treball en diferents empreses.
La meua pregunta és: com va a ser eixa crida a les diferents empreses i per què no n'hi han més.
Perquè ha dit un grup reduït, són cinc o sis.
Si se pensa ampliar ja no sols territorialment, sinó si hi ha més crides a sumar-se ahí i per què no s'ha sumat més gent, més empreses.

Després vostés tenen com a objectiu també en la pàgina web declarat l'intent de facilitar el retorn de les persones joves.
No sé si s'ha pensat en algun pla.
No ens ha descrit ningun en concret sobre retorn de persones que han hagut d'anar-se'n a l'estranger.
I també tenen el compromís social de les persones joves per a participar en iniciatives socials de la mà del tercer sector.
En esta qüestió en concret ens agradaria tindre alguna informació més sobre si hi ha programes específics o si hi ha, fins i tot, incorporació de joves al tercer sector.

Aprofite per a dir-li que n'hi ha un link a la pàgina web que no funciona, aquell del Ecogju, les ajudes a la contractació indefinida.
Però, i ara parlem dels dos accessos a programes de l'Avalem Joves, que sí que funciona el link, i que vosté ha parlat que beneficiarà unes 4.
000 persones, uns 4.
000 joves.

Ha dit que ha fet ús de les diferents ampliacions de crèdit per a atendre tota la demanda.
Jo no sé si s'han establert mecanismes de coordinació o de seguiment de com se desenvoluparan les tasques d'estos joves en els ajuntaments, perquè vosté i jo sabem que els ajuntaments, acostumats que nos se'ls fera massa cas de les demandes, han demanat de més en alguns casos.

Potser han demanat personal de més i se troben que han sigut satisfetes totes les seues demandes.
I aleshores ens preocupa també saber si n'hi ha programes de seguiment perquè els joves no estiguen fent fotocòpies o no estiguen regant la gespa.

Moltes gràcies.

La senyora secretària:

Ahora es el turno del Grupo Popular.
Turno del señor Caballero.
Por cuatro minutos.

El senyor Caballero Montañés:

Muchas gracias, presidenta.

Señor Nomdedéu, me gustaría también agradecerle el trabajo que desde el Consell han hecho en materia de empleo juvenil, pero no voy a poder hacerlo, porque las políticas que ustedes han implementado me impiden hacerlo.
No estoy hablando de los datos generales del desempleo, que evidentemente gozan ustedes de la inercia de creación de empleo que se está viviendo no solo en la Comunidad Valenciana sino en toda España, fruto de las políticas de las reformas, de las medidas que aprobaron gobiernos del Partido Popular.

Voy a hablarles de sus planes.
El año pasado estuvo en Les Corts y usted mismo empezó su comparecencia diciendo lo siguiente: Â«El objetivo esencial del Consell en materia de políticas de empleo es fomentar y garantizar que los puestos de trabajo que se creen sean seguros, estables y de calidad.
Y este es un compromiso firme, innegociable, porque más allá de las cifras, nuestro compromiso es con las personas.
Â»

Señor Nomdedéu, ¿con qué personas?
¿Dónde está el trabajo seguro, estable y de calidad?
Porque hay que reconocer que ustedes son unos profesionales en hacer lo contrario a lo que prometen, y encima sacar pecho.
¿Cuál es el verdadero compromiso del Consell con los jóvenes valencianos?
Usted no lo ha especificado, pero yo se lo diré: un recorte del 33% en los incentivos de la contratación de gente joven.

Señor Nomdedéu, Avalem Joves es de 2016.
Ustedes lo presentan en 2016 y se ha demostrado que en 2016 Avalem Joves ha sido un fracaso.
Sin ayudas al emprendimiento juvenil, sin ayudas a los autónomos jóvenes, sin formación para los jóvenes desempleados, con una orientación laboral desprestigiada por parte de los dirigentes del Servef.

Su programa Avalem Joves se concretó en esa línea, a la que usted ha hecho referencia, en eso tres millones para fomentar la contratación de jóvenes, y que el resultado ya lo ha dicho: 50 contratos indefinidos a jornada completa, ocho a tiempo parcial.
Finalmente, ejecutaron 460.
000 euros de tres millones, uno de cada diez euros presupuestados, y donde más de dos millones y medio de euros no llegaron a su destino, que era contratar a jóvenes.

A usted esto no le parecerá buena gestión, entiendo yo que no, y por su cara lo dice todo.
¿Sabe cuántas empresas se han vinculado al programa?
Usted dijo que desde que gobierna el Consell del Titanic las empresas volvían a confiar en el Servef.
Fueron 21.
Señor Nomdedéu, también dijeron que iban a ser 80.
000 jóvenes los beneficiados.
Se quedaron en 57.

¿Sabe que gastaron 21.
000 euros en publicitar este programa, estas ayudas en concreto?
Casi gastaron más en publicitar el mismo plan que lo que ustedes destinaron realmente a contratar a gente joven.
Convendrá conmigo que los resultados son bastante mejorables.
Y frente a esta situación, ustedes tenían dos opciones: hacer un diagnóstico serio, reconocer la mala gestión en este caso y tratar de rectificar o culpar a todos los demás de todos sus males.

Que si el PP, que si las empresas no quieren contratar, que si los jóvenes no quieren ser contratados.
Y ustedes han optado por la segunda, es decir, culpar a todos de la mala gestión, y entonces darles la excusa, decir que la empresa privada, que las ayudas a la empresa privada no han funcionado, para tener vía libre y aplicar su modelo.
Vía libre para dejar ustedes de avalar a los jóvenes y empezar a avalar a los ayuntamientos.

¿Cuál es su modelo?
Recortar las ayudas a las empresas privadas que generan empleo estable y de calidad, para subvencionar contratos temporales y precarios en ayuntamientos.
Señor Nomdedéu, por mucho que ustedes la hayan (inintel·ligible) … la iniciativa privada es la única que crea empleo en la comunitat.
Ni la administración crea empleo, ni los gobiernos, ni los ayuntamientos tampoco.

Sin embargo, destinan ustedes solo dos millones de euros para incentivar a las empresas la contratación de gente joven y 26 millones de euros para subvencionar que los ayuntamientos contraten personas en condición de temporal.

Señor Nomdedéu, con su modelo no hay opción real de generar empleo estable.
El cien por cien es empleo que se propone como temporal.
Siete meses y a la calle, o un año y a la calle, sin posibilidad de continuidad.
Señor Nomdedéu, mucho me temo que ustedes esto lo buscan para buscar el clientelismo a nivel municipal.
Espero que no sea así.
Estaremos atentos a ello.

Muchas gracias.

La senyora secretària:

Es el turno ahora del Grupo Compromís.
La señora Campello, por cuatro minutos.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, presidenta.

I gràcies, senyor Nomdedéu, per la compareixença que hui mos ha fet i l'explicació, amb diapositives incloses, que jo crec que quan estem aquí tant de temps ens ve molt bé per fer-mos una idea de tot el que mos volen contar.

Hui tornem a parlar de la Garantia Juvenil i bé, jo crec que en este cas és a petició pròpia i per contar novetats.
Jo no sé si alguna vegada una iniciativa política ha sigut tantes vegades auditada per estes Corts, a un any sols de la seua posada en marxa.
Però bé, benvinguda siga la faena dels grups parlamentaris.

Si no recorde malament, ja ho parlàrem en un ple anterior i hui vosté mos ho ha recordat, l'atrofiat desenvolupament per part de l'estat de la Garantia Juvenil ha estat un llast per a les comunitats autònomes.
I la nostra no anava a ser menys i també ha estat llastant la pèssima gestió de la Garantia Juvenil que ha fet el Partit Popular des del govern de l'estat espanyol.

Després de la pressió de les comunitats autònomes, finalment el govern va cedir a fer la garantia més accessible, i hui vosté mos ho ha dit.
I recordem que per a participar en el programa de la conselleria, cal formar part de la Garantia Juvenil.
I que el procés era tan complicat que calia que tinguérem un tècnic per a poder apuntar-te a la Garantia Juvenil.

A dia de hui qualsevol jove que s'inscriga com a demandant d'ocupació forma ja part del programa de Garantia Juvenil.
Només cal vore com ha augmentat el nombre de participants al programa ja este mateix any, des que s'optà pel nou model proposat per les comunitats autònomes que, com vosté dia, probablement les xifres no el beneficien i després no puguen traure una xifra tan bonica com es desitjaria.

Però bé, està molt bé que aposten per no maquillar i parlar de les realitats.
Per tant, no podem fer més que en eixes qüestions felicitar la conselleria per l'aposta per la descentralització als seus programes i per la gestió al quilòmetre zero, amb el desenvolupament dels plans, com hem vist, de l'Avalem Plus, que dóna un nou gir al programa d'Avalem, proporcionant a mancomunitats, diputacions i ajuntaments un programa que aposta més per la dignificació laboral i pel procés d'adquisició d'experiència.

D'altra banda, ens trobem amb el programa T'avalem i en el programa Gent, en què el Servof també aporta fons.
És a dir, mentres que la resposta a l'atur juvenil del Partit Popular va ser tindre alts càrrecs de les seues joventuts, la resposta de la conselleria a les mancances i aspectes que no funcionen del programa un any després és la revisió i la posada en marxa, pel que hui hem vist.

Exigir la reformulació de la inscripció a la Garantia Juvenil a l'estat espanyol.
Descentralitzar el programa.
Implementació del programa Avalem Plus, amb més de, crec que eren 26 milions.
Implementació del programa T'avalem.
Implementació del programa Gent, amb més de 60.
000 milions.

Sabent tot això, encara que a alguns pareix que els molesta, però no sé molt bé per què, a mi m'agradaria saber quin va ser el grau d'execució del fons de garantia durant l'etapa anterior al govern del botànic.
M'agradaria saber-ho.
I crec que ningú tindrà ningun problema, perquè com m'imagine que estaran encantats de defensar el que va fer el seu govern, doncs serà magnífic saber-ho.

I és que, com vosté deia, la situació al nostre país és crítica.
Més del 30% dels aturats al nostre territori tenen menys de trenta anys, i vora tres quartes parts d'estos tenen l'ESO com a màxima titulació.
Per això, també m'agradaria saber quin pla tenen per millorar l'orientació formativa d'eixes persones en concret.

M'agradava molt el que parlava vosté de donar una eixida amb títols, amb possibilitats professionals a les habilitats que puguen estar adquirint-se estos joves, ja de per si.
.
.
, d'una manera més informal, poguérem dir.

En tot cas, m'agradaria també que tinguérem consciència que una cosa és gastar i una altra cosa és invertir.
I jo espere d'este govern i de les seues responsabilitats que el que facen és invertir i no gastar.

Res més.

Recordar-li que a moltes persones joves no els queda ja massa temps per a haver de marxar per si volen buscar-se la vida, haver de ser part de la diàspora.

Aleshores, jo li desitge molts èxits, perquè els seus èxits seran també els èxits de totes eixes persones que, si no, hauran de marxar del nostre país.

Gràcies.

La senyora secretària:

Por último, el turno del Grupo Socialista, la señora Serna.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, presidenta.

Bienvenido, señor Nomdedéu.
Muchas gracias por estar aquí.

Yo le voy a decir una cosa.
Se va a tener que acostumbrar que, aunque usted venga aquí y nos cuente una realidad, unas veces mejor, otras veces peor, pero es nuestra realidad, pues, yo ya lo he dicho anteriormente, lo voy a volver a repetir, el PP continúa en su mundo paralelo.
Antes vivíamos en un mundo feliz y no pasaba nada; y, ahora, resulta que cuando hablamos de la realidad, pues, todo va negro y todo va fatal.
O sea, que vaya usted acostumbrándose, aunque venga muchas veces y nos cuente mil verdades, serán mil verdades que nunca les van a gustar, sean buenas o malas.

Yo coincido con usted en que este gobierno lo que quiere es poner los mimbres y generar todo aquello que sirva para fomentar el empleo; es que no estamos en otra cosa.
Porque es que sabemos que no tener empleo es una de las peores cosas que nos puede suceder en la sociedad.
Y todos, en nuestro entorno o en algún momento de nuestra vida, pues, lo hemos vivido.
Así que yo creo que estamos en un momento de un pequeño optimismo, pero que nadie se ha vuelto loco ni vivimos en una euforia.

Yo no sé por qué no tenemos que alegrarnos cuando algo bueno puede empezar a ocurrir.
No lo consigo entender.
Porque, después de los datos facilitados que reflejan un importante impulso, después de que hemos podido recuperar parcialmente -fíjese que añado Â«parcialmenteÂ»- la confianza de los ciudadanos que miran a esta administración, miran diciendo: Â«¡Uy!
, ahí hay alguien que va a hacer algo.
Â»… Hombre, no sé, es que venimos de un cero y ahora resulta que todas las personas inscritas en la Garantía Juvenil, pues, tampoco nos valen.

No sé.
Es que eso me entristece tanto…, porque lo veo una deslealtad tan grande que no comprendo por qué no nos alegramos, en global, de nada.
No lo entiendo.

Y reflejar el descenso del desempleo juvenil y que pueda aumentar en unas décimas o en algunos puntos la ocupación, ¿tampoco nos gusta?
Pues, no sé.
Es que…, yo no entiendo cómo que lograr abrir una senda donde se ha hecho trabajo, es constante, se intenta que sea bueno, intentamos hacer un camino desde una casilla de salida totalmente negativa, y resulta que eso tampoco sirve para generar empleo.

Yo sé que queda mucho por hacer.
Y usted sabe que, desde este grupo, siempre le hemos dicho que puede contar con nosotros, desde la crítica constructiva, desde aportar nuestro trabajo, ideas y todo aquello que se necesite para poder generar empleo.
Y yo creo que, en este tema, como en muchos otros de la sociedad valenciana, el apoyo tiene que ser unánime y no estar constantemente diciendo que este camino no sirve para nada y que nos hemos gastado mucho dinero.
¿Nos hemos gastado mucho dinero intentando promocionar planes de empleo y de formación?
Es que hay conceptos que, desde nuestro grupo, desde luego, no conseguimos entender.

Sí que me gustaría terminar diciéndole que la formación, para nosotros, siempre ha sido muy importante, y así se lo hemos transmitido otras veces.
Y, bueno, pues, le incido en la necesidad de ello.
Y si nos puede aportar algún dato que, bueno, pues, sirva para seguir dando luz a este camino que, bueno, estaba negro, pero, bueno, ya vamos poniéndole luces, aunque sean largas, ¿eh?
, aunque sean largas.

Gracias, señor Nomdedéu.

La senyora secretària:

Ahora será el turno del secretario autonómico por tiempo ilimitado.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof:

Moltíssimes gràcies, presidenta.

Moltes gràcies als quatre grups pel seu to.

Demanar disculpes a Ciudadanos, perquè es veritat que ajuntàvem dues compareixences, i havíem d'haver fet referència.
.
.
Ho tinc ací.
Vostés ens demanaven comparéixer en aquell moment perquè, efectivament, en el quart trimestre de l'any anterior, en l'històric de l'EPA, d'ahí podíem vore, per comparació, que els jóvens de fins a vint-i-cinc anys disminuïen.
Si bé és cert que, en eixe mateix període, quan arribaves fins els trenta, milloràvem.
Si bé és cert que, en el trimestre següent, ja se millora.
Si bé és cert que -crec que tenen les dades ahí- si miren en l'històric, és una altra vegada el déiem sempre, una dent de serra, sempre ens passa en eixe moment concret.

¿Per què passa això?
Jo crec que cal subratllar, per ser.
.
.
Ja veu que no he vingut ací superoptimista, eh?
Vinc assumint la realitat, que és que ens queda moltíssima faena per fer.
Però crec que algunes coses van millorant.

Nosaltres creiem, i sense poder-ho assegurar fins ara, fins on han pogut vore, pels perfils -que ja saben vostés que estadísticament són perfils cecs i no podem saber qui és qui-, que en el període eixe s'acaben molts contractes perquè comença el curs escolar.
I hi ha molta gent, de fins a vint-i-cinc anys, que sí que estudia i treballa en eixos períodes vacacionals.
Estem parlant, si no ho he mirat malament, del quart trimestre.
Per tant, s'acaba Nadal, molta gent d'esta, de fins a vint-i-cinc anys, se'n va una altra vegada a seguir en els seus estudis, cosa que ja no és tan evident entre els vint-i-cinc i trenta anys.
De fet, el diferencial de vint-i-cinc a trenta anys compensa els joves de díhuit a vint-i-cinc anys.

Per tant, en una societat com la nostra, que encara té una ocupació, especialment en la part més jove, molt poc estable i molt temporalitzada, creiem que eixe patró que se repetix -excepte l'any anterior- tots els anys, creiem que va per ahí.

Preguntava.
.
.
He pres moltes notes, a vore si ho faig bé.
Com tot el món ha preguntat per Garantia Juvenil, si li pareix ho deixe per al final, perquè tots els grups n'han fet alguna referència, i, aixina, me centre en cada aportació de cada un dels grups.

¿Per què no funcionen els contractes de formació?
, feia referència també el diputat senyor Caballero i feia referència vosté.
Doncs, això és el que hem fet nosaltres, fer una paradeta i dir: anem a vore per què no funcionen.
¿Qui mos ho va dir?
Vostés repetixen contínuament que qui crea l'ocupació són les empreses.
Doncs, l'empresa m'haurà de dir per què no servix eixa proposta que nosaltres fem, que és la que feien vostés i tampoc els hi va anar molt bé, ja han vist els números.

Davant del fracàs, quan vostés van executar 164.
000 euros, van aturar el projecte.
Nosaltres, davant del mal resultat.
.
.
, en la millor execució en els últims cinc anys, nosaltres reconeixem que és un mal resultat, fem dues coses: som conscients que no podrem executar tres milions enguany, per tant, ho deixem en dos -és el que vosté me deia-, i ens n'anem a parlar en les empreses.

Vosté diu: ¿per què 6 i no 26 o.
.
.
?
Doncs, senzillament, perquè ens posem en contacte amb la patronal de la província de València i els diguem quin és el projecte, i ho troben atractiu.
I ells, més que nosaltres, defineixen models d'empreses -si s'han fixat en els noms; i, si no, els els facilitarem- que treballen en diferents sectors per a tindre una visió molt més ampla.
¿Per què 6 i no 7 o 5?
Home!
, doncs, no li ho sabria dir.
El que sí que sé és que 6 i no 25 perquè és un projecte experimental i perquè volíem treballar d'esta manera, molt pròxima, i perquè tampoc tenim 25 persones en el Servof que les puguem desplaçar dos dies a la setmana a mirar la formació específica d'una empresa, seria just per a la resta, no?

Per tant, cap on anem?
, ens pregunten.
Per què no funcione?
Doncs, mire, una de les raons per què no funciona, que ens traslladen les empreses i estem estudiant a vore què podem fer, és perquè els demanem que siguen llocs de treball estables i que siguen, almenys, dotze mesos.
I te diuen, Â«xe, només tres mesosÂ».
Bé, doncs, en només tres mesos vostés van executar 145.
000 euros; nosaltres, en un any, n'hem executat 450.
000.
Per tant.
.
.
, sap?
Fem que sí en el cap, però és que no, que no.
Les xifres, després, són molt pudentes.

Ens demanen, vostés mateixos, que creem llocs de treball estable, que és el que nosaltres volem.
I l'empresa te diu: no és el moment, no és el moment encara.
Bé, doncs, seiem i mirem quin és el moment.
¿Què és el que voleu?

Una, parlem de la temporalitat d'eixos contractes.
Està obert, estem parlant de la temporalitat.

L'altra.
Te diuen: Â«M'envies un jove -que no té cultura d'empresa perquè no ha tingut l'oportunitat de treballar abans; amb la qual cosa, jo pose l'exemple del soldador, però ens valdria qualsevol-, entra en la fàbrica, no me produïx, no incrementa la meua productivitat i he d'agafar un bon soldador que li faça de profe.
I perd la productivitat del treballador experimentat i este encara no m'aporta res.
I, damunt, si només està tres mesos, quan li ensenye a soldar se'n va.
Â» Per tant, això dels dotze mesos ho tenim més claret ja per què n'han de ser dotze, perquè, si no, no li repercutirà en l'empresa.

Nosaltres, què fem?
Li diguem: mira, tenim un problema.
.
.
Que ara estem parlant de Garantia Juvenil, però tenim el 74% dels aturats valencians i valencianes que són de més de trenta anys, que tenen dos característiques que ens preocupen especialment al Servof.
Una, normalment tenen càrregues familiars, més que els de menys de trenta anys.
Dos, comencen a tindre una necessitat peremptòria de tindre cotitzacions, perquè això va molt ràpid i, de prompte, te trobes en edat de jubilar-te i te falten dos anys i tenim un problema.
I, damunt, són aturats de llarga duració, que això els genera també un malestar psicològic que hem de trencar, encara que siga en un contracte.
I els diguem: ¿i si busquem una fórmula per la qual tu demanes un soldador jove, perquè sap que en FP ha aprés no sé quina maquineta i, en paral·lel, jo te subvencione un soldador de cinquanta-dos anys, que té deu anys d'experiència, i este li fa de tutor a este i jo te subvencione els dos, perquè he de donar-los una eixida als aturats de llarga duració?
De manera que la persona de la teua empresa que haja de controlar ja no ha d'anar un darrere de cada un, sinó té grups de dos i és molt més fàcil de controlar.

Bé, alguns sectors ho veuen, uns altres sectors no ho veuen.
Mirem a vore com ho podem fer en els altres sector.
¿I si aconseguim, a través de la formació professional ocupacional nostra o la formació professional reglada, que hi haja uns tutors de formació que vagen a l'empresa?
Aleshores, si tu me poses a algú que vigile i que ensenye a esta persona a treballar la cultura de la nostra empresa, la manera de fer, potser (inintel·ligible) .
.
.
I estem en eixe punt.
Fa cinc mesos que estem en això.

A mi m'encantarà vindre ací un dia i dir: tenim la solució.
No la tenim encara, però, davant del problema, ens hem posat a treballar en eixa direcció i jo crec que, a més a més, en la línia que bàsicament tots els grups reclamen, que és: si és veritat que són les empreses les úniques que creen ocupació -jo mantinc el sector públic; també ne podria crear, però és veritat que, majoritàriament, en una societat, la que a mi m'agradaria, majoritàriament la gent hauria d'estar en el privat, és la meua opinió-, els hem de donar algunes facilitats.

Però, alerta, no diguem que són ells només els qui creen l'ocupació perquè, aleshores -i ho vaig dir en la primera compareixença-, ¿també són ells els únics responsables de l'atur?
No, home, no; això seria molt injust.
Nosaltres, com a administració, hem de crear unes bases perquè ells acaben triant.
I eixes bases les volem fer en ells.
Això abans no se feia, ara ens reunim en ells.

¿Creixerem en el número d'empreses territorialment?
Territorialment, sí.
¿En el número d'empreses?
Vorem com funciona.
Perquè la idea no és anar creixent en número d'empreses, en un grup determinat tal, sinó traslladar eixes experiències, quan funcionen, i poder saltar de 6 a 600; no de 6 a 10, a 12.
.
.
, sinó dir: ara tenim un model de formació acompanyada dins de l'empresa, etcètera, que el puc fer en un programa i traure'l fora i que servisca per a tot el món.

Jo no sé si ho he entés bé.
És a dir, és possible que, a la millor, alguna gent no vullga fer formació, no li acabe de vindre de gust fer formació.
Jo crec que si la formació és útil, sí; si no ho és, no.

I diu: Â«Algunos de los cursos están obsoletos.
Â» Sí, sense dubte.
Hem tret les mateixes graelles, sí, perquè construir les graelles.
.
.
Jo ací estic segur que vostés coneixen que les acreditacions que fa el ministeri tenen un procés que tarda dos anys; no sé si és molt o és poc, però tarda uns dos anys.

Per tant, este any, per primera vegada, per exemple, el sector del taulell té una partida pròpia per a formació -no l'havia tingut mai, curiosament-, un clúster en 17.
000 persones que representa comarca i mitja -vosté ho coneix bé, que som de la zona-.
¿Què és el que te diuen en el sector ceràmic, quan parles amb Ascer o quan parles amb ATC?
Â«És que la formació que tu dones és per a unes màquines que fa dos anys ja no funcionaven, ja no funcionen.
Perquè la tecnologia va tan ràpida que el que tu els estàs ensenyant, quan vénen a la fàbrica, ja no me servixÂ».
Per tant, he de fer la formació a la mesura amb tu, de la teua maneta.
Canviar tot això és molt lent.
Aconseguir que això siga acreditable, tarda dos anys.

¿En què treballem?
Doncs, treballem en la possibilitat que existia en l'anterior govern, encara que estava dins d'una (inintel·ligible) .
.
.
de l'institut valencià propi d'acreditacions.
Això no és per a demà, eh?
; o siga, ja els ho avance ara.
¿Que què ens permetria?
Fer com en altres comunitats, acreditar per a treballar en el nostre territori.
¿No li servirà l'acreditació per a anar-se'n a Múrcia?
Doncs, mire, de moment no, fins que convencem el ministeri que esta acreditació és bona, però, almenys, vosté tindrà una acreditació i podrem traure una titulació.

Després ve la Garantia Juvenil, que això ho contestaré quan faça el recorregut final.

En el tema dels autònoms, absolutament d'acord.
No ho hem.
.
.
Clar, no sé què han dit en la roda de premsa, però quasi segur que n'estic d'acord, quasi segur, perquè no estem contents -i, ara, agraïsc que ve l'altra directora general també a visitar.
.
.
-, no estem contents.

¿Vosté sap què ens hem trobat, per exemple, en les ajudes que.
.
.
?
És a dir, ara hem creat un grup dins de la mateixa conselleria, perquè hi han diferents direccions generals que tracten el tema dels autònoms.

El programa que tenia el Servof, fins a 2015 -i en 2016 simplement no el vam traure, vam dir: no el fem-, consistia en dir: com necessite millorar les xifres d'atur, la bombolla de l'emprenedorisme; hágase usted emprendedor, móntese un negocio.
I se convencia la gent que demanara els dos anys d'atur, que capitalitzara el seu atur i jo te done una subvenció i te muntes un negoci.
I un percentatge -que no diré, perquè no me'l sé de memòria- enorme ha fracassat perquè no ha aguantat els dos anys.

I ara, en què estem?
Doncs, no diré que en llàgrimes, però quasi, quasi, firmant cada dia al senyor Pepito Pérez diguent-li: Â«Me tiene usted que devolver el dinero que debía.
Â»; s'ha quedat sense atur i, damunt, m'ha de tornar els diners.

Doncs, això no funciona, se para i punt.
I no l'hem tret este any.
Doncs, clar que no l'hem tret.
I que mos poden dir el que vullguen, estem convençuts de què estem fent.
En estes condicions, no.
Hi havia una bombolla de l'emprenedorisme on tot el món s'havia de fer emprenedor.
Doncs, qui vullga fer-se emprenedor, anem a ficar-li-ho molt fàcil, però que això no siga una excusa per a millorar les xifres de l'atur perquè, si no, després, tenim estes conseqüències.

¿En quin punt estem en este moment?
Doncs, com a més creiem.
.
.
, i això supose que agradarà sentir-ho a uns més que a altres; però, com a més, creiem que tot no poden ser subvencions i que ha d'haver-hi una coresponsabilitat, i treballem amb l'Institut Valencià de Finances, també embrionari l'acord, perquè ells.
.
.
, nosaltres puguem donar una ajuda a un emprenedor, i ells puguen donar un crèdit a un interés baixíssim perquè és una banca pública.
Amb un afegit important, que resol una mancança que té el servei, i és que nosaltres no tenim els tècnics capaços d'analitzar la viabilitat del negoci, i ell sí perquè té tècnica bancària.
I ell sí que dirà: Â«Este negoci…Â».
És a dir: Â«Ric, no te muntes un bar al costat d'un bar.
I en estes condicions jo no te done el crèdit.
Â» I jo li diré: Â«Si tu no dónes el crèdit, jo no te done l'ajuda.
Anem a formació i anem a buscar una altra manera.
Â»

Però eixe és el programa que ens vàrem trobar i que vàrem heretar, i això estic segur que entendrà tot el món que el millor que podíem fer era: dels tres milions baixar a dos en el tema de les ajudes a les empreses, perquè no els anàvem a poder executar.
I després venim ací i mos aventen calbot, i l'altre no funcionava perquè estaves enviant a la ruïna una sèrie de famílies.

Crec que després anava ja el Partit Popular.
¿Sí?
Per ordre, sí.
Ah, perdó, qui anava?
Podemos?
No, no, perdó, se m'havia embolicat en els.
.
.
Els canvis (inintel·ligible) .
.
.
Sí, parlava vosté de la locomotora i de Clint Eastwood, i totes eixes coses.
Vosté ho sap, que jo vinc de la política municipal, i la política municipal té un retorn de les accions molt més immediat del que pot tindre l'administració autonòmica en este cas, i més en l'àmbit on estic.

I això val també per a contestar en part el que deia la portaveu socialista.
Sóc molt conscient que assumixc unes responsabilitats que no són per a triomfar.
Vull dir, no ho tinc fàcil.
Perquè el dia que millors xifres portaré seguirem tenint un problema, perquè seguiran havent-hi famílies, amb noms i cognoms, en l'atur i, per tant, medalletes ni una.
Ja ho sé.
Però m'abellix, me pareix molt interessant.

Me pareix una oportunitat de poder treballar en un àmbit.
.
.
Ho dic perquè sí, ha arrancat la màquina, i és dièsel, i ja anirà agarrant ritme.
Però com sóc un servei públic, com som un servei públic, anem a parar en totes les estacions, puge qui puge.
Si no se'n puja ningú, ja farem perquè compren bitllets.
Però pararem en totes les estacions, perquè som un servei públic.
Per tant, anirem avançant.

Com se construïx el nou model productiu?
Per descomptat, no en dos dies, per descomptat no en quinze anys, i per descomptat no el construïx ni el Servof ni els poders públics.
El construïx la societat valenciana en el seu conjunt, que forma part d'Espanya i que forma part d'Europa i que forma part d'una realitat econòmica molt més.
.
.

Què podem fer?
El que déiem abans nosaltres: posar un peu en terra, una pista d'aterratge o d'enlairament, començar a estudiar algunes coses.
Per part del Servof, quina part ens toca a nosaltres?

Una, de caràcter polític, per dir-ho d'alguna manera, que és exigir-li a la resta de l'administració allò que creiem que ja està fent, part de l'administració valenciana, que és cada u en el seu torn analitza científicament el sector industrial, etcètera, però també el cultural, l'econòmic.
El despoblament de l'interior, això com se resol?
Doncs, a la millor que hi haja metge i escola ja ens ajudaria una miqueta.
Són mesures.
.
.

Tot eixe canvi social al qual ens aboquem, per part del Servof quina és l'aportació que tenim l'obligació de fer i què estem fent?
Avalem Territori.
Preguntar-li al territori, a través dels agents socials i de l'administració pública què volem ser quan siguem majors.
Esta comarca que abans se dedicava, no ho sé, a l'oliva, ara a la bresquilla, creiem que anem.
.
.
Doncs, haurem de preparar professionals perquè puguen treballar en eixe sector allí.

I això canviarà tot el projecte de formació que teníem.
Clar, quan tindrem les primeres dades?
Previsiblement a final d'este any.
Avalem Territori és un projecte, perquè és una metodologia que nosaltres, jo sempre dic, no és una foto.
No volem una foto de final.
Volem una pel·lícula.
Ens agradaria que eixa metodologia servira per a sempre per a analitzar en paràmetres científics l'economia, fins al punt que siga possible, perquè nosaltres des de la nostra part.
.
.

Com canviem el sistema productiu?
No, mire, des de la nostra part el que fem és adaptar-nos als canvis productius que tinga la societat.
De quina manera?
En la o, en la efe.
En cas de l'efe, en la formació, i en la o, intentar que eixa formació s'adeqüe a l'ocupació que previsiblement se pot crear ací o se pot crear allà.

Crec que li he comentat allò del grup d'empreses, de si en seran més o seran menys.
El pla (inintel·ligible) .
.
.
gent.
Ja dic que nosaltres hem fet les aportacions, tres en concret, ahí estaven, en formació de noves tecnologies.

Ahí què és el que fem?
Doncs, ahí fem per exemple això que deia la gent que ha hagut d'eixir fora, que puguem reciclar professionalment per als llocs de treball que comencem a detectar que poden haver-hi en el nostre territori, intentar ajudar-los en la formació, que és una de les potes del Servof.

Com?
Creant una plataforma 2.
0 perquè ho puguen fer des de la ciutat on estiguen.
Quins hem trobat, per exemple, que a la millor és una bona manera de retornar a la nostra economia?
I això ho parlem amb la directora, que va comparéixer no fa molt, crec, la directora general d'Internacionalització.

Que de la mateixa manera que hi ha empreses valencianes que se'n volen anar fora, al carrer, i busquen gent per anar-se'n al país on vagen a instal·lar les seues instal·lacions, valga la redundància, te diuen: Â«Escolta, resulta que en Estats Units o en Anglaterra hi ha un munt de valencians o valencianes que estan treballant allí per a empreses estrangeres, que a la millor el primer banderí d'enganxall és que salten i comencen a treballar per a empreses valencianes allí fora.

Perquè la gent que jo he d'enviar a l'exterior no només ha de controlar l'idioma, sinó ha de saber viure en un altre país i en una altra cultura, estar sis mesos sense vore a la nóvia, al nóvio, a la cunyada.
Per tant, aquella gent que ja està adaptada, a la millor estem en un procés embrionari.
No els puc dir molt més.

L'assessorament a l'emprenedoria, he fet un avanç, a través de l'IVF, i la contractació pública, menor, menudeta, només per a la modernització i alguns plans especialment per ajuntaments molt menuts.
I parlem d'una quantitat molt menuda.
Clar, jo comprenc que després de les xifres que he donat, diga: Â«Home, és que allí només van 400.
000 i ací estàs parlant de 60 milionsÂ», però ho expliquem de seguida, i segur que ho entén.

Sí, hi ha mesures de control de què faran estos joves en el sector públic.
Perquè com això se paga, ja li dic, en un 98% llarg en diners de Garantia Juvenil, que vénen d'Europa, te marca una sèrie de criteris, i tu els has de justificar.
En este cas concret, nosaltres li avancem els diners contra contracte firmat a l'empresa, i des del Servof i des del departament que porte tota el finançament que ve d'Europa se controlarà, hi haurà mesures de control.

Perquè Garantia Juvenil acceptara esta proposta que ha costat.
.
.
Bé, emocionalment, intel·lectualment el Servof l'ha tensionat moltíssim, perquè havíem de trobar una fórmula per a poder invertir eixos diners que foren de manera útil.
Perquè algú ha parlat de despesa i d'inversió també.
Clar, fonamental, fonamental.

Faré una referència ara quan parlem de Garantia Juvenil.
Fonamental convertir això en la inversió.
Però la Unió Europea exigix una sèrie de controls, que els posen ells.
Per tant, no se preocupe que si no ho férem, bé ens arrisquem que ens lleven els diners i no anem a passar per ahí.

Ara sí que li toca al Partit Popular.
Senyor Caballero, el risc de portar la intervenció picada a màquina des de casa és que contesta a coses que jo no he dit, i li ha passat un poc.
Jo no he fet referència que siga millor allò públic que allò privat, i d'algunes de les afirmacions que vosté ha fet simplement no les havia fet.
He dit el contrari, de fet.
(Veus) No, no, a mi no m'ho ha sentit dir mai perquè fa molts anys que.
.
.
En fi, tant se val, tant se val.

Vosté ha fet un relat que no se correspon precisament en el que nosaltres hem volgut explicar avui ací de com estem treballant.
Però ja està bé.
I de fet, una de les coses que vosté feia era una crítica, que ja li he advertit que mos feien sovint, que està bé, que és: Â«Escolta, és que heu contractat molt poqueta gent.
Â» Home, ja han vist que un poquet més que la contractaven vostés.

Però no passa res, seguix siguent una pota de les tres que tot el món en la Unió Europea, en Garantia Juvenil, tot el món entén que és el que hem de fer nosaltres.
No només.
.
.
, i ho explicat des del primer moment, Garantia Juvenil i Avalem Joves no és només les ajudes a la contractació, és la formació i la orientació.
Més de 140.
000 accions.
No estan vostés d'acord que l'orientació és fonamental?

Vosté ha fet una intervenció prèvia, que jo subscric quant a la necessitat de l'orientació.
Doncs escolte, no és veritat, i això ho diuen els informes de la Unió Europea, que és precisament l'orientació i l'acompanyament el que més millora la capacitat d'ocupabilitat en este cas dels joves?
84.
000.
.
.
Ho dic de memòria ara, però podríem anar a buscar-ho.
84.
000 de formació i 120.
000.
.
.
No sé si està ahí.
Tant se val.
O 120.
000 d'orientació.

No són els 57 contractes, són més coses.
Jo en voldria 570, de contractes, 570.
000.
Jo voldria vindre ací i dir: Â«I ara què?
Estan tots treballant.
Ara què em dius?
Â».
Però no és el cas.
I malauradament no ho faré, ni ho podré fer jo ni ho farà qui me succeïxca d'ací quinze dies o d'ací quinze anys.
No, quinze anys, no.
D'ací quinze dies o quan siga.

Malauradament tenim -és veritat el que deien vostés-, tinc la fortuna d'ocupar un espai que, si les coses ens van bé, tots vostés estaran contents.
I tinc la mala fortuna que mai ens anirà prou bé perquè estem sempre tots contents.
I mentres, passa això.
Hi haurà discrepàncies i diferències, que em pareix molt bé.
Insistir que no he dit i no crec, perquè no ho crec, perquè personalment no ho crec, que la solució a l'atur passe per la contractació pública.
No ho crec.

Això és Garantia Juvenil Plus que és un programa, ja he dit, que ha costat moltíssima atenció intel·lectual en el Servof poder-lo crear, perquè complira tots els paràmetres que ens exigien.
I avalem les persones, clar.
La Unió Europea ens diu, per a Garantia Juvenil, orientació, formació i experiència professional.
És la millor?
Doncs, home, a mi m'agradaria, i insistixc, que hi hagueren uns números diferents en moltes empreses privades, però.
.
.

I estem treballant amb les empreses per a vore com ho podem millorar.
Jo sé que hi ha pressa i comprenc perfectament l'estirada d'orelles, perquè jo mateix he dit que no puc estar suficientment satisfet.
Però un poquet orgullosos de com ho estem encaminant sí que comencem a estar-ho.
No es tracta d'avalar els ajuntaments, senyor Caballero, sobretot, perquè ho he dit també i no sé si no ho he dit prou fort, tots els ajuntaments en tenen.
No hi ha clientelisme polític.

Tots els ajuntaments del color que siguen, tots en tenen, com a mínim, un per cada una de les convocatòries.
Perquè hem canviat les bases precisament per a això, perquè tot el món en puga tindre i que tots els ajuntaments funcionen, governe qui governe.
Perquè al final els aturats tampoc tenen la culpa que jo siga d'un partit i vosté siga d'un altre.
Jo no vaig a castigar el seu partit.

Jo no sé com se feia abans, però sé com se farà mentres jo estiga en este lloc.
I se farà així, i aixina ho estem fent, i aixina estan les bases, i per tant per ahí poca broma, en el sentit que ho estem intentant fer el millor possible.

La formació, hem tingut un problema que vaig explicar en la primera intervenció, que és la llei 30, i saben el que va passar i saben que per això vam eixir.
.
.
, i ens vam disculpar, ho vam explicar, van eixir tardíssim en el primer any.
Enguany totes han eixit per anticipat, que era un altre compromís que havíem assumit.
I així s'ha fet i per tant, lluny encara de la situació ideal, anem millorant.

M'havia preguntat el representant de Podemos pel tercer sector.
Va en el programa de l'any 2018, una cosa darrere de l'altra, no arribem.
Hi ha una inversió específica en el 2018 en eixe camí.
Eixirà una ordre específica per al tercer sector.
Jo crec que sí que ens hem d'alegrar tot el món, i els números són els que són, i són.
.
.
Alegrar en discreció, no?
Clar, la comparativa.

Vostés se'n recorda, d'este tuit, senyor Caballero, que és seu, en què celebrava, diu, Â«73.
700 jóvenes han encontrado empleoÂ».
Fantàstic.
Jo me'l vaig guardar, perquè vaig dir: Â«Un dia tindré, si fem les coses bé, l'ocasió de dir-li al senyor Caballero: compartixc, estic absolutament d'acord, estic molt content.
Â» I sap què?
En la Comunitat Valenciana més.
Més.

Vosté diu: Â«Hi ha un àmbit global que ajuda, que s'emporta el corrent.
Â» Segur.
Segur.
Segur.
Ja ho he dit, formem part d'Espanya, formem part d'Europa, formem part d'una economia globalitzada, bla, bla, bla.
Però és veritat també, i haurem de reconéixer que, quan una comunitat autònoma aconseguix.
.
.
Estava 1,5 per davall de la mitjana espanyola, i ara està per dalt, alguna cosa hauran fet també les polítiques locals.
Sense medalles, no volem premi.

Perquè també som conscients que no és només el Servof, que també són altres conjuntures, i són altres conselleries, i són inversions de l'estat, i és tot.
Però siguem un pèl justos.
Si això ens alegra a tots, alegrem-nos també que s'hi vaja un pèl millor que la mitjana.

Compromís diu: Â«Vindran vostés moltes.
.
.
S'ha auditat no sé quantes vegades ja Avalem.
Â» I les que faça falta.
Encantats de la vida.
Vindrem ací, els ho explicarem mil vegades.
I tant de bo puguem sempre portar xifres cada dia una miqueta millors.
I procurarem vindre sempre a més amb un suport com este, que creiem que és bastant visual, dades oficials, que fa el ministeri, que no les fem nosaltres.
Per tant, ahí tampoc hi ha possibilitat d'equívocs.

En el nou marc que volem per al treball al nostre país, l'orientació juga un paper fonamental, ja ho hem dit, estos 120 orientadors i orientadores que s'haurien d'incorporar.
Crec que he fet referència abans també, que ens agradaria que pugueren estar també en formació professional, etcètera.

Dir també que treballem de la mà de la conselleria d'inclusió social, per voluntat pròpia i per mandat europeu, que està fent una lectura en el sentit que nosaltres, com a servei públic d'ocupació, també som serveis socials.
I m'agradaria que el que dic ara s'entenguera bé: tenim públics objectius que no sempre són els mateixos en les dues conselleries.

Però hi ha una part de la població que avui està en atur, el més menuda que podrem, però hi ha una part, siguem justos, que difícilment tornarà a treballar, per l'edat, per la formació, etcètera.
I esta gent no sabem fins a quin punt té sentit que li seguim fent formació, que la porta a una certa -no diré depressió-, però a un disgust i a una desgana, si sabem que no li anem a poder oferir un treball.

Estes persones possiblement les ajudes públiques que necessiten haurien de vindre des de l'àmbit de la inserció, sense etiquetes, sense Â«tú eres pobre, yo soy.
.
.
Â».
Però les ajudes que mereix qualsevol ciutadà i ciutadà per a garantia salarial, social, etcètera.
I al revés, hi ha gent que en este moment està en aquell costat, que té una edat i una formació, i que simplement en els dos últims anys no ha tingut la possibilitat de treballar, se li ha acabat l'atur i se n'ha d'anar allí.

Eixe el volem tornar a recuperar.
És a dir, el que volem és una miqueta, eixos diagrames de Venn, eixos vasos comunicants entre els uns i els altres, el que volem en definitiva és que tot el món tinga una cobertura per a poder viure, sempre que siga possible a través d'un salari guanyat en un jornal.

Els canvis estructurals que em dia la representant del PSOE, és el que he dit ja abans: vinc de l'ajuntament, que dies, Â«posem un semàforÂ», i al cap d'un mes era una miqueta de sort estava.
I ara si diusÂ : Â«Fem estos cursosÂ», i tardarem temps en vore els resultats.
Per això, és important que ens criden de tant en tant, o que nosaltres quan tinguem alguna cosa que aportar vinguem.
Per això els agraïxc també totes les aportacions que han fet.

I acabaria en el tema de Garantia Juvenil, perquè em sembla que és singularment important, si més no atenent el consens en què han fet referència.
La Generalitat en el seu conjunt és perceptora d'ajudes de la Unió Europea.
No només el Servof.
Altres organismes reben diners per a Garantia Juvenil per als mateixos fins que nosaltres.
Altres organismes de l'administració pública o de la semiorganització, com les cambres de comerç, etcètera.

I altres paràmetres que compten per a la Garantia Juvenil, com els hi deia, l'ajuda a la contractació, la formació i l'orientació.
I després hi ha un segon concepte que cal tindre en ment, que és el que se diu la senda financera.
Jo al principi no sabia molt bé el que era, i la senda financera és simplement el període de temps en què duren eixes ajudes de la Unió Europea.
En este cas concret estem en la senda financera 2014-2017.

Això què vol dir?
Que eixos diners, que la Unió Europea ens dóna a través de Garantia Juvenil al Servof i a altres organismes de La Generalitat, han de ser invertits, que no gastats entre el 2014 i el 2016.
Quin és el problema que ens trobem?
Per això estem parlant d'eixes xifres tan importants: que en el 2014 se va executar este zero.
I el 2015 este altre.
Això què vol dir?
Que o executem eixos diners abans de l'any 2017, o no només els perdem sinó que ens reclassifiquen a la baixa.

I la Unió Europea diu: Â«Vosté que té una taxa d'atur terrible i tal, no és capaç d'executar bé.
Â» El 2014 i el 2015 se va executar zero.
Va executar zero el Servof.
Va executar zero educació, l'Ivaj, que dirigia vosté, que també en tenien.
Zero.
Zero, senyor Caballero.
Zero.
I és una llàstima que perguem eixos diners.
Sí, home, sí.
Bé, si no és veritat, serà paregut.
És així.
No se van gastar.
No s'han gastat.
No se van invertir eixos diners.

I nosaltres, què ens trobem?
Amb la necessitat d'abans que s'acabe la senda financera del 2017 invertir, que no gastar.
El ràpid què era vindre ací dir: Â«Senyores i senyors, en el 2014 i el 2015 no van fer res i ara els perdrem.
Mira quina barra.
Â» Però és que ens dediquem a una altra cosa.
.
.
, vosté també se dedica a una altra cosa, i jo i tots els que estem ací crec que ens dediquem a millorar les condicions de vida de fora del carrer.

Per tant, venim ací i diem: Â«Per què se va fer en el 2014 i el 2015?
Â».
Jo, si fóra una miqueta bort, que ho sóc, diria: Â«Home, perquè si els apuntaven en Garantia Juvenil, per això estava tan difícil, perquè si no, les xifres de l'atur pujaven en l'any electoral.
Ha, ha!
Â».
Però no crec que ningú sigui tan irresponsable.
Se va fer aixina vés a saber per què se va fer.
Però el cas és que no se van gastar.

I els hem de gastar abans del 2017.
Saben què diu la conferència sectorial en Madrid, quan plantegem este problema, que el tenim nosaltres, però el tenen les altres autonomies, i els altres estats també?
El secretari d'estat ens diu que el millor que podríem fer és un Â«cheque formaciónÂ».
I a cada un dels joves que estan en el llistat donar-li un xec del que li corresponga, 150 o 450 euros, i que se busque la formació que li done la gana.

I nosaltres honestament ens tirem les mans al cap, perquè això no casa gens en el que estem fent en Avalem Territori.
Ni casa gens en el que estan vostés exigint-mos que fem i nosaltres volem fer, que és això dels orientadors.
Algú li diu al secretari d'estat: Â«És que vosté està canviant els orientadors pels comerciants de les empreses que fan formació.
Â» I jo li vaig dir: Â«És que això és CCC i te regalo una guitarra.
Â» I me van mirar com si fóra.
.
.

Però és veritat.
Qui va a guanyar?
A qui li vas a donar tu el xec?
Al que te regale l'Ipad més chulo.
Perquè malauradament va aixina.
Malauradament en el fons de la formació ja hem vist els problemes que hem tingut en alguns sectors i les històries desagradables que han passat.
Per tant, nosaltres diem Â«noÂ».
La formació ha de ser encaminada que després puga tindre un resultat.

I els expliquem això una, dos, tres vegades.
Va tan bé que al final ens deixen anar a acompanyar al ministeri a l'OCDE a explicar-ho, perquè entenen que eixe és el camí.
Però, quin és el problema que tenim?
Que abans del 2017 nosaltres hem de tindre invertits eixos diners.
I quan diem invertit, diem, podien ser només en tres coses: en orientació, en formació, gastem el que podem en formació, i altres conselleries podrien fer-ho també.
O en ajudes a la contractació.

Però per les condicions que ens posen, en les empreses no pot ser encara.
Perquè una empresa, quan parles amb ella, una altra cosa que te diu és: Â«Dona'm tres clients i ja contractaré el preu que siga.
Jo necessite clients.
Ara, tindre una persona ací per a produir una cosa que no sé si vaig a poder vendre.
.
.
Â».

Per tant, esta ajuda concreta que se fa a través de les administracions públiques, se fa jo no li diré amb l'ai al cor, però jo no he vingut a fer això ací.
Però tampoc he vingut a perdre 60 milions d'euros perquè algú no els va executar el 2014 i el 2015.
Perquè els estem robant la possibilitat als joves de formar-se i d'ocupar-se.
És aixina de simple.

Per tant, és una mesura d'urgència?
Sí, per això s'hi diu garantia jove plus, perquè no era el que estava pensat, perquè és un plus que hem de fer per a poder aconseguir que tots eixos diners, que estic segur que tot el món d'esta sala i els de la resta de sales d'esta casa tenen el convenciment que hem d'invertir en els més joves.

Hem vingut a d'això, este equip del Servof, les directores, nosaltres, la conselleria, hem vingut a això, a intentar fer la nostra faena, que és donar-los oportunitats als més joves.
I en este cas de la Garantia Juvenil, és això el que ens vam trobar, en un grau d'execució tendent a zero, perquè no se disguste el senyor Caballero, però mínim, escassíssim.

La prova és que tenim 60 milions a invertir urgentment abans del 31 de desembre del 2017 o ens van a reclassificar a la baixar.
No sé si nosaltres som prou bons com per a meréixer-mos això, però la gent que està fora al carrer, per descomptat no se mereix que perguem eixos diners.
Perquè amb tota la raó del món, o fem això o vostés a mi me fan la cara roja amb tota la raó del món.
I esta no és la millor solució.

No ho és, però és l'única que teníem en este moment per a no perdre eixos diners i perquè no ens reclassificaren a la baixa.
I els diré: sense ser la millor, no és gens roïna.
Els donem l'oportunitat als joves de tindre experiència professional en els ajuntaments, que és administració pública i que està molt bé.

Amb tots els controls que vostés vullguen posar, i tot el món, sàpiguen que la tria de les persones se fa amb els agents socials davant, els sindicats, etcètera.
Nosaltres no hi participem.
Tots els ajuntaments, independentment del color que siguen.
Vull dir, discrecionalitat, zero.
Oportunitats per als joves, totes les que puguem.

Gràcies.

La senyora secretària:

Ahora es el momento de.
.
.
Bueno, ¿quién quiere.
.
.
?
Bueno, ahora es el momento del Grupo Ciudadanos, el señor Woodward, por cuatro minutos.

El senyor Woodward Poch:

Sí, sí, no consumiré los cuatro.

Agradezco la sinceridad y que más o menos cuando hacía la intervención mía entendía que era el motivo del Avalem Joves Plus era el tema de los fondos europeos.
Hoy han salido las cifras de la tasa de paro en Europa.
Ojalá estuviéramos en esas cifras.
Tenemos el 19,8 en la comunidad.
Han salido las cifras del 9%.
Y más aún, ojalá estuviéramos en las de Alemania, que son del cinco y pico por ciento.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof:

Bé, i les de Portugal, que governen els rojos i ho estan fent la mar de bé.

El senyor Woodward Poch:

Exactamente.

Terminaré solo con… Como es usted dado a los tuits, le voy a recordar uno que puse esta semana.
Fernando Alonso es como muchos jóvenes, ni cambiando la carrera la acaba.
Y yo le digo que más por más es más.
Menos por menos es menos.
Y espero que el Avalem Joves Plus haga que el Avalem Joves normal sea también plus, y consigamos el más por más y no el más por menos.

Muchas gracias.

La senyora secretària:

Ahora es el turno del Grupo Podemos-Podem, con el señor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.
Només una referència que m'ha fet vindre al cap la seua reflexió sobre la gent que està fora, que s'ha format i que podríem incorporar-la o mirar que tornara.
Hi ha un nínxol de mercat ahí que és el del software lliure, que m'agradaria que vostés consideraren d'ací al futur que ahí n'hi ha un nínxol molt interessant, més tenint en compte que hi ha un acord de Les Corts per a buscar, per a fomentar el software lliure, el programari lliure, on podrien participar empreses valencianes.

Hem tingut fa poc un atac d'un virus que ha afectat sobretot un software en concret, un software propietari que és vulnerable.
I no sé si vosté té capacitat de convenciment dins de l'administració o si dins de les seues funcions pot fer-ho, però ens agradaria al Grup Podemos que miràrem ahí, eh, que miràrem ahí, perquè representa unes oportunitats per als joves, per a les joves empreses també al País Valencià, que hauríem de considerar.

Moltes gràcies.

La senyora secretària:

Ahora es el turno del Grupo Popular.
El señor Caballero.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, señora presidenta.

Señor Nomdedéu, claro que nos alegramos por las cifras de empleo, cuando vemos que mes a mes se reduce el desempleo en nuestro país, y desde luego en nuestra Comunidad Valenciana.
Pero es que no hay un año cero desde que comienza a gobernar en la Comunidad Valenciana el Titanic.
No lo hay.
El año cero o el cambio político se hizo en 2011 en España.
Con más de cinco millones de parados, donde cada día se iban a la calle 1.
500 personas, cada día, y hoy se están creando 2.
100 puestos de trabajo al día.

Y hoy uno de cada dos europeos que abandonan el desempleo en la zona euro lo hace en España.
Claro que nos podemos alegrar.
Pero eso es fruto del conjunto de las políticas que se han hecho, del conjunto de las políticas que también ha aplicado el gobierno del Partido Popular.
Por lo tanto, criticar la gestión del Partido Popular que les está beneficiando a ustedes para que hoy puedan venir aquí y decir que se ha reducido el paro en la Comunidad Valenciana creo que es cuanto menos arriesgado.
Arriesgado.

Y por supuesto que la Comunidad Valenciana crea empleo con mayor medida.
El Partido Popular de la Comunidad Valenciana siempre lo ha defendido, que cuando saliésemos de la crisis, la Comunidad Valenciana sería la que más empleo crease y la primera en salir de la crisis.

Pero es que hoy estamos hablando aquí de su programa Avalem Joves, del programa Avalem Joves, que se inició en 2016, y estamos hablando de los resultados que ha tenido.
Le he puesto, que usted lo ha dicho, que son los incentivos a la contratación.
Pero podría hablarle y podría ponerle otros ejemplos en los cuales su gestión ha sido, con respecto a los jóvenes, de cero.
De cero.

Y además, son datos que ustedes me han facilitado, ¿eh?
Lo ha firmado el conseller Climent.
Dudo que estos sean erróneos.
Programas mixtos de empleo y formación de Garantía Juvenil, ustedes han ejecutado el cero por cien.
Datos 30 de diciembre de 2016.
Es su programa, su presupuesto.
Acciones formativas de Garantía Juvenil, cero por ciento.
Programas mixtos de empleo y formación, programa operativo Comunidad Valenciana, cero por ciento.

Itinerarios individualizados para jóvenes, cero por ciento.
Becas de formación, cero por ciento.
Prácticas formativas alumnos universitarios, cero por ciento.
Este es el Servef, el presupuesto del Servef, las contestaciones del señor conseller.
Le estamos hablando de eso también.
Lo que le decimos es que se dejen orientar más por los técnicos y dejen de dirigirse por ideología.
Es lo que le hemos comentado.

Porque la ideología, esa ideología está presente en todas las convocatorias que sacan, señor Nomdedéu.
En las órdenes que ustedes sacan llaman subvención a incentivar la contratación de gente joven por parte de la iniciativa privada.
Y lo llaman subvención.
Y en esas convocatorias, a las empresas privadas lo que les dicen es, y usted lo ha dicho: tienen que contratar de manera indefinida.
A jornada completa o a jornada parcial.
Con la reducción evidentemente de la cuantía.

Y además, les exigen que sean licenciados: arquitectos, titulados, doctorados.
Claro, pero es que resulta que cuando sacan ustedes la otra convocatoria, la llaman incentivo.
Llaman incentivo a subvencionar que los ayuntamientos, las mancomunidades contraten a gente joven por siete meses, cuando están subvencionando el coste del trabajador.
Y además, no les exigen esa permanencia en el empleo.
Es que no pueden continuar en ese puesto de trabajo.

Acaban a los siete meses y se van a la calle.
Un poco de equidad.
Es que ustedes están dando ayudas, dos millones de euros a la iniciativa privada, 26 millones de euros a la iniciativa pública, que saben que es trabajo cien por cien temporal.
Eso es lo que le estamos diciendo, señor Nomdedéu.

¿Dónde está ese compromiso con las personas, eso que afirmaban ustedes de que las políticas esenciales del Consell en materia de empleo era garantizar los puestos de trabajo, que fuesen de calidad, estables y seguros?
¿Me puede decir dónde está?

¿Y me puede decir también cuál es la apuesta del Consell, cuando cada convocatoria que sacan ustedes están financiadas al 92% por los fondos europeos, los fondos estatales, y ustedes ponen prácticamente el papel y el sello?
¿Puede decírnoslo?

Y ustedes también han hablado de la evolución de los inscritos, que afortunadamente se han cambiado y se ha flexibilizado las inscripciones.
¿Sabe que su partido en Madrid votó en contra de la convalidación del decreto ley?
¿Sabe que votó en contra de la flexibilización de la inscripción?
Pues podría tirarle un poco de las orejas.

Muchas gracias.

La senyora secretària:

Ahora es el turno del secretario autonómico.
Tiene usted cinco minutos.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació i director general del Servof:

Sí, bé, gràcies a tot el món pel to una altra vegada.

Prenc nota, no tinc un gran poder de convocatòria dins del govern, però sí la capacitat de plantejar en la part que ens toca a nosaltres, que és el Servof, cursos de formació en eixe àmbit, perquè és veritat que els nínxols m'haguera agradat parlar-ho abans, d'algunes de les coses que hem anat descobrint, més enllà de l'economia verda que ja n'hem parlat més vegades, i l'economia circular, que és un dels estudis, ens diuen, que ahí hem de començar a fer formacions específiques.

Estem començant a treballar també en l'economia blava, que té a vore en un territori com el nostre, marítim, i que va des dels grans transatlàntics a les barques de pesca, que hi ha professions de calafat, etcètera, que han estat desapareixent, i hem tingut ja diverses reunions i estem treballant en eixe tema.
Em sembla fantàstic anar descobrint nínxols nous on puguem treballar.

¡Clar!
, hem tornat ahí, segurament que em deixaré a algú però hem tornat una altra vegada a la mateixa dinàmica del principi: Â«És que només són 57 contractes.
Â» ¡Més dels que feien vostés!
Hem aconseguit executar més, sí, més dels que feien vostés.
Mire la fitxa que té ahí, 57 contractes i 915 en iniciativa social, i 4 en col·lectius.
Però, si ens n'anem a vore com estava la situació en els anys anteriors, ahí té 55, 62.

Diu, Â«només han executat 456.
000Â»; vostés 158, i com no en sabien més van llevar el programa.
¡Home!
, nosaltres ens hem assegut amb les empreses perquè ens ajuden, que és el que vostés ens estan demanant.
I vosté continua, Â«no, és tot gràcies a RajoyÂ»; ja, però si avui s'ha equivocat ¡fins a l'hora de votar l'home!

Que sí, que està molt bé, que jo li ho vaig dir, que estic molt content del resultat global perquè això ens arrossega a nosaltres també, però quan el diferencial és a favor hauríem de reconéixer que és per estes polítiques que vostés critiquen i que no són les seues, i resulta que la diferència s'ha produït ara, no en aquell moment, no en aquell moment, s'ha produït ara.

I, en qualsevol cas, jo sóc secretari autonòmic, per tant he de parlar del territori al que jo em dedique com sembla lògic i normal.

I, sí, ¡clar que són temporals en l'administració pública!
, entre altres coses són temporals perquè no podem traure oposicions pel que he explicat abans, perquè el seu partit ha decidit que no en podem traure.

I, insistisc, a la millor tenen raó a Extremadura i a Andalusia que són el percentatge més alt de funcionaris, la ràtio més alta de funcionaris, però nosaltres tenim la més baixa de tot l'estat, a la millor hauríem de vore les coses d'una manera diferent i adequar-nos.
Igual que nosaltres intentem fer ací comarca per comarca, a la millor l'estat en estes coses hauria de vore també que qui preste els mateixos servicis que una altra comunitat autònoma i té un 11% menys de funcionaris, doncs, ¡home!
, per això passa el que passa, senyor Caballero, per això passa que nosaltres vam tindre un grau d'execució del 0%.
¿Per què?
Perquè amb els funcionaris que tenim, amb la llei 30 que vostés ens deixen i no sé què, arriba i traiem tardíssim les ordres.
¿I quin és el problema?
Que acaba el 31 de desembre, ens tanquen pressupost, i quan ara s'òbriguen i ens diguen els romanents pagarem i eixes xifres canviaran.
¿Seran extraordinàries?
¡No!
Però no serà un 0%.

¿Què va passar?
Que van eixir a desembre, vostés ho saben i podem buscar-li mil culpables, vostés ho saben, però allò cert és que al final, ara, quan s'òbriguen els romanents podrem pagar moltes d'eixes accions que es van fer i que ara no hi havíem pogut.

Jo li recorde que vam estar a punt de palmar un munt de milions a Europa per falta d'execució en el govern del Partit Popular, ¡carall!
, una miqueta d'esforç per part de tot el món per a ser justos també.
Jo reconec els esforços que es fan a nivell de l'estat i que ens arrossega en positiu; siguen vostés justos també i reconeguen que van fer un nyap en matèria de diners que venien de la Unió Europea, no els van invertir, no se'ls van gastar.

Acabe, que veig que em queda un minut, com estan tota l'estona parlant (rient) del Titanic i de les pel·lícules de Clint Eastwood, em deixaran que acabe amb una pel·lícula.

L'altre dia una companya seua, una diputada del Partit Popular, em deia, Â«¡xe!
¿què et passa amb Caballero?
Â»; dic, Â«no em passa resÂ»; i diu, Â«¿està obsessionat?
, dos vegades li ha dit a Climent Nomdedéu en Les Corts, ja; té una, té unaÂ».
.
.
Dic, Â«no séÂ», bé, Â«però no -em deia-, és molt bon xicÂ», diu, Â«això serà el principio de una gran amistad com en CasablancaÂ».

Jo pensava que hi havia en Casablanca una escena al principi de tot que n'hi ha un loser que ix i es troba l'amo del local i li diu, Â«tu em desprecies, ¿veritat, Rick?
Â», Rick, no Enric, Rick és l'amo del local; i aquell li diu, molt Humphrey Bogart, se trau el cigarro i li diu, Â«per a despreciar-te hauria de pensar alguna vegada amb tuÂ».

Moltes gràcies.

La senyora secretària:

Muchas gracias por su comparecencia.

Damos por finalizada la comisión.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 50 minuts)