Untitled Web Page



**Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 10 de maig de 2005.
Comença la reunió les 10 hores i 40 minuts.
Presideix la Il·lustre Diputada Senyora Elvira Suanzes Fernández.
Reunió número 9.**

***Debat en comissió del Projecte de llei d'arxius (RE número 18.
223).***

**La senyora presidenta:**

Comienza la Comisión de Educación y Cultura con el primer punto del orden del día.
La secretaria va a dar lectura a ver si hay quórum.

 

*(La senyora secretaria passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum)*

 

Muchas gracias, señora secretaria.

El siguiente punto del orden del día es la lectura y aprobación, si *escau*, del acta de la reunión anterior.
La tienen todos ustedes en sus carpetas.
Si no hay ningún comentario, Damos por aprobada el acta.

El siguiente punto es el debate en comisión del Proyecto de ley de archivos.
A esta Mesa han llegado los señores ponentes para pedirnos diez minutos de receso a fin de poder negociar las transaccionales y que el debate luego se realice con mayor agilidad.

Vamos a hacer 10 minutos de receso.

 

*(Se suspén la sessió a les 10 hores i 42 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 10 minuts)*

**La senyora presidenta:**

 

.
.
.
*(inoïble)* .
.
.
el debate del Proyecto de ley de archivos, y para defender el primer bloque de enmiendas, que son la 1, la 4, la 5, la 8, la 10, la 13, la 14, la 17, 19, 20, 21, 26, 29, 31, 34, 37, 42, 43 y 44, tiene la palabra la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Todas estas enmiendas corresponden al título preliminar y en este capítulo nosotros creemos que lo más importante es que se defina con claridad cuál va a ser la estructura, los conceptos y el ámbito de aplicación.

Hemos de señalar y de marcar muy bien los objetivos de esta ley para proteger y garantizar todos los derechos constitucionales.
Y todos los derechos se trata, por una parte, de que el sistema archivístico valenciano tiene que proteger, difundir el patrimonio documental valenciano pero también y, al mismo tiempo, se tiene que garantizar el derecho al acceso a la información de la ciudadanía.

Nosotros creemos que este último punto, garantizar el acceso a la información por parte de los ciudadanos, es el que queda a lo largo de toda la ley mucho más difuso e indeterminado y siempre se tiende a la denegación de la información antes que al acceso.
Por eso, yo creo que es importante que todos los derechos constitucionales queden garantizados pero también y, sobre todo, ese, como un derecho democrático de los ciudadanos de poder hacer uso de la información patrimonial y de los documentos.

En esa línea, nosotros hacemos distintas enmiendas que consisten en fijar claramente las definiciones de los conceptos, qué se entiende por sistema archivístico, por archivos, por documentos, por cada una de las unidades que se van marcando.
También definimos el ámbito de aplicación, hablamos de la necesaria colaboración entre administraciones públicas, que creo que es algo que también queda un tanto ambiguo, difuso, dentro de la ley.
Y se determina también que el ámbito de aplicación del sistema archivístico no solo corresponde a los archivos públicos sino también y necesariamente a los archivos privados, archivos privados de cualquier índole y, sobre todo, los archivos eclesiásticos, tanto en garantizar la conservación del patrimonio como en el acceso de los ciudadanos a poder utilizarla.

De las enmiendas también que añadimos que nos parecen a destacar está la necesidad de reforzar los órganos asesores, el realizar un inventario de todos los documentos tanto públicos como privados, y luego hay un elemento que creemos que es interesante y necesario mantener en el título preliminar, que es la necesidad de urgir a la constitución del patronato del Archivo de la Corona de Aragón.

Estas serían las enmiendas que nosotros destacaríamos como más importantes pero, sobre todo, como digo, buscando que se refuerce claramente la estructura del sistema, los objetivos y el ámbito de aplicación tanto de los archivos públicos como de los privados.

Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchísimas gracias, señora Noguera.

Para el turno en contra, tiene la palabra por el Grupo Popular, la señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Me llama la atención que la exposición que ha hecho la portavoz del Grupo Parlamentario Socialista cuando habla del acceso, que sí que es verdad que lo tienen en algunas enmiendas pero no en este bloque directamente.
En este bloque justamente dice lo contrario.
Solo habla en el artículo 1, que es idénticamente igual como el que está recogido en la ley, de "proteger y difundir".
Y no habla, en ninguna de las enmiendas de este título preliminar, de "acceso".

A nosotros nos parece.
.
.
, y ya hablaremos porque me imagino que en el tema de "acceso" hablará en otras enmiendas, que son las que tiene en otros bloques que vienen después, y hablaremos directamente del "acceso", la diferencia que ella ve entre "acceso y difundir", y en este caso que solo tiene una, e incluso lo cambia y habla de "proteger y difundir".
Aquí sí que habla de "proteger y difundir" y no de "acceso", con lo cual nos llama la atención que luego, cuando la ley habla de "difundir" ella hable de "acceso" y quite la palabra "difundir".
Y nos parece que en la ley está mucho más claro, en la cual dice, en el objeto de la ley, que es el artículo 1, dice: "El objeto de la presente ley es regular el sistema archivístico valenciano y establecer los derechos y obligaciones relativos al patrimonio documental, tanto de los ciudadanos como titulares de los archivos que formen parte del sistema archivístico, o los que sin estar integrados puedan ser afectados por esta ley".

Por lo tanto, nos parece que recoge de una manera más genérica, más amplia, recoge todo sin tener que poner "acceso", que no lo pone, que no lo pone en ninguna de las enmiendas de este bloque, solo cambia "proteger y difundir" por "establecer derechos y obligaciones".

En cuanto a los archivos eclesiásticos decirle que están reflejados de una manera concreta en un artículo en particular, que es en el artículo 5.
Y luego hay otra referencia en el artículo 7.
4 *f*).
Por lo tanto, creemos que la enmienda que habla del artículo 7.
4 *h*), está de más, está de más porque se hace referencia en un artículo concreto solo para las confesiones religiosas y en otro apartado directamente del mismo punto que quiere añadir.
Por lo tanto, creemos que no es necesario.

Y en cuanto al Archivo de la Corona de Aragón usted ha visto que queda reflejado también en el apartado del artículo 7 del punto 4 *a*), que dice concretamente: "El Archivo de la Corona de Aragón en cuyo patronato deberá participar la Generalitat de acuerdo con la disposición adicional segunda del Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana".
Usted se olvida de otros archivos los cuales tienen unas características similares, es decir, que pertenecen al Estado, como es el Arxiu del Regne de València, el Archivo Histórico Provincial de Castellón, el Archivo Histórico Provincial de Alicante, y el Archivo Histórico de Orihuela, se olvida de ellos, los cuales, sí que es verdad que pertenecen al ministerio, al Estado, pero la gestión la tiene la Comunidad Valenciana.

Por tanto, no entendemos por qué quita el resto de archivos y solo deja el Archivo de la Corona de Aragón, cuando tendrían que formar parte todos los que están en la misma situación.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Parece que hay una enmienda transaccional que corresponde a la enmienda número 13.
¿No es así?
Entonces pasamos a la votación de las enmiendas que se han defendido en este primer bloque.

Sí, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

M'agradaria separar, per una banda, la 8, la 26 y la 29.
Y, per una altra banda, la 31.

 

**La senyora presidenta:**

 

Y el resto del bloque junto, ¿verdad, señor Cardona?

Muy bien.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Sí, sí.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muy bien.

Pues pasamos a votación de la enmienda número 8, 26 y 29.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
1.
Pues por 8 votos a favor, 6 en contra y 1 abstención, quedan rechazadas estas enmiendas.

Pasamos a votar la enmienda 31.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
9.
Pues por 9 votos en contra y 6 a favor queda rechazada esta enmienda.

Pasamos ahora a votar el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Pasamos a la defensa del siguiente bloque, que corresponde a las enmiendas 2, 3, 6, 7, 9, 11, 12, 15, 16, 18, 24, 48 y 239.
Para su defensa, tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, el que nosaltres intentem és que la llei millore quant a la seua tècnica i quant a les coses que diu, que siga el més clara possible.

Nosaltres, per tant, pensem que en l'article 1 és on ha d'anar tot l'objecte d'aquesta llei i, per tant, hauria de figurar també els aspectes de què és el sistema arxivístic valencià i quina és la finalitat del sistema arxivístic valencià.
Nosaltres en què és el sistema arxivístic valencià ens limitem a canviar el punt 3 *a*) al primer article, perquè considerem que deuria anar ahí, però quan diem la finalitat el que nosaltres estem dient són més coses que les que n'hi han en tota la resta de la llei.

A nosaltres ens dóna la sensació que en cap punt de la llei es posa quina és la finalitat del sistema arxivístic valencià.
Per això considerem que l'esmena 7 realment la faria molt més concreta i molt més explícita.

Per una altra part, considerem que en esta llei posa que esta llei s'aplica a la resta de documents que formen part del patrimoni documental valencià, però als documents, no als arxius privats.
Nosaltres considerem que esta llei s'aplica als arxius públics però també s'aplica als arxius privats, tenen l'obligació de complir-la, no només als documents sinó a les institucions.
No posar que s'aplica als arxius privats, de fet deixa coixa a part de la llei que fa referència als arxius privats.
Per tant, ens pareix que l'esmena 6 també és important.

Per una altra banda, nosaltres a l'hora de definir què és arxiu no ens limitem només a dir.
.
.
­vostés, fixen-se el que fica­: "Els conjunts de documents definixen l'article 80 de la Llei 4/1998, d'11 de juny, modificada per la Llei 7/2004, d'octubre, de modificació de la Llei 4.
.
.
".
És a dir, vostés tenen quatre línies per a no dir què és un arxiu, quan era més curt posar la definició d'arxiu que diu la llei.
És a dir, han ficat tres o quatre dates, tres o quatre lleis per a ficar una definició que simplement en les quatre línies estava clara.

Nosaltres insistim que això.
.
.
, a vore, simplement la llei és molt més clara perquè u llig la definició del que és un arxiu.
De la mateixa manera, hi ha una definició del que és un document, l'esmena 11.
.
.
D'acord, deixem el que diu la llei, però n'hi ha una definició actualment molt més concreta, que és la que ha fet el Comité sobre Documents Electrònics del Consell Internacional d'Arxius, que diu el que és un document i s'adequa molt més que la definició que diu la Llei de patrimoni cultural valencià.

Per tant, nosaltres considerem que definir el document arxiu com aquella informació registrada, produïda o rebuda en inici, gestió, finalització d'una activitat individual, que comprén context i estructura per proporcionar evidència de l'esmentada activitat és molt més correcta perquè és una definició molt tècnica i adequada a allò que correspon.

Nosaltres considerem que la definició que vostés han posat ahí de gestió documental, de sèrie documental.
.
.
­perdó, en este moment.
.
.
­ és en l'apartat *k*), quan vostés han ficat "gestió documental", la definició que vostés havien posat realment no és de gestió documental sinó que és d'un sistema de gestió de documents.
El que pretenem és simplement que eixa definició tinga eixa denominació.

Nosaltres considerem que la Generalitat ha de col·laborar, negociar i consensuar amb la resta d'administracions públiques les actuacions necessàries per la mútua cooperació.
Considerem que este aspecte no està recollit en l'article 4 de la llei, perquè l'article 4 de la llei només fica "les administracions públiques valencianes i l'obligació de col·laborar entre elles per a les finalitats d'esta llei", però no fica que la Generalitat pot negociar i consensuar-ho amb la resta d'administracions públiques.
Considerem que és important que aparega això.

Respecte a les confessions religioses, a la col·laboració de les confessions religioses, la nostra esmena va d'allò general a allò particular, és a dir, primer parla de totes les confessions religioses i després parla de l'església catòlica, perquè considerem que així és com s'ha de fer.
No com fica a la llei, que primer parla de l'església catòlica i després de les altres confessions religioses.
Considerem que això no va d'allò general a allò particular sinó que li dóna una redacció molt més clara la nostra.

I, finalment, nosaltres passem l'article set al títol I, li canviem al títol I, és a dir fiquem que ha de ser del sistema arxivístic valencià, estructura i òrgans.
I considerem que encara que passem eixe article set dins del títol I, també hi ha un apartat de l'exposició de motius que ha de canviar per a dir que eixe títol I té dins de l'article set.
Considerem que això definix bastant bé l'estructura i a més coincidix amb l'esperit d'alguna esmena presentada pel Partit Popular.
I supose que eixes seran aprovades per a millorar l'aspecte tècnic de la llei.

 

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, para turno en contra, la señora Salvador.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Por una cuestión de orden, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

Sí, señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Es que la transaccional que me ha dicho usted, la 12 y la 13, porque la hemos visto antes la 13.
.
.
sí, que hay una transaccional.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Sí, però era a la 12 i la 13.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Sí, era la 12 i la 13, si la podíamos añadir ahora con la votación de Izquierda Unida.

 

**La senyora presidenta:**

Antes de votar los artículos, pasaremos a votar la transaccional a la que ustedes han llegado.

Sí, la señora Salvador ejerce el turno en contra.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, estoy de acuerdo con la primera parte de su exposición.
Nosotros estamos aquí para dejar una buena ley delante.
Estamos de acuerdo con ustedes en que se tiene que mejorar la ley técnicamente, que se tiene que dar una mayor claridad.
Y sabe usted que estamos de acuerdo con todo aquello que nos haga entender perfectamente a todos una ley.
Esta ley es muy importante, es una ley que va a regular nuestros archivos, los archivos de la Comunidad Valenciana, que es una memoria histórica.
Y consideramos que en ello tenemos que trabajar todos nosotros.

Con respecto a lo que usted ha expuesto primeramente sobre el artículo uno, sobre la definición del sistema archivístico valenciano, creemos que una ley es expresamente eso: una ley.
Entonces, el objeto de la ley está en el artículo uno, que es donde se tiene que desarrollar y donde se especifica cuál es la definición exacta del sistema archivístico valenciano.
El Consejo Jurídico Consultivo de la Comunidad Valenciana ha considerado que esta redacción es la correcta.
Y, por supuesto, nosotros no somos quienes para actuar en contra.

Con respecto al mismo tema, en la enmienda número 3, donde ustedes nos dicen que no se habla de la finalidad del sistema archivístico valenciano, creemos que la finalidad del sistema archivístico valenciano está en el mismo desarrollo de la ley y es precisamente donde se debe de desarrollar.

La enmienda número 6, sobre los archivos valencianos que forman parte del sistema archivístico valenciano, donde ustedes nos dicen que se tiene que tener en cuenta que esta ley contempla también los archivos privados, en el punto 1 del artículo dos dice: todos los archivos valencianos que forman parte del sistema archivístico valenciano, los documentos que la integran, así como los documentos que forman parte del patrimonio documental valenciano están recogidos en la ley.
Hay un patrimonio documental valenciano que se encuentra dentro de los archivos privados, pero es patrimonio documental valenciano.
Entonces es igual que esté dentro del sistema archivístico valenciano o no, es patrimonio documental valenciano y está contemplado.

El artículo 76, de la Ley de patrimonio cultural valenciano, que como usted sabe perfectamente, esta ley está complementando.
.
.
La Ley de patrimonio cultural valenciano especifica bien claro cuáles son los bienes integrantes del patrimonio documental valenciano en sus artículos c y b.
Y, por supuesto, ahí comprende los archivos privados que irán a formar parte del sistema archivístico valenciano.

La enmienda número 7 está relacionada con lo que anteriormente estábamos diciendo sobre la definición del sistema archivístico valenciano y su lugar y especificación.

Sobre la enmienda número 9, aparte que es también una enmienda que está redactada por el Consejo Jurídico Consultivo de la Comunidad Valenciana, por supuesto esta ley está complementando la Ley de patrimonio cultural valenciano.
Entonces, está claramente definido ahí, en esa ley, está claramente definido cuál es la definición de archivo.
Entonces, creemos que es reiterativo el volverlo aquí a definir.

La enmienda número 11, sobre un concepto de información registrada, producida o recibida, le vuelvo a decir lo mismo que le estoy diciendo en este momento.
Esta ley es complementaria a la Ley de patrimonio cultural valenciano y en su momento se debió discutir en su modificación en octubre de 2004.
Ahora está claramente especificada.

Sobre el tema que usted nos ha comentado con anterioridad de la cooperación con las administraciones públicas, esta ley no solo en el artículo cuatro dice que se colabora con las administraciones públicas sino que a lo largo de muchos artículos de la ley, en los artículos 5, 6, 25 y 40, se habla de la colaboración que ustedes están contando.

Sobre la enmienda 18, que hace referencia a la colaboración de la Generalitat Valenciana con las autoridades eclesiásticas y otras confesiones religiosas reconocidas por la ley, la verdad es que yo estoy muy contenta en reconocer que ustedes entienden la importancia de la colaboración que nosotros pedimos a la iglesia.
La iglesia tiene un patrimonio documental muy importante, un patrimonio documental que forma parte de nuestra historia y, como tal, es obligación de las administraciones públicas velar por la protección, la conservación y la divulgación de ese patrimonio documental valenciano tan rico y tan importante para todos los valencianos y valencianas.
Las enmiendas que hacen referencia a las confesiones religiosas, por supuesto, están reconocidas.
Y solo el tener en cuenta que el patrimonio eclesiástico es importante, es muy importante para nosotros.

Y sobre la enmienda 239, que está hablando usted sobre el título I, esta la hemos transaccionado y estamos de acuerdo con la estructura y los temas.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias, señora Salvador.
*(Remors)*

 

Señor Cardona, tiene usted réplica por dos minutos, pero se había llegado a un acuerdo entre los portavoces de que.
.
.
*(remors)* Sí, señor Cardona, pero cuando se llega a un acuerdo y ese acuerdo llega a esta Mesa por parte de los tres portavoces.
Si acaso, como situación excepcional, tiene usted un minuto.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

És que és inclús per millorar la cosa.
Si no s'aprova l'esmena 24 i no s'aprova l'esmena 48, si no s'aprova l'esmena 24 i la 48 no té cap sentit transaccionar la 239.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Señora presidenta, vamos a aceptar la transaccional de la enmienda 12.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

La 12 y 13 era lo que había llegado, lo que tenía constancia esta Mesa.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

.
.
.
la 15.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

¿Cómo transaccional o directamente?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Directamente.
La 24 y la 48 y la 239 con una transaccional.

 

**La senyora presidenta:**

Muy bien.
Vamos a ver si esta presidencia ha entendido lo que sus señorías quieren.
Quieren ustedes transaccionar la enmienda 12 y 13.
Y entiendo que la 13 el Psoe la retira al haber llegado a una transaccional.
La 15 se acepta directamente, igual que la 24 y la 48.
Y se llega a una transaccional en la enmienda 239.
Muy bien.
Entonces, vamos a pasar a votar el resto de las enmiendasw y las otras lo haremos por separado.

Votamos, entonces, la 2, la 3, la 6, la 7, la 9, la 11, la 16 y la 18.
¿No hay problema que las votemos conjuntamente?
Pasamos a votarlas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Pasamos a votar ahora la transaccional a las que han llegado ustedes, la 12 junto con la 13 que se retira del Psoe.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aprueba esta enmienda.

Vamos a votar ahora las enmiendas 15, 24 y 48.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aceptan estas enmiendas.

Y vamos a votar ahora la transaccional de la enmienda número 239, a la que ustedes han llegado.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aprueban estas enmiendas.

Creo que ahora podemos pasar a votación los artículos uno, dos, tres, cuatro, cinco, seis y siete.
¿Tienen ustedes algún inconveniente que se voten conjuntos?
Perdón, hasta el seis, del uno al seis.
¿Tienen ustedes algún inconveniente que se voten conjuntamente?
No.
Pues pasamos a votación estos artículos.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
7.
Se aprueban los artículos por 8 votos a favor y 7 en contra.

Vamos a pasar al siguiente bloque de enmiendas, que si no me equivoco afectan al título preliminar y están presentadas por el Grupo Parlamentario Popular.

Señora Nácher ¿quiere usted defender estas enmiendas?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Señora presidenta, gracias.

Retiro la enmienda número 22 y paso a votación la enmienda número 23.

 

**La senyora presidenta:**

Muy bien.
Queda constancia de la retirada de la enmienda número 22.
Y pasamos a votar la enmienda número 23.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Queda aprobada la enmienda por 8 votos a favor y 7 en contra.

Pasamos al debate del cuarto bloque, que comprendería las enmiendas 25, 27, 28, 30, 32, 33, 35, 36, 38, 39, 40, 41, 45, 46, 49, 52, 58, 59, 60, 62, 63, 65, 66, 67, 68, 72, 75, 77, 79, 81 y 82.
Y para su defensa tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

És difícil en tan poc temps donar una idea de totes les esmenes, però anem a intentar-lo.

En principi està el tema de la dependència del tema d'arxius.
De qui depén?
Segons aquesta llei es decidirà més avant.
És curiós que estem fent una llei d'arxius i alhora de fer una llei d'arxius no sapiguem de quina institució i de quina entitat van a dependre els arxius.
Nosaltres pensem que això caldria que figurara en la llei.
I nosaltres tindríem diverses opcions, que figurara, per exemple en la Conselleria de Cultura, seria una opció; una altra opció podria ser que figurarà la Conselleria d'Administracions Públiques, perquè els arxius tenen uns aspectes administratius realment rellevants i importants.
Però, nosaltres considerem que també podria figurar, per exemple, en la Conselleria d'Empresa, inclús, si es vegera que els arxius al final vana dependre d'aspectes tecnològics molt potents.

Però nosaltres considerem que ja que els arxius tenen eixos aspectes transversals, és a dir que tenen aspectes culturals, tenen aspectes administratius, tenen aspectes tecnològics, tenen aspectes que afecten a tota l'organització de l'Administració.
Nosaltres hem optat per una idea que ens pareix la millor i és que estos arxius depenguen de la Presidència de la Generalitat, com aquella entitat més transversal que pot assumir realment les diverses competències que poden haver en este tema dels arxius.
És una opció, poden haver unes altres opcions, que políticament poden ser decidides per cadascuna de les institucions, cada una de les entitats polítiques.
Però a nosaltres ens pareix que la dependència de la Presidència de la Generalitat seria el millor que podria passar i el que més clarificaria l'aspecte dels arxius.

Per una altra banda, nosaltres hem parlat en este tema i sobre tot en l'article set, hem parlat del tema de l'estructura.
Nosaltres veiem que s'intenta construir un sistema arxivístic valencià, però és un sistema que no té capçalera, no té cap arxiu que siga el cap d'eixe sistema.
I no existix sistema sense arxiu capçalera del sistema.
És a dir, en el sistema han d'haver una sèrie de transferències des dels arxius perifèrics cap als arxius centrals, des dels arxius d'utilització continua a arxius d'utilització menys continua.
Però és que arriba un moment que poden haver arxius que es poden dissoldre, poden haver documents que han de passar cap a uns altres arxius.
Ara, en este moment, existix l'Arxiu Central de la Generalitat, que després, amb esta llei, canvia de denominació, però eixe arxiu no té per què ser capçalera del sistema si no s'indica en aquesta llei.
On va l'arxiu d'una institució privada que és dissolt i vol passar-lo a un arxiu públic?
Doncs, ara en este moment està anant a les biblioteques perquè no hi ha cap arxiu que assumisca això.
Els arxius locals són institucions locals, no tenen per què assumir les dissolucions d'una institució privada.

Hi ha una altra qüestió.
Els arxius de la Generalitat, per què han d'assumir els arxius, per exemple, de les universitats ?
No tenen perquè.
Les universitats no estan dins del Sistema d'Arxius de la Generalitat.
I, per tant, és important donar-li una capçalera.
Nosaltres el que creem és l'Arxiu Nacional Valencià.
Els he de dir que a nosaltres ens donaria igual un altre nom, però no ens dóna igual que no existisca arxiu capçalera del sistema.

Per una altra banda, nosaltres definim subsistemes, és a dir, pensem que si ha una sistema ha d'haver subsistemes del que ells formen part, i ens pareix fonamental això.
Nosaltres fiquem el subsistema d'arxius de la Generalitat, el subsistema d'arxius d'altres.
.
.
, del Consell de la Generalitat, perdó, del Consell, conselleries i l'Administració, subsistema d'arxius d'altres institucions de la Generalitat.
Vostés saben que en la redacció que vostés tenen poden haver arxius que no entren en cap lloc, que poden haver arxius que no hi haja cap subsistema que realment els reculla?

Per tant, a nosaltres la qüestió de la creació de subsistemes ens pareix important a l'hora d'estructurar un sistema arxivístic que està molt desestructurat, segons apareix en la llei.

Per una altra banda.
Nosaltres no entenem que un òrgan assessor d'arxius siga l'òrgan des de la Generalitat competent en matèria de noves tecnologies.
Ens pareix bé.
Però, per què no, també, l'òrgan de la Generalitat competent en temes de patrimoni cultural?
Vostés poden dir-me: "No, és que ja està en Cultura".
En cap lloc diu que el Sistema Arxivístic Valencià depenga de Cultura.
De fet, ara, la Direcció General d'Arxius es diu Direcció General d'Arxius i Innovació Tecnològica, és a dir, estan junts arxius i innovació tecnològica, i, tanmateix, noves tecnologies sí que està com a òrgan assessor, i patrimoni cultural no.
Ens podem trobar que si arxius és assumit per qualsevol conselleria, doncs, no tinga cap òrgan de competència en patrimoni cultural per assessorar el sistema d'arxius.
Per tant, nosaltres considerem important que aparega l'òrgan encarregat dels aspectes culturals.
Nosaltres pensem que la Junta Qualificadora de Documents Administratius és un òrgan tècnic, per això el traem dels òrgans assessors.

No estem gens d'acord que no figuren en cap lloc d'esta llei quins requisits s'han de tindre per a pertànyer al Sistema Arxívístic Valencià i quins avantatges dóna per pertànyer al Sistema Arxivístic Valencià, perquè hem quedat que sí que poden entrar arxius privats, però en cap lloc posa ni quins requisits compliran ni quins avantatges tindran.
Nosaltres afegim algunes esmenes, alguns articles que han de vore amb això.

Per una altra banda, nosaltres considerem que les funcions del centre directiu que ací apareixen tenen greus errors.
En l'apartat e) apareix com un pegot, que també té una funció, la determinació de la qualificació professional dels arxivers.
Nosaltres considerem que ahí, en eixe apartat concret, és un absolut pegot.
Quan nosaltres considerem que la nostra esmena 58 ­a la que considerem, per cert, molt relevant­ és la que diu que "eixe òrgan directiu ha de tindre com una de les seues funcions establir el perfil professional del personal arxiver i realitzar les recomanacions a l'òrgan competent, per tal que les carreres on s'estudie arxivística tinguen una càrrega d'estudis d'arxius importants", perquè en este moment moltes carreres que titulen per arxivística, la seua càrrega docent d'aspectes d'arxiu és molt reduïda.
Per tant, considerem important això.

Considerem bàsic i fonamental que el Consell Assessor tinga unes funciones delimitades, i, en allò que no tinga funcions delimitades, s'establisca que reglamentàriament les podrà establir.
Tot això s'escapa.
.
.
, en el que posa en la llei no està, no apareix en cap lloc.
Per tant, nosaltres pensem que apareguen unes funcions del Consell Assessor d'Arxius és bàsic i fonamental perquè este consell tinga alguna funció.
Nosaltres considerem que hauria de reunir-se quatre vegades a l'any i no una com es posa en la llei.

I, finalment, nosaltres considerem que la Junta Qualificadora ha de tindre una composició concreta, ha de tindre més vocals i que, a més, eixa junta ha d'estar formada per dos arxivers, almenys, i es reunirà quatre vegades.
I n'hi ha una qüestió que em resulta important, i és que esta Junta Qualificadora va a tindre en les seues mans les taules de valoració documental durant un any, i, si després d'un any no contesta, es considera que s'ha rebutjat.
Això sí que és treballar poc!
Si les té en la seua mà un any, si no contesta se suposen acceptades.
La qualificació dels documents diu com s'han de conservar.
Normalment, els arxivers que envien la taula de qualificació diuen quin ha de ser el calendari de conservació.
No es pot denegar una taula de valoració documental.
Si es denega, eixos documents queden oficialment desemparats?
Per tant, les taules de valoració documental, si després d'un any de tindre-les la junta en les seues mans no les aproven, ja no entenem què han de fer.
Ara, clar, si només es reuneixen una vegada a l'any, és comprensible.
Per tant, no!

Nosaltres considerem, primer, que la junta s'ha de reunir quatre vegades a l'any, i, en el cas que hi haja un silenci administratiu, eixa taula de valoració ha de considerar-se acceptada perquè és la millor garantia per a la conservació d'un document.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Para el turno en contra tiene la palabra la señora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

A vore, anem per parts.
En la primera part que vosté ens ha exposat, que suposen que no és correcte dir que els arxius competen a la Conselleria de Cultura, anem a dir-li que la Llei d'arxius no pressuposa quina és la conselleria competent en matèria d'arxius.
Això és una cosa que ha de decidir el Govern Valencià.
Segons el Decret 171/1983, de 29 de desembre, Presidència de la Generalitat, es va signar a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència les funcions i serveis continguts en el Decret 3.
066/1983, de 13 d'octubre, en matèria de cultura, entre els que s'incloien els arxius.

Si vostés van mirant tots els diferents reglaments orgànics que té la Conselleria de Cultura, Educació i Esports, primer, vorem que les competències d'arxius estaven en la Direcció General de Patrimoni ­van estar allí molt de temps­.
Nosaltres vam crear la Direcció General del Llibre, Arxius i Biblioteques donant-li un rang i una importància als arxius que, després, va fer l'últim reglament orgànic de funcionament, que era la Direcció General d'Arxius i Innovació Tecnològica.

Com poden vore, els arxius tenen una importància considerable.
Ara, en este moment, estan adscrits a la Conselleria de Cultura, Educació i Esports, però en un futur poden estar adscrits a qualsevol conselleria.
Imposar una llei que siga la Conselleria de Presidència la competent és una cosa que és contrària a la redacció d'una llei, però, a part de tot, és que ha de ser un marc general on s'entén i es contempla que el Sistema Arxivístic Valencià, d'una forma parcial i des del punt de vista dels arxius administratius de la Generalitat, s'han de tindre en compte tots els arxius, no només els arxius de la Generalitat, sinó els històrics, els d'administració local i els privats.

La Llei d'arxius no pot inferir en l'organització del propi govern de la Generalitat.
Cal tenir en compte que la denominació conselleria i competent en matèria d'arxius no és una indefinició, és una cosa que en el seu dia es va acordar per part de l'àrea jurídica i del Consell Jurídic Consultiu, i no es va oposar tampoc en això.

Aleshores, estem tractant d'evitar problemes, estem tractat d'evitar que en el canvi de denominacions de les conselleries, de direccions generals, o bé, doncs, que en un moment determinat, com vosté ha dit abans la importància que tenen les noves tecnologies, arribarà un moment, encara que les haguera de fer una conselleria competent, què faríem?
Canviaríem la llei una altra volta?
Per això, creem que en este moment el més addient és que estiga adscrita, la llei determina que siga la conselleria competent en matèria d'arxius, perquè en este moment és la de Cultura i, en posterioritat, doncs, amb la mateixa transversalitat que pot tindre el tema, pot passar a una altra conselleria diferent.

Respecte al tema de l'arxiu capçalera del Sistema Arxivístic Valencià.
Ja ho ha dit vosté, és l'arxiu central de la Generalitat Valenciana creat pel Decret 57/84, de 21 de maig, del Consell de la Generalitat Valenciana.
Ara passa a denominar-se Arxiu de la Generalitat, i és on es conservarà permanentment tota la documentació històrica de la Generalitat.
L'article 2 dirà que: "és missió de l'Arxiu Central recollir, conservar i disposar per a la seua utilització futura els fons documentals de la Generalitat Valenciana".
Ahí creem que està absolutament tot comprés.

Sobre el subsistemes.
Vosté també ens parlat que és necessari que n'hi haguen una sèrie de subsistemes on se certifique quins estan i quins són els arxius que es facen *(inintel·ligible)* a ells.
Creem que els subsistemes ja estan previstos en esta llei d'una altra manera, d'una altra forma.
.
.
*(un diputat parla sense micròfon)*, bo, són distintes maneres de vore-ho, però especificar-ho de la forma que vosté ens demana seria ja una miqueta el que és l'organització del Sistema Arxivístic Valencià.
Una llei atén als principals generals i, després, es desenrotlla, es desenrotlla mitjançant decrets, reglaments i ordres.
I els subsistemes que vostés demanen podien cabre en el desenrotll de la llei, de fet, l'article 18 preveu que: "la Generalitat podrà elaborar plans sectorials per a cada tipus d'arxiu, tenint en compte les seues necessitats específiques i l'autonomia organitzativa i administrativa de les diferents entitats".

Després ens ha parlat vosté també sobre els requisits per a integrar-se en el Sistema Arxivístic Valencià.
Li tornem a repetir que una llei atén a principis generals i que ha de desenrotllar-se reglamentàriament, a més que és una cosa obligatòria.
No podem afegir un apartat amb condicions que s'han de seguir i que s'han de complir perquè un arxiu forme part del Sistema Arxivístic Valencià.
En els arxius públics s'enumera en l'article 7.
4, que formen part del Sistema Arxivístic Valencià d'ofici, i, en els arxius privats, l'article 39 preveu que es faça per resolució de la conselleria competent i, a més, especifica que prèviament es firmarà un conveni entre les parts on s'especificaran els requisits que se li exigiran a eixe arxiu.

Quant al que és l'obligació de tots els arxius, és un tema que també és reglamentari.
Està clar que un dels principals temes que s'han de desenrotllar en posterioritat a l'aprovació d'una llei és la publicació d'un reglament d'arxius.
Vostés diuen que s'ha de redactar un reglament propi amb les seues característiques i estructures, a més el règim de funcionament.
Això és una cosa que tota llei ho té previst, i, com li he dit abans, l'article 18 ja ho especifica ben clar que "es podran elaborar eixos plans sectorials que atendran al que són les característiques de cada arxiu".

Respecte al que vosté ens ha esmentat en l'esmena 58, que diu que és una esmena que té molt de calat i molta importància, jo també crec que té molta importància.
Esta esmena, en este moment, crec que és innecessària perquè el perfil professional del personal que treballa en els arxius està definit en les titulacions oficials aprovades pel Govern central i pel Govern Valencià, ja que hi ha una sèrie de legislació ­si vol, li la repetiré, però crec que no fa molta falta, perquè vostés també l'han de tindre­, però sí que, a causa de la importància que vosté li ha donat a este tema, sí que li recalcaria una cosa.

En este moment s'ha elaborat un informe de disseny de plans d'estudis i títol de Grau en Informació i Documentació, un informe on el resultat d'este títol de Grau seria la integració de les dos titulacions més importants que n'hi ha en estem moment, que és la diplomatura en Biblioteconomía i Documentació i la llicenciatura de segon cicle de Documentació.
Aquí s'emfatitzarà que la informació i la documentació són els nuclis centrals que compartixen tots els professionals que estan en biblioteques, centres de documentació i arxius.
Hem de tindre en compte que en els arxius no només estan els arxivers; hi ha bibliotecaris, hi ha juristes, hi ha documentalistes, i tot és important que estiga reconegut.
Es reconeixen les professions que utilitzen tècniques i instruments diferents, però que comparteixen una sèrie de principis, que és l'organització de la informació i la documentació, i la previsió dels serveis que han de fer tots els usuaris d'estos temes.

Esta proposta està desenrotllada en el marc de la primera convocatòria d'ajudes per al disseny de plans i estudis.
Crec que el mateix informe en si és molt clarificador, és molt clarificador perquè la importància que li dóna a la documentació, la importància que li dóna a l'arxiu i al perfil de l'arxiver, del bibliotecari o del documentalista sí que en tot el pla d'estudis fica Documentació, que vostés ens diuen que és necessària per a un treballador en arxiu.
Per això, crec que és molt important tindre en compte que tot no podem canviar-ho perquè està ja previst pel que és la legislació, però sí que han de tindre en compte que hui en dia s'està treballant continuament per les qualificacions addients.

Ens ha parlat també vosté de les funcions del Consell Assesor.
Les funcions del Consell Assessor estan ben clares, les funcions del Consell Assessor no les podem canviar perquè és una cosa que té una ordre específica.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señora Salvador, yo le rogaría que vaya finalizando en atención al pacto que hemos llegado.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

.
.
.
bo, que no podem canviar perquè té una ordre específica, igual com el que són les funcions de la Junta Qualificadora, que és molt important reconéixer el seu paper com a estudi de les taules d'avaluació dels documents que s'han d'eliminar o s'han de preservar.
I, per això, doncs, en este moment no hi ha *(inintel.
ligible)*

 

Després, em consta que hi ha una transaccional a la 65.
I ja està.

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Salvador.

Pues, esta Mesa ya tiene constancia de que hay una transaccional a la enmienda número 65.
Muchas gracias, señora Nácher.

Vamos a pasar a votar la enmienda 65 por separado y el resto juntas, si no hay inconveniente.
¿Lo hay?
Sí.
*(Remors)* 28, 38 y 52.
Muy bien.
Vamos a pasar a votar entonces la enmienda transaccional, la número 65.
¿Votos a favor?
Por unanimidad queda aprobada esta enmienda.

Vamos a pasar a votar entonces la 28, la 38 y la 52.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
7.
Queda rechazada esta enmienda.

Y ahora vamos a pasar a votar el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a hacer un receso por diez minutos, y yo les rogaría a los señores portavoces que se acercaran a la mesa.

 

*(Se suspén la reunió a les 11 hores i 54 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 12 hores i 30 minuts)*

**La senyora presidenta:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
de acuerdo con las enmiendas que se han defendido, el artículo siete pasa a ser el primer artículo del título I.
Así, vamos a votar el artículo siete de la ley.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Por 8 votos a favor y 7 en contra queda aprobado el artículo.

Y vamos a pasar al siguiente bloque de enmiendas, que es el quinto, que comprende las enmiendas 50, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 61, 64, 70, 71, 73, 74, 76, 78, 80, 83 y 84, que defiende, por el Grupo Parlamentario Socialista, la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Muy bien.
Muchas gracias.

A ver, dentro de.
.
.
todas estas enmiendas corresponden al articulado del título I, a todos los artículos que engloba el título I.
Y en este punto lo que se habla es de la estructura y órganos del sistema archivístico valenciano.
Para nosotros es importante y quiero destacar los siguientes puntos.

Primero, la importancia de guardar la información, así como de realizar copias en cualquier formato.
Y de hecho, tal y como avanza la tecnología en estos momentos, sería también necesario garantizar la continua formación de nuestro personal.
Por eso nosotros hacemos además una enmienda específica en este sentido, donde hablamos de la necesidad de desarrollar programas de formación y establecimiento de líneas de colaboración con centros nacionales e internacionales.

Yo creo que para que esta ley se haya hecho por parte de la Dirección General de Archivos y Nuevas Tecnologías ­es como se llama, no?
­, me parece que la parte, justamente de tratamiento de las nuevas tecnologías y de la información que está en nuevas tecnologías, es bastante débil, es bastante ambigua.
Yo creo que habría que reforzar todo ese apartado del tratamiento de la información, que está ahora mismo soportada en nuevas tecnologías.

Hay dos artículos de este titulado, el título I, el artículo nueve y el artículo diez, que en mi opinión son importantísimos, puesto que hablan de los dos órganos importantes que debería de tener la composición del sistema archivístico.
Que es el Consejo Asesor y la Junta Calificadora de Documentos, que ambos artículos son bastante flojos a mi modo de ver.
Nosotros los hemos rehecho para definir claramente cuál va a ser la composición del Consejo Asesor, quienes son los representantes, especificar las funciones y misiones de ese consejo; e incluir también dentro del consejo a los profesionales de archivos, a las administraciones locales, a investigadores, a entidades culturales y sociales en materia de archivos.

Y lo que echamos siempre de menos, y lo dije en la anterior intervención y vuelvo a repetirlo, es la profesionalización del sistema.
Yo creo que a lo largo de la ley se realizan determinados órganos, importantes ellos, pero que no cuentan con el soporte y el apoyo de profesionales de archivos.
Hay que contar con archiveros, con juristas especializados, con personal profesional adecuado; que en las distintas intervenciones de los representantes del Partido Popular lo oigo, pero no lo veo escrito en la ley.

Si se queda el título.
.
.
el artículo nueve tal y como está en estos momentos redactado, el que corresponde al Consejo Asesor, correría el riesgo de que no funcione, como no está funcionando en estos momentos en la actualidad el propio Consejo Asesor de Archivos.

Respecto a la Junta Calificadora de Documentos, que es el artículo diez, lo mismo.
Nosotros hemos hecho distintas enmiendas, corrigiendo y modificando, y sobre todo clarificando y definiendo con precisión, la misión que tiene la junta, las funciones, y sobre todo cómo realiza la valoración documental.
Yo creo que es muy importante que quede con claridad definida esa valoración de documentos.

Y una última cuestión.
Así como hablamos de la importancia del archivo del patrimonio documental, yo creo que es necesario también que se elabore un censo de las instalaciones donde se recogerá la información.
Es decir, que esté elaborado el censo de las instalaciones de archivos, con las características que los centros tienen y deben tener, para custodiar en.
.
.
determinadas en las condiciones que se exige por parte de la ley toda la documentación patrimonial.

Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchísimas gracias, señora Noguera.

Para turno en contra, tiene la palabra la señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Jo, senyora Noguera, quan parla de noves tecnologies en el títol I, que són òrgans i estructura del sistema arxivístic valencià, em quede meravellada, perquè m'imagine que vosté no s'ha llegit l'article 51, 52 i 53, que és realment el que parla de noves tecnologies.
Quan diu, no, hem intentat fer que els òrgans que ací es diuen, vagen, funcionen millor.

Mire, si funcionar millor és, per exemple, en l'esmena 50, en què diu que hi ha que llevar "direcció de gestió" per "coordinació de gestió".
I en l'esmena 55 suprimix l'apartat i), que parla de "coordinació de gestió", en la qual cosa està canviant d'ordre sense, vaja, sense una explicació directa, quan n'hi ha una sèrie de coses que sí que m'agradaria que m'explicara.

Per exemple, en el punt j) diu la llei exactament "la cooperació de les universitats valencianes i els centres d'investigació".
Vosté diu, no, hi ha que llevar això de "cooperació" i hi ha que posar "desenvolupament de programes de col·laboració".
La veritat és que, explique-m'ho perquè és que no ho acabe d'entendre.
Simplement a mi em dóna la sensació que va canviant.

I quant al municipalisme, després parlarem.
Perquè ací, jo, en totes les esmenes que he vist d'este bloc, vosté no parla de les entitats locals per ningun costat.
Per ningun costat.
A la millor volia posar-ho.
O a la millor qui li ho ha fet no li ho ha posat, i vosté va dir que ho posaria.

I quant al Consell Assessor d'Arxius, li recorde que s'ha intentat mantindre la redacció, s'ha tingut en compte la redacció de l'ordre de 4 de juny de 1984.
Per tant, en això crec que li ho dic tot, 1984, eh?
I quant a la Junta Qualificadora de Documents, de documents administratius, en què vosté m'he presenta vàries esmenes, en les quals diu que hi ha que suprimir administratius.
Doncs mire, la llei, en l'article 85, la Llei 4/98, es van quedar tots conformes en el seu dia.

És a dir, damunt després va haver una modificació, que vosté ja estava, i en la qual no va presentar ninguna esmena per a llevar allò d'administratius.
Si allí, en eixa Llei de patrimoni cultural valencià va quedar clar que la Junta Qualificadora de Documents Administratius es diria aixina.
Doncs no sé ara l'interés en tanta esmena de llevar administratius.
No sé si és per al volum, per al nombre de xifres.
Aixina vosté diu hem presentat tantes esmenes i és una llei molt roí; però realment de trellat, ningun.

Quant a la comissió.
.
.
el que vosté diu que hi ha que comptar en els arxivers, en els professionals.
.
.
estem d'acord, en tota la llei en ningun moment es diu que no es compte en ells, sinó que s'amplia més al que vosté em va dir en el seu dia en el debat a la totalitat.
Però, mire, crida l'atenció que en l'article 10.
4, quan mosatros diem cinc membres, vosté els reduix a tres.
Per tant, no sé on està la seua voluntat de professionalització del tema.
Per tant, senyora Noguera, no anem a acceptar-li ninguna esmena d'este bloc.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Vamos a pasar a votar las enmiendas que se acaban de debatir, ¿si no hay ningún problema?
Sí, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Per votar separadament la 55 per una part, *(Remors)* i 70, 71 i 74 per una altra.
*(Remors)* I 74.

 

**La senyora presidenta:**

 

Molt bé, senyor Cardona.

Passem a votació l'esmena 55.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
9.
Queda rebutjada esta esmena.

Vamos a pasar a votación la enmienda 70, 71 y 74.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
1.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Y ahora vamos a pasar a votar el resto de las enmiendas que se han debatido.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar al debate del siguiente bloque.
*(Remors)* Perdón, podemos votar ya los artículos ocho y nueve.
Vamos a pasar a votar estos dos artículos.
¿Podemos votarlos de manera conjunta?
¿Sí?
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Vamos a pasar entonces al debate del sexto bloque, del Grupo Parlamentario Popular.
Y para su defensa, tiene la palabra la señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

L'esmena 47 decau, perquè és igual com la 48 d'Esquerra Unida, i ja s'ha votat.
I mantenim la 69, 96, 103 i 121.

 

*(La senyora presidenta parla sense micròfon)*

 

En l'article deu.
.
.
té una esmena el Grup Popular.
*(Remors)*

 

*(La senyora presidenta parla sense micròfon:* Repítame, por favor.
.
.
 *)*

 

69, 96, 103 y 121.

 

*(La senyora presidenta parla sense micròfon:* La 107, que es la que.
.
.
está equivocado aquí.
.
.
*)*

Pasan a votación directamente.

 

*(La senyora presidenta parla sense micròfon*) Pasamos a votación directamente de la enmienda número 69.
.
.
 *(pausa)*

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Vull separar l'esmena 69.

 

**La senyora presidenta:**

Muy bien.
Pues pasamos a votar la enmienda número 69.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Queda aprobada la enmienda número 69.

Vamos a pasar a votar la 96, la 103 y la 121.
¿Votos a favor?
Por unanimidad quedan aprobadas estas enmiendas.

Y pasamos al debate del séptimo bloque, que pertenece al grupo, lo ha presentado el Grupo Parlamentario Socialista, y comprende las siguientes enmiendas: la 85, la 86, 87, 88, 89, 90, 93, 94, 95, 97, 100, 101, 105, 106, 107, 108, 109, 112, 114, 119, 120, 123, 125, 30, 31, 32, 136, 137, 38, 39, 40, 42, 143, 145, 149, 151, 152, 154, 155, 156, 159, 162, 163, 165, 166, 168, 170, 71, 72 y 74.
Para su defensa, tiene la palabra la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Bueno, el apartado del título II comprende todos los artículos, las enmiendas que llevamos, comprenden todos los artículos del título II.
Y trata de los archivos que componen el sistema archivístico valenciano, tanto de los públicos, los que corresponden a consellerias, a las entidades locales, a los de diputación, como los privados en su totalidad.

Insistimos nuevamente que es muy importante que se garantice adecuadamente la custodia de toda la documentación.
Por eso se debe determinar con claridad las directrices en los informes de los órganos asesores, así como contar continuamente con la supervisión del personal técnico y profesional.

Volvemos a insistir.
Lo he hecho ya en los dos puntos anteriores, de la necesidad de que la ley cuente con personal profesional especializado en archivos, que sepa y dé garantías de que la ley se aplique correctamente.

Uno de los elementos básicos y troncales para que esta ley funcione, si estamos hablando de la profesionalización, es disponer de personal en cantidad y calidad adecuados.
Por eso también se hace mención en alguna de las enmiendas.
Y una de las cuestiones que echamos en falta, es que la ley haga hincapié en el acceso de la ciudadanía a la información.
Me he referido a ello en el primer momento de mi intervención, en el primer momento, cuando defendía el primer bloque, el del título preliminar.
Y me decía la señora Nácher que yo no hacía ninguna mención al acceso a la información de la ciudadanía.

Supongo que no le habrá dado tiempo a leerla porque era justo la primera enmienda, la primera de todas.
Lo dice con claridad.
La primera de todas habla de garantizar el derecho de acceso a la información de la ciudadanía.
Justo la primera.
Y lo he hecho en distintas otras enmiendas a lo largo de la ley.

Lo vuelvo a hacer ahora.
Es una de las carencias y de las faltas que encuentro en la ley, que se defina con claridad y estipule cómo tiene que acceder la ciudadanía a la información, y que además ese derecho se garantice.

Pero también en el acceso a los archivos privados.
Los archivos privados tienen que estar disponibles con un servicio de archivo, con el personal correspondiente, y con la manera ordenada de garantizar el acceso de los ciudadanos también a la documentación que esté en archivos privados.

Y vuelvo a hacer hincapié en otro punto que ya he hecho anteriormente.
Y es que uno de los puntos débiles que encuentro en la ley está en los archivos municipales.
Decía antes la señora Nácher que yo no había hecho mención en enmiendas.
Y aparecen en todos los títulos, y vuelvo ahora a hacerlo también.
No puede ser, en este caso, que hayan ayuntamientos pequeños, ayuntamientos ­y pongo el ejemplo que puse en el Pleno­, como el de Culla, de Castellón, que tengan valor patrimonial documental importantísimo, documentos medievales, que por ser un ayuntamiento pequeño o por no tener recursos económicos, se quede en este caso su documentación sin custodia por parte de la ley.
La Generalitat debe garantizar, a través de recursos y medios, que ningún documento quede sin esa custodia, bien porque sean pequeños, como digo, o bien porque no tengan recursos.

Es más, yo creo que hemos de supervisar con claridad muchos de los ayuntamientos de ciudades grandes, como en este caso, por ejemplo, la ciudad de Valencia.
Resulta paradójico que existan muchos archivos municipales en estos momentos donde no se disponga de personal especializado, donde no se realiza descripción de fondos, donde no existe sala, donde no existe horario de consulta, donde no existe, en definitiva, ni archivo.
Muchas veces se están utilizando, como decía antes el señor Cardona, los bajos de las bibliotecas municipales para guardar la documentación sin ningún tipo de condiciones.

Para nosotros, y en nuestra opinión, disponer de una plaza de archivero y de servicio de archivo no debe depender tanto del número de habitantes como de la capacidad presupuestaria.
Por eso, nosotros en una de las enmiendas sí fijamos una cantidad presupuestaria municipal para que se supervise, en este caso, la capacidad de tener o no archivo.

Yo quiero hacer mención a que la ley, la ley de archivos que estamos ahora mismo defendiendo, no debe proteger solo la documentación administrativa de la Generalitat Valenciana, que parece que es a lo que se tiene tendencia.
Por eso antes suprimíamos, de la junta calificadora y de determinados órganos de la ley, la palabra "administrativo", porque hay una tendencia por parte del Partido Popular a que lo que se tiene que supervisar y conservar sea prácticamente solo la documentación de la administración de la Generalitat.
Estamos para la defensa de todo el patrimonio valenciano.
Y yo creo que eso es lo que queda en esta ley con mayor ambigüedad.

Una última mención.
Hay una enmienda, la del artículo 37, la enmienda número 165, que nosotros también queremos hacer mención a los archivos de las entidades locales, a lo que no podrán admitir ­a ver si lo explico bien­, a lo que no podrán admitir los archivos de las entidades locales.
Sabemos que por su autonomía local pueden tener capacidad de admitir cualquier documento, pero no todos deben ir a ese archivo local, sino a otros más específicos.
Y ahora mismo lo que está ocurriendo es que hay muchos municipios que en sus fondos admiten protocolos notariales, admiten fondos de juzgados locales, que deberían de pasar a archivos especializados.
Eso lo que está haciendo es que la documentación no se conserve tal y como se debe y que tampoco se puedan dar garantías de conservación o de acceso a la información.

Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchísimas gracias, señora Noguera.

Tiene la palabra, para el turno en contra, la señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Noguera, quant a l'accés, difundir un archivo es más amplio que el acceso.
Yo creo que usted entiende por difundir un archivo su.
.
.
no sé, como presentar carteleras.
.
.
y todo esto, y ya está, sino difundir también es el acceso, porque lo que no se conoce no se puede difundir.
Y, claro, ahí yo creo que usted confunde el término acceso con difusión, cuando en difusión está integrado el término acceso.
Es algo que quiero que tenga claro.

En cuanto a la enmienda a la que usted ha hecho mención, la 165, la tendrá que explicar, porque tal como usted nos la presenta.
.
.
.
Mire, es que por ley no se puede.
.
.
Usted dice: "Los archivos de entidades locales no podrán admetre en dipòsit o comodat els fons documentals que per llei estiga regulat que es dipositen en altres arxius".
Si per llei, que està en la llei, no es pot dipositar *(veus)* , evidentment, no es pot dipositar.
És que es una *tontería* tornar-ho a posar, és una *tontería* tornar-ho a posar.
És que, clar, és repetir més del que hi ha.
I, a més, sempre el mateix.

Una altra cosa que volia dir-li.
Mire, en l'esmena 87, vosté diu: "Cal afegir un apartat en el qual es diga: les entitats perifèriques de l'administració central de l'Estat en la Comunitat Valenciana dependents de qualsevol ministeri".
Mire, la Generalitat no té competències sobre els arxius de l'administració perifèrica de l'Estat.
Per tant, esta esmena no es pot incloure, no es pot incloure, perquè estaríem vulnerant la llei, però no sols està llei que anem a aprovar, estaríem vulnerant una llei estatal.

I hi ha una cosa a què vosté no ha fet menció, però, bé, com les presenta en diverses ocasions, que diu que cal posar "en l'exercici de les funcions públiques o polítiques".
És un afegit que posa en diverses esmenes també d'este espai.
Jo m'imagine que és per a complir el nombre, perquè vosté sap que la funció pública és funció política, i una funció política és una funció pública.
Per tant, és que no sé a què es referix.
Vosté ­i no vull que ningú ho entenga malament­, vosté i jo, per ser polítiques, som persones públiques.
Per tant, és que no sé, quan diu allò de funció política, a què es referix.
Ho haurà d'explicar, perquè, clar, la funció pública és funció política.

Després també, per exemple, hi ha esmenes en este bloc molt xocants.
Per exemple, en l'article 14.
1 diu: "No, s'ha de canviar l'article".
I sap l'únic que canvia ?
Diu el.
.
.
Estem parlant de la dissolució o supressió.
Val.
Vosté, en compte de ­està igual, és idèntic tot l'article­, en compte de supressió o traspàs.
.
.
diu: supressió o traspàs, quan mosatros diem dissolució.
Simplement i planament.
Eixa és una esmena que vosté ha presentat.
Jo crec que són sinònims semànticament.
Per tant, no té ningun mèrit que l'aprovem.

També diu: "D'acord amb les normes vigents".
Mire, vosté diu en molts afegits: "Canviar d'acord amb les normes vigents, d'acord amb la legislació vigent".
Mire, les normes poden ser decrets, reglaments, lleis.
En canvi, si passem al que vosté vol, legislació vigent, sols ens basem en la llei.
Simplement i planament.

Per tant, és que, clar, no li puc acceptar moltes esmenes perquè el que demostra és que s'han fet sense mirar bé realment el que es posa.
I voluntat d'arribar a un consens i aportacions importants per a la llei, i a més, per al seu enteniment, la veritat és que no n'hi ha ninguna.
És que es dedica a fer sinònims o es dedica al que vosté creu que són sinònims, com seria el cas de normes o legislació, es dedica simplement a intentar canviar-ho, quan d'eixa manera vosté.
.
.
No és el mateix una norma que una legislació, que ja li ho he explicat.

Per tant, no li puc acceptar d'este bloc ninguna, ninguna de les esmenes.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Vamos a pasar a votar este bloque de enmiendas.
Sí, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Per separar la 90 i 274, per una part.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

90 y.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

I 174.
I la 136, 163 i 137 per un altre.
136, 137 i 163.
*(Remors)* 136, 137 i.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

A ver.
La 90 y la 174, por un lado ; y por el otro, 136, 137 y 163.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Molt bé.
Això exactament.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchísimas gracias, señor Cardona.

Pasamos a votar las enmiendas número 90 y 174.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
9.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar a votar la 136, 137 y 163.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
9.
Quedan rechazadas.
Y ahora vamos a pasar a votar.
.
.
*(Veus)* Votos en contra, 8.
¿Abstenciones?
1.

Y vamos a pasar a votar ahora el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar a debatir el siguiente bloque de enmiendas.
Perdón.
Primero los artículos.
Vamos a pasar a votar el artículo 10, 11 y 12.
¿Se pueden votar de forma conjunta?
*(Pausa)* Vamos a pasar a votarlos.
¿Votos a favor de los artículos 10, 11 y 12?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Ahora sí, pasamos al debate del siguiente bloque, que comprende las enmiendas 91, 92, 98, 99, 102, 104, 110, 111, 113, 115, 116, 117, 118, 122 y 124, de la Entesa.
Tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

En primer lloc, per a retirar les esmenes 98, 104 i 122, perquè ja han sigut aprovades.
Eren literalment idèntiques a unes que hem aprovat del Partit Popular.

I per defensar les altres, primer voldria deixar constància d'una qüestió.
Nosaltres ací estem fent una llei.
Ja m'ha tocat moltes voltes dir estes qüestions al Partit Popular.
Jo no estic valorant les intencions del Partit Popular, ni estic valorant els reglaments que traurà posteriorment, ni les interpretacions inclús que té el Partit Popular.
Jo estic valorant el que diu el projecte de llei que se'ns ha presentat.
I la veritat és que el projecte de llei que se'ns ha presentat no diu el que la il·lustre senyora diputada diu que diu.
Jo això no puc evitar-ho.
És a dir, el que jo intente és que la llei diga el que jo vull que diga.
Si el PP volguera que la llei diguera el que ell pensa, haguera hagut de presentar esmenes, perquè el que diu que diu la llei no és el que diu.

Seguim en l'intent d'esmenar i d'arreglar la llei.
Hi ha algunes esmenes tècniques on s'utilitza la paraula "persona" per entitat pública o persona jurídica, crec que és exactament al que es referix.
Jo no sé exactament si es pot dir persona a les Corts Valencianes o es pot dir persona a la Generalitat Valenciana.
En un sentit ample, sí, però en un sentit estricte són entitats públiques, i me pareixeria raonable que aixina apareguera.
I a més, me pareix que vol referir-se a això.

Però alguns aspectes més de fons d'estes esmenes.
L'esmena número 99.
Qui és el responsable de l'arxiu d'una institució?
Segons la llei, ningú.
O la institució en general.
Nosaltres el que diem aquí és que en el reglament funcional o document equivalent de cada entitat o òrgan titular d'arxius públics, ha de quedar definit quin és el càrrec responsable dels arxius.
Pareix una esmena quasi de *perogrullo*, diguérem, però per a nosaltres resulta fonamental saber que hi ha un càrrec que es responsabilitzarà d'eixa qüestió.

Igual com uns altres.
En l'article 17, pensem que no s'ha de denominar classes d'arxius públics, sinó estructura dels arxius públics.
No són classes d'arxius, sinó que els arxius públics han de ser de gestió, centrals, etcètera.
No és classe, sinó estructura.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que en l'article 19, on s'establix que es pot donar una contractació de la gestió externa de qualsevol arxiu públic, nosaltres això ho considerem absolutament perillós.
Si els arxius públics hem quedat que han d'estar estrictament custodiats, si hi ha responsables de la seua custòdia, no es poden entregar tan tranquil·lament a una gestió externa.
Nosaltres fiquem estrictament: "només tindrà caràcter excepcional i en casos d'urgència", perquè si no és un cas excepcional i en cas d'urgència, no s'ha de donar la gestió d'un arxiu públic a una empresa externa.
No és possible això.
És deixar unes competències públiques en mans de qui no és entitat pública.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que hi ha alguns articles que queden molt fluixos.
Per exemple, la que.
.
.
bé, establix que.
.
.
Perdó.
Ah!
, molt bé.
"La conselleria competent en matèria d'arxius establirà les especificacions tècniques que haurà de tindre en compte per a la construcció de dipòsits d'arxiu".
Jo no pense que haja de ser la conselleria.
Amb l'òrgan directiu és suficient.
No s'han de donar totes les competències al conseller.
Però quan resulta que es diu ahí que qualsevol construcció o reforma d'un edifici, de qualsevol persona jurídica, haurà de tindre un espai per a instal·lació d'arxius, no es fica en cap moment que hauran de presentar un projecte on estiga previst.
Tampoc fica en cap moment que hi haurà una sanció si algú no té previstes eixes instal·lacions.

Per tant, l'article 21 podria desaparèixer perfectament, perquè no tenen ni l'obligació de presentar un projecte, ni cap sanció si no fan una dependència d'arxius.
Nosaltres, a part que ho fiquem en el règim sancionador, fiquem que si una persona no fa eixes dependències d'arxius fa una infracció administrativa, nosaltres diem que és preceptiu que el projecte siga informat favorablement per l'òrgan directiu del sistema arxivístic valencià.
Si no hi ha una aprovació preceptiva, no hauran d'aprovar res.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que aquí hi ha una declaració d'utilitat pública, que diu que s'ha d'instal·lar un arxiu de seguida, eixes instal·lacions, eixos edificis, són d'utilitat pública a raons d'expropiació.
Nosaltres volem establir ahí alguna seguretat.
Quina seguretat?
Que s'ha d'adoptar de manera oficial l'acord d'instal·lar un arxiu; si no n'hi ha un acord oficial, no n'hi ha per què declarar uns terrenys o uns edificis de d'utilitat pública.

Per tant, ens pareix una garantia necessària i suficient perquè les persones no se vegen sotmeses a expropiació de manera arbitrària.

Finalment, nosaltres, a l'ajuda, el que és a l'article 25, vostés diuen que s'ha de guardar el principi d'inversió proporcional.
És a dir, quan una persona privada o una entitat invertix molt, l'administració també invertiria molt.
Ens trobem ací en el cas dels arxius importants d'entitats que tenen pocs diners.
Nosaltres considerem que s'haurien d'atendre especialment els ajuntaments que no tinguen mitjans suficients i el criteri de prioritat en la inversió s'establiria d'acord amb el valor del fons i en proporció inversa al pressupost municipal.

És a dir, com més valor té el fons, més ajudes; com més pressupost té l'ajuntament, més ajudes.
És l'única manera d'establir clarament que un fons molt valuós per a un ajuntament que té poc realment tinga els fons que se necessiten per part de l'administració pública.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, té la paraula la senyora Salvador.

**La senyora Salvador Moliner:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Cardona, nosaltres en vista del que han preguntat abans que estem.
.
.
, i vosté ho ha dit també, procurant fer una bona llei i que anem a mirar tot allò que és tècnicament correcte, que allò que és de forma o de fons.
Li diré que en este bloc li anem a acceptar les esmenes 91, 92, 102, 111, 113, 115 i 116.

Com veu, doncs.
.
.
Perdó?
, repetixo?

 

**La senyora presidenta:**

Señora Salvador, si puede repetirlo.
.
.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

91, 92, 102, 111, 113, 115 i 116.

 

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias, señora Salvador.

Continúe.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

Com pot vore, nosaltres estem mirant-mos la llei del ben bé, estem mirant què és allò que mos la fa entendre perfectament i mos la fa comprendre.
Llavors, li diré que respecte a la resta d'esmenes que vosté aquí mos ha referit, n'hi ha una sèrie d'esmenes, com és la 99, que són reglamentàries i la llei no s'hi deu inmiscir, són competències que pertanyen a les organitzacions i a les institucions i entitats, i ahí nosaltres no podem entrar.

El que és la gestió dels arxius públics que vosté mos diu, en la contractació externa dels arxius públics que vosté mos diu que es deu tindre molta cura, li diré que és un tema que és preocupant i per això mateixa pot tindre la seguretat que sempre l'arxiu estarà dirigit i supervisat pel titular de l'arxiu, i que el sistema arxivístic valencià exigirà sempre un informe tècnic en el plec de prescripcions tècniques per part del centre directiu competent.
Mai se deixarà un arxiu públic al lliure albir o a la lliure disposició de qualsevol consulta externa que es puga fer, no.

Tinga en compte que per a nosaltres això és molt important i tindrem la cura necessària perquè estiga sempre supervisat.

En la declaració d'utilitat pública d'uns edificis o terrenys (qu3.
6), l'article està redactat així perquè és un article que està redactat per l'àrea jurídica i que el Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana no ha dit res en contra, perquè està d'acord amb això.
Tenim de tindre en compte que la llei està avalada per uns juristes que mos diuen com s'han de fer les coses.
Llavors, perdone, però crec que fan el que fan i complim el que es deu complir.

Sobre.
.
.
la diferència que.
.
.
*(Veus)* Perdó?
Molt bé.
Això de l'esmena 118, és una addició que en principi pareix que siga una mica innecessària, perquè pot interferir en l'autonomia de les institucions, com li he dit abans, però, vaja, jo sí que crec que això ho podríem mirar amb una mica de cura i per al ple miraríem a vore com es podia solucionar.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

Muchísimas gracias, señora Salvador.

Habiendo quedado retiradas las enmiendas, y corríjame si me equivoco, 98, 104 y 122, y habiendo sido aprobadas la 91, 92, 102, 111, 113, 115 y 116, pasamos a votar las que quedan vivas, que serían.
.
.
*(El diputat Cardona parla sense micròfon)*

 

Pasamos a votar la 99, 110, 117 y 118.
.
.
Y 124, señor Cardona.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas.

Vamos a pasar a votar la 91, 92, 111, 113, 115 y 116.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, quedan aprobadas.

*(El diputat Cardona parla sense micròfon)*

 

¿Sí, señor Cardona?
*(El diputat Cardona parla sense micròfon)* Sí, sí, la 91, 92, 102, 111, 113, 115 y 116, han sido aprobadas por unanimidad por los miembros de esta comisión.

Vamos a pasar a votar ahora los artículos 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, y si no tienen inconveniente, lo haremos en conjunto.
¿Votos a favor de estos artículos?
Son 8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos y pasamos al debate del siguiente bloque, presentado por el Grupo Parlamentario Popular, que comprende las enmiendas 126 y 190.

¿Señora Nácher?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

*(La diputada parla sense micròfon)* .
.
.
pasar directamente a votación.

**La senyora presidenta:**

Muy bien, queda constancia de que la 126 está retirada y pasamos directamente a votación sin su defensa la 190.
*(Veus)*

 

Vamos a votar la enmienda 190.
¿Votos a favor?
.
.
.
*(Veus)*

 

Sí, señora Noguera, no se preocupe, estamos hablando de la enmienda 190.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, se aprueba esta enmienda.

Y pasamos a la defensa del siguiente bloque, que presenta Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa y que comprende las siguientes enmiendas: 128, 129, 133, 134, 135, 141, 144, 146, 147, 148, 150, 153, 157, 158, 160, 161, 164, 167, 169, 173 y 241.

Cuando usted quiera, señor Cardona.

**El senyor Cardona i Pla:**

Bé, en principi, destacar una confusió que es dóna durant tota la llei, que confon "arxius de la Generalitat" amb "arxius de l'administració de la Generalitat".

Nosaltres hem de considerar que els arxius de la Generalitat són de totes les institucions que la conformen, per exemple, les Corts Valencianes, que no és un arxiu de l'administració de la Generalitat, no és un òrgan de l'administració de la Generalitat, sinó que és un òrgan independent que forma part de la Generalitat.

De la mateixa manera, el Síndic de Greuges no és de l'administració de la Generalitat però sí de la Generalitat, i podríem parlar del Consell Jurídic Consultiu, etcètera, etcètera.
Cal diferenciar entre arxius de l'administració i arxius de la Generalitat.

Eixa confusió, que planeja durant tota la llei, fa que inclús, ací, quan arribem a la secció tercera d'este títol i apareix "arxius de la Generalitat", després, en l'interior de tot l'articulat comença a confondre's.
Ja comença l'article 26 i el primer títol és "El arxius de l'administració de la Generalitat".
.
.
No!
Ens estem referent als arxius de tota la Generalitat, i realment el que té sentit és que tota esta secció tercera se referix a tots els arxius de la Generalitat, no només als de l'administració.

Per això nosaltres presentem tot un conjunt d'esmenes que vénen a clarificar eixe problema.
El que fem és que estem referint durant tot el temps tots els articles al conjunt d'arxius de la Generalitat i no només als arxius de l'administració de la Generalitat.
Per això, en l'article 28 hem de canviar-li el títol, perquè vostés fiquen "arxius centrals de les conselleries", però és que els arxius centrals no tenen per què ser només de les conselleries!
N'hi ha serveis que poden tindre arxius perifèrics, arxius centrals, arxius històrics, etcètera, etcètera, uns altres, que no són només conselleries.
Per tant, nosaltres canviem a "arxius centrals".

I de la mateixa manera, quan diu "totes les conselleries", nosaltres diem que totes les entitats públiques i persones jurídiques, totes!
, no només les de l'administració, perquè aixina vostés estan limitant d'una manera la llei a administracions que realment també voldrien afectar.
*(Veus)* Tinguen en compte que, si esta redacció continua, tota esta secció no fa referència per a res als arxius de les Corts, ni a l'arxiu del Síndic de Greuges, ni a l'arxiu del síndic de comptes, ni a arxius de moltes entitats que sí que formen part de la Generalitat.

Bé, a nosaltres ens agradaria que la creació de nous arxius històrics fóra per la Presidència de la Generalitat i considerem que n'hi ha alguns aspectes que els deuria fer l'òrgan directiu del Sistema Arxivístic Valencià i no cal que siga la pròpia competència.

De la mateixa manera, considerem que els serveis perifèrics no tenen arxius propis; sí que tenen dependències d'arxiu pròpies, que és diferent.
L'arxiu és de la conselleria, és de l'administració, és de l'entitat, però els serveis perifèrics tenen les dependències d'arxius en què guardar els arxius de gestió que en eixe moment estan utilitzant.

Voldria ressaltar alguna esmena concreta i important.
Per una part, que els responsables dels arxius del serveis perifèrics han de realitzar les mateixes funcions segons la fase d'arxiu en què es trobe la documentació per la seua freqüència d'ús.
És una millora substancial de l'article 31, a on establix que les funcions cànvien segons el tipus d'arxius que siga, segons si és un arxiu de gestió, segons si és un arxiu central, segons si és un arxius històric, però se fan les mateixes tasques, però sota la dependència dels responsables dels arxius dels serveis generals, que és la manera de coordinar i de fer que les coses funcionen de manera adequada.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que en l'article 31, en el punt 3 no queda gens clar a on deuria anar cada documentació dels arxius perifèrics.
Nosaltres considerem que els arxius perifèrics han d'anar a la institució de la qual depenen o bé a arxius històrics que depenguen de l'àmbit territorial del qual depenen estes sèries documentals.
Que les sèries documentals han d'estar unides, que la normativa no és les normes fixades per la Generalitat a la qual s'han de sotmetre els arxius i les entitats locals, sinó d'acord amb el que disposa aquesta llei, la normativa que desenvolupe i els criteris que fixe la Generalitat, això sí, eixe conjunt de coses, no només a la normativa.

Jo, per no allargar-me, vull fer referència que per a nosaltres deurien existix arxius en els ajuntaments de més de 5.
000 habitants.
Considerem que tots deurien tindre servei d'arxius, però a vegades cal limitar-ho pel nombre d'habitants; i quan vostés posen les funcions de les corporacions locals, s'han oblidat de posar-ne en matèria d'arxius i documents.
En esta llei no volem establir totes les funcions de les administracions locals, sinó només les que tenen a vore amb la qüestió d'arxius i documentació.

Jo pense que la mancomunació només s'ha de fer en aquells pobles que no tenen l'obligació de tindre un arxiu propi ­els que tenen l'obligació l'han de tindre propi­, i pensem que han d'estar en els serveis de personal i en les instal·lacions adequades.

Jo, finalment, només per ressaltar una única esmena, ressaltaria la que fa referència als arxius eclesiàstics.
He afegit un article complet sencer, perquè pense que si es fica un tipus d'obligacions i algun tipus de coordinació, és com si la llei no diguera res, i per això jo establixc que la Comissió Mixta Generalitat Valenciana - Església Catòlica establirà normes de promoció de la difusió patrimonial de documents valencians de titularitat de l'Església.
Per això fique que la Comissió Mixta Generalitat Valenciana - Església Catòlica analitzarà l'estat de conservació del patrimoni documental.
Per això pose també que els arxius capitulars diocesans i els parroquials han de formar part del sistema arxivístic valencià, perquè, en cas contrari, és com considerar que no és documentació del patrimoni cultural valencià i això és absolutament necessari.

I pense que amb l'aprovació de totes estes esmenes, sincerament, la llei tindria millores substancials, no només tècniques, sinó, a més, pel que respecta al patrimoni documental que ens pertany a tots els valencians i valencianes.

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, té la paraula la senyora Salvador.

**La senyora Salvador Moliner:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Cardona, vosté mos diu que n'hi ha una confusió de terminologia en l'article 26, i és veritat, n'hi ha una confusió de terminologia, però no sé com la tenim.

Mire, el títol diu "Dels arxius de la Generalitat", és a dir, de tots els arxius de la Generalitat, per això l'article està parlant de les classes d'arxius, perquè les classes d'arxius que podem trobar en la Generalitat són, per una part, els arxius de l'administració de la Generalitat i les conselleries *(veus)*, els arxius dels centres sanitaris, arxius de centres docents, arxius d'entitats de dret públic amb personalitat jurídica pròpia o persones juridicoprivades en el capital o dotació de les quals participe majoritàriament la Generalitat, i les restants institucions que integren la Generalitat, Corts, Síndic de Greuges.
.
.
És a dir, estan ja contemplats.

Llavors, si acceptàrem la proposta que vostés mos estan oferint, entraríem en una contradicció, tornaríem a parlar una altra vegada de tots els arxius i no sols dels de l'administració de la Generalitat, que és la que és de.
.
.
d'arxiu de la Generalitat, que parla el punt 1.
*(Veus)* Doncs, sí que n'hi ha una confusió, però n'hi ha una confusió, perquè aquí està ben redactat, si no, entraríem en una confusió, perquè tornaríem a repetir una altra volta el mateix.

Respecte al que vosté mos estava diguent dels arxius històrics, l'article que vostés esmenen en l'esmena número 148 fa referència que, per exemple, la documentació referida a Castelló o Alacant es quede amb el pas del temps en l'arxiu històric d'esta província.
Açò està fet, precisament, perquè no es puga acusar mai a la Generalitat de centralista.
I pel que respecta a l'administració perifèrica de l'estat ja té unes pròpies normes d'arxius, i esta llei d'arxius no li afecta perquè té les seues.
.
.
*(inintel·ligible)*

En el que respecta al que vosté m'ha dit de la documentació que no pot estar dispersa, ja ho esmenen en l'esmena 150.
L'article 13 de llei contempla que en el cas que hi haguera documentació d'una mateixa persona dispersa, la conselleria competent en matèria d'arxius dictarà les mesures oportunes per a concentrar-les en un mateix arxiu.
És tan important que la llei li dedica tot un article, està clar.
Mai es dispersaran sèries documentals, sempre es mantindran totes unides en un mateix arxiu.

La modificació que vosté ens acaba de dir, del nombre d'habitants, de baixar el nombre d'habitants, *(inintel·ligible)* obligats a tindre arxius de 10.
000 a 5.
000, nosaltres creem que en este moment és una miqueta excessiva.
De fet, de totes les lleis d'arxius que hi ha, l'única que reglamenta el tema el nombre d'habitants és Catalunya i també ho té en este cas en un mínim de 10.
000.
Creem que és una cosa una miqueta exagerat.

Pel que respecta els articles.
.
.
l'article 36, al punt 1, i a l'addició que vostés fan referència en l'esmena 161 i 164 sobre que es poden mancomunar serveis d'arxius, les entitats locals no tenen.
.
.
a les entitats locals que no tenen obligació de tindre un servei d'arxiu propi, està clar, poden tindre.
.
.
mancomunar-ho, però, a part d'això, nosaltres no podem obligar a fer una sèrie de reglamentacions quan una mancomunitat és una cosa que no és obligatori, sinó que és voluntari.

Sí que li diré que pel que respecta a les esmenes 153 i 157, les miraríem amb molta atenció, i possiblement, de cara al ple, podríem mirar a vore què es pot fer.

I l'últim punt que vosté s'ha referit, que és el dels arxius diocesans, capitulars i parroquials, que són sempre de rellevància, nosaltres creem que ja està contemplat dins d'esta llei, que l'article 7.
4 fa referència.

I apart d'això, li direm que li aprovem les esmenes números 144 i 147.

144 i 147.
Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

A vosté, senyora Salvador.

Muy bien.
Pues, una vez defendidas estas enmiendas, vamos a pasar a votar por separado la 144 i la 147.
¿Les parece bien, señorías?
Las que acaba de decir el Grupo Parlamentario Popular que les admite, señor Cardona.

Vamos a votar.
¿Votos a favor de la enmienda 144 i 147?
Por unanimidad se aprueban estas enmiendas.

Y vamos a pasar a votar, si no hay inconveniente, en conjunto el resto de las enmiendas que se han defendido.
No hay inconveniente.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Y ahora vamos a pasar a votar del artículo 27 al artículo 40.
¿Se pueden votar en conjunto?
No, perdone, mire, ha quedado una enmienda, que no han presentado a esta mesa, que es la enmienda 127, que vamos a votar en solitario para poder continuar y pasar a la votación de todos los artículos.

¿Saben todos ustedes cuál es la 127?
127, que es la que falta por votar.
¿Votos a favor de la enmienda 127?
7.
¿Votos en contra?
8.
Queda rechazada esta enmienda.

Ahora sí podemos pasar a votar los artículos 26, 27, 28, y así hasta el 40.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Y pasamos al debate del siguiente bloque de enmiendas, que son de la 175 a la 228, todas las enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista, que afectan a los artículos del título III.
Y así, para su defensa, tiene la palabra la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

A ver.
De todo este bloque de enmiendas, corresponde, como las hemos venido agrupando, a todos los artículos que corresponden al Título III.
Y este título III trata de todos los documentos y la gestión documental.

De aquí quiero destacar tan solo tres puntos.

El primero de ellos.
Vuelvo a destacar la importancia que me parece que la ley garantice la forma de acceso a los archivos, puesto que de nada sirve la voluntad de principio de transparencia que se habla en el preámbulo, ni tampoco de nada sirven las palabras de la diputada del PP donde habla de la importancia del verbo de difundir, que es mucho más que garantizar las formas de acceso, si luego el conjunto de las leyes y los artículos no recogen estas cuestiones.
Y nosotros lo que nos parece es que la ley está más pendiente de negar acceso a los ciudadanos, que de aceptar los accesos a esta información.
Continuamente se está viendo como se está poniendo trabas en los diferentes artículos, siempre administrativos, de que cualquier cosa que tenga algún tipo de problema o más bien, más que problema, que no sea determinado por la administración, será antes denegado que aceptado.

Nosotros creemos aquí tres cuestiones en ese punto de acceso a los archivos importante: la necesidad de estipular el horario.
Hablábamos antes, además, de cómo muchos archivos municipales ni siquiera tienen horario de atención al público.
Por supuesto, del personal necesario para hacerlo posible.
Y para nosotros la libertad de acceso a todos los documentos debería de estar garantizada, y la única condición que debería de limitarla serían los documentos protegidos por la legislación.
Y hago mención porque en la ley el Partido Popular sí que señala que todos aquellos documentos de carácter personal no serán consultados.
¡Bueno, depende!
Porque de carácter personal pueden ser consultados si no lo prohibe en este caso o no están protegidos como documentos por la legislación.

En segundo lugar.
.
.
Por eso.
Ese es un primer punto que quería destacar.
Nuevamente la forma de acceso a los archivos.
A mí me parece que la ley va más encaminada a poner dificultades que soluciones.

En segundo lugar, creo que vuelve a existir una confusión que en quién tiene que tomar las decisiones y realizar las normas dentro de la ley.
Cada vez que hay que tomar una decisión, bien de funcionamiento, y aparecen en distintas enmiendas, o respecto a temas que tengan que ver con decisiones, siempre se requiere por parte de la ley a la conselleria competente, que además no sabemos quién es la conselleria competente, porque no queda claro.
A mí me parece que aquí, si estamos estipulando una ley con unos órganos de control muy claros, con unos responsables del sistema archivístico, lógicamente las decisiones y las normas las tienen que tomar los responsables que en esa norma se nombran para tal fin, los responsables del sistema archivístico.
Porque sino esta ley va a quedar a merced de las remodelaciones del Consell, como antes decía en este caso la señora Salvador.
La ley.
.
.
yo creo que se ha planteado antes al revés.
La ley no puede estar supeditada, en mi opinión, a las decisiones y remodelaciones de un Consell y a ver qué conselleria se crea, sino al revés.
La ley tiene que tener garantías de su funcionamiento, su aplicación y su puesta en marcha, independientemente de las remodelaciones de Consell que puedan existir.

Entonces, yo creo que no se puede dar cada vez que se tiene que tomar una decisión, dejarlo a la conselleria competente de forma tan ambigua, sino estipular con claridad que son los órganos de funcionamiento, de responsabilidad del sistema archivístico.

Y luego, el tercer punto.
Es el artículo 45, el calendario de conservación.
Nosotros aquí lo suprimimos.
Y yo quería explicar el por qué.
A mí me parece importante que exista un calendario de conservación, eso sí que quiero dejarlo de antemano.
Yo creo que es importante que exista, y me parece que es uno de los puntos que se tienen que elaborar.
Pero mi opinión es que no debería de contemplarlo la ley sin un reglamento posterior.
Yo creo que a esta ley le hace falta, y tampoco lo he visto en las disposiciones adicionales, la voluntad de elaborar un reglamento posterior para determinar con exactitud todas estas cosas.
Es curioso que la ley a veces no entra en cuestiones concretas, sino se queda en generalidades.
Y, en cambio, aquí se pone a determinar un calendario de conservación.

No obstante, si se garantiza.
.
.
si se acuerda más bien, si se acuerda por parte de los distintos grupos parlamentarios que el calendario de conservación debe figurar dentro de la ley, yo no me opondría.
Pero sí entonces pediría que fuera mucho más extenso y más concreto.
Puestos a regularse en la ley, que se regule como correspondería en un reglamento.
¡Eh!
yo creo que debería estar en el reglamento.
Pero si se tiene que regular dentro de la ley, hágase, en este caso, como creo que Izquierda Unida ha presentado sus enmiendas, que son mucho más exhaustivas y con detalle que las que presenta el propio Partido Popular.
Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

Muchísimas gracias, señora Noguera.

Para el turno en contra, tiene la palabra al señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gracias, señora presidenta.

Me llama muchísimo la atención que resulta que al calendario no hayan enmiendas, no estemos de acuerdo de que aparezca y damos durante toda la ley enmiendas propias del reglamento.
Ahora dice que no aparezca, y además que el grupo parlamentario que también forma parte.
.
.
en este caso Esquerra Unida, que hagamos caso a la de Izquierda Unida.
Es algo, vamos, totalmente dentro del mundo parlamentario, surrealista y kafkiano.
Pero, bueno, es decir, como no sabemos, pues los apoyamos.
Es simplemente eso.

En cuanto al derecho al acceso, pues llama muchísimo la atención, muchísimo, que, por ejemplo, en el artículo 43, que es la responsabilidad de los titulares, en el cual la ley habla de conservación de documentos y el acceso a ellos.
.
.
y usted dice, añade, como aparece acceso, eh, porque aquí, parece ser, que el motivo de esta Ley de archivos que a usted no le gusta es el acceso, lo demás está todo bien.
Yo me alegro, me alegro, señora Noguera, que vea que todo está bien.
Me alegro.
Porque aquí usted añade y dice "por parte de la ciudadanía".
Usted debe saber que otras leyes, que otras leyes regulan este tema, y son leyes de administración general, son leyes del derecho al honor, en la cual queda claro que la fase activa y semiactiva no se permita a la ciudadanía en general acceder a los documentos, sino simplemente a los interesados.
Eso lo tenía que saber.
Lo tenía que saber.

Pero ¿cuál es mi sorpresa?
Es que me encuentro que cuando en la ley aparece un artículo, que es el procedimiento de acceso a los archivos históricos, pues pedimos la supresión.
Que no aparezca.
Con lo cual el gran problema de esta Ley de archivos, que es el acceso, pues aparezca acceso lo suprimimos.

A mí me da la sensación que, bueno, o que se lo ha leído por partes o es que aquí han presentado enmiendas tres o cuatro personas.
Porque, claro, se habla expresamente de los accesos porque afecta a los derechos legítimos de las personas.
Y aquí me dice "no, aquí hay que suprimirlo".
La verdad, qué quiere que le diga.
Es que no lo entiendo.
No la entiendo.
.
.
No, es que.
.
.
con voluntad de aceptarle y de consensuar, no entiendo las enmiendas que me ha presentado.
Igual como me quedé muy sorprendida cuando vi las enmiendas, porque usted, en el debate de la totalidad dijo justamente cosas contrarias que ha presentado en las enmiendas.
Es que, con voluntad de aceptarlo, con voluntad, me quedo con la voluntad porque no se las puedo aceptar, simple y llanamente.
Además, con sensación de que usted no ha seguido un rigor.
Es decir, me parece muy bien que usted se base todo el rato con el acceso, me parece muy bien.
Cada uno es libre.
.
.
Pero, claro, que cuando llegue el artículo que justamente habla de acceso de los ciudadanos, usted me diga, "no, éste lo suprimimos".
Pues, la verdad, es que no entiendo, no la entiendo, señora Noguera.
No la entiendo, usted que ha hecho en esta ley.
A parte de demagogia, creo que poco le interesa el sentir de las asociaciones archivísticas, que sí que han estado por el trabajo de mejorar la ley.
Y nosotros hemos reconocido que la mejoraremos.

Por ejemplo.
.
.
en la enmienda 228, en la cual dice.
.
.
bueno, eh.
.
.
dice usted "los propietarios y poseedores de documentos privados que siguen considerats patrimoni documental valencià, en els terminis que estableix.
.
.
hauran de permetre l'estudi pels investigadors, amb previa sol·licitud raonada d'aquests.
A petició del propietari, el compliment d'esta obligació podrà ser dispensat excepcionalment per la conselleria competent en materia d'arxius quan considere, per resolució motivada, que n'hi causa justificada.
.
.
".
La ley dice que simplemente puede ser la conselleria.
¿Y sabe por qué?
Porque, hecha la ley, hecha la trampa.
Porque justamente usted que quiere que todo el mundo tenga acceso a los archivos, si yo le acepto esta enmienda, hecha la ley, hecha la trampa, porque a los propietarios, a la mayoría de ellos, y de eso le puedo garantizar que ha pasado, no les apetece abrir el archivo a un investigador o a una persona cualquiera.
En cambio, si es la conselleria, hombre, tendrás, tendrás más.
.
.
por lo menos, más argumentación.
Pero los propietarios, pues se buscan cualquier argumentación pobre para no dejarte entrar.

Por lo tanto, por lo tanto, es que, claro, yo, cuando dicen "transparencia", "accesibilidad", pues la verdad es que.
.
.
que me va.
.
.
Luego veo que esa transparencia y esa accesibilidad usted misma la está limitando y la está cortando.

En cuanto.
.
.
Igual como el tema de horario.
Me habla del tema de horario y del derecho de acceso del artículo 54.
Es propio de regulación reglamentaria.
Le tengo que contestar.
Pero es que en el artículo 57, con normas de acceso a fondos documentales a los archivos históricos, usted me dice que no.

Es que, claro, es que.
.
.
Es que, de verdad, con toda la voluntad del mundo de aceptarle, es que no le puedo aceptar enmiendas, porque es que no sé cuál es, en qué se ha basado para redactarlas.
Porque son incoherentes y lógicas.
Es decir, lo que usted dice a lo que luego refleja.
Yo, la verdad, es que le sugiero, con toda la amabilidad y con todo.
.
.
sin ningún, sin ninguna acritud, que para mantener las enmiendas vivas, se las mire usted y retire aquellas que de verdad son incoherentes en lo que es su discurso.
Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Muchísimas gracias, señora Nácher.

Pasamos a votar las enmiendas que se acaban de defender.

Sí, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Per una part, la 180; per una altra, la 223, i tota la resta, juntes.

 

**El senyor president:**

 

Molt bé.

Passem a votació l'esmena 180.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
9.
Queda rechazada esta enmienda.

Vamos a pasar a votar la enmienda 223.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
1.
Muchas gracias.

Vamos a pasar a votar el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Vamos a pasar a votar los artículos 41 y 42.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Vamos a hacer un receso.
.
.
*(S'interromp la gravació)*

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 30 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 42 minuts)*

 

**La senyora presidenta:**

 

.
.
.
*(inoïble)* 85, 86, 87, 88, 89, 92, 93, 95, 196, 200 y 240.
Tiene la palabra para su defensa, el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Nosaltres sí que pensem que esta llei la cosa que més seriosament s'ha agarrat és dificultar l'accés a la informació, com vorem després en el següent bloc.
Però ara volia referir-me a un tema que n'hi ha ací en l'article 43.
2, on diu que tots els documents públics han de tindre garantitzada l'autenticitat, la integritat dels continguts, la confidencialitat i la conservació.
Anem a vore, els documents públics se guarden, precisament, per a ser coneguts, i per a ser vistos pel públic.
La confidencialitat no pot ser una característica de "todos los documentos públicos".
"Todos los documentos públicos" sí que han de tindre assegurada l'autenticitat, la integritat i la conservació, però la confidencialitat només alguns.

Per tant, ficar aquí que "todos" han de tindre assegurada la confidencialitat és impedir la investigació i l'estudi.

És una de les imprecisions d'esta llei, que no és l'única.
Per exemple, en l'article 45 diu que "les taules de valoració que hagen segut aprovades pels òrgans competents.
.
.
".
Jo pregunte, quins òrgans competents?
Al llarg de tota la llei no n'hi ha cap òrgan competent per a aprovar les taules de valoració documental.
Per tant, jo establisc que ha de ser l'òrgan directiu del sistema arxivístic, simplement per a saber quin és l'òrgan competent.

De la mateixa manera, no n'hi ha responsabilitats dels titulars dels documents privats.
I si no n'hi ha responsabilitat, no n'hi ha cap obligació de guardar-los.
I més, quan aquí no es parla ni dels documents que formen part del patrimoni documental.
És a dir, s'han d'establir algunes condicions per a la gent que té documents privats i, sobretot, si eixos formen part del patrimoni documental.

I, després, n'hi ha alguns aspectes que els arxius, els documents, els fons documentals poden tindre dificultats de conservació.
El que sap que tenen dificultats de conservació no sol ser la conselleria que siga competent en matèria d'arxius; sol ser la conselleria que té competència en matèria cultural, que és la que coneix el patrimoni cultural.
Per tant, la que hauria d'estar establint si n'hi ha perill que un arxiu es perga, un arxiu que forma part del patrimoni cultural, ha de ser eixa conselleria la que determine que cal entendre mesures de correcció.

Ens pareix important establir que la conselleria que tinga competències en matèria cultural ha d'estar alerta perquè ja hem dit que esta llei no diu de quina conselleria dependrà arxius.
Pot no dependre de cultura; per tant, s'ha de ficar l'aspecte cultural també ahí.

També és curiós que en l'article 49 se diga que la classificació de la documentació es farà seguint un criteri organicofuncional, quan resulta que tècnicament n'hi han diversos criteris vàlids: l'orgànic, el funcional i l'orgànic funcional.
No es pot determinar per llei quin és l'únic vàlid quan tècnicament els tres ho són.
Per tant, nosaltres el que proposem simplement és que estiguen els tres ahí vigents.

De la mateixa manera, per a guardar els arxius, els documents electrònics, n'hi ha algun tipus de complicacions.
És a dir, els arxius poden reflectir processos i no ser necessàriament conjunts físics de dades.
Per tant, el procés ha d'estar també guardat perquè si no l'arxiu no té cap sentit i, per tant, ahí s'indica que el seu contingut, l'estructura i context han d'estar també guardats, han de conservar-se en un arxiu del sistema.

I, bé, l'altre fa referència a l'arxiu cultural que ja hem comentat.
Però les esmenes més serioses d'este bloc.
.
.
­més serioses perquè en són moltes­ fan referència, precisament, a l'article 45 que diu "calendari de conservació", perquè quan entrem a vore quin contingut té l'article 45 que es diu "calendari de conservació" no trobem cap calendari i normalment se referix a la destrucció i no a la conservació.

Nosaltres, per tant, pensem que s'han de ficar ahí molts aspectes.
Per exemple, que la conservació temporal només ha de ser en casos excepcionals; que en la majoria de casos ha de ser conservació definitiva; que en les taules de valoració s'ha d'establir que a la millor un document pot ser destruït però la seua informació s'ha de guardar; que la destrucció ha de ser total.
És a dir, ha de suposar la destrucció física del suport, que les taules de conservació han d'establir també que eixos arxius han de ser transferits d'un arxiu a un altre.
Per exemple, aquí no està establert quant de temps van a estar en un arxiu de gestió, ni quan de temps en un arxiu central, ni quan de temps és un arxiu intermedi.
Per tant, això cal establir-ho en un calendari.
Nosaltres establim que les transferències són un procediment administratiu i establim les seues característiques i parlem de quan se comencen a comptar els còmputs, quan comença a comptar el pas del temps.

I, al mateix temps, en l'esmena 108 diem quin és el temps màxim que romanen uns determinats documents en uns determinats arxius.

Per tant, ens pareix molt fonamental este aspecte perquè en el cas que no es pose, l'article 45 quasi manca de tot contingut al no establir cap tipus de calendari ni modalitats ni formes de transferència ni de conservació.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltíssimes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula per al torn en contra la senyora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Moltes gràcies.

Vosté mos diu que l'esmena 177 que fa referència a la paraula "confidencialitat".
.
.
, jo li dic que la paraula "confidencialitat" aquí està ficada amb un propòsit determinat.
I és que la paraula "confidencialitat" és una de les garanties en l'autenticitat i la integritat dels continguts i de la conservació.

Aleshores, la confidencialitat dels documents és necessària en qualsevol gestió administrativa, en totes les gestions administratives, com una garantia dels drets de les persones mentres eixa documentació no adquirisca un valor documental i passe a ser de consulta pública.
Aleshores, nosaltres creem que és molt important que fique la paraula "confidencialitat" en este article.

Sobre l'esmena 181, que vosté mos diu, a l'article 41, que no sap quins són els òrgans competents, ahí li he de dir que pot ser que tinga raó en eixe sentit, perquè no és "òrgans competents", és "òrgan competent", i òrgan competent òbviament, en este cas, és el conseller el que firma la resolució.
Però açò és un tema que ho mirarem i de cara al ple mirarem com arreglar-ho.

La conselleria competent en matèria d'arxius és la mateixa que la conselleria competent en matèria de patrimoni cultural.
O és que els arxius no són part del patrimoni cultural?
Amb això li estic dient que vosté mos referix en una sèrie d'esmenes, com pot ser la 193, que es deuria ficar la conselleria competent en matèria de patrimoni cultural, però és que és la mateixa.
L'arxiu és un document que té un valor patrimonial.
Per tant, la conselleria és la mateixa i ja està contemplat.

La modificació de l'article 49 creem que en este moment és innecessària, creem que la llei no està imposant un criteri tècnic sinó que diu que la classificació de la documentació es farà seguint un criteri organicofuncional, sempre que això siga possible.
I, a més, continua especificant que en alguns casos es podrà realitzar un altre tipus de classificació d'acord amb les característiques específiques del document.

Hem de respectar la procedència dels fons.
Les persones que mos donen un fons determinats documentals tenen una classificació feta, i això és el més important que n'hi ha en estos moments, respectar la procedència que tenen.
Poden estar classificats per temàtiques i mosatros no som qui per a dir com s'ha de classificar eixe fons.
Aleshores, creem que la classificació organicofuncional que determina l'article està ben feta.

Sobre l'esmena que fa referència a l'article 50, açò ho hem discutit ja abans i creem que és una normativa que es deu desenrotllar en el moment en què es toquen els temes relacionats amb els arxius electrònics.
Però el que sí que hem de tindre clar, que és molt obvi i és molt evident, que els documents digitals, així com tots els documents en paper que n'hi hagen, es deuen conservar en un mateix arxiu i, com hem dit abans, sempre estaran junts i mai es podran separar les sèries.
Aleshores, l'esmena esta també està clara.

Res més.
Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchísimas gracias, señora Salvador.

Vamos a pasar a votar estas enmiendas que acaban de ser defendidas.
¿Pueden votarse todas en su conjunto?
No.
*(Una diputada parla amb el micròfon desconnectat)*

 

Muy bien.

Pues vamos a pasar a votar entonces el bloque de la 177 a la 189.
¿Votos a favor?
1.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
6.
Pues quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar a votar el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Y ahora vamos a pasar a votar los artículos 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50 y 51.
¿No hay inconveniente?
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Pasamos a la defensa del siguiente bloque de enmiendas.
Las enmiendas 203, 209, 211, 213, 14, 15, 220, 222, 224, 225, 26, 27, 229, 237, 242, presentadas por Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.
Té la paraula per a la seua defensa el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

A vegades l'argumentació del Partit Popular arriba a extrems un poc delirants: no dic quina conselleria s'ocupa d'arxius, però dic que la conselleria que s'ocupa d'arxius és la de Cultura.
I com ja ho dic, no cal ficar en cap lloc la Conselleria de Cultura, perquè és la Conselleria de Cultura la que s'encarrega d'arxius però no ho dic.
Senyora diputada, aclarisca's vostés.
A mi em dóna igual, però posen una conselleria o posen que en determinats casos que la Conselleria de Cultura té alguna competència!

Volen fugir de qualsevol modificació, perquè qualsevol modificació els ofén.
El que els hauria d'ofendre és esta llei tal com els ha arribat a vostés, senyora diputada.
Els hauria d'ofendre tal com els ha arribat.
És un desastre!
És un desastre!
Aquí, al final, al final haurem d'imaginar-nos quin és l'òrgan competent d'alguna cosa simplement per no establir un canvi que definisca una llei.
Les lleis, com una qüestió de seguretat jurídica han de ser clares, han de ser concretes, han de donar punt al qual agarrar-se.
Estem anant pegant voltes sempre a un procés d'indefinició que no té cap tipus d'eixida.

Igual com la seua limitació als drets a accedir.
.
.
Perquè vostés no ajornen el dret a accedir a un document, no, no, el limiten, directament!
Els drets a un accés a un document no es poden limitar.
Es poden ajornar, pot fer-se.
.
.
, por dir-li a una persona, per qüestions de conservació: "No, ara este document no està disponible", o "Este document no està disponible ara, estarà disponible d'ací 50 anys".
Però no es pot limitar el dret a l'accés a un document.
Els documents públics són públics per això, perquè ja arriba un moment en què s'han de poder llegir, vore el que allí posa.

Aleshores, anem a vore, que les taules podrien ficar des de quina data poden ser vistos al públic, que en el reglament de cada arxiu es fixen els criteris d'autorització.
.
.
Amb tot això estem d'acord, que són esmenes que presentem, però en el que no estem d'acord és que simplement el directiu d'un arxiu simplement exclou uns documents del seu estudi sense cap tipus d'argumentació i sense cap tipus de raonament.
I a més de tot açò, sense cap tipus de recurs possible.
I, a més, no sols sense cap tipus de recurs possible i, a més, no soles sense cap tipus de recurs, sinó que, a més, si es queda callat no es dóna el permís.

Anem a vore.
A un directiu li arriba una petició de document i simplement no fa res, i la persona que vol accedir a un document ja no pot accedir mai en la vida, no pot recórrer a ningú.
No, no, no i no.
Ja em dirà vosté que tot està establit en la llei i que el que fica en este article, relacionat amb el que fica aquell article, relacionat amb el que ficarem en el Reglament i relacionat amb l'ordre, fa que tothom puga accedir.
No.
El que fa esta llei és prohibir i suprimir el dret a accedir.

I, després, per al súmmum, vostés en l'article 58: "exclusió de documents de la consulta pública".
A vore, arriben, inclús, a: "el titular del centre directiu competent del qual depenga l'arxiu històric".
Anem a vore.
En els arxius històrics és on menys problemes n'hi ha.
Els arxius històrics, tots són accessibles.
Els que no són accessibles són els de gestió, o els centrals, però els històrics, per la seua pròpia definició, són els que donen la documentació perquè els historiadors puguen estudiar.
Per tant, és en el que menys dificultat n'hi ha.
No pot decidir quines sèries documentals han de ser excloses.
I menys un directiu!
S'exclouen per llei!

De la mateixa manera, l'accés per a un document que no tinga establida cap, cap limitació, és automàtic.
Una persona el demana i li trauen el document.
Vostés no.
Vostés, les sol·licituds d'accés al fons documental s'han de realitzar per escrit, dirigir-les al director de l'arxiu i resoldrà en un terme d'un mes, i, si no es resolt, denegada.
Fantàstic!
Un mes per accedir a un document quan, segons la normativa estatal, un investigador presenta una fitxa i li trauen el document.
I això, per molt que en esta llei fique que hi ha limitacions, no ho poden afegir, no poden ficar-li més limitacions.

Per tant, els arxius són accessibles automàticament i els que tinguen establida alguna limitació d'accés, eixos, s'han de demanar per escrit.
I, si algú es nega, es negarà amb una justificació raonada.
I si no hi ha cap negativa, si suposa que la negativa li dóna accés, si no hi ha ningú que diga que no té accés a un document, eixe document és accessible.

I, finalment, l'última esmena d'este bloc és la 229.
A vostés els porten una llei i en eixe llei no els posen cap règim sancionador.
Per tant, tot el que ha dit la llei: paper mullat.
No hi ha ningú que puga obligar a ningú a conservar un document.
No hi ha ningú que puga obligar a ningú a tindre una persona arxivera, perquè, si no la tenen, no hi ha cap règim sancionador.

Jo he posat un règim sancionador.
I ja li puc dir clarament que si esta llei no té un règim sancionador a nosaltres ens pareixerà precisament el pareix que vol ser esta llei, una llei que es traga al públic però que no tinga cap tipus de defecte, que no servisca per a res, que no produisca cap possibilitat que les conselleries, siga la que vosté vulga, que s'encarregue d'arxius, puga delimitar res respecte als arxius públics i respecte als arxius privats.
Per tant, ens haguérem pogut estalviar tota esta faena.

Si no hi ha règim sancionador, de cap manera esta llei pot considerar-se una llei mínimament vàlida per a traure-la per estes Corts.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra para el turno en contra, la señora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Senyor Cardona, nosaltres sí que estem d'acord en moltes coses de les que vosté diu, i les escoltem, i les raonem, i creem que estem traient una llei que és clara.
I les lleis ­ho hem discutit tota l'estona­ estableixen uns principis generals i, a partir d'ahí, s'han de desenrotllar, per això existixen els reglaments, per això existixen les ordres.
I *(inintel·ligible)* en el que hem de caure!
Però, no ens acuse ara i ens diga que nosaltres no volem escoltar i que totes no, que totes no, i que tot és una indefinició.
No, senyor, la llei és clara, i la llei està per al que està, per a regular, precisament, els arxius.
Però, em pareix que amb la quantitat d'esmenes que li estem aprovant, la quantitat d'esmenes que estem mirant i que li estem dient, inclús, que amb tota l'estima del món li ho mirarem de cara al ple, moltes coses.
.
.
, no ens diga que nosaltres ens tanquem de banda a consensuar esta llei.

Mire, en l'article 58 vostés ens diuen que hem de suprimir la terminologia o el terme "històric".
Creem que no es pot suprimir.
Este article està parlant de les normes d'accessos a fons documentals dels arxius històrics.
I es refereixen a la consulta pública.
 *(El senyor Cardona pregunta : "I els altres on estan?
")* Només es pot realitzar als arxius històrics, perquè en la resta d'arxius els poden consultar les persones interessades, que poden estar també afectades per esta llei.
*(Remors)* Podran accedir en el moment que puguen accedir, però per això està reglamentat.

En l'esmena 222, l'addició que ens fan a l'article 58, que ens diuen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías.
.
.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

La Junta Qualificadora de Documents Administratius no pot ser un òrgan que resolga recursos administratius perquè ja hi ha una via diferent, que és el procediment administratiu, per a regular-ho.

Sobre una altra de les paraules que ens volen suprimir ací, en este cas en l'esmena 227, a l'article 61, la paraula "raonada", no es pot permetre un accés indiscriminat a un document privat, de la mateixa manera que per a consultar a l'arxiu històric es demana un carnet d'investigador i es limita l'accés.
Creem que tot ha de tindre una cura.

I ja, l'altre punt, que vosté ens ha dit, respecte al que són les infraccions, la Llei esta ­ho hem comentat des del principi­ és un complement a la Llei de patrimoni, a la Llei de patrimoni cultural valencià 4/98, que està modificada i també regula les infraccions amb la Llei de modificació 7/2004.
Esta és l'encarregada de vetlar per la seguretat del patrimoni cultural i jo, doncs, sí que, com li he dit abans, amb tota l'estima del món, mirarem a vore com podem solucionar el tema de les infraccions.

Li acceptem les esmenes 209 i 211.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Salvador.

Pasamos a votar las enmiendas 209 y 211, entonces.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aprueban estas dos enmiendas.

¿Podemos votar en conjunto el resto de enmiendas que faltan?
¿Sí?
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar a votar los artículos 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60 i 61.
¿Votos a favor d'estos artículos?
8.
¿Votos en contra?
7.
Quedan aprobados estos artículos.

Pasamos al siguiente bloque de enmiendas que ha presentado el Grupo Parlamentario Socialista, que se refieren a todos los artículos de las disposiciones adicionales y exposición de motivos.

Tiene la palabra para su defensa la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Bueno, aquí quisiera destacar, fundamentalmente, cuatro de las enmiendas que me parecen importantes que, o bien en la exposición de motivos ­tres de ellas­, o bien en la exposición adicional deberían de figurar.

En la exposición de motivos nosotros hemos incluido tres enmiendas, una de ellas es señalar la junta de conservación y preservación documental.
Me parece que tiene que crearse este órgano colegiado para establecer los criterios técnicos en materia de conservación y preservación de los documentos.

En segundo lugar, en la exposición de motivos señalamos también, siendo coherentes con toda la exposición que hemos defendido de las ayudas a los ayuntamientos pequeños, la necesidad de determinar que los municipios sin capacidad presupuestaria suficiente puedan mancomunar este servicio, que la Generalitat pueda garantizar de alguna manera en esta ley que aquellos ayuntamientos que no tienen recursos ­y lo hemos repetido hasta la saciedad­ no queden limitados por el número de habitantes, como sólo así figura en la ley.
Es decir, ¿qué ocurre con todos los municipios que son menores de 10.
000 habitantes, que tienen información patrimonial válida, pero que no queda recogida en la ley?
Entonces, alguna mención en la exposición de motivos nosotros sí queremos hacer para garantizar el servicio a estos ayuntamientos.

En tercer lugar, en la exposición de motivos también queremos hacer una referencia a uno de los documentos que figuran en un archivo, no de la Comunidad Valenciana, en concreto el archivo Salamanca.
Y por coherencia a las decisiones que aquí en estas Cortes se han tomado, y por una votación en unanimidad que hubo, nosotros consideramos que para completar esta realidad archivística y documental valenciana, pero también por razones de justicia y respeto a la memoria histórica y a la dignidad de las víctimas de la represión franquista, habría de conseguirse, tendríamos que conseguir la devolución a la Comunidad Valenciana de esos documentos, de esos fondos documentales que, además, han sido expoliados por actuaciones de gobiernos no democráticos.

Yo creo que en estas Cortes durante estos meses se han mantenido unas posiciones muy claras en torno a cuál debía de ser la acción del Consell del Gobierno.
Es más, yo creo que en este caso el gobierno de Francisco Camps no ha cumplido los mandatos que así se le otorgaron por unanimidad de los grupos parlamentarios.

Y, por último, en la disposición adicional.
Para nosotros es fundamental que en estos momentos haya una nueva disposición adicional, que sea la elaboración de un reglamento, que en el término de seis meses se pueda presentar a las Cortes Valencianas para su aprobación donde se hable de compromisos de inversión, de recursos y de personal especializado.
Si no se hace así, todo lo que habremos estado debatiendo durante el pleno anterior, durante todas estas largas horas de comisión y durante el siguiente pleno va a ser papel mojado, porque si uno coge la memoria económica que acompaña esta ley verá que el propio conseller de Economía dictamina y dice que: "esta ley no podrá ponerse en marcha hasta el 2009 por falta de garantías económicas".
Eso, además, invalidaría, de momento, la propia memoria económica, las disposiciones adicionales que figuran en la ley, es decir, en la ley hay una disposición transitoria que dice: "en el plazo de un año todos los archivos integrantes se adecuarán a esta ley".
¿Cómo?
¿Con qué recursos?
O dice también que la entrada en vigor, lógicamente, de la ley, será al día siguiente de su publicación.
Vuelvo a preguntar: ¿cómo y con qué recursos?

Es decir, o establecemos un reglamento donde, efectivamente, haya un compromiso serio de inversiones, de personal y de recursos, o todo lo que hemos estado debatiendo no va a servir para nada puesto que tenemos una memoria económica que ya dice inicialmente que hasta el 2009 no habrá partida presupuestaria.

Nada más.
¡Ah!
, una última cuestión, perdón, estoy en el tiempo.
Una última cuestión de una reflexión general de todas las enmiendas realizadas.
Las enmiendas de disposición adicional serían éstas, pero yo creo que el Partido Popular debería de reflexionar de cara al pleno una cuestión.
A mí me parece que no ha habido voluntad por parte del Partido Popular de que esta ley se consensuara, no la hubo en su momento cuando no se nos pasó el borrador.
Es decir, nunca hubo un acuerdo previo de intentar dialogar con los grupos parlamentarios, un inicio de borrador de la Ley de archivos, nunca lo hubo, pero tampoco lo ha habido en esta comisión ni en esta elaboración de enmiendas donde la verdad es que las aceptaciones de las enmiendas han sido ridículas al lado de las presentadas.
Da igual, por lo que decía la señora Nácher, que las enmiendas que haya presentado el Grupo Parlamentario Socialista hayan sido meras modificaciones de texto, porque no las ha aceptado, o hayan sido enmiendas de mayor calado, porque tampoco las ha aceptado.

A mí me parece que la ley sigue siendo y saliendo débil, floja, pero lo que más me preocupa es que el Partido Popular no ha utilizado los trámites democráticos que tenía a su alcance para haber logrado un consenso.
Y creo que en este caso eso es un fracaso del Partido Popular y no de los grupos de la oposición.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Noguera.

Tiene la palabra la señora Nácher para.
.
.

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gracias.

En primer lloc, explicar-li la tramitació parlamentària a la senyora Noguera, encara que tenim un Reglament que el pot llegir.
Mire, el projecte de llei es presenta quan entra a les Corts, no es presenta ni es debatix abans, ni jo sabia este projecte de llei fins el moment que el vam presentar a la Mesa i la Mesa el va publicar en el *Diari de Sessions*.
Per tant, el que està dient és, *vamos*, jo pense que abans de parlar ha de llegir-se el Reglament de les Corts.

Quant a Reglaments també diu: "que vengan aquí a las Cortes en el plazo de seis meses y se apruebe".
Mire, els Reglaments els aprova el Consell i no les Corts.
No tenim eixes funcions.
Això hauria de saber-ho.
Clar, és que jo crec que el que passa és que vosté, de veres, perda un poc de temps i llisca's el Reglament perquè no cometa este tipus d'errors, que jo ni vull insultar-la en cap moment ni res ni vull que s'ho prenga malament, però hauria de fer eixe tipus de reflexió abans de dir-les, perquè clar, a la millor això és el que vosté voldria, però no, realment, com està reglamentat ni estipulat.
I no és ni problema, ni és cosa meua ni del Partit Popular ni és del Partit Socialista, és a dir, és un Reglament que es va aprovar en el seu dia per la gent que està i s'ha de complir, ni més ni menys.

Quant a la menció que ha fet de l'arxiu de Salamanca.
Mire, jo la remetisc a l'article 8, en el qual diu: "La conselleria competente en materia de archivos, a través del centro directivo correspondiente, ejercerá las siguientes competencias.
.
.
".
En el punt d) diu: "la realización de las acciones oportunas destinadas a garantizar el patrimonio documental valenciano, que no se halle en territorio valenciano, pueda pasar a los archivos del Sistema Archivístico Valenciano en cualquier soporte material".
Per tant, jo em pregunte: per què és només l'arxiu de Salamanca?
Per què no pot ser l'arxiu general de Simancas?
Per què no?

Per tant, la remitisc a l'informe d'experts, que va fer el 23 de desembre de 2004, en el qual avala la política que està realitzant la Generalitat Valenciana, en la que aconsella que es facen còpies digitals en el cas dels documents referents als ajuntaments o a la pròpia Comunitat.
Este tema està fent-se, vosté el pot vore, en el que són els pressupostos.

I quan a la memòria que vosté fa molta insistència en la memòria de la Conselleria d'Economia i Hisenda, també li dic que, mire, els pressupostos de la Direcció General d'Arxius en els qual vora que moltes coses que estan hui ací reflectides als articles estan posant-se en marxa.
Per tant, això del 2009 que diu vosté no sé d'on s'ho trau.

I quan a la referència que aparega una referència econòmica quan a les poblacions que han de tindre un arxiver, per exemple, li he de dir que en això som Catalunya i nosaltres les úniques comunitats que tindran una referència en quan a poblacional.
I no hi ha ninguna llei autonòmica d'arxius que faça clarament, expresse clarament, una valoració quantitativa.

Per tant, la veritat és que, senyora Noguera, s'ha fet una gran voluntat per consensuar.
Com vosté ha vist, a la millor, en el Grup Socialista ja li he dit que les esmenes són.
.
.
És que es contradiuen unes amb altres.
I vosté ha vist que ací s'ha fet una gran voluntat de consensuar amb altres grups parlamentaris, perquè a la millor les hem vist molt més serioses i més responsables i més treballades les esmenes.

 

**La senyora presidenta:**

Muchísimas gracias, señora Nácher.

Esta presidencia tenía entendido que había dos enmiendas de ese grupo que se iban a aceptar.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Se aceptan las enmiendas 245 y la 247.

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias.

Pasamos, entonces, a votar esas dos por separado, la 245 y la 247.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aprueban estas dos enmiendas.

¿El resto de las enmiendas se pueden votar en conjunto?
Pues pasamos a votar el resto de las enmiendas.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
7 votos en contra.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Pasamos a votar el último bloque, el bloque que comprende a las enmiendas 232, 233, 235, 236 y 238.
Para su defensa tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Que menys que una llei valenciana d'arxius intentara tindre les competències, aconseguir les competències sobre arxius que hui en dia no tenim.
Què menys que una llei valenciana d'arxius demanara que la Generalitat realitze les actuacions adients per assolir la titularitat de l'Arxiu del Regne de València i dels seus fons documentals, que ara només gestionem, però no són de la nostra titularitat, quan estan aquí i a més tots són referents a esta terra i referents al Regne de València.
Per tant, nosaltres insistim en intentar fer eixa titularitat.

Igual que nosaltres insistim en què l'Arxiu de la Corona d'Aragó, és un arxiu que per a nosaltres forma part del sistema arxivístic valencià, com això sí que ho diu la llei.
Però nosaltres fiquem també que cal realitzar les actuacions necessàries amb el govern espanyol i amb les comunitats autònomes de Catalunya, de les Illes Balears i d'Aragó, per regular, mitjançant la norma de l'Estat adequada, el patronat de l'Arxiu d'Aragó.
I, a més, hem de buscar que en eixe patronat hi haja una representació substancial de valencians i valencianes.

Igual que nosaltres diem que el Consell de la Generalitat i altres institucions han d'adoptar, han de tindre els recursos econòmics suficients per a garantir l'adaptar-se a esta llei.
Què menys que en una disposició transitòria aparega que s'han de disposar dels fons per adaptar-se.
I que els titulars dels drets privats i fons documentals tenen un temps per adaptar-se a aquesta llei, que en el terme d'un any s'han d'adaptar a aquesta llei.
És el mínim exigible, encara considerant que no hi ha ni règim d'infraccions.
En l'última esmena, en la 238*,* pensem que modifica inclús un problema gramatical que hi ha a l'exposició de motius.

Nosaltres realment podríem considerar esta llei quasi un pas arrere.
Diu "home, abans no hi havia llei d'arxius, per part és difícil considerar un pas arrere".
Val, no hi havia llei d'arxius, però resulta que eixim, almenys el que ix d'esta llei ara, respecte a la normativa estatal queda limitat l'accés a documents, perquè la normativa estatal és simplement més relaxada en este tipus de qüestions; reduix les possibilitats d'accés a la informació pública; no suposa cap mesura de protecció més que les que indica la llei de patrimoni cultural valencià, que hem de tindre en compte que no es referia a arxius i a documents més que en quatre o cinc dels seus articles; i que, tanmateix, el seu règim d'infraccions no fa referència a eixos articles ni a aspectes d'arxius.
No hi ha una sola de les sancions de la llei de patrimoni cultural valencià que es referisca a arxius, ni una sola.
Hi ha alguna que es refereix al patrimoni documental, però ni una sola als arxius.
Esta ens quedarem en el règim de sancions que estableix aquella norma.
Per tant, esta llei no hi haurà qui tinga cap tipus de força per a complir-la.

Jo crec que esta llei deixa en evidència, greument en evidència les intencions del Consell.
És una llei poregosa i tremendament ambigua.
No s'atrevix a definir ni quina conselleria es va a dedicar a estos temes.
Però, anem a vore, no és l'únic ambigüitat, hi ha moltes altres ambigüitats que el que vénen a deixar és els arxius, els arxivers i el fons documental realment sense cap tipus de protecció extraordinària per a tanta llei i tant de paper.
Per tant, a nosaltres ens agradaria que algunes de les coses que diu esta llei, algunes de les que vostés diuen almenys pogueren tindre una miqueta d'energia per a poder demanar-les.
Així no van a tindre cap possibilitat de demanar-les a ningú.

 

**La senyora presidenta:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra la señora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Senyor Cardona, sobre l'esmena 232, que fa referència a l'Arxiu del Regne de València, la Constitució Espanyola establix en l'article 149 que atribuix a l'Estat les competències sobre els arxius de titularitat estatal i els bens mobles conservats en ells.
Per tant, aquesta llei no pot reclamar la titularitat de l'Arxiu del Regne de València, que és de titularitat estatal, perquè no procedix en una llei d'arxius este tema i a més és contrària la Constitució Espanyola.

Sobre l'esmena 233, que fa referència a la Corona d'Aragó, en l'article 7.
4.
a) de la llei està reflectit tots els drets que té la Generalitat Valenciana respecte de l'Arxiu de la Corona d'Aragó.
Clarament diu: en el patronat del qual haurà de participar la Generalitat, d'acord amb la disposició segona de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana.
Saben per les últimes notícies que el que vosté diu de què lluitem per tindre *(inintel·ligible)* s'està fent.

I sobre la disposició transitòria nova, l'esmena d'addició 235, per a l'aprovació de la llei s'ha sol·licitat el preceptiu informe de la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació on es contemplen les característiques econòmiques de la llei.
I, per tant, una visió addicional, transitòriament, de cara a la inclusió dels pressupostos de l'administració pública i persones jurídiques en una partida per a l'aplicació de la llei només seria una cosa que estaria fora de lloc sinó que a més seria excessiu.

I ja, per resumir, li diria tot el que vosté ens ha comentat de la llei que és generosa.
Jo li diria que la llei el que sí que vol fer és protegir fons documentals i protegir també el treball dels arxivers.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

Muchísimas gracias, señora Salvador.

Pasamos a votar la enmienda 238.
¿Votos a favor de esa enmienda?
Por unanimidad queda aprobada.

¿Podemos votar el resto de las enmiendas en conjunto?
No hay inconveniente.
Muy bien.
Pasamos a votar el resto.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Quedan rechazadas estas enmiendas.

Vamos a pasar a votar la disposición adicional primera.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Queda aprobada la disposición adicional primera.

Votos para la disposición adicional segunda.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

A la disposición transitoria, a la disposición derogatoria y a las disposiciones finales.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

A la exposición de motivos.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.

Hemos acabado el dictamen de esta comisión.
Como saben ustedes, los grupos parlamentarios o los diputados, dentro de las 48 siguientes a la fecha de terminación del dictamen, en escrito dirigido al presidente de las Cortes, deberán comunicar los votos particulares y enmiendas que, habiendo sido defendidas y votadas en comisión y no incorporadas al dictamen, pretenden defender en el Pleno.
Con lo cual el plazo se acabaría el próximo jueves.

Señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Per deixar constància de paraula que mantindrem totes les esmenes no aprovades en esta comissió.

 

 

 

***Designació del membre de la comissió que ha de presentar el dictamen sobre el Projecte de llei d'arxius davant el Ple de les Corts.***

 

 

**La senyora presidenta:**

Muy bien.
Muchísimas gracias.

El último punto del orden del día es saber quién va a presentar el dictamen de esta comisión en el Pleno.

Señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Senyora presidenta, per part del Grup Parlamentari Popular pensem que podria ser la secretaria de la comissió, la senyora Jeannette Segarra.

 

**La senyora presidenta:**

Muy bien.
¿Si a la señora secretaria le parece bien?
Parece que sí.
Pues, nada, estupendo.

Muchísimas gracias a todos.

Señor Cardona ¿le parece a usted bien que presente el dictamen la señora secretaria?
Pues bien.
Señora secretaria, ya ve usted que, por aclamación popular, va a presentar el dictamen.

 

 

*(S'alça la reunió a les 14 hores i 5 minuts)*