Untitled Web Page



**Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 10 de març de 2005.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix la il·lustre diputada senyora Dolors Pérez i Martí.
Reunió número 5.**

***Compareixença del conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, per a informar sobre la reunió Sectorial de l'Oliveral, referent a la reforma de l'oli d'oliva, sol·licitada a petició pròpia (RE número 24.
701).***

**La senyora presidenta:**

Benvinguts a la Comissió d'Agricultura.
Donar-li, com no, la benvinguda al senyor conseller en una de les compareixences que ha realitzat a petició pròpia.

No obstant, abans d'iniciar aquesta comissió, senyor secretari, si vosté tinguera l'amabilitat de passar llista per saber si n'hi ha quòrum.
.
.

 

*(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum)*

 

Senyories, abans de començar aquesta comissió voldria informar-los del següent: n'hi ha un punt nou de l'orde del dia que consideràvem ací, en la Mesa, que seria convenient incloure'l en el punt de l'orde del dia de hui.
Aleshores, el primer punt de l'orde del dia seria l'aprovació de l'acta; el segon punt, la compareixença del senyor conseller i, el tercer punt de l'orde del dia, en lloc de ser la presa en consideració seria, en base al que hem acordat amb l'article 63, es procedirà a la incorporació d'aquest punt nou de què vaig a informar-los: la recepció d'esmenes i nomenament de la ponència que ha d'informar sobre el projecte de llei d'ordenació del sector vitivinícola de la Comunitat Valenciana.

Per a aquesta situació, caldria que votaren per saber si estem conformes en la inclusió d'este punt extraordinari en este orde del dia.
Per tant, vots a favor?
Molt bé.
Doncs, per majoria queda inclòs aquest tercer punt de l'orde del dia.

Primer punt de l'orde del dia.
Lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Sí, per assentiment?
D'acord, també per majoria.

I ara, un momentet, senyor conseller, benvingut, conforme abans li explicava, i vosté té la paraula per a exposar-mos aquest pacte amb el sector de l'oli.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltíssimes gràcies.

Senyora presidenta.

Senyories.

Comparec en esta Comissió d'Agricultura per a explicar la nova reforma de les ajudes a l'oliverar, reforma que ens afecta enormement després de les decisions preses pel Ministeri d'Agricultura.

He de dir que el cultiu de l'oliverar en la Comunitat Valenciana ocupa aproximadament 100.
000 hectàrees on se comptabilitzen al voltant d'11.
500.
000 d'arbres, que tenen una producció mitjana anual de 90 tones d'oliva que, més o menys, és equivalent a 20 tones d'oli.

La seua localització principal, en la franja intermèdia de la Comunitat Valenciana, entre el regadiu litoral i l'agricultura de muntanya i d'interior, determina que l'olivera està en zones marginals de relleu trencat en bancals i terrasses i en règim de secà a on les alternatives de cultiu són escasses.

En definitiva, l'explotació mitjana de l'oliverar en la Comunitat Valenciana és minifundista.
Des de 1998, les ajudes rebudes des d'Europa en el sector de la Comunitat Valenciana poden apreciar-se en un augment de superfície cultivada, passant de 92.
000 en 1993 a 97.
000 hectàrees en 2001; també un increment dels nivells productius fins a un 20% més, se calcula; la recuperació de les varietats autòctones, principalment farga, villalonga, serra i blanquet; la tendència a l'alça de les subvencions de l'oli ­el 90% de la superfície olivarera d'esta comunitat es troba inclosa en l'ajuda comunitària de la producció de l'oli d'oliva­, l'increment del nivell tecnològic de les almàsseres i la millora de les estructures comercials i la implantació de la cultura de la qualitat en totes les fases de l'escala productiva.

A partir de 1992, i sobretot a partir de l'Agenda 2000, es desvinculen les ajudes a la producció de l'oli d'oliva establint-se un període transitori, en principi de tres anys, que acabarà sent de set, en la qual l'ajuda és directament proporcional a la quantitat produïda.

Senyories, la Comissió europea s'ha replantejat el sistema d'ajudes d'eixe període e introduïx noves mesures per a garantir una renda equitativa als productors i que s'acobla a les diferents explotacions, regions i estats.
Per això, du un termini la reforma de l'ajuda a la producció d'oli d'oliva.

Sorgix així a final del 2003 un nou model proposat per la Comissió que consistix a reformar l'OCM eliminant el règim d'ajudes al productor i centrant el seu articulat en aspectes relacionats amb l'estratègia de qualitat i la regulació del mercat.
I, segon, integrar en el règim d'ajudes el reglament horitzontal de pagament únic, en què com en altres sectors es mantindrà part del gasto amb caràcter sectorial.

La proposta inicial per a estos dos punts sobre els percentatges de distribució de les ajudes són: un 60% dels pagaments de la mitjana del període 2000-2002, es consoliden en forma de drets d'ajuda, mentres que el 40% restant quedaria com sobres nacionals per a construir un pagament addicional a l'oliverar, que tindrà com a base la superfície i segons criteris mediambientals o socials.

Davant d'este nou model d'ajuda proposat per Europa, esta conselleria va proposar els punts següents.
Primer, l'ampliació del període de referència, incloent la campanya de 1999, per tal de consolidar així per als productes valencians la campanya que major nivell d'ajuda ha aconseguit el sector en tot el període d'aplicació de l'OCM.

Segon, que els criteris de distribució autonòmica dels fons, amb destí als pagaments per superfície, s'establisquen sota criteris de suport de l'oliverar marginal i que la definició d'eixe oliverar marginal s'adapta a les característiques del cultiu a la Comunitat Valenciana.
Estes postures eren compartides per altres comunitats autònomes del voltant.

El nou reglament del Consell Europeu s'aprovà en abril de 2003 i confirma el model proposat.
Es ratifica el mínim del 60% de pressupost d'ajuda, que no patix variació substantiva, cap a la consolidació dels drets d'ajuda per al pagament únic i, el màxim del 40% per les dotacions nacionals amb destí d'una ajuda addicional a l'oliverar.

S'intenta corregir els desequilibris produïts per sosteniment d'una ajuda directa a la producció i orientar-la, en este nou període, cap a l'oliverar més necessitat de suport i l'oliverar marginal.

Senyories, analitzades les repercussions que esta reforma tindrà a la Comunitat Valenciana, el 26 d'octubre del 2004, la conselleria traslladà al Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació, un document firmat per tots els representants de les organitzacions professionals agràries de la comunitat on s'acordà, respecte del nou sistema d'ajudes, el següent: primer, considerar insuficient l'increment de les ajudes ­només 20 milions de pressupost destinat a Espanya que prolonga la discriminació cap al principal productor ja iniciada en 1998.
Segon, que les ajudes desacoblades se situen en un 60% de l'ajuda percebuda pels oliculturs en el període de referència, campanyes 1999-2003; i el restant 40% d'ajuda nacional s'aplique amb destí al suport de l'oliverar de les zones tradicionals i de baix rendiment.
Tres, establir un sistema en l'aplicació del nou model que garantisca un nivell d'ajuda mínima de 300 euros per hectàrea.
Quatre, condicionar la percepció de l'ajuda al correcte manteniment del cultiu des del punt de vista agronòmic i ambiental, i garantir una producció d'alt nivell de qualitat.

A finals de novembre del 2004, el Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació presentà la seua proposta de model d'aplicació per a tot el regne d'Espanya de la reforma de la PAC, plantejada en els següents termes: ajuda desacoblada, que el 95% de l'ajuda es pague per la producció històrica; ajuda acoblada, serà del 5% restant la quantitat que quedarà per aplicar de forma adaptada a la superfície, i això en el voltant de tot Espanya seria 103 milions d'euros.

Per a la distribució d'este pagament acoblat s'establixen cinc categories d'oliverar però, senyories, estes categories no casen amb el suport a l'oliverar marginal i, per tant, no respecten al nostre entendre l'aprovat en el marc comunitari.

Junt amb la proposta, el ministeri també va avançar les dotacions pressupostàries per a cada comunitat autònoma, aixina com les superfícies estimades en eixe moment per a la distribució dels fons, reconeixent el mateix ministeri la provisionalitat d'eixes superfícies i imports ja que es depén d'allò que la Comissió determine en el sistema de càlcul de la superfície oliverar, amb base al sistema d'informació geogràfica oleícola, les denominades hectàrees SIG oleícola.

D'esta proposta, el que estranya és que respecte a la superfície estadística hi ha un ajust mitjà nacional del 14% i, no obstant això, a la nostra comunitat eixe ajust és el 31%.
De les quatre comunitats que ens trobàvem en el tema, les superfície en hectàrees al voltant de 100.
000 hectàrees, a part d'Andalusia, estava Castella-La Manxa, Catalunya i Extremadura.
En tot este reajustament, a la Comunitat Valenciana se li assigna una superfície de 68.
326 hectàrees amb una ajuda de 22.
925.
760 euros, desacoblats 19.
732.
907, i acoblats, 3.
192.
853 euros.

Coneguda la postura ministerial, la Conselleria d'Agricultura realitzà un estudi i observà que la primera dada que destaca és la superfície d'oliveres atribuïdes a la Comunitat Valenciana, al voltant de 68.
000 hectàrees.
Distintes fonts estadístiques donen una superfície mitjana per a les campanyes considerades, aproximadament en 97.
000 hectàrees, i si bé és cert que ni tota la superfície de la comunitat és declarada per la subvenció, ni tota la declarada acaba sent objecte d'una sol·licitud d'ajuda, per això la superfície considerada pel ministeri té un clar perfil a la baixa del que s'estima que n'hi ha en la nostra comunitat.

En segon lloc, l'ajuda signada ha estat per davall del que realment li corresponia a la Comunitat Valenciana, i que sent respectuosos amb la normativa comunitària que proposa la protecció de l'oliverar de baix rendiment, és necessari que totes les hectàrees de l'oliverar del nostre territori perceberen, com a mínim, 300 euros per estos conceptes.

És a dir, el Ministeri d'Agricultura mos aprova 22.
925.
760 euros, quan els estudis fets per la conselleria de la Comunitat Valenciana i proposats davant del ministeri, entenem que eixa xifra hauria de ser de 26.
159.
303 euros.
N'hi ha una diferència substancial de 3.
233.
543 euros respecte a les valoracions que se fan des del ministeri i de les que se fan en esta Conselleria d'Agricultura.

En tot cas, la conselleria, les organitzacions agràries i les cooperatives entenen que l'acord pres pel ministeri, a part del repartiment estrictament en hectàrees, va en contra de la mateixa normativa europea ja que si el nou reglament europeu, en la seua introducció, justifica que fins al 40% de les dotacions nacionals puguen tindre com a objectiu el suport del cultiu de zones marginals, el fet que el ministeri defenga la fórmula del 95.
5.
.
.
, el desequilibri de les ajudes cap a l'oliverar intensiu d'alt rendiment competitiu i rendible abans que l'oliverar tradicional que és el que mosatros tenim.

Però no sols s'advertix eixe desequilibri en la desigualtat de dotació pressupostària sinó que, inclús, en la distribució dels fons acoblats, que podrien pal·liar, en part, la discriminació de l'oliverar marginal.

Esta redistribució torna a posar en evidència l'escàs compliment de la filosofia de la reforma europea aplicada a la nostra comunitat.
Així, totes les comunitats autònomes veuen reduït el seu percentatge d'ajuda respecte a la seua superfície, excepte dos, Andalusia i Catalunya.
En el repartiment d'eixos 103 milions d'euros, la Comunitat Valenciana rep un 0,16 menys del que li correspondria per la seua superfície, mentres que, per exemple, Andalusia, percebrà un 2,73 més del que li correspondria per la seua superfície.

La distribució per comunitats autònomes d'una ajuda per superfície hauria d'aplicar-se directament proporcional a la participació de cada comunitat autònoma en la superfície total nacional.

Senyories, com han pogut vore, la postura que ha pres el Ministeri d'Agricultura entenem, i aixina també ho entén el sector, que eixim perjudicats en la Comunitat Valenciana.

Per eixa raó s'han fet distintes reunions amb les organitzacions agràries, com citava anteriorment, i les cooperatives, que van signar tots junts un acord en defensa d'una postura respecte a la Comunitat Valenciana.

N'hi han discrepàncies en les reunions mantingudes amb el Ministeri d'Agricultura i la postura de la Comunitat Valenciana i de les organitzacions sindicals agràries i les cooperatives sobre com s'ha fet este repartiment, i pensem que n'hi ha un desequilibri que mos perjudica.

La voluntat dels sindicats agraris, organitzacions agràries, cooperatives relacionades amb l'oli, i aixina m'ho manifestaren fa pocs dies, la setmana passada, que fou l'última reunió que tinguérem sobre estos temes.
Li se demana a la Conselleria d'Agricultura, als servicis jurídics de la Conselleria d'Agricultura, que se faja un informe jurídic per si és recorrible davant la Unió Europea el repartiment que s'ha fet, que a l'entendre de les organitzacions i també d'esta Conselleria, mosatros eixim perjudicats amb esta postura.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta de la comissió, senyora María del Carmen Nácher Pérez)*

 

**La senyora vicepresidenta:**

Té la paraula pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, a mi m'agradaria d'entrada algun aclariment sobre la seua exposició, de la qual havíem estat parlant fa uns dies, vosté havia tingut l'amabilitat d'informar-mos un poc, aixina, entre converses de corredor, no?
I, davant d'esta situació, doncs, pareixeria que tot estiguera clar, si, lògicament, el Govern Valencià, el món cooperatiu i les organitzacions agràries han signat un document, no?
, un document, i estan d'acord en tirar endavant el que calga.

Clar, a mi me dóna una mica de preocupació.
Parla vosté en la seua intervenció, en un inici, que el País Valencià compta amb 7.
000 hectàrees; al mateix temps ens diu que les ajudes ­ho entenc jo aixina­ que el mateix Govern Valencià ha de dedicar són el 60% d'un 100% d'ajudes al sector, i la resta, eixe 40%, vindrien ­vaja­ de l'estat.

Després, jo entenc que vosté està diguent-mos que cada hectàrea rebria 300 euros d'ajuda, i que la Unió Europea reconeix.
.
.
, de les 100.
000 hectàrees que vosté anuncia vol reconéixer que el País Valencià solament compta amb 68.
326 hectàrees, la qual cosa queda de forma servida que se va a produir una quantitat d'oli que se va a considerar com a excedent o, veig jo, l'arrancada d'oliveres, perquè, clar, esta situació que ací exposa també l'havem tinguda en altres sectors, com en el sector de l'arròs: a més producció, n'hi han multes, no podem produir, n'hi ha massa excedents, no hem de produir la quantitat que diuen, mos hem de basar solament en eixes ajudes a 68.
000 hectàrees.
.
.

Però hi ha un estudi, diu vosté al final, que reconeix que al País Valencià n'hi haurien 97.
000 hectàrees d'olivar.
I, clar, 97.
000, 100.
000, doncs, també n'hi ha poca cosa de diferència, però sí que m'agradaria que vosté m'explicara, dintre d'eixe estudi dit per vosté al final, de reclamar davant la Unió Europea el reconeiximent de la quantitat d'hectàrees que s'està diguent de 97.
000 o de 100.
000, fins a quin punt anem a aplegar des del País Valencià, donant la batalla a Europa?
i quines conseqüències són les que tindríem?

I, les conseqüències, parle del mateix, de conseqüències positives com de conseqüències negatives.
M'agradaria saber-ne el pro i contra sense haver hagut de parlar amb el sector.
M'agradaria que abans de parlar amb més profunditat sobre el sector, m'agradaria que vosté, això, m'ho poguera explicar.

Diu vosté: "20 milions d'euros ho considerem insuficient".
.
.
Bé, jo pense que l'agricultura, quan l'Estatut d'Autonomia del País Valencià, encara en vigor, està parlant que la seua part més important i el que tenen, a més, de protegir és l'agricultura valenciana, cosa que no hem complit, cosa que, a més, estem canviant-la per altres perspectives, doncs, a mi, lògicament, m'agradaria saber quin grau de compliment.
L'agricultura mai té suficients diners.
Primer, perquè entràrem en la bogeria de les OCM, que era *pan para hoy y hambre para mañana*.
.
.

Després, perquè estem en objectiu 1, i això s'ha d'acabar, i després perquè mai queda clara la situació de futur immediat.
Ja no parle del que haja de passar dintre de cinc anys, sinó de futur immediat.
Per tant, jo entenc que bé pel Govern, la reunió que ha tingut amb el sector i amb el món cooperativista, però a mi m'agradaria sobretot que m'aclarira el que li acabe de preguntar, perquè probablement és que no acabe de tindre clara tota l'explicació que vosté m'ha dit, però continue repetint i reafirmant-me que la meua preocupació pot radicar no solament en les ajudes i com s'han de donar, sinó en els excedents que podem produir i de quina forma això pot tindre eixida.

Això m'és preocupant si solament mos reconeixen 68.
326 hectàrees, i el Govern, *facedor* de la protecció, en este cas, del món agrari, i vosté al cap d'ell, deuria donar-mos una explicació més concreta.
És a dir, anem a anar fins a ahí, fins al punt que vosté mos diga, no anem a baixar-mos-en, no volem que siga ni per a tu ni per a mi i buscar un terme mitjà, volem que mos ho reconeguen tot, volem que les ajudes siguen aixina, i el Govern Valencià va a repartir-les al voltant de no sé quin mes i en estes condicions.
Això és el que a mi, senyor conseller, m'agradaria sentir, i espere que vosté m'ho conteste a continuació.

Gràcies, senyora presidenta.

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Pel Grup Parlamentari Socialista, el senyor Lozano té la paraula.

**El senyor Lozano i Pastor:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, jo crec que este tema és un tema que mos ha preocupat a tots.
De fet, tota la cambra present el dia 10.
11.
2004 presentàrem una proposta no de llei conjunta que, en definitiva, venia a dir que volíem i respectàvem que s'aconseguiren els 300 euros per hectàrea per als productors de l'oliverar de València.

Per tant, lògicament, vosté ha vingut ací ­cosa que també li agraïm que vinga per vocació pròpia­ a plantejar-mos un tema que vosté.
.
.
El que sí que lamente, senyor conseller, és eixa actitud de falta de col·laboració i eixe permanent plorar respecte a Madrid.

Mire, vosté sap que el SIG el declararen vostés en maig de 1998.
No ho varen fer uns altres, ho va fer el Partit Popular, perquè va tindre l'encomanament, a través del SIG, de fer-ho des d'ací.
Per tant, eixa és la xifra, mos agrade o no mos agrade, podem pegar-li les voltes que vullga, però és l'acceptada per la Unió Europea i, per tant, sobre eixa base és sobre la qual s'ha d'actuar.
Jo crec que fins ahí no n'hi ha massa punts de divergència.

Però vosté sembla que no vol i no assumix la història del seu propi partit, que ha pres decisions durant deu anys, estos que han passat, i, efectivament, com si amb vosté no anara, és que no ho entenem.
Això se manifestà el dissabte passat en la manifestació, eixa sensació de ficar-se al capdavant de tots els problemes, quan, en realitat, vostés són els que són culpables, perquè eixes polítiques han produït això.

I dic açò perquè vosté sap també que davant de totes les dificultats, si l'objectiu era aconseguir els 300 euros per hectàrea per als productors d'oliverar de València, lògicament, ha d'estar ficada després una partida sobre la base del reglament 1.
257, de desenvolupament rural, per a la qual cosa vosté havia de finançar el 12,5.

Per tant, açò és molt senzill: quants diners està vosté disposat a ficar perquè això es puga complir?
Deixem-nos ja d'històries, senyor conseller, deixe's ja estar de tant de plorar cap a Madrid i Madrid té la culpa de tot, jo no tinc solució.
.
.
Han governat huit anys vostés en Madrid; deu mesos el Partit Socialista; dotze anys vostés ací; i estan en un permanent tirar pilotes fora, com si amb vostés açò no anara.
Jo, de veritat, no entenc com vosté encara té el valor que té i el que va fer el dissabte passat.

Mire vosté, les ajudes de l'oliverar de l'any passat, encara queden més de mil expedients, més de mil en Fedeprol i més de set-cents lliures que encara no estan solucionats.

Vostés tenen un greu problema i és que no tenen diners, i eixa falta de diners no els fa que prenguen mesures per a valencianitzar l'agricultura, perquè, lògicament, els llauradors són nostres, senyor Cotino, i mosatros tenim competències plenes en agricultura des de l'Estatut d'autonomia del País Valencià.

Per tant, de cada 100 euros que gestiona el Ministeri en Madrid, 80 està gestionant-los vosté.
Per tant, no me diga que tota la culpa la tenen sempre els altres.
Jo crec que per la història, si vosté l'assumira, i només pels percentatges de què estem parlant, vosté tindria molta més capacitat de fer política i valencianitzar eixes ajudes.
Si el problema el tenim els valencians i l'estat ja ha ficat un complement per a poder solucionar el problema que mos marcava des de la Unió Europea, les noves directrius, està claríssim, i li torne a fer la pregunta: està vosté dispost a ficar el 12,5% de les ajudes perquè els olivarers valencians cobren 324 euros per hectàrea que poden arribar a cobrar?

Res més, senyor president.

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Té la paraula pel Grup Parlamentari Popular, la senyora Verónica Marco.

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señora presidenta.

En primer lugar, señor conseller, muchísimas gracias por comparecer ante esta comisión para explicarnos todas las negociaciones que usted ha llevado a cabo en Madrid y junto con otras comunidades autónomas por velar por el olivar valenciano.

Y, bien, pues, como por lo visto tenemos diferentes puntos de vista los tres grupos parlamentarios, a pesar de que los tres, como ha dicho el compañero que me ha precedido en el uso de la palabra, firmamos el mismo documento que firmó también todo el sector, pues, a mí también me gustaría hacer un poquito de historia sobre su comparecencia y sobre cómo hemos visto la reforma del olivar valenciano desde las Cortes Valencianas y desde el Grupo Parlamentario Popular.

Bien, señor conseller, el pasado 21 de abril de 2004 se aprobó la reforma de la organización como un mercado sobre el aceite de oliva.

Bien, sabemos que el olivar de la Comunidad Valenciana tiene un rendimiento medio, y a eso ha hecho usted referencia en su comparecencia, de 990 kilos por hectárea, y significa eso que el olivar valenciano se califica como tradicional o de bajo rendimiento, al igual que la mayoría del sector olivarero español.

Bien, en nuestra comunidad viven del sector del olivar unas 55.
000 familias que se vieron perjudicadas en aquel momento por el resultado de las negociaciones de la ministra de Agricultura, Pesca y Alimentación.
Ante esta mala negociación, que como conclusión tuvo que el Consejo aprobó una reforma que consistía en desacoplar un mínimo del 60% de ayudas al olivar, lo que significaba que un mínimo de 60% de estas ayudas quedaba desvinculada la producción anual, dando libertad a cada estado miembro para que amplíe este porcentaje hasta el 100%.

Y, bien, pues, desde aquí, el Grupo Parlamentario Popular, con fecha 4 de mayo, ya presentó una proposición no de ley en el mismo sentido que ustedes luego firmaron con el sector, el compromiso de que se aplique el 40% de la ayuda nacional del olivo al olivar de bajo rendimiento, para compensar aquella discriminación que sufría con las ayudas que recibió el olivar valenciano en aquel momento.

Y, bien, y también instábamos a que ustedes, el Consell instara al Ministerio de Agricultura para que los montantes de ayudas para los olivareros valencianos cubrieran como mínimo la cuantía de 300 euros/hectárea.
Y, bien, pues, aquello se vio compensado, usted se reunió con el sector, el sector firmó un manifiesto en esta misma línea y, posteriormente, los tres grupos parlamentarios en la cámara presentamos una proposición no de ley en el mismo sentido.

Y, bien, señor conseller, a pesar sus esfuerzos, de los esfuerzos de este gobierno, a pesar de los esfuerzos que desde aquí, desde esta cámara, hemos intentado hacer llegar a la ministra para que esas 55.
000 familias valencianas no se vieran perjudicadas, ¿qué ha pasado?
De su intervención creo entender, no sé si lo han entendido igual mis antecesores en la palabra, que el Ministerio ha optado por la fórmula 95/5, con lo que se demuestra la intención de perpetuar el desequilibrio de las ayudas hacia el olivar intensivo de alto rendimiento, competitivo y rentable, antes que el olivar tradicional, que es el de la Comunidad Valenciana.

También deduzco de su intervención que las comunidades autónomas beneficiadas son Andalucía y Cataluña, y, luego, me ha parecido escuchar aquí que por qué no nos dejábamos ya de reivindicar y de tirar balones fuera.
.
.
Pues, yo sí que hago llegar lo siguiente, y con perdón, señora presidenta: yo creo que el que no llora, no mama, eso me decían a mí desde que era pequeñita, el que no llora, no mama.
Y a pesar de todas nuestras reivindicaciones, a pesar de que el sector ha estado en la misma línea, a pesar de que los tres grupos parlamentarios hemos estado en esta línea y de que este conseller no ha dejado nada más que reivindicar, por esas 55.
000 familias, a pesar de eso se ha optado por la fórmula 95/5.
No es llorar.
Las cifras están ahí y eso lo demuestra.

Yo, señor conseller, le animo a seguir reivindicando, como esta cámara va a hacérselo a usted, le va a dar cuenta a usted, porque usted es el responsable del gobierno.
Pero este grupo parlamentario estará del lado de este gobierno mientras siga así, señor conseller, mientras siga reuniéndose con la ministra, con todas las comunidades y con todo el sector para consensuar lo mejor por el campo valenciano.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gràcies, senyora Marcos.

Té la paraula el senyor conseller.

 

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies.

Realment quan parles dels plantejaments de temes de números i de l'OCM, anem a vore, la primera proposta que mi m'agradaria transmetre ací és la següent: la proposta que la Comunitat Valenciana, amb el recolzament de tots vostés, vam presentar davant el Ministeri d'Agricultura enteníem que s'acoblava a eixa reforma de l'OCM i eixa política europea.

I amb açò m'agradaria recalcar al Grup Socialista que la política agrícola ni es pot fer tota des de la Comunitat Valenciana, ni tenim totes les competències de la política agrària en la Comunitat Valenciana.
Perquè, com vosté crec que ha de saber bé, si alguna cosa ha sigut Europa, i en part segueix sent-ho, ha sigut la política agrària comú.
Si algunes coses hui en dia Europa subvenciona i possiblement, encara que deixen de ser objectiu 1, seguirà subvencionant a la Comunitat Valenciana, són temes netament agraris.

Per tant, m'estranya la seua ignorància quan diu que les competències de l'agricultura i que tot el que cal fer en agricultura cal fer-ho des de la Comunitat Valenciana.
Mire vosté, o no estem a Europa o no sé on vivim.
Perquè els finançaments essencials per a mantindre l'agricultura en molts camps de tot el conjunt del regne d'Espanya i, en particular, també, de la nostra comunitat procedeixen d'Europa.

En segon lloc, el plantejament de 60/40, que és la filosofia que nosaltres entenem que és l'acord del Consell de Ministres Europeus, suposa que és per ajudar a l'olivar marginal, no a la producció.
La producció de l'oliverar a Espanya bàsicament està a Andalusia.
Una hectàrea en Andalusia produïx moltes més arroves d'oli que una hectàrea en la Comunitat Valenciana.
Si nosaltres la prima la donem per eixa producció, sempre la nostra comunitat eixirà perjudicada, quan resulta que la referència de la Unió Europa era per a mantindre l'oliverar marginal.
I, aleshores, es fa un repartiment en què es dóna el 95% a la producció, per la qual cosa una hectàrea d'oli a Andalusia ix per exemple a una mitjana de més de 800 euros, quan resulta que el 45% de les hectàrees de la Comunitat Valenciana ixen a 167 euros.
I açò són les realitats.

I anar a Madrid, anar a Europa i anar al món sencer a demanar per als llauradors de la Comunitat Valenciana, sense mocador sinó amb la veu ben alta, ho farà este conseller ara i sempre, mane qui mane.
Ara, si vostés, perquè resulta que en un moment determinat manen uns o mana el qui siga, no volen demanar el que necessita la Comunitat Valenciana, mire vosté, és el seu problema.
Escolte, i ho farem dialogant i ho farem negociant.
Però crec que hem de ficar els papers damunt la taula i dir.
.
.
*(remors)* També el diners, també els diners, però comencem per qui més en té.
I qui més diners té és Europa i qui més diners té és el govern d'Espanya i després la Comunitat Valenciana.
I, per tant, com els diners estan on estan, el que ha de fer vosté, el seu grup i tots els qui estem recolzant, i així ho pense, a l'agricultura valenciana, escolte, és demanar, és demanar, és negociar, és ficar els papers damunt la taula, és dir: escolte, no estem d'acord.

Per què hi ha una diferència, senyora diputada, que vosté m'ho preguntava, de les hectàrees?
Mire vosté, la diferència de les hectàrees no és el que es diu de SIG.
Europa no ha gastat el sistema del SIG encara per a valorar les hectàrees que hi ha a la Comunitat Valenciana.
No sé si ho he explicat jo bé en la meua intervenció.
És que no l'ha ficat.
Hi ha hagut un repartiment, que no coneguem, perquè no s'ha informat a cap comunitat autònoma per què s'ha fet eixe repartiment, en què, per exemple, nosaltres baixem un percentatge d'hectàrees i Catalunya puja.
I eixe és el tema.
I quan tu multipliques hectàrees per euro per hectàrea, una comunitat cobra més i una altra comunitat cobra menys.
Aleshores, això esperem que s'acoble quan Europa aplique el SIG corresponent.

Però ara el que s'ha fet, en l'argot de llauradors, és un alfarràs d'hectàrees.
Però en eixe alfarràs d'hectàrees ha eixit beneficiat, quina casualitat, Andalusia i Catalunya i hem eixit perjudicats, entre altres, la Comunitat Valenciana.
I eixos són els fets.
*(Remors)* Pobrets?
Sí, fa falta ser pobrets.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Senyories.
.
.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Però vinc a referir-me que, en eixe plantejament, què és el que nosaltres plantegem en este tema?
Mire vosté, nosaltres hem negociat fins que arriba un moment que, com és normal, el Govern.
.
.
I a més en este cas concret la voluntat del Ministeri d'Agricultura fou dir que no podien valorar els temes per comunitats autònomes, que votaven les hectàrees.
I com votaven les hectàrees, votava Andalusia.
Si li feia falta un poc d'ajuda li recolza l'hectàrea de Catalunya.

Nosaltres creem que això no s'ajusta al dret dels principis de la Unió Europea.
I com no ho creiem.
.
.
Mire vosté, crec que l'únic que jo plantege, perquè així m'ho ha plantejat el sector, és demanar els informes jurídics necessaris, i si eixos informes diuen que el repartiment està ben fet, estarà ben fet, i si no coincidim en ell, com altres comunitats autònomes del Partit Socialista tampoc coincidix en ell, recorrerem davant el ministeri per anar davant Europa, perquè no estem d'acord en cobrar una hectàrea 167 euros quan és una hectàrea marginal i hi ha altres que cobren 800.

Res més.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller, per la seua presència ací, en esta comissió, i per vindre'ns a explicar esta problemàtica tan actual.

Anem a donar un descans per a acomiadar el senyor conseller.

Senyor Lozano, no sol haver rèplica.
Per això no he ficat el temps ni res, perquè esta compareixença era a petició del conseller, no he posat minuts perquè els hagueren tocat cinc minuts, i els he deixat parlar en la seua intervenció tot el temps que vostés.
.
.
*(remors)* Mire, m'he basat en l'article 67 i 68.
.
.

 

*(Un diputat parla sense micròfon)*

Esta presidenta la pròxima volta els avisarà d'en quin articulat es basen les compareixences.
Moltes gràcies.

 

*(Se suspén la reunió a les 17 hores i 17 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 17 hores i 28 minuts)*

***Recepció d'esmenes i nomenament de la ponència que ha d'informar sobre el Projecte de llei d'ordenació del sector vitivinícola de la Comunitat Valenciana.***

**La senyora vicepresidenta:**

 

Seguim amb la comissió.

Com hem quedat abans en l'acord, anem a fer el tràmit de la recepció d'esmenes i nomenament de la ponència que ha d'informar sobre el projecte de llei d'ordenació del sector vitivinicola en la Comunitat Valenciana.

Per Esquerra Unida?

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Titular, Dolors Pérez, i substitut, Joan Ribó.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Pel Grup Parlamentari Socialista?

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Antonio Lozano y Jeannette Segarra.
.
.
*(Inoïble)*

**La senyora vicepresidenta:**

Pel Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Verónica Marcos y Felipe del Baño.
Y como suplentes, Javier Tomás y Estela Canales.

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització d'un seguiment de l'aplicació de les mesures obligatòries que emanen del RD 461/2004, de 18 de març, per a l'efectivitat del Pla valencià contra la mosca, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 15.
069, BOCV número 63).***

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies.

Senyories, han rebut les esmenes que han repartit fa un moment.
Moltes gràcies.

Passem al punt tres, que serà ara el quatre, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització d'un seguiment d'aplicació de les mesures obligatòries que emanen del Reial Decret 461/2004, del 18 de març, per a l'efectivitat del Pla valencià contra la mosca, presentat pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds.

Té la paraula la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Basant-nos novament en la problemàtica que produïx la *ceratitis capitata*, o mosca de la fruita, hauríem de recordar que ha estat un mal en l'agricultura valenciana existent des de l'any 1951 i que fins aleshores, per molts mitjans que s'hagen pogut adaptar per a l'exterminació de la mateixa, han estat totalment impossible.

Lògicament, l'article cinqué del Reial Decret al que la senyora presidenta feia esment, el 461/2004, de 18 de març, contempla una sèrie de mesures obligatòries que s'han d'aplicar a les comunitats autònomes, entre elles el tipus de fumigació amb productes no tòxics i no contaminants.

Però tot el que puguem realitzar envers l'exterminació de la *ceratitis capitata* al País Valencià no pot tindre el resultat estimat o el resultat esperat si de la mateixa forma que ací s'estan produint en el Ivia els mascles estèrils, conforme vam comprovar esta comissió, per l'eradicació de la *ceratitis capitata*, si no s'aplica conforme he dit al conjunt de l'estat espanyol.
Perquè, lògicament, la *ceratitis capitata* està molt extensa.
Aleshores, si nosaltres tractem solament el País Valencià el normal és que l'exterminació no siga total o done els resultats necessaris si la mosca ens entra de les comunitats autònomes veïnes.

Per tant, aquesta proposta de resolució va en eixa línia.
Que les Corts Valencianes insten al Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació a fer a totes les comunitats autònomes un seguiment de l'aplicació de les mesures obligatòries que emanen del Reial Decret 461/2004, de 18 de març, per tal que el Pla valencià contra la mosca de la fruita done resultats positius d'exterminació.
Eixa seria la proposta, la qual presente a ses senyories per a saber si és del grau de compliment que vostés estimen.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Pel Grup Parlamentari Socialista té la paraula el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Ràpidament.

Lògicament, no podia ser d'una altra manera, estic totalment d'acord que una actuació en una comunitat autònoma i una altra en una altra citrícola seria estar ací contaminant.
El que sí que crec que no està ja ajustat a la realitat, o almenys, si tenim alguna dada que jo no conega, m'agradaria que m'ho canviaren.
Però jo tinc ací que Andalusia ho fa i que l'ajuda de l'Estat és 199.
201 euro.
Que Balears ho fa i l'ajuda de l'Estat és 46.
727 euros.
Que Castella i Lleó ho fa, pel tema de la fruita, i que té una ajuda del Ministeri d'Agricultura d'1.
251.
620 euros.
Que Catalunya ho fa i té 86.
978 euros.
Múrcia ho fa i té una ajuda de 210.
600 euros.
I la Comunitat Valenciana, per ser la que majoritàriament té cítrics, té una ajuda de l'Estat de 4.
441.
175 euros.

Per tant, jo pense.
.
.
És que em va a perdonar la senyora Dolors, jo creia que és que era fer un seguiment del resultat de conforme quedaven les campanyes lligat en este cas a la Comunitat Valenciana.
Perquè el que em consta, per les dades que acabe de donar, és que estan fent-lo i per tant pensen que s'està fent bé des de la Comunitat Valenciana igual que des de l'Estat.
S'està fent un bon tractament, s'està tenint en compte totes les possibilitats per l'eradicació de la mosca, de la *ceratitis capitata*.
I en eixe aspecte el que creia jo, i em va a perdonar, però és que era un seguiment de vore quin era el resultat el que vosté proposava.
I, en eixe sentit, nosaltres sí que pensem que era positiu per a saber com estan funcionant en les demés comunitats autònomes igual que en la nostra.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gràcies, senyor Lozano.

Pel Grup Parlamentari Popular té la paraula el senyor Del Baño.

 

**El senyor Del Baño Fernández:**

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señora Pérez, anunciarle, antes de nada, nuestro voto a favor de esta propuesta de resolución.
Una propuesta de resolución en la que estamos totalmente de acuerdo en su fondo, sé que podríamos quizá plantearle algún pero en la exposición de motivos.
Pero, en cualquier caso, serían peros de cuestión menor que no afectan al fondo de la cuestión.

En cualquier caso, creo que es bueno que unamos esfuerzo para favorecer un bien común, como es el bienestar de nuestros agricultores.
Es verdad que el Gobierno Valenciano está trabajando intensamente por nuestro sector agrario y que ello lleva a un alto grado de cumplimiento del Real decreto 461/2004, un real decreto que intenta poner orden en el riesgo que para las regiones de clima mediterráneo provoca la mosca de la fruta, estableciendo medidas correctores fitosanitarias debido a las grandes pérdidas económicas que ello provoca.

Recordar a esta comisión la puesta en marcha de iniciativas pioneras en nuestra comunidad, como la fábrica y suelta de machos estériles, entre otras.
Pero es verdad que en esta lucha nos tenemos que implicar todas las comunidades autónomas afectadas, por lo que consideramos muy positiva la proposición.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies.

Té la paraula, per Esquerra Unida, la senyora Dolors Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Agrair el suport que es dóna a esta proposta de resolució.
Sempre és agradable en la Comissió d'Agricultura que vinga una proposta, d'on vinga, però que siga el suficientment coherent en ajuda, en suport i en investigació per als agricultors del País Valencià.
Sempre és agradable, com dic, que una cosa isca per majoria de tots nosaltres.

No obstant això, jo volia aclarir-li una xicoteta cosa al senyor Lozano.
Mira, vora's Toni.
.
.
Perdó, senyor Lozano.
Quan esta proposta de resolució es fa el 12 de juliol de 2004, què jo sàpiga, ix arran que anteriorment, fa alguns anys, i parlant de la *ceratitis capitata*, es demana una partida pressupostària específica equivalent a 100 milions d'euros, que és el que es necessitava per començar a treballar i que l'Ivia poguera realitzar la investigació necessària en la producció de matxos estèrils.
En aquell moment estava la consellera Maria Àngels Ramón-Llin.
No es va acceptar la proposta, es va desestimar.
I s'aplega a uns acords amb l'Estat per a unes ajudes específiques.

Arran d'això, jo no sé què és el que s'està fent en les altres comunitats autònomes i com estan actuant.
El que demane tampoc és quina quantitat d'ajudes tenim mosatros o quina quantitat d'ajudes tenen els altres.
El que sí demane és que hi haja una unificació per a tractar este concepte i que, lògicament, eixa unificació done el resultats que tots esperem, a mi sembla que des del mateix 1951, any en el qual va aparéixer i que començà a ser un desastre per a la citricultura i per a la fruita valenciana.
I ahí està tot.
A mi sí que m'agradaria que el Partit Socialista recolzara esta proposta de resolució.

No obstant això, la veritat és que les interpretacions poden ser variables, però no està basada en els diners que puguen donar o no, sinó que és necessari que el ministeri ­done el que done, que jo no parle de diners, done el que done­ s'assega en una mesa a totes les comunitats autònomes i que totes es fiquen a funcionar en la mateixa línia per a eradicar la *ceratitis capitata*.
I ja està.
No es demana res més en esta proposta de resolució.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyoria.

Pel Grup Parlamentari Socialista, el senyor Lozano té la paraula.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Lògicament mosatros anem a abstenir-nos en esta proposició que vosté fa, que és que o jo no l'he escoltat bé o vosté demana que Madrid diga a la resta de comunitats autònomes que facen un tractament per anar tots en el mateix camí.
És això?
*(La senyora Pérez i Martí parla sense micròfon)* És que no ho he entés.
Torne-ho a explicar, perquè és que si no jo no.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies senyor Lozano.

Senyora Pérez, té la paraula.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Si dóna el mateix, d'una forma molt ràpida.
El que demana, perquè s'insta el ministeri.
.
.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Però serà tan amable de llegir-ho?

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Sí.
"Les Corts Valencianes insten el Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació a fer a totes les comunitats autònomes un seguiment d'aplicació de les mesures obligatòries que emanen del Reial decret 461/2004, del 18 de març, per tal que el pla valencià contra la mosca de la fruita done resultats positius d'exterminació".

Què vol dir això?
Vol dir que totes les comunitats autònomes les convoca el ministeri per a saber si eixe reial decret s'està aplicant en totes igual per a tindre un mateix concepte de seguiment i aplicació en referència a l'exterminació de la *ceratitis capitata*.
No diu res més.
*(S'interromp la gravació)*

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

*(Inoïble)*.
.
.
com me consta, per les dades que tenim, que això s'està fent i que s'estan dedicant recursos, i que també per primera vegada molts més recursos han arribat a la comunitat Valenciana que aplegaven quan governava el Partit Popular, me permetrà que m'abstinga perquè no ho tinc clar.

Gràcies, senyora presidenta.
*(La senyora Pérez i Martí parla sense micròfon)*

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies.

Anem a passar a votació.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Per 9 vots a favor, 5 abstencions i cap vot en contra queda aprovada esta proposició no de llei.

Senyories, ara ve el punt número 5, que jo ja no sé si s'ajorna, se suspén.
.
.
Com hem quedat en este tema per part.
.
.
?
S'ajorna.
*(Remors)*

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la convocatòria d'eleccions al camp per a la representació dels llauradors i ramaders, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 17.
487, BOCV número 74).***

**La senyora vicepresidenta:**

Aleshores, passem al número 6, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la convocatòria d'eleccions al camp per a la representació dels llauradors i els ramaders, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Este és un tema recorrent que ha eixit jo crec que tots els anys al llarg de l'última legislatura, i també en esta, que portava el Partit Popular en la primera legislatura; en esta segona convocatòria ja no el portava.
Perquè mosatros seguim mantenint que és un tema tan important i necessari perquè es puga d'alguna forma saber quina és la representativitat que tenen els llauradors ací a València.

A tal efecte, m'agradaria fer una xicoteta història de per què és necessari que es vertebre la societat civil i per què, en este sentit, de les poquetes comunitats autònomes que encara no han fet eleccions en tot este procés ha sigut la Comunitat Valenciana.

Miren vostés, a Europa es varen crear les organitzacions agràries, com a conseqüència de situacions puntuals que s'anaren produint.
El cas alemany ­primeries del segle XX­ es va fer davant que hi hagué una crisi molt extensa i, per tant, d'unes produccions que tingueren problemes a tota Alemanya.
I a tal fi, el govern en aquell moment ­estem parlant de 1900­ ja plantejà la necessitat que la societat, els llauradors s'organitzaran per poder pactar amb ell de quina manera podien solucionar els problemes, ja que sempre són més creïbles els representats dels mateixos llauradors que les mateixes administracions.

El cas francés i italià es va produir com a conseqüència de la segona guerra mundial.
Quan s'acaba, s'entén que Europa no podia estar permanentment depenent en matèria agroalimentària, en matèria agrària, de l'est o de l'oest.
I és quan es planteja la necessitat que hi haja també organitzacions representatives que en un moment determinat puguen pactar les polítiques, com després va passar amb la PAC, política agrària comunitària, i fer que els llauradors compliren la necessitat social de produir més a preus més raonables i en millors condicions.
Lògicament, els dos governs, en este cas, els governs europeus, plantegen i els donen unes competències a les organitzacions agràries, i entre elles, el dret i la necessitat que hi haja eleccions per a saber a qui representen.

Açò fa, en tindre competències delegades dels mateixos ministeris d'agricultura d'estos països, que les organitzacions agràries es facen necessàries per als llauradors i, per tant, que tinguen la necessitat d'estar organitzats.
I un llaurador francés, italià o alemany no entén no tindre darrere una gran organització que el represente perquè puga ajudar-li a aconseguir les ajudes o totes les tramitacions que el mateix país o la mateixa Unió Europa els fa.

Ací a Espanya es produïx en el moment, en 1986, si no recorde malament, en la Llei de bases.
No, perdó.
En mil nou-cents.
.
.
quan es crea la.
.
.
democràcia, i lògicament es creen els organitzacions agràries, però es creen més en base a les necessitats democràtiques, perquè estàvem fent una transició, que realment a una necessitat o a una vocació de necessitat que les organitzacions existisquen.
I abans que m'ho diga el Partit Popular, ho dic jo: estava governant el Partit Socialista i, per tant, assumisc la part de crítica o autocrítica que mereix.
Això va fer que ací les organitzacions no tingueren la força que a Europa van tindre i que després han sigut tan útils per a les necessitats dels ciutadans europeus.

En 1986, la Llei de bases manté, desfà o deroga totes les cambres agràries, les huit mil i escaig que n'hi havia, una en cada poble de l'estat espanyol, i se queda una per província.
I es diu: "Serà sobre la base de les cambres agràries quan es faran unes eleccions perquè les organitzacions agràries estiguen representades".

Evidentment, en 1995 es perden les eleccions, jo calcule que perquè els socialistes en aquell moment no ho faríem adequadament, i una causa més supose que també seria la dels llauradors i ramaders.

Però a partir d'ahí, la responsabilitat en este moment és del Partit Popular, que diu en un moment determinat: "Mosatros ho farem millor, i mosatros dotarem als llauradors i ramaders de l'oportuna representativitat que els faça estar presents i poder governar".

Què ha passat en esta etapa?
Que molt lluny d'haver complit la seua paraula.
.
.
I, per tant, és responsabilitat nostra des de l'oposició demanar, passar factura del que mosatros creem que no s'ha fet també per vostés.
I, per tant, sempre en estos últims anys hem estat plantejant la necessitat que es feren eleccions perquè no es poguera utilitzar a les organitzacions agràries arbitràriament i en funció dels interessos del partit que governava.
I en esta època, en esta última època, ha sigut tal el *descaro*, tal el *descaro* de la utilització dels fons que s'han donat a les organitzacions, que lògicament s'han utilitzat per a tot el que el Partit Popular, en este cas, ha volgut.

Dir-los, per exemple, que, en eixe sentit, el fet a soles que pogueren ser castigades per la falta de recursos, les organitzacions han hagut de fer coses que no devien.
I ho dic amb tot el sentiment d'algú que pensa que en este moment hi ha necessitat prioritària perquè això es faça.

En estos moments, perquè tinguen un compte, el 40% de les ajudes a les organitzacions agràries se l'han du l'Associació Valenciana d'Agricultors, el 36% a la Unió, 10 a la Fepac, 10 a Jóvenes Agricultores y un 4% a l'Upa.
Eixes són les que se coneixen i estan reflectides en els comptes públics.
El que ahí ja no està tan clar és quins són els convenis que, en funció del favor que cada una de les organitzacions fa, lògicament després són més beneficiades o menys beneficiades.

Això vol dir que en este moment Asaja està rebent de l'ordre del 60% de les ajudes i la Unió el 36.
Ni tan sols, perquè tinguen en compte una dada, ni tan sols entre les organitzacions, entre cometes, afins al Partit Popular, Asaja, tenen el mateix tractament.
Ava ­insistisc­, el 36, està en la província de València; Fepac el 10%, està en Castelló; y el 10% a Jóvens Agricultors, i està a Alacant.
Ni tan sols entre les organitzacions que se suposa que hauria d'haver un tractament igualitari.

Dic estes xifres no amb un ànim de crispar, sinó sobretot per a constatar que, efectivament, s'ha fet una utilització que no beneficia en res al conjunt i a la vertebració del sector.
En este moment s'ha demostrat claríssimament, i sobretot en la història última recent, que les organitzacions davant eixa necessitat i, sobretot, facultat de ser representatives, no hagen pogut pactar amb els poders públics, en este cas, amb el Partit Popular, la solució als greus problemes que té el camp valencià.

Lògicament, el que es demana és: és veritat que s'està per derogar la Llei de bases a Madrid, però no té res a vore.
Perquè, efectivament, aquelles comunitats autònomes, com la de Catalunya que porta tres eleccions, o Castella-La Manxa, o Castella i Lleó, o Múrcia o Astúries, o tantes i tantes comunitats autònomes que han anat davant, ara tenen la possibilitat, en base a les dades que ja tenen, i sobretot a la representativitat que tenen les organitzacions, de poder estar complint la missió per a la qual estan creades.

En el cas valencià, com que el Partit Popular reiteradament, i tant el Grup d'Esquerra Unida com el Partit Socialista cada vegada en els pressupostos hem estat reivindicant esta posició, sempre hem dit que és necessari que es complisca.
Miren vostés, donen-li la forma que vulguen.
Si realment no és possible perquè ja no existeixen en cambres agràries, dóna igual, busquem la fórmula per a fer eleccions al camp, sense que hagen de ser, però sapiem d'una vegada per totes quina és eixa representativitat, perquè sinó estem un flac favor al que és el conjunt de la societat, en este cas agrari.
I si alguna cosa no li fa falta a este sector en este moment és que hi haja més crispació, més utilització dels seus interessos, i sobretot tanta arbitrarietat a l'hora d'utilitzar els seus recursos.

Per tant, els demane i apel·le a la necessitat per una vegada que estiguem per damunt fins i tot de la pròpia història, perquè resolguem un problema que en el futur vindrà molt bé per a tots, i sobretot per al sector agrari.
I, per tant, els demane el vot a favor.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Per a explicació, té la paraula, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo recorde l'any 1995, 1996, 1997, 1998 i 1999, tots els anys presentava una proposta de resolució demanant que es realitzaren eleccions a cambres agràries.
No ho demanava ni per allò que pogueren rebre les organitzacions agràries, sinó per la manca de democratització en un estat ja democràtic que tenien les mateixes.

Vostés coneixen les esmenes que jo faig als pressupostos en matèria d'agricultura a la Generalitat Valenciana i veuran com, any darrere d'any, el que faig és extraure els diners de les cambres agràries provincials, València, Castelló i Alacant, per a donar-ho a altres partides pressupostàries, perquè no queda mai justificat, ni tant sols en compareixences de les anteriors conselleres al conseller actual, el senyor Cotino, no li he cridat per a parlar d'este tema mai.
Però mai no ha quedat clar quin és el motiu concret pel qual no es poden realitzar.

En un moment determinat se m'explica, i no en plenari, que hi ha molta gent que no és agricultora, són mestres, pintors, obrers, advocats, qualsevol tipus de treball tenen, però que són propietaris de terres i que eixes terres les solen cultivar ells, es dediquen també a distreure's en eixes terres que tenen.
Jo, que vinc d'una concepció que la terra l'ha de tindre aquell que la treballa, i sense estar exposant ací que el que vull és llevar-los les terres a qui les tenen, encara que no siguen llauradors, ni molt menys, considere que és fonamental eixes eleccions.

Per tant, per tant, l'última vegada que vaig presentar la proposta de resolució deia, per favor, facen eleccions a cambres agràries en tots aquells que tinguen terra, en tots.
Però facen eleccions a cambres agràries.
Perquè les conseqüències són, a posteriori, les que ha exposat el meu antecessor, el senyor Lozano, del Partit Socialista.

Clar, no està clarificat en mans de qui pot recaure la responsabilitat de la lluita de les meses de negociació que poden sortir al País Valencià en matèria d'agricultura.
I si altres comunitats autònomes havien democratitzat les cambres agràries mitjançant les eleccions al camp valencià, nosaltres no entenia jo, ni mai no podré entendre, perquè això no s'ha acceptat.
No obstant, per consciència, per seguiment i per tot allò exposat, jo vaig a acceptar, com no, la proposta del senyor Lozano, perquè és la línia que sempre he seguit des de l'any 1995 fins aleshores.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Per a torn de fixació de posició, pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Marcos.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Lozano, siento decirle una vez más que no vamos a aceptar esta proposición no de ley.
Creo que hablamos sobre esto ya en los presupuestos pasados.
Y bien, a mí también me gustaría hacer un poquitín de historia y decirle que en la Comunidad Valenciana las últimas elecciones al campo se remontan al año 1977.
Durante todo este tiempo la representatividad se ha desarrollado a través de otros cauces, como usted muy bien ha dicho, las asociaciones, sindicatos, etcétera, etcétera.

Bien, ha gobernado el Partido Socialista, también lo ha dicho usted.
Ahora tenemos la responsabilidad del gobierno valenciano el Partido Popular.
Y no se han convocado elecciones a cámaras.
Desde que en 1983 se aprobara la ley por la que se establece las bases del régimen jurídico de las cámaras agrarias no ha habido en esta comunidad elecciones al campo.
1986, gobierno: Partido Socialista.
Con independencia del partido político que estuviera en el gobierno de la Generalitat.

Y bien, actualmente, actualmente, señor Lozano, y usted lo sabe, las Cortes Generales están tramitando un proyecto de ley a instancias de su gobierno, bueno, del gobierno de todos los españoles, pero del Partido Socialista, y prevé la derogación de aquella ley a la que usted también hacia referencia, la Ley 23/1986, de 24 de diciembre, y por tanto la desaparición del actual marco normativo básico que regula la representación de los agricultores y los ganaderos.

Ya se lo dije en los presupuestos, y se lo digo ahora, hasta no que no se regule el nuevo sistema de representación, no consideramos oportuno el convocar elecciones.
Porque, vamos a ver, el sistema actual está a punto de ser derogado.
De qué serviría que ahora promoviéramos una ley desde esta cámara para que, poco después, el Partido Socialista a nivel de España realice otra ley y tengamos que modificar ésta.
Señor Lozano, no lo considero ninguna barbaridad.
No obstante, no obstante, en previsión de los cambios que puedan producirse en la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación, está trabajando ya un posible, un posible borrador que desarrolle el marco normativo estatal.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Muchas gracias, señora Marcos.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Donar-li les gràcies a la senyora Dolors pel seu recolzament.
Jo crec que és una proposició que hem defensat moltíssimes vegades.
I lamentar, senyora Verónica, una vegada més que les mires siguen tan baixes.
Perquè de veritat jo crec que he fet una exposició a primera hora que ens situa perfectament.
I, una vegada més, vosté gasta una excusa, i és l'excusa de Madrid.
Alguna vegada hauran de començar ja a governar vostés.

Vostés ni tenen idees, ni volen solucionar els problemes dels llauradors ni tenen capacitats.
I si abans era un problema, i per tant la culpa la tenia Madrid, ara seguixen vostés.
.
.
ni abans quan podien feren eleccions, que era la seua obligació, o almenys ara sabríem *(veus, inintel·ligible)* i assumit, i hem pagat, com he dit abans, el que no ho ferem bé.
I ara ho han de pagar vostés o ficar-se les piles i ficar-se a treballar.

Perquè el que està ocorrent en este país, el que està ocorrent al País Valencià es va vore molt ben reflectit dissabte passat.
La falta de treballar en favor de fer política.
Vostés estan actuant sobre la no política.
No fer res, no passa res.
Però com es va deteriorant el món i les rendes dels llauradors, en este moment la manifestació més gran li la feren a vostés.

I de veritat, si vosté estiguera mirant un poquet més lluny, un poc més enllà del que són els moments de les legislatures, s'hauria de donar compte que una decisió d'este calibre estaria per damunt dels interessos partidistes que vosté està plantejant ara.

Què passa que ara es feren eleccions al camp?
Què passaria?
Senzillament que a l'hora d'elaborar la conselleria i el conseller la nova normativa, lògicament tindria una base, com ja la tenen tots els demés.
I així, i sinó ja parlarem, i m'encantaria poder-me equivocar, van, una vegada més, a arbitràriament donar-los una representativitat sense haver passat per les urnes.
Senzillament com estan governant ho faran sota els interessos del seu partit, i no dels llauradors i ramaders.

I de veritat que no m'agradaria recordar-li-ho en un futur.
Perquè seria bo, i per tant seria l'oportunitat que nosaltres haguérem aprovat esta llei i que s'haguera fet.
I estaríem evitant-li a tots els partits que en el futur governen, estaríem evitant-los que ningú no poguera utilitzar el sector agrari partidistament, com ja s'ha fet a esta comunitat en reiterades ocasions.
I no cal que parlem ni del tema de l'aigua ni de la manifestació de l'aigua.
Perquè un escàndol més gran d'utilització de les organitzacions jo pense que no hi haurà en tota la història d'este país, de l'estat espanyol, més gran que la que va passar en aquell moment.

Per tant, li agrairia que recapacitaren i que de veritat estigueren per damunt dels interessos del seu partit.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Marcos.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Señor Lozano, yo, de verdad, es que.
.
.
es que no comparto sus argumentos para nada.
No comparto sus argumentos para nada.

Usted dice: la distribución de ayudas se hace en función.
.
.
¿En función de qué, señor Lozano?
Nosotros, nosotros, el Partido Popular, distribuimos las ayudas de las asociaciones en función de su representatividad, no en función de nada más, señor Lozano.
Yo creo en el asociacionismo.
¿Usted cree en el asociacionismo?
Yo creo que no, señor Lozano.

Usted ha dicho: ni siquiera entre las organizaciones afines al PP ustedes hacen un reparto homogéneo.
¿Qué asociaciones afines al PP, señor Lozano?
¿Es que usted tiene asociaciones afines, señor Lozano?
¿Usted utiliza las asociaciones con fines partidistas?
Es que nosotros no.
Es que nosotros creemos en la representación de las asociaciones de la Comunidad Valenciana.
Creemos en la representación de los sindicatos agrarios.
Y que esos sindicatos agrarios defienden a los agricultores de la Comunidad Valenciana.
Creemos en eso.
Y no creemos en asociaciones de tal color o cual color.

Yo creo, yo creo en el papel de las asociaciones y creo en el papel de los sindicatos, señor Lozano.
No me sirven de nada esos argumentos.
No me sirven de nada, señor Lozano.

Y bien, hablando de manifestaciones.
Se ha equivocado usted, y lo sabe.
La manifestación más grande fue la de agua para todos, señor Lozano.

Muchísimas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Senyories.
Senyories, passem a votació.

Senyora Segarra, no té la paraula.
*(Parla la senyora Segarra sense micròfon)* Senyora Segarra, no té la paraula.
Passem a votació.

Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
6 vots a favor, 8 en contra.
Es rebutja la proposició no de llei.

Senyories, s'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 18 hores i 2 minuts)*