Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 9 de
juny de 2009.
Comença la reunió a les 16 hores i 42 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 13.

Proposició no de llei sobre
l'aprovació del pla d'acció territorial del
sistema rural valencià, presentada pel Grup Parlamentari Socialista
(RE número 34.
669, BOC número 146)

El senyor president:

Señoras y señores diputados, vamos a dar
comienzo a la Comisión de Medio Ambiente.

Para eso, y para pasar lista, tiene la palabra el
señor secretario.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Como imagino, tendrán todos el orden del
día de la anterior comisión, pasamos a la lectura y
aprobación del acta, si así procede.
¿No hay ninguna
pega?
Muchas gracias.
Queda aprobada el acta.

Y les comunico la cantidad de incidencias, hoy tenemos
varias incidencias.
En cuanto a las preguntas, ha conocido esta Mesa de la
imposibilidad por parte del conseller de Medio Ambiente de asistir a la comisión.
Con lo
cual, tienen que decaer del orden del día.
Muchas gracias.

Entonces, la PNL, me comunican el aplazamiento por
parte del Grupo Parlamentario Compromís, doña Mónica
Oltra, el aplazamiento de la PNL con el que iría en el punto cuarto
del orden del día.
Con lo cual, nos quedaría el tercer punto,
que es la comparecencia del conseller de Infraestructuras y Transporte, y el punto quinto,
que sería una proposición no de ley del Grupo Parlamentario
Socialista sobre el plan de acción territorial rural en la Comunidad
Valenciana.

Me gustaría que se acercaran un momentito los
portavoces para hacer una mención.
(Pausa)

El senyor president:

Muchas gracias, señores portavoces de los
grupos políticos.
Muchas gracias, como siempre, por su amabilidad
con esta mesa.

El senyor president:

Pasamos entonces, por acuerdo de la Mesa, al punto
número 5, que es una proposición no de ley para la
aprobación del plan de acción territorial del sistema rural
valenciano, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra por quince minutos.
Incluso si quiere
alguno más, la mesa será siempre condescendiente, y
máxime con un ganador, como es el señor Francesc Signes.
Tiene la palabra don Francesc Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories.

El compromís d'aprovació del pla
d'acció territorial del sistema rural valencià figura
al programa electoral del Partit Popular de les passades eleccions
autonòmiques de 2007.
I és al temps, i una vegada més,
un compromís que va prendre el conseller de Medi Ambient en la seua
compareixença del dia 10 de setembre de 2007 davant del Ple de Les
Corts per a explicar les línies d'actuació de la seua
conselleria per a la present legislatura.

Però, a més, l'aprovació
d'este pla d'acció territorial emana també de la
Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge
de 2004, aprovada ara fa cinc anys per tant, que en el seu article 22.
3
mana a La Generalitat a aprovar un pla d'acció territorial del
sistema rural valencià de caràcter sectorial, amb la
finalitat de protegir i millorar el medi rural.

La concepció que la Llei
d'ordenació del territori donava a este pla era el d'un
compendi d'instruments i programes específics que eviten la
infrautilització dels recursos, l'envelliment
demogràfic i el declivi econòmic en les zones rurals de la
Comunitat valenciana, així com també que serviren per a la
conservació i recuperació dels espais naturals i de la fauna
i flora silvestre d'estes zones.

Mana també la Llei d'ordenació del
territori i protecció del paisatge a La Generalitat, la LOT de 2004,
establir un marc d'ajudes públiques de foment per estimular o
modernitzar l'activitat agrària i el manteniment i millora de
l'activitat turística i dels serveis d'eixes zones
rurals.

El Reglament d'ordenació i gestió
territorial i urbanística, el que coneixem com a ROGTU, de
l'any 2006, també, també reconeixia que el manteniment
de la població i de l'activitat agropecuària té
una naturalesa clarament vertebradora del territori i ha de considerar-se
un objectiu essencial per a La Generalitat, que ha de realitzar les
inversions necessàries en el medi rural per a atendre
l'equiparació en la qualitat de vida i nivell de serveis i
dotacions d'este àrees respecte de les àrees urbanes.

També el Reglament d'ordenació i
gestió territorial i urbanística de 2006 fa una crida a la
necessitat de mantindre nuclis residencials permanents, fomentar la
diversificació de l'economia, modernitzar l'activitat
agrària, l'activitat industrial vinculada a esta, el turisme i
altres serveis que garantisquen l'estabilitat i suficiència de
l'ocupació en estes zones.

Finalment, es fa també una crida en estes
normes a la preservació de les construccions i edificacions
tradicionals de les zones rurals de la Comunitat Valenciana.

Senyories, han passat cinc i tres anys,
respectivament, des de l'entrada en vigor de la Llei
d'ordenació del territori i protecció del paisatge i
del reglament, del ROGTU, ¿i quina és a hores d'ara la
realitat?

La realitat és que el pla del sistema rural
valencià seguix sense aprovar-se.
La realitat és que
l'abandó de la població dels nuclis rurals és
permanent, buscant les zones urbanes amb més possibilitats.
La
realitat és que cada vegada són més els nuclis rurals
que queden totalment despoblats.
La realitat és que la fugida de
mà d'obra agrària cap a altres activitats és
imparable.

La realitat és que la base econòmica del
medi rural valencià ha disminuït i que, entre moltes altres
qüestions, el patrimoni i els recursos naturals i cultural del medi
rural valencià estan greument amenaçats, sense que
s'haja vullgut o sabut harmonitzar la seua utilització amb un
desenvolupament sostenible.

I mentrestant, senyories, el Consell seguix, com en
moltes altres qüestions, sense reaccionar.
Com sí que ha fet,
per contra, el Govern d'Espanya amb la Llei per al desenvolupament
sostenible del medi rural.

Senyories, esta proposició no de llei
pretén que s'aprove allò que figura al seu programa
electoral del Partit Popular, que s'aprove allò que es
comprometé a fer el conseller en l'any 2007 i allò
també que obliga al Consell la Llei d'ordenació del
territori de 2004 i el reglament de 2006.

Crec, senyories, que són raons més que
suficients perquè siga difícil que el PP vote en contra
d'esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Para el turno de fijación de posición,
tiene la palabra el ilustre diputado señor Torró, por diez
minutos.

El senyor Torró Gil:

No farà falta que el senyor president siga tan
generós, perquè és un tema que, en principi, no hauria
de.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Un momento porque.
.
.
(Pausa
i veus) Así es.
(Un diputat parla sense micròfon) Muchas
gracias, señor Signes.

Tiene una enmienda el Partido Popular, con lo cual,
para la presentación de la enmienda, el Partido Popular (veus) tiene.
.
.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

L'esmena és en realitat una proposta
totalment alternativa al text que proposa el Partit Socialista, que li
donaré lectura textual per si de cas és.
.
.
No és una
transaccional, és un text alternatiu a la seua proposta
d'acord, que diu textualment:

«Les Corts manifesten el seu suport a la labor
que està duent a terme el Consell per a impulsar
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i la nova
política de paisatge, i insten que, en eixe marc, es desenrotllen
instruments adequats per a protegir i millorar el medi rural obrint noves
oportunitats de desenrotllament econòmic i social per als seus
habitants.
»

Esta seria la nostra proposta -insistixo-
per a substituir la seua proposta d'acord.
En el cas que mos
l'accepten, evidentment, votaríem a favor; i en el cas que no
mos l'accepten en els termes que acabo d'expressar,
votaríem en contra i explicaríem o argumentaríem el
perquè.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mundo.

Tiene la palabra el señor Signes.
(Veus)

El senyor Signes Núñez:

Evidentment, el Grup Socialista.
.
.
Crec que la
intervenció vostra és més llarga, ¿no?
(El senyor Castejón Chaler parla sense
micròfon)

Evidentment, el meu grup no
pot acceptar en absolut l'esmena que fa el Partit Popular i, per
tant, una volta ells la defensen, jo ja explicaré els raonaments de
per què no és acceptable.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.
(Veus) No, no.
Por supuesto.
Es que no es Jaime Mundo, es el
señor Castejón, Mariano.

Tiene la palabra don Mariano Castejón, para.
.
.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Com dia el senyor Francesc Signes, tal com arreplega
la Llei 4/2004, de 30 de juny, d'ordenació del territori i
protecció del paisatge, a què fea referència, com dic,
el senyor Signes, al presentar aquesta proposició no de llei que
pretén el compliment immediat d'un dels seus articles
-ha fet lectura pràcticament textual-, el 22.
3, que
arreplega l'aprovació del pla d'acció territorial
del sistema rural valencià.
.
.

Mosatros pensem que de la mateixa manera que
també ha fet lectura d'aquest punt, també sabrà
que la llei, a partir concretament de l'article 37, arreplega tota
una sèrie d'articles que fan referència a
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.
I li faig
referència a això perquè és el que establix
tant els objectius com els criteris i les directrius per a
l'ordenació territorial de tota la comunitat.
I això
pensem que és bàsic.
No es pot, per tant, deslligar una cosa
d'una altra.

Jo crec que coincidirà amb mi que les
polítiques d'ordenació i desenrotllament territorial
pretenen aconseguir un desenrotllament equilibrat i sostenible del
territori.
I per això s'establixen uns objectius comuns que
han d'aconseguir-se per igual, i no sols en les diferents comarques
de la nostra comunitat o en les diferents comunitats de tot l'estat
espanyol, sinó en totes les regions de la Unió Europea.

I en l'àmbit, precisament, d'estos
objectius comuns a nivell europeu, el govern de la nostra comunitat, de la
Comunitat Valenciana, presidit per Francisco Camps, ha assumit el repte de
definir la seua pròpia estratègia territorial, d'acord
amb els objectius comunitaris i, això, per intentar procurar que
siguen, naturalment, amb la màxima cohesió social i
econòmica, que aconseguisca un dels grans objectius de la llei, com
és la conservació dels recursos naturals, del patrimoni
cultural i de la competitivitat més equilibrada en eixe territori de
la nostra comunitat.

Segur que no li descobriré res si li dic que la
nostra comunitat (so per interferència
d'un mòbil) es caracteritza
per tindre una gran diversitat.
Té, evidentment, uns trets i
entitats, però que evidencien una diversitat tant a nivell social,
cultural o lingüístic, però també una diversitat
natural; una diversitat natural concentrada, precisament, en un reduït
espai territorial que patix una pressió urbanitzadora que exercix
sobre llocs d'elevada quantitat ambiental i paisatgística,
junt amb un creixement quasi.
.
.
més que un creixement, un
decreixement per allò que vosté feia referència, que
és una veritat palpable: l'abandonament de moltes zones i
indrets agrícoles, terres agrícoles i pobles
d'interior.

Esta, evidentment, és una realitat que des del
Consell, com vosté deia.
.
.
vosté deia que no se li feia
ressò.
Doncs des del Consell se li està fent front i
s'està actuant d'una manera efectiva.

L'aprovació, per tant, del pla
d'acció territorial del sistema rural valencià,
nosaltres pensem que, evidentment, no seria una mala mesura, no?
Per
això el teníem dins del nostre programa i el portarem a
terme.
Sense dubte, resultaria un instrument vàlid, naturalment que
sí.
Però cal actual amb coherència, i dic això
perquè, naturalment, un govern el que ha de fer és seguir
aquelles prioritats que s'ha marcat i perquè també
coincidirà amb mi que no per més córrer, de vegades,
no s'arriba abans.

La nostra actuació en matèria ambiental
es fonamenta fonamentalment sempre en uns principis de precaució,
eficiència i responsabilitat.

Concretament, la mateixa Llei d'ordenació
del territori i de protecció del paisatge destaca, entre els
instruments d'ordenació territorial i d'àmbit
naturalment supramunicipal, destaca com a prioritària i
bàsica -diria jo- aquesta estratègia territorial
de la Comunitat Valenciana i després els plans d'acció
territorial.

Doncs bé, com vosté sap, senyor Signes,
l'estratègia territorial cal arbitrar-la com el resultat
d'un procés que conclou en un instrument
d'ordenació del territori i que conté les directrius
-com li deia abans-, les orientacions, els criteris que, junt
amb la mateixa llei, constituïxen un referent de les decisions
públiques d'incidència territorial contingudes en els
diferents instruments del planejament, establint les pautes, tant
d'harmonització com de coordinació, de les distintes
polítiques sectorials i projeccions econòmiques i socials.

Actualment, la Conselleria de Medi Ambient, Aigua,
Urbanisme i Habitatge està elaborant aquesta estratègia
territorial de la nostra comunitat (so per
interferència d'un mòbil) com
un document, com ha de ser, un document marc d'ordenació del
territori valencià.
Este instrument contindrà, per tant,
totes les línies fonamentals d'acció que informaran
tots els plans d'acció territorial, necessari per a
desenrotllar els seus objectius en distints àmbits.

Per tant, aquesta estratègia territorial
té un doble objectiu, un doble objecte: per un lloc, tindre en
compte la percepció que del nostre territori tenen els ciutadans; i
per altre, que la seua opinió, l'opinió dels ciutadans,
tinga un pes fonamental en este plantejament de les línies
estratègiques del futur model territorial.

Actualment no és -també supose que
ho sabrà- una tasca que estiga aparcada, sinó que es
troba -la redacció de l'estratègia
territorial- en procés d'avaluació ambiental
estratègica i està en fase de redacció allò que
se denomina el document -que s'anomenà en el seu
moment- «Cent metes per a l'estratègia territorial
de la Comunitat Valenciana», abans de propostes.

Per tant, la futura aprovació
s'emmarcarà dins del que és la política del
Consell.
No perquè vosté avui mos faça una
petició anem a canviar la dinàmica de treball que té
marcada el Consell.

Insistixo que repetíem.
.
.
que
coincidiríem que evidentment, si ja la tinguéssem aprovada,
millor que millor.

Però la Llei d'ordenació del
territori i protecció del paisatge preveu aquell futur pla
territorial del sistema rural valencià i que, com vosté deia,
té un objectiu clar: un objectiu de millorar el medi natural.

Però este pla, que contempla una sèrie
de programes específics, això no vol dir que en estos
moments, des dels sis anys o cinc anys que feia vosté
referència, no haja estat.
.
.
aquestes problemàtiques que
presenta el camp, el sector agrícola i, evidentment, els sectors
d'interior, fonamentalment, més agrícoles de la nostra
comunitat, no hagen estat abandonats pel govern valencià: tot el
contrari.

Precisament, s'ha treballat, s'ha
reviscolat, en la mesura del que és possible els sectors
d'interior, fonamentalment d'àmbit agrícola i,
per tant, el que actualment es té, el pla d'acció del
sistema rural valencià, el que farà en el seu moment, quan se
redacte, és millorar aquesta sèrie de competències que
avui per avui estan assumides per les conselleries, per a aconseguir que la
cohesió social, la cultura, el paisatge, la vivenda, el transport,
que avui per avui estan rebent ajudes i línies de recuperació
i de manteniment en els sectors més agrícoles de la nostra
comunitat, estiguen totes coordinades.

Aquí li podríem fer una
referència que, en este sentit, actualment des de la conselleria
s'estan treballant, s'han iniciat ja una sèrie de
diversos plans d'actuació territorial.
Per exemple, el pla
d'acció territorial del paisatge dels pobles tranquils de la
muntanya d'Alacant; el pla del paisatge del Maestrat i dels Ports; el
pla de paisatge de les vinyes de la costanera i de la Vall d'Albaida;
el pla regional d'Alacant; i el pla de protecció de
l'horta valenciana.

Estos plans permetran comptar, en el seu moment, com
uns valuosos instruments de planificació del paisatge com un recurs
econòmic, que serà d'un factor realment important per
al desenrotllament de la competitivitat.

Però, per tant, avui per avui, és a dir,
el que nosaltres no podem fer és avançar-mos a aprovar un pla
o amb l'estratègia territorial a nivell de tota la
comunitat.
.
.
No la tenim perfectament elaborada perquè està
encara, com deia, en procés de redacció i
d'exposició.

Que el pla s'aprova en el futur?
Doncs com li
deia jo abans, no implica que avui, avui per avui, no s'atenguen
actualment tots i cadascun d'estos aspectes que vosté feia
referència i que deia que estan abandonats per part del govern de
Francesc Camps.
No és així perquè, entre les accions
polítiques permanents, precisament, del govern popular i a les que,
evidentment, nosaltres ens comprometem continuar, figura aconseguir un
veritable i un vertader desenrotllament sostenible de tots els territoris,
i el govern de Francesc Camps ha assumit en totes les seus
conseqüències la responsabilitat de protegir el nostre entorn i
transmetre'l als nostres descendents en les millors condicions
possibles, i per això la millora del medi rural i de la seua
conservació que, com els hi deia, no sols mos competix al govern,
sinó que mos competix a tots, a cadascú de nosaltres, tant
als polítics com a la societat civil.

Per tant, avui per avui, s'està
treballant i no li càpiga el menor dubte que s'estan recollint
tots aquells instruments que en el seu moment seran molt importants per a
que, tant la llei com el pla del sistema rural valencià siguen una
realitat el més eficaç possible, però
-insistixo- amb un dels grans objectius que té -i
com bé vosté ha dit- que figura en el nostre programa
electoral, de desenrotllament dels sectors, en este cas, el sector
agrícola per al manteniment, fonamentalment, d'allò que
mos preocupa a tots, que és el manteniment dels nuclis rurals.

I com sap també molt bé, avui per avui,
apareixen al llarg de tot un any, via Diari
Oficial de la Comunitat Valenciana, tota una
sèrie d'ajudes que fomenten tant els recurs econòmics
com turístics d'este important sector de la nostra comunitat,
que és tot el que fa referència al món rural.

Per tant, si no mos aprova, com vosté ha dit,
la proposta de text alternatiu, haurem de votar en contra de la seua
proposta d'acord en esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, don Mariano Castejón.

Antes de continuar, quisiera saludar a unos
señores que tenemos invitados entre el público, a don
José Antonio Fernández Cabello, a doña María
Ángeles Martínez Esplá, a don Miguel Ángel
Pavón García, a don Manuel Alcón Domínguez, a
don Manuel Pomar Abal y a doña Ángeles Zurita
Fernández.
Espero que les sea grata la estancia aquí en esta
Comisión de Medio Ambiente.

Continuamos con la intervención para la
réplica, por parte del portavoz del Grupo Parlamentario Socialista,
don Francesc Signes.
Tiene la palabra por diez minutos.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Anem a vore, l'estratègia territorial de
la Comunitat Valenciana, efectivament, està en marxa.
Amb cinc anys
de retard s'ha començat a redactar.

I bé, jo sé, perquè no és
la primera resposta que tinc per part del Partit Popular o per part del
conseller, que en este moment l'excusa que el Partit Popular i la
conselleria estan donant al retard en aprovar els deu plans
d'acció territorial que obliga la LOT d'aprovar -i
fa cinc anys i encara no els ha aprovat- és sempre la mateixa:
que ha d'haver finalitzat l'estratègia territorial de la
Comunidad Valenciana per a començar els altres nou plans
d'acció territorial.

Jo, de totes formes, vull recordar-li al representant
del Partit Popular que en l'època de Blasco, no se va esperar
a aprovar l'estratègia territorial de la Comunidad Valenciana
per encetar un procés d'aprovació del pla
d'acció territorial del litoral, que va arribar a estar en
exposició pública i del qual res més se sap.
Per tant,
en aquells moments vostés sí posaren el carro davant
l'haca, que és l'argument que vostés estan donant
ara per a no votar la proposició no de llei que jo presente.

També vull recordar-los que vostés
començaren la redacció del pla de protecció de
l'horta abans d'iniciar l'estratègia territorial
de la Comunitat Valenciana.

Per tant, eixa excusa que en els últims mesos
el Partit Popular i el conseller estan donant, com a excusa per al retard
que estan tenint i la ineficàcia en aprovar els deu plans
d'acció territorial als que els obliga la LOT i les deu lleis
promeses, eixa excusa és una excusa que en un altre moment no
tenien.

Jo crec, sincerament, que l'estratègia
territorial de la Comunitat Valenciana, si haguera afectat els plans
d'acció territorial que marca la LOT, no s'haguera
començat en el seu moment del litoral ni el pla de l'horta
que, per cert, -repetisc- estan parats i estan fent que
l'horta de València, degut a eixa aturada, que cada volta
existisca menys horta, en la mesura que van aprovant-se plans generals
d'ordenació urbana que se l'estan menjant i en la mesura
que els plans urbanístics de València ciutat se l'estan
menjant.

Jo no sé si eixa és la voluntat
deliberada del Partit Popular, de tindre eixe pla de l'horta parat,
no?

I el pla del litoral, altre tant.
És a dir,
Blasco el passà a exposició pública, el va parar, res
se sap i mentrestant, com que no hi ha un pla de protecció del
litoral, en el litoral de la Comunitat Valenciana seguix passant tot el que
va passar.

Per tant, senyor representant del Partit Popular.
.
.
és a dir, esta estratègia de vostés, que
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana és
prèvia a tota la resta de coses, és nova.
És una
estratègia nova que temps arrere no tenien en la seua boca.

De totes formes, evidentment, he de dir-li que hi ha
plans d'acció territorial que contempla la LOT, com és
de la qualitat dels recursos hídrics de la Comunitat Valenciana, el
risc sísmic, etcètera, etcètera, que res tenen a vore
amb l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i
vostés també tenen parats, evidentment.

Després vostés també, en la seua
esmena, diuen que.
.
.
manifesten el suport a la labor que està duent
a terme per a impulsar l'estratègia territorial de la
Comunitat Valenciana i la nova política del paisatge.
Supose que
estarà referint-se a la presentació que dies abans o en plena
campanya electoral el conseller García Antón i el president
Camps presentaren un llibre que es deia La nova
política del paisatge de la Generalitat valenciana.

Doncs mire, he de dir-los que vostés han
presentat una nova política del paisatge de la Comunitat Valenciana
en plena campanya electoral i l'han presentat encomanant-la a uns
experts, que he de dir que són magnífics perquè els
conec, però com vostés han pogut elaborar eixe document que
ací en l'esmena apunten, de nova política del paisatge,
sense comptar amb uns instruments que també estan en la LOT i que
són, per exemple, les juntes de participació de territori i
paisatge o l'institut de territori i paisatge?
Que la LOT es crea,
precisament, com a ens participatiu i com a ens -diguem-
fonamentals a l'hora d'elaborar una nova política del
paisatge.
És una incongruència total i absoluta.

Vostés han elaborat una nova política
del paisatge, han presentat un llibre preciós, però
vostés, prèviament, ni havien constituït les juntes de
participació de territori i paisatge -repetisc- ni
havien creat -com no han creat encara- l'institut de
territori i paisatge, que són els que havien d'haver elaborat
eixa nova política del paisatge, perquè això
són les competències que la LOT de 2004 els assigna.

Per tant, vostés, quan volen, sí que
posen el carro davant l'haca i, en este cas, en el tema del paisatge,
ho han fet d'una forma clara i evident.

Per tant, ací hi ha una qüestió
molt clara, és a dir, que vostés tenen un compromís
d'elaborar nou plans d'acció territorial que contemple
la Llei d'ordenació del territori i el tenen des de
l'any 2004.
Han passat cinc anys, no n'han elaborat cap i quan
els partits de l'oposició, en este cas el meu grup, plantegem
ací, a Les Corts, allò que diu la llei, allò que el
conseller se comprometé el 17 de setembre de 2007 davant del plenari
de Les Corts, com ho plantegem nosaltres, vostés fan unes esmenes
eixint-se'n per peteneres per a intentar justificar el vot negatiu a una cosa que
saben perfectament que, per coherència amb el compromís del
conseller en el plenari de Les Corts i per coherència amb
allò que els mana la Llei d'ordenació del territori,
haurien d'elaborar.

I, per tant, mentrestant què està
passant?
Mentre vostés seguixen utilitzant l'argúcia
que res, sense que l'estratègia territorial de la Comunitat
Valenciana, què està passant?
Doncs està passant en el
cas que mos ocupa, que és el del sistema rural valencià,
allò que jo li dia abans.
És a dir, en este moment, en els
últims catorze anys, en els últims catorze anys hi ha 74
nuclis urbans rurals de la Comunitat Valenciana, 74, que han desaparegut, i
82 nuclis urbans rurals de la Comunitat Valenciana, 82 en els últims
catorze anys, que s'han quedat en menys de cinc habitants, en menys
de cinc habitants.

Des de l'any 1995 han abandonat el camp
valencià el 60% dels llauradors, de la gent que se dedicava a
l'agricultura i tenia l'agricultura com un element fonamental
dels seus recursos familiars, el 60% des de l'any 1995 abandona
l'agricultura, la major part dels quals en els àmbits rurals
de la Comunitat Valenciana.
Això és el que està
passant.

I és el mateix que està passant -i
li ho dia abans- en la paràlisi del pla del litoral, la
paràlisi del pla de l'Horta, i ací, en este moment,
quan vostés voten en contra ara després, seguirà
passant en el medi rural de la Comunitat Valenciana.

És a dir, vostés estan cinc anys sense
fer ni el que diuen en el programa electoral, sense fer ni el que el
conseller promet en el plenari de Les Corts, sense fer ni el que els obliga
la Llei d'ordenació del territori, sense fer ni el que els
obliga el reglament que desenrotlla la LUV.
I això és
l'única realitat, això és l'única
realitat.

Per tant, eixa, digam excusa, que estiga acabada
l'estratègia territorial per a fer tota la resta i eixa excusa
que ja hi ha una nova política del paisatge que també posen
la seua esmena quan l'han elaborat vostés pel seu compte
sense, repetisc, tindre en compte tots aquells organismes que la LOT preveu
perquè l'elaboren, doncs la veritat és que no sona
més que a una excusa de no voler votar una cosa que vostés
saben que a hores d'ara tindrien l'obligació
d'haver aprovat ja i que estiguera en vigor, però que com en
este cas qui ho demana és el Partit Socialista, vostés han de
votar que no.

Miren, quedarien molt millor, quedarien molt millor
votant a favor de la proposició no de llei del Partit Socialista,
encara que li afegiren al final mitja frase en la qual digueren:
«.
.
.
qüestió que mos consta que la conselleria està
treballant».
És a dir, quedaria molt millor.

Però no, vostés tot allò que ve
com a proposta positiva com esta per part del Grup Socialista a les Corts
Valencianes o de qualsevol altre grup que no siga el de vostés,
sistemàticament vostés voten en contra.
Cosa que el nostre
grup no fa, el nostre grup no fa.

I esta comissió i la Comissió
d'Agricultura són testimonis que el nostre grup, davant de
proposicions no de llei de vostés, de vostés, com, per
exemple, una que dugueren fa més d'un any, respecte a
l'actuació, a l'exigència al Govern
d'Espanya que actuara de cara a l'estiu en la campanya de les
meduses, nosaltres votàrem a favor d'eixa exigència al
Govern d'Espanya.
I en aquells moments sabíem quan
votàrem a favor que el Govern d'Espanya estava preparant la
campanya estiuenca de lluita contra la plaga de meduses, i votàrem a
favor.
Que és el que l'altre dia en la Comissió
d'Agricultura vam vore, digam, el tràmit que se li havia donat
a eixe acord.

Nosaltres sí que som capaços, sí
que som capaços de, quan hi ha propostes sensates i quan hi ha
propostes de reivindicació que són bones per als valencians,
se dirigisquen a qui se dirigisquen, votar a favor.

Però vostés, lamentablement, no
són capaços que quan hi ha propostes que són bones,
perquè este tema, el del sistema rural valencià, és
urgent, és urgent, no pot esperar més, no podem esperar que
al final els 74 i 82 nuclis urbans que han desaparegut o que ara
s'han quedat en menys de cinc habitants, acaben sent la
pràctica totalitat, si existixen.
No podem esperar.
Vostés ho
saben.

Però vostés no volen admetre els
compromisos que prenen en el programa electoral, el compromís que
pren el conseller.
Perquè, conteste'm vosté,
conteste'm vosté.
Estem en l'equador de la legislatura,
és a dir, si l'estratègia territorial de la Comunitat
Valenciana, que és una estratègia que, lògicament, du
molts passos, és molt llarga i, evidentment, no finalitzarà
esta legislatura o, com a molt, finalitzarà al final de la
legislatura, si això és aixina, perquè és
evident que serà aixina, ¿com queda el senyor conseller de
Medi Ambient, senyor José Ramón García Antón,
quan se va comprometre el 17 de setembre de 2007 en el Ple de Les Corts,
quan va explicar la seua proposta d'actuació per a esta
legislatura del seu departament, quan va explicar que tots els PAT de la
LOT serien aprovats en esta legislatura, com queda?
No va a poder
aprovar-ne cap més, només que l'estratègia
territorial, perquè no hi haurà temps a més.

Per tant, són incongruències en les
quals vostés mateixa entren, se claven, no saben com eixir.
Jo la
veritat és que no puc compartir la seua esmena, crec que, bé,
únicament se deu -perdó, acabe ja-,
únicament se deu a negar-se a votar una proposta del Partit
Socialista en este cas, i a res més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Signes, por su prolijo, inmenso y alto discurso
político.

A continuación tiene la palabra el
señor.
.
.
(Veus) No, no, no.
No  hay réplica.

¿Sí, réplica?
Pues pídala.

El senyor Castejón Chaler:

La pido.

El senyor president:

Pues tiene usted cinco
minutos de réplica, don Mariano.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Dos coses m'han quedat clares de
l'exposició que ha fet el senyor Francesc Signes, i és
que féssem el que féssem, el Partit Popular sempre ho fa
malament.
El que dia vosté de ficar l'haca dalt del carro, si
la fiquem perquè està malament i si no la fiquem
també.
És a dir que el que vosté considera
incongruències, nosaltres ho considerem faena ben feta.
El que
vosté diu que no pot compartir precisament són aquelles coses
que mosatros estem orgullosos d'estar treballant en això.

Evidentment, la nova.
.
.
, el que fea que.
.
.
, dia
que.
.
.
, la referència que vosté fea de la nova
política del paisatge, doncs, evidentment, feem referència,
com vosté dia, a l'anunci que va fer el senyor conseller de
Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, el senyor García
Antón, el passat dia 15 de maig, perquè a partir d'ara
el que ha fet La Generalitat ha sigut posar en marxa no només un
llibre, sinó posar en marxa un conjunt de plans destinats a protegir
i ordenar el nostre paisatge.
I l'objectiu d'esta
política de paisatge és obrir noves oportunitats creant noves
fórmules de desenrotllament social i econòmiques, evidentment
sempre des del punt de vista sostenible i innovador, i basades precisament
en una cosa que és importantíssima: basades en conservar,
millorar i potenciar la qualitat dels paisatges.

I si vosté va assistir a la presentació,
va fer molta insistència en esta millora de la qualitat dels
paisatges, particularment de les zones rurals, que seria el tema que avui
mos està.
.
.
, mos porta, que hem acabat primer parlant de pobles
d'interior o pobles d'àmbit rural, i hem acabat parlant
de meduses, no?

Però el que està clar és que
sembla que quan parlen els socialistes o parla Esquerra és com si
tinguessen en propietat tot el que siga la defensa del patrimoni
mediambiental, tot el que siga la política del medi ambient.
Però en canvi mosatros diem, possiblement no parlem tant, no
presentem tantes propostes, però sí que actuem.
En el medi
ambient avui per avui hem passat la (inintel·ligible) .
.
.
de les paraules i estem actuant en fets, en fets
que se poden constatar.

Per exemple, des del Consell me ve ara a la
memòria que s'han portat a terme una sèrie de mesures
específiques per a protegir el medi rural.
Recorde, per exemple, el
Pla de millora de pobles d'interior, relacionat íntimament al
medi rural.
Per exemple, l'agricultura de secà, que es
desenrotlla amb una major presència, naturalment, en les comarques
d'interior i que té més dificultats per a ser rendible
per si mateixa.
Igual que la ramaderia, estan tenint ajudes.
I això
ho fan perquè facilite allò que vosté mos criticava,
que la fixació de la població en este territori siga un fet.
Perquè, clar, si mantenim les explotacions, la població
continua en estos indrets d'interior.

Per tant, com veu, a vegades estes ajudes o estes
polítiques perquè la conservació del patrimoni
cultural i natural de l'interior.
.
.
fa que els nuclis rurals puguen
perdurar.

Jo la passada setmana o fa dos setmanes assistia
precisament a unes jornades d'Eurosite a Peníscola, on vam
aprofitar aquestes jornades per a entrar en contacte amb representants de
27 països.
Encara que el tema fonamental era l'aprofitament,
l'estudi entre el que eren els parcs naturals, sí que va
aparéixer una de les conclusions que m'agradaria traslladar
aquí, que va ser l'aposta que fer de protecció
perquè en les zones fonamentalment dels parcs naturals
d'interior d'àmbit, evidentment, d'àmbit
rural, és a dir, que tinguessen una forma compatible del manteniment
de totes les activitats que hi ha hagut i que avui s'estan portant a
terme, pel que vosté dia, perquè no hi haja aquesta
despoblació que tant ens preocupa.
Que en alguns llocs a vegades no
se pot mantindre de cap manera el que la població continue,
però que també són altres polítiques des de
l'àmbit educatiu fins l'àmbit inclús de
foment del turisme en aquestos indrets perquè la població
continue.

Que avui se dubte que no hi ha política
mediambiental per part del Consell de La Generalitat del Partit Popular,
doncs bé, això és faltar a la veritat, és dir,
perquè d'alguna manera vosté també sabrà
que avui per avui el 30% del territori està protegit.
Som la
comunitat amb 22 parcs naturals, amb més de 170.
000 hectàrees
dedicades a zones protegides, amb 50 paratges naturals, amb 8 paisatges, un
monument natural i totes estes zones la majoria.
.
.
, crec que hi ha algunes
-nomes una- marítimes o de zones del litoral, la majoria
estan en zones d'interior d'àmbit estrictament rural, en
pobles, evidentment que la població moltes vegades no arriba ni als
50 habitants.

Per tant, mesures que avui per avui no se poden
qüestionar.
Fa dos dies també sortia l'aprovació
de les noves zones ZEPA, que la majoria estan en àmbit rural.
En
definitiva, estan portant una sèrie de mesures que de forma
col·lateral estan fomentant el que sembla que siga el gran problema
que vostés plantegen, que estem desatenent les zones rurals, quan
estic demostrant-li que no és així.
És a dir,
precisament un dels objectius, que vosté mateix m'ho ha
repetit, que figura dins del nostre programa electoral i el Partit Popular,
evidentment, allò que promet complix, en un termini que nosaltres
considerem.
(Veus)
Home, home, en els terminis que nosaltres considerem per coherència
i per fer les coses ben fetes, detrás de la a ve la b, i la c i tal i qual.
Per tant, és a dir, la proposta que
abans li féiem evidenciava estes ganes de seguir treballant,
però que se reconega el que s'està fent, que sembla,
quan vosté parla, que per part del govern del Partit Popular no
s'estiga fent absolutament res, quan li estic demostrant que
és tot el contrari.

Per tant, nosaltres pensem que la política
mediambiental, en grans trets, que s'està portant pel Consell
és important.
I, fonamentalment, en el tema que mos porta avui de
benefici del sector rural, l'abandonament de nuclis rurals alguns,
avui per avui, a la millor ja no se poden recuperar, però estem en
esta línia.
I en esta línea s'han marcat moltes de les
mesures que en només estos dos últims anys s'han portat
a terme per part del Consell.

Per tant, no podem acceptar la proposta que
vosté mos fa, que sembla que d'alguna manera estaríem
reconeixent que per part del govern de Francesc Camps no s'ha fet
absolutament res quan estic demostrant que és el tot el contrari.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, don
Mariano.

Tiene la palabra, por fin, creía que no iba a
llegar nunca, el momento de la intervención por el grupo de no
adscritos, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Nunca es tarde si la dicha es buena, no?

Bé, anem a vore, la veritat és que estem
davant de la discussió d'una proposició no de llei
d'estes que un no pot més que quedar-se sorprés quan
sent determinats arguments, en primer lloc, pel mateix contingut de la
proposta de resolució.
Vull dir, com poden negar-se?
Si és
que no diu res, ni tan sols es fa una exposició de motius en la qual
es clave en la política del Partit Popular, sinó simplement
demana que es complisca la llei, pura i simplement, una llei aprovada pel
Partit Popular, i després que es done compte en dos mesos del que
s'haja fet, que pot ser molt o pot ser poquet o pot ser no res,
simplement és que es done compte.
Per tant, és
incomprensible, com són capaços, vostés, de vindre
ací a dir que no a una cosa que estan obligats a fer per llei.
Incomprensible.

I l'excusa de l'estratègia
territorial valenciana encara és més incomprensible,
perquè estem parlant d'una cosa que ja du cinc anys aprovada i
que deuria.
.
.
, està clar que l'estratègia territorial
valenciana és la més important de tots els plans
d'acció territorial, perquè un poc
-diguérem- els hauria d'inspirar a tots,
però és que deurien haver estat aprovats ja fa com a poc
quatre anys.
Després tornaré sobre eixe tema, perquè
em sembla molt important.

Però m'interessa sobretot parlar del
món rural.
Perquè si un sent ací el que es diu, al
final, hi ha una qüestió que els la vull fer remarcar
perquè s'adonen de la mentalitat en la qual hui en dia estem
abordant esta qüestió.
.
.
(remors)

El senyor president:

Por favor, silencio.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
vull dir, estem parlant dels problemes del sistema
rural valencià.
.
.

El senyor president:

Perdone un momento, señor Torró.

Se ha hecho el silencio sin necesidad de pedirlo.

Puede usted continuar.

El senyor Torró Gil:

Estem parlant dels problemes del sistema rural
valencià, i el sistema rural valencià és extremadament
complex i divers, extremadament complex i divers, perquè
abraçaria des del paisatge de l'horta de València fins
al paisatge de les muntanyes de l'interior de Castelló, que
són molt distints.

I ací, quan el Partit Popular parla
d'això, només parla de paisatge, de medi ambient,
és a dir, de conservar com de guapets són els poblets, i
més o menys és el que pareix dir, sense preocupar-se per a
res de les persones que viuen allí.

I, mire, l'agricultura valenciana està
patint un drama des de fa molt de temps.
Li vaig a repetir dos xifres que
vaig dir l'altre dia en el ple perquè em semblen extremadament
importants: la mitat de la població activa que hi havia a principi
dels noranta respecte a ara, del 6% al 3%, i la renda damunt baixà
dels 12.
000 euros als 6.
500 euros.

Si algú hui en dia pot viure amb una renda per
càpita de 6.
500 euros, doncs ja m'explicarà
vosté, com poden haver llauradors que es mantinguen en el camp, i
estem parlant del conjunt global de l'agricultura, on hi han zones
molt més riques i zones amb agricultura molt més deprimida,
que són precisament les que més s'haurien de tindre en
compte i són precisament les que vostés no fan absolutament
res per a mantindre.
Despoblació i envelliment, clar que sí,
la gent se'n va dels pobles.

¿Què fan vostés perquè la
gent vinga als pobles?
¿Crear parcs naturals, que està molt
bé?
Doncs jo li diré el que fan, tanquen escoles.
Això
és el que fan.
En la meua comarca, enguany una escola rural de Gorga
tancada.
Encara és més greu, una escola rural en
Beniarrés que tenia una.
.
.
, una escola rural amb certa
importància, li han llevat dos mestres perquè ha baixat dos
alumnes, sabent que d'ací dos anys tornarà a tindre per
la previsió demogràfica, tornarà a tindre la mateixa
quantitat d'alumnes o, probablement, una miqueta més.

És a dir, per una situació exactament
conjuntural, perquè hi ha un xiquet de més o menys,
són capaços de retirar eixos diners que valen els mestres que
estan allí.
Això és el que atenen vostés al
medi rural valencià, això és el que atenent
vostés.
Això, és fer coses pel medi rural
valencià?

Les persones que viuen en estos pobles estan
condemnats a tindre serveis sanitaris deficients, condemnats, condemnats a
l'ús estricte del transport privat sense que ningú,
ningú no es preocupe de vore de quina manera es pot articular un
sistema de transport públic que puga ser adequat per a
mantindre'ls.

I vostés diran: «¡Què
roïns que són!
» Doncs no, no són tan roïns.
Tot això té una explicació, perquè és la
mateixa explicació que té el fet d'estar permanentment
aprovant lleis que sobre el paper podrien ser prou acceptables, però
després estar incomplint-les sistemàticament en la
pràctica, perquè és el que pretenen vostés
realment, desordenar, que no hi hasca ninguna regla per la qual
atindre's i que la gent es veja obligada a fer el que siga.

¿Què fan estos pobles?
La gent viu,
sí, durant un cert temps han estat vivint, com en molts altres
llocs, de malvendre el seu territori, de malvendre o de vendre les seues
parcel·les per a fer PAI i crear macrourbanitzacions en pobles que
són una cosa absolutament demencial, pobles de cent i tants
habitants amb desenvolupaments urbanístics de quatre i cinc mil
habitants que han conegut per ahí.
¿Això és
cuidar el medi rural valencià?
I això ho fa el seu partit i
ho permet el seu partit, (veus) ho permet el seu partit.
(Veus) I, ¿per què no desenvolupen
l'estratègia territorial valenciana?
Doncs, evidentment, per
això, perquè no interessa, perquè no interessa.

I ara, simplement, estan fent propaganda, és
dediquen a muntar grans saraus i presentar l'estratègia territorial com si
fóra la panacea que va a resoldre-ho tot amb la intenció, o
bé de no aprovar-la, o bé d'aprovar-la molt més
tard, i mentrestant anar vivint de la renda que suposa tot eixe permanent
espectacle mediàtic que es produïx davant de tot això,
mentrestant anar ajornant altres plans d'acció territorial que
siguen més importants i al mateix temps mantindre el territori
desorganitzat, desordenat perquè cada u puga fer el que els done la
gana.
I això no és acceptable, i quan estem parlant del tema
del món rural encara ho és menys, perquè estem parlant
de la part més desafavorida de la societat.

Si vostés consideren que les xifres que estic
donant-los, si vostés consideren que realment el fet que estigueren
tancant-se tots els anys línies i escoles rurals, si vostés
consideren el fet que les persones que viuen en estos pobles tinguen
infradotats els seus serveis en general i els serveis educatius i sanitaris
en particular, que no tinguen mitjans de transport, si vostés
consideren que això és atendre el món rural
valencià, doncs, evidentment, no farà falta esperar-se molt,
perquè probablement d'ací quinze anys allí
serà el que hi ha ara, que és anar allí a passar
l'estiu o a passar el cap de setmana, perquè realment
allí no viurà ningú.

Per descomptat, no fa falta que s'esforcen molt
més perquè aixina ja està bé, vull dir, en poc
ho han aconseguit.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Para fijación de posición, tiene la
palabra por el Grupo Esquerra Unida-los Verdes, señora Mireia
Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs bé, és evident que el meu grup
parlamentari va a votar a favor d'aquesta proposició no de
llei.
Nosaltres, de fet, hem estat molt atents als arguments que donava el
Partit Popular per rebutjar aquesta proposició no de llei.
Ens ha
sorprés que se diguera que és que s'ha presentat una
esmena totalment alternativa, l'esmena, diu: «No, és
totalment alternativa.
» No ens hem parat ni a fer una transaccional
perquè el que vostés demanen, doncs bé, no són
les prioritats del govern.

I jo em sorprenc perquè la dinàmica del
Partit Popular normalment és que quan se li demana alguna cosa que
el Partit Popular.
.
.
, sembla que pot ser factible i les mostres crec que
han sigut evidents, no solament se posava en el programa electoral del
Partit Popular, no solament va vindre el conseller al començament de
legislatura dient que anava a ser una des les seues prioritats a
desenvolupar durant el seu mandat, no solament aquestes coses que se
publiciten per part del govern, vull dir, una cosa que el Partit Popular
voria factible, perquè és el que han dit que farien.

Doncs bé, normalment el que fan en estes coses
és portar alguna transaccional, i porten transaccionals per a
eliminar el límit temporal que li establim l'oposició,
perquè lògicament el que sí que té el Partit
Popular és un tempus molt lent per a desenvolupar les polítiques que han
promés, tenen un temps molt més lent, que
l'oposició creguem que deuria ser molt més ràpid
si veritablement tenim un govern competent; altres entenem que és
fer la poca competència d'estos consellers que tenim al
govern.

Però bé, la sorpresa és que
resulta que avui no valia una esmena transaccional, era simplement una
esmena totalment alternativa.
De fet, ens ha cridat l'atenció
que ni tan sols el representant del Partit Popular que havia de defensar el
no, no sabia que s'havia presentat l'esmena transaccional i per
això mateix no ha sabut argumentar-ho.
Perquè sàpien
vostés fins on arribava el no pel no, (veus) fins on arriba el no pel no.
Vostés ni tan
sols.
.
.
, se sabia si anaven a presentar aquesta esmena o no, anaven a dir
que no perquè no.
I aixina s'ha vist, i aixina s'ha
vist.

Nosaltres creguem que és massa gosat dir, dir
que és una mesura bona, que és un instrument vàlid
-estes han sigut les paraules que s'han emprat-,
però que després se diga que és que hi ha un ordre de
prioritats en el govern valencià.
I em sembla gosat, (veus) i així jo crec
que ho hem deixat palés els representants de
l'oposició, em sembla gosat quan és el mateix conseller
el que després en les seves declaracions ací en Les Corts i
les declaracions públiques diu que justament açò, el
desenvolupament dels articles de la Llei d'ordenació del
territori, han de ser una prioritat per al govern popular.
Em sembla gosat
que ara se pose com a argument que hi ha un ordre de prioritats en el qual
el desenvolupament de la llei sembla que no està de les prioritats
del Partit Popular.

A nosaltres ens ha quedat una cosa com a pregunta, no
en tindrem resposta.
Se diu que és que hi ha una dinàmica de
treball del Consell, i esta dinàmica de treball no pot pretendre
l'oposició alterar-la.
I, clar, ací és on
nosaltres creguem que han de, vostés, fer una reflexió
important.
Nosaltres, crec que no venim, no intentem canviar aquesta
dinàmica; de fet, el que creguem.
.
.
, el que crec que estem avui
l'oposició és denunciar que en esta dinàmica que
té el govern popular les polítiques adreçades al medi
rural no es contemplen.

I eixe és el problema i jo crec que s'han
posat exemples, ja dic, exemples de tot tipus, ja siga per la manca
d'accessibilitat a les zones de medi rural, els desplaçaments
als centres escolars que han de fer els xiquets que són quasi nuls,
la manca d'infraestructures d'atenció sanitària
primària i, a més, els desplaçaments de les
emergències als centres hospitalaris -que és una
odissea-, la manca d'eixides econòmiques -i
això s'ha posat de manifest-, ja siga perquè
l'agricultura està en una situació
d'abandó absolut des de fa molt de temps, ja siga
perquè tenim una crisi econòmica molt important, és a
dir, coses del passat i coses del present, som conscients de la realitat.

De fet, han, vostés, obligat els ajuntaments a
haver de dependre dels PAI per tal d'augmentar els seus pressupostos
municipals, perquè lògicament diners de La Generalitat no han
arribat, i un exemple clar és el fons de cooperació municipal
que deu anys després encara està per fer, vull dir, diners
directes de La Generalitat cap a estos municipis no han arribat,
això és evident.
I han, vostés, promocionat i quasi
obligat i, després, aprovat estos PAI per tal que els municipis
pogueren tindre uns pressupostos més o menys decents per a poder
desenvolupar la seva tasca municipal; a més, PAI que afecten en
molts casos els paratges naturals, perquè lògicament estes
zones.
.
.
,  ja s'han carregat vostés el litoral, doncs
bé, les zones naturals que puguen quedar per a protegir estan
justament en estes zones i estos PAI estan desfent-los totalment.

Vull dir, s'han posat de manifest totes estes
coses, vostés, lògicament, les ignoren i diuen que és
que la dinàmica de treball del Consell no volen, vostés, que
l'alteren.
No, el problema és que en esta dinàmica no
estan estes polítiques cap al medi rural.
De fet, han,
vostés, fomentat, ja dic, altres dinàmiques,
dinàmiques destructives per la part urbanística i la social,
ja dic, també, no solament per la destrucció d'estos
territoris, sinó per la part social que és
l'abandó de la gent que puga estar a dia d'avui habitant
estes zones, que estan marginats completament per part del govern del
Partit Popular.

I jo dic, podrien vostés pensar directament en
canviar estes dinàmiques, no ser l'oposició qui li haja
de dir a vostés això.
No els ho estem dient, però
podrien invertir més el temps en aprovar este tipus de plans i
menys, i menys en aprovar estos PAI, que ja els dic, estos sí que
els aproven, i vostés els plans que vénen a protegir aquestes
zones els deixen a última hora.

Altra cosa que jo necessitaria aclariment, que no me
la donaran, és qüestió de voluntat del PP, mai
dóna explicacions.
Eixa dinàmica jo no l'entesa molt
bé, perquè diu: «La LOT té uns articles.
»
S'han posat de manifest aquí, uns articles, se
n'arreplega avui un específic que el que ve és a
desenvolupar una estratègia per tal de protegir el medi rural, un
dels.
.
.
, en el que mos ocupa hui.
I diuen: «No.
» Anem a vore,
ara resulta que ha d'esperar esta llei perquè volen
desenvolupar el pla d'estratègia territorial.

¿Estan dient vostés que la
dinàmica del PP és de forma conscient i de forma deliberada
no desenvolupar una llei?
O siga, la dinàmica del Partit Popular,
¿és fer esperar una llei?
És que estem parlant
d'una llei, no estem parlant d'una altra cosa, no estem parlant
de ninguna mesura nova, ni ninguna estratègia nova.
Estem parlant
d'una llei aprovada.
I vostés estan dient que el Partit
Popular de forma conscient i de forma deliberada està fent
retardar-se el desenvolupament d'una llei perquè volen que
s'espere a una estratègia territorial.

Nosaltres estem a favor que se faça
això, però també, també que se desenvolupe la
llei.
Però, a més, a més, el contrasentit és
que normalment no desenvolupen la part de la llei que seria molt
interessant, molt necessària i molt important desenvolupar,
sinó que altra part, que és la participació -i
ja s'ha deixat palés- de les plataformes que esta llei
contemplava com a mecanismes de participació ciutadana,
vostés se'ls boten.
És a dir, ajornen la llei pel que
estem avui parlant i la incomplixen per a la part de la participació
ciutadana.

I això, vostés, el Partit Popular, diu
que és dinàmica de treball!
Eixa és la dinàmica
de treball?
Incomplir lleis o fer ajornar lleis de forma deliberada, el
compliment de les lleis?
Doncs, no seré jo la que diga què
volen dir estes coses.

Jo, sincerament, crec que haurien vostés
soletes de reflexionar sobre el que estan fent, perquè és
molt perillós, és molt perillós que vostés
estiguen fent estes coses, és molt perillós que vostés
vulguen un no per un no, perquè, si no, ja dic, haguérem
vingut amb una transaccional, haguérem plantejat un límit
temporal, una miqueta més llarg -ja ho he dit-,
perquè la seva dinàmica de govern va massa lenta, al nostre
parer, però bé, podríem avui haver sortit amb un
consens d'una qüestió que està molt més que
aprovada, molt més que plasmada en una llei, i, per tant, no
té cap discussió.
Però, no.

Ja dic, és el no pel no del Partit Popular, i,
per tant, avui poc beneficiaran vostés el medi rural amb estes
negatives.
Faran esperar -ja dic- a tindre plans molt bonics,
que podran vendre i que pondran difondre en Radiotelevisió
Valenciana, però que faran que el tempus passe molt lent i de molt patir al medi rural, al
paisatge natural del medi rural, a les persones que allí
l'habiten i que dintre de poc -ja dic- continuaran amb
esta saga d'abandonament d'aquestes zones de l'interior
del País Valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Turno de réplica, por alusiones, señor
Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Senyor president.

Perquè sembla com si la proposta l'ha fet
el Partit Popular, i, concretament, el senyor Torró, del grup dels
no adscrits, feia més una rèplica a les explicacions que per
part del representant del Grup Popular feia.
I, si vol, parlem de totes les
coses que ha dit.
Evidentment, el temps no ens dóna per a tant.

Però, que vosté se qüestione que
des del Consell de La Generalitat no s'atenen els medis rurals quant
a sanitat, quant a transports d'algunes coses que dia, això
és que vosté coneix poc l'interior dels nostres
territoris.
És a dir, poc perquè sembla que
l'esforç, els resultats, l'eficàcia i
l'eficiència amb què s'està actuant des
que està governant el Partit Popular, doncs, res té a vore
amb èpoques anteriors.
Si no, vaja i comprove-ho.
Si
haguéssem seguit a la millor la dinàmica
d'èpoques anteriors, no sé el que hagués passat
 però, evidentment, s'han ficat molts de mecanismes a
tots els nivells.

Una cosa sí que m'ha quedat clara: que
afortunadament, pel que es veu, esta llei és bona, perquè ara
se 'mos acusa que no l'estem portant a la pràctica o que
no l'estem desenrotllant, quan en el seu moment la vam votar en
contra.
Però, bé, almenys, hem aconseguit una cosa, que
reconeguen que la llei està bé.

Precisament, un dels apartats que avui mos porta
ahí, que és l'article, concretament, 22, en el seu
aspecte 3, mire si n'hi han mesures que, avui per avui, està
portant el govern de La Generalitat per a millorar el medi rural!
Estaríem més d'un hora parlant.
Molts són els
instruments que al llarg de l'any, en programes específics,
s'estan portant a terme per a millorar recursos perquè este
envelliment demogràfic -que vostés feen
referència- no es porte a terme, i molt menys que este declivi
econòmic -que també feen referència i que
està reflectit en este punt de la llei- no siga també
una realitat.

Per tant, avui per avui, no se'ns pot acusar que
no atenem la mesura de les possibilitats econòmiques, és a
dir, aquelles mesures que el pressupost de La Generalitat pot atendre a tot
el que són zones rurals, tant en conservació com en
restauració i recuperació, com -almenys, m'ha
quedat clar que en este aspecte sí que el senyor Torró estava
d'acord- en allò que eren espais naturals, en tot el que
representa també esforços en la recuperació, ja no
només de les persones, que, evidentment, això, si
vosté ho dubta, allà vosté amb la seua
concepció, però que, evidentment, ja no són solament
les persones, que sempre és l'objectiu prioritari, sinó
també en zones de fauna i flora silvestre.
És a dir,
s'està treballant d'una manera harmònica
perquè tot en conjunt, este important apartat de la nostra
comunitat, com és tot el món rural, doncs no es veja
desatés.

La llei, evidentment, se desenrotllarà en el
seu moment, de la forma més aclaridora possible perquè
resulta el més eficaç possible, però, insistixo,
d'allò que no se'ns pot acusar, perquè a les
proves me remeto, dels diferents governs que ha tingut el Partit Popular,
que no s'estiga atenent d'una forma realment important totes
estes coses que, avui per avui, sembla que no mos preocupen.

Jo penso que quan parlem que el Partit Popular no
racionalitza els recursos naturals, vostés mos fan acusacions; si ho
fem, perquè ho fem, i, si no ho fem, perquè destinem
més a les zones interiors que a les zones del litoral.
Aquí
ha aparegut la paraula «PAI» com la panacea.
Doncs,
precisament, una de les coses de les quals se mos acusa també, quan
no desenrotllem els PAI o quan alguns governs, que no són
precisament del Partit Popular, és que no es tramiten perquè
primem més els recursos naturals que no els moviments que
vostés en algun moment diuen que són especulacions
urbanístiques.
Per tant, no hi haurà qui els entenga.

És a dir, estem protegint els espais naturals,
estem protegint els ecosistemes, estem protegint els elements naturals
significatius.
Tot això, què fa?
Proporciona, fonamentalment,
és a dir, treball perquè els nuclis rurals no se despoblen.

Per tant, avui per avui, no només estem fent
això, sinó que estem també implantant infraestructures
que són necessàries per al desenrotllament de la comunitat,
de la zona sempre més interior, que és la més
rural.
.
.
, i el transport.
És que, bé, estem cobrint totes
les línies deficitàries que n'hi ha arreu de la nostra
comunitat.
És que no sé per què vostés agafen
una sèrie d'arguments.
.
.
, el que sí que
m'està demostrant és que coneixen poc la realitat
palpable de cadascuna de les nostres comarques, perquè, precisament,
allò que vostés feen referència, només he de
dir-li que no s'han enterat de la pel·lícula, i, per
tot el que han dit, és tot el contrari.
Per això, no podem
recolzar una proposta d'aquestes característiques.

Mire, nosaltres, si alguna cosa fem és que
estem racionalitzant els recursos perquè puguen arribar tots des del
litoral a totes les zones de la nostra comunitat.
I ho estem aconseguint.
I
això és un reflex que, afortunadament, la població
està veient.
I els que no estan veient la realitat de la nostra
comunitat, precisament, són vostés.

Per tant, mos mantenim en la nostra tessitura.
Jo no
sé on veu estos fantasmes perquè el que han de fer moltes
vegades és revisar, concretament, el Diari
de Sessions, perquè fiquen en boca nostra allò que
vostés creuen que hem dit.
Però, evidentment, reflexione,
torne a mirar el llibre de sessions i vorà com ha ficat en paraules
nostres, en este cas, de qui els parla, doncs, cap de les expressions que
alguna portaveu d'algun partit de l'oposició avui ha
volgut ficar en boca meua.
No és el cas.

Per tant, la llei la vam fer, la llei la
desenrotllarem, però, una cosa m'ha quedat clara: és
una bona llei, i, afortunadament, la va fer el Partit Popular.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Castejón.
(Remors i pausa)

No demos hoy la imagen que nunca damos cuanto estamos
en la intimidad, y menos hoy que tenemos unos invitados.
.
.
(Remors)

Vamos a ver, ustedes saben que esta presidencia
siempre es bastante elástica.
Si quieren ustedes, el señor
Castejón ha tenido los cinco minutos de réplica porque ha
sido, fundamentalmente, aludido por el señor Torró y,
fundamentalmente, aludido por la señora Mireia.

Entonces, yo hago lo que ustedes quieran, pero si lo
hacemos interminable, podemos estar así todo el rato.
 (Remors i pausa)

Votamos la enmienda, y, a continuación,
votamos, si quieren, la PNL.
(Pausa) ¿Votos en contra?
8.

Paramos un segundito para recibir al señor conseller.

(Se suspén la reunió durants uns minuts)

Compareixença del conseller
d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, per a
explicar les irregularitats que semblen existir a l'expedient de
concessió per a la instal·lació d'una planta de
biodièsel al moll 19 del port d'Alacant, especialment la
condició d'accionista de l'empresa adjudicatària
d'un dels membres del consell d'administració del port
en el moment de l'aprovació de la concessió,
sol·licitada pel diputat senyor Lluís Torró Gil, de
l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits i pel diputat
senyor Francesc Signes Núñez, del Grup Parlamentari
Socialista (RE número 29.
489)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller, por su presencia.

Continuamos con el punto tercero, y, en este caso,
último de esta comisión, con la exposición del
señor conseller, solicitada por el señor don Luis Torró, de la agrupació.
.
.
, y, el
diputado, Francesc Signes, del grupo.
.
.

Muy bien, tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Se solicita mi comparecencia, en calidad de conseller de Infraestructuras y
Transporte, para que explique las irregularidades que parecen existir en el
expediente de concesión para la instalación de una planta de
biodiésel en el muelle 19 del puerto de Alicante, y, especialmente,
por la condición de accionista de la empresa adjudicataria de uno de
los miembros del consejo de administración del puerto en el momento
de la aprobación de la concesión.
Y recalco que mi
comparecencia se solicita como conseller de Infraestructuras y Transporte, y, por tanto, mi
respuesta debería ser en dicha condición.

Como conseller de Infraestructuras y Transportes mi respuesta
debería ser: no tengo nada que decir sobre este tema porque
represento a la administración autonómica y no a la autoridad
portuaria de Alicante que, como saben todos ustedes, todas sus
señorías, depende del estado.

En cualquier caso, como muestra de respeto ante esta
comisión y de deferencia a su señoría, diré que
su partido político, Esquerra Unida del País Valencià,
tiene interpuesto un recurso contencioso administrativo ante el Tribunal
Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana contra el acuerdo de la
autoridad portuaria de Alicante, de 5 de octubre de 2006, el acuerdo al que
hacíamos referencia antes.
Por tanto, el mismo se encuentra en sede
judicial, por lo que un elemental respeto a las reglas del estado de
derecho aconseja no pronunciarse en tanto no haya un pronunciamiento por
parte del Tribunal Superior de Justicia.
Aunque, les puedo decir que la
autoridad portuaria de Alicante nos ha informado de que la abogacía
del estado ha contestado a la demanda presentada por Esquerra Unida,
sosteniendo la escrupulosa legalidad del acuerdo impugnado, todo ello sin
perjuicio de la resolución que se produzca en su día por
parte del tribunal.

Respecto a la condición de accionista de un
consejero, he de decirle dos cosas: una, este señor no es accionista
de la empresa concesionaria, no es accionista; y, dos, cuando se
trató este tema en el consejo de administración -que he
hecho referencia antes- se ausentó del mismo.

De momento, nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra don Luis Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.

Evidentment, no podia ser d'altra manera, quan
li sol·licitem la compareixença la sol·licitem com a
conseller d'Infraestructures i Transports, tot i que,
lògicament, sabem que era president de l'autoritat
portuària en un moment en què es va produir tot este
tràmit.
I ho fem de forma deliberada i conscient perquè, a
l'inrevés del que vosté diu, vostés tenen
representació en l'autoritat portuària en tant que
conseller d'Infraestructures i Transport, i no sols això,
sinó, a més que en tot el procés en què ha
participat la seua conselleria ha emés informes favorables a la
instal·lació d'esta planta de biodièsel, i, per
tant, té part directament implicada en eixa qüestió.

Anem a vore.
El fet de la irregularitat concreta en el
tema de l'accionista de l'empresa Biodiésel, quan es
referix a l'empresa adjudicatària no es referim a
l'empresa concessionària dels ports, evidentment, no ens
referim a Terminales Marítimas del Sudeste, sinó a
Biodiésel, Alicante, Societat Limitada, i eixa persona és,
efectivament, accionista d'eixa empresa, té concretament un
14% de les 60.
200 acciones d'aquesta empresa, que és
-insistisc- el 14%, i esta persona, segons el que diu
l'article 44 de la Llei 27/1992, de 24 de novembre, de puertos del estado y de la marina mercante, no pot ser perquè, segons llig textualment: «No
podrán formar parte del consejo de administración de las
autoridades portuarias los propietarios, socios, consejeros, directores,
gerentes, cargos de confianza o directivos en general, de sociedades o
empresas que presten servicios o desarrollen actividades en el puerto cuya
concesión, autorización o contratación sea competencia
o corresponda suscribir a la autoridad portuaria, salvo que ostente un
cargo de representación empresarial electivo de ámbito
estatal, autonómico o local.
»

És a dir, llevat que alguna associació
empresarial l'haguera posat com a representant seu en el port, cosa
que no és, perquè esta persona està en nom de la Junta
de Comunitats de Castilla-La Mancha, si les informacions que tinc no
són incorrectes, ¿no?
Per tant, no forma part de ninguna
entitat empresarial o organisme empresarial i, per tant, està amb un
altre nom diferent, la qual cosa fa que es produïxca una
irregularitat, perquè no es tracta que esta persona, en el moment en
què es decidixca una qüestió en el consell
d'administració, s'alce i se'n vaja i no vote,
sinó que no pot ser membre del consell d'administració.

I eixa irregularitat, que és una irregularitat
que, en este moment, com vosté diu, es troba sub iudice i ja vorem com es resol,
només és, diguérem, la punta de l'iceberg de tot
un procés que té una sèrie de qüestions que, com
a mínim, cal destacar, començant per les qüestions de
caràcter polític i de decisió del tractar de convertir
la zona sud del port d'Alacant en un polígon industrial, una
decisió política que, gràcies a l'acció
veïnal, fonamentalment, ¿eh?
, i jo vull saludar, perquè
es troben hui, convidats pel meu grup polític, entre nosaltres, els
veïns de Gandia sud i la plataforma en defensa del port,
gràcies a la seua acció, han aconseguit impedir, almenys fins
ara, que progressen les intencions de convertir eixa zona del port
d'Alacant en.
.
.
, directament, en un polígon industrial, i
és una qüestió que no vaig a tractar d'exposar (ininte­l·ligible) .
.
.
ara i ací, perquè vosté i jo ja l'hem discutida
almenys en dues ocasions més en aquesta qüestió,
¿no?
(Veus)

Bé, l'empresa Biodièsel Alacant es
constituïx el 5 de juliol de 2005 i sol·licita cessió
d'ús a Terminales Marítimas del Sureste, que és
la concessionària del port, el 22 de febrer del 2006, per a
instal·lar una planta de biodièsel en el moll número
19.
El 31 de maig de 2006 se signa el contracte de cessió
d'ús, i el 18 de juliol de 2006, l'advocat de
l'estat emet un informe favorable, sempre que les
instal·lacions que es pretenen posar allí es dediquen als
usos que vosté coneix, perquè estan en les bases primera i
cinquena de l'explotació en règim de gestió
indirecta del port d'Alacant, que és tràfic de granel
sòlids per a instal·lació especial, mercaderia general
convencional o en contenidor, passatgers i vehicles en règim
d'equipatge o qualsevol altre tràfic que siga compatible amb
l'entorn i considerat d'interés, ¿no?

És a dir, estem parlant de tràfics de
mercaderies i mai d'una instal·lació de
producció o de transformació com era la que es pretenia posar
allí.
L'1 d'agost del 2006, l'autoritat
portuària informa l'Ajuntament d'Alacant i la
Conselleria d'Infraestructures que es vol tramitar una
modificació substancial de la concessió administrativa a TMS
per a poder instal·lar una planta de biodièsel, i això
es publica en el BOP, com vosté sap, (veus) el 3 d'agost, i acaba sense al·legacions
-normal, quan les coses es trauen a informació pública
en el mes d'agost, que és el que sol ser habitual.
(Veus)

Mentrestant, ja s'havia iniciat un
tràmit, ¿eh?
, de fer una autorització mediambiental
integrada, un tràmit que s'inicia el 28 de setembre de 2005, a
penes 3 mesos després de la seua constitució com a societat i
cinc mesos abans d'adreçar-se a Terminales Marítimas
del Sureste per a.
.
.
, a l'empresa concessionària, per a fer la
cessió d'ús, ja s'havia presentat un projecte i
se sol·licitava autorització ambiental integrada, que
concedix la Conselleria de Territori i Medi Ambient el 21 de juliol de
2006.

El 13 de setembre de 2006, la Direcció General
de Ports i Costes de la seua conselleria emet informe favorable per al
canvi en la concessió administrativa, perquè la
concessionària puga facilitar la instal·lació de la
planta de biodièsel, però el 2 d'octubre del 2006, en
la proposta de la resolució del director de l'autoritat
portuària, que supose que coneixerà, (veus) es referix que la
modificació substancial de la concessió deriva exclusivament
del volum construït, que és més d'un 10% respecte
a l'inicialment permés, una altra de les limitacions que
estava dins de la concessió administrativa, però no té
res a veure amb el tema dels usos, ¿eh?
Els usos seguixen sent els
que marca la base primera i cinquena de la concessió, ¿val?

I el dia 5 d'octubre del 2006 és quan es
produïx la famosa reunió en la qual este senyor del qual estem
parlant, Antonio López García, (ininte­l·ligible) .
.
.
que és administrador únic de la mercantil
Anlogar Inversiones Inmobiliarias, SL, que té 8.
428 participacions
de les 62.
200 de Biodièsel, s'alça i no participa en
eixa votació perquè es troba directament implicat,
però en tot el procés, en tot el procés, este senyor
és membre d'eixe consell d'administració i, per
tant, està participant en totes les decisions, encara que no
participe directament en les votacions.
I com li he dit, l'article 40
de la llei de ports impedix que açò poguera
ocórrer.
.
.
, que poguera ocórrer encara que este home no
tinguera ningun.
.
.
, (veus) no havera tingut ningun interés durant eixe (ininte­l·ligible) .
.
.
.
Simplement el fet que una empresa que està allí
instal·lada i fóra propietària i tinguera
representació, ¿no?

Bé, després, hi han.
.
.
, el pla especial
del port d'Alacant, hi han una sèrie de modificacions
més.
.
.
El que sembla.
.
.
, jo, en això, és el que
voldria acabar concloent, perquè és el que m'agradaria
que poguera aclarir-nos, ¿no?
Biodièsel es constituïx
des del principi amb el propòsit d'instal·lar-se al
moll 19, (remors) malgrat
que en eixe moment era impossible legalment, ¿val?
, perquè es
constituïx el 5 de juliol i, a penes tres mesos després, ja
està tramitant un projecte en la Conselleria de Territori i
Habitatge per a aconseguir l'autorització ambiental integrada,
quan encara no havia mogut ningun paper ni en l'autoritat
portuària ni de cap altre tipus, ¿val?

¿Per què no podia ser legalment?
Perquè requeria dues qüestions fonamentals: la
modificació substancial de la concessió, ¿eh?
, a
Terminales Marítimas del Sureste; i, la segona qüestió,
la modificació puntual del pla especial del port, que és un
tràmit que s'inicia per acord de l'autoritat
portuària el 26 de juliol de 2005, també, casualment, molt
poc temps després que es produïxca tot açò.

Per tant, encara que l'ajuntament
després.
.
.
, un ajuntament que primer vota a favor de la
instal·lació en el consell d'administració, i
després denega llicència d'edificació i
obertura, malgrat que no sembla trobar problemes urbanístics quant
als usos, ja que el pla especial (ininte­l·ligible) .
.
.
s'havia modificat, per tant, tindrien
d'explicar també.
.
.
, és una qüestió que,
evidentment, no té res a vore amb vosté, sinó amb el
mateix ajuntament, i jo crec que té una explicació molt
clara, i és que l'Ajuntament d'Alacant s'ha aturat
davant de tot açò, davant de la pressió dels
veïns perquè no els transformen la part del seu barri que
dóna al mar simplement en un polígon industrial.

Val.
És molt evident que eixe procés no
és un procés transparent, que és un procés que
està clarament contaminat per qüestions i decisions que no
semblen massa clares, i damunt de tot això, en eixe procés ha
participat una persona, ¿eh?
, insistixc, encara que no haja
participat en la presa de decisions en el moment de la votació.
Ha
segut membre del consell d'administració i, per tant, ha
tingut capacitat d'influència sobre eixe consell
d'administració, encara que fóra fora de les reunions,
cosa que és perfectament lògica i, per tant, entenc que la
conselleria, com a tal conselleria, hauria de mantindre una postura clara
davant d'astò de posar-se en contra de tot este procés,
per raons de decisió política, però també per
raons de claredat en la qüestió procedimental i, sobretot,
tractar d'aclarir des de la seua posició, que jo crec que
és suficientment informada per a poder-ho fer, què és
el que passa ací, i, lògicament, tractar d'impedir que
torne a produir-se qualsevol cosa referida o semblant a aquesta
qüestió que hem tractat.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, bé, jo crec que el meu grup parlamentari
vol valorar el conjunt d'aquesta problemàtica que viu la
ciutat d'Alacant, no solament el fet en si de la denúncia que
se fa per una formació política sobre les incompatibilitats i
els processos irregulars.
.
.

Nosaltres creguem que el desenvolupament de les
indústries que s'han dut a terme al port d'Alacant, ja
no solament va impulsar un defensa del port per part de plataformes
ciutadanes, a les quals saludem, sinó que també ha dut a
terme problemes importants.

Nosaltres considerem que el port, un port que, a
més, era principalment de caràcter esportiu i mercantil,
s'ha vullgut impulsar, donar-li un canvi important obrint la vessant
industrial, però a base d'iniciatives puntuals que no han
tingut cap tipus d'estudi global d'impacte ambiental i, a
més, ha obviat lleis com la llei de prevenció de la
contaminació i qualitat ambiental de la Comunitat Valenciana.
Això no solament ha dut a terme, ja dic,  una vulneració
d'uns processos que deurien haver-se tingut en compte, sinó
l'oposició lògica mitjançant plataformes de la
ciutadania d'Alacant.

Hi ha un problema, un problema també, que
és l'harmonització entre el port i la ciutat
d'Alacant, això és un problema, doncs, bé, que
l'ajuntament no ha vullgut en cap moment solucionar, ni altra
administració competent, però una de les qüestions
importants que nosaltres també entenem que afecta aquesta
compareixença és, ja dic, el recurs presentat per
l'empresa Biodièsel Alacant contra la denegació de la
llicència per a la instal·lació d'una planta al
moll 19 del port d'Alacant, que ha segut desestimada.

L'Ajuntament d'Alacant va denegar al
març de 2007 a l'empresa Biodiésel Alacant la
llicència d'obra major i d'obertura de la planta de
biodièsel per excedir l'altura màxima permesa i no
tindre alguns permisos preceptius per a poder desenvolupar
l'activitat industrial.
La sentència lliura l'ajuntament
de pagar la indemnització per denegació de la
llicència, que reclamava l'empresa.
Aquesta empresa, de fet,
ha recorregut aquesta sentència, com déiem.
Però
més enllà dels canvis d'opinió de les
administracions autonòmica i local, s'ha fet palés el
sí local i, després, el no entorn d'aquesta proposta, i
els successius recursos davant l'administració i els
tribunals, està el problema que a nosaltres ens preocupa de
l'impacte mediambiental que té aquest projecte.

S'evidencien, i així ho fa constar la
plataforma ciutadana i les organitzacions ecologistes, les
incongruències i contradiccions entre el pla de ports de l'any
1992 i el pla d'acció del litoral impulsat per La Generalitat,
així com la legislació sobre activitats molestes, insalubres,
nocives i perilloses, que ha de ser inclosa en el desenvolupament de la
legislació i urbanisme d'ajuntaments i en els corresponents
estudis d'impacte ambiental.
Tot l'esmentat ha sigut portat a
terme ací en moltes ocasions, mitjançant iniciatives que han
estat desestimades de forma sistemàtica pel Partit Popular, per tal
de planejar unes mesures correctores sobre aquesta ubicació de la
planta de biodièsel, ja dic, rebutjades sistemàticament pel
Partit Popular.

Nosaltres entenem que no s'han tingut en compte
els perills mediambientals, els perills socials també,
d'aquest projecte.
.
.
Sí que és de veres que volem
deixar palés que estem d'acord, per descomptat, ningú
ho dubte, amb qualsevol iniciativa que vinga a impulsar tipus de
combustibles que resulten molt més ecològics i menys
contaminants, però entenem que no tot val.
No val apostar de
forma.
.
.
, sense cap tipus de criteri per un tipus de combustible que
sí que podria resultar més ecològic, però que,
en aquest cas, també comporta unes problemàtiques que
s'han obviat, i, això, nosaltres creguem que és
important ressaltar que, en aquest cas, aquest tipus de combustible
té el nostre recolzament, però no la ubicació
industrial en el port d'Alacant.

L'Ajuntament d'Alacant, de fet, la
pràctica constant és no tindre en compte cap tipus de criteri
mediambiental, i així ho fa de forma sistemàtica, però
és que l'administració autonòmica també
utilitza estos mateixos criteris, que és obviar qualsevol tipus de
legislació o de compromisos que ha d'adquirir per tal de
protegir de possibles atacs mediambientals.

Nosaltres, en el tema puntual, jo crec que és
fàcil adherir-nos a totes les paraules que m'han precedit,
perquè creguem que tots els interrogants que s'han posat de
manifesta d'esta forma cronològica responen a una realitat
molt més que evident, que, a més, se plasmen en els documents
i que ningú pot negar que això ha estat conforme s'ha
exposat ací.

I també voldríem no solament que se fera
la valoració del mateix projecte, que nosaltres creguem que
és el fons de la qüestió, no solament de les
denúncies ciutadanes, de les denúncies polítiques
també, eixe és el fons de la qüestió, però
estes particularitats que se fan de forma constant per part de.
.
.
, de.
.
.
,
bé, molta gent propera al Partit Popular, d'irregularitats en
les adjudicacions, contractacions, en els processos, etcètera,
etcètera, voldríem també saber fins a on arriben, i
voldríem també saber la seva valoració, no solament
com a conseller, sinó tenint en compte que vosté, millor que
ningú, sabrà que en eixe procés hi van haver coses no
massa legals, i que, per tant, podria donar-nos (remors) de viva veu eixes respostes a les incògnites que
s'han plasmat ací i que tenim la ciutadania de la
província d'Alacant.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà

Tiene la palabra don Francesc Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, moltes gràcies, president.

Nosaltres -molt breu- coincidim
pràcticament en tot el que s'ha dit pels diputats que
m'han precedit en l'ús de la paraula.

El Grup Socialista de les Corts Valencianes estem en
contra de la instal·lació de la planta de biodièsel al
moll 19 del port d'Alacant.

Pensem que no complixen, com s'ha dit
també, amb l'altura específica del pla especial del
port, que és la que delimita les activitats que poden
instal·lar-se en ell.

Estem en la línia de les reivindicacions dels
veïns i veïnes afectats i que hui vull saludar-los i que estan
ací presents.

Estem en contra que eixa instal·lació
s'instal·le en el port.
Creguem que hauria de traslladar-se a
una zona industrial que no fóra estrictament en el port, sinó
que fóra més a l'interior i que, per tant, no causara
les molèsties a la plataforma de veïns, que reiteradament i
durant molt de temps s'han expressat en esta direcció.

I pareix ser que el tema està paralitzat en
este moment i nosaltres esperem i desitgem que estiga paralitzat fins que,
en primer lloc, se puga aconseguir, com he dit abans, el trasllat a una
més de l'interior i que no fóra estrictament en el
port.

Encara que, bé, som conscients també que
en el port no és l'únic problema que hi ha respecte a
possibles instal·lacions que estan funcionant en les condicions
adequades.
També mos consta que determinats silos o graners funcionen sense
llicència municipal i això és una qüestió
també que el conseller hauria de.
.
.
(remors) -sí, «silos», sí;
ahora-, silos sense
llicència municipal i, per tant, eixe és un tema que
també voldríem que el conseller se preocupara d'esta
qüestió.

En definitiva, repetisc i acabe.
És a dir,
s'ha dit pràcticament tot (so
d'un telèfon mòbil).
Recolzem totalment la iniciativa que se presenta i recolzem, sobretot, la
postura dels veïns de no a la instal·lació de la planta
al moll 19 del port d'Alacant i que se facen tots els esforços
necessaris per a traslladar-lo a un lloc, a una zona industrial més
a l'interior i que no provoque les molèsties que puga arribar
a provocar als veïns i veïnes ací presents.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Signes, tiene la palabra.

El senyor Sánchez Pérez:

Sí, es que como ha dicho «señor
Signes» (so d'un telèfon
mòbil).
Ha dicho «señor
Signes».

El senyor president:

No, no.
He dicho «Muchas gracias, señor
Signes.
Tiene la palabra.
.
.
» y usted me ha cortado.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Ha habido un pequeño malentendido.

El senyor president:

Es que va usted un poco acelerado.

El senyor Sánchez Pérez:

Ha sido una pequeña.
.
.

El senyor president:

Relájese, porque el proceso electoral, a lo
mejor, nos ha puesto a todos un poco envalentonados, pero habrá que
tranquilizarse.
Esto ha pasado y ahora hemos quedado.
.
.
, hemos quedado,
como hemos quedado.

El senyor Sánchez Pérez:

Le pido disculpas, señor presidente.

Ha debido haber un malentendido.

El senyor president:

Tiene la palabra don César Sánchez,
portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias.

Como bien ha manifestado el señor conseller de
Infraestructuras, en estas Cortes y en esta comisión se tiene la
competencia y, por tanto, la posibilidad de fiscalizar y controlar la
acción del gobierno, del Consell y, en modo alguno, la
gestión de otras administraciones, como es el caso que nos ocupa en
esta comparecencia.

Pese a esta circunstancia, aquí tenemos al conseller de Infraestructuras
como una muestra más del talante de los miembros del gobierno
valenciano y de su transparencia en todas y cada una de sus actuaciones.

Como bien ha manifestado el señor conseller, esta cuestión
que hoy estamos tratando está, en estos momentos, en sede judicial
y, por tanto, desde el Grupo Parlamentario Popular no podemos sino respetar
este hecho de manera escrupulosa.

Además, puntualizar a sus
señorías que debieran tener en cuenta lo que es el respeto a
las distintas competencias que tienen distintas administraciones y al
ámbito de esas competencias.

Estoy convencido de que el señor conseller, en su siguiente
intervención, dará una ampliada explicación a las
cuestiones o interrogantes que se han planteado en la intervención
de los distintos grupos políticos y, por tanto, sugiero a todos que
escuchemos bien para aprender bien más datos acerca de esta
cuestión que nos ocupa en esta comparecencia.

También quería resaltar que la
administración a la que hace referencia fundamentalmente el tema que
nos ocupa en esta comparecencia, que se ha solicitado al conseller, tiene más competencias
el señor ministro de Fomento, el señor Blanco.
Yo creo que
puede ser una buena ocasión también para que el Partido
Socialista traslade su punto de vista al respecto al Ministerio de Fomento
y al Gobierno de España.

Por todo lo expuesto, y para terminar, puesto que
entiendo que el conseller tiene que dar más datos a las cuestiones que se han
planteado por parte de los distintos grupos políticos, el Grupo
Parlamentario Popular agradece la presencia del conseller en esta comisión y respalda el contenido de su
intervención de su comparecencia.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Tiene la palabra el señor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados, en primer
lugar me voy a referir a la intervención del señor
Torró, en la que, bueno, ha hecho referencia a que, desde luego, la conselleria participó
en los informes, tanto la Conselleria de Infraestructuras como la
Conselleria de Medio Ambiente.
Lo que pasa es que.
.
.
por supuesto que
participó, como en cualquier concesión de cualquier autoridad
portuaria en la que tiene que hacer los informes pertinentes.
No siempre es
la de Medio Ambiente.
En este caso, efectivamente, se tramitó un
impacto medioambiental integrado, por cierto, el primero que se hizo
aquí, en la Comunidad Valenciana, y ahora explicaré el por
qué de que se empezara a tramitar antes de que se diera la
concesión en cuestión de.
.
.
en el consejo de
administración.

En cualquier caso, lo que sí que no le voy a
aceptar a su señoría es que diga que esos informes se han
hecho indebidamente, como me ha parecido entender.
Tengo la total seguridad
de que, en su día, y yo lógicamente no estaba en estas consellerias, se harían los
informes atendiendo a.
.
.
atendiendo y ciñéndose a la ley con
seguridad, puesto que lo que hacen es comprobar que se ajusta al plan
especial y a una serie de cosas, y emiten su informe, en este caso, que fue
favorable.

Y también, como digo, fue ese informe de
impacto medioambiental integrado el primero que se hizo en la comunidad,
que se tramitó durante -creo recordar- un plazo de 15
meses.

Por eso, por eso, la empresa subconcesionaria o
concesionaria de la concesión estuvo.
.
.
Supongo, supongo, porque
ahí es todo intuición.
.
.
Supongo que solicitaría.
.
.
empezaría a tramitar ese informe medioambiental integrado con un
tiempo suficiente para, entre otras cosas.
.
.
sin necesidad, como se
están haciendo muchísimas otras actuaciones de índole
concesional, que se van solicitando los papeles para poder presentarlos
todos en su tiempo y forma.

En cualquier caso, -ya digo- a mí
no me extraña en absoluto que se empezara a tramitar o que se
empezara a tramitar esa, bueno, tramitación medioambiental integrada
mucho antes, sabiendo que son unas tramitaciones muy largas en el tiempo y
muy complejas, también le tengo que decir, muy complejas.
Porque yo
tuve la oportunidad de verla en su momento y, realmente, me pareció
una tramitación medioambiental modélica y, desde luego, en la
que se vio absolutamente que cumplía todos los requisitos, desde.
.
.
Había -recuerdo perfectamente- desde simulacros de
incendios hasta longitudes.
.
.
de lo que le cumplía la normativa con
respecto a la ciudad.
En fin, fue una tramitación medioambiental
-yo creo- que se hizo en unas condiciones y se miraron
escrupulosamente todos los datos.

Como decía usted en su intervención, en
todo momento estaba haciendo referencia.
.
.
Ha hecho usted un relato de
todos los detalles, con lo cual huelga decir que se tramitó
perfectamente, porque ha dado usted todos los pasos que se tienen que dar
para tramitar una concesión, pero en todo momento ha estado hablando
del concesionario de la terminal marítima del sureste, que fue el
que concesionario de lo que se aprobó en el consejo de
administración.

En este caso, la empresa de biodiésel a la que
ha hecho referencia también en un par de ocasiones, se refiere.
.
.
es
una cesionaria del concesionario.

Entonces, ya ciñéndome a lo que usted
está hablando del consejero que podía estar afectado por la
ley, según usted ha leído, en el artículo 40, apartado
4.
a, en primer lugar,
-ese artículo que ha leído perfectamente e
íntegro, porque pensaba que se iba a olvidar el final, pero lo ha
leído completamente- afecta al posible concesionario de.
.
.
adjudicatario de esa concesión.
En este caso, tenemos muy claro que
la adjudicación fue a Terminales Marítimas del Sureste, en el
que no tiene ningún porcentaje este consejero.

A su vez, este concesionario ha hecho una
cesión de unos metros para instalar esa planta, pero la
concesión del puerto fue a Terminales Marítimas del Sureste.

En cualquier caso, este señor se ausentó
porque consideró que podría tener.
.
.
que él, como
cesionario, podía tener alguna relación con este asunto y,
con lo cual, todavía queda mucho más claro.

También quiero dejarle muy claro que en muchas
ocasiones o en alguna ocasión, en alguna ocasión, son los
consejeros.
.
.
algún consejero se ausenta porque sí que entra,
precisamente, en esto que no entraba este consejero, en ser concesionario o
si se va a tratar un punto de los que son concesionarios.
Y tienen.
.
.
vamos, se ausenta de la reunión porque puede tener relación
con la propia concesión que se esté viendo en ese punto, y
pasa alguna vez en los consejos de la autoridad portuaria de Alicante, de
Castellón o de cualquier organismo o de cualquier puerto de
interés general de los 28 que hay.
¿Por qué?
Porque
hay presidentes de los estibadores, de los consignatarios, de los
transitarios, que tienen concesiones en el puerto.

Pero como usted muy bien ha leído en el punto
este, exime a los que tengan algún cargo, salvo que ostente
algún cargo de representación, por ejemplo, presidente del
colegios de consignatarios o empresarial electivo de ámbito estatal,
autonómico o local.

Por eso, en los consejos de administración del
puerto, de vez en cuando se ponen sobre la mesa puntos que afectan a
algunos de los consejeros, pero como están dentro de la ley porque
tienen una ostentación de cargo, o bien de ámbito nacional,
provincial o local, lo que hacen, como deben de hacer, es ausentarse del
consejo.

Este señor se ausentó -y quiero
reiterarlo- sin tener que ausentarse, porque la concesión no
era para una empresa en la que él tuviera participación, pero
como consideraba que tenía relación porque era una cesionaria
del adjudicatario, dijo que se ausentaba.

En cualquier caso, también para su
información y para que vea cómo están las cosas, este
señor, como muy bien usted ha dicho, fue nombrado por un acuerdo
entre el presidente del gobierno valenciano y el presidente de Castilla-La
Mancha para que hubiera representantes de puertos de la comunidad de
Castilla-La Mancha en los puertos de la Comunidad Valenciana.

La verdad es que fue un acuerdo que a mí me
parece muy positivo, porque se han conseguido.
.
.
igual que en el puerto de
Valencia también había representantes de la Comunidad de
Madrid, porque había que atraer tráficos de las comunidades
cercanas para potenciar las actividades portuarias.
Con ese ánimo se
hizo.

Este señor al que se está refiriendo
usted todo el rato, que es Antonio López García, fue
propuesto por la comunidad de Castilla-La Mancha por el señor Bono
para que representara a la comunidad en el puerto.
Y por supuesto,
pertenecía y pertenece a varias asociaciones.
Es actualmente
presidente, y actualmente y antes, es presidente de la Asociación
Provincial de Calzado de Albacete, presidente del Centro de
Innovación y Tecnología de Almansa, vicepresidente nacional
de la Federación de Industria del Calzado de España y
consejero del Instituto Tecnológico Nacional del Calzado, Inescop.
Y
pertenece y pertenecía.
.
.

En cualquier caso, quiero insistir en que no
tenía absolutamente ni necesidad de ausentarse del consejo, porque
la concesión, como usted ha dicho y detallado todos los pormenores
de toda la tramitación, era una concesión a Terminales
Marítimas del Sureste, de la que este señor no es accionista.

Y tampoco le puedo aceptar ni le debo permitir el que
diga que este señor, de acuerdo, no podría haber influido en
ese consejo que se ausentó, pero que ha podido influir en todo el
trámite.
Yo quiero dejar muy claro que los técnicos, tanto
los técnicos de las consellerias que intervinieron en sus informes harían sus
informes con los requisitos que hacen siempre y con la rutina de siempre.
.
.
Desde luego, no ha podido influir para nada ni este señor ni
ningún otro señor, como en cualquier otra tramitación
de cualquier documento, y menos en la autoridad portuaria de Alicante.

Porque si su señoría cree que por ser
consejero va a poder hablar con unos técnicos para que le informe a
un consejo vaya de una manera positiva o no.
.
.
Además, le puedo
decir que este señor no creo ni que conozca a los técnicos
que emitieron ese informe para que fuera al consejo.

Por cierto, insisto en que si hablara como conseller no debería
entrar en esta materia, pero quiero dejar muy claro que, efectivamente, fui
presidente del puerto durante once años.
Quiero decir que los
técnicos del puerto.
.
.
, estoy convencido de que para presentar ese
proyecto, se cumplían total y absolutamente todos los requisitos.

Estaba haciendo usted referencia a que es un puerto
que se tendría que destinar para graneles sólidos, para
contenedores, para todo tipo de mercancías, y eso es lo que hay.
Esto eran unos almacenes para depositar aceite vegetal, que con una
mínima reacción química se convertía en
biodiésel.
Por otra parte, como también decía alguna
de sus señorías, un combustible alternativo, limpio,
ecológico, mucho menos contaminante.
Y es una de las cosas que se
perseguía.

Y eso es una mercancía.
.
.
Era de interés
el que estuviera.
.
.
Y en el informe de impacto ambiental, por mucho que se
intente, no había.
.
.
Según el informe de impacto ambiental
-y yo me ceñí a eso-, no había
absolutamente ningún peligro.
Incluso quiero decir que recuerdo que
había un informe por parte de bomberos que decía que en el
peor de los casos,  si hubiera un incendio, que puede haberlo en
cualquier.
.
.
, se reducía dentro de la propia parcela, que creo
recordar que era sobre 20.
000 metros.
O sea, en menos de 20.
000 metros,
reducían, que no podían haber derrames, que además
eran biodegradables.
.
.
En fin, una serie de cosas que, desde luego, dejaban
bien claro que no había ningún tipo de peligro.
Y le puedo
decir que el puerto se dedica a almacenar cosas.

Y no estoy de acuerdo, y lamento no estar de acuerdo,
con algunos de los vecinos que veo en esta comparecencia, en que ese puerto
sea un polígono industrial.
Es un puerto, como cualquier puerto
comercial, que se dedica al tráfico de mercancías y que se
tiene un especial cuidado en esa ampliación para que fueran
mercancías que no tuvieran ningún tipo de peligro.
Se hablaba
de graneles sólidos, refiriéndose a cementos, con unos silos
totalmente herméticos para descargas con barcos neumáticos
para que no hubiera ningún tipo de escape, y después la
descarga debajo de la propia tolva para que tampoco hubiera ningún
tipo de contaminación, estos depósitos que son de aceites
vegetales, los contenedores, las grúas.
.
.
Pero si eso su
señoría lo considera un polígono industrial,
lamentablemente no podremos estar de acuerdo.

Tengo también que decir que en el año
1992, y precisamente con el gobierno socialista, fue cuando se
aprobó el plan especial del puerto, en el que la ampliación
iba precisamente hacia poniente, hacia el sur.
Y todo el mundo que tenga
una vivienda ahí, o que no se haya asesorado o no se haya dejado
llevar a lo mejor por venta por parte de las inmobiliarias, sabían
que ese puerto se estaba construyendo para que fuera el crecimiento normal
del puerto.
Ese puerto iba a crecer por ahí, y al que le vendieron
una vivienda diciendo que iba a tener una playa enfrente o iba a tener
enfrente unos.
.
.
Yo hubiera preguntado.
Si hubiera comprado un edificio
allí, y veo que están haciendo una inversión
importantísima, que están rellenando y se están.
.
.
, y
además, está en todos los sitios publicitándose la
ampliación del puerto, y ¿para qué va a ser?
Porque en
un principio, en esa ampliación, estaba contemplado hasta el
traslado de las harineras, y viene también en el mismo pliego de.
.
.
Finalmente, no se pusieron esas harineras, pero también eran
depósitos, porque es lo que va susceptible en los puertos.

Porque resulta que las plantas de biodiésel
están instaladas en muchos puertos de España, muchos de ellos
financiados.
.
.
, con proyectos financiados también por el Partido
Socialista.
Hay en Sevilla, a distancia de 400 metros de la ciudad, hay en
Gijón, hay en muchísimos sitios.
Incluso aquí en
Castellón podemos disfrutar de la planta de biodiésel
más grande de Europa, con una capacidad de más de 450.
000
toneladas.
Esta de Alicante creo recordar que era de 150.
000.
Y no ha
habido absolutamente ningún problema.

En cualquier caso, le tengo que decir que ni el
consejero, insisto, tenía nada que ver con esa concesión
directamente, era cesionario del concesionario.
Y, desde luego, no estoy de
acuerdo.
.
.
Yo creo que un puerto es precisamente para fomentar este tipo de
tráficos.

Porque lo único que es una realidad es que si
al final se hubiera hecho esta planta, ahora mismo el puerto de Alicante
tendría semanalmente un barco a Argentina o a Brasil, que
serían las frecuencias que necesitan estos barcos para traer la
materia prima.
Y muchos de los industriales de la zona de Alicante
tendrían esa conexión con Argentina o Brasil para poder
llevar sus mercancías o para poder importar sus materias primas a un
coste mucho más bajo.

En cualquier caso, el puerto, como decía, hizo
esa ampliación con toda la intención de mover
mercancías.
Y a mí me gustaría saber si para ustedes
no pueden haber almacenes, si las grúas miden 45 metros, como la que
inauguramos el otro día aquí Valencia, si 4 contenedores, uno
encima de otros, también molesta a la vista.
.
.
Entonces, me
gustaría saber qué es lo que pretende que se mueva en un
puerto comercial.
A mí es que me gustaría que me dijeran.
.
.

Y también me gustaría que estas personas
que están defendiendo el que no se puede en un puerto comercial
mover ningún tipo de mercancía, que tengan en cuenta la
riqueza que puede generar un puerto, sobre todo cuando está
contemplado en un plan especial que el puerto tiene que crecer por
ahí, abrigándose entre cabos y creciendo hacia poniente.

A mí me gustaría que también
tuvieran ustedes la sensibilidad de la cantidad de puestos de trabajo que
genera un puerto y de la riqueza que deja.
Y lo que puede hacer.
.
.
Precisamente, ahora mismo se ha perdido una línea con Baleares.
Probablemente muchas empresas que tuvieran la relación con Baleares,
el departamento de exportación, por ejemplo, con Baleares, cualquier
empresa de Alicante, tanto del calzado como del turrón, como del.
.
.
,
ahora que tenían el mercado introducido en Baleares y tienen que
desviar su mercancía a Valencia u otro puerto, a Barcelona, por
ejemplo, con Baleares, o lo mismo podría pasar con Canarias o con
cualquier otro sitio, esa línea la han perdido porque ya no son
competitivos ahí.
Son muchos puestos de trabajo los que da el
puerto.
Y, sinceramente, yo discrepo totalmente con sus
señorías en que se considere eso un polígono
industrial.

Por último, también decir que se ha
planteado la posibilidad, por alguno de ustedes, en especial, por el
señor Signes, del traslado de esta planta de biodiésel a una
zona industrial.
Esto es realmente complicado.
Usted imagínese un
barco descargando durante cinco días camiones, teniendo camiones
esperando, y llenando camiones para trasladar ese aceite a un
polígono industrial, lo que generaría eso en
contaminación, en peligrosidad, por el aumento de camiones.
Y, sobre
todo, el que haría imposible esa operativa, porque la plancha de un
barco al día puede costar del orden de los 100 millones de las
antiguas pesetas.

Entonces, a mí gustaría que ustedes, a
la hora de proponer cosas, o se informaran mejor o plantearan cosas
posibles.
Un barco de esas condiciones, como un barco de cemento, viene y
con enchufe neumático o, en el caso del aceite, con una manguera
conectada por dentro del muelle, se conecta con el barco y, probablemente,
una descarga de 30.
000 toneladas dura máximo 8 horas.
Y si usted
tiene que descargar 30.
000 toneladas a base de camiones de 24 toneladas,
hagan cuentas y verán la de camiones que tienen que rotar por el
puerto y la de kilómetros que hay que hacer saliendo de la ciudad, y
después llegando al.
.
.
Y el coste adicional que tendría esa
mercancía, lo que haría inviable totalmente la operativa.

Así que yo creo que, primero, deberían
informarse de determinadas cosas.

Por otra parte, también me gustaría
hacer una referencia a la licencia municipal.
La licencia municipal,
efectivamente, se denegó, y ya han dicho ustedes por qué se
denegó.
Se denegó porque incumplía un tema de alturas
de las oficinas de esa planta, y también por una serie de permisos.
¿Eso es una denegación?
No.
De momento se deniega la
licencia, pero se ponen.
.
.
Si estas dos cosas que se ponían en la
licencia se hubieran subsanado, probablemente estos señores
tendrían la licencia, porque las licencias están regladas.
Y
lo que le puedo decir es que todo cumplía.
.
.
De hecho, en la
votación del consejo de administración, nadie, nadie
votó en contra de esta concesión.
Otra cosa es que.
.
.
, y en
este caso le tengo que decir al señor Signes, señoría,
fue que el Partido Socialista se abstuvo, solamente había tres
abstenciones.

Todo el consejo votó a favor de esa
concesión porque la vio interesante, porque pensábamos que se
estaba apostando por una energía -primero, que no tenía
ningún peligro-, por una energía limpia, renovable, que
iba a contaminar mucho menos.
El alcalde ya había negociado con los
transportes de Alicante para que los autobuses llevaran biodiésel
cien por cien puro, con lo cual podríamos haber sido la ciudad
más ecológica de Europa incluso.
Y por eso se apostó
por el tema ese y porque generaba un tráfico importante para el
puerto, que cobraba unas tasas.
Y sobre todo, nos abría nuevas
vías de conexiones con otros países para los industriales de
la zona.

Y por eso todo el mundo estaba de acuerdo.
Hubo una
abstención de, precisamente, la subdelegada del gobierno, de su
asesor, el señor José María Pajín -no
sé si les suena el apellido Pajín-, y del sindicalista
de UGT.
Exclusivamente se abstuvieron, porque dijeron, y pueden ver el
acta, que no conocían el proyecto.
Con lo cual, se abstuvieron.
Podían haber votado en contra, como después hicieron
encabezando las manifestaciones.
¿Por qué?
Porque vieron que
en ese momento políticamente les interesaba estar al lado de unos
vecinos para conseguir una serie de votos, e hicieron bandera de eso.

Pero también le tengo que decir que en el
consejo los comentarios que hacían eran positivos, pero, en
cualquier caso, como dijeron que no lo conocían a fondo, pues, se
iban a abstener.
Y, después, hicieron bandera de eso porque fue por
intereses, yo creo, vamos, yo creo no, estoy convenido, por intereses
políticos.
Porque no se entiende -como muy bien ha dicho el
representante del Partido Popular aquí en esta sala-, no se
entiende cómo el propio gobierno estaba defendiendo esos proyectos,
los cofinanciaba, como en el proyecto de Sevilla, en Santander y en otros
sitios, y el mismo puerto del estado que tiene representantes, que vienen
con directrices de Madrid, votaron a favor de esa planta de
biodiésel, como estaban votando en el resto de los puertos
españoles.

Yo creo que de este tema se ha querido, a conciencia,
mal informar a la gente, creo que eso no es de recibo, creo que no es
bueno, creo que a los vecinos no se les ha informado debidamente; en
algunos de los casos, los vecinos tampoco se han querido informar del todo,
porque recuerdo que se les quería invitar a ver una planta para ver
si, efectivamente, eso hecho echaba fuego o humo y tal, que en
ningún momento parece ser que era así, y, lamentablemente
-y digo «lamentablemente» porque a mí me
parecía un proyecto interesante-, Alicante se ha quedado sin
esa planta de biodiésel y sin esa inversión de 55 millones de
euros, que era lo que costaba hacer esa planta y que, desde luego, iba a
generar puestos de trabajo, riqueza, y, sobre todo, intentar cumplir unas
directivas europeas, que entrarán en vigor dentro de un año,
en el que hay que consumir como mínimo un 5,7 de los combustibles
con mezcla de biocombustibles.

Y de momento, pues, esto es todo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Vamos a abrir un turno cortito.
¿De tres
minutos?
¿Cinco?
Bueno, cinco.

Tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.

Tinc moltes coses a dir i molt poc temps.
Per tant,
vaig a vore si aconseguisc ser el més telegràfic possible.

Vosté diu que allò no és un
polígon industrial.
«Almacén, depósito de aceite
vegetal, mínima reacción química igual.
.
.
biodiésel».
Senyores, una fàbrica de fer
biodièsel, agarra oli vegetal i el transforma en combustible apte
per a altres usos.
Això és una activitat industrial, no
és una activitat de depòsit.
Activitat de depòsit
és que vinga allí, hi haja un depòsit i eixe
depòsit carregue camions i se'ls enduga a una planta per a fer
biodièsel.
Això és una activitat de dipòsit.

Per tant, quan vosté diu que hi ha mala
informació, doncs, jo crec que està ben clar de qui partix la
mala informació.
Està molt clar.
No són 20.
000 metres
quadrats, són 30.
000 els que anaven a qualificar-se.

Mire, vosté ha tractat de justificar la
història esta en si la concessió és a TMS i no a
Anlogar.
Val?
Això, si és una qüestió producte.
.
.
o constitutiva d'un delicte, ja ho decidirà el jutge.
No estem
parlant d'això.

Però, vosté també ha dit una cosa
molt significativa que demostra que allò important, que és el
fons, és a dir, no la lletra, sinó l'esperit de les
coses.
.
.
Quan parlava del Partit Socialista: «Se abstuvieron y
votaron por la concesión.
» La votació que hi va haver
no és cap concessió.
El que estaven fent vostés
és, a proposta del director de l'autoritat portuària,
és, senzillament, tractar de donar via lliure a la
modificació de la concessió.
Per tant, no estaven concessionant res.
El que
passa és que en el fons sí que està clar que una
empresa que és subconcessionària d'una
concessionària, en la pràctica, siga més o menys el
subterfugi legal que s'utilitza, és una empresa que
està dins de les condicions que estan a l'article 40 de la
llei.
 I, per tant, l'article 40 de la llei no es fa
perquè les complisquen només estrictament, sinó
perquè es manifeste un esperit, i és que ningú puga
anar allí a fer un negoci aprofitant-se de la seua condició
de membre de l'autoritat portuària.
I en este cas és
justament el que ha passat.

I, a més d'això, està
diguent-me vosté -una cosa que jo ja sabia, que no li havia
dir, però que ho ha ratificat- que és una persona que
està proposada per Castella-la Manxa, i, per tant, qui l'ha
nomenat és el Consell.

Per tant, què fa eixe home encara ahí,
si és que està ahí?
M'agradaria que m'ho
aclarira.
(Remors) Encara
està ahí?
¿I què fa eixe home encara ahí
quan ha demostrat claríssimament que té interessos en el
mateix port, interessos creats a partir del moment en què
està ahí?
És que no és una empresa que
està en el port i que defensa els interessos de l'empresa que
ja està allí, sinó que és una persona que a
partir que el nomenen ahí munta un negoci en el port.
Home!
Per
favor!
Per favor!

És que, encara que siga tot transparent, encara
que siga tot transparent i que no hi haja res a ocultar, no s'hauria
de consentir!
No s'hauria de consentir per pura neteja
democràtica i de transparència!
No s'hauria de
consentir, senyor conseller!
I pareix mentira que vostés encara
estiguen fent això ahí.

El port, en algun moment determinat, pren una
decisió urbanística, i és tindre un port i tindre una
zona residencial al costat, separat per una carretera.
Jo no vaig a jutjar
si en eixe moment eixa decisió urbanística era pitjor o
millor, el que està clar és que hui en dia eixa
decisió urbanística, i més quan les activitats que
estan tractant d'instal·lar-se en el port van més
enllà del pur tràfic, sinó que es tracta de la
transformació, perquè una reacció química
és una transformació, senyor conseller, això ha de
corregir-se i ha de canviar-se.

I, per tant, si hi ha cases i hi ha port, doncs,
caldrà vore de quina forma es poden tractar que les dos coses
estiguen en harmonia.
I de l'única forma que les dos coses
estiguen en harmonia és que les activitats nocives i perilloses, que
estan produint-se en estos moments allí, la descàrrega de
clínquer -ja ho vam discutir això-, la
descàrrega de clínquer i la descàrrega de grans
està produint activitats i està produint perjudicis als
veïns que viuen allí.
Si no, ara quan acaben, els ho pregunten
a ells, no fa falta que els ho diga jo, els ho pregunten a ells i ells els
explicaran els problemes que tenen per culpa d'això.
I que
això es mantinga d'una forma escrupolosa, i, a més, que
no es clave en activitats que suposen la transformació,
perquè això és transformar el port en un
polígon industrial i es genera en una zona logística.
I
allí es poden dur eixe tipus d'activitats que sí que es
poden dur.
.
.
O com es pensa que duen els camions.
.
.
?
Els barcos com es
carreguen d'oli?
Com es carreguen els barcos d'oli?
Duran,
d'alguna manera, al barco per a omplir-lo d'oli!
De la mateixa
manera es pot transportar, o no?
O com es distribuïx després el
dièsel que es produïx?
Es distribuïx amb mules, no?
, o es
distribuïx per l'aixeta?
Es distribuïxen en camions
també, no?

Clar que suposa un encariment!
És evident que
suposa un encariment, però si eixe encariment està fet per a
salvaguardar el que és el respecte urbanístic i el que
és la convivència entre una activitat econòmica i la
salut de les persones, és lògic que s'hauria de fer
així perquè és de pura.
.
.
, vaja, és que no
té la més mínima discussió.

Per tant, senyor conseller, si ací hi ha
algú que informa malament és la seua conselleria, i si
ací hi ha algú que està mantenint alguna cosa que no
està clara en la seua conselleria, quan no retiren immediatament un
conseller de l'activitat portuària, nomenat per vostés,
que, a més, està claríssimament fent una activitat a
partir del moment en què es nomena conseller.
I això no
hauria tolerar-se.
 Insistisc (inoïble)
.
.
.
ningun tipus de responsabilitat penal.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, jo crec que hi ha coses que, com a
poques, jo les considere estranyes.

Diu vosté que se va absentar de la
votació perquè anaven a creure que podria tindre alguna cosa
a vore amb el tema que s'estava tractant.
Jo crec que això no
és molt normal, almenys, jo no crec que siga fruit de la casualitat.
Jo crec que ell era conscient que podria tindre alguna repercussió,
i, si no, ja se vorà, que podria haver-se mantingut en el mateix
lloc, haver exercit el seu dret a vot i no haguera tingut cap tipus de
conseqüència, en aquest cas, judicial.
Perquè quan
dubtes és quan deixes d'exercir el teu dret, perquè si
ell veritablement tenia dret podia haver-se quedat amb total llibertat.
Jo
crec que ho dubtada.
Com a poc, ho dubtava.

Això és la meua opinió personal,
que jo crec que és el que pot pensar qualsevol persona raonable quan
veu justament que, al final, es demostra que hi ha interessos empresarials
darrere, clarament, definits.
Com a poc, ho dubtava.
Jo crec que era molt
més fàcil sortir-se'n per tal de, després, no
tindre responsabilitat en seu judicial.

Vosté ha dit que, de fet, estava molt
d'acord amb el projecte.
Jo vull dir-li que, malgrat que ha posat
exemples en altres zones, el que, per exemple, ha deixat de dir és
que en aquest cas, també, fins i tot, aquesta
instal·lació anava a poder perjudicar per la seua proximitat
a un lloc d'interés comunitari i de reserva marina.
Jo li dic
que això és una de les coses, no solament que no se va tindre
en compte en l'estudi d'impacte ambiental la proximitat als
nuclis urbans, que, fins i tot, se va planejar d'eixa manera,
però que, a més, anava acompanyat d'un risc per una
proximitat a un lloc d'interés comunitari.

I, per això, ja li dic que nosaltres entenem
que hi ha moments i moments per a estar a favor de certs projectes que
impulsen energies renovables.
I ho he volgut deixar clar.
En aquest cas,
nosaltres, ja li dic, una de les propostes que nosaltres creem -i
crec que és constant en els grups que estem ací representants
en l'oposició- és d'apostar per este tipus
d'energies i per apostar per un parc -ho direm
així-, parc industrial per la sostenibilitat, que vinga a
promoure aquest tipus d'energies.

Vosté diu, i està d'acord, que es
fomenten aquestes energies.
Però, clar, aleshores, ha fet una
reflexió una miqueta estranya.
M'ha sorprés que
vosté, després de vore que s'ha parat, fins i tot, el
projecte, diga que continua estant a favor d'ell.
Perquè, ja
li dic, li anuncie que el meu grup estarà pendent que si se torna a
reiniciar aquest projecte presentaran les mesures correctores per tal que
no es puga desenvolupar amb estes característiques que ja diem.

A més, quan s'ha parlat i ha fet la
reflexió que està d'acord amb este tipus
d'energies, però que no li sembla acceptable que se
faça promoció a un parc industrial als afores, o en altres
poblacions, o en polígons industrials ja consolidats, propers a la
ciutat d'Alacant, el que argumenta és que s'ha de
transportar aquest tipus de combustible.
Però, és que al port
arriba transportant-se!
Vull dir, no sé com arriba al port.
És la mateixa reflexió.
És que mos hem quedat
al·lucinants.
Perquè, com arriba?
Vull dir, si al final ho
porten vaixells i és perquè altres vaixells els agafen i
se'ls emporten a altres zones, molta promoció de
biodièsel a la nostra comunitat hi haurà.
Vull dir, si
és només perquè arribe el port i se l'emporten
del port.
.
.
, perquè, si no, hi haurà d'alguna manera de
distribuir-se pels pobles de la nostra comunitat.
I això se fa amb
camions!

I com se fa així, i com se fa així, i
com en eixe cas haurà de tindre unes mesures de protecció de
la possible perillositat que tinga el transport d'este tipus de
substàncies, de la mateixa manera, si se vulguera fomentar i desfer
este projecte que -ja dic- comporta una forta pressió
social, i, a més, també mediambiental, se podrien fer unes
esforços perquè estes proteccions se consolidaren en un parc
industrial que no estiguera en el port.
Únicament, voluntat,
perquè vosté sap que hi ha parcs de biodièsel al
nostre país, no solament als ports, sinó en altres zones i
estan amb seguretat.
Poques, però amb voluntat se garantix la
seguretat.
El que pot ser és que vostés no tinguen voluntat
d'això, i, aleshores, seria el que vosté hauria de
contestar.
No tinga voluntat, a la millor, de protegir en una zona
industrial que se fomente este tipus d'energies.
I això,
vosté, ho haurà d'aclarir, no jo.

Ja dic, la nostra voluntat és eixa, protegir
que este projecte complisca amb totes les mesures correctores, que hauria
d'haver tingut des d'un començament, que tinga en
compte.
.
.

El senyor president:

Gracias.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
la participació ciutadana en tot moment
i no la manca de transparència que s'ha tingut en tot el
procés.
.
.

El senyor president:

Gracias, señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i, ja dic, promoure altres alternatives que
són possibles, viables i que només que falta voluntat
política.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Molt breu.

Senyor conseller, per les informacions que dispose, en
les reunions de la comissió de govern del port d'Alacant, en
moltíssimes ocasions se feia votar a la gent sense tindre la
documentació necessària per a votar.

La referència que vosté ha fet a
l'extensió dels dos membres del Partit Socialista i un membre
d'UGT, li puc assegurar que va ser una extensió fonamentada en
un fet real de falta de coneixement d'allò que estava
votant-se.
I vosté coneix perfectament que, temps després, la
subdelegada del govern li demanà repetir la votació i
vosté la va remetre a un recurs contenciós.
No va permetre la
repetició de la votació.

Però, de totes formes, he de dir-li -i
acabe- que m'ha paregut tendenciosa.
.
.
, sí, que
m'ha paregut tendenciosa la seua valoració respecte a la mala
informació que la subdelegada del govern en aquells moments i els
altres dos membres d'UGT i l'altre membre que hi havia en el
consell d'administració.
.
.
, se donava als veïns, aixina
com la seua referència també que el recolzament dels
veïns era estrictament per temes electorals.
M'ha paregut una
valoració tendenciosa per part de vosté, conseller
d'Infraestructures.

I després m'ha paregut també
totalment inoportuna, senyor conseller, la referència al nom de
José María Pajín.
El nom de José María
Pajín és el que és, és el que és, (so d'un telèfon mòbil) i que, per tant, no fea falta en absolut que vosté
fera la.
.
.
no, no la referència, sinó la forma en la qual
vosté ha fet -digam- o ha donat a conéixer quin
era un dels tres membres d'eixe consell d'administració.

Doncs mire, José María Pajín
és un ciutadà que viu en Benidorm i que, en funció del
que fóra, pertanyia al consell d'administració del port
d'Alacant, i punt.

I res més, he acabat.

El senyor president:

Muchas gracias.

Nuestro portavoz no está, con lo cual tiene la
palabra, señor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

Gracias, presidente.

Bueno, lamento.
.
.
, no pretendía ofender,
vamos, yo quería hacer referencia a los que estaban allí y,
en este caso, había una subdelegada del gobierno, un representante
sindical y había una persona que era difícil.
.
.
, era el
asesor de la subdelegada, no sé si.
.
.
pero vamos, no
pretendía hacerlo ni mucho menos para ofender.

Y menos también, el decir que.
.
.
, yo no he
dicho.
.
.
, yo pienso que se mal informó, no he dicho por la
delegada del gobierno y tal, en general por los partidos -y fueron
varios partidos-, los que en un momento determinado yo creo que
informaron de una peligrosidad y alarmaron a la gente y a los ciudadanos,
no solamente a los vecinos de la zona de San Gabriel, sino
prácticamente a toda Alicante, diciendo barbaridades como que
allí se iba a poner una bomba de relojería, cuando nosotros
teníamos un informe en el que decía que eran depósitos
de aceite y había un mínimo depósito de metanol, que
es equivalente al gasóleo, o sea, que no tiene combustión
espontánea como la gasolina, que simplemente con esa mezcla en unas
cantidades ínfimas se hace el biodiésel.

Pero, en cualquier caso, yo.
.
.
, igual que el tema
de las.
.
.
No, no, no se ría, señor Torró.
Para
usted, ¿también es un sitio industrial donde se está
haciendo cemento y después se ensaca?
¿Eso también es
una trasformación?
Pues que sepa que en los depósitos francos
hay ese tipo de trasformaciones y están permitidas en los puertos.
Son trasformaciones mínimas.

Y después hay una cosa que quiero dejar muy
claro.
Esta mañana he estado en la inauguración de cuatro
depósitos.
.
.
, -perdón- de ocho
depósitos de CLH aquí al lado de Valencia, a diez
kilómetros de Valencia, en medio de una zona urbana e industrial.
Unos depósitos que, ¿cómo llega la mercancía a
esos depósitos?
¿Cómo llega la mercancía a los
depósitos de CLH en Alicante?
¿Qué se cree que vienen
por camiones los miles de toneladas desde el puerto hasta los
depósitos?
Van por unas conducciones como está la red
eléctrica, como la gasística o, como en este caso, la de
petróleo.

Vienen desde la refinería de Cartagena o desde
Castellón por unas tuberías que están bajo tierra, que
también en su momento.
.
.
(Veus) ¿Qué me dice?
, que lo que se
tendrá que hacer es eso, ¿no?
, una tubería desde el
puerto hasta el polígono de Villena para llevar el aceite
ahí, todavía más baratito.
¡Pero vamos!
La
mercancía.
.
.
, y después, lógicamente, se
distribuye en camiones a las gasolineras.
Pero entonces, se está
evitando un trasporte tremendo de muchísimos metros cúbicos y
de muchísimas toneladas de mercancía en camiones por las
carreteras.

Se está llevando con tuberías, con
tuberías, pero en ningún momento.
.
.
, y entre otras cosas,
porque no se puede descargar un buque de petróleo, por ejemplo, o un
barco de aceite que tiene 30.
000 toneladas a camiones, porque es totalmente
imposible, tardaría la descarga cuatro o cinco días.
Vamos a
ver si.
.
.
Y un día, pues más tranquilo, se lo explico, si
le parece.

En cualquier caso, lo único que sí que
le tengo que decir es que el consejero siempre actuó de buena fe.
Es
un consejero que ha estado y sigue estando en el puerto -me lo ha
preguntado-, porque siempre ha tratado de potenciar el puerto de
Alicante, montó reuniones en Almansa, en Albacete; hubo una
presentación del puerto en Albacete con el presidente de Castilla-La
Mancha, con el señor Bono; siempre ha derivado a todos los
industriales de Castilla-La Mancha para que puedan trabajar con el puerto,
y, en este caso, -y usted ha nombrado la participación, creo
que pequeña del 10% o el 14%, no sé qué ha
dicho- este señor con el grupo.
.
.
, que con el potente
grupo tenía la oportunidad de invertir en Sevilla, en Gijón
-como invirtieron- o en otros sitios y por apostar y por hacer
valer su situación de consejero y defender los intereses del puerto
de Alicante, porque todo el mundo -insisto- pensábamos
que era una buena eso, pues apostó por convencer a sus socios para
que los trajera al puerto de Alicante.
En este caso, yo creo que la verdad
es que lo hizo con buena intención, pero no fue así.

En definitiva, yo lo que veo es que diferentes
partidos ponen obstáculos, es verdad que ponen unos
obstáculos y piedras y zancadillas, nadie quiere.
.
.
, todo el
mundo se niega y, especialmente, su partido, Izquierda Unida, e incluso
otros partidos, el Bloc, nadie quiere una.
.
.
una antena móvil
para telefonía, pero todo el mundo tiene su móvil y quiere
tener la mejor cobertura del mundo.

Nadie quiere.
.
.
, vamos, de verdad que es.
.
.
(Veus) No, no, no, es que
nadie.
.
.
, no quieren la alta velocidad porque dicen que consume mucho,
pero después sí que quieren el transporte público.
No
quieren.
.
.
Vamos, es una cosa.
.
.
No, ¡pero vamos!

Ahora mismo que de mí depende el tema
eólico, que estamos cumpliendo a rajatabla el tema de ZEPA, estamos
cumpliendo absolutamente todo.
.
.
(veus) absolutamente estamos cumpliendo.
.
.

El senyor president:

Por favor.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

.
.
.
y cualquier aerogenerador que queremos poner en
un sitio.
.
.
, están apostando por las energías renovables,
las energías alternativas y tal, y lo que hacen es poner pegas para
que no podamos tener una cuota como la que queremos de tener
energías renovables.

No, no, sinceramente, (veus) es poner pegas por poner pegas y, después, sin
embargo, pues no valorar las contrapartidas que pueden tener las cosas bien
hechas de mejorar la vida de todos los ciudadanos como podría ser
ese combustible ecológico o como podría ser.
.
.

Y después lo que sinceramente no entiendo
-y ya termino- es que si esto fue una concesión, que
además lo que me ha hablado de una modificación de la
concesión, si es que son todos modificaciones de concesiones.
Cada
concesión que se tramita en TMS -y también se lo
explicaré más tranquilamente- es una
modificación de la concesión, no es que se esté
modificando la concesión para poner esto, entra dentro de lo que
permite el plan especial, pero cada nueva petición de los
concesionarios se tramita como una modificación de la
concesión para darle concretamente un espacio en el puerto, y cuando
quiera lo vemos.

En cualquier caso, esto fue el 2006.
El 2007 hicieron
este recurso que insisto que ya habrá.
.
.
, ya vendrá su
fallo y dirá si este señor tenía que ver, si se
tramitó mal, si hubo algún expediente que estuviera mal
tramitado o lo que fuera.
Esperemos, y acataremos la sentencia o el fallo
que venga en su momento.

En cualquier caso, una cosa del 2006 que recurrieron
en el 2007 y estamos en el 2009 y además todo parece indicar que los
concesionarios no van a hacer o han renunciado al tema, porque yo no he
oído ningún movimiento, yo no estoy en el puerto, pero no he
oído nada más sobre el tema, pues yo sinceramente tampoco
sé muy bien por qué ese interés en sacar este tema.

Dejen sus señorías que vaya el recurso o
el contencioso por donde tenga que ir y ya habrá una sentencia y un
fallo en el que acataremos o recurriremos los que estén o no
estén de acuerdo.

Y nada más, muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Gracias por haber venido por primera vez a esta
comisión, que no correspondiéndole por la titularidad de la
consejería que ocupa, pero sí por las explicaciones que ha
dado a esta Comisión de Medio Ambiente.

Muchas gracias, señores y señoras.

(S'alça la reunió a les 19 hores i
15 minuts)