DS-147%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 17 d’octubre de 2018.
ComenÃ§a la sessiÃ³ a les 10 hores i 32 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i CatalÃ .
SessiÃ³ plenÃ ria nÃºmero 83.
Primera reuniÃ³.

El senyor president:

Moltes gràcies als mitjans gràfics.

Anem a donar inici a la sessió plenària 83 de la present legislatura.
Seguirem amb l'etiqueta #plecorts per si vol fer alguna menció per les xarxes socials.

Senyories, s'obri la sessió.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

Per acord de la Junta de Síndics d'ahir 16 d'octubre i a proposta del Grup Parlamentari Socialista, mitjançant l'escrit registre d'entrada 113.
257 i de conformitat amb l'article 66 del nostre reglament, es proposa la següent alteració de l'ordre del dia: canvi de substanciació del punt 5 pel punt 12, de manera que el debat i votació de l'informe de la subcomissió per a l'estudi de la gestió de l'aigua de la Comunitat Valenciana i possibles alternatives d'actuació davant els efectes del canvi climàtic i les necessitats humanes d'aigua, aprovat per la Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori del dia 3 d'octubre del 2018 es realitze, configure en el punt número 12; i el debat i votació del dictamen de la Comissió Justícia, Governació i Administració Local sobre el Projecte de llei de La Generalitat d'inspecció general dels serveis i del sistema d'alertes per a la prevenció de males pràctiques en l'administració de La Generalitat i el seu sector públic instrumental es realitze en el quint lloc de l'ordre del dia.

Si la proposta resulta aprovada, cadascun dels dos punts, el 5 i el 12, se substanciaran en lloc de l'altre i quedarà de la manera següent: el punt 5, debat i votació del dictamen de la comissió de Justícia, Governació i Administració Local sobre projecte de llei de La Generalitat d'inspecció dels serveis i dels sistemes d'alertes per a la prevenció de males pràctiques en l'administració de La Generalitat i el seu sector públic instrumental, publicat en el BOCV 306, i per tant el punt 12 seria el debat de l'informe de la subcomissió per a l'estudi de la gestió de l'aigua a la Comunitat Valenciana.

¿Tenen algun inconvenient en esta alteració de l'ordre del dia?
Doncs, s'accepta l'alteració.

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural sobre la situació actual de VAERSA i els seus treballadors, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 108.
480, BOC 295)

El senyor president:

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural sobre la situació de VAERSA i els seus treballadors, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la presentació i defensa de la moció subsegüent té la paraula la il·lustre diputada Elisa Díaz.
A esta moció s'ha presentat una esmena conjunta del Grup Socialista i Grup Compromís, i pel que veig no n'hi ha hagut consens o acord.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Buenos días a todos, especialmente a los trabajadores y representantes de los trabajadores de VAERSA que nuevamente se encuentran aquí, nuevamente porque ya han venido en varias ocasiones, y en este caso es porque las cosas no avanzan; y como no avanzan, nosotros, en aras a esa oposición constructiva que intentamos ejercer, les presentamos esta moción subsiguiente para que lleguen a buen puerto las reivindicaciones que nos han trasladado a todos los grupos los trabajadores de VAERSA.

Miren, cuando les digo que las cosas no avanzan es porque es una realidad, ustedes lo han podido ver igual que nosotros durante todo el verano.
Algo que sí que ha hecho este Consell, y que todos hemos podido ver, y que es dificilísimo pero lo han conseguido, es que todos los sindicatos se pongan de acuerdo, todos los sindicatos de los trabajadores de VAERSA se han puesto de acuerdo contra ese Consell y ese no hacer o mal hacer, y ya no solo estamos hablando de trabajadores de VAERSA sino también -lo saben ustedes- agentes medioambientales, bomberos forestales, bomberos profesionales, todos los sindicatos se han puesto de acuerdo porque están hartos de sus promesas y de que no las cumplan.

Es que eso es lo que ha pasado con esa oposición destructiva que han tenido, que han hecho durante tantos años, que han prometido tanto, el oro y el moro, que cuando han llegado a gobernar pues no se han dado cuenta de que esas promesas había que estudiarlas y había que ver la viabilidad o no de poder hacerlas.

Precisamente por eso nosotros solicitamos ese informe que probablemente ya debería de haber estado hecho, sobre todo cuando ustedes son los que prometen y deberían de haber hecho ese informe y deberían de haberlo trasladado, pero la consellera lo que dice es, Â«no, es que yo tengo reuniones, por un lado con la abogacía, intervención y técnicos y, por otro lado, con los sindicatos de los trabajadores, con los representantes de los trabajadores.
Â» ¿Qué es lo que pasa?
Que a estos trabajadores no se les está contando esas reuniones con intervención y abogacía, no se les está diciendo qué inconvenientes hay, que probablemente los haya.

Precisamente por eso nosotros pedimos ese informe, que a lo mejor hay hechos informes ya, pero los trabajadores quieren conocer esos informes, esos inconvenientes, la mejor forma y más viable de cambiar esa personalidad jurídica de VAERSA para mejorar la situación de los trabajadores.
Y es lo que estamos pidiendo, no es más que eso, que se hagan esos informes si no existen y que se dé traslado tanto a los trabajadores como a todos los grupos parlamentarios.

Les pedimos, también, bueno, más que nada porque -como les decíamos- el Consell, llega la consellera y todo son buenas palabras, y lo sabemos, o sea, este Consell, si hay algo que le caracterice son las buenas palabras, pero la falta de hechos también le caracteriza, y por eso se ponen de acuerdo contra el Consell.

Y en este caso estamos hablando, también, por ejemplo, ha llegado la consellera y se cuelga medallas que son impropias -y no lo digo yo-; cuando salí de la interpelación que le hicimos a la consellera hace unos meses los propios trabajadores me dicen, Â«es que no entendemos por qué se cuelga medallas que no le correspondenÂ», cuando hablaba de que habían recuperado 11 millones de euros y 3 millones de euros, trámites que se habían hecho en la legislatura pasada para reclamar esas cantidades, y que no lo digo yo, yo no lo sabía, me lo dicen los propios trabajadores, que ya se habían hechos esos trámites en la legislatura pasada con el Partido Popular.

Entonces, claro, ¿por qué se cuelgan medallas inmerecidas?
¿Por qué habla de la magnífica gestión económica que está haciendo en VAERSA?
Pues no lo entendemos, supongo que para tapar o que no se hable de ese maquillaje contable que todos conocemos y que se hizo público con esa acta de 3 de mayo de 2017 que hablaba de un acuerdo para maquillar las cuentas y que se taparan las pérdidas y números rojos de VAERSA.

Es evidente que si no tira del trabajo que ya hiciera el Partido Popular, que podría haber sido mucho más, y eso lo hemos reconocido, pero ese trabajo del que la consellera alardeaba ya se estaba haciendo, igual que el contrato programa, igual que la RPT, nosotros también hicimos una RPT y no la llegamos a sacar porque no cumplía ese requisito que pedían los trabajadores de incluir al 80% de la plantilla que son los trabajadores de encomiendas, y es lo que están solicitando, que se les incluya.

Por eso la consellera llega y hace una doble relación, la de la RPT y la relación de plantilla porque, si no, el 80% de la plantilla es que se le queda ¡fuera!
, se le queda fuera a la consellera, y lo que están pidiendo los trabajadores es precisamente que se incluya a los trabajadores de encomiendas, que son el 80% de la plantilla de VAERSA.

Sabemos que eso no es fácil, probablemente eso dependa de cambiar la personalidad jurídica de VAERSA, y precisamente por eso estamos intentando llegar a un acuerdo para que se den pasos hacia adelante, para que el trabajo que se haga desde ahora hasta final de legislatura sirva para llegar a ese objetivo de mejora de la situación de los trabajadores de VAERSA.

Miren, cuando hablaba también de la formación, de estos cursos de formación, es que intentó colgarse medallas pero por una acción que realmente no es, por un lado, la que están reivindicando los trabajadores porque de lo que están reivindicando no habló, de las preguntas que le hicimos no contestó, y hablaba por ejemplo de cursos de formación, hablaba de cursos de formación de valenciano que por supuesto, ¡claro!
, son importantísimos porque vale más puntos saber valenciano que saber utilizar una desbrozadora o una motosierra que es lo que hacen todos los brigadistas en los montes para conservar y mantener nuestro medio ambiente, resulta que vale más que, no sé, nuestra fauna y nuestra flora debe de tener más valor el cómo se le hable, en qué idioma se le hable que el saber dónde se debe de actuar y cómo se debe de actuar.

Nosotros eso no lo compartimos, cuando intenta alardear de los cursos de formación también debería de saber que esos cursos de formación ni siquiera están llegando a todas las personas de VAERSA; nos dicen -y esto me lo contaron ayer- que los brigadistas no llegan a esos cursos de formación, solo a los que están en oficinas, por los horarios que han puesto, o que, por ejemplo, el curso de valenciano que se hizo en la sede Comisiones Obreras en Alicante el profesor no advirtió a los alumnos de la fecha del examen y nadie se pudo examinar.

Pues, vamos a ver, las cosas se pueden hacer mejor, ¡claro que se pueden hacer mejor!
Y estamos muy encima de que se vayan mejorando, pero alardear de algo que no se está haciendo bien pues, sinceramente, no lo entendemos, no lo entendemos, debería de haber ocupado más el tiempo de la interpelación en hablar de las reivindicaciones básicas de los trabajadores y de los representantes.
Precisamente por eso nosotros estamos aquí.

Hablamos, también, de las tarifas, de la actualización de las tarifas porque, a pesar de que la economía, que la gestión económica es maravillosa en VAERSA pues resulta que es deficitaria y que los trabajadores piden que se actualicen las tarifas que se llevan aplicando desde hace años.

La última respuesta que nos llega hace tan solo una semana desde conselleria, después de preguntar varias veces y que nos dijeran que se estaban aplicando las tarifas de 2007, 2008 y 2011 de Tragsa, ahora parece que han llegado a un acuerdo en el pasado junio para aplicarse nuevas tarifas actualizadas en 2019, pero aun así me dicen -ayer mismo- que hay problemas para las obras forestales.
Por eso, nosotros queremos incluir ese punto.

Y, para finalizar, decirles que cualquier compromiso que haya y cualquier paso hacia adelante que haga este Consell en aras a llegar a ese objetivo de mejorar la situación de los trabajadores de VAERSA, el Partido Popular se compromete a mantenerlo, a utilizarlo hasta llegar al final de ese objetivo y conseguir esa mejora para cuando volvamos a gobernar dentro de unos meses.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

A esta moció subsegüent s'ha presentat una esmena conjunta, i per a la seua presentació i defensa, en primer lloc, tindrà la paraula l'il·lustre diputat David Cerdán i, posteriorment, senyor Juan Ponce per a la defensa…

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Cerdán Pastor:

Gracias, president.

Me voy a acoger a las palabras de la diputada Díaz hablando de paso adelante y de cierre de filas en aquellos compromisos que lleguemos con los trabajadores y con la empresa porque sí se está avanzando.
Para saber si se avanza o no se avanza hay que retrotraerse a la RPT que desde 2006 no existía, a los ERE sucesivos del 2012 y del 2014 y a un sinfín de cosas que si ha tenido una carga de sufridores han sido los trabajadores de esa empresa.

Le voy a decir claramente qué es lo que quiere, desde luego mi grupo, mi partido y el botànic, dos cosas fundamentales: que VAERSA funcione y desde luego que los trabajadores estén en unas condiciones dignas para realizar un trabajo eficaz y eficiente, que no sigamos recayendo en la engañosa trampa de las encomiendas que algunos desarrollaron con mucha eficacia y que podamos establecer una estabilidad laboral que redunde -como digo yo- en los tres aspectos fundamentales que ocupa a esta entidad, sea la figura que en el futuro le otorguemos; es decir, que sean capaces de una gestión integral de los residuos, que sean capaces de una labor de gestión integral de nuestros recursos forestales, de que sean capaces de cuidar, de proteger, de mimar nuestros parques naturales y que sigan trabajando en la medida de lo posible en aquellas labores que tienen vinculación con la agricultura.
Ese es el objetivo y eso es lo que queremos.

Desde luego, hay que decir claro y alto que aquellas manchas que sean atribuibles a la gestión política no tienen que recaer jamás en la masa de los trabajadores.
Si los políticos no hemos estado a la altura de las circunstancias, no hoy, ayer, con respecto a qué se hizo, cómo se hizo VAERSA, no podemos acusar a los trabajadores de esa misma mancha, lo digo claramente, no hay ninguna duda de la profesionalidad de cada uno de ellos.

Y para eso estamos iniciando desde hace tres años un cambio que no es fácil, que no es cómodo y que puede generar ciertas dudas porque mover mucha tierra en los montes es muy complicado, pues mover VAERSA no es mucho más sencillo.

Por eso, sí, estamos buscando una nueva forma jurídica.
Algunos pensamos que, desde luego, tiene que ser con un carácter públicamente toda su gestión, en la mayoría.
Por eso entendemos que sí, que tenemos que tender a una entidad pública empresarial o -lo dejo en el aire- acometer que VAERSA pudiera ser a futuro parte de una agencia contra el cambio climático, como ocurre en otras comunidades autónomas, que sería, desde luego, mucho mejor para la eficacia y mucho mejor también para los trabajadores.

Pero, bueno, trabajemos en ello.
Apoyamos esa propuesta, que la hemos apoyado desde el minuto cero.
Entendemos que tenemos que hacer todos los cambios con un premisa fundamental, que es el riesgo cero para la actual plantilla.
Nadie se puede quedar atrás.
Y eso requiere, efectivamente, que pidamos los informes a la abogacía y a la intervención necesarios para avanzar en esa línea y no tropezar por el camino, porque al final si tropezamos, vuelven a pagar los mismos, que son los trabajadores.

Repito, riesgo cero para la plantilla.
¿Pueden o no pueden ser laborales fijos?
¡Ojala lo pudieran ser!
¡Ojalá encontrásemos el mecanismo!
Pidámosle a los que saben, a la intervención y a la abogacía cuál es el mecanismo más seguro para que ello sea posible.

Tenemos también que seguir trabajando.
Es verdad que ya se ha avanzado en la actualización de las tarifas con un doble objetivo: hacer viable VAERSA, con la naturaleza jurídica que se le determine a futuro y, desde luego, no distorsionar el mercado, que tampoco repercute en positivo para el sector forestal que tenemos que cuidar y garantizar cierta rentabilidad.

Tenemos que adecuar los complementos salariales.
Ya hay ciertos compromisos para ello.
Mejorar la RPT, sin que nadie se quede fuera.
Lo digo claramente.
Eso es lo que nosotros pedimos: sin que nadie se quede fuera.
La administración no puede generar trabajadores de primera y trabajadores de segunda, como antes sí lo había, desde luego.

Y podemos terminar y concluir que para nosotros VAERSA no es un fin.
En otros tiempos no lo sabemos, pero, en este caso, no, es un medio.
Y es un medio que requiere que todos apoyemos su valor fundamental, que son sus trabajadores.

Yo creo que con la propuesta que Compromís y PSOE han hecho creo que es viable que lleguemos todos a un acuerdo y que ese paso adelante que usted ha dicho que iba a sostener a futuro, gobierne o no gobierne, dentro de meses o dentro de ocho años, como dice su síndica, sea una realidad, por nuestro medio natural y, desde luego, por la plantilla de trabajadores.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Cerdán.

Per a acabar de presentar, per a acabar de presentar l'esmena, que és una esmena conjunta, l'il·lustre diputat Juan Ponce té la paraula.
Després passarem a vore si s'accepta o no per l'altra part.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Buenos días a todas y a todos.

Bienvenidos los representantes de VAERSA, una vez más en esta casa.

Y bienvenido el Partido Popular a la preocupación por los trabajadores de VAERSA.

Resulta…, no tengo el calificativo adecuado, pero lo dejaremos en anecdótico el hecho de que ahora, después de veinte años de pufos, de ERE, de responsables puestos por ustedes, que robaron todo lo que pudieron, pues que se preocupen por el futuro de la empresa y por los trabajadores.

Los trabajadores sufrieron en su época dos ERE, que afectaron a 400 y 100 trabajadores, aproximadamente, que fueron tumbados por la mala fe de la negociación realizada por ustedes y que llevó a dejar prácticamente sin plantilla a nuestros parques naturales, a los servicios de control de contaminación, a dejar absolutamente desprotegido el territorio valenciano en todas las funciones que estaban realizando, porque ustedes, en paralelo, jamás crearon plazas de técnicos de funcionarios que pudieran realizar todas estas funciones y lo hacían a través de esta conselleria en B que era VAERSA.

Bien.
Habla usted de medallas inmerecidas.
No.
O sea, hubo una serie de pagos que se reclamaron… Bueno, primero se detectaron cuando llegó el nuevo gobierno y se hicieron las gestiones y se recuperó ese dinero que ustedes habían dejado, habían dejado pasar.

Respecto a la moción, pues, bueno, haciendo un ejercicio de responsabilidad parlamentaria, una vez más por parte de los grupos del botánico, hemos mirado con buenos ojos y hemos olvidado todo lo que acabo de comentar, para intentar que de aquí saliera un acuerdo positivo, sobre todo de cara a los afectados, que son estos 1.
400-1.
500 trabajadores de la empresa pública VAERSA, que, desde luego, a este gobierno y a estos grupos parlamentarios les preocupa su futuro.

Se ha trabajado desde el minuto cero para intentar solucionar esta.
Está claro que la forma jurídica no era la más adecuada, pero estaba claro también que el paso de una forma jurídica a otra conllevaba poder dejarse a mucha gente atrás.

Por tanto, lo primero que había que hacer era esa RPT que ustedes tenían olvidada desde 2006.
No sé qué hicieron, pero no hicieron nada desde 2006 a 2015.
Al fin, por lo menos, la de 2017 se pudo aprobar.
Está elaborada en el 2018.
No es satisfactoria a los efectos de que esté todo el mundo contemplado, porque ustedes explotaron y llevaron hasta la extenuación el tema de las encomiendas, de forma que trabajados que tenían que estar realizados por la administración hace ya diez-quince años, pues hoy en día hemos heredado esa forma de encomienda.
Y es muy complicado el que toda esta gente esté en una RPT precisamente por este formato que ustedes llevaron al extremo.

Hemos aceptado lo aceptable de la moción.
En nuestra enmienda la hemos matizados de forma que sea cumplible.
Hemos estado comentando los términos, estamos de acuerdo en lo que se propone.
De hecho, el Consell está trabajando en este sentido.
Y lo único que hemos de acabar de ajustar es…, parece ser que no está de acuerdo con algunos de los plazos, es negociarlo y lo podemos modificar.
Y algún otro aspecto que ahora nos comentará si quiere que se incluya alguna cosita más en lo que es el texto de la moción.

El objetivo, el objetivo es que de aquí salga un acuerdo por unanimidad y que esa hoja de ruta se cumpla durante los próximos meses y años y que al final la gente que trabaje en VAERSA tenga estabilidad laboral, tenga…, desaparezca esa precariedad que ustedes asentaron y que…, y de la cual es muy complicado salir, por lo que estamos comentando entre todos.

Y que al final, bueno, que sea operativo, digamos, este acuerdo para que en los próximos meses se pueda culminar este proceso que, como bien comentó la consellera, se lleva trabajando ya durante toda la legislatura.
En los últimos…, durante todo este año hay una comisión con distintos departamentos de la administración, se está informando, en la medida de lo que se puede informar, a los sindicatos.
Lo que no se puede informar es sobre debates.
Lo que hay que informar es sobre cuestiones concretas, que es difícil llegar a ese acuerdo, esa buena fórmula que asegure -porque lo fundamental es eso, que se asegure- que nadie se quede por el camino y que todos los trabajadores de VAERSA estén incluidos dentro de la futura VAERSA y, eso, recuperen o tengan, por primera vez en su vida, una estabilidad económica y laboral.

Por lo tanto, esperemos que, nada, en los próximos minutos lleguemos a ese acuerdo.

Y nada, saludar de nuevo a los amigos de VAERSA y esperemos que, por fin, después de estas décadas de sufrimiento, se llegue a buen puerto.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Ara la il·lustre diputada Elisa Díaz ens dirà si accepta o no l'esmena que s'ha presentat i defensat pels responsables del Grup Socialista i Compromís.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Miren, claro que nos preocupábamos por los trabajadores.
Por supuesto que sí.
La legislatura pasada se hizo un esfuerzo abrumador, con mucho menos de lo que se cuenta económicamente hablando, en esta legislatura.

Y ustedes se lo podrán creer más o menos, pero realmente quienes lo saben son los trabajadores.
Saben perfectamente que quien fuera consellera se estuvo esforzando muchísimo y se dio un paso hacia adelante que ustedes han vuelto a dar para atrás.

Miren, en la legislatura pasada, a las personas que estaban trabajando ciertos meses, 24 meses, y estaban en una situación para pasar a ser indefinidos, se les pasó a ser indefinidos.
Y sin embargo, ustedes ahora -y ya se lo comenté-, les dije que los trabajadores -porque así me lo trasladaron tal cual, ¿eh?
- los trabajadores nos han traslado que la empresa ha empezado a no renovar a personal temporal de manera irregular encubriendo despidos para evitar el fraude de ley en la contratación.

Y que eso no pasaba antes con el Partido Popular, porque en la legislatura pasada eso se evitó.
Y ustedes ahora, a personas que les tocaría estar fijas, les dicen: Â«Váyanse seis meses y luego ya veremos si vuelven.
Â» Les están echando a la calle.
Y eso está pasando ahora.
Eso mismo me lo contaron ayer.
Es que está pasando ahora.
Y me lo contaron también hace tres meses.

Por lo tanto, claro que nos preocupábamos por los trabajadores, y claro que hicimos cosas y claro que se podrían haber hecho cosas mejor.
Precisamente por eso estamos aquí hoy, porque reconocemos, y seguimos haciendo y seguimos aportando.
Y saben perfectamente que desde el principio, desde inicio de esta legislatura, nos hemos preocupado por ellos, cuando ustedes llegaron y en plena temporada alta de plagas, ustedes echaron a la calle a los brigadistas de sanidad forestal.
Y fue el Grupo Parlamentario Popular el que presentó las iniciativas pertinentes para que se reincorporaran a los trabajos.

Por lo tanto, no digan que no nos preocupamos por ellos, porque sí que nos preocupamos por ellos y hablamos con ellos.

Y ya les he dicho, nos hemos comprometido con ellos y nos comprometemos con ustedes a que cuando volvamos a gobernar dentro de unos meses, continuaremos el trabajo que se haya hecho.

Por supuesto, el tema del plazo, ¡hombre!
, pone seis meses.
También es… supongo que de manera automática.
Dentro de seis meses las Cortes estarán disueltas.
Por lo tanto, no podemos aceptar seis meses, podemos aceptar tres o cuatro meses.
¿De acuerdo?

Y luego, con respecto al punto que quitan, que se reconozcan las categorías profesionales y complementos específicos, pues creo que se podría incluir de alguna manera, igual que incluyen el finalizar los trabajados para actualizar las tarifas.

También que si dicen que se están haciendo esos trabajos, pues decir que se continúen y se finalicen los trabajos de reconocimiento de esas categorías y complementos, porque no podemos renunciar a que se ponga.
Y le explico por qué.

Usted, señor Ponce, en marzo de 2017 decía: Â«He de recordarle que lo primero que se ha hecho ha sido reclasificar peones especialistas, que tenían categorías inferiores al trabajo que realizaban.
El resto de peones ha pasado de la categoría mínima a la que tenían que estar, que era de 001 al 004.
Â» Esto lo dijo en marzo de 2017.
Decía que ya estaba hecho y que ya estaba reconocido.

Y resulta que cuando hacemos la interpelación, no está efectivo ninguno de esos peones a los que supuestamente se le había pasado al 004, habían cobrado como tal.
Ustedes ahora me dicen que están cobrando con carácter retroactivo desde junio.
Y lo vemos positivo.
Es que es algo que estaban pidiendo.
No sé si eso será cierto o no.

El caso es que poner esa coletilla de que se sigan haciendo los trabajos para que se finalice el reconocimiento de las categorías y complementos, incluso tal y como lo proponemos, siempre y cuando el presupuesto lo permita, los que correspondan.
Es que creemos que lo ponemos de manera muy abierta para que sea posible, muy flexible, porque tenemos vocación de gobierno y sabemos que no es fácil.
Precisamente por ello lo ponemos así.

Si lo incluyeran de alguna manera, pero tiene que estar para poder aceptar esa enmienda y poder llegar a un acuerdo, eso, más el plazo de, ya les digo, como mucho, cuatro meses, estaríamos dispuestos a llegar a ese acuerdo.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, bé, ara és la primera moció.
Entenc que s'acaben de conéixer les esmenes, però, bé, en tot cas, li vaig a donar la paraula al senyor David Cerdán per a rèplica i vore si és possible… Però els recorde que tenen cinc punts de l'ordre del dia i els vaig dir ahir en la junta, i espere que els seus síndics els ho hagen transmès, que no anàvem a parar el ple.

Per tant, si s'ha de fer algun acord, que siga sobre la marxa i rapidet.

Senyor Cerdán.
(Veus i rialles) Una transaccional, vull dir.
I entenc que és la primera moció del dia.
I, per tant, els done un marge superior, però té vosté la paraula, senyor Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Bueno, voy a ir al grano.

Efectivamente, yo creo que seis meses es un exceso.
Yo creo que, efectivamente, podemos llegar a un acuerdo, hablo también en nombre de mi compañero, para que quede claro que hay una voluntad de reconocer las categorías, la necesidad de adecuar los complementos salariales, ya hay unos acuerdos base.
Y, por lo tanto, yo creo que podemos llegar a ese acuerdo con nuestra enmienda y su propuesta.

Y simplemente decir dos cosas.
Echar a la calle es un ERE, y echar a la calle mal es un ERE que el supremo tumbó.
Eso es echar mal a la calle.
Lo otro, y lo voy a decir con toda claridad: concatenar contratos de diez, de seis, de ocho meses durante décadas, creo, desde mi punto de vista y no soy jurídico, es un fraude de ley.
Y, además, es una poca vergüenza de cómo se trata a la gente (aplaudiments) y a nuestros trabajadores.

Que nosotros tengamos que hacer el esfuerzo de decirles, Â«vamos a regularizar estoÂ» y, por lo tanto, hay que jugar con determinados plazos para poder hacerlo bien y que el supremo no nos tire de las orejas, eso es lo que se está haciendo desde la conselleria.
Es verdad que eso tiene un coste, un coste en la familia de la gente que tiene que sufrir esa decisión, como ha sufrido esos diez meses de incertidumbre de hoy trabajo y mañana no sé.
A mí, a mi grupo, como socialista y como obrero, desde luego, nos avergüenza.
Y vamos a poner todo lo que sea posible para que esa situación, que se ha sostenido durante veinte años, tenga en esta legislatura o al principio de la siguiente, punto y final.
Así que, de echar a la gente a la calle, no.
De reconocer derechos, sí.

Es verdad que mover piedras, como hacía Sísifo para que vuelvan a caer es, además de muy costoso, una inutilidad.
Y, nosotros, en eso, no vamos a caer.
Vamos a mover lo que sea necesario para que esa situación de esa gente que está, no arriba, que también, en los montes y en los campos, sea un trabajo digno, porque de su trabajo depende, y no es ninguna exageración, el futuro de todos.
Acometen cosas muy serias: medio ambiente, residuos, agricultura, contaminación, y ahí nos jugamos, esta sociedad, su futuro, y nosotros se lo debemos a ellos y a nuestros hijos.
Y en eso estamos, en eso está la conselleria.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Sí, té vosté la paraula per a replicar, sí.
I si se pot aprofundir en l'acord, faríem un xicotet recés.
(Una diputada diu: Â«Claro.
Â»)

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Díaz González:

A ver, creo que sí que hemos llegado a un acuerdo, si no me equivoco.
Entonces, lo digo por el resto de grupos que vaya a intervenir.
Al final fijamos cuatro meses en lugar de dos y en lugar de seis.
O sea, admitimos la enmienda del Grupo Compromís y del Grupo Socialista con esos dos cambios, el de que se dé cumplimiento de dicha resolución, como máximo, en cuatro meses, y que se incluya que se finalicen los trabajos para el reconocimiento de los complementos y categorías.
Por ahí yo creo que vamos bien y dejamos eso acordado.

Miren, decirles también, ya que usted hablaba de ERE, no es gusto de nadie el echar a la gente a la calle.
No es gusto de nadie hacer ERE.
No es gusto de nadie, para nada, hacer algo así.
Y por eso decía que el esfuerzo hubiera tenido que ser abrumador en la legislatura pasada, porque la situación económica era mucho, mucho más complicada de la que ustedes están viviendo, pero mucho más y con diferencia.

Y precisamente por eso sí que dimos pasos hacia adelante; pasos hacia adelante que ustedes, en esta legislatura que no es tan complicada, están haciendo para atrás.
Y es lo que les estamos diciendo y advirtiendo.

Le decía a la consellera: no hay más trigo que el que no quiera ver.
Ustedes pueden quitarse la venda o no.
No lo dice el Grupo Parlamentario Popular.
Es que cada cosa de la que digo aquí sobre VAERSA me la han trasladado los trabajadores.
No es que yo me lo esté inventando.
No me lo invento yo.
Eso ha sido así.
Y, por tanto, lo traigo aquí y lo denuncio para que todos ustedes sean conocedores de la realidad.
De la realidad de VAERSA de ahora, no de la de antes, que ya la conocen y todos lo sabemos muy bien, sino de la de ahora, de la que están ustedes gestionando.

Y, bueno, decirles que usted, señor Cerdán, ha dicho en varias ocasiones que había que acabar con las enmiendas.
También presentamos esta moción y no decimos que haya que acabar con las enmiendas o no porque no sabemos si va a ser posible o no.
Fíjese, en la última respuesta que recibo, que tienen los trabajadores de VAERSA, pues la recibo… -está firmada el 24 de septiembre, la recibí hace dos semanas- dice que Â«en tal sentit, la nostra decisió no és acabar amb les encomandes de gestió de VAERSAÂ».
O sea, han dado un giro porque al principio decían que había que acabar con las encomiendas de gestión.
Y ahora están diciendo que no tienen intención de acabar con las encomiendas de gestión.

Ya les digo, y precisamente por eso nos abstuvimos en la moción subsiguiente que presentara Podemos en febrero de 2017.
No se trata de acabar con las encomiendas de gestión o no.
Se trata de buscar y encontrar la manera más viable, tanto económicamente…, sobre todo para mejorar la situación de los trabajadores de VAERSA.
Si puede ser sin encomiendas, pues probablemente ellos lo agradezcan.
Si tiene que ser a través de encomiendas, veamos la manera que sea más favorable para ellos.
Ya veo que la conselleria ha renunciado a acabar con las encomiendas.
No es que lo critiquemos.
Es que es algo que ustedes decían una cosa y ahora dicen otra.

Esa es la problemática que han tenido en este Consell, que han prometido tanto, como decía en un principio, han prometido tanto que se han visto hasta con una huelga de los trabajadores de VAERSA, algo que ni siquiera con el Partido Popular había sucedido.
Y sí que ha sucedido en menos de…, fue cuestión de dos años cuando se manifestaron y se pusieron en huelga los trabajadores de VAERSA con un seguimiento de más del 70% de los trabajadores en esa huelga.
Eso antes no había pasado, por muy mal que estuvieran las cosas, con lo cual, bien, ahora, no lo están haciendo.
Y, precisamente, por eso estamos aquí.
Y precisamente por eso les agradezco de verdad ese paso de llegar a un acuerdo, porque creo que los trabajadores lo van a valorar, que en estas Cortes, los grupos parlamentarios podemos llegar a un acuerdo para mejorar su situación.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Sí que els agrairia, abans de donar-li la paraula al senyor Ponce per a concretar si n'hi ha eixa transaccional i eixe acord, que ens la posaren per escrit, i entenc que la resta de portaveus sabran en quina situació de text nou estem parlant.

Si són tan amables de passar.
.
.
Ara li passe el senyor Ponce, però estem ja parlant.
.
.
Ho dic pels portaveus que han d'intervindre i han de parlar sobre eixa transacció que s'ha explicat verbalment, però entenc que estaran al cas de la situació.

Senyor Ponce, té vosté la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gràcies, senyor president.

Sí, pensava llegir la frase que anem a canviar del punt e, 1, 4, que quedaria de la següent manera, Â«que mentrestant no s'execute el canvi es finalitzen els treballs per a actualitzar les tarifes d'obres i pel reconeiximent de categories professionals i complements específics del personal de VAERSAÂ».
És el que havíem pactat.
Estem d'acord, senyora Díaz.
I també canviem el termini de sis mesos pel de quatre.
Val?
Bé.

Dit això, ara enviem.
.
.
, en un parell de minuts estarà la proposta en la taula però els grups ja són coneixedors del contingut.

Señora Díaz, es que, claro, ustedes.
.
.
(Remors) Bueno, ha hecho una serie de comentarios sobre lo que.
.
.
Bueno, ¿puedo terminar mi intervención, señor presidente?

Bien.
.
.
(Remors) ¿Cómo que (inintel·ligible) .
.
.
?

El senyor president:

No sé què.
.
.
(La vicepresidenta primera, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No, perquè tenen els minuts perquè s'han de dividir per dos, són tres, però no passa res.
Â»)

Sí, sí, sí, jo tinc ací apuntat que són quatre, però, bé, en tot cas, acabe vosté.

El senyor Ponce Guardiola:

Resulta indignante escucharle decir que su preocupación por los trabajadores ha sido lo que ha llevado a esta solución.
Esta solución se viene trabajando.
He dicho que por un ejercicio de responsabilidad parlamentaria hemos aceptado esta moción porque se podía rechazar en los términos en que estaba redactada porque no era aceptable.

Hemos querido enmendarla y hacer un acuerdo para que el personal de VAERSA salga de aquí con un acuerdo unánime de las Cortes.

Entonces, aparte de esto, he de recordarle que ustedes dejaron sin personal el medio ambiente de la Comunidad Valenciana, sin personal de control de contaminación, sin personal en los parques naturales.
Ustedes se cargaron todas las brigadas de plagas en el peor momento de la historia que llevó a esa plaga enorme del Tomicus con millones de árboles muertos en nuestro territorio y que todas esas cuestiones se han solventado por este gobierno.
El personal de prevención de incendios trabaja un mes largo más de promedio que en su tiempo.
Y todas estas cuestiones pues se han.
.
.
, dentro del marco inamovible de las encomiendas y de la ley Montoro que no permite contratación por parte de la administración y sacar nuevas plazas.

Por tanto, ustedes establecen un corsé; ustedes, durante veinte años nos llevan a una situación absolutamente insostenible y, en cuatro años, pues sí, el botánico, en buena voluntad y dentro de la ley, y dentro de la ley, sin pufos, sin informes contratados a la abogacía de forma externa, sin todas estas cuestiones, pues, ha conseguido un acuerdo.
.
.
, (se sent un soroll) -espera, espera- ha conseguido un acuerdo que, ya le digo, en pocos meses, por fin se plasmará y que el personal de VAERSA tendrá lo que siempre ha necesitado, que es ese reconocimiento y esa estabilidad que creemos que de esta forma se va a alcanzar.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Sí, s'ha explicitat.
.
.
Ara li donaré la paraula.
Té vosté la paraula per a rèplica.
S'ha explicitat la transacció verbalment però no coneguem el text.
(La vicepresidenta primera, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Estan redactant-lo.
Â») Molt bé.

Doncs, senyoria, té vosté la paraula per a replicar al senyor Ponce.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Mire, señor Ponce, que me saque el tema de plagas después de ver lo que he sacado yo, me parece, de verdad, increíble, cuando sabe perfectamente lo que ha pasado en esta legislatura que es la suya.
Y lo que pasó en la legislatura pasada, que sí que había habido un recorte previo y que lo que hizo la anterior consellera es duplicar las brigadas de sanidad forestal en cada una de las provincias para atajar ese problema que hubo en 2013, 2014.
Eso se hizo así, y ustedes, cuando llegan, lo que hacen es, tirarles a la calle, porque les tiraron a la calle, de un día para otro, de un día para otro, y sin avisarles pero, además, no solo a los brigadistas, también a los técnicos; trabajos fitosanitarios que se estaban haciendo desde el 1996 continuamente y de manera anual sin ningún parón, ustedes los paralizaron, y en la peor época que estábamos viviendo, en época alta de plagas con una sequía impresionante que estábamos viviendo en ese invierno, y ustedes los echaron a la calle.

Y solo fue a raíz de las propuestas del Grupo Parlamentario Popular y de la insistencia del Grupo Parlamentario Popular cuando al final, y también, por supuesto, de los representantes de esos trabajadores que insistieron mucho, como también en ese despido que hubo de un día para otro, de los brigadistas de parques, que se cargaron a más de doscientos trabajadores de un día para otro y que los sindicatos consiguieron que los volvieran a incorporar en sus trabajos en cuestión de horas, eso lo han hecho ustedes.
Y precisamente, nosotros, por eso no nos callamos, ni entonces ni nos callamos ahora.

Y por eso estamos aquí.
¿Que hicimos cosas que se podrían haber hecho mucho mejor?
Por supuesto, por supuesto.
Pero hicimos, ¡claro que hicimos!
, y trabajamos, y trabajamos muchísimo por mejorar la situación.

Y precisamente en plagas conseguimos que se duplicaran las brigadas que ustedes echaron a la calle nada más llegar y en un momento crucial.
Eso lo hicieron ustedes.

Por otro lado, y ya…, pues quitando toda esta barbaridad de acusaciones que no hacen más que hacer y que no sirven de nada, porque es que no sirven de nada, no sirve para mejorar la situación de los trabajadores, pues me alegro de que hayamos llegado a un acuerdo de que la interpelación que le hiciera a la consellera hace unos meses y esta moción subsiguiente, sirva para algo.
Esperemos que sirva realmente para algo.

Y vuelvo a repetir, el compromiso del Partido Popular para seguir trabajando en esa línea, sea con encomiendas o sin encomiendas, pero mejorar la situación de los trabajadores de VAERSA.

Nada más.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Els diputats representants dels grups que no han intervingut, en nom de Ciudadanos, l'il·lustre diputat Emigdio Tormo.
Entenc que ara estem parlant sobre el text que s'ha arribat a un acord entre els esmenants i la ponent.

Si està en disposició.
.
.
Sí que demanaria que se'ns fera arribar el text de la transacció perquè siga conegut per tot el.
.
.

Senyor Tormo, té vosté la paraula.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Honorable señora vicepresidenta, escasa aunque cualificada representación del Consell hoy aquí.

Miren, señores de VAERSA, permítanme, primero de todo, hacer una mención del apoyo de que el diputado quien les habla, con todo el respeto que me merece su reivindicación, y que apoyamos sin duda ninguna, el apoyo de quien le habla al ministro del Reino de España, al señor Borrell, por la reivindicación que hace de pedir explicaciones al embajador de la república de Venezuela, por la muerte de Fernando Albán, concejal opositor, mientras se encontraba preso del servicio bolivariano de inteligencia, reclamando al embajador de esa república aclaraciones e investigación de aquellos luchadores por la libertad, de estos sí, sistemas populistas de la izquierda, la ultra izquierda y la ultra ultra izquierda, que diría la todavía ministra de justicia.

Dicho lo dicho, señorías, mi grupo reflexiona y se pregunta qué les pasa a algunos partidos en el poder o que llevan mucho tiempo en el poder que confunden lo público con lo privado.
¿Por qué en vez de gestionar con dignidad los dineros públicos, los fondos públicos, que son de todos, en contra de la docta opinión de la todavía vicepresidenta del gobierno que dijo que el dinero público no es de nadie, y porque lo gastan en compras privadas, pagos extraoficiales, tarjetas black, green, blue o lo que ustedes quieran, incluso -todavía no ha llegado a esta comunidad, pero sí en comunidades vecinas- lo gastan en juergas, en prostíbulos, atentando no solo contra la buena gestión de los fondos públicos, sino contra la dignidad de las mujeres de ser tratadas como mercancía.
(Aplaudiments)  

Pues bien, señorías, la mala gestión de antes y de ahora, la infrautilización de medios, la utilización de otros más caros -lo cual todavía es más grave-, la no actualización en capacidades y posibilidades de las propias plantillas, la precariedad laboral, la falta de transparencia, todo eso es el pasado y el presente de VAERSA, con los gobiernos del Partido Popular y con los gobiernos del tripartito imperfecto.

Por eso, este grupo parlamentario no entiende muy bien la moción presentada en su momento por el Grupo Parlamentario Podemos cuando, en base a los informes de función de las plazas, de acabar con la precariedad laboral, de la garantía de salario, de la transparencia, etcétera, etcétera, no utilizaron la capacidad que tienen de veto a los presupuestos de este Consell para poner pie en pared y para poder defender los derechos de esos señores que están hoy aquí representados en la tribuna de las Cortes.
Porque, como le digo, su voto es imprescindible y fundamental y necesario para apoyar los presupuestos y para aprobarlos.
 

Pero para eso, señores de Podemos, hace falta valor.
No es echarle un falso órdago al Consell, sino que hay que poner pie en pared.
Porque es mucho más fácil reprobar al jefe del estado en el parlamento catalán que defender los derechos de los trabajadores en la Comunidad Valenciana, al menos para ustedes.
A ustedes ahí no les van a encontrar.

Y, claro, cuando uno lee la moción subsiguiente del Partido Popular, con la historia, la intrahistoria y todo lo que ha pasado en esta comunidad en los últimos veinte años, pues.
.
.
miren, vamos a votar que sí sin duda ninguna.
Vamos a votar que sí a la enmienda también propuesta por el Partido Socialista y Compromís.

Pero no deja de ser sorprendente que todos aquellos que han convertido una herramienta fundamental de desarrollo y de lucha contra grandes plagas, como el fuego, etcétera, de esta comunidad sean quienes ahora se erigen en defensor de los derechos de esos trabajadores que ellos mismos han maltratado.
Se lleva uno las manos a la cabeza.
Le parece un ejercicio de cinismo político absolutamente indescriptible.

Pero, no obstante, como ha dicho el señor Ponce, hacemos otro ejercicio de responsabilidad política y decimos: vamos a votar que sí.
Vamos a votar que sí a la primera y vamos a votar que sí a la segunda porque creemos que con eso aglutinamos las necesidades de lo que son los trabajadores de VAERSA del presente y del futuro de lo que puede convertirse -si no se encargan ustedes de destruirlo con su mala gestión- en una magnífica herramienta para luchar contra un montón de problemas de esta comunidad.

Pero solo les avisamos de una cosa, señores.
.
.
, señorías -perdón-, todos los problemas que han acumulado en el pasado y en el presente con la mala gestión que han llevado a cabo acaban con la paciencia de los trabajadores y de aquellos que tenemos que velar por los derechos de los trabajadores.
Y cuando se acaba la paciencia de los trabajadores, es cuando empiezan realmente los problemas.

Gracias, señor presidente.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Ara coneixerem la posició del Grup Parlamentari Podemos-Podem ja sobre el text que les senyories coneixen de transacció entre la moció subsegüent i l'esmena.
.
.
, l'acord al qual s'ha arribat.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Bon dia als treballadors i les treballadores de VAERSA, gràcies per estar ací i gràcies per la vostra espenta, per continuar exigint que es complisquen condicions mínimes de dignificació del vostre treball i d'estar lluitant.

Si posem en Google les dos paraules imputado i VAERSA, apareixen 7.
320 resultats.
Com sabeu, sóc poca amiga de crear residus i no els he imprés.

Però que el PP porte ací una moció per posar claredat en el futur d'una entitat com VAERSA, posa de manifest no sols el seu nivell de cinisme al qual ja estem habituats, sinó, i sobretot, la seua inoperància per a donar una visió de futur a les polítiques agràries i mediambientals en els vint anys que va estar al front del govern i per a no aconseguir continuar amb la tendència d'empobrir l'administració a base de mantindre xiringuitos i col·locar amiguets i amiguetes.
 

Com això ja se sabia, anem al gra i a avaluar el que ha passat en estos últims tres anys.

Des del nostre punt de vista, el problema principal és que continuem treballant sense aclarir quin és el rumb cap a on anem en matèria de polítiques agràries i mediambientals -com deia-, quin país volem d'ací vint o trenta anys i quins passos hem de donar per a aconseguir-ho.

Senyories, si no ens marquem una visió de futur al llarg termini que ens oriente i que ens ajude a solucionar tots els problemes que la pèssima gestió del Partit Popular ha deixat a les nostres esquenes, no podrem resoldre qüestions com aquesta de la qual depenen tants treballadors i treballadores.

L'any passat, el 9 de març, el meu company Antonio Estañ va defensar i presentar ací una moció subsegüent sobre exactament el mateix tema.
Va ser aprovada per unanimitat i, entre altres, incloïa realitzar un informe on s'establisca quines són les funcions i el personal amb que compta l'actual empresa pública VAERSA per a realitzar les comandes de la conselleria d'agricultura; quines d'aquestes classes i comandes tenen la consideració de cícliques i, per tant, les hauria de prestar directament aquesta conselleria.
Això, amb precisament la voluntat i l'intent que cada volta s'enfortisca eixa conselleria i que deixem de tindre treballadors i treballadores fent treball que en realitat ha de fer directament l'administració.

Acabar amb la precarietat laboral en l'empresa pública VAERSA: aplicar procediments de contractació públics i transparents basats en els principis d'igualtat, mèrit i capacitat; accelerar la transformació de l'actual empresa pública VAERSA en previsió de les normes establides en la futura llei del sector públic valencià, i fer que el consell d'administració de VAERSA, en col·laboració amb les distintes parts interessades, establisca un pla de treball estratègic i definisca objectius clars, indicadors precisos i un cronograma per a complir-los.

A penes res de tot el que acabe d'esmentar i que va ser aprovat fa més d'un any s'ha complit.
El temps seguix passant i continua sense donar resposta a problemes tan importants com els de VAERSA o, també, els agents mediambientals.

I, en particular, sobre la qüestió de les tarifes nosaltres el que veiem és que estan actualitzades però no estan aplicant-se i, sobretot, el problema és que, en particular, les tarifes de l'obra forestal és possible que seguisquen a la baixa, amb el resultat tan nefast que això té per a la creació d'ocupació en el medi rural i la lluita contra la despoblació de la qual tots ens omplim la boca.
Precisament a eixa funció que VAERSA està tenint com a competència deslleial cap a la creació d'ocupació a través de xicotetes empreses cooperatives, etcètera no s'està donant solució.

El personal d'encomandes de gestió ha de formar part de l'estructura, ha d'aparéixer també en la relació de llocs de treball.
Actualment hi ha al voltant de 800 persones amb un contracte indefinit en les encomandes de gestió que VAERSA considera llocs de treball temporals.

I, finalment, VAERSA pel que es veu té previst realitzar ara 200 contractacions per a fer obres forestals amb un termini de deu mesos.
Quina casualitat, justet abans de les eleccions.
La pregunta és: ¿cap a on volem que vaja VAERSA?
Si hem de continuar amb el model del Partit Popular, nosaltres evidentment no podem recolzar eixe model.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, finalitzat el debat, anem a passar a votació.
Tots els grups tenen el text de la transacció a la qual s'ha arribat entre la moció subsegüent del Grup Parlamentari Popular i l'esmena que han plantejat conjuntament els grups Socialista i Compromís.
Per tant, són conscients del que anem a votar i anem a passar a votació.
Senyories, comença la votació.
Senyories, el text ha estat aprovat per unanimitat amb.
.
.
88 vots emesos.
(Aplaudiments) El document serà registrat ara mateix.

Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Hisenda i Model Econòmic sobre la política general d'actuació de la conselleria respecte als fons estructurals que gestiona dels programes operatius del fons social europeu (FSE) i del fons de desenvolupament regional (FEDER) en el període 2014-2020, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 107.
044, BOC 290)

El senyor president:

Senyories, passarem al següent de l'ordre del dia, que és la moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Hisenda i Model Econòmic sobre els fons estructurals que gestiona dels programes operatius del fons social europeu i del fons de desenvolupament regional.

Per a la presentació i defensa de la moció subsegüent té la paraula l'il·lustre diputat Antonio Montiel que, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, farà la presentació i defensa.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

El pasado 13 de junio tuvimos ocasión de debatir con el señor conseller de Hisenda i Model Econòmic acerca del nivel de ejecución de los fondos europeos y, también, las medidas necesarias para mejorar la gestión de estos fondos.

Es evidente que en un contexto en el que esta comunidad no recibe la financiación que merece, y parece que además la cuestión de la reforma del modelo de financiación de las comunidades autónomas se está aplazando en Madrid, los fondos europeos constituyen un elemento fundamental.
.
.
Decía el señor Soler: Â«Una ajudeta, una ajudeta.
.
.
-mil milions, ¿eh?
- una ajudetaÂ».
Bien, constituyen un elemento fundamental de dinamización de nuestro sector económico, de nuestras empresas, de nuestros ayuntamientos y, sobre todo, de creación de empleo.

Esta evidencia no puede ser justificada con cargo a.
.
.
que en el pasado, episodios de corrupción, mala gestión, ineficiencia, o tampoco con episodios de falta de recursos técnicos o personales.

Cuando nosotros debatíamos esta interpelación al conseller, ya hacía tres meses que el pleno del Consell había aprobado el Pla d'acció de fons europeus 2018-2020 y, con este lenguaje vaticano que a veces utiliza el Consell, decía: Â«Objetivo estratégico 1.
3: establiment de sistemes comuns de planificació i gestió de fons europeus, compartint recursos i buscant sinergies.
Una de les majors dificultats que ha generat la gestió de fons europeus per part dels òrgans gestors és la falta de seguretat respecte les normes que regula la gestió.
Cal aclarir les regles del joc i establir vies que doten d'eficàcia i eficiència les tasques necessàries en la gestió de fonsÂ».

Muy bien, nosotros decimos hoy, cuatro meses después de haber tenido aquel debate: cuarenta meses después de la constitución del Consell sigue sin aprobarse un decreto que solucione el problema de seguridad jurídica y que también dé tranquilidad a nuestras empresas y a nuestros emprendedores, a nuestros autónomos y a nuestras pymes para que puedan acceder a recursos europeos.

No es solo eso, sino que, al no haberse aprobado el decreto que regule ayudas, que coordine a los diferentes actores en el proceso de gestión de los fondos europeos, que evalúe el nivel de ejecución, estamos teniendo niveles de ejecución lamentablemente bajos.

El último estado de ejecución de presupuestos que se ha emitido hoy precisamente con datos de septiembre habla de que estamos en un nivel de ejecución en torno al 30%.

Pero el señor conseller sacaba pecho el 13 de junio diciendo: Â«Bueno, pero es que en el programa Avalem Joves -en el programa que tiene que ver con ese nivel de ejecución- estamos en un 134% de ejecución de los objetivos fijados para diciembre del 2018Â».
Pero estamos confundiendo los datos.
Estamos utilizando los porcentajes de manera interesada.

Y es más, aunque así fuera, si se han contraído el 138%.
.
.
, si se había contraído en junio el 138% de los objetivos para diciembre, podemos estar ahora en el 170% o el 180%.
Y yo digo: ese no es un elemento para presumir.
Eso es un elemento de mala gestión, porque no es precisamente lo que recomiendan las directrices de la Unión Europea para la gestión de fondos.
No es precisamente que un año superemos el nivel de previsión, porque eso denota mala planificación, porque los recursos para el periodo se tienen que gestionar pensando en el conjunto del periodo y no en pegar una petardà el primer año y ya veremos después cómo acabamos.
 

Yo creo, señorías, que la dificultad real que está habiendo para que el gobierno valenciano saque un decreto que coordine el sistema, que dé seguridad jurídica, que interrelacione a todas las unidades que se han creado en las distintas consellerias es un problema más político que jurídico u operativo.
Es un problema de rivalidades estériles entre distintas consellerias.

Y yo creo que para estas cosas hay que vacunarse y se suponía que el mestizaje vacunaba para estas cosas.
Por tanto, señorías, creemos absolutamente imprescindible que se apruebe ese decreto.

Es más, creemos que, si existiera ese decreto de coordinación, tendríamos además un elemento añadido, y es que podríamos hacer una labor adecuada de acompañamiento, de asesoramiento de nuestros municipios que hoy se enfrentan al acceso a fondos europeos sin el apoyo de La Generalitat.
Caso de los fondos  Edusi, caso del Cabanyal, caso de Vinaroz, en el que los ayuntamientos han tenido que recurrir directamente al ministerio, y carecen del asesoramiento, el acompañamiento o el refuerzo, el apoyo de La Generalitat, como organismo intermedio y organismo cooperador.

Por tanto, nos parece fundamental.
Y además, hay otra cuestión: todas las comunidades autónomas que tienen creado ya, que tienen una norma estable, reguladora de estas subvenciones, Madrid, Galicia, Navarra, Andalucía, Castilla-León y Cataluña, demuestran grados de mayor eficiencia en la gestión de los recursos europeos.

Por tanto, no entendemos, seguimos sin entender las explicaciones del señor conseller, a pesar del trabajo realizado, a pesar de los pufos que había, a pesar de que en este momento estamos siendo investigados por la Olaf, por fondos, por ejemplo, mal empleados en los años 2008-2009 en la Hoya de Bunyol, que nos pueden costar 1.
300.
000 euros adicionales de devoluciones, sin contar sanciones.

Ya sabemos lo que teníamos.
Ya sabíamos, se lo dije al señor conseller en junio, que no veníamos precisamente a una fiesta, que nos íbamos a encontrar todo lo contrario: los desperdicios de la fiesta de aquellos que celebraban constantemente las fiestas con cargo al dinero de todos.

Pero creemos que la moción subsiguiente que hoy presentamos es una moción subsiguiente constructiva, es una moción subsiguiente que además plantea una necesidad que el propio conseller admitió implícitamente, sin querer reconocer cuáles eran las causas de ese incumplimiento, y que pensamos que a cuarenta meses de este Consell era necesario, es imprescindible, mejor dicho, que tengamos una norma similar a la que ya tienen más de media docena de comunidades autónomas en el resto del estado español.

La seguridad de nuestras empresas, de nuestros emprendedores, pymes, autónomos, pero también la seguridad, la necesidad de apoyo y acompañamiento de nuestros municipios para acceder a financiación europea, lo exigen.

La necesidad de tener información transparente en tiempo real y clara del estado de la gestión y el estado de ejecución de los fondos europeos a los que accede esta comunidad lo exige.
La necesidad de poder evaluar el grado de eficiencia de nuestros propios servicios lo exige.

Por tanto, señorías, les pido a todos que voten a favor de nuestra moción subsiguiente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel, per la presentació que ha fet de la moció subsegüent.
Passaríem a conéixer la posició dels grups parlamentaris sobre esta moció que ha defensat el senyor Montiel.

En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula l'il·lustre diputat Antonio Woodward.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Woodward Poch:

Sí, muchas gracias, señor president.

Sí, buenos días.

Como ha dicho el señor Montiel, el pasado 13 de junio le interpelaba al conseller de hacienda sobre la política general de actuación de su conselleria respecto al fondo social europeo y los fondos Feder 2014-2020.
Entiendo que a veces las respuestas del interpelado puedan ser suficientes y bastante explicativas.
Sin embargo, también conocemos al conseller Soler y el sentido de sus respuestas.
Sí, esas respuestas que al 99% dejan a uno descolocado, perplejo e impotente, al salirse siempre por la tangente y no responder de una forma con concreta a la cuestión planteada, y lo digo por experiencia propia.

Bueno, esta vez, como ha dicho el señor Montiel, casi lo mismo.
Esta vez sí que ofreció algunas pinceladas interesantes sobre la interpelación general, pero no fue así cuando preguntaba reiteradamente sobre el grado de ejecución de los fondos europeos.

Todos sabemos y somos conscientes de la inoperancia del Partido Popular y la mala gestión que realizó de los fondos europeos durante sus años de gobierno, así como el impacto negativo que esto tuvo en la Comunidad Valenciana.
Pero también hay que resaltar que en abril del 2015 La Generalitat elaboró un plan de acción para la Comunidad Valenciana, con el Horizonte 2020.
Un poco tarde, ¿no cree, señor Montiel?

Tras la llegada del Botànic en junio del 2015, no ha sido hasta marzo del 2018, como usted bien ha dicho, sí, hasta marzo del 2018, hace siete meses, un retraso más que evidente, cuando se presentó otro plan de acción de fondos europeos, en este caso para el período 2018-2020.
Y llegan, como usted ha dicho, demasiado tarde, sabiendo de los problemas que arrastraba la Comunidad Valenciana y la importancia que tienen estos fondos para la oportunidad que supone para nuestros ciudadanos y nuestro modelo productivo poder aprovechar hasta el último céntimo los fondos europeos.

Tres meses después, registraron la interpelación y la moción subsiguiente que debatimos hoy.
A seis meses vista de las elecciones, tras tres años y medio de este fracaso del Botànic, del que recordemos ustedes forman parte.
Y esto no hace más que reafirmar las denuncias que plantea mi Grupo Ciudadanos de duplicidades, falta de eficacia y nula gestión de este Consell.

Que a estas alturas se deba arbitrar un sistema para garantizar la absorción y la eficiente gestión de los fondos estructurales o que se tenga que tramitar un decreto ley a la mayor brevedad posible, o que se deba garantizar dotación de recursos humanos estables y materiales suficientes, parece que sea una tomadura de pelo para todos los valencianos.

Yo le pregunto, señor Montiel: ¿cree que este Consell no ha actuado de una forma eficiente?
¿Piensa que el plan de acción de fondos europeos del Consell es papel mojado e ineficaz?
Desde nuestra perspectiva, opinamos que sí.

Ya por último, vienen los presupuestos.
¿Van a seguir apoyando al Consell o le van a retirar su apoyo en estos presupuestos?
Lo digo porque en el último Pleno nos unimos ustedes, el Partido Popular, y Ciudadanos, reprobando también la política de menores de este Consell.
¿Es esto una nueva reprobación y en este caso a la conselleria de hacienda?
Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Senyor Montiel, pot replicar al senyor Woodward.
Com vosté vullga, des de l'escó o des del faristol.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Montiel Márquez:

Sí.
Moltes gràcies.

Bien, señor Woodward.
Yo creo que el sentido de nuestra interpelación, el sentido de nuestra moción es bien claro.
Además, hemos remarcado que hay una correlación directa entre el nivel de eficiencia en la gestión de los fondos y la existencia de una norma que dote de seguridad y de estabilidad la propia gestión, pero también el seguimiento y evaluación.

Hemos puesto de manifiesto que creemos que hay un problema que no es tanto político ni operativo, como político, y tiene que ver con absurdas rivalidades, a veces de departamento, que no quieren ser controlados por otro organismo superior.
Pero la conselleria no puede renunciar a su función.
Tiene un mandato, incluso en su propio reglamento orgánico, y tiene además el mandato de los propios fondos y de las directrices europeas, y es la de ejercer esa labor de coordinación.

Y eso significa, y nosotros le pedimos que vaya incluso más allá, significa también que el propio decreto que se redacte incorpore un mecanismo que dé asesoría y acompañamiento a los municipios que acuden a la búsqueda de fondos europeos.

Porque eso simplificaría sin duda la gestión, y no nos encontraríamos con el Cabanyal empantanado como está, o no nos encontraríamos con el sobreesfuerzo que están haciendo en Vinaroz, que están yendo a pecho descubierto a negociar un pequeño ayuntamiento, un ayuntamiento mediano, con el ministerio, desde la lógica esta de verticalidad que impone muchas veces la relación con la administración central del estado.

Por tanto, me parece que lo que planteamos es una salida que supera la situación y que la mejora.
Nosotros no formamos parte del gobierno, usted lo sabe, no es necesario abundar en ello.
Pero nosotros no estamos ahora hablando de los presupuestos, yo no me he leído los presupuestos.
Me imagino que usted tampoco, entre otras cosas porque aún no se han publicado.

Hasta donde sabemos, de los presupuestos habrá mucho que hablar, pero no estamos hablando hoy de presupuestos, no estamos hablando de descalificaciones globales.
Estamos hablando de políticas de gestión de fondos europeos.
Nos parece insuficiente el nivel que hay de coordinación, insuficiente el nivel de gestión, insuficiente el nivel de ejecución.

Mire, y además le digo una cosa más: uno de los grandes hándicaps que tenemos es la falta de recursos humanos, estables y profesionalizados.
Durante mucho tiempo, el Partido Popular tenía una unidad con apenas siete personas, que eran básicamente becarios y personas contratadas, interinas o laborales por obra o servicio.
Era imposible que se gestionara adecuadamente los fondos.

Era mucho más fácil que no existiera una unidad potente, para que así pudiera haber decisiones políticas que fueran las que distribuyeran los fondos, y no criterios objetivos de eficacia, desde una lógica profesional.
Nosotros queremos revertir también esa situación, y no queremos que vuelva a suceder que esta comunidad esté en el punto de mira de la Olaf, de la oficina antifraude europea, por mal uso de fondos.

Y queremos poner los medios.
No es una cuestión ahora de descalificaciones globales.
Yo creo que es una moción absolutamente razonable, y además plantea cuatro meses para la ejecución, para el cumplimiento de lo que hoy acordemos.
Es decir, este gobierno tendría que aprobar ese decreto, cuando hablamos de lo antes posible, en menos de cuatro meses.
Por tanto, nos parece que es una medida absolutamente imprescindible, y que nos lleva a pensar en el futuro y no a poner el retrovisor.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Senyor Woodward.
Per a rèplica al senyor Montiel, senyor Woodward, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Sí.

Sí, muchas gracias, señor Montiel.
Mire, ya sé que no forman parte del gobierno, pero sí del pacto del Botànic, como les he dicho yo.

Mire, parece que aunque el señor Sánchez sí que se haya abierto en canal y el señor Iglesias se haya introducido dentro de él, no le ha podido pasar a usted o al señor president lo mismo con usted o con ustedes.
Mire, era necesario hace cuarenta meses, como usted ha dicho.
Yo le he apuntado antes que faltan ahora solo seis meses para las elecciones, y como usted bien ha recalcado en la respuesta, tiene cuatro meses el Consell para preparar o dar cuenta de esta moción.
Yo entiendo que serían tres meses antes de las elecciones.

Y como prevemos un cambio en el Consell con las próximas elecciones, yo le digo que ese decreto lo haremos nosotros.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Continuarem amb la fixació de posició de la resta de grups parlamentaris.
En nom del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula l'il·lustre diputat Jordi Juan, per a fixar posició sobre la moció del senyor Montiel.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Juan Huguet:

Moltes gràcies, senyor president.

No és la primera vegada que ens trobem en un debat, senyor Montiel, senyor Woodward, sempre són temes tècnics, el que hui es tracta fons europeus.

Em parlat moltes vegades en esta legislatura sobre finançament, fonamentalment sobre el finançament autonòmic que el govern central, ja siga d'un color o l'altre, no han tingut entre les seues prioritats.
Hui, com bé s'ha dit, parlem d'una altra font de finançament, els fons europeus, que són també molt importants.
No són comparables a les transferències de l'estat per les quantitats, però tampoc són gens menyspreables, no només per la necessitat d'ingressos que tenien els valencians i les valencianes, sinó per la projecció que cada vegada més van prenent els pressupostos a nivell europeu.

I en eixe sentit, hem de reconéixer des de l'inici d'esta intervenció la transcendència que els fons europeus han tingut històricament en el desenvolupament de la nostra terra.
I tot això, com bé ha dit el senyor Montiel, malgrat el fosc camí que vam haver de caminar els darrers anys, i que fa que algunes persones encara ací presents hagen d'abaixar el cap quan parlem de fons europeus.

Perquè clar, multes per no executar fons, multes per factures en els calaixos, investigacions per dubtosa legislació urbanística, ajudes il·legals a la Ciutat de la Llum.
Històries, en definitiva, per no dormir, que deixaven i desacreditaven La Generalitat en vista de les institucions europees.
Per tant, és temps que hem de deixar en el passat, i ara hem de començar a parlar de futur.

Però hem de tindre en compte una cosa molt important.
Estem parlant d'uns fons 2014-2020, i clar, quan arriba el nou govern la partida ja ha començat.
I conforme sap molt bé el nostre president, la partida es guanya quan s'arregla.

I en eixe sentit el Consell ha avançat i ja a principi d'any es va presentar el Pla d'acció de fons europeus 2018-2020.
Un document àgil que recull tota la informació necessària per a treballar amb fons europeus, així com els objectius estratègics i accions a desenvolupar.

Entre ells, lògicament, obtindre majors recursos econòmics, però també fer un ús mes eficient de recursos i recuperar la confiança perduda per part d'Europa.

A dir veritat, senyor Montiel, li he de confessar que la seua moció subsegüent no és massa original, ja que tot allò que proposa es recull en el pla d'acció.
No l'acusarem de plagiar, sap que jo li tinc a vosté una alta consideració.
És més, li agraïsc este tipus d'iniciatives.
No és la primera vegada que parlem en este plenari de fons europeus gràcies a iniciatives portades per vostés i això és un tema a agrair.

Però com li dic, originalitat poca.
Perquè el sistema de funcionament que garantix una eficient gestió dels fons estructurals ja està en marxa, perquè el decret que vostés proposen per a millorar la coordinació dels diferents òrgans gestors ja està en fase d'al·legacions.

Si vol dir que és gràcies a vostés, doncs, ho pot dir i no passa res.
El que sí que m'agradaria deixar clar és que açò no és conseqüència de rivalitats entre les conselleries.
O siga, s'ha de tindre més empatia en la gent que ha assumit tasques de govern i s'ha de tindre empatia en els procediments administratius burocràtics que té l'administració.

I com bé va dir el conseller d'hisenda i que podrem parlar després si vol, encara tenim temps per a certificar i per a justificar despeses.
En definitiva, anem a votar a favor.
Nosaltres, de la mateixa manera que demanem un millor finançament al govern de Madrid, també ens esforcem al màxim per a obtindre recursos i ingressos per al nostre país, perquè és la millor manera que tenim de millorar la qualitat de vida dels nostres ciutadans.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Jordi Juan.

Continuarem en la fixació de posicions.
Ara en nom del Grup Parlamentari Socialista té la paraula l'il·lustre diputat José Muñoz.

El senyor Muñoz Lladró:

Gràcies, president.

Buenos días a todos y a todas.

Usted, señor Montiel, decía una… o reconocía una realidad que vivimos, ¿no?
, que es que venimos de una época muy complicada con el Partido Popular.
Y hay una cuestión que es fundamental en todo esto, que sepamos la historia, que sepamos como gestionaba el Partido Popular los fondos europeos no hace que la losa de esa gestión sea menos pesada.

Lo recordaba el señor Juan.
Decía claramente que aquí hemos vivido desde sanciones de la Unión Europea por construir una Ciudad de la Luz que luego no podíamos utilizar porque vulneraba el derecho de la competencia, pasando -como recordaba usted- por esos 1,3 millones de euros que están siendo reclamados a los ayuntamientos de la Foya de Buñol por una mala gestión de los fondos europeos del Partido Popular.

Y yo creo que lo más grave de todo, una multa de la Unión Europea por la manipulación del déficit de las cuentas sanitarias.
No está de más recordar que en la Unión Europea sólo ha habido un estado condenado por manipular las cuentas públicas, que es Grecia, y una comunidad o una región -en el lenguaje europeo- condenada por manipular las cuentas públicas que es la Comunidad Valenciana.

Por tanto, es cierto que olvidar el pasado…, o mejor dicho, tener presente el pasado, pues es importante, pero nos condiciona evidentemente el presente y el futuro.
Y respecto a su moción, hay una serie de… Nosotros vamos a votar a favor de la moción, vaya eso por delante.

Pero sí que es cierto que todo lo que se recoge en esa moción se está haciendo y, por tanto, yo creo que nada más que añadir a lo que plantea usted desde su moción.
Desde el primer punto que habla de arbitrar un sistema para la buena gestión de los fondos europeos hay un plan de acción previsto que se está empezando a ejecutar para realizar esto.

Respecto a la segunda cuestión que ha hablado usted, de la necesidad de hacer un decreto para simplificar los procedimientos, agilizar la gestión y demás.
Aquí quiero recordar una cosa, muchas veces pensamos que hacer normas, elaborar legislativamente una serie de normas hace que la agilización de los procesos sea mejor, que se gestione todo de una manera más correcta.

Yo creo que la norma nos puede ayudar, pero no es el fin en sí mismo.
Hay un proyecto de decreto que sabe usted que está en fase de alegaciones pendiente del Consell para ser aprobado.
Pero en cualquier caso, se está demostrando que la eficiencia en la gestión de los recursos europeos en este caso no va a venir únicamente por un decreto, sino que se está haciendo con una mejor gestión desde el Consell.

Y a eso me voy a referir ahora.
Usted habla que hay un bajo grado de ejecución de los programas europeos.
Usted sabe que los programas europeos tienen una planificación de siete años.
El primer plan fue del año 2007 al 2013 y el segundo plan en el que nos encontramos actualmente empezó en el año 2013 y acabará en el 2020.

Pero no es así, porque usted sabe también que a esos planes se les prorrogó tres años de ejecución y no es una prórroga que hace la Comunidad Valenciana, sino que se hace en el ámbito europeo.

Por tanto, este plan en el que estamos ahora empieza en el año 2017 pero se prorroga hasta el año 2023.
Por tanto, no estamos en el final del marco o del programa para ejecutarse y por tanto los niveles de ejecución no se pueden entender al año 2020, sino que en cualquier caso deberán ser entendidos al año 2023.

Y a grados de ejecución… Porque yo, esto se escucha mucho en esta cámara y solo voy a dar unos datos.
En el año 2015 cuando La Generalitat entra, cambia de gobierno, de garantía juvenil europea en el peor momento de paro juvenil en la historia de España y de la Comunidad Valenciana había un grado de ejecución del 25%.

Usted lo decía hoy, el grado de ejecución de Avalem Joves es del 134%.
El resto de comunidades autónomas está en el 90%.
El resto de comunidades autónomas están intentando imitar el modelo implantado por la Comunidad Valenciana de garantía juvenil y solo…, acabo con esto, y lo puede preguntar a los ayuntamientos.

El 15 de septiembre los ayuntamientos tenían los fondos para pagar los contratos del Empuju y el Emcuju.
Con el Partido Popular solo había miseria, solo había contrataciones que luego no había recursos para pagarlos.
Ahora el 15 de septiembre los ayuntamientos pueden pagar con dinero europeo los contratos para ayudar a que los jóvenes tengan su primer empleo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Muñoz.

Senyor Montiel, vol replicar al senyor José Muñoz?
Té vosté dret i la paraula.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Mire, no se trata de hacer normas, se trata de que la propia secretaria autonómica en su comparecencia del 3 de mayo decía que uno de los problemas precisamente para la ejecución era la falta de interés de las empresas en acudir a las convocatorias de ayuda para el empleo joven o para la financiación a proyectos innovadores.
Y se trata de que los propios empresarios han dicho que uno de los problemas es la falta de seguridad jurídica.

Y el propio documento aprobado en marzo por el pleno del Consell, el Pla d'Acció de Fons Europeus 2018-2020, dice precisamente Â«una de las mayores dificultades que ha generado la gestión de fondos es la falta de seguridad respecto a las normas que regulan la gestión, así como las ineficiencias provocadas por la falta de sistemas de coordinación.
Â»

Y no entiendo, entonces, por qué el pleno del Consell aprueba en marzo este documento y no aprueba de paso el decreto, porque costaba casi lo mismo.

Mire, este grupo parlamentario -en concreto mi compañero Pepe Almería- viene preguntando sobre este asunto desde hace más de dos años.
O sea es que puede que seamos poco originales, ¿verdad?
Pero nosotros no hemos venido aquí para ser originales, hemos venido para hacer bien las cosas.
(Aplaudiments)

Y mire, si lo que buscaba usted es empatía, a lo mejor tenía que haberse pensado dedicarse a otra cosa que no fuera la política.
Porque precisamente yo lo que he aprendido en mi poca experiencia parlamentaria es que, precisamente, empatía en esta profesión no es lo que más uno disfruta.

Por tanto, yo creo que hablemos de eficiencia en la gestión.
Yo creo que lo que tenemos que hablar es de que necesitamos dar seguridad -lo he dicho tres veces ya- a nuestros empresarios, a nuestras pimes, a nuestros autónomos, a los emprendedores.
También dar acompañamiento a los ayuntamientos.

Mire, me llama la atención… Lo acabo de verificar, igual me equivoco.
Pero en junio, el 13 de junio, estaba en información pública la orden de subvenciones con cargo a fondos europeos, no el decreto regulador que yo estoy planteando.

Bien, pues me parece -lo acabo de comprobar- que esa orden que estaba en información pública el 13 de junio hoy aún no se ha publicado.
La orden de convocatoria de subvenciones.
Ni siquiera el decreto regulador que ya tienen otras muchas comunidades autónomas.

Creo que es indiscutible y además algunos lo hemos denunciado en la calle y en situaciones de anormalidad democrática en la corrupción y los pufos que protagonizó el Partido Popular, pero yo creo que a 40 meses de gestión de este Consell nos merecíamos, al menos, tener una norma como tienen otras comunidades autónomas.
Al menos que nuestros emprendedores, nuestras empresas, nuestras pimes, autónomos y ayuntamientos tuvieran también esa seguridad jurídica.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Senyor Muñoz, per a rèplica al senyor Montiel té vosté la paraula.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, president.

Mire, (remors) fíjese, usted mismo se contestaba a su pregunta.
Dice: Â«Las empresas y los…Â» (Veus i rialles) 

El senyor president:

Un segon.

El senyor Muñoz Lladró:

Usted mismo se contestaba a su propia pregunta.
Decía: Â«Las empresas, los autónomos…Â» Claro, tienen dudas de, no sé, de formar parte, de participar en estos fondos europeos.
Que yo también tendría miedo.
Claro que existe un riesgo.

Porque, como le decía al principio, que nosotros hayamos asumido que el Partido Popular nos dejó en la situación en la que estamos con la peor gestión posible que podían hacer especialmente en los fondos europeos, no quita que condicione el presente y el futuro.

Y cuando las empresas ven que la OLAF está investigando ayuntamientos de la Foya de Buñol porque algo no se gestionó demasiado bien, pues claro que tendrán reticencias a participar en este tipo de fondos.
Es que es una cuestión de sentido común.

Ahora, nosotros somos responsables de muchas cosas.
Pero lo que no vamos es a asumir esa herencia del Partido Popular a la que usted de alguna manera sibilina intenta hacer entender a esta cámara.
Eso no lo vamos a consentir.

Porque si los empresarios y los autónomos tienen miedo de participar en esto es por los señores del Partido Popular, porque están viendo lo que ha ocurrido.
(Se sent una veu que diu: Â«Muy bien.
Â») ¡Hombre!
(Aplaudiments) La multa por manipular el déficit, la Ciudad de la Luz, la investigación de la OLAF.
Yo también tendría miedo.

Pero es más, como este Consell sabe que ese miedo de las empresas y autónomos a participar en los fondos europeos es una realidad, lo que ha implementado es precisamente un programa de alta gestión de captación de fondos -que usted sabe- fundamentalmente dedicado a la innovación, para empresarios y autónomos.

Es decir, que asumimos lo que nos han dejado y actuamos con esa losa.
Y por tanto, nosotros no podemos sentirnos responsables de la gestión del Partido Popular, pero sí que somos conscientes de que eso ha generado unas realidades que nosotros tenemos que revertir mediante la creación de instrumentos jurídicos factibles.

Usted decía una cosa y yo…, hablaba de empatía.
Yo personalmente intento ser bastante empático.
Pero fíjese, creo que mi partido, el Partido Socialista es especialmente empático.
Especialmente empático, porque nos acusaban ustedes de aquello de la vieja política y… Pues mire, la vieja política yo creo que se ha convertido en la buena política.

Es la política que entiende los partidos políticos como un instrumento de transformación social.
¿Recuerda eso?
En el que la gente cabe independientemente de donde venga.
Cabe en el proyecto político de transformación que queremos implementar y que estamos construyendo en la Comunidad Valenciana.

Por tanto, empatía…, es verdad, en política en demasiadas ocasiones hay muy poca empatía, pero yo creo que a este grupo parlamentario no le puede decir usted que no tiene empatía.
Y a este diputado pues a lo mejor con gente tengo más, con otros menos.
Pero creo que en cualquier caso aquí hay más empatía que en otras bancadas que usted tiene cerca.

En cualquier caso, por ser serios y rigurosos, yo creo que aquí lo que estamos intentando es gestionar de la mejor manera posible.
Pero si vamos con grandes titulares nos podemos encontrar situaciones como las que hemos vivido hoy, en la que el partido, en este caso Ciudadanos, pues le dice a usted que han abierto en canal al señor Sánchez.

Nosotros negociamos, acordamos, llegamos a pactos para intentar cambiar la vida de las personas.
Si nos basamos en el titular fácil nos encontraríamos en similitudes… Si yo hiciera lo mismo, le podría decir a Ciudadanos que ellos, de la misma manera que ustedes han abierto a Sánchez en canal, ellos fueron el único partido que se quedó sosteniendo a Mariano Rajoy en la moción de censura.

Creo que no toca, creo que tenemos que hablar de fondos europeos, pero que quede dicho.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Muñoz.

Fixarà posició en nom del Grup Parlamentari Popular sobre la moció subsegüent l'il·lustre diputat Víctor Soler.
(Se sent una veu que diu: Â«A ver quién es más empático, Víctor.
Â»)

Senyories, escoltarem al senyor Soler.

El senyor Soler Beneyto:

Gràcies, president.

Vamos con la empatía y con la seriedad.

Señorías, mucho me temo que esta va a ser una mañana de duras reprobaciones a la acción política del Consell, y es que, si en lo que llevamos de legislatura ha sido fundamentalmente la acción cristalizadora y de oposición del Partido Popular la que ha sacado a relucir la mala gestión del consell del botànic, en este tramo final de legislatura ya son hasta sus propios socios de gobierno los que les colorean la cara, y en este caso tenemos que decir que con muchísima razón.

Hoy ponemos en evidencia la nefasta gestión que la consellera tiende a realizar respecto a los fondos estructurales que gestionan los programas operativos del Fondo Social Europeo y del Feder, respectivamente, y los datos, a pesar de que los han intentado esconder, son absolutamente abrumadores.

A destacar, según el informe de ejecución que presenta La Generalitat a las autoridades europeas, solo en el caso de uno de los fondos, que es el Fondo Social Europeo, el nivel de ejecución queda en un vergonzante 10,2% de los fondos disponibles para el período 2014-2020.
Un Fondo Social Europeo que está dotado con 354 millones de euros, mucho dinero que ustedes ni saben gestionar ni saben darle una salida.

Por ejemplo, de ese fondo se constituyen tres ejes, y dos de ellos, el eje 1, sostenibilidad y calidad del empleo, que ha ejecutado solo el 4,7%, y el eje 2, inclusión social, que ha ejecutado el 4,4%.
Cifras ridículas cuando estamos hablando de un fondo que precisamente busca fomentar las acciones de mejora del empleo, que es el principal problema que tiene esta comunidad, la falta de trabajo.

Pero hay más.
Y si continuamos analizando los datos, sus propios datos, los que nos ofrecen en la cuenta general del diecisiete y viendo la totalidad de los fondos, todos ellos, vemos que solo han ingresado un 4% de lo presupuestado en el año 2017, solo un 4% ridículo, ridículo.
Y lógicamente los representantes de la Unión Europea, ante esos datos, les dicen que hay que acelerar de forma urgente esos niveles de ingresos y de ejecución.
Pero, claro, no me extraña nada la nefasta gestión al respecto de los fondos europeos cuando con su propio presupuesto, con el presupuesto de La Generalitat, tienen cifras de niveles de ejecución que son sencillamente inaceptables.

Y ustedes, en lugar de trabajar y de ponerse manos a la obra, como haría cualquier administración sensata, ¿qué hacen?
Pues seguir el manual del mal gobierno, que es echarle la culpa a todos, menos a quien de verdad la tiene.
La culpa es del Partido Popular aún, la culpa es que están cerrando el programa operativo anterior del 2007 a 2013 aún, la culpa es de la hipoteca reputacional, que nos tienen manía en Europa por culpa del PP aún, la culpa es de la falta de interés de las empresas que no acuden a las convocatorias, la culpa es de los problemas técnicos, la culpa es del software, la culpa es, la culpa es…

La culpa es suya que ni se creen esta comunidad ni tienen ganas de trabajar por ella.
(Aplaudiments) Porque cuando uno se cree esta comunidad se pone manos a la obra a sacar las cosas adelante.
(Veus i pausa)

El senyor president:

Senyor José Muñoz, no està vosté en l'ús de la paraula.

Senyories, a tots els oradors els dic que vagen sempre al tema i ningú complix.
Per tant, no trenque vosté el debat, que està en l'ús de la paraula el senyor Soler.
(Aplaudiments)

Disculpe la interrupció, senyoria.

El senyor Soler Beneyto:

Gràcies, president.

L'empatia algú se l'ha deixat en casa.

Bien, les decía que la culpa es absolutamente suya.
Y además estamos plenamente de acuerdo con uno de los puntos que explicita en su moción Podemos, y es con la necesidad de aprobar un decreto que ponga negro sobre blanco la participación y la coordinación de los diferentes entes y organismos que participan de la gestión de los fondos europeos.
Básicamente porque cuando algo no funciona o funciona tan descoordinadamente mal, como es el caso de este Consell, pues no queda otra que poner por escrito las funciones que tiene cada órgano, porque de lo contrario fem això que es diu en valencià, lo de faena fuig, faena fuig, que es la máxima que tiene este gobierno, que nadie se responsabiliza de las funciones que debería hacer.

Y porque si no ponemos negro sobre blanco al final en ese decreto las funciones tenemos la maraña de líos en los que ha vivido instalado este Consell durante toda esta legislatura.
Porque esa también es una de las causas del bajo nivel de ejecución de los fondos europeos, los continuos cambios que ha habido en la Conselleria de Hacienda, concretamente en la secretaria autonómica competente, y muy especialmente durante el primer año y medio de legislatura.

Señor Montiel, vamos a votar a favor de su moción subsiguiente y, por tanto, hoy esta cámara volverá a reprobar una vez más la labor de un gobierno que es lesivo para esta comunidad en todos los asuntos, también en la gestión de los fondos europeos, y que, por tanto, demuestran que cada día más su tiempo está agotado, agotado como ellos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soler.

Senyories, finalitzat el debat, passaríem a votació.

Anem a votar la moció subsegüent que presenta el Grup Parlamentari Podemos-Podem, registre d'entrada 107.
044.
Senyories, comença la votació.
Senyories, la moció subsegüent ha estat aprovada amb 79 vots favorables, 9 en contra, zero abstencions.
Queda aprovada la moció.

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública sobre la situació en què es troben les fundacions públiques d'investigació sanitària de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 108.
487, BOC 295)

El senyor president:

Passaríem, senyories, al tercer punt de l'ordre del dia, que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la Conselleria de Sanitat sobre la situació que es troben les fundacions públiques d'investigació sanitària a la comunitat, que presenta el Grup Parlamentari Ciudadanos.

Per a la presentació i defensa, té la paraula l'il·lustre diputat Juan Córdoba.

A esta moció s'ha presentat una esmena conjunta de tres grups parlamentaris.
En primer lloc començarem la iniciativa, la proposta, i després passarem a l'esmena.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señores diputados.

Conseller.

De nuevo volvemos a retomar la problemática de la Fundación del Hospital La Fe allá donde lo dejamos en la interpelación hace ya más de tres meses.

Señorías, la única intención de mi grupo con esta moción subsiguiente es colaborar en dignificar la labor de investigación de nuestros profesionales de la salud, evitando las malas prácticas en los centros públicos.

La moción que hoy debatimos resolvería en gran parte los problemas de transparencia en el funcionamiento de las fundaciones de investigación de la Comunidad Valenciana, en general, y las de La Fe, en particular.

No obstante, tengo que decirles que esta moción ya ha causado efectos positivos, incluso antes de su debate.
Así, la Fundación La Fe, que ya actualmente preside la señora Barceló, ha comenzado a publicar datos en su portal de transparencia, aunque sean cuestiones menores, como es el caso del currículum vitae del director recién nombrado.
Bien, por supuesto es un primer avance, pero para nosotros, para Ciudadanos, es totalmente insuficiente.

El primer punto de la moción que presentamos, que solicitamos, que toda la información relativa a la fundación sea pública y accesible en el portal de transparencia de esta entidad pública.
Por lo tanto, queremos que se incluya en dicho portal todas las sociedades y entidades en las que participa la fundación, así como su porcentaje de participación, importante.
Esto evitará casos como el de la empresa Bioanalytical Services S.
L.
U, sociedad limitada unipersonal, que, como les dije, estaba participada en un cien por cien por la fundación sin ningún tipo de autorización por parte de la consellera de Hacienda y contraviniendo numerosas leyes.
Esta empresa fantasma, sin aparatos ni personal, estuvo realizando facturas irreales de cientos de miles de euros a la fundación durante también los ejercicios dieciséis y diecisiete, a fin de justificar importantes subvenciones públicas.
Los propios empleados de la fundación comunicaron de esta irregularidad y otras muchas a la vicepresidenta de la fundación y gerente del Hospital La Fe, la señora Mónica Almiñana, sin que ella ni su gobierno actuaran en consecuencia  ni fueran capaces de denunciar dichas irregularidades a la fiscalía.

Continuando con los siguientes puntos de nuestra moción, es totalmente insuficiente la información publicada sobre la relación de puestos de trabajo y que revelaría la elevada temporalidad de los investigadores, también de otros trabajadores, o los ambiguos criterios de publicidad en las ofertas de empleo.

Obviamente hemos mejorado, porque ahora ya reconocen que tienen 322 trabajadores, no solamente siete como hace dos meses, curiosa y notable diferencia.
Sin embargo, tampoco podemos consultar la situación laboral de los trabajadores, porque no publican las condiciones de los contratos.
Y esto, señorías, supone incumplir la ley.
Tampoco podemos acceder -será casualidad- a las fases de las convocatorias de los procesos de selección ya finalizados ni a las resoluciones de esas convocatorias de empleo, pero insisto que esto debe ser una causalidad.

Les voy a poner un ejemplo.
Y el ejemplo es la reciente contratación del actual director de la fundación, donde no hay acceso a ningún tipo de información, ni sobre su proceso de selección, ni mucho menos del resultado de las puntuaciones, ni de los criterios de valoración de cada uno de los candidatos presentados (inintel·ligible) .
.
.
.
Esto acaba de ocurrir apenas hace un par de meses.
Por lo tanto, esto para nosotros es tremendo.

Por eso, señorías, desde Ciudadanos, a través de nuestra moción, proponemos total transparencia en el acceso a la información.

Pero, continuando con el resto de puntos, en quinto lugar solicitamos una auditoria externa, algo que deberían haber hecho en junio del año 2015.
Sin embargo, decidieron continuar con la misma línea del gobierno anterior.

Señorías del botànic, si les pedimos auditoria externa para la fundación no es una ocurrencia infundada, el problema es que no tienen aprobadas las cuentas del dieciséis ni la Intervención pudo aclarar las cuentas del diecisiete, y a día de hoy siguen sin regularizar las cuentas.
 Ningún, atención, hay que dejarles claro que ningún auditor se ha atrevido a firmar las cuentas de la Fundación La Fe.

Además, actualmente, según el análisis de la Intervención de La Generalitat, existen más de 1,8 millones de euros sin justificar procedentes de ingresos de investigaciones y también de subvenciones, 1,8 millones.

A todo esto, la señora Almiñana, así como la señora Folch, vicepresidenta y tesorera del patronato, respectivamente, fueron encargadas de colaborar con la propia auditoria de la Intervención de La Generalitat.
Curiosamente la señora Folch, que ha dimitido recientemente, igual que la directora médica -algo pasa en la dirección del Hospital La Fe.

Por ello, estas personas son las principales responsables de las comisiones y de las inexactitudes que describe la Intervención.
Por lo tanto, esto es muy grave, señorías.

Por ello, hasta en dos ocasiones anuncié en este hemiciclo que pediríamos el cese de la señora Almiñana como vicepresidenta del patronato de la Fundación La Fe.
Hoy lo presentamos como otro punto de nuestra moción, del mismo modo que pedimos la regulación de responsabilidades, como ha ocurrido con el cese del anterior director gerente, el señor Millán.

En mi interpelación también les hablé del importe de indemnización por despido de la exdirectora económica de la fundación, la señora Sabrina Femenía.
Fíjense, el día 11 de julio presentamos por registro dicha solicitud de información a la conselleria.
El 24 de septiembre contestaron solicitando que necesitaban más (inintel·ligible) … Dense cuenta que solamente pedimos el dato de una indemnización.
Dos meses y no tienen suficiente para saber la cantidad de euros que se le pagaron a esta persona.
(Aplaudiments)

Bien, al parecer no han tenido tiempo para averiguar simplemente una cifra de la indemnización, es decir, fueron 120.
000, fueron 150.
000 euros.
Solamente le pedíamos el dato, y ni tan quisiera esto.

Señorías, esta falta de información, eh, que está la justificación, esta falta de información la considero como una burla al trabajo de fiscalización que tenemos que realizar los diputados que estamos en la oposición.

Según nuestras informaciones, el importe de esta indemnización podría superar ampliamente el máximo legal permitido.
Esperamos pues esta cifra.
Pero nos preguntamos: ¿cómo es posible que una administración pública realice estas prácticas?

Desde mi grupo decimos: basta ya a la opacidad, basta de oscurantismo y basta de irregularidades en sanidad.

Pero también, finalizando, no es menos importante el arrendamiento de suelo público del Hospital La Fe al Instituto Valenciano de Infertilidad, el IVI.
Ya les mostré hace tres meses, no voy a hacerlo ahora, como la consellera anterior toreaba -por decirlo finamente-, por no decir que mentía, por escrito a mi grupo parlamentario al negarnos de forma rotunda el alquiler de 621 metros cuadrados de la torre A de La Fe a la clínica privada IVI, toda una planta.

Bien, dijimos que además no existía ningún tipo de autorización por parte de la Abogacía de La Generalitat para ese arrendamiento, vulnerando además también la Ley de patrimonio y contraviniendo las recomendaciones de los servicios jurídicos del hospital y de la fundación.

También desde mi grupo hemos solicitado que nos faciliten las autorizaciones de la Abogacía para la contratación de la asesoría jurídica externa por parte de la fundación.
De momento, silencio.

También hemos pedido que nos aporten las cuentas corrientes y los movimientos, pero esto, evidentemente, aún tampoco está.

Señorías, dentro del Grupo Ciudadanos con las medidas propuestas hemos demostrado nuestra predisposición a contribuir a la mejora de esta fundación, que podían ser estas medidas de aplicación al resto de fundaciones de hospitales públicos de la Comunidad Valenciana.

Esta moción, considérenla así, es una oportunidad para fortalecer y consolidar la excelencia, así como la reputación de nuestros institutos de investigación biomédica.

Por lo tanto, en ese sentido, pedimos el apoyo de todos los grupos parlamentarios a esta moción.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Córdoba.

S'ha presentat una esmena signada pels grups parlamentaris Podemos-Podem, Compromís i Socialista, i per tant dels seus representants.

En primer lloc, el senyor Daniel Geffner, durant un termini de cinc minuts farà la defensa de l'esmena.

Cuando quiera.

El senyor Geffner Sclarsky:

Gracias, presidenta.

Buenos días.

Hemos estado intentando negociar con el señor Córdoba hasta el último momento.
Pensamos que es una oportunidad importante para mejorar el control y la supervisión de las fundaciones que trabajan en la cuestión de las ciencias biosanitarias pero pensamos que se podía mejorar y concretar esto, y de aquí la enmienda.
Pero queremos, primero, dar una visión.

Estamos hablando de gastos en investigación, hay que contemplarlo como una inversión en conocimientos y de mejora para la sociedad.
Gastar en ciencia no es una excentricidad, ni un derroche, invertir en ciencia es una necesidad, la llamada sociedad del conocimiento.
Debemos dejar atrás el nefasto legado del Partido Popular cuya seña de identidad estaba marcada por el fomento de burbujas especulativas, el capitalismo de casino y la cultura del enriquecimiento fácil y rápido.

La apuesta por la ciencia debe ser firme dedicando recursos públicos suficientes, consagrando una parte creciente del PIB a la investigación, huyendo del cortoplacismo, alejándonos de las recetas de los profetas de la Troika que según el ciclo económico nos manda recortar en educación, sanidad, investigación y también en pensiones y en salario mínimo.

La ciencia ha perdido en España un 30% de financiación pública en los últimos 10 años, los recortes en ciencia provocaron pérdidas de 27.
358 empleos, algo más del 20% de investigadores; en el País Valenciano la tijera llegó a recortar la mitad de los fondos públicos de La Generalitat al Centro de Investigaciones Príncipe Felipe, 114 despidos y el cierre de 11 líneas de investigación, todo un ejemplo de cómo trató a los científicos y a la ciencia el Partido Popular.

En el País Valenciano contamos con tres fundaciones de investigación sanitaria que pertenecen al sector público instrumental: la Fundación para la investigación del Hospital Universitario y Politécnico La Fe; la Fundación para la investigación del Hospital Clínico, el Incliva; y la Fundación para el fomento de investigaciones sanitarias y biomédicas, Fisabio.
Los institutos de investigación de La Fe y el Incliva están gestionados por las correspondientes fundaciones (soroll de papers), están acreditados por el Instituto de Salud Carlos III y cuentan con el máximo nivel de reconocimiento de la actividad investigadora.

Contamos con cientos de investigadores, becarios, profesorado universitario que contra viento y marea siguen intentando hacer ciencia e investigando nuestro medio.
Para ese voluntarismo y entrega hay que allanarle el camino, para que la investigación científica pueda florecer hay que dar seguridad a los investigadores que permita vivir haciendo ciencia y esto combinarse con la búsqueda de excelencia científica.

Conseguir que nuestro centro de investigación tenga proyección internacional, que sean competitivos y que las irregularidades referidas por el señor Córdoba no facilitan lógicamente este camino para la investigación porque la falta de transparencia, la carencia de controles favorece las irregularidades y posibilita las arbitrariedades.

Los diez puntos de la moción de Ciudadanos son variados, hay puntos justos y de sentido común sobre publicidad, transparencia, mejorar la estabilidad laboral, que se pueden replicar a las otras fundaciones de investigación biosanitarias.

El mal que aqueja este tipo de entidades, las fundaciones, tiene entre sus  ingredientes: un elevado grado de opacidad; una financiación fluctuante e insuficiente; una política científica poco definid;, y un planificado y déficit de control.
Esto lleva a unos institutos con escasas plantillas y condiciones precarias, una ausencia en las estructuras mínimas de personal necesario.

Con la enmienda conjunta que hemos presentado PSOE-Compromís y nosotros, Podemos, se pretende precisar más sobre las demandas y se amplía el horizonte del conjunto de las fundaciones de investigación biosanitaria de nuestra comunidad aquejadas de los mismos males aunque en distinto grado.

Según el portal de transparencia, el 85% del personal del Incliva es laboral-temporal, mientras que el instituto de La Fe alcanza en 97,8% la temporalidad.
No hay plan de igualdad en el colectivo, un colectivo feminizado.

Pensamos que con estas enmiendas se podrían mejorar, precisar, no nada más el funcionamiento de la fundación de La Fe sino el conjunto de las fundaciones para así potenciar la investigación biomédica en nuestra sociedad.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Geffner.

Serà, ara, el Grup Parlamentari Compromís, la seua diputada, il·lustre senyora Isaura Navarro, la que farà la seua intervenció.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyora presidenta.

El grup Ciudadanos ens presenta una moció amb 11 punts, i nosaltres li fem una esmena en què l'única cosa que fem és actualitzar a data de hui les coses que planteja perquè -com ha reconegut parcialment- algunes estan obsoletes, planteja coses que ja s'han modificat i s'han corregit.

Aleshores, allò normal hauria sigut que per part de Ciudadanos es fera una autoesmena, no ha sigut així, ho hem fet nosaltres; però, sorprenentment ens diu que no ens accepta l'esmena, i jo no puc entendre-ho.
¿Per què?
Doncs, perquè si realment li preocupen totes les coses que està plantejant respecte a transparència, respecte a temporalitat, respecte a auditories, allò normal hauria sigut seure's amb nosaltres i parlar, i parlar per a traure endavant una proposta que té coses interessants i que nosaltres estem molt d'acord, i per això la majoria dels punts no els hem ni tocat ni modificat.

Aleshores, ¿estem realment preocupats pel que passa en la fundació?
Doncs, se seguem, parlem, dialoguem i aprovem una resolució en la que això quede clar.

Jo, per exemple, estic molt preocupada per la temporalitat en eixa fundació i -com s'ha dit- en la resta perquè, per cert, una de les propostes que fem és traslladar totes les propostes a totes les fundacions d'investigació biomèdica, a totes.
I això no li pareix suficientment interessant com per a acceptar la nostra esmena que -com dic-  ve sobretot a actualitzar a data de hui, perquè efectivament el debat i lògicament la moció presentada està registrada fa tres mesos, i a data de hui les coses han canviat i molt, han canviat i molt.

Aleshores, jo continue des d'ací convidant-li que se seguem i parlem respecte al contingut de la resolució perquè iscam d'ací en un acord positiu mirant cap a la investigació per a la qualitat, la transparència, contra la temporalitat que es pateix en estes fundacions biomèdiques.
Perquè, sí, efectivament n'hi ha un problema i nosaltres volem solucionar-lo, i per això, per això, hem fet una esmena en positiu, en positiu.

I, sobretot, a mi em preocupa molt què passarà amb els investigadors de Miguel Servet, i, clar, també estaria bé que férem una proposta de modificació de la llei de ciència per a garantir certa estabilitat quant als investigadors, perquè nosaltres tenim a gent molt puntera, molt puntera ahí treballant i que ara no sap què passarà amb el seu futur.

I a mi això em preocupa, em preocupa i molt, em preocupa que no tinguen un conveni col·lectiu, em preocupa això, i això gràcies al responsable, el director de la fundació que va ficar el Partit Popular en el seu dia (veus), que es va despenjar de l'aplicació del conveni de sanitat privada, no volia aplicar el d'investigació i estan sense conveni col·lectiu; de fet, acomiadaren a tot el comité d'empresa en el seu dia, ¿eh?
, perquè no volien negociar amb Comissions Obreres el conveni col·lectiu.

Eixa és la realitat, i per a fer front a eixa realitat volem aprovar una resolució pactada, negociada i dialogada que mire, que mire cap a la qualitat del treball, de les persones que estan ahí dia a dia investigant i després ens alegrem molt quan mirem en la premsa i diguem: ¡ostres, mira que bé!
, els equips valencians avancen en la investigació, han descobert açò i allò altre.
Doncs, bé, darrere n'hi ha persones que estan en una situació molt precària i a les que des d'ací, per part de Compromís, volem recolzar.

Per això, la gran pregunta és a què li dóna vosté prioritat, si és a aprovar una resolució, una moció que ja no està actualitzada, o a mirar cap a totes les fundacions i demanar eixa transparència de la que vosté parla, que efectivament ja s'ha avançat prou, ja s'ha avançat prou però es pot avançar més, i a fer-li front a la temporalitat de la que també parla vosté.

I quant a l'auditoria, evidentment vosté demana una auditoria externa; nosaltres una auditoria de la intervenció de La Generalitat perquè tampoc entenem per què ha d'anar allà Pricewaterhouse o qualsevol altra empresa a fer una auditoria quan la mateixa intervenció, la mateixa intervenció -com vosté diu- ja va fer una informe sobre els comptes del 2016 que ha acabat en la justícia, i això ho fa la intervenció pública i, a més, ara mateix -com vosté diu- els interventors estan dient que els comptes han d'estar rectificats.

Aleshores, ¿per què vosté ha de desconfiar dels interventors quan estan fent el treball en el que se sustenta vosté a l'hora de vindre ací i parlar?

Aleshores, considerem que no cal que siga una auditoria externa, ha de ser l'auditoria feta per la mateixa intervenció de La Generalitat perquè fan molt bé el seu treball.

I, per això, no entenem per què vosté encara no s'ha segut amb nosaltres a parlar i negociar mirant com s'ha de fer, cap a les fundacions, cap al seu treball i cap al futur.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcias, senyora Navarro.

Serà ara el Grup Socialista i el seu diputat, il·lustre senyor Subías, el que farà la defensa de l'esmena presentada.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Buenos días, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Bien, yo creo que seguro que estaremos de acuerdo en la importancia de impulsar la investigación biomédica de calidad y relevante, y para ello establecer una política científica que aborde un correcto planteamiento de los recursos humanos y de infraestructuras, vamos, que haya una planificación en la política científica fomentando la cultura de la investigación.

El grupo Ciudadanos presentó una interpelación hace algo más -como se ha dicho- de tres meses donde se quería hablar de la investigación, en general, pero se terminó hablando exclusivamente de la fundación de la investigación de La Fe, y como consecuencia de ello presentan ahora una moción subsiguiente donde juntaba una serie de aspectos como incorporar la publicidad e información en el portal de transparencia; la publicación de los puestos de trabajo; revisar la temporalidad; objetivos en la contratación; realizar una auditoría sobre la contabilidad; la supervisión por parte de la abogacía de La Generalitat; la regularización de las cuentas; normalización de situaciones presuntamente irregulares; cesar a la vicepresidenta; y nombrar director o directora del instituto de investigación.
Como se ha comentado, con el transcurso del tiempo es evidente que hay temas que han sido ya sobrepasados por diversos aspectos.

Mire, la consellera ya le contestó en la interpelación que tanto ante la denuncia ante la fiscalía como ante el informe de la intervención se estableció una hoja de ruta donde se celebraron dos patronatos extraordinarios: primero, se suspendió al director general de la fundación y después se decide su cese, y asimismo se propone la contratación de un asesoramiento jurídico externo y la conselleria recurre a la abogacía de La Generalitat para asesorarse en defensa de los intereses públicos; posteriormente, se publica un proceso de selección abierto y transparente para seleccionar un nuevo gerente y, además, se nombra un director de investigación separando la labor de investigación de la labor de gestión.

Como he dicho y como consecuencia de las informaciones que ustedes -y que hoy ha vuelto aquí a comentar-, su informe de la intervención, contratos de diversas, presuntas irregularidades por parte del anterior gerente de la fundación, o el incumplimiento de la ley de transparencia, solicitan ustedes una serie de puntos que ya he comentado.
He de decirles que, por una parte, la información del instituto en estos momentos está colgada en el portal de transparencia y ahí se pueden ver datos de licitaciones, contratos, informaciones económicas, de recursos humanos y convocatorias.

En cuanto a la estabilidad deseable que ustedes proponen, y que evidentemente todos lo desearíamos, se está trabajando en esa estrategia, sobre el personal investigador y de apoyo a la investigación, sobre todo desde la incorporación de la nueva dirección.
Los puestos a cubrir se producen a través de convocatoria pública de acuerdo con principios de igualdad, mérito y capacidad.

La Intervención General de La Generalitat ejerce el control interno de la gestión económica y financiera con plena autonomía y las instrucciones de la intervención sobre auditoría se publican en la página web de la conselleria de hacienda.

La abogacía, por otra parte, no ha solicitado supervisar los contratos del instituto y la abogacía sí que ha contestado a la solicitud de informes que se le han realizado.

El nuevo gerente está trabajando en la normalización y racionalización de los flujos financieros y se está mejorando la base de datos para tener una mayor conciliación de los saldos y de los movimientos financieros, con la comunicación con la intervención para consensuar criterios contables.
Y asimismo, la nueva dirección está poniendo medidas para mayor transparencia y eficiencia.

Solicitan ustedes el cese de la vicepresidenta.
Usted sabe que la vicepresidenta es por cargo y no por libre elección.
Por lo tanto, el cese no corresponde en ningún caso a la fundación.

Y el nombramiento del director gerente de la fundación se produjo el 22 de agosto tras proceso de selección de concurso competitivo y el 4 de septiembre se nombra a la vez al nuevo director científico, cumpliendo las recomendación del Real Decreto 279/2016 sobre acreditación de institutos de investigación sanitaria.

Espero con esto haber dado respuesta a algunos de los temas que usted plantea.

En cualquier caso, nosotros hemos planteado, los tres grupos, el Grupo Podemos, Compromís y el Partido Socialista, una enmienda.
Les hemos presentado una enmienda donde respetamos la mayor parte de los puntos que ustedes plantean, la mayor parte de los puntos, con dos pequeñas modificaciones.

Un punto nuevo para nosotros, que es tremendamente importante, que es la aplicación de las medidas que se aprueben, que se aprueben aquí, porque esperamos que todavía ustedes lo piensen y aprueben la enmienda que hemos presentado y que se traslade al resto de las fundaciones de la comunidad valenciana.

Y hay dos puntos que nosotros no podemos aprobar.
Uno es el de nombrar un nuevo director, puesto que ya está nombrado.
Es obvio.
Y el otro es el cese de la gerente por las razones que le he expuesto y que después, si quiere, podemos volver a tocar, pero nos parece que su punto no tiene sentido.
Y por eso pedimos que esos dos puntos se retiren.

Aceptamos lo demás, con pequeñas modificaciones y aportamos un buen tono.
Esperemos que lo piensen, que reflexionen y que voten favorablemente la enmienda que les hemos presentado.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Subías.

Senyor Córdoba, per a l'acceptació o no de l'esmena plantejada.

Adelante.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Subías, y demás miembros de portavoces de sanidad, bien, saben que todas las propuestas que llevan su firma este diputados las estudia con detenimiento e interés.

En cuanto a la enmienda de substitución que nos presentan, tengo que decirles que el punto 5, que nos propone la realización de una auditoría por parte de la Intervención General de La Generalitat, en lugar de una auditoría externa, tal y como pedimos en la moción original, sería totalmente asumible y estamos totalmente de acuerdo.
Con lo cual, no hay ningún problema.

También nos parece importante el denominado punto nuevo, es decir, que estas medidas de la moción sean de aplicación al resto de las fundaciones biomédicas de la comunidad.
Perfecto.
Evidentemente, el punto 10 no tiene sentido, porque han pasado ya tres meses y ya está nombrado.

Bien.
Pero no podemos estar de acuerdo en la nueva redacción del punto 8.
Y me explico.
Ustedes proponen cambiar la redacción original, que dice Â«normalizar todas las situaciones irrregulares y depurar responsabilidadesÂ», es decir, dos conceptos muy sencillos, por una redacción que dice: Â«Estudio por la nueva dirección de la normativa de las situaciones presuntamente… irregularidades.
Â»

Miren, lo que ustedes proponen, a estas alturas y con la cantidad de pruebas aportadas, es un estudio jurídico de la situaciones irregulares.
Y la verdad es que nos sorprende.
En nuestra opinión, ya es tarde para realizar estudios internos de la normativa, ya que para eso está la agencia valenciana antifraude y la fiscalía.

En estos momentos, quiero recordarles, porque lo hicimos con el consiguiente comunicado de prensa, que todos los hechos que presuntamente… irregularidades que presentamos en mi interpelación del mes de julio fueron presentados por nuestra síndica en la agencia antifraude.

Bien.
También quería anunciarles que esta misma agencia antifraude ayer precisamente nos comunicó l apertura del correspondiente expediente al respecto, con fecha de ayer, el señor Llinares.

Bien.
Por otro lado, pretender hacernos creer que el nuevo director de la fundación va a depurar responsabilidades sin el conocimiento ni autorización de la gerente y vicepresidenta del patronato es algo que para aquellos que hemos trabajado en un hospital nos parece una broma de mal gusto.

Por último, no podemos aceptar suprimir el punto 9 sobre el cese de la vicepresidenta de la fundación, puesto que pensamos que es la máxima responsable de permitir bajo su dirección que se hayan cometido todas las irregularidades descritas, sin haber tomado las medidas oportunas, a excepción de cesar al anterior director, pero lo cesan cuando la prensa era un clamor denunciando lo que allí pasaba.

Por lo tanto, me ratifico en que pedimos también el cese de la misma persona como gerente de La Fe, puesto que los hechos ocurridos, a nuestro juicio, no la hacen merecedora de ostentar ambos puestos.

Los hechos que presuntamente son irregulares y delictivos serían los siguientes.
En primer lugar, con respecto a la vicepresidenta y gerente del hospital, es la responsable directa, como presidenta de la junta de gobierno de la fundación, de la actividad ejecutiva de esta fundación desde su nombramiento en 2015.

Es quien recibió los informes legales de las irregularidades antes señaladas e hizo caso omiso de las advertencias.
Es quien respaldo, a pesar de la advertencia de los servicios jurídicos del hospital y de la fundación, las obras y el alquiler de la planta entera de la torre A de la Fe a la clínica IVI.
Posiblemente permitió el pago de una indemnización por una cuantía muy superior al límite legal a la exdirectora económica de la fundación.

Es quien consintió ante su conocimiento y pasividad que se echara a la calle a un trabajador que denunció todas estas irregularidades y al que los tribunales han dado la razón decretando nulo dicho despido y acordando su readmisión.

Fíjese, aquí tengo la sentencia, sentencia número 325, y dice lo siguiente en uno de los apartado.
Dice: Â«Existe, por lo tanto, indicios de que el despido obedece a las reiteradas denuncias efectuadas por el actor a la dirección de la empresa, constituyendo dicha decisión empresarial una represalia por la actuación, no habiendo justificado la empresa, como se ha indiciado, la concurrencia de causa de despido y, por lo tanto, constituye motivo de nulidad.
Â»

Pero no solamente esto, sino que como respuesta a esta sentencia, el director actual de la fundación le comunica al interesado que se va a recurrir la sentencia y que mientras tanto va a recibir sus nóminas sin contraprestación de sus servicios durante la substantación del recurso.

Por lo tanto…

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Córdoba.
.
.

El senyor Córdoba Cortijo:

… va a estar cobrando sin trabajar.
Esto lo debería de pagar el director de su propio sueldo.

Bien.
Entonces, evidentemente, hoy sale la noticia donde nos dice que antifraude obliga.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Tiene que acabar, señor Córdoba.

El senyor Córdoba Cortijo:

… a readmitir a cada uno de…, obliga a readmitir a uno de los confidentes que despidió sanidad -acabo ya, señora presidenta-, que es la responsable de que la fundación siga gastando miles de euros en abogados sin ofrecerse La Generalitat.

Es responsable del nombramiento del antiguo y del nuevo director, el nuevo sin publicidad ni información.
Y es la persona responsable de que a día de hoy la fundación siga sin regularizar sus cuentas, ya que ningún auditor se atreve a firmarla.

Por lo tanto…

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Córdoba.

Luego tendrá…, previsiblemente podrá… (Aplaudiments)

El senyor Córdoba Cortijo:

Esta es la argumentación.

La senyora vicepresidenta primera:

Previsiblemente tendrá más tiempo, porque me imagino que habrá réplicas.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Por el orden de intervención, tienen tres minutos de réplica los enmendantes y el señor Córdoba tiene cuatro.

¿El señor Geffner quiere réplica?
No.
¿Señora Navarro?
Pues señora Navarro.

Quan vullga, senyora Navarro.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyora presidenta.

Vosté diu que no li agrada com ha quedat redactat en la substitució el punt 8.
Jo li vaig a acceptar que no és molt encertada la primera frase, que diu: Â«Estudio por la nueva dirección de la fundación, Instituto de Investigación Sanitaria La Fe, la normativa de las situaciones presuntamente irregulares.
.
.
Â» Val.
Fins ahí, l'accepte que allò de la normativa no està molt encertat.

Però després diu: Â« y depurar, en su caso, las responsabilidades a que dé lugar.
Â» Depurar les responsabilitats a què donen lloc.
És a dir, que s'investigue i se depuren les responsabilitats.
Nosaltres volem que se depuren totes les responsabilitats, i ho tenim ací en l'esmena, en l'esmena que li fem.

Aleshores, si vosté vol que se depuren les responsabilitats, siga de la vicepresidenta de la fundació -que ho és, únicament i exclusivament perquè ho diuen els estatuts de la fundació, que directament la gerent de l'hospital La Fe és la vicepresidenta, que no és un nomenament per a això, sinó que ve pels estatuts-, si cal depurar, es depuraran perquè nosaltres volem que se depuren, nosaltres volem transparència, volem depurar responsabilitats.
I no tenim cap problema en cap investigació, absolutament cap.

I li dic una altra cosa.
Vosté ix ahí i diu: Â«Es que la máxima responsable es ella.
Â» I jo li vaig a dir: doncs mire, no és així, no és així.
Per què?
Perquè el major problema i el que està eixint i el que vostés estan dient és que n'hi havia una empresa creada per la fundació, que l'únic que està en l'empresa és la mateixa fundació, com a soci únic, i era a la qual se facturava.

Sap vosté qui munta eixe xiringuito?
Sap vosté qui el munta?
(Veus) Exacte, exacte.
Ahí està.
El director nomenat pel Partit Popular en el 2013.
Només ser nomenat.
Només arribar allà, la primera cosa que fa -ací tinc totes els dades-, la primera cosa que fa és muntar esta empresa.
I sap qui la liquida?
El director nomenat pel botànic.
Nosaltres liquidem el xiringuito.
Això és el que fem.
El Partit Popular el que fa és muntar-ho.

I sap quin és el major problema que hem tingut?
Haver deixat ahí fins al 2017 a una persona nomenada pel Partit Popular, perquè no ens podem fiar de les persones nomenades a dit pel Partit Popular.
¡No senyor!
Perquè darrere del Partit Popular què n'hi ha sempre?
Problemes, corrupció i després investigacions.
I on estan els diners dels valencians?
Sempre en el Partit Popular tenim el mateix problema.

Però el màxim responsable no té nom de dona, té nom d'home, té nom d'home, i ací ho té vosté.
Quan vullga, jo li ho deixe i ho mira.

Per tant, depurar responsabilitats, totes les que vullga, totes les que vullga.
I vosté (veus) si no pacte amb nosaltres, el que està renunciant és a demanar-ho des d'ací, des de Les Corts.
Està renunciant també a demanar més transparència, que se busquen mesures per a lluitar contra eixa temporalitat, que és una exageració, una exageració.
Si vosté realment està preocupat per eixa fundació, pacte amb nosaltres i aprovem una moció en contingut i responsabilitat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Navarro.

Senyor Córdoba.
Cuando quiera.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, presidenta.

Bien.
Ahora resulta que todas las irregularidades que estamos tratando la culpa la tiene el Partido Popular.
Pues no señor.

Vamos a ver.
Esta empresa, Avances y Analíticas, bien, esta empresa se constituye en el 2013, pero durante, durante su mandato, durante el 2016 y el 2017 se permite que esta empresa facture y cobre fondos de la fundación.
Y ni ustedes ni su gobierno lo paran hasta prácticamente, prácticamente este año.

Por lo tanto, por lo tanto, esa excusa la verdad es que es un poquitín inconcebible.

La verdad es que me sorprende el discurso…, bueno, era prácticamente… era totalmente previsible.
El papel que tienen ustedes, Compromís, en sanidad.
Últimamente el papel que tienen ustedes prácticamente inexistente y prácticamente lo que hacen es prestar un apoyo sin rechistar, incondicional, a lo que les marcan desde la conselleria del PP, porque la verdad es que ustedes, pues, bueno, tienen…, están representados en la conselleria de sanidad por altos dirigentes, muy altos dirigentes, secretario autonómico y demás.

Vamos a ver.
¿Se han preocupado al respecto de este tema?
¿Qué ha hecho Compromís al respecto?
Desde que la prensa y este diputado están denunciando las irregularidades, ¿qué es lo que han hecho?
¿Han presentado alguna propuesta externa o interna de la problemática que tiene La Fe?
Pues, evidentemente, no.

Lo que está claro es que estamos aquí hablando de irregularidades e inexactitudes.
Estamos hablando de investigadores trabajando en situación de temporalidad.
Decía el señor Ponce, para otro tema, de la acumulación de contratos durante veinte años.
Pues aquí en la fundación se están acumulando contratos por obra y servicio y por proyectos durante más de veinte años, con situaciones completamente precarias.

Alternancia -que no he hablado de este tema- del sistema de radiología en animales y personas.
Empresas, que hemos hablado, creadas ad hoc.

Señores de Compromís, no pueden defender lo indefendible.
Y ya es hora de que tengan su propio criterio en sanidad.
Está bien que reconozcan que hay una falta de control y que quieren depurar responsabilidades.
Bien, pues actúen en consecuencia.
Nosotros lo queremos ver ahora…, hemos puesto las cartas encima de la mesa y queremos ver exactamente quiénes de ustedes están a favor de la transparencia y quiénes están en pro de los derechos de los trabajadores.

En cuanto a las auditorías, ustedes continuamente, junto con el Grupo Socialista, nos han negado sistemáticamente las auditorías.
¿Ven ahora las consecuencias?
¿Me puede explicar por qué la fundación La Fe, ni el director, ni la señora Mónica Almiñana, vicepresidenta de la fundación, por qué no hicieron una auditoría de la fundación en el año 2015?
(Aplaudiments) Ya la tendrían realizada.
Pues, ¿saben lo que le respondo a esa pregunta?
La respuesta es muy sencilla: pregúntele a la señora Almiñana, que es la que manda.
¿Por qué, por qué, precisamente, no la hizo?
Bien.

Siguen, siguen… Además, siguen negándonos las auditorías eternas en la enmienda presentada.
Un absoluto disparate.
Que lo haga la intervención, nos parece bien, pero, evidentemente, la cuestión es que ni de una forma ni de otra tenemos cuentas de veinte años de gestión anterior, en absoluto, porque ustedes se han dedicado a continuar y a tapar absolutamente todo.

Aquí, en esta trona, el diputado que les habla le ha ofrecido a la consellera (inintel·ligible) .
.
.
teniéndola delante, que investigara, que investigara, y que nosotros poníamos nuestro grupo parlamentario y nuestro grupo de sanidad a su disposición, que se investigara la época anterior, la época del director anterior, de José Vicente Castell, lo digo con nombres y apellidos y, sin embargo, absolutamente nada, no han hecho ustedes absolutamente nada; no Compromís, sino que me refiero al gobierno.

Por lo tanto, yo creo que es un conjunto de irregularidades.
La máxima exponente es la gerente de La Fe.
Evidentemente, para mí sería muy fácil llegar a un acuerdo en esta moción subsiguiente.
Elimino el punto del cese de la gerente y, entonces, aquí, todo el mundo a aplaudir y qué felices somos juntos.
No señor.
No solamente hay que solucionar los temas de los trabajadores, los temas de la fundación sino, precisamente, hay que depurar a quien ha permitido estas irregularidades.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Córdoba.

Señor Subías.

Cuando quiera.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Córdoba, mire, en primer lugar, decirles, efectivamente, con respecto al punto 8, que en el punto 8 hasta se podría llegar a un acuerdo.
No habría más problemas, ¿no?
Pero yo creo que el tema no es ese, no nos engañemos, el tema no es ese.

Es evidente que ya ocurrió en la interpelación.
Ustedes en la interpelación venían a hablar de investigación en general y terminaron hablando exclusivamente de la fundación de investigación La Fe.
¿Por qué?
Porque el tema no era hablar de la investigación en general.
El tema era hablar de otra cosa.
Y su interés, insisto, no se basaba en eso.
No se basaba en hablar de investigación pero, mire, ni en los mecanismos de control, ni en los mecanismos de supervisión, ni en los mecanismos de transparencia.
Ustedes se podían haber evitado, de los once puntos que han presentado, se podían haber evitado diez, y haber puesto exclusivamente que querían ustedes resumirlo en uno: el cese de la gerente.
Ese es el único punto que a ustedes les interesaba, sin tener importancia realmente lo que supone la investigación.
Eso es lo único que a ustedes les interesaba.
(Aplaudiments)

Yo les he explicado que la vicepresidenta lo es en función del cargo que ostenta.
Y, por lo tanto, desde la fundación no se puede cesar, pero a ustedes les da igual.
Hemos aceptado casi todos los puntos que ustedes presentaban, casi todos los puntos.
La mayor parte de ellos formará parte, ya les he dicho también, hay cosas que se están cumpliendo, hay cosas que se están intentando mejorar: publicación, revisión, criterios de contratación, se acepta la auditoría, la supervisión por parte de la abogacía de La Generalitat, la regularización de las cuentas.
Desde la nueva dirección se está estudiando las presuntas irregularidades y, en su caso, hemos dicho que se solicitan las responsabilidades a las que hubiere lugar, naturalmente que sí, a quien corresponda, de acuerdo.
Se estudia y si hay responsabilidades quien tenga responsabilidades, evidentemente tendrá que asumirlas, pero es que, además, añadimos un punto que es, para nosotros, igualmente fundamental.
Y es que todo esto se lleve al resto de las fundaciones.
Todo lo que estamos hablando.
Todo lo que estamos hablando, que ustedes no lo pusieron en su propuesta.
Parece que ahora en su discurso ya parece que también les gusta.

¿Qué mejor ejemplo de que tenemos interés en ello?
¿Qué mejor ejemplo de que se quiere la transparencia y la claridad, la información y las explicaciones?
Pero no, les da igual.
Hay un punto que es evidente, que ustedes aceptan, que haya un nuevo director y, por lo tanto, eso estarían, me imagino, dispuestos a quitarlo, ¿no?

Y el cese de la vicepresidenta de la fundación igualmente lo hemos comentado: no se puede desde la fundación, no se puede desde la fundación.
Pero, al parecer, a ustedes, todo esto no les vale.
El estudio de las posibles irregularidades y de (inintel·ligible) .
.
.
eso no les vale.
¿Saben por qué?
Porque en el fondo, lamentablemente, ustedes no pretenden saber.
Ustedes pretenden cesar.
Y ese no va a ser nuestro objetivo, y eso no va a ser lo que vamos a aprobar.

Nosotros queremos hablar de investigación.
Nosotros queremos que se mejore la investigación.
Nosotros queremos que se mejoren las condiciones.
Y, en todo eso, estamos dispuestos.
Lo que ustedes pretenden, que únicamente es el cese, no.
Y, por eso, si no lo aceptan, vamos a votar que no.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Subías.

Señor Córdoba, cuando quiera.

El senyor Córdoba Cortijo:

Señor Subías, muchas gracias.

Voy a hacer una intervención breve desde aquí porque la verdad es que estoy esperando la intervención de Podemos, a ver cómo nos justifica… (Remors) (Algú diu: Â«No hay, no hay.
Â») Bueno, pues entonces le contesto directamente.
Bien.

El objetivo era hablar de investigación.
El objetivo era hablar de investigación y el objetivo era hablar de la situación de las fundaciones.
Es que, además, usted lo plantea justamente al revés.
A ustedes, el único punto que les preocupa, y de ahí viene la enmienda, es el cese de la vicepresidenta y del gerente.
Es el único punto donde, evidentemente, no hay acuerdo.
¿Por qué?
Porque nosotros estamos denunciando una serie de graves irregularidades y que queremos que se depuren.

Y es que, además, aparte de las responsabilidades que pueda haber desde el punto de vista funcionarial, están también las responsabilidades políticas.
Y las responsabilidades políticas, pues también las tienen que asumir los cargos de confianza.
Lo que pasa es que, bueno, evidentemente, en esta señora pues concurren una serie de circunstancias, tanto en su nombramiento como en su posterior trayectoria profesional, que le hace que yo entiendo, perfectamente, que el Partido Socialista, quiera mantenerla a toda costa.

Bien, entonces, Â«no se puede cesar desde la fundaciónÂ».
Evidentemente que no se puede cesar desde la fundación porque la fundación, aparte de que ella es la vicepresidenta, al director lo nombra ella.
(Algú tus) Vamos a (inintel·ligible) .
.
.
Es decir, lo que les he dicho antes en mi intervención.
¿Ustedes creen que las personas que hemos estado trabajando muchísimos años en el hospital general y en este, en particular, alguno de nosotros somos capaces de aceptar que el director de la fundación va a hacer cualquier cosa sin el permiso y el visto bueno de la gerente?
En absoluto.

Y, segundo, el subordinado cómo va, cómo va ni tan siquiera a cuestionar a su jefa, en absoluto.
Por lo tanto, este es el último punto que les preocupa y, además, una prueba evidente.
Vamos a ver, desde que la prensa, concretamente El Mundo, estaba denunciando desde principios de año, lo que pasaba en la fundación con el director anterior, con la actual gerente, con los despidos que estaban ocurriendo.
.
.
, y les he leído también la sentencia, lo que hace el director, son unas prácticas que yo no quiero calificarlas, pero califíquenlas ustedes.
Vamos a ver, ¿qué ha hecho la conselleria durante este tiempo?
Absolutamente nada.
Evidentemente, el director de la fundación no puede cesar a la gerente, pero la consellera sí que puede hacerlo, la consellera sí que puede hacerlo.
Lo que pasa es que, evidentemente, es una decisión difícilmente tomable desde el punto de vista político porque esta señora tiene las relaciones que tiene y que todos conocemos.

Por lo tanto, entiendo su postura.
No entiendo la de.
.
.
, tanto la de otros grupos que decían en el 2015 que venían, que venían a regenerar, y que venían a solucionar la situación de corrupción política y la situación de los trabajadores.
.
.
De toda manera, hemos tenido un debate importante en mi grupo parlamentario en cuanto a aceptar la propuesta o retirarlo del cese.
Evidentemente, evidentemente, aceptar la enmienda no la podíamos asumir porque lo que ustedes pretendían era un engaño.
En lugar de normalizar y depurar, iniciar un estudio de la normativa.
Mire, ya no estamos para iniciar estudios de normativa.
Estamos para que se apliquen y para que actúe la gente de antifraude y para que actúe la fiscalía.

Pero es que todo esto no haría falta que ocurriera.
.
.
Es decir, ni la gente antifraude ni la fiscalía, si el poder ejecutivo, es decir, la consellera que, por cierto, ya se le acaban los cien días de gracia, tomara las medidas oportunas y esto lo cortara radicalmente.

Muchas gracias.
(Algú diu: Â«Muy bien.
Â») (Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Córdoba.

Será ahora el señor José Juan Zaplana, del Grupo Parlamentario Popular, el que fijará la posición de su grupo.

Cuando quiera, señor Zaplana.

Perdón, que no está el micro.

El senyor Zaplana López:

Señora presidenta.

Señor conseller.

Lamentamos que la señora consellera de sanidad haya tenido otras cosas mejores que hacer que estar hoy aquí para ver este debate tan preocupante.

Porque miren, el título de la película de hoy se llama Â«corrupción en botànicÂ».
Y no es otra cosa, y no es otra cosa, porque hay dos informes, fundamentalmente, intervención, diciembre del 2016, y la asesoría jurídica de La Fe, mayo de 2017.
Seguramente todos ustedes no se habrán leído los informes; solamente, a lo mejor, tenemos la paciencia de hacerlo el señor Córdoba, que en este tema ha hecho un grandísimo trabajo, y se lo ha currado, y tengo que decirlo, y, seguramente, la persona que les está hablando.

Pero, miren, en estos informes se habla de incumplimientos e ilegalidades contra la ley de transparencia, contra la ley de cuentas abiertas de la Generalitat valenciana, contra la ley de contratación pública del personal, contra la ley de presupuestos, contra la ley de asistencia de la Generalitat valenciana, contra la ley de sanidad y salud pública y contra la ley de patrimonio.
Todo eso es lo que ha hecho la fundación de La Fe en estos dos años.

Miren, segundo punto, irregularidades.
Segundo informe, legitimidad para firmar acuerdos.
El director no estaba legitimado para firmar acuerdos.
Cesiones de espacios irregulares; falta de salvaguarda de los intereses públicos; contratos con fundaciones sin licencia de actividad; acuerdos no ajustados a derecho que vulneran intereses públicos.
Todo esto es lo que ha hecho la gestión del botànic, del botànic.

Y, miren, ¿sabe lo que ha pasado?
Que hoy llegamos a este debate y nos encontramos a personas que dicen que gastar en ciencia no es un derroche.
No, gastar en ciencia no es un derroche.
Gastar, como se ha gastado, haciendo facturas falsas sí es un derroche.
(Aplaudiments) Sí es estafar, engañar y faltar a los ciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Y es sorprendente que algunos se callen ante todo esto.

Mira, me resulta curioso un argumento que hoy ha salido aquí, que decían que ponías Â«imputados VAERSAÂ» en Google y salían 5.
270 entradas.
Si pones Â«irregularidades de fundación La FeÂ» te salen 2.
830.
000 entradas, todas de su gestión, (aplaudiments) de la suya, de la del botànic.
Porque miren, miren, una cosa es que el gobierno del Partido Popular en la sanidad haya comprado bisturís y otra cosa es que alguien utilice el bisturí para matar a alguien.
Son cosas muy distintas.
Una cosa es crear una herramienta y otra cosa es utilizar la herramienta para forrarse, que es lo que ha pasado en La Fe y es lo que han consentido ustedes.
(Aplaudiments)

Y ahora lo que les preocupa a algunos es la temporalidad, es la temporalidad.
¿La temporalidad?
Es la corrupción, la corrupción que ustedes venían a arreglar, y la corrupción que está en su seno.
¿Y saben por qué estamos tan preocupados?
Porque aquí ha habido anomalías e irregularidades en la contratación.
No se han justificado sueldos y gastos y no se han aprobado las cuentas de 2016 y del 2017.
Se han utilizado empresas y se han creado facturas fantasmas.
Ha habido falta de transparencia.
No están publicados los viajes, los regalos, las dietas y los obsequios de la gente de la fundación de La Fe.
Se han duplicado facturas, se han adjudicado contratos a dedo.
Y, según la abogacía, no había legitimidad para firmar contratos, se han cedido espacios contra los intereses públicos.
Y eso lo han hecho ustedes, el botànic.
 (Aplaudiments)

Y ya, lo más de lo más, lo más de lo más es que se proceda a hacer despidos.
Y se despide a la persona que estaba denunciando esto, al trabajador que denunció todo esto y que no quiso firmar las cuentas, la dirección de La Fe lo dimitió, lo dimitió.
Y tuvo un problema.
¿Por qué?
Porque es que ahora resulta que hay una sentencia que dice que lo tiene que readmitir.
Y resulta que a otra persona, a la persona responsable de las cuentas, también se le despidió.
¿Y saben lo que pasa?
Que se le pagó doscientas veces más de lo que debería de haber cobrado.
¿Saben lo que es eso?
Jugar con los recursos públicos.
¿Y saben lo que nos preocupa?
¿Quién es el responsable político de todo esto?
Porque la gerente de La Fe, aparte de vicepresidenta del patronato, es la responsable de todo esto y sabía todo esto, porque esos informes son a petición suya.
Los tenía en su mesa y no hizo nada.
La gerente de La Fe es la responsable de todo.
(Aplaudiments)

Termino, presidenta.
Lo que pasa es que la gerente de La Fe está jugando a algún juego político, allí, y, a lo mejor, en el área de anestesistas, saben a lo que me refiero.
Igual ustedes pronto también lo saben.
Igual hasta que no cumpla lo que tiene que cumplir y la función que tiene que hacer, ustedes no la cesan.

Gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Zaplana.

Senyories, estem en disposició de votar?
Doncs anem a votar la moció subsegüent a la interpel·lació que presenta el Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada número 108.
487.

Senyories, comença la votació.
(Remors) Senyories, per favor.
Senyories, la moció ha estat rebutjada per 47 vots en contra, 38 a favor, 0 abstencions.
Queda rebutjada la moció subsegüent.

Debat i votació del dictamen de la Comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les polítiques públiques i de finançament d'aquests (BOC 299)

El senyor president:

Passaríem al següent punt de l'ordre del dia, que és el debat i votació del dictamen de la Comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les polítiques públiques i de finançament d'aquests.
 

Per a la presentació del dictamen té la paraula el president de la comissió, l'il·lustre diputat David Torres.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Torres García:

Moltes gràcies, senyor president.

Il·lustres senyories.

Em correspon, com a president de la Comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les polítiques públiques i de finançament d'aquests, presentar el dictamen aprovat per aquesta comissió.

La Mesa de Les Corts, d'acord amb la Junta de Síndics, va acordar proposar al ple de la creació d'una comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les seues polítiques públiques i de finançament d'aquests per una iniciativa presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem, amb l'escrit amb número de registre 5.
515, de 19 d'octubre de 2015.

El ple de Les Corts, en sessió del 14 de gener de 2016, una vegada debatuda la proposta, va acordar la creació d'aquesta comissió especial d'estudi mitjançant la Resolució 117/IX, publicada en el BOC número 50, de 27 de gener de 2016.

La comissió, en la reunió del dia 7 d'octubre de 2016, va tindre coneixement de la proposta de pla de treball presentada per tots els grups parlamentaris que va ser aprovada per unanimitat.

Aquest pla de treball va ser publicat en el BOC número 117, de 14 d'octubre de 2106, i en aquest s'establien els objectius de la comissió, el calendari de treball, documentació i la relació de persones que haurien de comparéixer, relació que es va aprovar en la reunió de la comissió del dia 24 d'octubre de 2016 i que es va publicar en el BOC número 124, del 4 de novembre de 2016.

La comissió ha realitzat 14 reunions per a substanciar les diferents compareixences: 130, les persones, experts i expertes, que han aportat els seus coneixements i experiències.
I des d'ací volem agrair a totes elles les seues aportacions.

Finalment, i després de diverses peticions d'ajornament de la data per a l'elaboració de les conclusions, el passat dia 26 de juny de 2018 la comissió, amb el debat corresponent, va elaborar el present dictamen que es va aprovar per unanimitat, dictamen publicat en el BOC número 299, de 4 de setembre de 2018, i que hui presentem davant el ple de la cambra per a la seua aprovació.

Sense res més, moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres, president de la comissió d'agricultura.

Passarem perquè els grups parlamentaris fixen posició sobre el dictamen que es va aprovar per la comissió d'agricultura.

En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, la il·lustre diputada María José García.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

Buenos días, señorías.

En primer lugar, quiero dar las gracias a todos los ponentes que nos han aportado su visión acerca de las necesidades del sector ganadero, así como al resto de grupos parlamentarios por el grado de consenso alcanzado.

Señorías, trascurridos dos años desde la creación de la comisión de estudio sobre el sector ganadero, tras haber escuchado a un sector estratégico para el medio rural como son todos los agentes de la ganadería, desde Ciudadanos entendemos que es fundamental conjugar productividad y sostenibilidad del sector ganadero, máxime cuando nos encontramos ante los efectos de una crisis del sector que pone en riesgo seriamente el futuro de miles de granjas valencianas y que ha provocado un preocupante hundimiento del sector ovino, porcino, (inintel·ligible) .
.
.
y, sobre todo, el apícola con un importante descenso en el número de colmenas.

Por ello mismo, junto con el resto de grupos de esta cámara, hemos llegado a un texto de consenso del cual desde Ciudadanos esperamos que se traduzca en medidas efectivas por parte de La Generalitat en colaboración con todas las administraciones y que no se quede en papel mojado, más si cabe ante de las necesidades de fijación poblacional y dinamización del tejido económico y social que presenta el entorno rural valenciano.

Señoría, desde Ciudadanos entendemos que dar apoyo al sector ganadero en nuestra comunidad es sinónimo de brindar oportunidades a nuestros ganaderos para continuar con sus explotaciones.
Y ello pasa necesariamente por dinamizar los canales de producción, transformación y comercialización, apostando por la seguridad e higiene alimentaria, el bienestar y sanidad animal, y una producción sostenible y de calidad.

Estar del lado del sector ganadero implica un compromiso respecto a la necesaria apuesta por la investigación, el desarrollo y la innovación en materia de salud animal por parte de las administraciones; el apoyo de las medidas de tecnificación y zootécnicas que vayan en pro del bienestar animal y que reduzca la densidad animal en las explotaciones; un mayor control del uso y utilización responsable de antibióticos a través de un código de buenas prácticas para evitar futuras resistencias bacterianas, y por supuesto, la mejora de protocolos de limpieza y desinfección por lo que respecta a los pequeños y medianos productores.

Señorías, frente a las dificultades por las que atraviesa principalmente la ganadería extensiva en nuestra comunidad, así como las pequeñas y medianas explotaciones, consideramos que las administraciones deben jugar un papel clave a la hora de ejercer la interlocución y el diálogo entre productores, cadena de elaboración y, por supuesto, la de comercialización.

Del mismo modo, se antoja fundamental para revitalizar el tejido socioeconómico del medio rural fomentar la producción y los servicios de proximidad, promoviendo la colaboración entre dos sectores productivos estratégicos como son la agricultura y la ganadería.

Entendemos que es posible una producción sostenible y de calidad que dé un servicio de proximidad en aquellas zonas más alejadas de núcleos urbanos, estudiando la viabilidad de apoyo a los pequeños y medianos mataderos, así como los ecológicos, buscando soluciones de movilidad.

Por otro lado, desde Ciudadanos entendemos que para hablar de rentabilidad del sector ganadero tenemos necesariamente que hablar de especialización, eliminación de trabas y simplificación burocrática a la hora de tramitar nuevos proyectos, de estimular la demanda, de apostar por la venta directa y la venta telemática, del fomento del sello de calidad propio o, cómo no, de medidas de apoyo a la producción lechera y a los productores lácteos de calidad y diferenciados.

Pero especialmente en el centro de estas políticas deben estar los ganaderos.
Deben estar las ayudas al pastoreo para fomentar la ganadería extensiva, las ayudas a la modernización de las explotaciones, las apuestas por la producción ecológica y, especialmente, la apuesta por la formación en la ganadería por el capital humano.

Y esto supone, entre otras medidas: la implicación en la formación ganadera en los ciclos de secundaria, los cursos de formación y profesionalización de sectores a través de las escuelas de pastores, porque si verdaderamente queremos hablar de relevo generacional hay que apostar por la formación tanto teórica como práctica.

Señorías, no podemos entender nuestra Comunidad Valenciana sin un sector ganadero sólido, moderno y que vuelva a ser uno de los motores económicos de nuestra tierra.

A lo largo de las distintas comparecencias, muchas han sido las cifras, datos y diagnósticos de cada uno de los comparecientes, a quien desde aquí vuelvo a reiterar nuestro agradecimiento por habernos trasmitido sus vivencias.

No obstante, les invito a que no olviden, señorías, que detrás de las políticas que adoptemos hay personas, hay negocios, hay familiares que han trasmitido de generación en generación este oficio y que viven de este sector -hoy en día malviven- y del que tenemos una responsabilidad de futuro en promover, potenciar y, por supuesto, que este sector perdure en el tiempo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, la il·lustre diputada Beatriu Gascó.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, de nou.

Moltes gràcies a qui ve hui a representar al sector ramader i al sector primari en general.

No és habitual que parlem precisament d'este sector primari -un sector oblidat en aquest ple- i molt menys de ramaderia, llevat de quan tenim alguna polèmica de seguretat alimentària, fets d'excepció molt allunyats del que hauria de ser.

Gràcies a aquesta comissió d'estudi sobre els escorxadors i el sector ramader hem apropat estes Corts als interessos dels ramaders i les ramaderes i a qüestions tan fonamentals com l'alimentació saludable i de qualitat, la vertebració del nostre territori, el manteniment dels nostres boscos o la lluita contra el despoblament.

Reconeixem l'oportunitat que ens va brindar un conflicte per a fer que aquesta cambra parlara de ramaderia i que foren principalment els ramaders i les ramaderes, veterinaris, experts, funcionaris i gent del sector la que ens parlara de la importància d'aquest sector i de quines són les necessitats del mateix.

Durant alguns mesos hem pogut escoltar de primera mà la dura situació que viu el sector ramader a la Comunitat Valenciana, i ho hem escoltat amb relats que moltes vegades ens han arribat al cor per la duresa del treball i per la ineficàcia de les institucions i la nostra pròpia, la de la classe política, per a assegurar una vida digna als ramaders i les ramaderes.

Ha sigut un bany de realitat que ens ha portat que entre tots els grups parlamentaris acordàrem un dictamen que recull totes les propostes que allí es feren i que ara tenim la responsabilitat de donar una resposta i no ficar-nos d'esquenes.

No reproduiré els debats ni les classes magistrals que tinguérem, de les quals tant hem aprés.
.
.
Aprofite per a agrair de nou de cor a totes les persones que varen comparéixer i ja que està ací el senyor (inintel·ligible) .
.
.
especialment a ell i el testimoni del seu fill que va ser encoratjador, i que recollim de manera resumida al dictamen.

Les conclusions ens deixen al descobert un panorama desolador, i és que aquest és un sector que arrossega una profunda crisi des de fa anys que no té cap capacitat de defensa front als abusos de la gran distribució, la qual marca tant els preus dels canals com dels pinsos i insumos, de manera que els productors veuen segrestada la seua capacitat de negociació.

Un sector on la falta d'empatia a l'hora de legislar ha creat normatives molt allunyades de les seues necessitats, provocant un abandonament gradual d'aquesta activitat que no acaba de mantenir-se, de tindre continuïtat, ni d'assegurar el relleu generacional davant la manca d'expectatives.

Un sector on la desaparició dels escorxadors municipals i la concentració del sacrifici en grans instal·lacions han acabat amb un circuit curt tradicional de les zones de muntanya, on els carnissers i els restauradors estaven en contacte directe amb les ramaderes, compraven les carns i mataven en proximitat fent una despesa mínima en quilòmetres i transport.

Això ha suposat una incidència negativa en el teixit social i econòmic de les zones rurals, una pèrdua cultural i de qualitat diferenciada de productes vinculats al territori, una pèrdua de biodiversitat i de races ramaderes adaptades a les zones de muntanya, un  augment descomunal de CO2 en transport i un càstig brutal dels animals a estrés degut a les distàncies de la ramaderia al punt de sacrifici.

La conseqüència perversa d'esta falta de regulació del mercat ha deixat als productors amb una indefensió total front als preus marcats, sense alternatives fora de la gran distribució.

Trobem un nivell d'endeutament i de precarietat que s'ha deixat veure en aquesta comissió, que fa siguen necessàries mesures urgents per a la recuperació de la ramaderia extensiva i la reversió gradual de la intensiva cap a models més sostenibles.
Tenim l'obligació, com a representants públics, de donar recolzament i ajudar un sector fonamental per al nostre territori.

Al mateix temps, aquesta comissió ha deixat al descobert un problema greu de desequilibri territorial en la producció d'aliments.
Els cultius i la ramaderia més tradicional usaven els recursos al seu abast, interactuant amb el medi i els ecosistemes.

Els sistemes actuals estan concentrant la producció en les zones costaneres i properes a vies de comunicació, buidant de contingut un món rural que no solament es despobla, sinó que abandona totes les infraestructures que de forma mil·lenària han sustentat aquestes produccions.

Masies, sendes, assegadors, corrals, abeuradors, camins han quedat en abandó en favor de grans infraestructures industrials, que no sols arruïnen ramaders als quals se'ls ha carregat d'entrades i se'ls ha privat de tota forma de defensar comercial, sinó que a més han transformat el tradicional ús racional de l'aigua i les pastures, el control d'incendis i les cures de la muntanya en un problema mediambiental de primer ordre, en relació al subministrament d'aigua, l'abús d'antibiòtics i/o la gestió de purins.

L'administració no pot ni podrà mai assumir la despesa de mantenir boscos, ecosistemes i infraestructures tradicionals en peu sense un sistema productiu, que els done ús i realment es faça càrrec de la supervivència d'aquestos sistemes mil·lenaris.

Al mateix temps, la nostra sobirania alimentària depén no sols de la quantitat d'animals que es produïsquen a l'any en la nostra comunitat, sinó també de la qualitat de la carn, del seu impacte social i ecològic sobre l'entorn, i sobretot del manteniment d'animals adaptats al seu entorn a través del temps.

És impossible parlar de sobirania alimentària, si tenim en compte les xifres d'animals estabulats en el nostre territori i dels de la ramaderia industrial.
Aquestos animals no són capaços de caminar un quilòmetre sense morir, ni de pastar per les zones de muntanya, sobrevivint adaptades a les condicions, com ho ha fet la nostra ramaderia extensiva al llarg dels segles.

Ni poden sobreviure sense les importacions massives de pinso, i sense entrades veterinàries constants, per a garantir una salut animal, que és per naturalesa contrària a l'estabulació perpètua dels animals.
Uns pinsos, aprofitem per tornar a dir que vénen la major part d'Amèrica Llatina, la soja transgènica, destruint ecosistemes també de l'altre costat del món.

En l'escenari de canvi climàtic que se'ns presenta, la ramaderia ha de recuperar les pastures i les races ramaderes, com també el usos que adaptaven el bestiar a un clima i entorns concrets al llarg dels anys.
La prevenció d'incendis i la cura del nostre patrimoni etnològic, la lluita contra la despoblació i la salut i qualitat dels nostres aliments formen part d'un tot on la ramaderia ha de tenir un paper principal.

I per això, les ajudes en transformació de productes i la venda directa que defensen els xicotets productors dels abusos de la comercialització són imprescindibles.
Esperem que aquesta comissió haja servit per a trobar el consens que necessitem en la defensa urgent d'aquest sector tan vital per a tots.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

En nom del Grup Parlamentari Compromís, fixarà posició sobre el dictamen la il·lustre diputada Belén Bachero.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, senyor president.

Abans de començar, volia saludar des d'ací la nostra companya Cristina, que està ara en baixa de maternitat i estarà seguint en streaming segurament, i és la persona que hui hauria de fer aquesta compareixença.
Per tant, des d'ací li enviem les nostres forces com a mare lluitadora i defensora del món rural.

Bé, en aquesta comissió d'estudi s'ha parlat del funcionament dels escorxadors valencians, però sobretot del sector ramader del nostre país, del nostre món rural.
Habitualment un món rural tristament oblidat en els grans discursos dels polítics, però que en esta legislatura afortunadament estem començant a tindre'l molt present.

Perquè afortunadament en estes Corts han canviat les prioritats i els temes de debat.
Hem canviat l'agenda política de tot el País Valencià, perquè les persones que viuen, que vivim als pobles d'interior són també el centre de les nostres preocupacions.

En els dos cursos que ha durat esta comissió hem escoltat gent que habitualment no té l'oportunitat de tindre un micròfon davant i molt menys audiència a la ciutat, que és normalment, com saben, el centre de les decisions polítiques i que marquen la vida de la gent.
Ací en les ciutats decidim el que han de fer en els nostres pobles.

Hem escoltat gent que treballa al camp, a la muntanya, amb les seues mans, gent de pastura i transhumància, d'engròs i ganivet en mà, productors i ramaders, veterinaris, tècnics agraris i investigadors, gent que no té habitualment l'oportunitat d'expressar les seues necessitats.
Però això s'ha acabat.

El resultat d'aquesta comissió han sigut cinquanta-set mesures consensuades entre tots els grups polítics sense vot particular, quasi una seixantena de mesures en què el mes de juny passat aconseguírem arribar a un acord.
Són mesures en matèria de sanitat animal, ajudes a les persones joves per poder fer efectiu el relleu generacional dels negocis i projectes.

Millores per al sector apícola i lacti.
Suport públic als escorxadors de proximitat.
Promoció institucional de les produccions locals.
Potenciar la col·laboració entre les oficines comarcals i reduir la burocràcia, tan complicada per a aquestes persones que en moltes ocasions no han tingut un accés a una educació com entenem, d'universitat.

I al final, el tema burocràtic crec que és una de les qüestions més importants per a d'ells, perquè se perden entre papers, i al final ells el que volen és viure en el seu model de vida i els seu estil de vida.

Bé, en gestionar els canvis normatius en la política agrària comuna.
En avançar en la producció ecològica, i per descomptat mesures per a augmentar la rendibilitat dels projectes i productes de la nostra ramaderia.
A la comissió vam tindre l'oportunitat d'escoltar les reivindicacions de productors i professionals sobre el terreny.

Moltes persones ens van demanar ajudes per a una major professionalització en el sector, a través de formacions pràctiques i de recerca específiques, tant en els processos de producció com de distribució i comercialització dels productes ramaders, des dels pastors als carnissers.

Ajudes per a assegurar el relleu generacional de les persones més joves i la incorporació real i efectiva de més dones al camp.
També en aquesta comissió s'ha posat de manifest el necessari suport de les administracions públiques al producte local i de proximitat.

I aquest suport passa necessàriament per donar ajudes econòmiques als escorxadors de les comarques ramaderes.
També per realitzar campanyes promocionals i incidir en el consum de qualitat, lligat també a la gastronomia local.

A la comissió es va discutir també sobre la conveniència o no d'acostar els escorxadors a les granges, sobre el transport dels animals, la gestió de les seues malalties o la convivència entre la fauna salvatge i les instal·lacions agropecuàries.

En aquest sentit, les mesures dedicades a enfortir i millorar la sanitat animal ocupen una part important del dictamen que hem aprovat.
Un altre dels grans temes posats en qüestió per moltes de les persones compareixents van ser les conseqüències per al medi ambient i la salut dels models intensius de ramaderia, posant sobre la taula la conveniència de treballar en models més sostenibles de producció, que per cert, ja estan en marxa en molts pobles de les nostres comarques, potenciant la ramaderia extensiva o la cria de races autòctones.

Abans he gastat la paraula reivindicacions, perquè en efecte aquesta va ser una comissió amb un to propositiu i ferm, en la qual també vam atendre queixes legítimes i molt pertinents.

Queixes sobre l'excés de burocràcia per a la gent del camp o sobre la complicada i de vegades deficient gestió de la destrucció de cadàvers dels animals.
O sobre els maldecaps que genera als ramaders i ramaderes el fet que determinades normatives no siguen iguals per a totes les comunitats autònomes.
I açò de la comarca de què jo vinc ho patim en intensitat, per ser just zona limítrofa a una altra comunitat autònoma.

Em permetreu que, d'entre totes les persones que ens ajudat a conformar aquest dictamen, acabe amb el testimoni del ramader Fernando Robres, per diverses qüestions entre d'altres, però en primer lloc perquè és el primer ramader amb carn de vedella ecològica certificada a la Comunitat Valenciana.

I en segon lloc, perquè a més té la seua ramaderia al terme de Vistabella del Maestrat, municipi del qual tinc l'honor de ser l'alcaldessa.
Per tant, per a mi és molt important que ell estiga ací avui i que haja vingut a la comissió a comparéixer.

Un home que actualment representa d'alguna manera el futur que albirem per a la nostra ramaderia i per a la qual ara estem volen posar les bases.
Robres va comparéixer a la sala de comissions d'estes Corts al costat del seu fill.
I el seu fill va expressar la seua ferma voluntat de voler seguir avant amb l'ofici que està aprenent del seu pare.

Crec que les paraules de Robres pare ens van fer entendre molt bé a totes i a tots les dificultats, els reptes i les satisfaccions als quals s'enfronta un ramader avui dia, en el nostre xicotet país.
Robres ens va dir que els ramaders s'han adaptat a no tindre massificació d'animals, a fer una altra forma de producció que aposte pel valor afegit, com és la producció ecològica, que no contamina i regenera el medi ambient.

És un consell des de l'experiència d'un home que viu i coneix la terra pam a pam, i que ha sabut transmetre al seu fill el seu ofici.
Crec que l'experiència de Robres marca un camí a seguir, no només pel seu fill, un camí en el qual el meu grup continuarà treballant per a recolzar-ho des de les institucions públiques.

Penso que les demandes de Robres i les dels altres protagonistes del món rural que van passar per la comissió són les demandes que han quedat plasmades en aquest dictamen i que esperem servixquen de full de ruta per a millorar la rendibilitat del sector ramader, i per extensió a donar més vida als nostres pobles i comarques.

En aquesta legislatura afortunadament les coses han canviat molt.
Estem fent moltes propostes i posant en marxa moltes mesures per rescatar també les persones del món rural.
Queda molt a fer, és cert, per això no podem deixar de treballar en aquesta línia.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició en nom del Grup Socialista la il·lustre diputada Sabina Escrig sobre el dictamen que tots coneixem.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Senyories, en primer lloc m'agradaria donar les gràcies a totes i tots els membres de la comissió, perquè en general s'ha tingut un to exquisit, i en què totes i tots hem aprés, estic segura que hem aprés moltíssim d'escoltar a tots els compareixents que han passat per aquesta comissió.
I a més a més ens hem de donar l'enhorabona per haver aplegat a la unanimitat en el dictamen d'aquesta comissió.

Aquesta unanimitat és una unanimitat a la defensa del sector ramader.
Després de dos anys de treball i de trenta-dos compareixents, em quede amb cada una de les seves experiències que ens han traslladat els ramaders i ramaderes.
No hi ha res com escoltar els sectors i les persones afectades per a aprendre, i així poder legislar, executar i gestionar el millor possible, sense oblidar mai el que hem fet nosaltres i el que fem, escoltar els diferents sectors per a aprendre d'ells.

Senyories, hem de posar en valor els nostres productes, la nostra terra i, com no, els nostres productors, ramaders i ramaderes.
Per això hem de treballar, per a aconseguir els objectius marcats en el dictamen.
No s'ha de quedar en paper mullat o en paraules buides.

Tal i com s'ha repetit en la comissió, és important fomentar que els nostres productes estiguen ben documentats, amb una política clara de la indicació geogràfica protegida, així com potenciar i fomentar el consum dels productes valencians.

No hem d'oblidar com és d'important que els productors tinguen preus justos per a poder viure de la seua activitat.
No és possible que els baixen els preus rebentant el mercat, perquè això perjudica a la supervivència de moltes explotacions ramaderes.
Els ramaders i ramaderes no ens van demanar ni ens demanen fer-se rics, sols ens van demanar i demanen preus per a viure.

Una altra qüestió important són les exigències normatives de la Unió Europea.
Mentre els nostres productors han de complir aquestes exigències, després hi ha altres països que importen productes que no compleixen les directives europees.
Per això hi ha que exigir a les importacions els mateixos controls sanitaris de benestar animal i salut pública que els demanen als nostres productors.

No hi ha que oblidar que eixos productes importats i que no compleixen les directives europees competeixen amb els nostres productes i productors amb preus que fan malviure als ramaders i ramaderes de la nostra terra.

Una altra qüestió assenyalada per molts compareixents ha sigut el relleu generacional.
Els joves i les joves no volen continuar amb aquestes activitats i aquells que volen iniciar una activitat ramadera es troben amb moltes dificultats, no sols per la inversió i la rendibilitat, sinó pels terminis per aconseguir les diferents llicències d'obres i d'activitat.

Una altra de les peticions generals va ser la instal·lació d'escorxadors de proximitat on es tinga en compte les comarques amb més activitat ramadera, així com el recolzament als escorxadors ja existents.
Si volem potenciar i fomentar els productes de proximitat, hem de posar tots els recursos necessaris i un d'ells són els escorxadors.

Un exemple clar ens el va donar un compareixent, ja que ens va explicar que si tingués un escorxador pròxim no hauria de vendre els seus corders fora de la nostra comunitat.
I com no, així també evitar el patiment dels animals que han de fer llargs trajectes.

Senyories, des de conselleria durant aquests tres anys s'han pres mesures per ajudar, fomentar i millorar el sector, però queda molt per fer.
És hora que totes i tots prenguem el camí de posar totes les mesures necessàries per a continuar treballant i així aconseguir que el sector ramader no es quede pel camí, ni que les seues paraules i el seu treball es quede en res.

Senyories, hem de defensar als nostres i allò nostre i en aquesta qüestió hem de fer camí tots i totes junts.
I copiant al president de Les Corts, senyories, hem fet un bon treball en aquesta comissió.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Anem a culminar el treball ara amb la fixació de posició en nom del Grup Parlamentari Popular, de l'il·lustre diputat José Ramón Calpe.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyors diputats, senyores diputades.

Bé, jo també vull començar per la part amable de la intervenció.
Efectivament, he de reconèixer l'harmonia, el bon tracte que ha hagut al sí de la comissió per part de tots els seus membres.
He de reconèixer fins i tot la magnífica presidència del senyor Torres, que crec que ha sigut un home flexible que ha conduït molt bé totes les intervencions.
(Aplaudiments)

Per suposat vull agrair -com han fet tots els anteriors portaveus- l'esforç que han fet tots els compareixents il·lustrant-nos, contant-nos, traslladant-nos les seus vivències.
Algú d'ells hui ací ens acompanya.
Ha citat la senyora Gascó a algú, està també el senyor Gómez, veterinari d'AVA, està el representant de la Unió de Llauradors, el paisà borrianenc, el senyor Mesado, que és una organització que també ha aportat compareixents.

I el que volgueren és que les conclusions que hui anem a aprovar no els defraudaren i que, efectivament, els siguen útils.
Perquè certament hem aconseguit un dictamen amb unes conclusions unànimes que pot constituir un programa de govern per a qualsevol partit.
Fins i tot jo crec que podria ser una base d'un gran pacte per la ramaderia que, fins i tot, els partits polítics junt amb el sector podríem plantejar.

Però també he de dir que no crec que les conclusions hagen aprofitat per a cobrir tot el que era l'objectiu de la comissió.
Clar que ahí és on anem a entrar en una altra qüestió, quin era l'objectiu de la comissió.
Certament dos dels seus objectius -estudiar la situació del sector i els seus productes i polítiques públiques e implementar- jo crec que sí que s'han cobert.
No tant els altres dos sobre la viabilitat dels escorxadors públics existents, el seu finançament, d'això francament hem conclòs poques coses.

Però clar, és que esta comissió -ho vam dir quan es va constituir- va nàixer viciada.
En realitat considerem, seguim considerant -tot i l'èxit diguem dels seus treballs- que era una comissió que obeïa a una finalitat espúria.
El mateix dia que es va aprovar ací esta comissió n'hi havia també una proposició del Partit Popular que proposava una altra comissió d'investigació que havia de vore amb açò.

Era una comissió d'investigació sobre aquella línia de subvenció que existia en el pressupost per a 2016 a Carns de Morella.
I ahí està l'origen i m'he de referir necessàriament a això una altra vegada.

Aquella entitat que havia presidit -sent alcalde de Morella- l'actual president de La Generalitat, aquella entitat que la seua magnífica gestió com a president va dur a una situació fàctica de fallida, aquella entitat que necessitava d'una ampliació de capital de més de dos-cents huitanta mil euros.

I que, com no el volia desembossar ningú dels socis, pareix que el senyor Puig no sé si en una última alcaldà o aprofitant la porta giratòria de col·locar-se com a president de La Generalitat va propiciar una iniciativa de cent quaranta mil euros que, probablement, reproduïda a l'any següent ja cobriria l'ampliació de capital i podria tranquil·litzar a tots, i que sortosament es va avortar.
Però, també és interessant reflexionar que va passar en això.
Perquè clar, ací hem sentit parlar que han canviat les prioritats, que ara s'atén al sector.

Bé, va haver una esmena del Grup Podem que va transformar aquella partida de cent quaranta mil euros en una partida de cinc mil euros en concurrència competitiva a què podrien acudir per tant diverses entitats.
Però al 2016 eixa partida no es va executar.

Pareixia que no era prioritari.
.
.
Contra el que ací s'ha dit per part d'alguna portaveu, pareixia que no era prioritari fomentar els escorxadors ecològics, fomentar la venda de proximitat.
Tenen els objectius d'eixa partida.
No es va executar.

Es va reproduir en el pressupost de 2017 i tampoc es va executar.
I es va reproduir en el projecte de llei de pressupostos per a 2018, però sorprenentment a través d'esmenes -alguna nostra-, eixa partida es va suprimir.

I dic sorprenentment perquè quan nosaltres vam presentar l'esmena pensàvem: Â«Bé, com esta gent no té massa interès en açò, doncs, presentem l'esmena i volem posar eixos diners a altres coses on sí que han executat.
Â» Però resulta que els propis grups de govern també ho van recolzar.
O siga, que tota aquella història no se la creien en absolut com ho demostra eixa falta de gestió en la inexecució d'eixes partides.

I a més tot açò havent justificat aquella situació inicial d'una manera un tant trista.
El secretari autonòmic, quan va acudir a la comissió del 24 de novembre del 2015 dient-nos que clar, la subvenció a Carns de Morella -que ell dia que no era subvenció, però en fi, no anem a entrar ara en eixos tecnicismes- era una subvenció més que justificada perquè hi havia un projecte de conveni.

Ell fins i tot va llegir algun paràgraf del projecte del conveni.
Ho va llegir en la comissió.
Però que després sorprenentment, quan este grup va demanar en els tribunals que se li entregara eixa documentació perquè no se li havia entregat directament, sembla que no existix el projecte de conveni.

La qual cosa al final tota esta comissió i tota esta història ens aprofita per a dos coses.
Una per a dir, efectivament, que tenim una sèrie de mesures que podem assumir tots, en les quals podem recolzar al sector ramader i que podem intentar, entre tots, posar en marxa.
Encara que, vist el desinterès que ha tingut el Consell actual, jo crec que caldrà esperar que la senyora Bonig presidisca un nou Consell perquè eixes mesures es puguen posar en marxa.

Però en segon lloc, ens diu també que este Consell que era tan transparent, que no creia en les línies giratòries, que respecta tant al parlament, es permet no facilitar informació als grups de l'oposició, es permet arreglar les coses als seus i, especialment, a una societat que el seu president havia tingut una responsabilitat important.
I tot això ho fa deixant d'interessar-li en el moment en què no es pot fer directament.

Per tant, ni transparència ni lluita contra les portes giratòries, ni informació a l'oposició, ni molt menys interès en el sector ramader.
Dic, les conclusions ens aprofiten, per això anem a votar-les a favor, però tota la trajectòria del Consell en esta legislatura no ens aprofita.

N'hi ha hagut un canvi de prioritats, ni hi ha una prioritat en l'atenció al sector ramader.
Sols cal recordar que en aquella manifestació del mes de maig del món rural la reivindicació concreta que es va fer al Consell de La Generalitat venia precisament del món ramader, venia precisament d'una cosa que s'ha anomenat ací que és superar traves burocràtiques i que siga fàcil ampliar instal·lacions o crear-ne de noves.

Però hem de reconèixer que aquell senyor Puig que no va saber gestionar una empresa modesta com Carns de Morella i la va dur a una situació de fallida, difícilment podia gestionar una empresa tan complexa com la Generalitat valenciana i dur-la a una situació d'èxit.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Calpe.

Senyories, estem en condicions de votar el dictamen.

Per tant, anem a passar a votar el punt quart de l'ordre del dia que és el dictamen que eleva la comissió sobre la situació del sector ramader.
Senyories poden passar.
Encara no hem dit Â«comença la votació.
Â»

Senyories, comença la votació.
Senyories, l'estudi de la comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader ha estat aprovat per unanimitat amb 87 vots emesos.
(Aplaudiments)

Debat i votació del dictamen de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local sobre el Projecte de llei, de la Generalitat, d'inspecció general de serveis i del sistema d'alertes per a la prevenció de males pràctiques en l'Administració de la Generalitat i el seu sector públic instrumental (BOC 306)

El senyor president:

Senyories, passem al darrer punt i important d'este matí que és el punt cinquè, que és el debat i votació del dictamen de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, d'inspecció general dels serveis i del sistema d'alertes per a la prevenció de les males pràctiques en l'administració de La Generalitat i del sector públic.

Per a la presentació del dictamen té la paraula la il·lustre diputada Cristina Cabedo i vicepresidenta de la comissió.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyor president.

Il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Em correspon per acord de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local realitzar la presentació del dictamen del Projecte de llei, de La Generalitat, d'inspecció general de serveis i del sistema d'alertes per a la prevenció de males pràctiques en l'administració de La Generalitat i el seu sector públic instrumental.

El 29 de gener de 2018 tingué entrada en aquesta cambra l'esmentat projecte de llei, el qual arriba al final de la seua tramitació parlamentària en la sessió plenària d'avui.

El 6 de febrer del 2018 la Mesa de Les Corts acordà l'obertura del termini de la presentació de propostes de compareixença de les persones interessades que va tindre lloc el 26 d'abril de 2018 en la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local.

Conclòs el tràmit de participació ciutadana el 30 de maig de 2018, el president de Les Corts va acordar l'obertura del termini per a la presentació d'esmenes al projecte de llei.
Posteriorment, es presentà una sol·licitud d'ampliació d'aquest termini i la Mesa de Les Corts en data 29 de maig el va ampliar fins al 8 de juny, acabat el qual s'havien presentat un total de 104 esmenes.

La Comissió de Justícia, Governació i Administració Local es va reunir el 19 de setembre del 2018 per a emetre el dictamen que avui presente davant les seues senyories.
En el desenvolupament del debat en la comissió es retiraren dos esmenes in voce i es presentaren 23 esmenes d'aproximació, de les quals una va ser rebutjada, que suposaven la retirada de 43 esmenes parcials, a més d'aprovar-se 15 esmenes parcials i només, per tant, resten 44 esmenes vives per a aquest debat plenari.

Per tot això, espere i desitge, com a vicepresidenta de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local, que durant el debat en el dia d'avui siga possible aconseguir el mateix recolzament que es va aconseguir en la comissió.

Res més.
Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Coneixerem la posició dels grups parlamentaris sobre este dictamen.

I, en primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, l'il·lustre diputat Antonio Subiela, té la paraula.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Bueno, primero de todo indicar que estamos de acuerdo, estamos de acuerdo con este proyecto, estamos de acuerdo que haya más medios contra la corrupción porque habrá menos corrupción, estamos de acuerdo que haya más prevención porque habrá menos cosas que lamentar.

Recordar a los aquí asistentes y los que estén siguiendo este pleno que lo que vamos a aprobar hoy es instalar una aplicación informática en los ordenadores de la administración autonómica para que cuando haya una serie de circunstancias que puedan sospechar que se están haciendo unas malas prácticas o se está habiendo un caso de corrupción pues salte una alerta en los ordenadores de los inspectores y acudan a investigar si realmente está siendo así.

Es cierto que nosotros hemos criticado que no consideramos que fuera necesario un proyecto de ley para ese desarrollo, esa instalación de esa aplicación informática en los ordenadores de la administración autonómica.
Pero, bueno, yo creo que es verdad que en esta legislatura, sobre todo al botànic, les encanta legislar y les encanta pues montar chiringuitos.
No hay una sola ley que no tenga un chiringuito, sea del tipo que sea, y en este caso lo llamamos comisión interdepartamental.
Pero, vamos, también esto es un chiringuito.

Es cierto que no nos acaba de tranquilizar que en el desarrollo de esta aplicación pues tenga algo que ver el señor… y su fundación, el señor Baltasar Garzón, con el historial delictivo que tenía.
Confiemos en que en este caso no sean socios suyos ni su amigo el señor Villarejos ni la señora ministra de Justicia.

Pero, bueno, aunque ni el prestigio ni la buena reputación vayan a ser una característica en el inicio de la andadura de SATAN, que es como se llama esta aplicación, vamos a votar a favor de su instalación.

Y antes de que empiece con los discursos o las intervenciones de los portavoces del botànic, esa bacanal de democracia y de lucha contra la corrupción, que seguro que son, pues queremos hacer unas preguntas, ¿no?
, porque tenemos claro que con el botànic pues ha llegado la honradez, excepto en casos puntuales, que con el botànic ha llegado el cambio, salvo en casos, en excepciones puntuales, pero quisiera hacer tres preguntas, tanto al conseller, que está aquí presente, como a los miembros o a los portavoces de los partidos que sustentan este proyecto.

Y la primera pregunta sería si funciona la aplicación, porque información no tenemos, señor conseller.
En la comisión sí que vino un compareciente y dijo más o menos reducido Â«yo soy quien está haciendo esta aplicación y estamos trabajando en ella, pregúntenme lo que quieraÂ», pero no ha habido ni presentación, ni ha habido informe ni sabemos si la aplicación funciona.
Espero que sea así.

La segunda pregunta que quiero hacer es si están preparados los ordenadores de la administración para recibir esta aplicación, porque sí que es cierto que en los informes previos a este proyecto la Dirección General de Tecnologías avisaba, primero que nadie les había preguntado y, segundo, que ellos preveían que ni estaban preparados ni tenían medios para adoptar esta aplicación informática en los ordenadores de la administración.

Y la tercera pregunta que yo quisiera hacerles, porque tampoco la he visto, es cuándo está previsto que esta aplicación pase o se aplique en la administración local o en las diputaciones.
Porque, mire, todos los estudios, todos los escritos de prevención y lucha contra la corrupción hacen hincapié en que la administración, donde más problemas tenemos de malas prácticas de corrupción era en la administración local, después de la local la general y por último la autonómica, que está claro que aquí, en la Comunidad Valenciana, pues igual podemos alterar el orden.

Pero mi pregunta es si interesa o no prevenir la corrupción de verdad.
Si hay previsto ofrecer esta aplicación a los ayuntamientos y a las diputaciones y cuando lo tienen previsto.
Se va a incentivar a los ayuntamientos o a diputaciones que utilicen SATAN o acabar con el fraccionamiento de los contratos y las irregularidades en las contrataciones no es realmente una prioridad para este Consell.

Para resumir, vamos a poner en marcha una aplicación informática para la prevención de las malas prácticas y de la corrupción, una aplicación informática, primero, que no sabemos si funciona; segundo, que no sabemos si se va a poder instalar en los ordenadores de la administración, y tercero, que se va a aplicar en la administración que menos lo necesita.
Éste es el compromiso real del Consell del botànic contra la corrupción.

Y recuérdenlo ahora cuando empiecen los timbales y las fanfarrias sobre la corrupción y la lucha contra la corrupción, recuerden que esto es un titular grandilocuente de nuevo vacío de contenido.
De nuevo los que venían a cambiarlo todo hoy por hoy aún no han cambiado absolutamente nada.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Luis Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Pel Grup Parlamentari Podemos-Podem té la paraula la il·lustre diputada Fabiola Meco, per a fixació de posició.

Cuando desee.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, president.

Subirse a esta tribuna y no poder defender ninguna de las 32 enmiendas que mi grupo parlamentario Podemos-Podem presentó a este proyecto de ley del Consell, porque te las han aprobado todas en comisión, es señal de que como dice el president, Enric Morera, hem fet un bon treball.

Y es que, señorías, así lo creo.
Hemos hecho un trabajo serio, riguroso, porque no presentamos enmiendas baladís, presentamos enmiendas de contenido.
En algunos casos, en varios casos, propuestas alternativas que supusieron, por qué no negarlo, señor conseller, un pulso a la Conselleria de Transparencia.

Quiero agradecer al Partido Socialista en primer término su comprensión porque supo ver desde el primer momento la importancia del sentido de nuestras enmiendas.
También quiero agradecerle a Compromís, a quien le costó algo más -era su criatura-,  que finalmente recapacitaba.

Hoy nuestras enmiendas son ya parte del texto de la norma que hoy votaremos.
Y por eso nos felicitamos.

Podem quiso poner el acento en cuestiones relevantes, como la clarificación de conceptos, como en el sector público instrumental o la relación jurídica con la administración.
Planteamos eliminar referencias que podían haber determinado posibles recursos de inconstitucionalidad ante las excesivas, eran múltiples, remisiones reglamentarias a regular derechos fundamentales como la protección de datos.

Hemos instado a acortar los plazos para la aprobación del Reglamento y a clarificar los términos de entrada en vigor.

Hemos defendido la paridad en la comisión interdepartamental, como no podía ser de otra manera.

Hemos introducido mecanismos de rendición de cuentas ante la ciudadanía mediante un informe anual, como es seña siempre de identidad en el trabajo que realiza Podemos en las instituciones.

Pero sobre todas las cosas nos empeñamos con pulso firme en que no se cuestionara uno de los buques insignia del acuerdo del botánico: el Estatuto de protección del denunciante de la Agencia Valenciana de Prevención y Lucha contra el Fraude y la Corrupción.
Era todo un desafío que fue puesto de relieve hasta por un informe de la propia agencia.
Un estatuto vigente, reconocido por jueces y fiscales.
Un estatuto que es inspiración para comunidades autónomas.
Un estatuto en el que hoy también se mira en el Congreso que trabaja en una norma de similares características.

El texto propuesto por el Consell en el artículo 32 descafeinaba el Estatuto de protección del denunciante.
Nos felicitamos de que la nueva redacción del artículo 32, a propuesta de Podem, remita a lo dispuesto en la Ley reguladora de la agencia antifraude y que mantenga intacto, tal y como lo aprobamos en 2016 en esta cámara, ese estatuto.

Hoy que con esta norma, permítanme la licencia, invocamos a SATAN.
Hoy que con el sistema de alertas tempranas en la administración continuamos levantando una pesada herencia reputacional que nos dejó el Partido Popular, pero que aún colea en algunas administraciones ya no regentadas por ellos, en presencia de SATAN, señorías, les decimos que desde Podem seremos favorables a todos los instrumentos que luchen y nos protejan del fraude y la corrupción, que nos permitan desterrar las malas prácticas del ámbito público, pero también, porque es muy importante, de las empresas que trabajan en él.

Desde Podem seguiremos luchando para que haya más medios para la justicia y las fiscalías antifraude, más inspectores en el Instituto Valenciano de la Agencia Tributaria para combatir el fraude tributario de los impuestos que renombramos nosotros en el ejercicio de nuestra capacidad de autogobierno.
Más medios también para la inspección de servicios.
Seguiremos defendiendo que haya más y mejor de la que hay coordinación entre todos los actores que quieren dejar atrás un pasado, insisto, que aún colea.
Los caminos de los defraudadores son sinuosos y aprenden a encontrar atajos, atajos en los que debemos de poner puertas blindadas por la que jamás puedan colarse.
Nunca, nunca, señorías, es bastante el esfuerzo, nunca se alcanza la meta cuando de fondo está la ética, cuando de fondo está la ejemplaridad, la honestidad, la integridad en definitiva de nuestras instituciones, que deben de estar siempre, que no debieron de dejar de estar nunca al servicio de los intereses de la ciudadanía.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyora Meco.

Pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la il·lustre diputada Mireia Mollà per a fixar la posició.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Hui aprovarem, és evident per les postures que fins ara s'han mantingut, i pel recorregut a més d'este projecte de llei, també en comissió, aprovarem una llei important.
És una llei que no és simplement un sistema informàtic, un sistema d'alertes, és una llei que va a complir directament amb un dels objectius que hauríem de tindre totes les formacions polítiques, però que, lògicament, amb la nostra història democràtica que ens precedix era evident que era necessari posar-ho en valor.
Un govern honest al llarg de la transparència i que lluita totalment contra la corrupció.

Sempre ho van reclamar.
Volíem un govern precisament aliat amb la transparència.
I això significa moltes coses.
Significa millorar la gestió.
Simplement per un fet evident que és una obligació dels gestors públics millorar la gestió, ja val la pena esta llei.

Però més encara, el fet que aparega una llei com estes, igual que altres iniciatives que s'han pres en forma legislativa o no legislativa, enforteixen la democràcia, així, en majúscules.
Deixar l'etapa d'un empobriment que era en tots els vessants, econòmics, social, institucional i també de valors, dir que la lluita contra la corrupció és lluitar també contra la pobresa, pobresa democràtica o pobresa social, això és el que ens motivava, i precisament volíem un govern aliat amb la transparència i que lluitara frontalment contra la corrupció.

I miren, se poden fer de moltes formes.
També els dic que cap fórmula és màgica ni és completa, són complementàries, i totes, cada una d'elles, precisament que van a complir este objectiu val la pena posar-les en marxa, perquè dificultarem algo que de fet hi ha molts que perfeccionen en el temps i busquen la manera d'escapar del control, és prou, pot posar-lo difícil o fàcil, pots fer possible que s'escape del control i per tant que hi haja una corrupció generalitzada, i per tant un empobriment de les arques públiques, i per tant un empobriment democràtic i social, o pots posar-lo difícil.
No serà perfecte però sí que és complementari amb altres de les qüestions que s'han plantejat, s'han posat en marxa i que ¡bendita resistencia!
, ¡bendita resistencia!
Si esta és la resistència, que es presenten 32 esmenes i s'aproven totes doncs bendita resistència la que fem des de Compromís.

El que volem és tractar les coses, contextualitzar-les, posar-les en marxa amb seguretat, amb garantia i amb rigor, perquè per a ser un govern honest i per a ser un govern responsable s'han de fer les coses bé, no tot val amb un lema sinó que cal executar-lo i saber fer-lo per a no arribar a frustracions.

Perquè el senyor Subiela deia, Â«bueno, ¿funciona la aplicación?
Â», quan s'aprove açò es posarà en marxa immediatament (veus) però per a arribar a este punt, ¿no?
, continue, per a arribar a este punt n'hi ha hagut proves pilot, és evident, quan un desenrotlla una aplicació informàtica desenrotlla proves pilot, i si entén que funcionen doncs es posen en pràctica, i s'ha d'anar revisant perquè precisament l'assessorament tècnic de la Universitat Politècnica estarà present ahí, i cada vegada que avance l'aplicació, el compliment d'esta aplicació en la base de dades de l'administració es vorà la seua eficàcia però és necessari que passe per este tràmit.

Perquè li dic, senyor Subiela, no és una aplicació que es posa en els ordinadors, açò no funciona aixina, ¿eh?
, és una aplicació que s'inclou dintre, és a dir, investiga les bases de dades existents ja, existeixen eixes bases de dades i n'hi ha una aplicació que busca en eixes bases de dades possibles irregularitats i per tant amb el sistema d'alertes de prevenció que té, i salten eixes alarmes, i s'investiga per part de la inspecció.
Però, fins i tot, li dic més.

Si esta eina electrònica és interessant, probablement el més interessant de la llei no siga simplement això, n'hi ha molt més.
Vosté sap que n'hi ha dos títols d'esta llei -són tres-, dos títols que no parlen única i exclusivament del sistema, parlen d'enfortir una peça fonamental, també de lluita contra la corrupció, per a millorar la transparència i per tant per a aconseguir una administració eficaç com a gestors públics responsables que és la inspecció de La Generalitat.
La inspecció general de serveis necessita eixe règim d'autoritat per a desenvolupar amb més eficàcia, amb més garantia, i amb moltes més competències, desenrotllar una funció que han de tindre un marc legal perquè puguen fer-lo, i este és, i el títol primer recull això.

I el títol tercer també és important, perquè de res valdria tindre eixes competències, de res valdria tindre un sistema informàtic d'alerta i per tant detectar una irregularitat si no tens també un règim sancionador que faça més fort el compliment de les qüestions més bàsiques, ¿no?
, que és l'ètica en la gestió dels fons públics.
Cal tindre un règim sancionador per a previndre amb millor eficàcia.

Mire, acabe dient-los un parell de coses, en primer lloc, sobre el problema que tenen vostés -com els deia-, ahir li deia a un company seu de Ciudadanos a Elx, dic: mire, de lemas uno puedo sobrevivir como político pero no como gestor, y si sobreviviera como gestor sería un desastre.
Això li ho deia jo a un company seu perquè vosté diu, Â«y, claro, aquí no puede venir una norma legal sin chiringuito, que ustedes ahora le llaman «comisión interdepartamental«Â»; explíque's vosté perquè que persones que formen part de La Generalitat, del Consell, es reunisquen en una comissió per a avaluar cada ics temps com va funcionant este sistema i com va funcionant la inspecció, etcètera, és a dir, que es reunisquen persones que formen part ja de l'administració en reunions, això vosté, Ciudadanos, diu que és ¿un xiringuito?
Les reunions de grup parlamentari que vostés fan per a decidir quina és la postura política o sobre quins temes plantegen, vostés ¿què és el que fan en les reunions de grup parlamentari?
¿Los chiringuitos de los diputados de Ciudadanos?
Jo espere que facen la labor que toca, i és parlar sobre la política que vostés volen plantejar, ¡espere!
, que tampoc vaig a posar jo la mà en el foc per si de cas em creme.

Això és la comissió, ¿què veu darrere?
¿Quin fantasma veu darrere Ciudadanos de la comissió, de gent que ja forma part de l'administració, que es reunisquen per a parlar i avaluar i perfeccionar, i canviar si n'hi ha equivocacions, i millorar?
Això és ser gestor, per això de lemes un pot sobreviure en política però quasi millor en l'oposició que com a gestor perquè és complicat.

I simplement dir-los, miren, no solament s'han aprovat totes les esmenes de Podemos sinó que més de la mitat de les esmenes tant del Partit Popular com de Ciudadanos s'han incorporat al text directament o mitjançant transaccions.

Jo acabe dient-los una cosa positiva: em pareix que esta llei és bona, és bona de per sí, ja venia bona, i acabarà sent una millor llei de la plantejada perquè vostés, tots vostés han contribuït en millorar-la i tots nosaltres ens hem posat d'acord, bendito acuerdo, que eixirà una llei que, bé, que pot fer (inintel·ligible) … els diga Satan però de vegades és que allò evident, que és relacionar Satan amb coses negatives, doncs ens ha fet tindre una administració amb corderos que resultaven ser llops.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyora Mollà.

Per a rèplica, des de l'escó.

Quan vullga, senyor…

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Señora Mollà, cuando usted dice que esto es un Consell aliado con la transparencia y que lucha frontalmente contra la corrupción, después del debate que hemos tenido aquí sobre la moción de sanidad, pues realmente queda un poquito en entredicho que realmente ustedes luchen (aplaudiments) por la transparencia y frontalmente contra la corrupción.

Pero, mire, dice usted que no será perfecto, que quieren que salga con garantía, con responsabilidad, que quieren evitar la frustración, y nosotros también, estamos totalmente de acuerdo con eso, por eso le he hecho las preguntas que le he hecho.
Claro, usted dice, Â«no es una aplicación que se instala en los ordenadores, señor SubielaÂ», ¡vamos!
, pues no será una APP pero usted dice, Â«no, es algo que va a las bases de datos y talÂ», ¿es que vamos a enviar a los inspectores andando a las bases de datos, con papeles?
No sé, digo yo que los ordenadores harán falta, ¿no?
Es una manera de simplificar.

Pero, claro (soroll de papers), cuando dice, la dirección general de telecomunicaciones dice, Â«en aquests moments la direcció general no disposa de personal ni de contactes TIC que puguen abordar l'analisi i desenvolupament del possible sistema d'informació associat.
Â» Continua, Â«és molt probable que la complexitat dels canvis requerits siga molt elevada, és necessari determinar l'abast del nou sistema abans d'abordar una presa de requisits i l'anàlisi complet per a avaluar i mesurar un impacte que inicialment estimem molt altÂ», el Â«molt altÂ» en majúscules.
Eso es lo que dice la dirección general en el proyecto.

¿Ustedes tienen información de que la dirección general haya dicho Â«está todo OK, podemos poner esto en marchaÂ»?
Yo no, es lo que le estoy preguntando, ¿la dirección general de tecnologías y de la información y las comunicaciones ha dado el OK a esta aplicación, a Satán?
Es lo que le estoy preguntando, nada más, para no crear frustración, para tener garantías, para tener responsabilidad.

Usted dice que la aplicación, que ha habido pruebas piloto, yo me imagino que habrá pruebas piloto, ya nos dijo el compareciente que estaban haciendo pruebas piloto.
Yo simplemente le he dicho: ¿han funcionado las pruebas piloto?
Yo no tengo informe de que la aplicación esté funcionando, no nos han hecho una presentación de Satán, ni de Cristo, ni de nadie (rialles), simplemente estoy preguntado: ¿Lo que vamos a aprobar hoy funciona?
(Veus) ¿Lo que vamos a aprobar hoy la informática de la administración lo puede soportar?
¿Tan difícil es contestar?
Yo creo que vamos en el mismo sentido.

Que esto va a mejorar la gestión, por supuesto, no se equivoque, señora Mollà, nosotros estamos de acuerdo con lo que se propone hoy, nosotros estamos de acuerdo con poner más medios contra la corrupción; de lo que estamos dudando es que este Consell sea capaz de aplicarlo, esa es la duda que tenemos.
Lo que nos parece es que esto vuelva a ser un titular grandilocuente sin contenido detrás.

Y por eso le preguntamos -y le hemos preguntado- tres respuestas muy sencillas que no han contestado: si funciona, si se puede instalar, y si se va a trasladar también a las administraciones locales.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Jo és que, no sé, em resulta un poc incòmode haver de parlar sobre qüestions tècniques tan evidents.
Anem a vore.

Senyories, una base de dades és una base de dades, no has d'anar a cada ordinador a mirar dintre, n'hi ha un sistema que es compartix, és a dir, es bolca en una base de dades que tu estàs a la millor a 50 quilòmetres, o 200 quilòmetres, i obris un ordinador que és diferent d'aquell que l'ha obert que ha clavat alguna cosa dintre d'una base de dades i eres capaç de vore'l.

Saben vostés que si una persona compartix una base de dades amb una altra i està…, no, els dic, a la millor a 50.
000 quilòmetres, i un clava una dada doncs ho pot vore, pot obrir el seu ordinador i pot vore eixa dada perquè existix això desde hace ya algunas décadas (veus), o siga -vullc dir-, per favor, els inspectors no van a cada ordinador.

N'hi ha una manera de procedir en l'administració, i és que s'han de registrar per part de cada conselleria el seu funcionament intern, és a dir, factures, proveïdors, contractes, dades, pa-pa-pa, i va bolcat a una base de dades que uns tècnics dels que vosté desconfia, i jo estic convençuda que van a fer una bona feina, i que ells mateixos també recomanaran perfeccionar-la quan vagen (veus) perquè totes les aplicacions, fins i tot les de Apple, ¿eh?
, s'actualitzen perquè tenen errades, ¡xe!
, aixina li ho dic, hasta Apple tiene fallos en aplicaciones propias y se van actualizando cuando uno empieza a ver cómo funciona, y esto va…

Aleshores, jo confie en els tècnics de la Politècnica de València, confie en els tècnics de la inspecció i de la Generalitat Valenciana, confie en els tècnics del servei d'informàtica de la Generalitat Valenciana, i estic convençuda que també s'està fent una faena que no es pense que això es feia amb normalitat i per això li diu que serà complex, perquè no es pense que això es feia amb normalitat, allò de clavar totes les dades, tots els proveïdors, totes les factures, tots els conceptes, l'administració electrònica tota completament desenrotllada i funcionant perfectament; però quan tu tens una base de dades que ja deixes que pot mirar-la i obrir-la incluso en la otra parte del mundo, quan això està ja bé, funciona bé, astò és un sistema que el que fa és que fa certes lògiques, certes equacions, anem a parlar-los, ¿eh?
, perquè en el sistema de los informáticos esto va de unos ceros y cosas de estas, ¿vale?
, i aleshores el que fa és preguntes concretes: ¿ha salido varias veces el proveedor tanto?
, ¿cuánto ha sumado el proveedor tanto?
, ¿esto consideramos que es regular o no regular?
¡Pim!
, ¡alerta!
(Veus) Vullc dir, funciona més o menys així, ¿m'entenen?
Jo no sóc informàtica.

Aleshores, sí que han fet les proves, sí que funcionen eixes proves, s'ha d'aplicar a l'administració de La Generalitat (veus), es perfeccionarà també en eixa comissió que vostés veuen mal, que és on parla la gent, que ja està l'administració per si està funcionant perfectament, o cal anar millorant-la, o cal introduir més dades a la base de dades, etcètera, etcètera, doncs ja està -vullc dir-, no té més.

I li dic més, no sé per què vosté menysprea vosté avui en esta llei que es reforce d'una manera clara, evident, en competències, en autoritats, inclús amb el procediment que ha de seguir-se d'investigació i finalment, fins i tot, amb règim sancionador, la inspecció general dels serveis.
Vullc dir, crec que eixos tècnics, que no són informàtics, que són experts en informàtica, també es mereixen un reconeixement i un suport que esta llei els dóna en rang de llei perquè per a pujar les seues competències, enfortir-les i declarar-les de màxima autoritat per a desenrotllar una tasca d'aliats contra la corrupció i aliats de la transparència (algú tus) necessiten també una llei i que vostés menyspreen tot un títol que a mi em pareix quasi el més important de hui.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyora Mollà.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Clara Tirado té la paraula.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

La nova política necessita d'una nova forma d'adreçar-se a la ciutadania, necessita nous discursos i noves propostes, però sobretot que els nous mostraris públics entren en l'escena de la transparència, la decència i la honestedat front als quals ja fa temps van decidir que poc els importa l'empresa de què tots formem part, sempre que ells siguen l'última oferta en eixir del catàleg electoral.
I en eixa estan: submergits en l'estratègia de la devaluació de la política, abonats a la mirada curtplacista del tot val per tal d'ostentar de nou el poder.

La maleïda expressió Â«despolititzacióÂ» o la marca Â«ideologiaÂ», que de manera maliciosa s'afegix com a cognom de qualsevol acció política o de debat que ressona entre les parets d'este hemicicle és la pitjor versió i perversió de deixar l'exercici del servei públic sense la necessària política amb majúscules.
Eixos no són els ingredients per a combatre la corrupció, la manipulació o la utilització de les institucions.
No, senyories, almenys política.
Sí amb més decència i més ètica des de la política.

I encara que no tot l'espai reservat a l'ètica en la vida pública es pot regular, sí que es pot actuar perquè l'espai reservat a la gestió de l'administració pública i de les institucions públiques siga transparent, exemplar i reta comptes a la ciutadania a què servix.

I es fa, clar que sí, des de la política, des de la bona política, des de la ideologia, perquè les idees són les que impulsen els fets.
És per això que el govern del botànic ha desenvolupat mecanismes de control al si de l'administració i instruments que garantisquen una major transparència i una gestió dels recursos responsable que responga als interessos dels ciutadans a través de diferents normatives.

Perquè si hi ha alguna cosa que tenim clara és que la corrupció arrossega els principis de la nostra democràcia, de l'estat de dret i de la qualitat en l'aplicació dels drets de les persones.
I que, per tant, era prioritària afrontar el repte que significa acabar amb les males pràctiques que han estat un brou de cultiu per a la corrupció en els governs anteriors del Partit Popular.

El projecte de llei de la inspecció general de serveis i sistema d'alertes forma part precisament d'eixa empremta ideològica que innegablement volem contemplar en la nova administració autonòmica, la mateix que reconeix amb el desenvolupament d'altres mecanismes de lluita contra la corrupció, com és l'agència antifrau.

Mecanismes de control extern i intern, perfectament compatibles, perfectament conjugables, i amb competències clarament definides que generen una suma d'esforços de coordinació entre ells per tal de garantir un efecte multiplicador en la consecució de l'objectiu que esdevé prioritari per al govern del botànic, i és adoptar una actitud combativa contra la corrupció amb mecanismes garantistes i eficaços de control i lluita contra el frau, les irregularitats i males pràctiques en l'administració.

Amb aquesta llei es regula l'estatut del personal d'inspecció general de serveis, que serà el competent per a investigar les alertes que genere el sistema, s'amplia la competència, les funcions i principis de la seua actuació, dotant-la de més atribucions a través d'una norma amb rang de llei.

Per primera vegada delimita, per una banda, les seues funcions de prevenció, control i gestió de riscos i les referides a la qualitat de serveis, per una altra, de manera que podem incrementar l'eficàcia en cadascuna de les tasques separadament.

En tot cas, el que sens dubte ha permés i permet ser més eficaços i eficients i que, per tant, ens ha oferit un balanç positiu, que té com a resultat l'increment del nombre d'actuacions per part d'este servei, ha estat una major organització, però sobretot el fet de comptar amb una major dotació de recursos humans.

Una inspecció que ha passat de la invisibilitat i la inoperància al reforçament de les seues tasques i que al llarg de la legislatura ha suposat un creixement exponencial del seu personal adscrit.

Però, miren, la nova llei aterra a altres preferències ideològiques, tanmateix, amb l'objectiu de desterrar la corrupció en la pràctica política, i és la prevenció.
Dotar-nos de mecanismes de prevenció que actuen en les fases primerenques d'una actuació és fonamental per a evitar que qualsevol conducta inapropiada se sostinga en el temps o genere sistemes fraudulents que sistematitzen la corrupció, que facen de la corrupció un sistema organitzat, un sistema jerarquitzat i premeditat, que facen una ret tramada també ideològica, a través de la qual saquejar les arques públiques.

En esta llei es crearà precisament i construirà, tot un sistema complet i potent de detecció de males pràctiques i irregularitats amb la creació d'un instrument innovador i pioner d'avís que combina l'avaluació qualitativa amb potents aplicacions informàtiques.

Tot allò permetrà, per primera vegada, actuar de manera ràpida en les fases primerenques de comportaments irregulars o males pràctiques que conculquen les lleis, perquè mai tornen a instal·lar-se en la nostra comunitat.

Miren, al llarg de la seua tramitació s'han complit almenys les meues expectatives de millora del text, que (inintel·ligible) … reconéixer substancial i significatiu.
Per això vull agrair les aportacions de tots els grups polítics, les que ens han convençut i les que no, que han sigut les menors, perquè, sens dubte, sumen a este projecte de llei, tot i malgrat alguns comentaris expressats al llarg del debats que, sens dubte, resten i li resten valor a l'exercici parlamentari.

Miren, la llei aborda tot un sistema complex a través de les diferents esmenes, que han permés millorar precisament els aspectes que regulen la seua posada en marxa, la independència del personal adscrit, tot allò referit a la protecció de les dades de caràcter personal per tal de garantir el dret a la intimitat, les obligacions de col·laboració i coordinació necessària dels diferents òrgans administratius o el règim sancionador.

Però sobretot cal reconéixer l'esforç i la capacitat de diàleg, i li'l reconeixem, sobretot, en este cas, a Podem, per a arribar a un punt de trobada en el debat respecte a com garantir la protecció de la figura del denunciant.
Una protecció que s'assimila a l'estatut del denunciant regulat en la llei de creació d'una agencia de lluita contra la corrupció i contra el frau, un instrument del qual ja ens hem dotat i que, per tant, ja està en funcionament.

I, finalitze, senyories.
El diàleg ha segut permanent al llarg de la tramitació parlamentària d'esta llei, el treball ha segut constant, esforçat i el resultat jo crec que és positiu.
Tenim una bona llei, una llei que, en definitiva, s'afegix a tot una catàleg d'instruments assolits al servei d'un dels objectius més nobles, senyories, que compartim els grups del botànic, que és alçar la hipoteca reputacional de la nostra comunitat.

Res més i moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat Luis Santamaría.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Santamaría Ruiz:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller.

Señorías.

En primer lugar, agradecer, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, y también en mi propia persona, al resto de grupos parlamentarios el buen clima de diálogo que hemos encontrado a lo largo de la tramitación de esta norma, tanto al Grupo Parlamentario Ciudadanos, como al Grupo Parlamentario Podemos, a Compromís y también al Partido Socialista.

De hecho, hoy mismo hemos sido capaces de transaccionar trece de las treinta y siete enmiendas que quedaban vivas por parte del Grupo Parlamentario Popular.
Yo les agradezco esta voluntad, que he venido reclamando en reiteradas ocasiones, porque no ha sido una constante habitual en el botànic.

Señorías, nuestro grupo ha trabajo, como lleva haciéndolo durante toda la legislatura, con honestidad, presentando enmiendas, negociando las transaccionales y, sobre todo, con un único objetivo, que es el de intentar mejorar las normas que se nos presentaban para así… el que la calidad y la producción normativa de esta cámara fuera lo más digna posible.

Esta vez es verdad que hemos encontrado -cosa rara- una puerta abierta a ese diálogo en el botànic, y creo que entre todos la hemos aprovechado, hemos aprovechado la oportunidad y hemos mejorado la norma con las matizaciones que luego también añadiré en la segunda parte de mi intervención.

Señorías, creo que esta norma es un paso adelante en lo que se refiere a algo de lo que nos venimos quejando desde la oposición, que es la poca calidad normativa de los textos que salen de esta cámara a iniciativa del botánico.

No es una cuestión que haya reconocido, que haya yo manifestado, y esta no es la primera vez, sino que es una cuestión que le he escuchado al señor Mata varias veces y con la que coincido plenamente.
Cerrarse al diálogo, como hacen ustedes habitualmente, convierte a esta cámara en una máquina de producir textos normativos que o bien no tienen la calidad necesaria para ser aplicados o bien cuando se apliquen generarán muchos más problemas a los ciudadanos de los que ya existían.

Por lo tanto, les invito, y me gustaría…, y les insisto en que lo que resta de legislatura se mantengan en ese clima de diálogo que nos permita aprobar y mejorar las normas que están pendientes de aprobación.

Señorías, hoy debatimos sobre la ley de inspección de los servicios y sobre el programa Satán, Satán.
Vamos a hablar sobre el refuerzo de las competencias de la inspección general de los servicios en materia de prevención del fraude.
Pero hay una tercera cuestión de la que nadie ha hablado de las personas que han subido a ocupar esta tribuna, que es de lo que se le quita a la inspección de servicios, de las competencias que ahora tiene y que va a dejar de tener y que es la parte que le preocupa a mi grupo parlamentario, y es la razón por la que a pesar de los consensos que hemos alcanzado vamos a abstenernos en esta norma.

Nos hubiera gustado votar sí, pero no podemos votar sí porque nos hubiera gustado que la inspección de los servicios, como órgano cualificado de la administración, como órgano que tiene un merecido prestigio, siguiera asumiendo las competencias que ahora tiene.

Pero comenzaré por el programa Satán.
En primer lugar, coincido con mi compañero Antonio Subiela, nosotros no tenemos ninguna información al respecto, ninguna.
Lo único que sabemos del programa es que su puesta en marcha se está retrasando, según parece, por motivos técnicos, pero desconocemos de verdad cuáles son los motivos que están llevando a cabo o que están generan su retraso en su aplicación.

Yo a veces pienso que mal debe estar este gobierno también, señor conseller, mal debe estar este ejecutivo cuando se encomienda a Â«SatánÂ».
No sé si se podría haber encontrado algún otro acrónimo, pero, bueno, démoslo, démoslo, démoslo por bueno.

Y dado que el programa no está siendo aplicado, y dado que el programa…, o encontramos muchas disfuncionalidades con respecto al funcionamiento ordinario de la conselleria de transparencia y con respecto a toda la multitud -o ensalada que le digo yo- de órganos encargados de luchar contra el fraude, vamos a pedir, ya le anticipo, la comparecencia del conseller para que nos explique el porqué de esos retrasos, para que nos digan los motivos que los causan, para que nos detalle los recursos materiales y humanos dedicados al desarrollo del programa y para que nos relate el gran misterio, que es cómo funciona Satán y, sobre todo, para verificar cómo es posible… o cómo han logrado o han intentado conseguir que los criterios administrativos, que el conocimiento profundo de la realidad de la contratación administrativa tenga un reflejo en un producto informático hecho por personas o colectivos que son bastante diferentes.

También nos gustaría, aprovechando su comparecencia, nos explicara una cuestión que sé que ha puesto hoy de manifiesto mi compañero José Juan Zaplana, que son los casos de corrupción en materia… o que han surgido en la fundación de La Fe.
Es decir, dónde está la inspección.
Ya tenía competencias en materia de prevención del fraude.
¿Dónde estaba su conselleria, señor Alcaraz?
Porque es que cada vez que de este gobierno del botànic surge un escándalo de corrupción, su conselleria hace mutis, mutis por el foro.
(Aplaudiments) No se le escucha nada más que silencio.
Y espero que también en esa comparecencia aproveche usted para explicarnos el porqué.

La inspección de los servicios, en segundo lugar.
La inspección de los servicios es una unidad de reducida…, con rango en el estado, con rango de dirección general y con dos subdirecciones generales.
Es una unidad de sobrado y reconocido prestigio, que se traslada a todas las comunidades autónomas o a la mayoría de las comunidades autónomas.
Tiene competencias en materia de prevención del fraude y también tiene otras muchas competencias que se le atribuyen por ese carácter cualificado que tiene la inspección de servicios.
Y es así como se traslada al ordenamiento jurídico valenciano y como surge la inspección de servicios.

Así venía siendo en la administración valenciana, donde la inspección era clave, clave, fíjese, en el proceso de implantación de la administración electrónica; era clave en la lucha contra el absentismo laboral, clave en la implantación de los modelos de calidad, en concreto, en los modelos EFQM; era parte del esquema nacional de interoperabilidad; era clave en la implantación de las cartas de servicios; en la gestión de las quejas y sugerencias; era clave en la lucha contra el acoso laboral y sexual que se pueda producir en la administración; era clave en materia de modernización administrativa y en el empleo en la administración pública de las técnicas del management público; era clave en los procesos de simplificación de trámites y de reducción de cargas administrativas y, por tanto, clave a la hora de garantizar que nuestra administración es una administración eficaz y eficiente.

Y ahora, ustedes, ¿qué están haciendo?
Reforzando, por un lado, las competencias en materia de lucha contra el fraude.
No tenemos ningún inconveniente.
Hemos contribuido en ese aspecto, pero están ustedes recortando las atribuciones que tienen en los otros ámbitos.

Según tenemos entendido parece ser que va a ser una subdirección general la que asuma estas competencias, pero nosotros le queremos preguntar, y en esa comparecencia nos gustaría que nos explicara cómo se va a producir ese traslado de competencias, cómo se va a ejercer, cuándo se va a ejercer, cómo tienen previsto adecuar el plan de la inspección para el año 2018 y 2019 a ese proceso, y que nos explique por qué deja de estar en manos de órgano tan cualificado como la inspección…, a pasar a un órgano como una subdirección general normal o al uso.

Insisto, a nosotros nos hubiera gustado que se hubieran mantenido esas competencias.
Ustedes querían hacer -su propio plan lo indican- que la inspección fuera una especie de compliance officer de la administración.
Y a nosotros nos parecía una buena idea.
Pero esta norma acaba con ella, acaba con ella.
Hacen ustedes una inspección a su medida, una administración maniatada, capitidisminuida, reducida y, si me permite la expresión, capada en sus competencias y en sus atribuciones, que va a chocar con órganos como la agencia antifraude porque, al final, señor conseller, todo me parece que se reduce a eso.
¿Por qué han hecho ustedes esta norma?
Porque a usted le quitaron el caramelito bonito que era la oficina antifraude y ahora hay que darle un caramelito más pequeño que, en este caso, se llama pues la ley de la inspección de los servicios.

Y por eso, señoría, nuestro grupo se abstendrá en la votación a pesar de que tenía puestas grandes esperanzas en esta norma.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Santamaría.

N'hi han rèpliques al senyor Santamaría?
Mireia Mollà, Clara Tirado.
.
.

Sí, senyoria, té vosté la paraula per a replicar al senyor Santamaría.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, agrair-li al senyor Santamaría que hem participat en les transaccions i han sigut moltes, amb la qual cosa jo crec que s'enriquirà més encara el text que ja vam (inintel·ligible) .
.
.
en la comissió i que venia ja, doncs, un text molt bo per part del Consell, per part de la conselleria de transparència.

Simplement dir-li coses.
Estic segura que el conseller, quan vostés demanen la seua compareixença no té cap problema i resol tots els dubtes que vostés plantegen, vindrà i li aclarirà els dubtes que vullga.

A vostés i a Ciudadanos dir-los que se farà presentació, lògicament, d'este sistema.
Se presentarà i se podrà observar, bé, més o menys com funciona lògicament les dades que se reflectixen per a fer eixa demostració, no seran dades susceptibles que puguen vulnerar la llei de protecció de dades.

Dir-los que hi ha una qüestió important.
Vull dir, ací posem en valor.
.
.
Vosté diu, Â«no, és que a la inspecció general de serveis se li resten competències i se li posen competènciesÂ».
No.
A la inspecció general de serveis se li dóna autoritat, se li donen competències que són capaços d'assumir i se li respecta, i se les apodera en les seues capacitats summament professionals per a desenrotllar en l'administració valenciana i contribuir en allò bo que té la seua bona labor.
I la que tindran a partir d'ara en estes noves competències.

Orgànicament se separa, és cert, en dos subdireccions, la inspecció general de serveis i també la que fa les simplificacions i la qualitat, que dependrà d'una altra subdirecció i, per tant, funcionalment, no se perden eixes competències, és a dir, continuen funcionant, eh?
, però és cert que una subdirecció a part de la que tindrà inspecció general de serveis perquè ara mateixa estan baix una subdirecció.
És a dir, n'hi hauran dos, orgànicament separades, sí, però funcionalment vinculades, sense cap dubte.
I, per tant, vosté, no patixca perquè això estarà present, se seguirà fent eixa gran tasca que vosté ha posat en valor que, efectivament, la inspecció general de serveis ha fet amb diligència completament, però que ara, amb la millor de la seua professionalitat i també diligentment, faran unes altres competències molt importants per a aconseguir millors quotes en la gestió pública amb els fons públics, amb les normes a complir i, sobretot, amb els objectius majors, que ja els hem comentat, i és aconseguir una administració aliada de la transparència, enfront de la corrupció, responent a les inquietuds de la ciutadania i, sobretot, a una inquietud bàsica, i és que els recursos públics no se desvien i funcionen i estiguen en una gestió adequada i legal.

Simplement apoderem la inspecció i no el que vosté diu, llevar-li competències, atribuir-les a una altra subdirecció serà continuar eixa tasca que ha desenvolupat la inspecció general de treball i apoderar, amb estes noves competències i amb la càrrega que li dóna esta llei d'autoritat a la inspecció general de serveis que fins ara vostés no li havien donat l'autoritat que creguem que se mereixen.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor Santamaría, per a replicar a la diputada Mireia Mollà, té vosté la paraula.

El senyor Santamaría Ruiz:

Señora Mollà, yo creo que no me he debido explicar bien.
A mí no me preocupa el sistema de alertas, el sistema Satan.
Simplemente solicitaremos la comparecencia del conseller para que nos explique cuándo va a estar, cuándo va a dejar de estar y, simplemente, esperar que por curiosidad personal sí que me parece interesante desde el punto de visto del trabajo, de ver cómo se hace compatible un conocimiento informático con lo que es el enlace de los procedimientos administrativos.

Pero eso me imagino que lo estará resolviendo la conselleria y para eso se les paga y esa es su función.

A mí, del programa Satan, lo que me preocupa es lo que veo en la disposición final segunda de la norma, que le leo textualmente: Â«Esta ley entrará en vigor a los veinte días de su publicación.
No obstante, el capítulo primero del título segundo relativo al sistema de alertas entrará en vigor cuando así lo determine, mediante una resolución publicada en el diario oficial, la persona titular de la conselleria a la que esté adscrita la inspección general de servicios.
Esta resolución se dictará en el plazo máximo de seis meses desde la publicación de la ley.
Â» Si transcurrido este período tampoco no se ha publicado la resolución, el capítulo primero del título segundo, pues ya entrará en vigor en su momento.
(Rialles i aplaudiments) Això no és veritat.

Eso es lo que me preocupa, señora Mollà, con respecto al sistema de alertas.

Ha hecho usted un comentario que me ha hecho gracia.
Dice, Â«claro que no se van a perder las competenciasÂ».
Hombre, faltaría más que ustedes vulneraran el decreto de distribución de competencias que aprobó el presidente.
Claro que ya sé que no se van a perder las competencias.
Lo que yo digo es que la inspección de servicios es un órgano especialmente cualificado.
Y lo digo porque lo conozco bien porque he sido director general de modernización y dependía de mí tanto la inspección como los servicios informáticos de La Generalitat.
Y ese órgano que viene del estado, de la (inintel·ligible) .
.
.
, que es de donde se copian todas las comunidades autónomas, es un órgano especialmente cualificado, con funcionarios especialmente preparados para el diseño de una serie de competencias.
No es lo mismo que el acoso laboral o sexual o que el absentismo lo hagan los inspectores que que lo haga otra unidad.
Y por lo menos tendrá que venir el señor Alcaraz y explicarnos por qué.

¿Qué va a pasar en el impasse?
¿Cómo se va a hacer?
Pero no nos pida que estemos de acuerdo.
Porque con ese decapamiento o esa deconstrucción de la inspección de los servicios nuestro grupo no está de acuerdo.
Les debíamos haber reforzado también en ese ámbito y haber hecho como sucede en el estado, una dirección general con dos subdirecciones generales.
Todos inspectores de servicio, todos igualmente cualificados, todos especialmente preparados.
Todos con la capacitación y el prestigio que tiene la inspección de servicios.
Es eso simplemente lo que estamos diciendo.

Por eso nos abstenemos a una norma interna a lo que nos gustaría, evidentemente, haber votado Â«síÂ», aunque no creo que tenga mucho sentido regular un sistema de alertas en una ley.
Creo que cabe más en un reglamento, pero bien, hubiéramos hecho…, nos hubiéramos tapado la vista ante esta circunstancia.

Pero no se confunda, claro que es importante que sea especial cualificación dada la complejidad de los temas que tiene que analizar la inspección.
Se lo he dicho antes, implantación de la administración electrónica, simplificación de trámites.
No es lo mismo quien lo vaya a hacer.
Y la cualificación de los inspectores pensábamos que era el vehículo más adecuado.

Nada más, señora Mollà.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Santamaría.

Per a rèplica al senyor Santamaría, la il·lustre diputada Clara Tirado.

Té vosté la paraula.

La senyora Tirado Museros:

Sí, gràcies, senyor president.

Senyor Santamaría, hui aprovarem la llei Satan i tindrem l'oportunitat que quan es pose en marxa, evidentment, valorar la seua eficàcia o ineficàcia.
Ja vorem.
Però donem-li temps.

No obstant, estic convençuda que la compareixença que vosté ha sol·licitat al conseller tindrà deguda resposta i podrà preguntar-li totes aquelles qüestions tècniques que a vosté i al company de Ciudadanos no els han quedat clares.

Vosté parla de la inspecció general de serveis.
Jo, vosté vullga reconéixer-ho o no, tinc clar que esta llei suposa un pas endavant per a reforçar la inspecció general de serveis, perquè és evident, encara que vosté no vullga reconéixer-ho, que millora el seu estatut jurídic, que millora les seues garanties, que se dota els inspectors d'un caràcter d'autoritat, que se reforça la seua autonomia i que, evidentment, se delimiten millor les seues atribucions i els seus principis d'actuacions, a més, amb un règim sancionador.

El que no deixa de ser una ironia és que per primera vegada se reconega el paper d'autoritat a esta inspecció general de serveis, i que ara vullguen reivindicar-la i defensar-la aquells que la van ignorar durant anys, aquells que no la van cuidar, aquells que evidentment la van ningunejar durant tants anys de govern.

Vosté parlava també del possible xoc entre l'agència antifrau.
Voldria dir que la col·laboració és molt bona amb l'agència antifrau, que n'hi han mecanismes d'interlocució constants, que el fet que existisquen institucions de control externs per a la prevenció del frau i de la corrupció no és contradictòria amb la millora de mecanismes de control intern, que és el que regula precisament esta llei, i que les administracions, per tant, tenen l'obligació d'integrar la prevenció de males pràctiques en tot el procés administratiu, des que comença una actuació fins que finalitza amb mecanismes d'autocontrol.

Perquè, a més, entre d'altres, les finalitats d'aquesta llei són establir mecanismes de col·laboració amb els diferents òrgans de control intern i extern especialment amb l'agència antifrau, perquè control intern i control extern és compatible, no és contradictori i genera un efecte multiplicador.

Mire, vosté també es preguntava a on estava la inspecció general de serveis quan havien sorgit alguns casos de sospita, de males pràctiques o d'irregularitats durant aquesta legislatura.
Jo me pregunte, senyor Santamaría, a on estava la inspecció general de serveis quan alguns de nosaltres recorríem el camí de la fiscalia per a denunciar el saqueig de la cooperació valenciana mentres alguns, com vosté, aplaudien i li donaven ànims en la defensa impossible d'aquest personatge.
Perquè, jo no sé a on estava la inspecció general de serveis, senyor Santamaría, quan se saquejaven en esta comunitat més de huit milions d'euros en cooperació o quan se saquejaven més de mil tres-cents milions d'euros de radiotelevisió valenciana o més de quatre mil milions d'euros de la trama valenciana Gürtel.

Mire, senyor Santamaría, finalitze.
Vosté ha parlat d'Â«una ensalada de órganos de lucha contra la corrupciónÂ».
I m'agrada eixa terminologia que vosté ha empleat.
Mire, eixa ensalada té molt bona pinta, perquè eixa ensalada combina molts ingredients per a convertir-se en una dieta molt saludable per a la nostra democràcia i per a alçar la hipoteca reputacional d'esta comunitat.
Ingredients que hem anat aportant des del pacte del botànic i per a la qual vostés no han aportat ni la sal durant aquests vint anys de governs.

Res més i moltes gràcies.
(Algú diu: Â«Molt bé.
Â») (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

I ara sí, en la rèplica del senyor il·lustre diputat Luis Santamaría a la diputada Clara Tirado finalitzarem el debat.

Té vosté la paraula, senyoria.

El senyor Santamaría Ruiz:

La verdad es que debatir con la señora Tirado es relativamente fácil porque siempre te dice lo mismo, ¿no?
Entonces, es fácilmente predecible lo que nos va a decir.

Pues le contesto lo mismo que le contesto siempre.
Señores socialistas, pongan ustedes el ojo con sus primos de ahí abajo, ¿no?
¿No acaban de entrar en todas las consejerías y estamos con un escándalo de 4.
500 millones de los ERE?
(Aplaudiments) ¿Dónde estaban ustedes, señores socialistas?
¿Aplaudiendo, estaban aplaudiendo?
Dejémoslo ahí y no entremos en otros casos.

La queja del Partido Popular se refiere, y lo vuelvo a decir, se refiere única y exclusivamente a una cuestión que… -no sé si es que no me he explicado bien-, que a nosotros nos hubiera gustado que en las competencias que tiene nos parece bien que se hayan ampliado por el punto de vista de prevención de fraude y de lucha contra el fraude.
¡Ojo!
, que cuando yo me refiero a esa ensalada o amalgama o multitud de organismos dedicados a este concepto, usted me habla de colaboración, de coordinación, ¿de qué?
¿De qué, señora Tirado?
Si no está definido ni el concepto de fraude.
Si la ley de.
.
.
la ley de la oficina antifraude no es capaz de definir cuáles son los objetos que van a ser de su persecución, de su ámbito.
No está definido jurídicamente.
No lo está.

En la ley antifraude.
.
.
-y en fin, es que, claro, resulta insólito- en la ley antifraude, la facultad sancionadora que tiene la oficina antifraude se limita únicamente a aquellos supuestos en los que alguien no colabore con ellos, pero no se define qué hechos jurídicos van a ser perseguibles, y usted me dice que esto se va a coordinar.
No, señora, es que no es así.

La oficina antifraude.
.
.
, y le recuerdo aquella pugna a principios de legislatura entre el señor Alcaraz y el Grupo Podemos.
.
.
Bueno, pues el señor Alcaraz que tiene una conselleria raquítica, escuálida, pues decidió que quería o que le gustaba la propuesta de la señora Meco y de Podemos de la oficina antifraude.

Y, entonces, el señor Alcaraz perdió la batalla y la oficina antifraude se fue directamente a depender de las Cortes.
Bueno, y ahora tenemos que darle contenido a la.
.
.
conselleria del señor Alcaraz.
Y no más, no le busquen más historias.
Y además es que no han sido justos con el señor Alcaraz, al que yo tengo una gran estima y profundo respeto.

Es que le debían de haber potenciado todas las competencias que es capaz de investigar o de trabajar la inspección de los servicios.
¿O le parece poca cosa la implantación de la administración electrónica?
¿Le parece poca cosa el acoso laboral y sexual?
¿Le parece poca cosa el absentismo laboral?
¿Le parece poca cosa la reducción y simplificación de cargas y de trabas administrativas?
¿Le parece poca cosa?

¿Por qué se le quita eso a la inspección y se le lleva a una subdirección donde.
.
.
?
Insisto, si la virtud que tiene la inspección es la mejor cualificación y el prestigio que tienen sus profesionales.
Y lo que han hecho ha sido caparla, para dejarle un juguetito al señor Alcaraz para que pase la legislatura lo más distraído posible y nada más.
Y no han hecho nada más, señora Tirado.

Nosotros estamos de acuerdo con que se amplíen las competencias.
Y nos hubiera gustado mucho más que el juguetito del señor Alcaraz pueda ser un poquito más grande y hubiera tenido capacidad de verdad para seguir trabajando en ese ámbito con el mismo prestigio que tiene la inspección de servicios, y que yo, como usted ha hecho, yo jamás pondré en duda, señora Tirado.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Santamaría.

Senyories, estem en condicions de votar.
.
.
de votar el projecte de llei d'inspecció general de servicis i sistema d'alertes per a la prevenció de les males pràctiques en l'administració de La Generalitat.

Senyories, els propose que votem en primer lloc conjuntament les esmenes transaccionals.
N'hi han onze.
Si no n'hi ha inconvenient, les podem votar totes juntes.
Tots els grups les coneixen, les tenen a la seua disposició, per tant, votem les onze esmenes transaccionals sobre diferents articles del projecte de llei.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les esmenes transaccionals han estat aprovades amb 86 vots favorables, 0 en contra i 1 abstenció.

Votem ara, senyories, les esmenes del Grup Parlamentari Ciudadanos número 1, 44, 58, 64 i 69.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les esmenes han estat rebutjades per 48 vots en contra, 39 a favor, 0 abstencions.

Votem ara l'esmena número 3, del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyories, comença la votació.
L'esmena ha estat rebutjada per 48 vots en contra, 9 favorables, 30 abstencions.

Votem ara les esmenes del Grup Parlamentari Popular, concretament la número 18, 19, 23, 35, 38, 39, 48, 50, 68, 70, 73, 83 i 86.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les esmenes han estat rebutjades per 48 vots en contra, 39 favorables, 0 abstencions.

¿N'hi ha algun inconvenient que votem l'esmena 45 junt amb la resta d'esmenes.
.
.
?
¿Separada?
Votem ara l'esmena número 45, del Grup Parlamentari Popular.
Comença la votació.
L'esmena ha estat rebutjada per 47 vots negatius, 39 afirmatius, 0 abstencions.

Votem ara les esmenes del Grup Parlamentari Popular número 27, 29, 33, 53, 61, 78, 89, 94, 96, 97 i 104.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les esmenes han estat rebutjades per 57 vots negatius, 30 afirmatius, 0 abstencions.

Votem ara l'articulat de la llei.
En primer lloc, els articles número 4, 7, 8, 9, 10, 12, 18, 31, 39 i 41.
Senyories, comença la votació.
Els articles han estat aprovats amb 86 vots favorables, 0 en contra, 0 abstencions.

Votem ara els articles número 1 i 3.
Senyories, comença la votació.
Senyories, els articles han estat aprovats amb 78 vots favorables, 9 en contra, 0 abstencions.

Votem ara els articles número 2, 5, 11, 13, 14, 15, 16, 23, 36, 40 i 42.
Senyories, comença la votació.
Senyories, els articles han estat aprovats per 61 vots favorables, 26 en contra, 0 abstencions.

Votem ara els articles número 6, 17, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 33, 34, 35, 37 i 38.
Senyories, comença la votació.
Els articles han estat aprovats amb 61 vots favorables, 0 en contra, 26 abstencions.

Votem ara els articles número 19, 30 i 32.
Senyories, comença la votació.
Senyories, els articles han estat aprovats amb 47 vots favorables, 9 en contra, 29 abstencions.

Votem ara la disposició addicional primera i segona.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les disposicions addicionals primera i segona han estat aprovades amb 57 vots favorables, 0 en contra, 30 abstencions.

Votem ara les disposicions addicionals tercera, transitòria única, derogatòria única, final primera i final segona.
Senyories, comença la votació.
Senyories, les disposicions han estat aprovades amb 57 vots favorables, 26 en contra, 4 abstencions.

Senyories, votem ara la disposició addicional quarta.
Comença la votació.
Senyories, queda aprovada amb 86 vots favorables, 0 en contra, 0 abstencions.

Votem ara l'exposició de motius.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada l'exposició de motius amb 59 vots favorables, 27 en contra, 0 abstencions.

Votem ara, senyories, el títol de la llei.
Comença la votació.
Senyories, el títol de la llei queda aprovat amb 61 vots favorables, 26 en contra, 0 abstencions.

I ara, sí, votem el conjunt del projecte de llei.
Senyories, comença la votació.
Senyories, el projecte de llei, de La Generalitat, d'inspecció general de serveis i del sistema d'alertes ha estat aprovat amb 56 vots favorables, 0 en contra, 30 abstencions.
(Aplaudiments)  

Senyories, hem fet un bon treball de matí.
Continuarem el nostre treball esta vesprada a les cinc, 17 hores.

Es suspén la sessió.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

 

(Se suspén la sessió a les 15 hores i 3 minuts)

(Es reprén la sessió a les 17 hores i 2 minuts)

Preguntes

El senyor president:

Anem a continuar el nostre treball amb el següent punt de l'ordre del dia, que és el sext i les preguntes de control al Consell.

Es reprén la sessió.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

Pregunta 1.
575, que formula l'il·lustre diputat Alfredo Castelló a l'honorable consellera d'Habitatge, Obres Públiques, Vertebració del Territori sobre la connexió ferroviària Cantàbric-Saragossa.

Senyor diputat, té vosté la paraula.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Buenas tardes, consellera.

Hace dos años, aproximadamente, en el Palau de La Generalitat hubo una cumbre con la comunidad de Cataluña -visto los hechos posteriores casi podría ser una sima en vez de una cumbre- respecto a asuntos que tenían que ver con la financiación y con las infraestructuras, etcétera.
No fue mi síndica y me dejó intervenir en su nombre durante dos minutos; recuerdo que me echaron en cara duramente que en vez de hablar del corredor mediterráneo, del que también hablé en los términos que ahora le diré, dijera que para la Comunidad Valenciana era tan importante el corredor de mercancías Cantábrico-Mediterráneo como el corredor Mediterráneo.
Ya le digo que gente de su partido y de Compromís me echaran en cara que hiciera esa comparación.

También le dije una cosa, y es que el corredor mediterráneo, en el corredor mediterráneo Cataluña no era nuestro socio, era nuestro competidor, es nuestro competidor porque el puerto de Barcelona es competidor del puerto de Valencia, es nuestro competidor porque a Barcelona no le conviene y a Cataluña no le conviene para nada el trazado sur del corredor mediterráneo sino lo que le importa es la conexión norte.

En fin, ante todo eso, ustedes siguen apostando con que Ferrmed es un gran lobby para la Comunidad Valenciana; yo sinceramente pienso que no.

Por eso le hacía esta pregunta hoy, que tiene usted por escrito, en la que le digo que cuál es la prioridad de actuación del Consell respecto al corredor cantábrico porque pienso -y pensamos- que sería muy interesante la posibilidad de realizar un lobby con otras comunidades autónomas, como pueden ser Aragón y el País Vasco, al menos, para diferenciar los intereses de la Comunidad Valenciana y para que no pase lo que el Levante recogió hace unos meses, en el mes de agosto: Â«Aragón prefiere Barcelona para conectar los corredores cantábrico y mediterráneo.
Â» Nos parece tremendamente grave, consellera, y que usted ha hecho dejación de funciones cuando suceden estas cosas.
Lo dice el Levante, no lo dice ningún medio -digamos-, bueno, no se me ocurre ningún ejemplo de ningún medio que apoye al PP, pero lo dice el Levante.
(Aplaudiments)

Por lo tanto, ¿qué opinión le merece a usted esta cuestión, consellera?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Senyor Castelló, vosté sap que les prioritats de l'actuació del Consell pel que fa la connexió ferroviària amb el Cantàbric per Sagunt, Terol i Saragossa són ben clares i conegudes.

Defensar junt amb altres comunitats autònomes, el primer conseller amb el que em vaig reunir va ser amb el conseller d'Aragó, d'obres públiques, i ahí vam defensar aquesta infraestructura; amb el president Puig vaig anar a Saragossa i vam tindre una reunió amb el president Lambán; i el president Puig i el president Lambán doncs han estat junt amb el nou ministre de foment defensant aquesta infraestructura perquè s'incloga on vostés van oblidar incloure-la, el seu govern del Partit Popular, el senyor Rajoy, en l'àmbit de la xarxa transeuropea de transports.

Recentment, inclús, el president de La Generalitat, la setmana passada sense anar més lluny, ha estat en el Comité de les Regions, i finalment en eixe dictamen de la ponent s'han inclós les nostres reivindicacions, i el dia 22 de novembre es votarà una esmena liderada pel Grup Parlamentari Socialista i firmada per tots els eurodiputats valencians perquè s'incloga aquesta xarxa, aquesta xarxa en la xarxa transeuropea de transports.

Per a nosaltres és fonamental, com hem dit en moltíssimes ocasions, la connexió Sagunt-Terol-Saragossa, en la mesura que connectarà la principal plataforma marítima en l'àmbit logístic, que és el port de València-Sagunt, amb la principal plataforma logística terrestre que és Saragossa.

Per tant, jo crec que no hi ha cap dubte sobre quin és el posicionament d'este govern, l'hem reivindicat en moltes ocasions, abans i ara.
Jo crec que hi ha també una clara diferència entre el que vostés van fer quan el senyor Rajoy governava i el que fem nosaltres quan governa Pedro Sánchez, demanem per coherència el mateix abans i ara.

I, per tant, la nostra reivindicació és clara, i no només la reivindicació, el treball que ha fet el president Puig, el treball que ha fet el president Lambán, i el treball que ha fet el ministre de foment, el senyor Ábalos, en la defensa d'aquesta infraestructura davant Europa.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria, honorable consellera.

Acabarà de formular la pregunta.
.
.

Senyor, té vosté la paraula.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Eso que ha dicho usted que ha tenido unas reuniones con Aragón está muy bien, también es cierto que nuestro gobierno estuvo allí de manifestación y cuatro días después es cuando hizo esto el gobierno de Aragón.
Parece que no les hace demasiado caso.

Por eso, le he planteado la posibilidad de que hagamos un lobby ante la Unión Europea con Aragón y el País Vasco, al menos.
Plantéenselo por lo menos porque sería interesante.

Igual que sería interesante que usted no mintiera, consellera, o sea, usted no puede decir que tiene acceso a la documentación que al Partido Popular en el gobierno se le olvidó.
¡Ojalá el doctor Sánchez hiciera algo importante por todos los ciudadanos que fuera copiar, copiar lo que hizo el gobierno de Rajoy!
Si copiara lo que hizo el gobierno de Rajoy le iría fenomenalmente bien a la Comunidad Valenciana.
A ver si copia a Rajoy, que sería una buena iniciativa, créaselo.

¿Sabe lo que pasa?
Que nos da la impresión de que ustedes no saben qué hacer con las infraestructuras, no tienen plan porque si me habla usted del Uneix, mire, eso es tan laxo; ni plazos, ni compromisos, ni prioridades, ni financiación.
Da mucha pena esa Uneix en el que solo hay menciones genéricas.

Pero, ¡oiga!
, ¿cómo no va a ser así?
¿Qué van a hacer ustedes con el acceso norte al puerto?
Si es que no lo saben, que van a hacer.
Toda la vida los socialistas diciendo que debía crecer el puerto de Sagunto y ahora apuestan por el puerto norte, en Valencia.
No tiene demasiado sentido.

¿Qué tienen previsto para la CV-70, o la 60, o la CV-95, que está todo en un cajón, como en tantas otras?

¡Oiga!
, ¿cómo es que su grupo votó en contra de ampliar el baipás el otro día en Madrid?
De verdad, ¿esa es la apuesta?
¿Eso un cumplir Uneix de aquí al 2030?
¿No hay más ambición que esa?
Porque, claro, no solo es una cuestión de reivindicación o de gestión, como les pasa con la V-21 o la V-31, que todo son dudas, es que es su actitud con el estado lo que ha cambiado; han cambiado una cosa sustancial, han pasado de montar pollos por la financiación y las infraestructuras todos los días a hacer la gallina todos los días.
¡Es que es mucho cambio ese, consellera!
De montar pollos a hacer la gallina todos los días.

¡Fíjese!
, consienten retrasos en las cercanías de Castellón,…

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

.
.
.
en las conexiones de la A-7, en las mejoras de la A-7 con Alicante y Murcia, en los incumplimientos de los plazos de cercanías.

De verdad, exigimos y le exigimos que Sánchez copie los compromisos de Rajoy, le vendrá muy bien a la Comunidad Valenciana y, además,…

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias.

El senyor Castelló Sáez:

…que aparte de solicitar a la Unión Europea fondos, que los ponga en el presupuesto del estado.

Eso es voluntad política, consellera.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, vicepresidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Salvador.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor Castelló, perquè en la seua intervenció vosté diu que copiem el que va fer Rajoy; aleshores ¿per què el seu eurodiputat ha signat l'esmena que ha presentat el Grup Parlamentari Socialista per a incloure el corredor Cantàbric-Mediterrani en la xarxa transeuropea de transport si ja està?
¿Per a què González Pons la firma en nom del Grup Parlamentari del Partit Popular, senyor Castelló?

Vosté em parla de l'Uneix, que no hay previsión, que no.
.
.
¿Vosté vol que parlem del pla d'infraestructures que vostés van presentar, que han executat 0 euros, senyor Castelló?
(Aplaudiments) ¿Vosté vol que parlem d'infraestructures, dels 25 milions d'euros que ens ha deixat en herència fa no res la seua síndica, que no pot ni defensar la seua gestió nefasta al front de la conselleria d'infraestructures, 25 milions de l'autovia fantasma de la CV-95; 14,5 milions per a l'accés nord a Alacant de sobrecostos (veus); 2 milions del port de Benicarló de mala gestió; 25 milions l'última, a la suma de milions i milions de pufos i de deute en obres públiques que vostés ens han deixat per no parlar de la resta d'herència que hem heretat en la nostra conselleria.

Senyor Castelló, jo entenc que vosté haja de vindre ací a fer el seu paper, el que li mana la seua síndica, que no pot fer-lo ella, però sincerament jo també li demanaria que vinguera amb uns arguments un poc més sòlids que els que vosté ve ací a defensar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora consellera.

Passem a la pregunta número 1.
586 que formula el diputat (veus), per favor, Miguel Ángel Mulet, del Grup Parlamentari Popular, al conseller d'educació.

Senyor Mulet, si és tan amable de polsar.

Quan vullga.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, presidenta.

Llei valenciana de la música, en el seu preàmbul ens diu: Â«La música en les seues múltiples formes i manifestacions és una de les arts més conreades a la Comunitat Valenciana, forma part de la seua cultura, i és una de les arts que més identifica com a pobleÂ».

Mentre el senyor Marzà dedica tots els seus esforços en projectes de llei que acaben sent il·legals en matèria educativa, la cultura roman abandonada.
No és la primera vegada que em pregunte en aquest fòrum si droperia o incapacitat, ni la primera que li demano a la presidenta Oltra que pose un altre conseller per als temes de cultura.
Però, res de res, continuem amb el no fan res.

En la llei de la música, el meu partit, amb diferents iniciatives, defensa des de fa més de dos anys el que els col·lectius relacionats amb la música demanen: la modificació i adaptació a les noves necessitats de la Llei valenciana de la música.
En concret, la Federació de Societats Musicals ho ha fet a través dels partits amb representació parlamentària, directament amb el govern, per escrit i públicament, i res de res, segueixen amb el no fan res amb la societat valeniana, amb el món cultural, i més concretament amb la música.
 (Soroll de papers)

Qüestions com la desaparició de l'Institut Valencià de la Música, o Culturarts, els nous plantejaments exigits a les escoles de música, o una major eficiència i transparència de la utilització dels recursos públics tan bloquejats de boqueta per l'actual govern de La Generalitat, sempre parlant i mai fent, sempre predicant i mai actuant.
No fan res.

Honorable conseller, ¿com tenim la modificació de la Llei valenciana de la música?
(Algú diu: Â«¡Muy bien!
Â») (Aplaudiments)

 La senyora vicepresidenta primera:

Quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, també, al senyor diputat, vosté sap que li tinc una estima especial però no només perquè compartim ciutat sinó perquè també intel·lectualment crec que vosté té moltes coses a aportar.
I avui ho ha tornat a fer, ha tornat aportar, ha sigut generós i ha compartit amb totes i tots nosaltres un dubte que vosté té, una pregunta que es fa vosté a vosté mateix i la compartix amb nosaltres, i fa com els grans filòsofs, ¿no?
, i és que es pregunta ell mateix allò que deuria fer ell mateix i li ho dóna a fer a altres.

¿Per què dic això?
Perquè vosté recordarà perfectament que el dia 19 d'abril, d'este mateix any, va haver-hi un debat ací, a les Corts Valencianes, un debat d'una moció subsegüent en el que el Grup Parlamentari Podem va presentar eixa moció, en la qual es portava, entre altres qüestions, agilitzar i actualitzar en esta legislatura, entre altres, la llei de la música.
I es va arribar a un acord, i eixe mateix acord vosté pot vore'l en el Diari de Sessions, es va arribar que amb el compromís dels representants de tots els grups parlamentaris s'havia d'impulsar les reformes d'estes lleis des de Les Corts.
I vostés van arribar a eixe acord, i nosaltres el que fem és respectar la voluntat de la sobirania popular que n'hi ha en estes Corts, que vostés mateixos han donat i que, evidentment, han decidit ser vostés els que vullguen impulsar Les Corts.

Per tant, si és així doncs l'únic que li demane és que res de res serà el que ha fet vosté, ¿no?
, perquè són els que han d'impulsar Les Corts i haurien de presentar ací.

Per tant, tota la col·laboració que vullga, ¡clar que sí!
, però complisquen amb les resolucions de Les Corts que vostés mateixos adopten i que evidentment es tiraran endavant per este govern.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Polse, per favor.

No sé què passa però no apareix.
Ara, ara sí, un momentet.

Quan vullga, senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Senyor conseller, diputat i honorable.

Gràcies per allò del respecte que és mutu, i en mi coincidix també cap a vosté.
(Veus) I gràcies per allò de gran filòsof.

En el punt 12 de l'apartat de cultura del programa electoral de Compromís posava negre sobre blanc, Â«elaboraremos la Ley valenciana de la música que tenga en cuenta todas las músicas y que incorpore un estatuto del músico para dignificar, regularizar y normalizar la situación laboral de los y las autoras intérpretes.
¿Quan conseller?
¿Per a quan?

El programa del Partit Socialista del País Valencià per a aquesta legislatura també es comprometia a la modificació legislativa necessària consensuada amb la societat civil.
¿Quan conseller?
¿Per a quan?

Els partits d'aquestes Corts, tots els partits hem demostrat que en matèria de cultura volem i podem arribar a acords; per a mostra la llei de l'IVAM o la del mecenatge, aprovades per unanimitat, després d'un intens treball de millora i consens.

Però -i ara li conteste al que vosté m'acaba de dir-, el pitjor és que ni treballen ni deixen treballar.
Ja que no ho feien vostés -com acabe de dir-, a instàncies de la diputada senyora Quiñonero i amb l'acceptació de tots els partits, ens vam posar a treballar sobre les lleis que faltaven, prou, no una a soles, ¿eh?
, fins que vam arribar al pitxer d'aigua freda.

Després de la primera i última reunió de treball sobre la modificació de la llei de la música, el representant de Compromís, que també tenia tota la voluntat de treball constructiu, ens trasllada un concís: Â«Ho sent molt, però no tinc el permís de conselleria ni del meu partit (S'escolta una veu que diu: Â«No puede ser, conseller.
Â») per seguir treballant.
Â» (Veus) Â«Al setembre ja parlarem.
Â» Ja estem a l'octubre.

Una cosa és no fer res.
Una altra més greu és faltar a la teua paraula, compromís electoral.
I una molt pitjor és no deixar que els altres, dit siga de pas, representants de tota la Comunitat Valenciana, treballem.
Això és un abús de poder, de vil tinença per la institució parlamentària…

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

… i, el pitjor, menyspreu i insult al poble valencià i la seua cultura.

Trist, honorable conseller, molt trist.
(Aplaudiments i veus)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Mulet.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor Mulet.

Simplement, per quan vosté vulga.
I endavant en Les Corts, amb els grups parlamentaris, per a tirar endavant aquesta llei.
És el que vostés van acordar i és el que han de fer.
Nosaltres sumarem i posarem el nostre punt de vista, clar que sí.
I hi hauran coses que coincidirem i coses que no, però per a quan vosté vulga.

I jo li faria també aquelles distincions que sol fer molt bé la nostra vicepresidenta entre executiu i legislatiu, però ja crec que se les sap.
I la diferència és ben evident.

Vosté diu que no fem res de res.
Mire, només en els anys que portem de legislatura, des de ben menudets, amb l'ajuda de les escoles de música, fins al final, la música està molt millor que amb vostés.
Per exemple, escoles de música.
Vostés destinaven 4,6 milions d'euros.
Nosaltres destinem 9,4.
És quasi el doble que vostés.

Ara mateix les societat musicals són BIC, bé d'interés cultural.
S'han protegit, es poden valorar i, a més a més, la gent pot reconéixer el seu treball, cosa que no passava en el seu moment.
La federació de societats musicals, de la qual vosté parlava, ni més ni menys que té una ajuda de 2.
195.
000 euros, que abans no tenia, entre altres, de més d'un milió més per a concerts d'intercanvi perquè la música estiga present al carrer.

En el conjunt de la música, les ajudes, per exemple, de l'Institut Valencià de la Música, que vosté diu que ha desaparegut i resulta que està en la direcció de l'Institut Valencià de Cultura, en què hi ha una direcció adjunta de música, doncs, mire, 3.
100.
000 euros, quan vostés destinaven un milió d'euros, tres vegades més.

Els festivals que ja existien i que resulta que vostés els tenien ahí amagadets i que eren de música, perquè jo crec que els molestava un poquet, resulta que destinaven molt menys pressupost.

I no només això, allò realment necessari, que és que la música siga reconeguda i gaudida per tots els valencians i valencianes, i també pels seus creadors, doncs resulta que hem augmentat en tot el pressupost i en tots hem duplicat o triplicat els espectadors.

Per exemple, el festival Ensems, que fa quaranta anys, que és de vida, que hem pujat més d'un 34% el seu pressupost i hem multiplicat per quatre els espectadors.
Per tant, res de res, no sé qui serà el que està fent.

No només això, hem creat més festivals com el Polirítmia o, com a exemple, eixe certamen internacional de bandes, que vosté coneix molt bé, hem augmentat el 20% el que reben les bandes de música en el festival… en el certamen internacional de bandes.
O hem estat reconeixent figures de la música com Matilde Salvador -que vosté també coneixia, igual que jo també-, este any, per exemple, a Castelló.
Hem fet moltíssimes actuacions també ací del cor de La Generalitat, de l'orquestra de La Generalitat.

I no només això, sinó que ja l'altra setmana vam presentar el que seran els nous premis de la música Carles Santos per a reivindicar el treball que fan els nostres artistes i creadors de la música valenciana perquè tinguen una plataforma de visibilització i que el poble valencià no només els tinga en estima, sinó que puga reconéixer i conéixer-ho tot el món perquè tinguen més feina.

Així que, senyor Mulet, feina i no paraules, com vosté.
Filosem, quan vullga.
Pregunte's a vosté mateix: per a quan la llei de la música, senyor Mulet?

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Anem a passar a la pregunta 1.
594, que formula la diputada María Sandra Martín a la consellera d'habitatge.

Senyora Martín, quan vullga.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidenta.

Consellera, hemos asistido en los últimos años del anterior Consell a una borrachera de anuncios y de inauguraciones de todo tipo de infraestructuras, sin mucha solución de continuidad, en las que lo que primaba era quién pedía, si era claro merecedor de ese favor que le iban a dar, de esa gracias.
Y todo ello lejos de cualquier tipo de organización o plan tomado en su totalidad.
Y esa no es manera de abordar la movilidad y las infraestructuras de esta comunidad.
Eso lo tenemos claro, lo tiene claro este Consell.

Es necesario, por tanto, una estrategia que contemple la movilidad, las infraestructuras, el transporte de la Comunidad Valenciana de una manera global y conjunta.
La movilidad tiene que estar tratada desde una perspectiva tanto económica como social como medioambiental, partiendo de la accesibilidad y desde la conexión de los centros urbanos con el resto del territorio, y tomando siempre como punto de partida y como eje el uso del transporte público.

Se debe atender a las necesidades de movilidad de todos los municipios en su conjunto, porque la política de infraestructuras tiene que ser eso precisamente, conjunto, no ocurrencias, no ideas del momento.

No puede existir en algo tan primordial y que afecta a la economía de toda la Comunidad Valenciana no puede existir la improvisación, porque ese ha sido el modo de proceder que nos ha dejado a los valencianos y las valencianas el Partido Popular.
Una herencia, eso sí, muy prolija, una herencia de pufos del PP.

De hecho, el Consell, y en concreto su conselleria, señora Salvador, se ve diariamente obligada a cargar con el pago de millones y millones, como ha comentado usted hace un momento, como consecuencia de deudas, sobrecostes, expedientes de ayuda y subvenciones sin pagar, que ha generado una nefasta gestión realizada por los gobiernos del PP.

Sin ir más lejos, esta misma semana pasada hemos tenido una noticia, que es la condena definitiva al pago de 9,5 millones por la CV-95, en Orihuela-Torrevieja, en la que el supremo ratifica esta condena en la que se tienen que pagar estos 9,5 millones por una autovía que nunca se hizo, en la que lo más doloroso de todo es que la anterior responsable de la conselleria de infraestructuras decidió de manera unilateral y caprichosa rescindir ese contrato, cuando alegó en su momento razones de interés publico, pese a la existencia de sentencias anteriores que declaraban nulas todas las actuaciones para la aprobación y licitación del proyecto.

Los juzgados, además, le dieron la razón a la empresa concesionaria, porque encima se había hecho el proyecto sin la licencia medioambiental, no se había hecho esa declaración de evaluación medioambiental.
La anterior consellera optó por la alternativa.
¿Por qué alternativa optó?
Pues por la más cara, la que más dinero costaba para La Generalitat y la que tendría como lugar una posible reclamación económica, que es ante lo que estamos ahora mismo.

¿Sabe lo que pasa?
Que ahora esos errores del anterior Consell, que fue rescindir ese contrato, que había sido declarado nulo y elegir la opción más cara, es lo que ahora supone esta multa.

Sin embargo, encima, para más inri de todo esto, es que encima esa autovía la siguen reclamando, y ahí estamos de acuerdo.
La autovía es necesaria, pero es que tienen la desfachatez de haber anulado un contrato, tener que pagar una multa por este contrato y ahora seguir pidiéndolo, pero además en el trazado original, que es el mismo que en su momento entendieron que no era de interés público.

Yo simplemente le voy a aconsejar una cosa a la consellera, que no le hace falta.
Le han dicho antes por ahí que haga caso de lo que hacía…, que tome nota de lo que hacía el presidente Rajoy.
Evidentemente, no.
Mejor hacemos caso al justo.

Es por ello que yo le pregunto, señora consellera: ¿cuál es la estrategia de la conselleria para la mejora de las infraestructuras y el transporte de la Comunidad Valenciana

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Martín.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyoria, en paral·lel, mentres anem pagant els pufos que mos han deixat els anteriors responsables d'esta conselleria del Partit Popular, doncs anem planificant el present i el futur en matèria de mobilitat i infraestructures en este territori.

I per això hem presentat el document Uneix, que és un programa estratègic, de mobilitat, infraestructures i transports fins a l'any 2030, que aborda estos àmbit en una perspectiva integral i dins del marc i dels objectius de desenvolupament sostenible de l'ONU, l'estratègia europea 2020 i la pla d'acció de transformació i model econòmic de La Generalitat.

Uneix ha tingut quinze reunions sectorials amb els principals agents implicats, entre ells, el Ministeri de Foment, Adif, diputacions, ajuntaments, com també amb empresaris, sindicats, universitats, col·legis professionals, consumidors i usuaris.
I ha tingut tres reunions territorials en cada província.
I també hem tingut reunions en l'àmbit de la innovació.

Ha sigut una participació sense precedents en un document d'estes característiques.
Com a principals objectius té l'avançar cap a un model de mobilitat sostenible, des de la perspectiva econòmica, social i mediambiental; assolir una major accessibilitat i una major articulació des dels centres urbans a tot el territori, a partir d'un sistema de transport públic que vertebre tota la comunitat i aconseguir una major competitivitat del teixit productiu mitjançant infraestructures i serveis que permeten un desenvolupament adequat.

En tot cas, a més del treball previ, hem tret el document a una participació pública addicional, perquè qualsevol ciutadà puga fer les seues al·legacions i, finalment, poder disposar d'una eina de treball seriosa i adequada per a la propera dècada.

Uneix és un programa estratègic que incorpora com a idea clau la mobilitat lligada lògicament a les infraestructures i als serveis de transport, però que no sols integra els àmbits tradicionals d'estes matèries -carreteres, ferrocarrils, ports, aeroports, costes o logística-, sinó també una nova visió en la qual el centre són les persones, la solució de problemes a nivell micro, qualitat, innovació.

Per exemple, una concepció de la xarxa viària que té en compte altres modes de transport diferent al vehicle de motor i que, per tant, contempla les necessitats de vianants i ciclistes amb carrils específics per a ells.

Així mateix, estem treballant en una xarxa d'itineraris no motoritzats en el marc també d'itineraris de llarg recorregut, com, per exemple, l'Eurovelo, en el marc de la Unió Europea.

Pel que fa a la qualitat, incloem els programes de seguretat viària.
Tenim en execució el primer programa que desplega el pla director de seguretat viària, els mapes estratègics i els plans d'acció per a lluitar contra el soroll, la millora de l'accessibilitat.
Ferrocarrils de la Genereralitat Valenciana va presentar a finals de l'any passat un ambiciós pla d'accessibilitat, que està implementant.
I en les noves concessions interurbanes de autobusos, tots els vehicles estaran adaptats a la normativa actual.
O la llei de seguretat ferroviària que han aprovat Les Corts enguany.

I pel que fa a la innovació i les noves tecnologies, estem per l'impuls dels vehicles elèctrics, la implantació progressiva de sistemes de conducció autònoms de transport o l'oferiment d'infraestructures de La Generalitat com a camp de proves per a l'ITS, sistemes intel·ligents de transport.

I Uneix, a més, com a programa integral, incorpora també propostes en les xarxes d'infraestructures de l'estat, el que és lògica perquè el territori que abasta la comunitat és el mateix tots els agents públics que tenim competència sobre ell.

I en eixe sentit, he dit que ens hem reunit amb l'administració de l'estat, a més de les grans propostes que es plantegen, estan fora de discussió i són acceptades per tots, corredor ferroviari mediterrani, l'execució del pla de rodalies, el corredor cantàbric mediterrani o la integració de l'AP-7 en la xarxa de vies d'alta capacitat de l'estat a partir de l'1 de gener de 2020, lliure i gratuïta amb la millora de les connexions actuals, nous enllaços amb la resta de xarxes viàries.

I acabant amb la implicació de l'estat en aquesta estratègia, jo crec que és una bona notícia, el fet que el president Sánchez amb el president Puig en l'última reunió bilateral que han tingut s'ha compromés, per primera vegada en la història, el Govern d'Espanya aportarà el 10% d'inversions, que és el que correspon per població i PIB a este territori.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, consellera.

La següent pregunta és la 1.
174, que formula la diputada Ana Besalduch, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller d'educació.

Sí, senyora Besalduch.

La senyora Besalduch Besalduch:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bona tarda.
Bona vesprada, conseller.

Bé, avui en tots els àmbit de la societat se parla d'innovació -la paraula de moda-, innovació en l'economia, en el món empresarial, a nivell social, a nivell cultural i, com no, també tenim de parlar d'innovació a nivell educatiu, en el món de l'educació.
Innovació com a un factor estratègic per a aconseguir l'èxit sempre.
I s'ha dissertat molt sobre què significa la innovació i què signifca la innovació també en l'educació.

Però a mi hi ha una reflexió que m'agrada d'una forma especial i que diu que entén la innovació com a un pont d'enllaç en el triangle del temps.
Qualsevol innovació partix sempre d'una passat, pretén una millora de la realitat actual per a projectar-la cap a un futur.

Una reflexió important, que entén eixa innovació -en esta reflexió, que no és meua, l'estic ací traslladant, que no es meua-, com a un procés dinàmic obert, de caràcter multidimensional i complex, inserit en una realitat sociocultural i humana que busca el creixement personal, institucional i social.

Per tant, hem d'entendre la innovació com a una reconstrucció social de la realitat amb la intenció de millorar-la.
I, clar, jo, en esta reflexió, i donada la situació.
.
.
en el món de l'educació que se va trobar este govern i la seua conselleria, vosté, conseller, en eixa situació heretada d'un govern anterior, de les grans retallades en educació que se van produir de la mà de dos governs, de la mà del govern de Madrid del Partit Popular i de la mà del govern valencià en eixe moment també en mans del Partit Popular, dels anys 2012 al 2015, que va produir un endarreriment brutal en eixa innovació en educació, jo crec que n'hi havia molta feina per a fer.
El govern del botànic tenia molt a fer en innovació educativa.

També som conscients que eixa innovació en el món de l'educació se va aconseguir des de tres vessants: en el mateix sistema educatiu, en el centre educatiu i inclús en la mateixa aula, no?
I tot açò en un sentit molt ampli, és a dir, pensant des de millores tecnològiques fins a millores del mateix sistema.

S'ha de fer innovació curricular, innovació en recursos educatius, en metodologia, en organització i en un llarg etcètera que vosté sap mil vegades millor que jo.

Al final, la innovació ha de suposar i suposa un canvi i millora.
Innovar implica canviar per millorar i s'ha de tenir present sempre que este canvi no se deixe ningú pel camí.
Per això, conseller, li pregunte quines actuacions estan portant endavant des de la seua conselleria per propiciar la innovació educativa en els centres docents valencians.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Besalduch.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, diputada Besalduch.

El cert és que sí, eixe triangle en el temps que dia vosté, d'intentar construir ponts entre el passat, el present i el futur, i millorar tant el present com el futur partint de la realitat, doncs, sí, evidentment ens hem trobat el que ens hem trobat i, per tant, hem hagut de dedicar durant molt de temps molts esforços a arreglar les urgències dels empastres que ens vam trobar del Partit Popular, com vosté estava definint i, al mateix temps, anar planificant per a poder arribar a allò important, allò realment necessari en l'educació, que és especialment allò que passa dins de l'aula i com això traspua el conjunt de la societat.

I, per tant, en això estem, en una educació que ja està en moviment, està en camí cap a eixa educació que volem i que tinga les portes obertes i que carregue de ponts, que construïsca ponts també cap al futur des del present que tenim sense deixar ningú exclòs.

En eixe sentit, per a construir eixa educació que volem, el factor de la innovació és especialment necessari i per a poder-lo aconseguir ha de passar sí o sí per la formació del professorat.
Hem d'acompanyar el nostre professorat.
Li hem de facilitar al professorat poder innovar, poder fer qüestions novedoses a l'aula i, també, que es puguen formar en el seu temps.

Precisament per això hem apostat claríssimament per un nou sistema de formació del professorat en què n'hi ha més de dos-cents vint-i-quatre formadors i formadores, la plantilla més gran de formadors i formadores que hi ha al territori valencià en la història.
I no només això, sinó que hem creat diferents centres de formació del professorat per àrees, àrees de coneiximent, i també hem ampliat la seua presència territorial perquè puguem acompanyar millor el nostre professorat.
I eixos centres de formació del professorat estan fent jornades d'innovació educativa per tot el territori valencià.

En concret, hem fet més de deu jornades relacionades amb la innovació, que són el que anomenem Â«Edusiona'tÂ», programes en què hi han ponències de grandíssima qualitat, en què han participat més de cinc mil cinc-centes persones, més de cinc mil cinc-cents docents que s'han format, molts d'ells en cap de setmana, dissabtes sencers, i als qui agraïm el compromís que estan demostrant en la innovació i renovació pedagògica, perquè sense eixe compromís no podria ser possible.

Però, a més a més, estem fent congressos permanentment.
Esta mateixa setmana que ve hi ha un altre congrés al voltant d'artístic expressiu.
Totes les setmanes anem fent congressos d'innovació i la resposta està sent molt important.

Però, a més a més, estem acompanyant eixa capacitat d'innovació i renovació pedagògica del professorat, acompanyant-los, formant-los, també, dotant de més recursos.
Per això hem augmentat els recursos destinats a projectes d'innovació.
En concret, estem ja multiplicant quasi per deu el que s'estava destinant abans a projectes d'innovació, una xicoteta diferència; deu vegades més jo crec que és bastant significatiu i ens encara cap al futur d'una altra manera, deixant eixe passat enrere.

Però, sobretot, també hi han exemples concrets, i a mi m'agrada arribar als exemples, no?
Estem innovant moltíssim.
Ens podem quedar en grans paraules però anem al concret.
Per exemple, institut Jaume I de Borriana; ni més ni menys que estan fent primer i segon de l'ESO amb aprenentatge basat en projectes, amb aprenentatge servei, ajudant els nostres xiquets i xiquetes a aprendre de forma transversal, dos professors per aula, acompanyant el nostre alumnat perquè aprenguen no només continguts sinó a connectar-los entre ells i a superar reptes, que és allò que hem d'ajudar que passe a la nostra educació.

L'institut Cotes Baixes d'Alcoi, per exemple, que tenia un projecte d'innovació educativa i que ja havia presentat el seu projecte d'innovació al voltant de l'eficiència energètica, els hem ajudat més, hem acompanyat eixe professorat i eixe alumnat i som un institut que ha guanyat el campionat d'Europa d'eficiència energètica a instituts universitaris.
I ha sigut un institut de Formació Professional d'Alcoi el que ha fet possible això amb eficiència energètica amb motors elèctrics.

Per exemple, també, els nous espais educatius que s'estan desenvolupant en els centres educatius, trencant àrees que estaven compartimentades, (inintel·ligible) .
.
.
espais novedosos i no tindre les aules del segle XIX per a educar xiquets del segle XXI.
O, com deia vosté, per a no deixar a ningú enrere.
Per exemple, als instituts i escola que estem creant a Castelló.
Espais on centres d'activitats, centres amb xiquets amb risc d'exclusió social tenen també, comencen a fer l'ESO dins del mateix centre d'infantil i primària per a evitar l'abandonament prematur i que no es queden pel camí, perquè puguen continuar amb eixe espai de confortabilitat, eixe espai amable de família i de xiquets i xiquetes que coneixen el seu professorat.

Com veu, podríem estar moltes hores parlant de cadascun dels programes d'innovació però, sobretot, hi ha una dada clau: s'invertix mil euros més per alumne i n'hi han sis mil professors més que tenen la formació que li he dit.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Passem a la pregunta 1.
197 que formula la diputada Marian Campello, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'educació també.

Senyora, Campello, quan vullga.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, presidenta.

Bona vesprada, senyor conseller.

Un de cada tres xiquets i xiquetes al nostre país pateix sobreprés o obesitat infantil.
En percentatges parlem d'un 30,4% dels valencians i valencianes de zero a setze anys, segons l'últim estudi realitzat sobre salut escolar.

A més, assenyala que els huit anys són un moment crític on este 30% augmenta fins a un 40% en el cas del nostre territori.

Segons assenyalen diferents informes hi ha múltiples causes vinculades a l'augment d'estes xifres en relació a qüestions com la lactància materna; la publicitat cada vegada més segmentada a la població infantil; l'estatus socioeconòmic de les famílies i l'augment del sedentarisme.

Estes dos últimes resulten de les més determinants.
A famílies amb menys recursos, una nutrició menys equilibrada.
I a un augment del sedentarisme, major augment de patir sobrepés.

Respecte a la pobresa, des de la Generalitat valenciana sabem ja que s'estan portant a terme diferents polítiques basades en l'eix central del pacte del botànic, que és rescatar persones, però cal apostar també per una reducció del sedentarisme i l'impuls de les pràctiques esportives en lluita contra el sobrepés i l'obesitat infantil.

L'activitat física i l'esport, en companyia d'una dieta equilibrada i nutritiva, és clau per reduir unes xifres que s'han multiplicat exponencialment en les últimes dècades.

A més, cal que parem atenció a les conseqüències en l'edat adulta, i és que l'obesitat i el sobrepés infantil està associada al desenvolupament de diferents patologies, com pot ser la diabetis del tipus 2, l'asma, la hipertensió i diferents malalties cardiovasculars.

Tenint en compte que esta patologia tendeix a cronificar-se.
.
.
Se parla que aproximadament el 60% dels xiquets i xiquetes amb sobrepés o obesitat seran adults amb sobrepés o obesitat.
.
.
Entenem que s'ha de treballar de forma transversal des de tots els poders públics per l'aposta decidida i la promoció d'un estil de vida saludable, nutritiu, inclusiu i, si pot ser, sostenible.

Per tant, senyor conseller, li formule la següent pregunta: quin és el compromís de la conselleria d'educació en la promoció d'hàbits de vida saludable.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyora diputada.

El cert és que les xifres, com vosté ha dit, són preocupants i, per això, ens ocupem d'intentar solucionar aquesta situació i d'intentar millorar-la, sobretot perquè, com deia també, els hàbits de vida saludables no només poden millorar la vida dels nostres xiquets i xiquetes sinó, també, tenen un efecte multiplicador, i és que si els nostres xiquets i xiquetes aprenen i tenen nous hàbits de vida més saludables també ajuden les mateixes famílies a tindre'ls.
És una manera inversa, també, d'anar educant, que crec que és molt interessant i que també li hem de donar i posar en valor la capacitat que tenen els nostres xiquets i xiquetes a millorar la vida, també, de les seues famílies.
I, per tant, incidir en eixe sentit.

Per què diem això?
Perquè per a nosaltres és important i vosté ho ha dit, no?
, que ningú es quede enrere, díem abans; que les raons econòmiques no puguen multiplicar la necessitat o la possibilitat de tindre unes determinades malalties, com estava passant.
Per això hem augmentat en quaranta mil xiquets més que tenen beca menjador, des que estem al govern, quaranta mil xiquets més, ni més ni menys.

Però no només això sinó que estem augmentant tot el tipus de programes que fem amb la conselleria de sanitat, amb la conselleria d'agricultura, i destinats també a la millora dels hàbits de vida saludable.
Per un costat, en l'àmbit de la salut, intentant treballar les millores en la salut i la prevenció de les malalties.
Vosté ho ha dit: s'acaben desenvolupant unes malalties segons els seus hàbits de vida.
I precisament per això hem desenvolupat un catàleg de serveis per a promoure la salut i la prevenció, en què hi han diferents activitats que es treballen a l'aula i que arriben a previndre diferents malalties, situacions de salut en què es pot millorar.
Tots recordem la salut bucodental i els programes que hi havia a les aules.

Però també en tenim més com, per exemple, de salut mental, salut emocional, que és importantíssim, de trastorns de conducta alimentària, que són importantíssims que treballem a les nostres aules, de salut sexual i comportament també.
I, per tant, que puguem ajudar els nostres xiquets i xiquetes a estar preparats a eixes situacions que es poden anar trobant i, per tant, anar millorant.
I l'alimentació saludable és especialment necessari.
I bona mostra d'això és que estem treballant de forma (inintel·ligible) .
.
.
, de forma transversal, com li deia, no només amb la conselleria de sanitat sinó també amb la conselleria d'agricultura.

I eixe és el segon eix que li volia explicar.
Hem presentat, fa ben poc, la guia dels menjadors.
Una guia que el que hem fet és presentar el que per a nosaltres són les recomanacions perquè aquells que estan treballant en els menjadors escolars i també aquells que han de decidir quin tipus d'empresa volen per al seu menjador escolar, les AMPA de les escoles, els consells escolars, doncs puguen tindre eixes recomanacions i seguisquen allò que ens està marcant no només l'Organització Mundial de la Salut, sinó també, per exemple, un institut universitari de Harvard al voltant de la salut i la nutrició, que el que ens diu és que hem de fer cada dia més uns hàbits més saludables, una nutrició molt més saludable lligada també a productes de proximitat.
Això ho estem treballant amb la conselleria d'agricultura, entre altres qüestions, amb programes específics de cinc fruites al dia que es treballen als centres educatius, que ajuden a complementar eixes recomanacions que hem fet pel que fa a la guia de menjadors escolars.

I pel que fa a l'activitat física i l'esport, doncs, efectivament, necessitem més activitat física, necessitem més esport en els nostres xiquets i xiquetes per a evitar l'obesitat i, de fet, som un dels territoris que més estem avançant en eixe sentit.
Hem recuperat, per a aquell que vullga, en segon de Batxillerat, puga tindre l'assignatura d'educació física; hem duplicat els centres promotors de l'activitat física i l'esport, que són aquells que tenen de forma transversal, com a eix integrador del seu projecte educatiu, l'activitat física.
Hi ha el doble dels que hi havia fins ara quan vam arribar al govern.
I hem multiplicat per quatre les inversions en els centres promotors de l'activitat física i l'esport.
Uns centres que, a més a més, estan participant d'un projecte pilot que hem anomenat Â«Esport a l'escola més 1Â», que el que implica és que els xiquets que formen part d'eixos centres pilot fan una hora més d'educació física a la setmana, una hora més d'activitat física a la setmana, i això ho fem també en col·laboració amb la Fundació Trinidad Alfonso.

Per tant, sumant esforços de tota la societat perquè cada dia més els nostres xiquets i xiquetes tinguen els hàbits més saludables.

I, en eixe sentit, bona mostra del que estem fent funciona, estem i formem part d'un grup de treball a nivell estatal, de bones pràctiques, que se'ns ha reconegut com un espai, com un territori que està treballant bé l'activitat física i les bones pràctiques pel que fa als hàbits saludables, i estem desenvolupant junt amb altres territoris i el Consell Superior d'Esports, una estratègia de foment de l'activitat física per a tot l'estat.

Per tant, una vegada més, el botànic, el País Valencià, a l'avantguarda del que havia de ser tot l'estat.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Passem a la pregunta 1.
569, que formula el diputat David Torres, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, a la consellera d'habitatge.

Senyor Torres, quan vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, vicepresidenta.

Bon dia, consellera.

Li fem aquesta pregunta sobre l'estació d'autobusos de Benidorm i que ens han transmés uns veïns de Benidorm, perquè considerem que més enllà de la pregunta s'han produït al voltant d'aquesta estació una sèrie d'irregularitats que considerem que s'han de posar de manifest i que deuen ser conegudes i que entenem que la conselleria ja coneixerà.

Ens hem de remuntar a novembre de 2002, quan el director general de transports va emetre una resolució en relació al projecte d'estació de Benidorm, en què feia referència a l'autorització que ha de fer la Generalitat valenciana per a l'establiment de l'estació, un fet que serà rellevant en la que faré després, però en 2003, aquest projecte, va ser modificat i no tenim constància que l'ajuntament remetia cap informe de modificació a la conselleria informant d'aquestes modificacions per saber si s'acomodava o no a la llei d'ordenació de transport terrestre.

Una modificació aprovada en el pe ordinari de 28 de març de 2003, plec que va ser declarat nul pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, el 2007, argumentant el següent: Â«Tractem d'un contracte de concessió nou -per tant, d'una nova adjudicació- disposada a partir de l'altra oferta per part de l'adjudicatària del contracte original.
Ha de tenir-se en compte com una nova adjudicació nova i encoberta del contracte de concessió.
Per tant, contrària a dret.
Â»

A pesar d'aquesta sentència que arribava un any tard; un any tard perquè es trobaven que a 2006 es va fer una nova modificació que va suposar l'ampliació de l'establiment hoteler de l'estació en dos plantes més i més de mil metres més de superfície comercial fins a un total de més de quatre mil metres quadrats que donaven peu a l'obertura d'un expedient d'infracció urbanística per part de l'Ajuntament de Benidorm.
A dia de hui, pendent de resolució.
Actuacions que, en aquell moment, la conselleria va considerar que no deuria actuar o que eren temes municipals, a pesar de ser un node de comunicació de transports que ha de donar la concessió la conselleria.

Per tant, considerem que ens trobem amb un intent de pelotazo darrere un altre al voltant de la construcció d'aquesta estació.

Però, a més a més, ens trobem en un informe de l'arquitecte municipal quan comencem a preguntar per aquestes qüestions, un informe de l'arquitecte municipal de l'Ajuntament de Benidorm de juny de 2014, així com un escrit dirigit a un dels veïns que ens ha transmés aquesta pregunta per al secretari municipal que els informa que l'ajuntament no té el llibre de l'edifici, que deuria contindre el llibre, com sabran en la conselleria, l'acta de recepció i el certificat final d'obra, i que, per tant, al nostre entendre, les llicències d'ocupació de l'Ajuntament de Benidorm no tindrien cap base legal.

Al no poder trobar per cap part aquest llibre de l'edifici -no sabem si estarà junt al famós papelito que ha aparegut fa uns dies en relació a aquest cas-, no ens queda més que preguntar-li a la conselleria si almenys tenen constància que l'entrega de l'obra de l'estació d'autobusos per part del constructor s'ha fet a l'Ajuntament de Benidorm.

En cas que no existira, estaríem davant d'una altra irregularitat, i tinguent en compte que es tracta d'un node de comunicació de transport molt important on milers de persones són descarregades, deixades allí, davant de totes aquestes irregularitats, nosaltres considerem que, si la conselleria no té constància de totes aquestes qüestions, deuria actuar i veure si lleva la llicència a eixa estació o veure de quina manera creu més convenient actuar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)  

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Torres.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyora presidenta.

Vosté, la pregunta en concret que me formula és que si tenim recepció de l'obra de l'estació d'autobusos de Benidorm.
La resposta a esta pregunta és que en els arxius de l'actual conselleria no tenim constància de la recepció de l'obra de l'estació d'autobusos de Benidorm.

En tot cas, com molt bé ha dit, es tracta d'una obra licitada i adjudicada per l'Ajuntament de Benidorm i que els documents últims que tenim són un document del regidor d'Urbanisme del 27 de juliol de 2007 on diu que hi ha.
.
.
adjunta una sèrie de documentació que, en funció de la normativa vigent en aquell moment, nosaltres només teníem competència per a autoritzar l'explotació.
El director general de l'època, Vicente Dómine, firma el 13 d'agost de 2007 que la documentació rebuda és correcta i ahí acaba la funció i la competència que tenia la conselleria.

Com vosté ha dit, esta obra es va adjudicar a l'empresari Enrique Ortiz.
Es va fer una modificació substancial del projecte, tan substancial que implicava que calia tornar a licitar, cosa que no se va fer i, com molt bé ha dit vosté, el Tribunal Suprem, en l'any 2012, va acabar anul·lant aquesta adjudicació.

En 2014 tenim constància que l'ajuntament i l'empresa inicien una tramitació per a resoldre de mutu acord aquest contracte.

També recentment en eixa comissió d'investigació en l'Ajuntament de Benidorm ha eixit eixe papelito de 70 milions d'euros que el nou adjudicatari havia de pagar a l'adjudicatari cessant perquè es va anul·lar l'adjudicació per part del Tribunal Suprem i altres qüestions que d'alguna manera aombren aquest procediment.

Pel que correspon i compet a la conselleria, nosaltres, en estos moments.
.
.
, l'adjudicació de l'obra i la licitació era competència de l'ajuntament.
Mosatros no entrem, perquè en la normativa vigent en el seu moment, en l'any 2007 i posteriorment, l'única competència que teníem era autoritzar l'explotació i si se complia eixa documentació, i això sí es va complir.

Ara bé, la llei ha canviat.
La llei mobilitat de l'any 2011 marca que la construcció i l'explotació d'este tipus d'estacions de caràcter intermodal ha de ser concertada.
Tenim l'exemple de l'estació de Santa Pola, on hem signat un conveni amb el ajuntament per a procedir a la gestió d'aquesta estació d'autobusos.

¿Què passarà en el cas de Benidorm?
En primer lloc, l'ajuntament ha de resoldre amb l'empresa eixe contracte i ha d'iniciar una altra vegada el procés de licitació d'aquesta estació d'autobusos.

¿En quin marc?
En el marc de la nova llei de mobilitat de l'any 2011 i, per tant, ahí ho farem, si l'ajuntament vol eixa fórmula, a través de la fórmula de concertació a través d'un conveni com tenim el precedent recent de Santa Pola.

Però en estos moments nosaltres no podem fer més que esperar que l'ajuntament resolga i iniciar la nova licitació en el marc del nou marc de la llei de mobilitat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, consellera.

Passem a la pregunta 1.
225, que formula la diputada Rosa María García, del Grup Parlamentari Ciudadanos, a la consellera d'habitatge també.

Senyora García, quan vullga.

La senyora García González:

Gracias, presidenta.

Buenas tardes, señora consellera.

La pregunta que le hacemos hoy desde el Grupo Ciudadanos tiene que ver con las medidas que aplica La Generalitat en colaboración con el resto de administraciones para la gestión, prevención y conservación de la carretera CV-70 en los meses de invierno.

Somos conocedores del plan de viabilidad invernal del pasado año, que fue presentado por anterior delegado de gobierno, el señor Moragues, a finales del 2017.
Y teniendo en cuenta que esa carretera es de su competencia y viendo que el invierno se acerca, hemos querido recuperar esta pregunta que hicimos en enero para conocer cuáles son los planes del Consell, en colaboración con el resto de administraciones en esta materia, para que se produzca la mayor coordinación y el mínimo impacto en los ciudadanos.

La pregunta es la siguiente: ¿cuáles son las medidas de gestión, prevención y conservación de la carretera CV-70 adoptadas y previstas por la Conselleria de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio durante los meses de invierno?
(Aplaudiments) 

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies.

Gràcies, senyora presidenta.

Senyoria, les mesures de gestió, prevenció i conservació durant el mesos d'hivern, en concret de la carretera CV-70, Alcoi-Benidorm, que connecta l'interior muntanyenc amb litoral alacantí, són les mateixes que s'apliquen a la resta de la xarxa viària de La Generalitat per a eixos mesos.

Tots els anys, a principi de desembre, s'inicia la campanya d'hivern, que dura fins a abril de l'any següent, per a actuar davant d'incidències per neu i gel en les carreteres de La Generalitat.

Així es posa en marxa un dispositiu en màquines llevaneus, tones de material fundent, màquines auxiliars i personal de La Generalitat i de les empreses encarregades de la conservació integral de la xarxa viària de La Generalitat per a resoldre les incidències hivernals, especialment nevades i presència de gel en la calçada.

Este dispositiu està coordinat a nivell global des del Centre de Coordinació d'Emergències de La Generalitat i, en l'àmbit de la conselleria, des del centre de seguretat viària de La Generalitat -el Cegesev- que fa un seguiment continu, recull la informació d'incidències en les carreteres i la comunica d'immediat al serveis territorials d'obres públiques de la conselleria, al temps que col·labora amb l'estat i les diputacions provincials, perquè estiguen previnguts, puguen distribuir els mitjans existents de la millor manera i comencen a actuar ràpidament en les zones afectades per nevades i pluges importants, i netejar les carreteres o prendre les mesures que calguen per a tornar-les a les condicions normals de servei.

En la majoria dels casos, la normalitat torna a les poques hores o en uns dies en funció de la intensitat dels fenòmens meteorològics.

Però si es produïxen casos excepcionals, com el temporal de gener de 2017, que va donar lloc a un reial decret del govern central per a pal·liar els danys en la Comunitat Valenciana i altres comunitats autònomes, la conselleria continua posant els mitjans adients per a restablir la situació el més prompte possible.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Señora García.

La senyora García González:

Gracias.

Señora consellera, mire, cuando registramos la pregunta en el mes de enero, no fue porque tuviésemos conocimiento de una actuación diferente al resto de carreteras, sino porque hasta nosotros llegó la preocupación de un colectivo que transita diariamente con sus vehículos industriales por un tramo de esa CV-70, concretamente el tramo que va desde Alcoy hasta Benimantell, un recorrido de 37 kilómetros.

Le decía, consellera, que un colectivo nos avisa de su preocupación y también de su estupor por las actuaciones que se vienen realizando por parte de los diferentes dispositivos que intervienen en las carreteras cada vez que hay alerta de bajada de temperaturas, y que consisten en echar sal de manera indiscriminada y con una periodicidad de una vez cada dos días o día sí, día no, como prefiera.

No voy a negar ni a contradecir declaraciones que hacen técnicos y expertos en esta materia cuando afirman que el cloruro sódico -la sal-, el agente de deshielo más utilizado en todo el mundo, no supone un impacto medioambiental si es utilizada de forma responsable.

También somos conscientes de que la seguridad para los conductores en nuestras carreteras debe ser una prioridad absoluta.
Con ese tema, ninguna broma.

Sin embargo, nos parece que una gestión más eficiente iría en beneficio de los conductores y del medio ambiente.
Porque lo que le preguntamos, señora Salvador, es si se está actuando de forma responsable.

Me explico: cuando en las carreteras hay nieve no hay nada que objetar; cuando hay escarcha, sabemos que las zonas sombrías, si no hay viento, se humedece y convierte en hielo, pero en las zonas a las que le da el sol, eso no pasa.
¿Por qué entonces se abusa del uso de sal indiscriminadamente?
Eso es lo que nos preocupa.

Nos preocupa por dos motivos principalmente.
El primero, que es malo para los vehículos, ya que la corrosión causada por la sal de la carretera produce daños en las carrocerías, en la pintura, en las llantas de los vehículos y, además, puede producir una mayor oxidación en otras partes del coche como amortiguadores, tubo de escape, frenos y radiador.
Eso para las empresas de transporte no es ninguna broma tampoco.
Es importante para ellos.

En segundo lugar, es malo para el medio ambiente, porque el uso responsable del cual hablan los expertos del instituto de la sal pasa por una planificación de las estructuras viarias que cuente con el tipo de vegetación más adecuada para usar en los laterales de los viales que sea adecuada para convivir con la sal o bien diseñar las carreteras para que la sal no se deslice hacia los cursos de agua cercanos.

Como no parece que la CV-70 cuente con ninguna de las dos opciones, desde mi grupo -Ciudadanos- le preguntamos si se va a revisar la gestión, prevención y conservación de esta carretera para que la utilización de la sal cumpla con su cometido de asegurar la circulación en buenas condiciones sin que su derroche cause problemas medioambientales y si se han contemplado desde su conselleria actuaciones diferentes para conservar las carreteras en esos meses de invierno.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora García.

Quan vullga.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, com vosté comprendrà, esta consellera confia en la capacitat professional dels tècnics que té la conselleria per a saber com es combaten els efectes que té la meteorologia en les nostres carreteres i, per tant, nosaltres seguirem amb el protocol que hem portat a terme fins ara en l'àmbit del manteniment i la conservació de les nostres infraestructures viàries i, especialment, en els protocols que s'apliquen per a fer front als temporals i el protocol que s'aplica per a la conservació i manteniment de les carreteres durant l'hivern.

En el cas d'aquesta zona, jo sí que vull destacar que el que sí que hem fet és incrementar el nostre pressupost per al manteniment i conservació.
El contracte que estava vigent entre 2014 i 2018 era de 18,4 milions d'euros.
El que nosaltres hem aprovat i que ha entrat en funcionament ja en setembre, 2018-2022, hem augmentat a 25 milions d'euros el pressupost per a esta zona de manteniment i conservació.

En el cas de la CV-70, els temporals de gener, perquè vosté me fa una menció específica a aquesta carretera, vam invertir un milió d'euros.
Va haver problemes pel lliscament de talussos i per això vam tardar uns mesos més en restablir la circulació en aquesta carretera per la intensitat del temporal, específicament en la mateixa.
I si vosté ho considera, ens pot passar eixa informació de l'institut de la sal i nosaltres.
.
.
, jo la traslladaré als tècnics de la conselleria i que puguen fer un estudi al respecte.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)  

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, consellera.

Passem a la següent pregunta, que és la 1.
570, que formula la diputada del Grup Parlamentari Ciudadanos Mercedes Ventura al conseller d'educació.

Senyora Ventura, quan vullga.

 

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, vicepresidenta.

Buenas tardes, señor Marzà.

Usted sabe que la brecha de género en la carrera académica investigadora es un hecho irrefutable.

En el informe de Â«Científicas en cifras 2015: estadísticas e indicadores de la desigualdad de género en la formación y la profesión científicaÂ», presentada en el 2017 por el ministerio de economía, se muestra un claro ejemplo del porcentaje de mujeres de la categoría profesional de catedráticas que supone únicamente un 21% y el índice denominado techo de cristal hay que indicar que es de 1,86%, lo cual indica que existe más dificultades para la promoción de las mujeres que en el caso de los hombres para llegar a la posición más alta en la carrera investigadora y docente.

Entre las posibles causas podría estar ser madre, porque en las acreditaciones, como usted sabe tanto, las del ministerio, la ANECA, como la de la conselleria, la de La Generalitat, la AVAP, pues no contempla el parón que hacen las mujeres cuando son madres o en la crianza de los hijos.
Ni cuenta en estos parones de investigación el hecho.
.
.
, ya no solo de ser madre, sino de la paternidad o la enfermedad.

Y en este caso lo más lamentable es que un gobierno que dice ser feminista o, sobre todo, intenta luchar contra ese techo de cristal, pues no reparan en la misma.
Pero tampoco reparan en los programas de Grisolía y le voy a poner un ejemplo.

Esto ya no es El Mundo Today.
Esto es una realidad de la Comunidad Valenciana, porque en el hecho de ser madre o de ser padre, ambos tienen derecho a un parón en su vida laboral, para dedicarlo al bienvenido y a la crianza de sus hijos.
Y así, esas excedencias no son contempladas, y no se contemplan esos aspectos, por lo tanto no se puede garantizar una igualdad de oportunidades.

Para que en la cámara lo conozcan, cómo se bareman estas subvenciones del programa de Grisolía, indicar que se evalúa el currículum de las personas solicitantes en los últimos seis años, sin tener en cuenta si en esos años ha habido un parón por maternidad o paternidad, o por alguna enfermedad, lo que va a repercutir en la producción científica de las personas afectadas, que estarían, como saben ustedes, en una clara desventaja con quienes hubieran trabajado durante ese período completo.

En este sentido, señor Marzà, le quiero preguntar si va a incluir usted en estas subvenciones, por ejemplo, en el programa Grisolía, y ya me extiendo, no era la pregunta, pero en el (inintel·ligible) … en esos parones de la maternidad y paternidad, o crianza o enfermedad, en los baremos de los resultados científicos de las personas solicitantes.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies també, senyora diputada.

El cert és que compartim evidentment, com no pot ser d'una altra manera, que existeix un biaix de gènere.
Hi ha un sostre de vidre que hem de trencar, i per tant este govern està fent i l'està trencant des del primer moment en tots els seus àmbits d'actuació.
I també pel que fa a la política científica.

De fet, sincerament, jo sé que vosté sap la resposta que li vaig a donar, perquè vosté ha parlat amb la directora general, i per tant sap quina és la voluntat d'esta conselleria, igual que sap d'on naix la pregunta que vosté em fa.

I és precisament d'una situació que una ciutadana va preguntar i que va muntar i va fer una plataforma de Change.
org per a desenvolupar i dir que volia que es tingueren en compte.

I resulta que eixa plataforma es va crear el dia 5 de setembre i el dia 27 la mateixa ciutadana la va tancar escrivint baix que estava molt contenta de la predisposició del treball de la direcció general de la nostra conselleria, i que estava completament en la mateixa línia del que ella estava reclamant.

I per tant, estem en la mateixa línia del que ha suscitat la seua pregunta.
Per tant, estic segur que compartirà que este és el govern que més està fent per la igualtat de gènere en política científica.
Entre altres qüestions perquè des del primer moment hem incorporat la política de la perspectiva de gènere, pel que fa també a la política científica.

Entre altres qüestions, en la visibilitat de les dones investigadores, en afavorir la conciliació i en alguns dels aspectes que vosté estava demanant i que alguns d'ells ja estan.
En concret, al programa Grisolía, al qual vosté feia referència, s'amplia el període màxim d'obtenció de la titulació, si hi ha un permís de maternitat, paternitat o cura de dependència.

Ja està això, s'amplia el període màxim per a obtenir la titulació.
De fet, en la mateixa convocatòria està, si vol s'ho mira.

I també al llarg del termini de tres anys en el qual u té el contracte que està subvencionat, si u durant estos tres anys en què té el contracte, té una situació en la qual està per exemple, en un permís de paternitat o de maternitat, se li allarga este temps.
Per tant, això és el que està en la mateixa convocatòria.
Si vol, la mirem junts i vorà com és així.

A més a més en altres modalitats també hem introduït aquesta perspectiva de gènere, entre altres qüestions li hem donat major puntuació a aquelles dones investigadores que són investigadores principals.
Hem donat també major puntuació que per exemple els projectes incorporen una perspectiva de gènere, o hem introduït una regla de desempat en què bonifiquem el gènere menys representat.

Per tant, este govern ja està fent política científica amb perspectiva de gènere, i no només això, sinó que va adaptant-se a les necessitats que van sorgint de la mateixa ciutadania, només de 5 de setembre a 27 de setembre, no arriba ni a vint-i-dos dies en què es va donar una solució.

Per tant, seguirem treballant evidentment que sí, i anirem millorant la política, però ja hem fet passos importantíssims per a visibilitzar, trencar els sostres de vidre i sobretot apartar el biaix de gènere que hi havia també en la política científica.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

Polse, per favor, senyora.
.
.

La senyora Ventura Campos:

Me alegra.
Quería conocer su respuesta.
Imaginaba que tendría que ser esa línea.
Pero tengo que decirle que lamentablemente esta ciudadana que usted indica, no solo está ella, sino que hay un gran movimiento que se llama científicas mujeres en toda España, esa ciudadana esta convocatoria no se va a poder presentar a estas becas Grisolía, porque no lo han modificado.

Es una intención que tienen, lo sé de primera mano, y miraba el programa Grisolía también como científica que soy, y no se ha modificado.
¿Que tienen intención de modificarlo?
Esto es otra cosa.
De hecho, esa es la información que me llega desde la dirección general, que tienen intención.
Pero modificado, hoy por hoy no está modificado.

En la convocatoria de los temas no está modificado.
Ojalá estuviera modificado, y esta mujer científica se pudiera presentar.
Pero lamentablemente no se ha podido presentar.
Bueno, se va a presentar pero no va a tener los puntos igual que compañeros que han estado en activo durante este tiempo.

Indicar un dato que me llama la atención.
De las treinta y cuatro subvenciones del año pasado del programa Grisolía, únicamente tres fueron para mujeres.
Eso es un indicador de que algo está fallando.
Y me alegra que ustedes ya empiecen a hacer estas acciones positivas.
Nosotros hemos planteado una proposición no de ley para asegurarnos que va a ser así.

La tiene ahí, me alegro.
Para asegurarnos que va a ser así, ya no solo hacia la maternidad, sino también hacia la paternidad, la crianza y la baja por enfermedad.

Porque esta ventana temporal concreta diferentes países europeos amplían este período de valoración, a nivel europeo se amplía, de los méritos para aquellas personas que hayan tenido parones en la investigación, como una acción positiva para la maternidad o paternidad, por ejemplo.

Y, por ejemplo, en Italia, se aplica un factor de corrección en función de los años que han tenido este parón.
Finalmente indicar que, como usted sabe, es una asunción de obligaciones familiares, no debería de conllevar ningún tipo de penalización, tal como dice la Constitución, y también lo dice la Ley orgánica 3/2007, de los poderes públicos, que el gobierno tiene que facilitar la conciliación…

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Ventura…

La senyora Ventura Campos:

… vida laboral, vida familiar.

Pero muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Ventura.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Ara, senyora diputada, com sabia quina resposta li anava a donar també, també sabia que vosté havia presentat una PNL, i era bastant previsible que acabaria dient que anava a presentar una PNL per a intentar solucionar un tema que ja sabia la resposta.

Però la qüestió és que el cert és que el que li he dit ja s'està aplicant.
No són qüestions que anem a aplicar.
És que ja s'està aplicant.
Vosté està barrejant dos conceptes diferents, i el que estem dient en Grisolía és que ja s'està aplicant allò de l'aturada de tres anys, si ja durant el contracte s'aplica.
Això ja està ara.

El que vosté està demanant és una cosa diferent.
El que vosté està demanant és una qüestió que jo li recomanaria també que compartira amb molta més gent per a poder-ho fer millor.
Per què li dic això?
Perquè quan he mirat la seua PNL hi ha moltes qüestions en les quals no podem estar d'acord, en una qüestió bastant concreta.

I és que podem intentar ajudar un col·lectiu per a deixar fora altres (inintel·ligible) .
.
.
construir millor.
Què és el que anem a fer nosaltres?
Seguir millorant les nostres convocatòries evidentment.
Ja s'han millorat moltíssim amb la introducció de la perspectiva de gènere, com li he dit abans, però també per una qüestió bastant evident.

I és que anem a reunir-nos amb les unitats d'igualtat de les diferents universitats públiques valencianes per a treballar conjuntament amb elles per a tornar a revisar estes convocatòries perquè s'adapten encara i siguen encara millors.

Però el cert és que ja s'està aplicant i aquestes mesures que jo li he donat, com l'augment del temps, com la puntuació extra si l'investigador principal és una dona, o com les aturades que es poden augmentar també, doncs ja estan presents.
I ha estat este govern el que les ha introduïdes per a intentar acabar amb eixe biaix de gènere del qual estàvem parlant.

Per tant, li done l'enhorabona que vinga a treballar amb nosaltres.
Ho podem fer sense partidismes, sense postureos de presentar o no presentar per a fer-se la foto una PNL, sinó tindre clar que hem vingut ací a treballar per a fer-ho de forma conjunta.

La senyora vicepresidenta primera:

Conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

Passem ara a la pregunta 1.
532, que formula la diputada Fabiola Meco, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, a la vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives.
Senyora Meco, quan vullga.

La senyora Meco Tébar:

Bona vesprada, senyora vicepresidenta i consellera.

La pregunta que le formulo esta tarde es fruto de una honda preocupación que genera la descoordinación administrativa entre consellerias, que causa daños involuntarios, es cierto, pero daños directos a ciudadanía beneficiaria de la política, de nuestras políticas, en este caso las botánicas, llamadas a protegerla, poniéndolas en el centro.

La pregunta que le hago, señora Oltra, tiene dos destinatarios naturales.
Uno que está a punto de salir, que es el señor Marzà, porque la situación se produce en centros educativos, y usted como consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas.
He preferido formulársela a usted, y estoy segura de que va a entender por qué.

Mire, la situación es la siguiente: una familia de religión musulmana que nos acompaña esta tarde tiene un hijo menor escolarizado en un colegio público valenciano.
Ha intentado por todos los medios, y digo por todos los medios, también a través del Síndic de Greuges, obtener una respuesta satisfactoria a su situación por parte del centro escolar, del conseller de educación y de usted misma.

Desgraciadamente, no ha sido posible.
Esta familia, como muchas familias de religión musulmana y varias entidades sociales que las apoyan, algunas están aquí presentes esta tarde, como Valencia Acoge, no entienden que el gobierno de la Generalitat valenciana, llamado a velar por la integración, la diversidad y la igualdad en todas las instituciones, incluidas los centros escolares valencianos y sus comedores, no hagan nada para que puedan acceder en ellos a un menú salat.

No entienden, señora consellera, sinceramente le digo, yo tampoco, que la dirección de esos centros escolares vulnere la ley, particularmente la 26/92, del acuerdo de cooperación del estado con la comisión islámica de España, que establece en su artículo 14.
4 la alimentación de los internados en centros o establecimientos públicos y dependencias militares, y la de los alumnos musulmanes en centros o establecimientos públicos y privados concertados que lo soliciten, y lo han solicitado, se procurará adecuar a los preceptos religiosos islámicos, así como al horario de las comidas durante el mes de ayuno Ramadán.

Es del todo inexplicable que este acuerdo que está vigente en cárceles, que está vigente en hospitales valencianos, incluso está vigente en centros de su propia conselleria, producto de una orden dictada por su propia conselleria, que establece que en todos sus centros se incorpore una oferta de menús adecuados a los preceptos religiosos, nada menos que en seis confesiones, que incluye la islámica…

La pregunta que yo le hago, señora Oltra, es: ¿por qué no en los centros escolares valencianos?
¿Cuál es el motivo de esa discriminación y de esa vulneración en la práctica de la libertad religiosa en ellos?

¿Cómo vela usted, señora consellera, desde su conselleria, para que la igualdad, la integración y el respeto a la diversidad sea una línea roja que no pueda traspasar ninguna conselleria?
¿Por qué esa descoordinación que causa daños, señora consellera?
¿Por qué, además, con un conseller de su propio partido?

Sé que a usted le gustan las fuentes directas.
A mí también.
Voy a leerle dos párrafos a los dos consellers a los que afecta esta pregunta, que dice esa carta.
Y leo textual: Â«Me parece que este tipo de imposiciones no fomentan la integración de los padres ni de los hijos.

Â»Mi hijo, a pesar de que va encantado al Max Aub, puede que tenga que cambiar de colegio o nuestra economía familiar se resentirá si yo trabajo menos horasÂ».
Sigue diciendo: Â«Espero que este escrito sirva para resolver definitivamente esta injusticia, no solo con mi hijo, sino con el resto de escolares musulmanes y de otras religiones.

Â»No pretendo que se renuncie a la confesionalidad en las aulas, ni quiero que se impongan nuestras creencias a nadie, pero sí quiero y exijo que se respeten las nuestras, porque forman parte de nuestros valores fundamentalesÂ».

Y así es, señora Oltra, hablamos de valores fundamentales.
Y yo también lo espero, yo también deseo que sus palabras se conviertan en realidad, que llame usted a capítulo al señor Marzà, porque esta situación ya podría estar resuelta hace meses.

Dígale, le digo, señor Marzà, de paso, que sus declaraciones de que aceptábamos la diversidad de nuestras aulas y hemos optado por hacerlo de la mejor manera posible, integrando a todo el alumnado, no es una realidad, señor Marzà.
Hoy no lo es.

Con declaraciones no se garantiza el cumplimiento de la ley.
Es necesario que usted dicte la instrucción correspondiente, como lo hizo en su día la señora Oltra.

La senyora vicepresidenta primera:

Señora Meco.

La senyora Meco Tébar:

Señora Oltra, garantice esta situación.
Nosotros, por nuestra parte, en la ley de infancia y de adolescencia, hemos establecido un artículo que lo hará posible, al que familias como a la que no estamos refiriendo esta tarde podrá acogerse.

La senyora vicepresidenta primera:

Señora Meco.

La senyora Meco Tébar:

Haga lo posible y lo imposible.
Remueva los obstáculos porque para eso es usted consellera.
Y para eso toda esta gente ha depositado su confianza…

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias.

La senyora Meco Tébar:

… en las políticas del cambio, en las políticas botánicas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora vicepresidenta, quan vullga.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyora Fabiola Meco, per esta pregunta, i sobretot per la sensibilitat que vosté sempre demostra en temes d'inclusió i de diversitat.

Efectivament, com vosté ha fet ací, quasi una pregunta a duo, no?
, l'àmbit competencial de la instrucció a què vosté fa referència, de 3 d'octubre de 2016, fa referència al reconeixement, atenció i tracte de la diversitat religiosa en els centres residencials i diürns públics o sostinguts totalment o parcialment amb fons públics de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.

I la seua aplicació, per tant, no és extensible a educació.
No vol dir que hi haja una descoordinació.
Tinga també vosté en compte que esta instrucció està referida a un àmbit on hi ha persones que viuen, un àmbit residencial, que no només té en compte el tema de les menjades, també té en compte les voluntats religioses a l'hora de la fi de la vida, perquè estem parlant de residències on poden haver-hi persones precisament en estes circumstàncies.

Competència en educació és efectivament atendre la diversitat en les aules i en els menjadors.
A mi tampoc m'agradaria que d'un cas puntual se fera categoria.
El nostre sistema educatiu públic i sostingut amb fons públics atén amb normalitat i amb alegria la diversitat que n'hi ha en les aules i en els menjadors.

I és cert que n'hi ha un cas que s'ha d'arreglar, val?
I és cert que quan parlem de la diversitat religiosa o ideològica.
.
.
 Perquè tinga vosté en compte que no només és diversitat religiosa la que pot determinar un menú diferent.
Pensen vostés, per exemple, en famílies en marcat caràcter ecologista que no volen que els seus fills mengen carn, perquè en sa casa no es menja carn, perquè l'excés de producció de carn està sent una catàstrofe ecològica.
O les famílies que no volen que mengen carn perquè tenen un marcat caràcter ideològic animalista.

Clar, ahí també jo li dic, clar que anem a intentar arreglar, que ja s'ha parlat, ja hi ha hagut reunió.
Ahir la mare -que la salude també des d'ací- del xiquet en qüestió va estar parlant en el director general d'educació.
Tinga vosté també en compte que n'hi ha una certa autonomia dels centres i que hem de fer pedagogia en la comunitat educativa.

L'altre dia una associació molt important de l'àmbit educatiu el que plantejava és que, per a fer canvis de menú en els col·legis, ha d'haver un informe metge.
Això atempta completament -i jo coincidisc amb vosté- a la llibertat, no només religiosa sinó també ideològica.
Val?
I hem de fer entendre a diferents comunitats que de vegades, fins i tot en nom d'un progressisme, el que fan és no respectar la llibertat individual, familiar, religiosa i ideològica.

Per tant, nosaltres anem a seguir reunint-nos òbviament.
La carta que vosté ha llegit jo també l'havia llegit perquè la senyora Rachida (inintel·ligible) .
.
.
la va remetre també a la vicepresidència.
I estem intentant solventar un cas puntual, que insistisc en el fet que és un cas puntual.

Ara bé, entenent també i en la instrucció que fem en Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives que quan parlem de menjar halal estem parlant en termes del segle XXI.
És a dir, estem parlant d'eliminar els aliments prohibits, no d'altres qüestions més rituals i que no s'acosten al que ha de ser el segle XXI.

Per tant, quan parlem de menjar halal estem parlant que els aliments prohibits -fonamentalment el porc- no s'incloguen en la dieta, però això s'ha de combinar amb la necessària normativa de salut pública i de benestar animal.

El menjar halal en sentit estricte, vosté sap que per exemple prohibix l'atordiment de l'animal a l'hora del sacrifici.
Doncs, què volen que li diga?
En el segle XXI hem de combinar que menjar halal és la prohibició de determinats aliments, però el benestar animal o eliminar el patiment a l'hora del sacrifici també s'ha de combinar.

I jo crec que això la família d'este xiquet ho ha entés, perquè en un principi la petició era halal estricte.
Això en este moment no quadra amb la normativa.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Acabe de seguida.

…ni amb l'esperit del que han de ser les polítiques també del canvi de respecte als animals o de respecte a la normativa de salut publica.
Però sí el que és la prohibició de l'aliment prohibit i, sobretot, el porc, jo crec que el centre d'ensenyament està decidit a respectar eixe menú adaptat a les creences religioses de la seua família que ells han triat.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, gràcies vicepresidenta.

Passem a la pregunta número 1.
597 que formula el diputat Jordi Alamán del Grup Parlamentari Podemos-Podem també a la vicepresidenta.

Senyor Alamán, quan vosté vullga.

El senyor Alamán Tabero:

Gràcies, presidenta.

Bona vesprada, senyora vicepresidenta.

La pregunta que li vull fer va encaminada a saber la situació de les entitats del tercer sector en relació a la gestió i prestació de serveis que presten als centres de malalts mentals sota la nova formulació contractual que es desprèn del Decret 181/2017, d'acció concertada.

Decret que suposa, al nostre parer, un avanç per les entitats del tercer sector garantint una estabilitat en la prestació dels serveis que no es donava anteriorment, que no depén d'unes eventuals subvencions anuals que poden fer trontollar els serveis prestats per aquestes entitats.
No podem permetre que associacions com AFEMA desapareguen per no poder fer front als pagaments, donades les retallades socials del govern anterior del Partit Popular.

I és per aquesta raó que estem avui ací posant de relleu aquesta problemàtica.
Podem entendre que es tracta d'un canvi transicional, un canvi transicional entre un model de subvenciones i un model d'acció concertada que dóna més seguretat a aquestes entitats.
Teòricament el veiem bé, com també ho veuen les entitats.
(Remors) Entenem que en època de canvis de models no tot va tan ràpidament com un desitja.

Però una cosa és la teoria i una altra és la pràctica.
Una altra cosa és la pràctica perquè, per un costat es pot tindre una demora als pagaments, però és que una altra cosa és començar i tramitar i signar els concerts amb aquestes entitats passat la meitat de l'any, havent un pressupost aprovat.

Ja en l'article 27 d'aquest decret ja diu que la conselleria competent en aquesta matèria de serveis socials tramitarà mensualment l'ordre de pagament dels preus per plaça i servei que s'hagen establit, on aquestes entitats mensualment també hauran de retre comptes amb tota la documentació que vaja aparellada de tota la tasca que estan fent.

Elles estan complint des del mes de gener mes a mes.
Gener, febrer, març, estan complint tots els mesos amb la seua tasca i s'han vist en una situació d'ofegament havent de signar aquests acords al mes d'agost i al setembre sense haver tingut cap retribució.

Duen -com dic- prestant serveis mesos, set mesos, treballant i treballant sense cobrar.
I, evidentment, el seu malestar ha hagut de fer-se públic mitjançant un comunicat com ara el de la Federació Valenciana de Salut Mental.

Aquesta situació, evidentment, ha sigut solventada amb un primer pagament aquest mes dels quatre primers mesos i uns progressius on s'espera que al mes de gener vinent, si tot va bé, es puga pagar a desembre.

En definitiva n'hi ha un calendari de pagaments fruit de la reunió de la taula de concertació social del passat 26 de setembre.
Mentrestant, n'hi ha entitats que també han hagut de pagar els interessos corresponents degut a aquesta inactivitat pagadora de l'administració, pagant en alguns casos més de sis mil euros d'interessos.
Entitats com la Federació Valenciana de Salut Mental, concretament set entitats, duen gestionant vint-i-quatre centres i més de sis-centes places.

N'hi ha hagut incompliment en aquest sentit dels terminis per part de l'administració?
Pagarà els interessos il·legítims d'aquestes entitats que no deurien d'haver pagat novament?
Entenem que la forma de pagament confirming és de total garantia i evita pagar interessos davant.
.
.
Disculpe, vaig a fer-ho en pregunta.

La pregunta és si el model en forma de confirming assegura que les entitats davant un eventual retard de l'administració en el pagament puga evitar fer-los pagar interessos.
Bo, siga quina siga la resposta, nosaltres anem a estar vigilants perquè açò vaja en el seu correcte camí.

Desconeguem què ha passat en aquestos set mesos d'inactivitat per part de la conselleria i no genera cap confiança vers el que puga passar el curs vinent on entenem que es pretén estendre aquest concert.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Alamán.

El senyor Alamán Tabero:

Acabe ja.

.
.
.
aquest concert no només del sector de la diversitat funcional sinó també al sector dels menors com també al de la tercera edat.
I aquesta desconfiança que ha generat enguany no podem permetre que es continue repetint.

Per això jo li pregunte que quines actuacions està duent a terme la conselleria per evitar aquestos retards dels concerts en serveis i programes destinats.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

El senyor Alamán Tabero:

.
.
.
a la malaltia mental que actualment estan ofegant

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Alamán.

El senyor Alamán Tabero:

.
.
.
pressupostàriament les entitats que presten aquest servei.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

Senyora vicepresidenta, quan vullga.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Alamán, gràcies per la seua pregunta.

Efectivament, com vosté ha dit l'acció concertada va substituir un règim de subvencions que obligava a les entitats del tercer sector a presentar cada any la sol·licitud de les subvencions, a justificar la despesa, i això any rere any.

I a més el que feia era que hi havia tres o quatre -depenent de l'any- pagaments a l'any i generava una precarització i una inseguretat en el sector que genera la pròpia concepció de les subvencions com una cosa que et poden donar o no.
Quan estem parlant de serveis que han de romandre en el temps, que no és un programa puntual, sinó que és un servei residencial o un servei de dia que, òbviament, tots els anys va a seguir prestant-se.

Per tant, una reivindicació històrica del tercer sector com era posar en marxa un sistema de concerts és el que posàrem en marxa a través d'eixe Decret 181 a què vosté ha fet referència a finals del 2017.

Vosté parla d'inactivitat de l'administració i això és molt injust, senyor Alamán.
Perquè, què hem fet durant estos mesos fins a firmar el contracte?
Doncs tot el que s'havia de fer.
I tot el que s'havia de fer que era traure la convocatòria del acords d'acció concertada.
Perquè posar en marxa un nou model completament diferent a l'anterior òbviament no està exempt de problemàtica com vosté pot entendre.

L'aplicació informàtica que havia de posar-se en marxa va fallar més del que es pensava i, per tant, es va endarrerir el que era el nou model informàtic també.
Perquè, acompanyat a una decisió política n'hi ha moltes decisions administratives i tècniques darrere.

Però la convocatòria dels acords d'acció concertada en matèria de serveis socials en el sector d'atenció a persones en diversitat funcional, no només salut mental, sinó tota la diversitat funcional, es va publicar als dos mesos següents de l'obertura de l'exercici econòmic.
¡Un rècord!
Dos mesos després de l'obertura d'exercici econòmic.
No inactivitat, senyor Alamán.
Activitat frenètica.

Publicat al DOGV el 26 de març concretament per a l'atenció a persones, en este cas a trastorn mental greu, es van traure un total de 979 places de quatre tipologies: centres de rehabilitació i integració social, centres de dia, residències i altres específics per a malalts mentals crònics i habitatges tutelats.
Val?

Per part d'esta vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives es va agilitar la tramitació tot el possible, resolent-se la convocatòria de març el 27 de juliol.
En només quatre mesos, quan el termini previst era de sis mesos.

Inactivitat?
No, activitat frenètica, senyor Alamán.
I formalitzant-se els concerts després de la Resolució 27 de juliol es formalitzen els concerts a Alacant i Castelló el 31 de juliol, dos dies després -inactivitat no, senyor Alamán- i a València l'1 d'agost, tres dies després.
Inactivitat no.

I estava previst un mes en la normativa per a formalitzar el contracte després de la resolució i es va fer en dos dies a Castelló i Alacant i en tres dies a València.

Per assegurar a més la cobertura financera perquè les entitats estaven advertides que açò s'anava a demorar, com a mínim, fins al mes d'agost, tenint en compte els terminis, l'IVF primer els va garantir òbviament el pagament en retroactivitat des de l'1 de gener.

Però a més l'Institut Valencià de Finances, que ara ja no està per a altres coses sinó per a estes, ha concedit préstecs a les entitats d'interés molt baixos -3% fins a la resolució de la convocatòria i el 2% a partir de la resolució- per a cobrir tot el finançament de gener a agost.
No n'hi ha ofegament, senyor Alamán, en estes mesures.
No n'hi ha ofegament.

Per què?
En este cas es van escollir 63 entitats en una primera fase i 23 en una segona fase als préstecs de l'Institut Valencià de Finances que nosaltres ja havíem previst precisament perquè sabíem que el procés anava a tindre la durada que anava a tindre.

A hores d'ara s'han realitzat els pagaments de gener a maig.
Està pagat el mes d'agost i juny i juliol està abonat mitjançant confirming, val?
I el mes de setembre es pagarà al novembre i octubre es pagarà al desembre.
I esperem, en el primer trimestre de 2019 començar ja els pagaments mensuals.

Esta és la calendarització.
Les entitats ho sabien.
N'hi ha entitats que tenen altres problemes d'ofegament.
Una que vosté ha nomenat, precisament l'ofegament que té no és pel tema del concert és per una altra història i que ells ho saben i nosaltres també i estem també en vies de solució.

Però, en tot cas, este canvi és un canvi que contesta a una reivindicació històrica del tercer sector i tots els períodes de transició -com vosté molt ha dit.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

…en la seua intervenció- tenen moments en què hem de fer estos ajustos.
Però l'any que ve açò ja estarà funcionant com deu funcionar, amb pagaments mensuals.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, vicepresidenta.

Passem a la pregunta 1.
589 que formula el diputat Víctor Garcia del Grup Parlamentari Compromís al conseller d'economia sostenible.

Senyor Garcia, quan vosté vullga.

El senyor Garcia i Tomàs:

Gràcies, senyora presidenta.

Molt bona vesprada, senyor conseller.

Vosté sap, senyor Climent, que els sistemes de cogeneració energètica són una de les eines importants dintre la eficiència energètica i dins del nou model energètic que vosté està promovent.

La cogeneració augmenta en un 30% el rendiment convencional de la generació elèctrica convencional, així com també s'arriben a rendiments energètics del 85%, enfront a més del 50% de la eficiència energètica convencional de generadors actuals.

Per tant, no són ja estalvi d'energia primària, sinó que també s'eviten grans pèrdues d'energia, reduccions d'emissions, reduccions també en les partícules d'efecte hivernacle i guanys en la seguretat de subministraments i en la competitivitat de les empreses són alguns dels seus beneficis reconeguts per tots.

De fet, a l'Estat la cogeneració sols arriba al 11% de la generació elèctrica, utilitzant també el 25% de la demanda del gas i el 5% del consum elèctric.
Si mirem cap a Europa hi ha un paquet legislatiu que permetrà a tots els estats de la Unió Europea arribar amb cogeneració energètica fins al 20% i el 25% també del calor, estalviant més de 350 milions de tones de CO2.
Per tant, és un bon mirall per a mirar-se, per a portar-lo ací, a casa nostra.

I ara anem ací, a casa nostra.
A casa nostra són moltes les empreses, com és també en el sector de les taulelleres, el sector de la ceràmica, que són electrointensives, pel qual el foment de la cogeneració d'alta eficiència es una mesura d'estalvi energètica necessària.
I no sols això, és a dir, s'han portat polítiques que han fet frenar la cogeneració que ja es produïa, i de fet han hagut turbines que han estat parades quan durant el procés productiu dins del procés del sector ceràmic està consumint una gran quantitat de gas.
I ara mateix tot eixe vapor sobrecalentat i a altes pressions va directament a l'atmosfera, que quan se redirecciona cap a una turbina generem energia elèctrica i arribem a eixos percentatges del 85% de rendiment, com abans li he dit.

Per tant, eixa és una de les funcionalitats, però damunt el sector de la ceràmica per exemple ne té una altra, i és que li augmenta la productivitat i li augmenta la competitivitat.
Per què?
Perquè al final eixe estalvi que té l'eficiència energètica que porta a la xarxa revertix en uns costos menors de producció i, per tant, augmenta la productivitat de tot el sector.
A més productivitat, doncs també tenim més treball i tenim més futur per al sector.

Hem viscut anys negres pel desenvolupament sostenible al conjunt de l'Estat espanyol i hem sofert polítiques ràncies del PP contra l'autoconsum, les energies renovables i, és a dir, pues, contra eixa major productivitat, contra estes empreses i, per tant, també, han derivat també en una minva del treball i que evidentment cal revertir.
Des de fa tres anys que el Consell promou un model energètic nou, descentralitzat i basat en l'estalvi, l'eficiència energètica i les energies netes renovables, on reclamar un marc jurídic, estable i recolzant la cogeneració d'una forma singular és un element més de l'aposta per a la reindustrialització.
Si volem més indústria no pot ser també que consumisca més energia.
Per tant, la cogeneració és part també de la solució a eixa eficiència energètica i també a la compatibilitat de les nostres empreses.

Per tant, per tot això volem saber quines mesures està adoptant la Conselleria d'Economia Sostenible per a promoure i recolzar la cogeneració energètica.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor García.

Senyor conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor García.

Puc dir-li que des del primer moment, i com vosté ho ha dit molt bé, tant el Consell com la Conselleria d'Economia Sostenible vol, i ha treballat i està treballant perquè la cogeneració jugue un paper fonamental en la millora de l'eficiència energètica i a més a més que servisca per a reduir la factura energètica mateixa per a les empreses, especialment, com vosté molt bé diu, en el sector taulell, però no únicament i exclusivament en el sector taulell-ceràmic, sinó també en altres sectors del nostre territori, com per exemple el sector del tèxtil.

Però no solament des del punt de vista energètic és important aquesta tecnologia, també des del punt de vista econòmic i industrial.
La cogeneració actua com a factor de desenvolupament d'inversions, reducció de costos, com vosté també molt bé ha dit, augment de la competitivitat de les nostres empreses i, en conseqüència, genera ocupació.

Encara que a hores d'ara, a la millor perquè han tingut altres prioritats, no existeix una línia específica dins de les línies de subvenció per a la cogeneració del Ivace, sí que he de dir-li que donem suport a les instal·lacions de cogeneració en l'àmbit d'autoconsum, que sí que queda recollida en diferents ajudes.
Per tant, sí que es poden adherir a subvencions o ajudes en la convocatòria d'ajudes en matèria d'eficiència d'energètica en la industria i els edificis del sector terciari, que a més a més, torne a repetir, pot ajudar a estes instal·lacions en l'àmbit de la cogeneració i en la línia de finançament bonificat per a projectes d'autoconsum elèctric en empreses i entitats, que a més a més també tenen cabuda estos projectes de cogeneració en règim d'autoconsum que funcionen amb energies renovables, bàsicament amb biomassa o biogàs.
És a dir, que eixes possibilitats les hem donat.

Sabem que hi ha una competència, com vosté també molt bé ha dit, que depén de l'Estat, i a més que pot donar la possibilitat el mateix govern actual a allargar la cogeneració fins el 2030 sense massa problemes en aquells que estan utilitzant-la.
Però, així i tot, nosaltres, el Consell, anem més enllà.
I què fem?

Per a donar visibilitat a aquesta necessitat de cogeneració des de la Conselleria d'Economia Sostenible, i més concretament des de l'Ivace, estem realitzant un pla d'impuls a la cogeneració al nostre territori en l'Horitzó 2030.
Aquest pla contindrà un cens actual de les plantes de cogeneració existents al nostre territori desglossant-les per sectors i subsectors econòmics i per tecnologies, i constatant la situació actual de l'estat de funcionament de cadascuna de les plantes.
Diagnòstic, saber on estem.

Així mateix s'analitzaran les principals barreres al desenvolupament d'aquesta tecnologia des del punt de vista legislatiu, administratiu, econòmic i tecnològic.
A més a més, es fixarà el potencial d'objectius de cogeneració a 2030 realitzant diferents propostes d'actuació i mesures de foment, tant legislatives, com econòmiques, promocionals, informatives i formatives a l'Horitzó 2030 per aconseguir-los.

S'analitzarà, entre d'altres, la idoneïtat o no de la creació d'incentius econòmics i autonòmics per a promoure la ubicació de noves instal·lacions de cogeneració i accions perquè des del govern de l'Estat es desenvolupe la disposició addicional vintena de la Llei 24/2013, de 26 de desembre, del sector elèctric, que permeta engegar un pla de renovació de les actuals plantes de cogeneració, ja que sinó corren el risc que es paren i, per tant, deixen d'aportar a la societat els beneficis d'estalvi d'energia primària associats.

Per tant, senyor Garcia, com pot veure, el suport a la cogeneració és una part fonamental de la nostra política energètica i industrial per la seua contribució a la reducció de costos energètics, millora de l'autosuficiència en generació elèctrica i compliment d'objectius mediambientals.
A més a més, com vosté també molt bé ha dit, són una aportació important més al nostre objectiu, a l'objectiu pel que està.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

.
.
.
treballant el Consell dia a dia a la reindustrialització del nostre territori.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Pregunta número 1.
204, que formula la diputada Maria Josep Ortega, del Grup Parlamentari Compromís, també al conseller d'Economia Sostenible.

Quan vullga, senyora Ortega.

La senyora Ortega Requena:

Bona vesprada, senyor conseller.

El govern del botànic ha hagut de fer front a abandonaments, forats i retallades de molts anys que ens va deixar al nostre sistema públic.
Això inclou també a les universitats.
Des de l'any 2011 fins que el botànic va arribar en 2015 les retallades van ser continues.
Ara podem parlar de recuperació i d'un continu increment dels pressupostos d'universitats i d'estudis superiors.

Al 2016 es va incrementar en 135 milions respecte a 2015.
El 2017 s'incrementà en 94 milions més, situant-se en 866 milions per a l'exercici d'eixe any.
A més a més, la Conselleria d'Educació enguany concedix set beques salari per un total de 1.
723 universitaris, 152 ajudes perquè els estudiants que estan finalitzant els seus estudis no hagen d'abandonar i les primeres ajudes per a traure i retindre els investigadors i investigadores que es van haver d'anar com a conseqüència de les retalles del Partit Popular.

Bé, no sols es tracta d'un increment general als pressupostos, s'està fent també una aposta ferma per part del Consell per a enfortir les universitats, per tant, per millorar l'educació superior dels valencians i de les valencianes.

Així, els últims anys s'han aprovat -per posar alguns exemples- subvencions per a la formació de la investigació científica, desenvolupament tecnològic, innovació, promoció dels parcs científics, ajudes també per a la realització d'estades de personal investigador-doctor en empreses del País Valencià i s'han realitzat projectes per a la millora de la competitivitat empresarial.

Altra qüestió que em pareix fonamental per aquesta promoció de la innovació, per recolzar la modernització de les universitats i el seu progrés cap a nous camps d'estudis i de treball, ha sigut la creació de noves càtedres, com, per exemple:

La Càtedra d'Economia del Bé Comú, la primera de l'Estat espanyol per difondre els valors que posen l'interés general per damunt dels interessos particulars i amb la finalitat d'investigar alternatives econòmiques sostenibles.

O la Càtedra d'Economia Feminista, una ferramenta fonamental per a l'administració de la societat que estem vivint, que tant i tant necessitem, i convençuda que aquesta aposta contribuirà a millorar la cooperació entre universitats i empreses i repercutirà en un canvi molt positiu en el nostre model productiu.

Però, senyor conseller, des de del Grup Parlamentari Compromís volem saber quines accions té previstes la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball per a l'impuls de la cooperació entre les universitats valencianes i les empreses?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Ortega.

Quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Ortega, vosté ho ha dit molt bé, hui la Conselleria d'Economia Sostenible té un especial interés a fomentar la transmissió de coneixement, experiències i actius intangibles des de les nostres universitats al nostre teixit empresarial.
Parlem de la Conselleria d'Economia, però és una aposta decidida per a la transformació del model productiu, és una aposta decidida del Consell i, en definitiva, del botànic.

A través de l'impuls, de l'emprenedoria i la promoció de la investigació i innovació en l'àmbit universitari, tant entre el personal docent i investigador com entre l'alumnat, impulsant canals d'informació que permeten la comunicació de les iniciatives emprenedores i innovadores de la comunitat universitària amb els sectors productius del nostre territori, i la cooperació conselleria-universitat empresa era abundant i fructífera.

En l'àmbit de l'emprenedoria he de dir-li que comptem amb el campus d'emprenedor innovador, programa destinat a l'exercici d'activitats formatives i d'investigació realitzades per les nostres universitats públiques i orientades cap al coneixement i difusió permanent de l'emprenedoria i la innovació.
Així com el Banc de patents i coneixement, programa que té per objecte propiciar la trobada entre els emprenedors i empresaris amb els centres de generació de coneixement innovador per tal de facilitar la transferència dels resultats tecnològics generats per científics als sectors productius i serveis.
Podria estar parlant-li de tres o quatre programes més que tenim en totes i cadascuna de les universitats públiques en l'àmbit de l'emprenedoria, parlar estrictament, stricto sensu, de la conselleria.

Però també, com vosté també feia referència, hem impulsat i finançat diverses càtedres en les universitats públiques valencianes que estan ajudant-nos moltíssim per a transferir eixe coneixement al teixit productiu, a la societat en definitiva.
Càtedra d'Empresa i Humanisme, dirigida a difondre els principis i pràctiques de gestió cívica i ètica de l'empresa.

Vosté ho ha dit, Càtedra d'Economia del Bé Comú, per a contribuir a l'estudi i desenvolupament de la mateixa economia, basada en les persones com a centre de qualsevol acció.

Càtedra d'Economia Feminista, dirigida a recordar els principis de la mateixa economia feminista.

I molt bé, este matí ho dia molt bé la vicepresident en el Servef, que l'anomenem Labora, no?
És a dir, quan un treballa també ha de pensar en aquelles persones que treballen però no tenen remuneració, i això és importantíssim i ho perdem de vista.

Càtedra d'Economia Valenciana, per a donar suport al coneixement de l'economia valenciana i les seues potencialitats en el marc d'economia sostenible.
Economia blava, Càtedra Innova per al desenvolupament i disseny de la implantació d'una estratègia valenciana de formació per a l'ocupació.

I, d'altra banda, també he de dir-li que en els programes d'ajudes de la recerca de desenvolupament i innovació empresarial es fomenta la transferència de coneixement de les universitats, subvencionant per despeses de contractació d'instituts i de departaments universitaris per part de les empreses beneficiàries.
A més tenim previst establir acords de col·laboració amb totes les universitats públiques valencianes perquè els seus experts col·laboren en la valoració tècnica dels projectes empresarials que concòrreguen a les convocatòries de creació d'empreses de base tecnològica, recerca i desenvolupament per a Pime, i de recerca i desenvolupament en cooperació.

També, en les ajudes dirigides als centres tecnològics es fomenta la col·laboració amb les universitats, dins de les activitats previstes per a recolzar l'emprenedoria innovadora es disposa d'una línia d'ajudes dirigida a recolzar la prestació de serveis d'alt valor afegit que impulsen la creació i el creixement de noves empreses innovadores, aquestos serveis són prestats per agents especialitzats entre els quals es troben els parcs científics de les nostres universitats.

I, per a concloure, des de l'àmbit de programes i serveis europeus, cal destacar la col·laboració amb les universitats de la Comunitat Valenciana en la difusió d'Horitzó 2020.

Com veu, fem una aposta pel coneixement com a eix…

La senyora vicepresidenta primera:

Conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

…de transformació social.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Passem a la següent pregunta que és la que formula el diputat del Grup Parlamentari Podemos-Podem, senyor Antonio Estañ, també al conseller d'economia sostenible, ¿no?
No és Antonio… 1.
334, senyor Antonio Estañ, si n'hi ha alguna errada… (Veus) També el senyor Almería, sí, senyor.

Senyor Almería, té vosté la paraula.

Quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, presidenta.

Bona vesprada, conseller.

Al mes de maig de 2017, ja fa quasi any i mig, presentava vosté el Pla d'acció per al foment de la seguretat industrial a diferents entitats: federacions, associacions de caràcter industrial, a la CEV, als col·legis professionals, sindicats, i al consell de cambres.
Encara estava en el seu lloc el director general d'indústria i energia, Diego Maciá, del que tenim un bon record.

Aquest pla era un acord del seminari del consell de Sagunt que tenia com a objectiu previndre limitar els danys o perjudicis a persones, béns o al medi ambient derivats de l'activitat industrial.
És lògic que la consecució d'este objectiu passa per detectar i limitar, o eliminar, si és possible, les causes que originen els riscos de l'activitat industrial.

En esta presentació destacava vosté, conseller, que s'havien mantingut reunions amb els sectors implicats en la seguretat industrial donant com a resultat de consens l'esmentat Pla d'acció per al foment de la seguretat industrial que havia permés marcar unes línies d'acció prioritàries, en primer lloc, deixant per a més endavant la definició i concreció de les actuacions a desenvolupar en cadascuna d'aquestes línies i sempre de comú acord.
Entenem que estes actuacions serien d'un segon nivell d'estructuració del pla i haurien de tenir un nivell de concreció major que les línies prioritaris d'acció.
Fins ací, bé, consellera.

No obstant això, en la mateixa presentació destacava vosté, també, que el pla contemplava la creació del Consell Valencià de Coordinació de la Seguretat Industrial a fi d'impulsar, coordinar els criteris, i prioritzar les actuacions de l'administració en matèria de seguretat industrial, i que aquest consell identificaria les prioritats d'actuació i línies de treball a desenvolupar.

Disculpe, conseller, però el que intentem és aclarir el tema; si el Pla d'acció per al foment de la seguretat industrial havia permés ja marcar unes línies d'acció prioritàries i també contemplava la creació d'este consell valencià de coordinació, que entre les seues atribucions havia d'identificar les prioritats d'actuació i també les línies de treball a desenvolupar, que suposadament ja haurien d'haver estat definides pel mateix pla…, i ací ja m'embolique i necessitaria que vosté ho verificara.
¿Qui és el que va delimitar les línies prioritàries d'actuació?

Després, a principis de setembre del 2018, la seua conselleria posava en marxa el pla d'acció per a la promoció de la seguretat industrial amb un dotació de 400.
000 euros per a aquest any firmant un conveni amb les principals associacions industrials, un acord que permetrà la realització d'una campanya de difusió i sensibilització per a difondre entre la ciutadania elements de conscienciació sobre la cultura i la importància de la seguretat industrial sota el lema: Â«Sí, seguretat industrial, sempreÂ».

En principi, entenem que aquesta iniciativa és una actuació concreta que li correspondria al segon nivell d'estructuració del pla, i inclosa dins d'una línia d'acció prioritària però, bé, agrairíem que ens ho clarificara.

En resum, estem d'acord que les accions de difusió, sensibilització i creació de cultura sobre un tema en concret són d'extremada importància; no obstant això, després d'any i mig, i esperant alguna cosa més d'aquest pla, que de segur ara vosté ens revelarà finalment, com pogueren ser per exemple quines són les línies d'acció prioritàries del pla, quines són les actuacions a desenvolupar en cada línia d'acció, en el seu cas si n'hi ha alguna actuació específica adreçada a detectar i limitar les causes que originen els riscos industrials, que és l'objectiu fonamental d'aquesta planificació i que n'hi ha previst, òbviament, per a la implementació del pla.

En resum, la pregunta és quin és el grau de desenvolupament i implementació actual del Pla d'acció per al foment de la seguretat industrial.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Almería.

Conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, senyor Almería, vaig a intentar explicar-li tot el procés també del que hem fet en el pla perquè de vegades, també, escoltant-lo a vosté jo també em confonc i ja no sé si creu que és positiu que ha d'haver-hi un consell de coordinació del pla o no ha d'existir eixe consell de coordinació.
Vosté sap que ens agrada fer política sempre de baix cap a dalt i amb molta participació i, per tant, han d'eixir fins i tot les línies del pla del mateix consell de coordinació valenciana per a la seguretat industrial.

Però, el primer que vullc dir és que la seguretat industrial és una prioritat per a la conselleria i per al Consell, i el foment i la promoció d'aquesta és una de les mesures estratègiques de La Generalitat, tal com es va aprovar en el seminari del Consell celebrat a Sagunt en 2017.

La seguretat industrial és per a les persones i les persones són el nucli del govern del botànic.
En eixe sentit, des del passat any, 2017, es va treballar en l'elaboració del Pla d'acció per a la promoció de la seguretat industrial en coordinació amb tot els agents implicats, una tasca que he de dir és pionera en l'estat, que compta amb el Consell Valencià de Coordinació de la Seguretat Industrial com a instrument operatiu per al seu desplegament en què estan representats els sectors intervinents en la seguretat industrial a través de les federacions, associacions, i col·legis professionals respectius.

Els objectius del pla són: intensificació de controls, lluita contra l'intrusisme professionals, control dels productes industrials posats en el mercat i el foment de la informació en matèria de seguretat industrial.

El Consell Valencià de Coordinació de la Seguretat Industrial, en la seua reunió del 10 d'abril del present any, va acordar la realització d'una campanya de sensibilització per a la ciutadania sobre la importància de la seguretat industrial; així mateix, va acordar la realització d'actuacions de diagnòstic de determinades instal·lacions industrials, el diagnòstic de les instal·lacions pretén avançar actuacions que haurien de fer les empreses per a millorar la mateixa seguretat industrial, és a dir, una espècie de pre-ITV per a detectar possibles incompliments perquè puguen ser solucionats sense necessitat d'aplicar accions coercitives.

Dir-li que el passat 3 de setembre es van signar els convenis amb les entitats encarregades de realitzar les actuacions prèviament aprovades pel consell de coordinació.
Van signar les entitats, Aseival, que ha iniciat i esperem que per a desembre pugam tindre ja el resultat d'aquestes accions que són accions de diagnòstic, que seran més de 500 diagnòstics de seguretat industrial i impactes en professionals de la indústria, instal·ladors, mantenidors o enginyers; i, d'una altra banda, amb la mateixa data van ser signats quatre convenis amb el consell de col·legis oficials d'enginyers graduats i enginyers tècnics industrials de la Comunitat Valenciana, el Col·legi d'Enginyers Industrials de la Comunitat Valenciana, la Federació Empresarial Metal·lúrgica Valenciana, Feneval, i Fempa, cadascú d'ells amb un suport de 20.
000 euros per a dur a terme accions divulgatives en diferents mitjans de comunicació i la realització de jornades tècniques per a professionals.

L'objectiu és que aquestes actuacions es realitzen en tot l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana incloent el major nombre possible de localitats i que tinguen públics objectius molt diferents, a fi que puguen aconseguir l'arribada a la màxima població.
A més, el calendari d'actuacions de les accions de difusió i conscienciació en aquest moment es troben en fase de preparació i de manera imminent s'estaran executant.
Addicionalment, anualment s'executen els programes d'inspecció pels serveis territorials d'indústria a fi de comprovar el grau de compliment reglamentari en matèria d'indústria en els establiments i instal·lacions industrials.

Per tant, és un missatge no coercitiu que té molta influència en la ciutadania que és l'àmbit de la seguretat industrial, i a banda està la inspecció que hem de fer de manera obligatòria per al compliment estricte de la llei.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

La següent pregunta la formula el diputat del Grup Parlamentari de Ciudadanos, senyor Woodward, també al conseller d'economia sostenible.

Senyor Woodward, quan vullga.

El senyor Woodward Poch:

Buenas tardes, señor Climent.

Le voy a leer unos titulares que me imagino que usted estará al tanto de ellos, y cronológicamente desde el año 2016 que es cuando se produjo la votación del famoso brexit en el Reino Unido.

Mire, en 2006, dos meses después, Â«las exportaciones valencianas al Reino Unido se desploman tras el brexitÂ»; Â«las exportaciones valencianas al Reino Unido se hunden 24 veces más que las españolas tras el brexitÂ».
(Soroll de papers)

En 2017, Â«las exportaciones valencianas al Reino Unido tras el brexit siguen cayendo y ya van 322 millonesÂ»; Â«el brexit frena en seco las exportaciones de la Comunidad Valenciana hacia el Reino UnidoÂ»; Â«las exportaciones hacia el Reino Unido se hunden un 11%Â»; Â«el brexit no da treguaÂ»; Â«las exportaciones de la Comunidad Valenciana hacia tierras británicas caen un 14%Â», esto fue en abril del 2018, y recientemente ya, Â«cae la actividad económica con el Reino Unido ante el inminente brexitÂ», y ya el mes pasado, Â«cara y cruz de las exportaciones de la comunitat, se mejoran hacia Estados Unidos pero se hunden con el Reino UnidoÂ».

Mire, el presidente de Imeca nos comentaba que la incertidumbre que nos sobrevuela con efectos globales y locales parece poner de manifiesto errores metodológicos en este tipo de procesos, se refería al brexit.
Asistimos sorprendidos a situaciones en las que se toman o nos hacen tomar decisiones de una gran trascendencia económica para el conjunto de la sociedad sin la suficiente información sobre sus efectos.
Y le daré unas cuantas cifras que me imagino que está usted al corriente.

Exportaciones, en el año 2017 caen las exportaciones -como ya le he dicho- un 11% y que representan una pérdida de 288 millones de negocio con el Reino Unido; en los primeros siete meses del año 2018 la caída ha sido ya del 10,9%.
Por contra, las importaciones en el año 2017 aumentaron un 8,2% al Reino Unido, un total de 119,95 millones más de importación, con lo que arroja un saldo negativo de la balanza de unos 400 millones de euros con esas diferencias.

Y mi pregunta es: ¿Qué medidas ha llevado a cabo?
¿Qué medidas están en marcha?
Y ¿qué tienen previsto implementar por la pérdida de negocio que supone el brexit a nuestro tejido empresarial de la Comunidad Valenciana?
Y como podrá entender por los titulares y las cifras que le he dado, me refiero a las medidas para evitar la pérdida total de negocio con el Reino Unido.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Woodward.

Conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor diputat, mire, en economia la desconfiança és una enemiga potent perquè funcione d'alguna manera, ¿no?
Vullc dir, i fins que no es tanque al març del 2019 tot el tema de les relacions entre el Regne Unit i la Unió Europea, aleshores eixa incertesa va a provocar que es puguen taxar estes coses a aquest territori i a tots els altres territoris del món perquè sabem que l'economia és un mocador.

Però jo vaig a donar-li una altra dada, una dada molt important en el conjunt de l'economia i bàsicament en les exportacions que és molt bona, és molt bona, perquè si el brexit ens ha fet perdre eixos percentatges, concretament d'un any a l'altre, del 2017 al 2018 hem perdut un 11% en exportacions, en el mateix període resulta que nosaltres hem crescut un 2,7% en les exportacions.
Per tant, vol dir que estem diversificant bastant bé la nostra economia, i això també ho hem de posar en valor.
No sé si m'explique.

I exactament pel brexit doncs hem d'intentar obrir més mercats, intentar que la nostra economia es consolide.
I ¿què estem fent?
Mire, hem reforçat la xarxa d'oficines en l'exterior, en l'actualitat comptem amb 26 antenes que donen servei a 37 mercats, tenim concretament el doble de mercats que teníem en el 2015.
A més, un dels mercats on hem restablert la nostra presència ha sigut concretament el Regne Unit, és a dir, a través d'una nova delegació a Londres, operativa  des del 2017, on es presten serveis personalitzats per a facilitar la introducció de les empreses a aquest mercat i l'accés a la informació sobre oportunitats reals i nous contactes comercials.

També el Regne Unit està inclòs en el pla de promoció exterior de la Comunitat Valenciana.
Dir-li que els propers dies 20 i 21 de novembre, l'Ivace organitza el tercer congres Go Global, junt amb les cambres de comerç i l'Icex.
És un esdeveniment de referència en internacionalització.

I dir-li que enguany, a més de les trobades amb la xarxa exterior, hi haurà un espai de trobades amb importadors interessats a conéixer l'oferta dels principals sectors valencians, i bàsicament en gent del Regne Unit.

Així mateix, implementem noves accions de promoció per a noves destinacions, tant dins de la Unió Europea com fora d'ella.

També vull destacar que com a accions d'atracció d'inversions des del Regne Unit, en maig del 2017 es va realitzat la participació de la fira Foreign Direct Investment Expo en Londres, considerada fira de referència de la internacionalització.

L'objectiu de la participació en aquesta fira exposar les fortaleses, beneficis i oportunitats de negoci del nostre territori per a tots aquells inversos interessats en un enclavament estratègic, sòlid i estable on resituar el seu negoci.

Els resultats d'aquesta participació van ser positius.
A hores d'ara, estem donant seguiment a un projecte d'inversió del sector TIC amb les perspectives fermes d'implantació al nostre territori.

També s'ha iniciat contacte amb altres potencials inversors que en aquest moment estan sondejant la Comunitat Valenciana i que van des del sector TIC fins al sector logístic i l'immobiliari.
Des de la confiança i el treball estem minimitzant l'efecte brexit, perquè si no estiguérem fent totes aquestes coses i mirant amb lupa què és el que podem fer més davant el Regne Unit, la veritat que estaríem parlant de números també molt sorprenents.

I després vull donar-li una dada també molt positiva.
Dir-li, i com vosté també ha dit, que a pesar que hem perdut un 11% d'exportacions en un any, dir-li que s'ha destacar en el període…, perdó, s'ha destacat com el segon millor inversor estranger al nostre territori en 2017, el Regne Unit, amb un 22% de la inversió total rebuda, i en el primer semestre del 2018 es manté com a tercer major inversor amb un 15% de la inversió també total rebuda, la qual cosa vol dir que totes i cadascuna de les accions que estem fent el Consell en l'àmbit de la internacionalització estan també destinades per a pal·liar eixa situació que tenim en el Regne Unit.
I la veritat que els números no són tan dolents.

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.
(Aplaudiments)

Senyor Woodward, té vosté temps, però ja el conseller no li podrà contestar.

El senyor Woodward Poch:

Sí, sí, lo sé, lo sé.

Solo agradecerle la respuesta, porque creo que es la primera vez que tenemos datos sobre el negocio con el Reino Unido tan claro como los ha expuesto.
Y se lo agradezco.

Y como le he formulado también la pregunta por escrito, seguro que recibo los datos.
Pero nada más era por ponerle en cuestión que para nosotros es un mercado muy importante.
Ya sabe que hay 75.
000 residentes registrados.
La Comunidad Valenciana es la primera potencia, o el primer país o la primera región europea con más turistas y residentes procedentes de Reino Unido.
Y de ahí nuestra preocupación.

Y sobre todo, volverle a recordarle que el 8,7% en el 2017 fue el nivel de exportaciones con respecto al total que hacíamos en el Reino Unido.
Y, por tanto, los 2.
500 millones que se exportan al Reino Unido entendemos que es una preocupación, como veo que están ustedes al pie del cañón, e intentaremos continuar nuestra insistencia para que ese mercado pueda seguir creciendo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Següent pregunta que formula l'il·lustre diputat Rubén Ibáñez al conseller d'economia sostenible.

Senyor Ibáñez, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

És el conseller de hacienda, ¿eh?

El senyor president:

Sí, sí.
Conseller d'hisenda, que està ací present.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Tras el cambio de gobierno en España, ha aparecido un Consell tímido, un Consell arrugado, un Consell absolutamente escondido.
Ustedes han pasado de la reivindicación a la sumisión.
Antes la deuda era inaceptable, antes el déficit era insostenible, antes el FLA era terrible.

Hoy la deuda, el déficit y el FLA son bienvenidos.
Hoy no recibimos nada extraordinario y el Consell se muestra satisfecho, y usted dice que hay un cambio de actitud, sí, pero en ustedes.
El doctor Sánchez también les ha plagiado, y a usted especialmente, conseller, le ha plagiado su fórmula mágica: pintar ingresos, donde usted era auténtico maestro.

Y, por tanto, señor conseller, yo le pregunto: ¿on estan els diners?
Y de la financiación, ¿qué?
Por eso, me puede decir cuáles son las gestiones que ha llevado a cabo ante el Gobierno de España para conseguir la reforma del actual sistema de financiación.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Li contestarà…

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, president.

Senyor Rubén Ibáñez, si no el sentira, no m'ho creuria, de veritat.

O siga, vosté està venint a les comissions mixtes Consell-Corts i expliquem allí totes les coses, explique amb la contundència que adés i ara, amb el senyor Montoro i amb la senyora Montero, estem reivindicant el que és just per als valencians en tots els consells de política fiscal i financera.
N'hi han tres consells de política fiscal i financera, en el qual ja està el govern Sánchez.
I continuem treballant amb la mateixa contundència, perquè està clar que mentres el tema no se resolga, els valencians, els cinc milions de valencians i valencianes estarem maltractats.

Per tant, no acabe d'entendre este Â«arrugamientoÂ» de què parla vosté, (veus) no ho entenem, perquè del que es tracta justament és del contrari.
Estar on toca, manifestar-nos on toca, estar en les conferències de presidents a demanar al govern el que toca, etcètera, etcètera.

Per tant, vull dir amb tot això replicar-li que l'actitud d'este govern és exactament la mateixa.
Sí que és veritat el que ha dit vosté, és veritat.
Allà, a l'altra banda, no hi ha un mur de silenci, hi ha gent que se fica al telèfon, parla i negociem.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Té la paraula el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Conseller, su negociación es un auténtico fracaso, porque recibir nada, es un fracaso.

Pero, mire, desgraciadamente, durante estos años ustedes han vivido muy bien contra Montoro.
Nunca esperaban el cambio que se iba a producir.
La verdad es que el cambio ha sido tremendo en todos los sentidos.

Mire, usted, no hace demasiado tiempo decía que los valencianos queremos que el gobierno nos dé una financiación por derecho y no que tengamos que devolver con préstamos.
Decía usted que era de sentido común que el gobierno condone la deuda.

Pero es más, lo que decía era que si no se asumía una solución a la deuda de la comunidad, usted no iba a apoyar nunca un nuevo modelo de financiación.

Hoy nos hemos desayunado con una noticia que a ustedes parece que les agrada, y es que la ministra de hacienda anuncia 900 millones para la Comunidad Valenciana extraordinarios.
Y vamos a ver que tiene eso de extraordinario.
Fíjese, lo extraordinario es que una parte de esos 900 millones, 367, vienen por las entregas a cuenta del sistema de financiación.
¡Vaya extraordinario!
Ordinario.
250 vienen por el IVA del último mes de 2017, con préstamo.
Y 250 vienen por el cambio de déficit de 0,1 a 0,3 con préstamos.

Y usted decía que los préstamos no le gustaban.
Es más, decía: Â«Los préstamos del gobierno que han substituido a la financiación que nos corresponde, nos detraerán inversiones y servicios.
Es una vergüenza que se quiera vender esos créditos a devolver como un chollo.
Â» Y ustedes los venden.
(Rialles)

Pero, mire, lo más sorprendente de todo esto, señor conseller, es el ridículo que hace usted y que contagia a sus socios de Compromís, porque a la señora Oltra también le he oído decir lo positivo de los 900 millones.
(Veus)

Mire, ¿sabe en 2017, con los mismos parámetros, con los mismos parámetros, cuánto recibió esta comunidad?
Hoy nos anuncian 900; en 2017 1.
716 millones.
(Remors) ¡Qué insulto!
¿Sabe que pasó en 2017' Que usted votó que no.
Y hoy se abstiene primero y después apoya al gobierno de Sánchez, (veus), por 900 millones (Se sent una veu que diu: Â«¡Con un par de narices!
Â») y dijo 1.
716 millones.
(Aplaudiments i veus)

Pero, ojo, y de todo eso, cuánto era cash en 2017 y cuánto es cash ahora, porque hay una parte que era de préstamo, que es la del déficit.
Era…, uno euro de hoy eran tres de cash entonces.
Y ustedes seguía diciendo que no.
Sí que hay un cambio de actitud gravísima en su gobierno.
Ustedes han dejado de defender los intereses de los valencianos.
Se han convertido en socialistas y perdonan la vida al gobierno de Sánchez.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

El conseller d'Hisenda i Model Econòmic li contestarà.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Cal tindre cara, cal tindre cara!
(Protestes i aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, per favor.

Senyories, deixen parlar al conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Cinc anys, cinc anys sense fer absolutament res i ara en tres mesos (veus) volen que resolguem tots els problemes.
Vinga ja, vinga ja!
Cal tindre cara total!
(Protestes)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic;

Molta cara!

Miren vostés, a més manipulen les xifres, perquè l'any passat per a enguany, l'increment d'això que diu vosté cash era de 84 milions, només de 84 milions per a l'any 2018.
¿Sap quant serà per a l'any 2019?
364.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

84 milions, que després el senyor Montoro mos el va rebaixar a 80 perquè era massa.
(Veus) 4 milions, això a la millor mos eixien els diners per les orelles.
Vinga, per favor!
Ni se manifesten.
En Madrid diuen el contrari que diuen ací.
Des de l'any 2012, el PP no vota ni a favor de la millora de… Ara, no només el PP.
El senyor Toni Cantó, que era de la UPYD, (veus) també va votar a favor de no fer això.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

En definitiva, senyor, en este moment, (veus) en este moment… Puc parlar?

El senyor president:

Sí, senyor conseller.

Senyories, deixen parlar al conseller, que pugam escoltar tots.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Miren vostés, ho he dit per activa i per passiva, el resultat bo per a nosaltres és un nou sistema de finançament que siga exactament aquí que mereixem.
És a dir, que tinga uns recursos per càpita per necessitat de serveis bàsics igual que la resta de ciutadans espanyols.

I a més, que hi haja una compensació per tot el deute generat (inintel·ligible) .
.
.
, no part del deute que varen generar vostés per la corrupció, la mala gestió (protestes) i totes eixes coses.
Això els valencians ho haurem de pagar, perquè (veus) vostés foren elegits democràticament pels valencians.
Això ho tindrem de pagar.

Però l'altra part, que són quasi 20.
000 milions d'euros, tindran de ser satisfets pel mecanisme que siga compensatori, perquè (veus), perquè no hi haurà possibilitat de tindre un tracte just si nomé resolem els problemes de futur.
Hem de resoldre també la motxilla de càrrega de pedra per infrafinançament del passat.
L'única manera de poder anar al mateix ritme que les altres comunitats autònomes és: nou sistema, compensació del deute per l'infrafinançament.
I això, en juliol, tant en la primera reunió del Consejo de Política Fiscal y Financiera, com en el segon, i també en agost, naturalment, vàrem estar diguent.

I vosté m'agradaria que llegira, senyor Ibáñez, el perquè vaig votar a favor en el mes d'agost, el 22 de agost, el nou sistema.
M'agradaria que sabera per què vam votar.
Vàrem reclamar que era necessari i insuficient passar de 0,1 a 0,3.
I vostés si se preocupen tant pels valencians, resulta que mos neguen 240 milions als valencians negant-se a passar del 0,1 al 0,3.
(Protestes) Vinga ja!
Com he dit al principi, molta cara!
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Passarem a la penúltima pregunta que formula la il·lustre diputada Noelia Hernández al conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

Senyoria, té vosté la paraula.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señor president.

Señor conseller, un teatro es un lugar donde pueden ocurrir cosas mágicas cuando baja el telón y se atenúan las luces, disfrutas de historias que te emocionan, te entristecen, te hacen reír o pueden dar lugar a debates y reflexiones.

La cultura es la base y el fundamento de lo que somos, el aporte moral, intelectual y emocional que nos forma personas creando vínculos sentimentales y huellas imborrables.

El Teatro Principal de Alicante es una pieza clave de la cultura para la ciudad de Alicante y la provincia.
Podríamos hablar de contenidos, pero esta vez vengo a hablar del contenedor, del edificio, del patrimonio y de su propiedad.

Durante años fue una pena ver cómo se degradaba el teatro, el contenedor, el edificio, mientras que las humedades ocupaban sus paredes exteriores, las butacas acumulaban funciones y funciones, se quedaba obsoleto respecto a los teatros del resto del país, y cómo languidecían tanto contenido como contenedor, sin que nadie hiciera nada ni tomara ninguna iniciativa.

La fórmula de propiedad, 50% pública-50% privada, hizo que se quedara fuera de cualquier convocatoria de ayuda pública en el último ejercicio y, por ello, era urgente que La Generalitat tomara cartas y aportara una solución para este edificio, clave para la segunda ciudad de la comunidad, una solución que dignifique el teatro, ayude a sanear las cuentas y a continuar siendo un espacio de referencia cultural como así lo necesitan los amantes de la cultura y del teatro de la provincia de Alicante.

La Generalitat ya cuenta con un teatro en Alicante, que es el Teatre Arniches, pero sus características divergen del Teatro Principal y evita que grandes presentaciones puedan pasar por Alicante, con lo cual perder el Teatro Principal sería una gran pérdida para el entorno cultural de la provincia de Alicante.

De ahí mi pregunta sobre el estado en el que se encuentra la compra de la participación por parte de La Generalitat y en qué se va a materializar.
Se anunció que este verano comenzarían las obras de adecuación y rehabilitación que se han tenido que retrasar por no estar aún culminado el acuerdo.

Y, por último, desde aquí, aprovecho para felicitar a la nueva dirección del Teatro Principal -al frente está Francesc Sanguino- por los nuevos aires que se respiran en su gestión y en su programación, una programación que ha apostado por todo tipo de disciplinas con propuestas más atrevidas, plurales e innovadoras, abriendo el espacio a un público mucho más joven y con su inclusión en el circuit valencià de cultura…, perdón, en el Circuit Cultural Valencià, un gesto sin precedentes porque en los últimos veinticinco años de Teatres de la Generalitat ambas entidades nunca habían tenido un acuerdo conjunto.

Desde luego, esto muestra no solo la voluntad de mantener el contenedor, con el acuerdo de La Generalitat, sino también un cambio en la gestión de los contenidos culturales.

Esperemos que el teatro tenga larga vida y que los niños y no tan niños sigan enamorándose del teatro, de la danza, de la música y de cualquier otra disciplina que les llegue al corazón y al alma.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Conseller, per a contestar a la diputada, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyor president.

Senyoria, efectivament, el canvi d'aires en la gestió del principal a través del nou responsable, Francesc Sanguino, són obvis, i jo crec que la gent que viu a la ciutat i a la comarca de l'Alacantí ho notarà.

Però jo volia fixar-me en el tema patrimonial perquè jo crec que és un tema, com ha dit vosté molt bé, important també.
I, en relació a això, sobre la situació en concret de la compra per La Generalitat d'una participació en el Teatre Principal d'Alacant i el compromís assumint pel Consell, com sap, l'objectiu és que La Generalitat adquirisca un terç de la propietat de l'immoble on s'ubica el Teatre Principal del qual, fins ara, com vosté també sap, és al 50%, l'Ajuntament d'Alacant i el Banc Sabadell, d'acord amb el protocol d'intencions que van subscriure en el seu moment l'Ajuntament d'Alacant, el Banc Sabadell i la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport el 27 de febrer d'enguany.

Este protocol d'intencions és una mostra del clar compromís que este govern té amb tota la província d'Alacant i amb la ciutat d'Alacant, i amb un teatre, amb un teatre que ha exercit històricament un paper congregador de les comarques del sud i del lideratge en arts escèniques, com ha dit vosté molt bé, i de música durant el passat segle, i que ha aportat a totes les comarques del sud una exhibició permanent de producció creativa dels artistes més representatius nacionals i internacionals a més de jugar un paper estratègic davant dels reptes de futur per a la ciutat.

Per esta raó, el Consell, el Consell aposta per formar part de l'estructura del Teatre Principal amb l'objectiu de rehabilitar-lo i col·laborar econòmicament en la seua gestió futura.

Com el president de La Generalitat va expressar, la intenció no és només la de rehabilitar l'edifici, sinó participar en un projecte que va molt més enllà i que creu en l'essència de la cultura col·laborant, coparticipant i coresponsabilitzant-nos de la seua gestió, perquè el Teatre Principal d'Alacant és -ho ha dit vosté amb paraules molt clares- un contenidor cultura extraordinari.
I La Generalitat aposta de forma decidida per la cultura i per participar en la seua gestió, com també ha apostat per altres projectes culturals que estaven inacabats.
Com recordarà vosté, és el cas de l'auditori de Torrevieja, que estava allí deixat de la mà de Déu o la casa de la cultura de Benidorm que era un esquelet que estava enmig del paisatge urbà de Benidorm, que han segut desbloquejats gràcies a l'acció decidida d'este govern.

Des que el president va adquirir el compromís que La Generalitat entrara a formar part del Teatre Principal, des del departament de patrimoni de la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic es va obrir el procés d'adquisició.
I es van dur a terme totes les comprovacions prèvies per a depurar, tan física com jurídicament, la situació de l'immoble com la comprovació registral d'este, per tal que el procés es poguera materialitzar com més prompte millor, perquè, com deia abans, este és un compromís ferm del Consell amb la ciutat d'Alacant.

Així doncs, després de la depuració física i jurídica de l'immoble i d'acord amb el seu valor que estan acabant de perfilar els tècnics de cada administració, l'equip de la Secretaria Autonòmica de Patrimoni té previst celebrar en els pròxims dies una reunió amb l'equip de la regidoria d'hisenda de l'Ajuntament d'Alacant i el representant del Banc Sabadell, per a prepara l'operació de compravenda en la notaria.

Després de la celebració d'eixa última reunió per part de l'equip de la Direcció General de Patrimoni de La Generalitat s'elaborarà la proposta d'adquisició en els termes definitivament acordats per totes les parts, i després de l'emissió dels informes preceptius de l'advocacia de La Generalitat i de la intervenció delegada es redactarà, com toca, la resolució d'adquisició pel conseller competent en matèria de patrimoni, és a dir, per mi mateix, i es procedirà a escripturar notarialment l'operació.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Ara sí, passem a l'última pregunta d'esta sessió, que formula l'il·lustre diputat David de Miguel al conseller d'hisenda.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias, presidente.

Señorías.

Conseller.

Antes… Han preguntado dos preguntas antes, ¿no?
, cuando el compañero Rubén estaba hablando de la financiación, yo también le pido que no se arrugue y que continúe en ese tono reivindicativo de hace medio año, por ejemplo, que no se suavice, aunque ya, siempre le he dicho que nosotros apoyamos esa reivindicación… Pero también le he dicho otra cosa, y es que la reivindicación de una mejor financiación no debe suponer dejar de lado la gestión del día a día, la gestión tributaria del día a día, porque aquí parece que nos perdemos en lo que haríamos si tuviéramos los recursos necesarios, que son de justicia tener, pero realmente parece que nos estamos olvidando de cómo debemos gestionar los pocos recursos que tenemos y, sobre todo, los que son competencia de La Generalitat, los que generamos o gestionamos directamente en la Comunidad Valenciana.

Y se lo digo porque ya hace más de dos años le hice una interpelación sobre este tema y usted me dijo, Â«hem de fer els nostres deures abans d'anar a negociar a Madrid qualsevol nou sistema de finançamentÂ».
I jo li dic, com vosté diria, no puc estar més d'acord amb vosté.
Però també li dic.
.
.
, la pregunta és: estem fent els deures com pertoca?

O sea, ¿cuál es el resultado de esas medidas que usted me dijo que iban a implementar?
Porque yo no dudo, usted sabe que yo no dudo de su intención ni muchísimo menos del esfuerzo que está haciendo por sanear las cuentas pero, ya le digo, hace dos años me dijo, Â«tres tipos de medidas, unas organizativas, otras instrumentales y otras de recursos humanosÂ».
La puesta en marcha del IVAT era una de las medidas; la consolidación del personal, el incremento del personal y un nuevo modelo…, un nuevo marco de gestión que supondría un cambio instrumental y de método de trabajo.

Bien, ¿cuál es el resultado de estas medidas dos años después?
En números, porque en números, lo que tenemos a día de hoy, pues son los informes de la inspección general de servicios del ministerio de hacienda, que dice que años tras año, esos datos no hacen sino constatar lo que ya parece que es un problema no coyuntural, por infrafinanciación o por otros motivos, sino un problema estructural de esta comunidad, que es cómo estamos dejando de percibir ingresos que, supongo que usted estará de acuerdo en que no estamos en situación de dejar perder ni un solo euro de los ingresos que generamos.

Pero, claro, estos datos del ministerio lo que constatan es una ineficiencia en la gestión tributaria.
Ya le digo que no es solo cosa de ustedes, ya es estructural, viene de otros gobiernos, todos los años, año tras año van variando las cantidades pero se establece que se han dejado de percibir equis millones de euros porque han expirado los plazos, porque no se hacen las liquidaciones correctamente y demás.
Y yo le digo, y yo sé que usted me va a decir, Â«porque nos falta personalÂ», que es una de las medidas que hace dos años nos dijo que iban a incrementar, que iban a incrementar después de haber reducido el personal.

Cuando se redujo el personal de inspectores tributarios y demás, y dijo que poco se iban incrementando.
Bien, pero yo le digo, más allá de estas cuestiones de gestión…, yo creo que también es un problema de planificación aparte de gestión.
No basarnos en subir impuestos o en esperar una mejor financiación sino ser más eficientes recaudando mejor y, para ello, ya se lo hemos dicho…, bueno, se lo he dicho muchas veces, que no es necesario subir los impuestos sino que hay que ser más eficientes.
Hay que recaudar mejor con los pocos recursos humanos y económicos que tenemos.

Por tanto, le insisto en la pregunta: ¿qué medidas ha adoptado?
Parte ya las sé, cuál sería el resultado de esas medidas, y cuáles piensa adoptar el Consell para mejorar la eficiencia en los ingresos tributarios de La Generalitat.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

Li contestarà el conseller.
Preguem que es dirigixquen al micròfon.

Quan vosté vullga, conseller.

El conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Gràcies, president.

Moltes gràcies.

Efectivament, hi han mesures de caràcter conjuntural com, per exemple, la necessitat d'acabar amb l'interinatge en gestors tributaris i en els inspectors tributaris perquè no és la figura funcionarial que toca en esta àrea de gestió i, per tant, ahí sí que estem en un moment de transició.
Hem baixat el número d'interins i hem intentat fer (inintel·ligible) .
.
.
haver integració de funcionaris com Déu mana, no?

Però també n'hi ha una altra cosa molt important, també de caràcter conjuntural, que supose que el Tribunal Suprem ara exigirà al Govern d'Espanya que canvie, que és el concepte de valor real de l'actiu immoble, que és el que ha fet que nosaltres desistírem perquè les sentències en contra per no tindre personal per anar a fer la valoració de l'immoble era terrible.
Per tant, vam desistir, però vam desistir conjunturalment fins que hi haja doctrina del suprem que permeta fer les coses d'una altra manera per a tots, perquè ara, afortunadament, ja no és doctrina del tribunal superior de justícia; és del Tribunal Suprem, de manera que ara ja pica a totes les comunitats autònomes.
Durant un temps només mos picava a nosaltres, però ara pica.
.
.
, i supose que hi haurà una alternativa per a tots, perquè açò és un tema fonamental, sense el qual no podrem fer gestió tributària tot el que tinga implicació en els actius immobiliaris.

Són aspectes de caràcter conjuntural però n'hi han molts més de caràcter estructural.
Hem reequilibrat, per exemple, les càrregues tributàries en un sentit progressista, com sap vosté, com vol el nostre ordenament jurídic, i un element principal de justícia social, revertint una situació regressiva que hi havia en l'època anterior, i fent que cadascú pague allò que li pertoca pagar.

Perquè eficiència dels ingressos tributaris és que cadascú pague allò que li correspon amb un mínim de costos de gestió per tal que el contribuent puga fer-ho de manera adequada sense grans costos administratius.

Sobre la primera via, ja en l'inici de la legislatura vàrem aplicar mesures de reforma dels impostos de patrimoni, de successions i de donacions.
S'enrecordarà vosté que va haver-hi aquí alguna polèmica al respecte, també de transmissions patrimonials d'actes jurídics documentats, per a incrementar la recaptació per estos impostos tenint cura de no perjudicar l'activitat econòmica i, especialment, les empreses familiars.

Hem tingut molt clar, i això cada vegada que vaig a les assemblees de l'empresa familiar ho explique, com la tributació en empreses familiars està exactament igual com en l'època anterior.

El que sí que tenim en compte és que, com vosté també ha dit, no podem anar a la taula de negociació del finançament autonòmic, no fent els nostres deures.
I, per tant, el cost fiscal i financer per a les reformes tributàries no pot ser negatiu per a nosaltres.
De fet, no ho és, perquè tot el que hem contribuït a millorar el tram autonòmic de l'IRPF per a fer-lo progressiu, ha hagut de quedar compensat per altres ingressos en els altres impostos cedits.

Per tant, estem en un moment de transició però en un moment que estem en la línia de fer d'acord amb el mandat constitucional que pague qui més tinga.
Però és que, a més, ens hem dotat d'un instrument molt important.

Sap vosté que l'Institut Valencià d'Administració Tributària, la nostra agència tributària era una línia, era una línia en la llei d'acompanyament del 2015, una línia, no existia, era una línia, era un mandat de poder crear-la.

Què hem fet nosaltres, crear-la?
Hem creat l'agència tributària.
Què passa?
Que no té els mitjans que toca, evidentment, per la raó que li acabe de dir sobre el personal, perquè se l'ha de dotar d'una capacitat informàtica que encara no té, etcètera; però és que quan hem arribat nosaltres al govern de La Generalitat, hi havia un 6% d'administració electrònica, quan hi havia administracions que tenien el 40 i el 50, 60% d'administració electrònica.
Naturalment, l'administració tributària també estava pagant els plats trencats d'esta situació.

Per tant, hem fet una tasca realment important, insuficient, òbviament, perquè nosaltres ara el que volem és que eixa agència tributària.
.
.
, dotar-la de més capacitat, de més competències.
.
.
Volem fer, a més, que eixa agència tributària puga treballar no només (inintel·ligible) .
.
.
per a lluitar contra el frau fiscal, que és un tema fonamental, de justícia social, sinó també que puga col·laborar amb l'administració local valenciana.
Per exemple, ara ja tenim un exemple molt bonic en el tema de les multes en l'Ajuntament de València, que no podia recaptar-les fora del terme municipal.
Ara, amb la nostra col·laboració, recapta i guanya, nosaltres guanyem, n'hi ha una col·laboració fluida entre les administracions.

Però és que a més, i és molt important, volem una administració tributària forta valenciana per a poder fer que l'Agència Tributària espanyola -l'espanyola, que ara és pura opacitat- acabe sent de caràcter federal i que els nostres representants sàpiguen què paguem els valencians i per a què.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

Interpel·lació a la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyora Mónica Oltra Jarque, sobre la política general de la conselleria en relació amb els pagaments als centres ocupacionals, que formula la portaveu adjunta María José Catalá Verdet, del Grup Parlamentari Popular (RE número 112.
993, BOC 307)

El senyor president:

Gràcies, senyor conseller.

Passarem al següent de l'ordre del dia, que són les interpel·lacions.
La primera, la que formula la il·lustre diputada María José Catalá a la vicepresidenta del Consell.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

Gràcies.

Senyora vicepresidenta.

Senyors consellers.

El pasado viernes 21 de septiembre, la coordinadora de recursos de atención a personas con diversidad funcional, la Copava, salió a la calle para defender fundamentalmente la supervivencia de los centros ocupacionales.

En una manifestación se pudieron escuchar eslóganes que me imagino que fueron duros para usted: Â«Vuestras políticas no son inclusivasÂ», Â«nosotros no somos moneda de cambioÂ», Â«¿dónde están los que nos apoyaban?
Â», Â«si esta era la política de primero las personas, ¿dónde queda nuestro centro?
Â» o Â«con tantas mentiras, la Oltra ha hecho buena a la otraÂ».
Esos eran los eslóganes que se escucharon y que se oyeron alrededor del Palau de la Generalitat en esa concentración.

Pancartas duras.
La más significativa, esa de Â«¿dónde están los que nos apoyaban?
Â» Me imagino que usted recuerda a estas personas.
Estuvieron cuando usted atravesó la distancia entre el Palau de la Generalitat y Fuentehermosa para hacer la rueda de prensa del Consell de los viernes.

¿Cuál es el problema, señora Oltra?
Nosotros hemos hablado aquí en muchísimas ocasiones de la discapacidad.
Yo he interpelado al conseller Climent -a usted incluso en muchas ocasiones- sobre los centros especiales de empleo.
Les he dicho que ustedes han confiscado el salario a los discapacitados en los centros especiales de empleo, porque es empleo protegido, porque el dinero les llega del ministerio y porque ustedes se lo quedan y no les pagan.

Por ejemplo, ahora no les han pagado nada en todo el 2018.
Por ejemplo, ¿eh?
, no sé dónde estaríamos algunos de nosotros o dónde estarían ustedes si no les hubieran pagado su salario desde enero.
Esto no es de centros especiales de empleo, esto es de centros ocupacionales.

Pero también se produce una grave injusticia con ellos.
Mire, estos centros ocupacionales en la comunidad asisten a 2.
000 discapacitados.
Y tienen verdaderas dificultades.
Esto podría ser una continuación de la respuesta que le ha dado usted al señor Alamán anteriormente, ¿no?
, me imagino que irá por ahí su respuesta.

Porque a la denuncia que ellos hacían, usted respondió que se estaba cambiando el modelo, que se estaba pasando del modelo de subvención al concepto social, que era una fase de transición, que habían algunos fallos y que este cambio era muy interesante porque se hace para pagar de forma mensual y que antes se pagaban a lo mejor tres meses cada equis tiempo, tres o cuatro veces al año.

No obstante, se firmó el concierto social el día 1 de agosto y ha pasado un tiempo, y ese tiempo no ha sido interesante ni ha conllevado ese cambio de modelo ese pago mensual al que ustedes se comprometieron.

Cuando se firmó el concierto social en fecha 1 de agosto, los centros ocupacionales tenían una deuda muy importante con ustedes.
Estos centros han llegado a acumular nueve meses de impagos.
Ustedes habían pagado cuatro meses cuando a usted le hicieron la pregunta en septiembre los medios de comunicación.
Después de una manifestación que se produjo el 26 de septiembre pagaron un mes.
Se ha pagado hasta el mes de mayo, se debe todo lo demás.

Pero es verdad que ustedes, como usted ha dicho anteriormente, hicieron una previsión de un mecanismo a través del IVF.
Es decir, que los centros que tuvieran dificultades durante este tiempo, ya que ustedes no les habían pagado desde enero y estaban esperando a firmar el concierto social el 1 de agosto, podían acogerse a un mecanismo de financiación del IVF y podían pedir incluso hasta el 75% de la subvención del año anterior.
Eso, de forma previa a firmar el concierto social en la primera.
.
.
, primer mecanismo con el IVF.

Claro, muchos de estos centros luego vieron la letra pequeña, ¿no?
Y, claro, esto comportaba gastos financieros.
Comportaba gastos financieros y gastos notariales, porque se tiene que firmar.
.
.
, eh, la firma.
.
.
, que poder realizar la firma de un préstamo.
Y algunos decidieron confiar en ustedes y esperar al día 1 de agosto: vamos a esperar al 1 de agosto y vamos a aguantar.

Después del 1 de agosto, nada ha cambiado.
Todo lo contrario, ustedes lo que han hecho es prorrogar ese préstamo con el IVF; eso sí, ahora pueden pedir hasta el 95% del importe de la subvención del año 2017, pero, claro, los que se acogen a este mecanismo de financiación tienen que volver a pasar por asumir unos gastos financieros antes de la firma del concierto del 3% -ahora, del 2%- y asumir esos gastos financieros y otra vez el gasto notarial, ¿vale?
, de la renovación de ese mecanismo de financiación.

¿Qué supone esto para estos centros?
Prácticamente algún centro me ha pasado unos datos: 1.
800 euros en intereses.
.
.
Básicamente, entre el 3% y el 2%, venía a ser 2.
000, 3.
000 euros al año de intereses que le cobra La Generalitat.

Pero, claro, veamos el mecanismo completo.
Es decir, ustedes le deben dinero a los centros ocupacionales.
Dinero que es suyo.
Dinero al que ustedes se han comprometido.
Y, además, dinero al que se comprometen con un concierto que obliga a tener cubierto el capital necesario para su pago en forma y plazo.
Es decir, ustedes firman el concierto social y se comprometen a tener el capital para pagarles mensualmente.

Y no me diga que: Â«No, lo teníamos previsto.
Teníamos un mecanismo de financiación al que pueden acogerseÂ».
No, no, no, eso es un préstamo.
Eso es, como decían ustedes.
.
.
, hablaba antes mi compañero el señor Ibáñez, eso no es.
.
.
, eso son préstamos.
Eso no es financiar los derechos.
Eso son préstamos, préstamos que se tienen que devolver, por los que se pagan unos intereses.
En este caso no se devuelven, simplemente ustedes se lo pagan al IVF y el IVF se cobra los intereses y ya está.

Según la normativa de La Generalitat, las entidades que presten servicios dentro del ámbito no podrán ver mermada su capacidad patrimonial por cuestiones de financiación del servicio y, por tanto, este mecanismo desde mi punto de vista podría incluso incumplir la legalidad.

Y, además, fíjense lo perverso.
Es decir, lo que decía anteriormente, ustedes les deben dinero a estas entidades y les dicen: Â«Ah, si quieren ustedes cobrar.
.
.
-les deben hasta nueve meses- si quieren ustedes cobrar, al IVFÂ».
Pero el IVF les cobra el 3% o el 2%, cuando las entidades financieras privadas le cobran al IVF por ese dinero el 0,19% en muchos casos.
Fíjense el margen.

Claro, alguien podría pensar: ¡jolín!
, La Generalitat hace negocio con estos centros.
Es decir, les deben nueve meses y les dicen: Â«Si quieren cobrar, porque están ahogados, el IVFÂ».
El IVF les dice: Â«Sí, pero al 3% o al 2%Â», cuando ese dinero al IVF le cuesta el 0,19%.
Y esta gente asume los gastos financieros derivados de un préstamo por intentar cobrar algo que se les debe y eso se lo cobra La Generalitat.
Es decir, fíjese, ¿esto.
.
.
?
Yo me pregunto: ¿esto no podría considerarse usura?

Porque, claro.
.
.
, oiga, yo le debo dinero y le digo: finánciese con mi banco público y le cobro intereses por el dinero que yo le debo y que yo le presto.
Y, oiga, esto, de verdad, es un negocio redondo.

Mi primera pregunta es: ¿ha hablado usted personalmente con la coordinadora, con los centros?
Sé que han solicitado a hablar con usted.
¿Los ha recibido?
Y en caso contrario, ¿cuál ha sido el motivo?

La segunda pregunta, señora Oltra.
Le voy a hacer tres preguntas muy concretas, posiblemente muy fáciles de responder: ¿quién asume la responsabilidad de poner en marcha el concierto social con este caos?
¿Quién se lo inventó esto del IVF?
Claro, porque el IVF está muy bien.
Pero, claro, si le cobras intereses a la persona a la que le articulas el mecanismo para adelantar un dinero que le debes de los últimos nueve meses.
No, no, claro, es que es un banco público.
Es que además es un banco público.

Y la tercera pregunta: el señor Soler estaba aquí, se comprometió con ellos a una línea de subvención para cubrir estos costes.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.
(Veus)

Senyor Alfredo Castelló, deixe finalitzar la intervenció.

Senyories, per favor.
(Veus)

¿Vol permetre a l'oradora que està en l'ús de la paraula que finalitze la intervenció?

Disculpe la interrupció.

La senyora Catalá Verdet:

No, no, pero tiene el señor Castelló mucha razón.
¡Es que tienen mucha cara!
Tienen ustedes mucha cara.

La última pregunta.
.
.
(Veus) No, pero no pasa nada, podría subir cualquiera de mi grupo y les diría lo mismo, señor Boix.
Tienen ustedes mucha cara, mucha cara.
(Aplaudiments) Sí, mucha cara.
Tienen mucha cara.

La última pregunta, con esto voy a acabar la tercera pregunta que quiero que me responda.
El señor Soler dijo que iban a pensarlo.
.
.
, algo como pensar una línea de subvención para que estas entidades sociales sin ánimo de lucro -ojo, ¿eh?
- se acogieran a esa línea de subvención para compensar los gastos financieros que se les ha supuesto estos préstamos con el banco público y los gastos notariales.
Bien, ¿ha estudiado usted esta posibilidad con el señor Soler ahora que ustedes están aquí juntos?
¿Va a activar esa línea de subvención para compensar esos gastos?
¿Va a asumir ese coste financiero derivado de sus impagos y que les está generando a las entidades sociales un banco público a un interés del 3% y el 2% cuando ustedes ese dinero les cuesta el 0,19%?

Esas son mis preguntas, señora Oltra.
Me gustaría que me contestara.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

Muchas gracias.
(Aplaudiments)  

El senyor president:

Contestarà a la interpel·lació la vicepresidenta del Consell.
Li donem la paraula.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Bona vesprada.

Senyora Catalá, gràcies per la seua interpel·lació i per l'interés que demostren per un col·lectiu, el de la diversitat funcional, que quan vostés governaven van deixar completament abandonat.
Està bé que per fi tinguen la sensibilitat d'ocupar-se d'este col·lectiu.

Mire, els centres ocupacionals són recursos dirigits a proporcionar una ocupació terapèutica, tècniques professionals i habilitats socials a persones amb diversitat funcional per al seu desenvolupament personal; la seua integració laboral si és possible després de passar per un centre ocupacional, i la seua inclusió social.
Complixen una important missió com a servei social per a promoure l'autonomia de les persones amb diversitat funcional.
És a dir, és un recurs d'autonomia bàsicament.

Dins de la xarxa pública valenciana de serveis socials es disposa actualment d'un total de 93 centres ocupacionals, que segons la titularitat es desglossen en: set centres ocupacionals de titularitat de la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, deu centres ocupacionals de l'IVASS, 29 centres ocupacionals de titularitat de les entitats locals i 47 centres ocupacionals d'entitat d'iniciativa social, que és en el que vosté ha centrat la seua interpel·lació, la seua intervenció, 32 a la província de València, 11 a Alacant i 4 a Castelló.
 

Mire, este any s'ha passat.
.
.
, coneix vosté el decret 181, ho hem parlat amb el senyor Alemán fa una estona -Alamán-.
A finals de 2017 se trau el decret d'acció concertada en l'àmbit social i se trau la convocatòria en l'àmbit de la diversitat funcional en març, com li he explicat al senyor Alamán.

En juliol se resol la convocatòria -temps rècord- i l'1 d'agost se firma el contracte en València.
.
.
, el concert en València; el 31 de juliol, en Alacant i en Castelló, que també, senyora Catalá, Alacant i Castelló existixen.

Com que les entitats.
.
.
, s'havia parlat amb elles en moltes ocasions i se sabia que este procés anava a allargar-se durant els mesos de gener a agost, primer, se'ls va assegurar que se pagaria amb retroactivitat -i aixina ho establix la mateixa convocatòria-; segon, es va habilitar una línia de finançament per part de l'IVF, que vosté tant ha criticat ací.

I, ¿sap vosté per què?
Mire, perquè com se sabia que els pagaments s'anaven a endarrerir perquè fins no firmar el concert no se podia pagar, perquè vosté sap perfectament que la intervenció no deixa pagar una cosa si no està el procediment administratiu tancat, nosaltres, avançant-mos a eixos problemes -no com quan vostés governaven, que estigueren sense pagar molts mesos, molts mesos als centres ocupacionals i hi havia gent que no cobrava la seua nòmina durant molts mesos quan vostés estaven governant, això ara ja no passa- anticipant-mos a eixa situació, obrírem la línia de crèdit de l'IVF.

IVF, per cert, que ara servix per a això, per a finançar les entitats sense ànim de lucre que atenen a persones amb discapacitat.
Quan vostés governaven, l'IVF per al que servia era per a donar-li injeccions a projectes ruïnosos com Terra Mítica, per a finançar amiguets, o a la família del senyor Cotino donar-los préstecs que sabien que no anaven a tornar mai.
Eixa és la diferència entre la seua gestió i la nostra.
(Aplaudiments)  

Ara l'IVF oferix eixa línia de crèdit, les entitats són lliures d'anar a l'IVF o anar a una entitat bancària privada.
Certament els interessos que se paguen a l'IVF tornen a la banca pública valenciana -eixa també és una xicoteta diferència- per a poder seguir fent este tipus de finançament que fa un banc públic responsable -no el que feen vostés, que era lladronici- i, per tant, se'ls oferix eixa possibilitat.
I hi ha qui acudix a la banca privada i hi ha qui acudix a les línies de l'IVF.
En concret, se varen acollir 63 entitats en un primer moment a la línia de l'IVF, i en un segon moment 23 entitats.

Esta és la qüestió.
Ens hem avançat als problemes, i estem en un moment de transició.
Vosté, si vol, ho pot entendre o no ho pot entendre.
Mire, en este moment, i no falte a la veritat, perquè està malament vindre ací a mentir, està pagat fins al mes d'agost, i vosté ho sap.
I vosté ho sap.

La diferència és que vosté ve ací a contar, no sé… O no ha treballat vosté prou i no s'actualitza la informació, però està pagat fins a agost.
Juny i juliol, per confirming, com li he dit al senyor Alamán fa una hora, que es veu que vosté no ha estat atenta.
De gener a maig està pagat.
Agost està pagat.
I juny i juliol per confirming, val?

El mes que ve se pagarà setembre i a l'altre es pagarà octubre.
I en el primer trimestre de 2019 esperem posar-mos al dia en el pagament mensual tal com mos marca el decret que diu que els pagaments hauran de ser mensuals.
Dir-li usura a un 2% d'interessos, doctora Catalá, en fi, repasse el Codi civil, perquè la usura és una altra cosa.

Mire, a més, front a la seua política, efectivament la situació és que en este moment n'hi ha quasi 2.
000 places més en diversitat funcional que quan vostés governaven.
Hem passat de 10.
000 places, 10.
943 places en 2015, quan vostés governaven, quan vosté estava en el govern, a 12.
822 places en diversitat funcional.

Hem augmentat el preu/plaça també a les entitats d'iniciativa social i a les entitats locals.
I ara, per cada plaça, La Generalitat paga més.
El pressupost s'ha augmentat en algunes àrees, com en salut mental, com li explicava al senyor Alamán, han passat de 600.
000 euros a 1.
600.
000 euros.
Quasi hem triplicat la inversió en salut mental.

I en els programes, en general, de diversitat funcional, en programes i servicis, hem passat de 2.
500.
000, quan vosté governava, a 4.
080.
000 ara, quan governa el Botànic.
Eixes són les xifres, senyora Catalá.
I vosté podrà presentar-ho com voldrà.

I sí, jo he parlat, clar que he parlat en la coordinadora dels centres ocupacionals.
I no només això, vaig els seus esdeveniments, entregue les medalles que organitzen dels esports adaptats.
I el meu equip ha estat permanentment en contacte amb ells.

També hem parlat fa dos setmanes, he parlat jo personalment amb el director de l'Institut Valencià de Finances per a poder implementar una línia de cost de transició del que suposen les despeses financeres en este any de transició del concert.

I sí, també, quan vosté parla de l'IVF i se planteja la qüestió de si he parlat.
.
.
No?
Les tres preguntes eren eixes, no?
Ha parlat en la coordinadora?
Sí.
Però no només això.
Mire, sap què passa?
El 21 de setembre efectivament hi hagué una concentració en la porta on vingué un centre ocupacional de Burjassot, amb l'alcalde de Burjassot.

Sap la diferència amb vostés i amb el govern del Botànic?
Ara ja no cal que la gent se tanque en la basílica de la Mare de Déu dels Desemparats perquè els reba en aquell moment monsenyor Osoro, perquè ningú del govern valencià els va rebre.

Ara, cada volta que n'hi ha una manifestació, una concentració a les portes del Palau de la Generalitat, del palau de Vicepresidència o d'on siga, se'ls rep, se parla en ells i se dóna explicacions.
Eixa és la diferència entre vostés i nosaltres.
Que efectivament jo sí que sé el que posava en les pancartes i jo sí que sé el que deia la gent.

Perquè cada volta que algú se concentra davant del Palau de la Generalitat o de qualsevol palau del govern del Botànic se'ls rep, se'ls atén, se'ls escolta i se'ls tracta en respecte i se donen respostes.
No com vostés, que havien de tancar-se en la Mare de Déu i ni encara aixina vostés tenien la decència i la sensibilitat de rebre'ls.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Continuarà la interpel·lació amb la portaveu del Grup Popular, diputada María José Catalá.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Sí, quan vosté vullga.

La senyora Catalá Verdet:

Gràcies, president.

Senyora  Oltra, per on començar?
Mire, jo crec que vosté a voltes és un poquet atrevida.
(Veus) Només li he dit atrevida, no he dit res més.
Atrevida.
Per què és atrevida?
Doncs perquè té un concepte predefinit del Partit Popular, del treball del Partit Popular.

Vosté se passa la vida diguent que si jo mentixc, que si no dic la veritat, que si no parle en la gent, que vostés no fan una altra cosa que parlar en la gent.
Que mosatros no estudiem prou.
Referències a la doctora Catalá, vosté m'ha fet molta propaganda, moltes gràcies.
La doctora Catalá, que si Â«vosté no s'estudia bé els papersÂ».

Això està molt bé.
Però mire, el problema és quan un ja no està en la realitat, i es pensa que encara està ahí, on està el senyor Nadal.
I es pensa que el Partit Popular és el que governa, i governa vosté, encara que fa una relació aixina de trànsit entre l'oposició de l'oposició i el govern.

Mire, el primer que li vaig a dir.
No és cert, no és cert i no es una cosa que diga jo, vostés han fet un pla de pagaments als centres i els han dit, després de les reunions del 26 i el 27 de setembre, els han dit: Â«junio y julioÂ», jo li he dit que han pagat fins a maig, vosté m'ha dit: Â«No, mayo, no.
AgostoÂ».

No, no, la veritat és esta.
Â«Junio y julioÂ», ho dic perquè vaig a avançar-me, és el que vostés els van passar als centres, perquè vosté no fique la Â«patitaÂ», val?
Â«Junio y julio, se podrá disponer de estas cantidades a través de confirming, con vencimiento 21 de noviembre, que no ha llegado el vencimiento.

Â»Vale.
Agosto, está prorrateado en servicios no residenciales, lo cobrarán en octubre.
Septiembre, se cobrará en noviembre.
Octubre y noviembre, se cobrará en diciembre.
Y diciembre, tratarán de pagarlo en diciembre, pero lo más probable es que se pague en eneroÂ».

Mire, senyor Oltra, esta informació, tot açò que he dit jo abans no és una cosa que jo m'invente, això que diu Â«vosté s'ho inventa, no estudia bé, talÂ».
No.
Tot açò és informació de la coordinadora.
La coordinadora, que la té vosté ahí, ahí dalt.
I sap per què vosté la té ahí dalt?
Perquè en vostés no han parlat, en vosté no han parlat personalment.

Perquè li han demanat cita i vosté no els rep.
Perquè se ficaren dins del Palau de la Generalitat, a les portes, i vosté, a partir d'ahí sí, els atenen, doncs Â«los segundos, terceros, cuartos, quintosÂ», que vosté, Â«me envíen ahí un grupitoÂ» perquè els parlen un poquet.
Després, van a la conselleria d'hisenda, el senyor Soler encara els rep un poc, els diu un Â«plan de pagosÂ», Â«intentaremos lo de la línea de subvenciónÂ».
Però eixa és la veritat.

Uno.
No está pagado hasta mayo.
Dos.
Usted no ha recibido personalmente a la coordinadora.
Tres.
¿Financiar a las entidades sin ánimo de lucro en un tipo de interés de un 3 o un 2%?

I vosté justifica que eixos diners tornen al banc públic?
Però anem a vore, han d'assumir estes entitats sense ànim de lucre 2.
000 o 3.
000 euros a l'any perquè vostés no paguen a temps?
Això és la gran tasca social que està fent l'IVF?
(Aplaudiments) Eixa és?
Vaja, vaja.

Mire, jo vaig a ser molt clara en açò.
Sóc una simple transmissora d'un missatge que li arriba de persones que estan ahí dalt que no han pogut parlar en vosté, més que ho han demanat.
Que tenen clar quin és el calendari de pagaments, fins a quant els ha pagat vosté i fins a quant no els ha pagat vosté.

I que no veuen bé que un banc públic de La Generalitat els cobre interessos pel deute que té La Generalitat en entitats sense ànim de lucre.
(Aplaudiments)

A partir d'ahí, mire, vosté pot fer el que vullga.
Pot dir que si no estudie, que si tracatrà.
Pot dir les vegades que vullga.
Jo me conforme en tres coses: un, que els reba vosté personalment, com ha dit que ha fet i no ha fet.
Jo no li vaig a dir.
.
.

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

.
.
.
mentidera, no, vosté diu diu que jo mentisc.
Jo no vaig a dir res.
Â«Cada uno que piense lo que seaÂ».
Dos, que assumisca eixa línia de finançament per a pagar eixos costos financers que han assumit anteriorment, i eixa suposada línia de transició que vosté ha negociat amb l'IVF.

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

I mire, senyora Oltra, abans de parlar, Â«lo siento, infórmeseÂ», perquè ací estan les persones.
.
.

El senyor president:

Molt bé.

La senyora Catalá Verdet:

.
.
.
que volen parlar en vosté.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Catalá Verdet:

.
.
.
i vosté, tant que rep les persones.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

.
.
.
no són capaços ni d'atendre'ls ni de solucionar els seus problemes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Contestarà a la interpel·lació la vicepresidenta del Consell.
Quan vosté vullga.
Prenga's el temps que necessite.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Catalá, jo no m'he d'informar, és que jo prenc les decisions, per tant, jo la informe a vosté.
Este és el tema, perquè jo sí que sóc molt conscient que vosté està en l'oposició.
No sé si vosté ho està.
Per tant, jo la informe a vosté.

Està pagat de gener a maig.
He dit, juny i juliol, per confirming.
El confirming tampoc sap vosté el que és.
confirming vol dir que s'envia els diners i se diu: Â«Tal dia estaran els dinersÂ».
Però disponibles per a les entitats està en el moment que arriba el confirming.
Per això es diu confirming, perquè és de confirmar.

Sap vosté que els diners, primer, ja veu vosté que està pagat senyora meua.
El que passa és que els centres ocupacionals tenen prorratejat el pagament perquè en agost tanquen.
En agost tanquen, com quasi tots els centres diürns.

I per tant, agost, en la part de concepte està pagat aquells que no tanquen.
Per a aquells que tanquen, doncs no cobren agost.
Això és aixina, i ha sigut tota la vida, eh?
Quan vosté governava també.
Per tant, el que jo li he dit és fetén, val?

No només això, és que el preu/plaça també s'ha pujat.
Sap vosté quin era el preu/plaça quan vosté governava en el 2015 del mòdul I dels centres ocupacionals?
29 euros.
Ara, 34.
Sap vosté quin era el del mòdul II?
Açò va en funció del grau, òbviament, de necessitats que tenen les persones.

El mòdul II eren 33 euros quan governava vosté.
Ara que governem mosatros i que som molt conscients i encara com governem mosatros, està en 38,72.
Això ho saben les entitats, i els que estan ahí dalt també ho saben.
I el mòdul III sap vosté en quant estava quan governaven vostés?
En 36,88.
Sap com està ara?
En 63,63, el doble.

Esta és la qüestió, senyora Catalá.
Jo la informe a vosté.
Però jo sóc molt conscient que estic en el govern.
Jo estaré mentres tingam el suport i vostés estaran en l'oposició mentres seguixquen fent l'oposició que estan fent.
N'hi ha 346 places noves en centres ocupacionals respecte del que vostés tenien, un 25% més del que vostés tenien.

I efectivament, que no estem en la realitat?
Clar que estem en la realitat.
Estem arreglant totes les realitats que vostés mos deixaren.
Vaja que si estem en la realitat.
Clar que ho estem.
I això les persones que estan ahí dalt també ho saben.

I que se'ls ha rebut.
Els secretaris autonòmics, els directors generals, el cap de gabinet.
Els ha rebut tot el món.
I jo no li he dit que jo l'haja rebut personalment per a parlar d'este tema.
Jo he dit que jo estic en contacte i que he anat als seus premis i a l'entrega de premis.

No l'he rebut personalment per a parlar d'este tema, perquè estan damunt els secretaris autonòmics i els directors generals.
I estan informats, no ara, sinó d'abans.
I per això s'ha habilitat la línia d'IVF.
A vosté li pot paréixer malament que l'IVF cobre interessos, que és un banc públic, cobra interessos.
Li estic diguent que ja he parlat en el director del banc per a poder fer una línia de transició.

I mire, un altre exemple.
Jo sé que les entitats ara han estat protestant.
Han estat protestant perquè l'any passat a estes altures havíem executat el 75,21%, val?
, als centres, en general, de diversitat funcional.
I enguany hem executat el 55,69, vint punts menys.
I és de veres.
I els centres diuen: Â«L'any passat teníem el 75% i ara tenim el 55Â», i això és de veres.

Però mire, en un any, on dic, estem fent la transició del concert social, que porten vint anys reclamant i que vostés no varen ser capaços de posar en marxa.
Este 55, que com és pitjor que l'any passat, les entitats protesten, se la juga en qualsevol any dels que governava vosté.

Este 55, que és millorable i que anem a millorar és millor que l'any 2014, 54, 2013, 54 i 2012, 38, governant vosté, estant vosté governant.
Clar, clar, és que estes eren les seues realitats.
I és de veres, en arribar el Botànic, passàrem al 69%, en el 2015, octubre del 2015.
71% en el 2016.
75 en el 2017.
I enguany hem baixat al 55, però té una explicació i és que hem canviat a concert.
Però és que li parle de programes i ja aleshores, doncs, veja vosté la realitat.
I acabe president.

A estes altures, 17 d'octubre, al 2018 hem executat el 63,98% de programes.
63,98% de programes.
Sap vosté quan vosté se seia en la bancada blava el que a estes altures havien executat el 2012?
Nosaltres, ara, hui, 63,98.
Sap el que vosté havia gestionat al 2012?
El 2,96.
(Aplaudiments)

Estes són les realitats, senyora Catalá.
Per això, per això jo sec ahí i vosté seu ahí.
(Aplaudiments)

Interpel·lació al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre la política general del Consell pel que fa a l'establiment i desenvolupament d'un nou model de comerç en la Comunitat Valenciana, tant pel que fa  a la implantació de grans superfícies comercials i el Patsecova, com pel que fa al comerç de proximitat, comerç rural, venda domiciliària, venda no sedentària, venda a distància i comerç electrònic, venda automàtica, venda en subhasta, vendes promocionals i fires comercials, que formula el diputado José Francisco Almería Serrano, del Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 102.
675, BOC 270)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Senyories, passarem a la següent interpel·lació que és la que formula l'il·lustre diputat Josep Almería a l'honorable conseller d'economia sostenible, sectors productius, comerç sobre la implantació de grans superfícies comercials i el Patsecova.

Senyor Almería, té vosté la paraula.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Almería, quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Conseller.

Vicepresidenta.

Com vosté sap, conseller, el comerç és un sector econòmic de gran dinamisme al País Valencià i caracteritzat per presentar canvis substancials de forma continuada en el sector.

L'increment de la importància del factor preu en el seu màrqueting mix a causa de la perllongada crisi, la necessitat d'una transformació digital que, com en altres sectors, s'ha configurat com un factor decisiu de competitivitat per al futur, l'aparició de noves formes comercials i l'augment del seu impacte en el disseny del territori o la configuració dels models de ciutat són alguns exemples d'estos canvis.

El comerç minorista és un pilar fonamental de la nostra economia, amb un volum de negoci al País Valencià de 21.
841 milions d'euros en l'exercici 2017, i sense comptar les estacions de servei, que incrementa en un 1,5% les seues rendes respecte de l'any anterior.

Esta quantitat suposa un 10,5 de la facturació total del sector a nivell nacional y un 20,1% del PIB de la nostra comunitat autònoma.
Cap broma, conseller.
A més, el nombre d'afiliats en el comerç minorista es va situar en 207.
121 en 2017, representant l'11,4% del total d'afiliats a la Seguretat Social de l'economia valenciana.

Pel que fa al nombre d'empreses dedicades al comerç minorista, al País Valencià s'ha experimentat una disminució d'un 6% durant els últims anys, passant de 53.
270 a 50.
597 entre 2012 a 2016.
Encara que va haver-hi un petit increment de 138 empreses de 2014 a 2015, una tendència que no es va mantenir al 2016 amb el tancament de més de mil empreses més del sector i que va tornar a baixar a 50.
037 empreses en 2017, confirmant així una tendència de disminució d'empreses en aquest sector.

Així mateix, el nombre de locals comercials també s'ha experimentat una gran disminució del 9,03% des de 2010 fins al 2018 en una tendència continuada any rere any, passant de 67.
729 a 61.
616 locals en l'actualitat.

En referència a la grandària de les empreses, conseller, i com vosté ja sap, estem davant d'un sector constituït per micropimes i autònoms.
Un sector que continua creixent -poc a poc però creixent- malgrat el reduït tamany i de la tendència a la baixa tant del nombre d'empreses com dels locals comercials.
Així doncs pensem que és un sector que necessita orientació, necessita ajuda institucional per encarar els seus reptes de cara al futur.

I ens preocupa, conseller, que després de més de tres anys de legislatura no tinguen vostés definit encara un model clar de comerç per al País Valencià, sent la prova fefaent d'aquesta qüestió l'ajornament perpetu de l'aprovació del Patsecova i el manteniment d'una llei de comerç amb un alt grau d'obsolescència.

I és per això que presentem esta interpel·lació, perquè s'explique ja d'una vegada quina és la política general del Consell pel que fa a l'establiment i desenvolupament d'eixe necessari model de comerç en la Comunitat Valenciana.

Incloent tant el que fa referència a la implementació de grans superfícies comercials com allò que fa referència al comerç de proximitat, al comerç rural, a la venda domiciliària, a la venda no sedentària, a la venda a distància i el comerç electrònic, a la venda automàtica, a la venda en subhasta i vendes promocionals i, com no, també a les fires comercials.

Aspectes tots contemplats a la vigent llei de comerç i també en la seua majoria pendents d'eixa regulació que aportaria llum en la part normativa d'eixe futur Patsecova que esperem que s'aprove d'immediat.

Estem en un moment en què l'economia de la Comunitat Valenciana va créixer un 3,2% respecte a 2016, al 2017.
Tres desenes menor, però que situa el nostre PIB en 108.
000 milions d'euros, una xifra que per primera vegada és major que el màxim dels últims anys al 2008 i amb el qual la Comunitat Valenciana ocupa la quarta posició en el rànquing nacional de comunitats autònomes.

El PIB per càpita també aconseguix el màxim històric des de 2008 i, bé, això ens dona una mesura que solament, conseller, doncs hem recuperat el nivell econòmic que teníem al 2008.
Però continua fluctuant de forma trimestral l'evolució de la confiança del consumidor i del comerciant, amb una notable disminució des de l'inici de l'estiu d'aquest any, fonamentalment pel que fa a la confiança dels consumidors.

Val de dir, per una banda més capacitat de consum, però menys confiança en el comerç.
Una dolenta combinació per al nostre cas.

Entenem també, conseller, que la definició d'un model de comerç hauria de tenir en compte les principals tendències i reptes de futur del comerç minorista.
Com puguen ser, doncs, l'increment de la rellevància del consum de bescanvi com una fórmula nova de compra i consum a causa de la importància del factor preu.

El creixement imparable d'eixe comerç electrònic que continua estretament unit al comerç online, però que és una de les tendències més importants de cara al futur.
És a dir, l'increment d'eixe nivell d'exigència que fa que la gent vullga una compra d'experiències, el barreig de formats comercials, el foment de la col·laboració, (inintel·ligible) .
.
.
competició.
També marca una tendència en el comerç minorista, l'aparició de nous conceptes de punt de venda i, com no, i com no, la saturació comercial.

Conseller, la regulació de la saturació comercial és un aspecte clau.
Al text del Patsecova disponible actualment en la web consta que al 2012 n'hi havia 2.
199.
000 metres quadrats de superfícies comercials en grans establiments comercials, estimant la superfície màxima recomanada per a l'any 2020 en 2.
554.
000 metres quadrats.
És a dir, només tenim 350.
000 metres quadrats de marge per a la saturació total del model.
Un possible creixement només del 16%.

A més en el seu article 58 el Patsecova prohibeix la instal·lació de qualsevol projecte de més de cent vint mil metres quadrats de superfície bruta llogable en tot el territori del (inintel·ligible) .
.
.
On anava, conseller, el Pla Rabasa amb 280.
000 metres quadrats de superfície bruta llogable?
On va Intu Mediterrani encara que haja reduït l'edificabilitat de mig milió de metres quadrats a 375.
000 metres quadrats.

Com va a resoldre el possible conflicte competencial a l'administració local en estos aspectes?
El model de comerç que té la conselleria va acceptar inversors amb seus socials en paradisos fiscals?

Totes estes i altres incògnites són les que haurà de resoldre.
Li queda poca legislatura, a no ser que vullga deixar este nou model per a la propera.
Esperem que es puga contestar en primera instància a estes preguntes i després alguna rèplica li faré.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Almería.

Conseller, té la paraula a continuació.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat.

Senyories.

Anem a vore, vosté fa la pregunta molt concreta de quin és el model de comerç a la Comunitat Valenciana que estem implementant i, a més a més, em pregunta molt concretament per dotze punts al voltant del model comercial.
A mi m'agradaria centrar-me en això, en quin és el model en què estem treballant i, a més a més, dictaminar en cadascun d'aquests aspectes que vosté pregunta.

Però a la millor doncs, és una oportunitat per a consolidar el Botànic per a seguir treballant en el model en un futur immediat.

Mire, com vosté sap, en matèria de comerç el nostre objectiu ha sigut i és apostar pel comerç de proximitat.
Un model comercial sostenible i respectuós amb el medi ambient, que contribuïsca de manera decisiva a la revitalització dels centres urbans i dels barris de les nostres ciutats i pobles.

Un model on el comerç jugue un paper rellevant en la vertebració del territori i que propicie noves formes de funcionament i iniciatives entre els operadors i les administracions públiques on el diàleg, col·laboració i participació siguen atributs fonamentals en aquest model.

El nostre compromís sempre ha sigut la implementació de mecanismes per a garantir que l'activitat comercial amb impacte territorial es faça de forma sostenible, equilibrada i coherent amb l'estructura territorial del nostre territori i amb absolut respecte als valors ambientals, socioculturals, patrimonials i urbanístics i que tots els projectes d'implantació siguen coherents i compatibles amb els anteriors criteris.

Tenint en compte estos principis, el objectius en matèria de comerç en els quals hem treballat i estem treballant són: una política de suport, promoció i foment del comerç de proximitat; la realització definitiva i execució del Pla territorial sectorial de comerç de la Comunitat Valenciana, el Patsecova; la realització d'una normativa de comerç sostenible; el suport i modernització de comerç detallista en l'àmbit rural; i la recuperació de les nostres fires amb l'objectiu de convertir-les en un pol d'atracció d'empreses i inversions estrangeres, així com un instrument estratègic per a la dinamització de l'economia valenciana.

Per a dur a terme aquestos objectius li puc destacar les següents actuacions.
En primer lloc, per a donar suport al comerç de proximitat li puc destacar el programa Avalem Artesania destinat a les pimes artesanes.
El programa Emprenem Comerç que té per objecte facilitar la incorporació d'emprenedors del sector.
El programa Avalem Comerç, programa d'ajuda a la millora i modernització dels establiments comercials a fi que s'adeqüen els requeriments dels consumidors.

No li dic números, vosté n'ha dit molts.
Però tot açò està implementat i implementat molt bé en el pressupost que aquesta cambra en el seu moment va aprovar.

El programa d'ajudes a associacions de comerciants i artesans per a estimular i promoure els espais comercials urbans, així com per a la realització d'accions de comunicació, publicitat, imatge i promoció de productes i serveis que fidelitzen els consumidors potencials.

El programa d'ajudes a entitats locals amb l'objectiu de revalorar el comerç local i per concloure amb els programes de suport al comerç de proximitat tenim Comerç Empren, on es facilita la informació als emprenedors sobre els tràmits necessaris per a la creació i implantació d'un comerç, la seua viabilitat econòmica i comercial o la selecció de la ubicació més adequada.

És important assenyalar que el 19 de juliol es va publicar l'Ordre 11/2018, per la qual es regula el procediment de concessió del reconeixement de l'eficiència i excel·lència dels mercats municipals de la Comunitat Valenciana.
Mercats excel·lents.

En relació amb la llei de comerç sostenible hem treballat en un decret legislatiu amb un text refós únic en què es regularitzen, s'adquirisquen i harmonitzen les normes amb rang legal vigents en l'àmbit autonòmic valencià en matèria de comerç.
Actualment es troba al Consell Jurídic Consultiu aquest projecte de decret legislatiu.

Pel que fa a la venda no sedentària, amb la publicació del Decret 124/2018, el passat 10 d'agost de 2018, hem donat compliment a la Resolució 12/97, en la qual es demanava la modificació de la redacció de l'article 7.
1.
t del Decret 65/2012, de 20 d'abril, del Consell, pel qual es regula la venda no sedentària en la Comunitat Valenciana i s'ha aclarit l'exigència de trobar-se al corrent d'obligacions tributàries per a l'exercici d'aquest tipus d'activitat comercial.

Quant a les diferents modalitats de venda, pels les quals vosté també pregunta, venda domiciliària, venda a distància, automàtica, venda en subhasta i venda promocional, es regeixen per la legislació estatal, per la qual cosa La Generalitat no té competències al respecte.

Respecte al suport i modernització del comerç detallista a l'àmbit rural, entre els criteris de valoració per l'atorgament de les subvencions, es té en compte: la seua ubicació en municipis de xicoteta grandària, donant un especial avantatge al comerç situat en poblacions de menys de 3.
000 habitants, així com el fet de ser microempresa o xicoteta empresa, que solen ser la gran majoria de les situades en poblacions menudes, però que d'incidir més en el comerç rural a hores d'ara estem treballant en la nova ordre de bases reguladores per a la concessió de subvencions en matèria de comerç, consum i artesania, arran del mandat de la Resolució 12/79 de Les Corts.
Aquesta ordre introdueix una nova ajuda anomenada Â«Avalem comerç ruralÂ», en la qual es consideraran susceptibles de suport les inversions en equipaments per a l'establiment comercial, inclosa la creació de pàgina web en els establiments ubicats o que es vagen a implantar en municipis de menys de mil habitants.
Aquests establiments podran estar ubicats en espais multiservei de propietat pública o privada i la subvenció podrà assolir el 60% amb un límit per sol·licitant de 20.
000 euros en tres anys.

I respecte a les nostres fires, a hores d'ara la Conselleria d'Hisenda està ultimant el procés d'assumpció del deute, procés que es preveu concloga a finals d'any.
Paral·lelament, la Conselleria d'Economia Sostenible estem analitzant els diferents models de fires existents a Europa.
Una vegada culminat el procés d'assumpció del deute es podrà iniciar el procés de diàleg amb els operadors interessats per a la definició del model que hauran d'adoptar les fires valencianes en el futur i, en el seu cas, l'adopció dels acords per tal d'anar adaptant-les al model que es decidisca.

Com veu, estem treballant en tots els aspectes.
Simplement vull dir-li que, com no em dóna temps en aquesta primera intervenció, si li sembla en la rèplica li parlaré de la digitalització, on també tenim un projecte i hi ha un pla importantíssim del Patsecova, i també, com no, de les grans superfícies per les que vosté pregunta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.
(Aplaudiments)

El senyor Almería acabarà de concretar la seua interpel·lació des de l'escó.

Senyor Almería, quan vosté vullga.

El senyor Almería Serrano:

Sí.
Moltes gràcies, president.

Agraïm evidentment, conseller, les seues explicacions, però vosté ha sigut un dels membres del Consell que més incidència ha posat en este fòrum en el tema de l'aprovació de les polítiques públiques.
I malgrat que, bé, hi ha una distinció de diferents programes que van adreçats a tenir un impacte en el model de comerç, al final ens trobem en una realitat molt concreta, i és que davant d'un increment molt xicotet del que suposa el negoci total del comerç ens trobem que el sector s'està d'alguna forma descomposant: menor nombre d'empreses, menor nombre de locals comercials, molts problemes del xicotet comerç per accedir a propostes de comerç online en unes condicions inabordables, eh, fonamentalment per a la majoria del xicotet i mitjà comerç valencià, com puga ser el model de grans operadores de comerços online.

Un Patsecova que resoldria molts problemes, alguns problemes claus del model i que no acaba d'aprovar-se, malgrat que hi ha ja diferents resolucions d'esta cambra, l'última una proposta del nostre grup parlamentari en el debat de política general d'aquest any, que també urgix a la immediata aprovació del Patsecova, i que això resoldria la implantació de les superfícies, les grans superfícies comercials que van a dur a la saturació absoluta comercial del sòl destinat al comerç.
Un model de fires comercials que, bé, sempre tenim l'esperança que resolga eixe model d'assumpció de deute més en un operador extern que haurà de compartir empresa mixta en La Generalitat, però que encara tampoc no hem vist la seua materialització.

I al final, és a dir, sí, entenga vosté, conseller, que hi ha, com sempre, hi ha propostes, hi ha plans, hi ha ajudes, però les qüestions claus no acabem de resoldre's i l'avaluació del desenvolupament general del sector del comerç no ha estat massa positiu.
És a dir, si al final el que fem no té un impacte positiu en el creixement del comerç i en la resolució dels problemes més greus que té el comerç, probablement s'hauria de revisar si el que estem fent ho estem fent bé o caldria canviar-ho.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Finalitzarà esta interpel·lació el conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, president.

Senyor Almería, compartisc absolutament amb vosté que totes les polítiques s'han d'avaluar, però també vosté haurà d'entendre com funciona l'administració, i l'administració moltes vegades volem anar molt apressa i de vegades és impossible.
Per tant, hem de fer les coses amb el màxim rigor, amb el millor diagnòstic possible i consolidant tots els projectes que anem desenvolupant de la millor manera possible.
Si en quatre anys no hi ha prou, a la millor en fan falta vuit o a la millor dotze.
I ahí estem, i ahí estem, per això s'ha d'entendre.
És a dir, no per més córrer un arriba abans.
Però que no hem parat de treballar li assegure jo que 25 hores de 24 que té cada dia, i això tinga-ho per assegurat.

Així i tot vaig a centrar-me en allò que no li he contestat, perquè veja que també estem treballant en eixos temes que vosté pregunta, digitalització.

Pla d'impuls a la digitalització del comerç 2018-23.
Es du a terme pel grup de treball constituït per la conselleria on participen les organitzacions del sector i els centres d'artesania de la Comunitat Valenciana, coordinats per la Conselleria d'Economia Sostenible amb la direcció tècnica de l'oficina Pateco i del Consell de Cambres de Comerç.
Fruit d'eixos treballs he de dir-li que s'ha convocat per als pròxims 25, 26, 27 d'octubre Retail Future, en el marc del Saló Internacional de la Franquícia que organitza Fira València.
Dir que serà un esdeveniment pioner a la Comunitat Valenciana, dirigit al consumidor i al xicotet comerç, on l'objectiu clar és el d'informar, sensibilitzar i demostrar a les xicotetes empreses del comerç i l'artesania el potencial del món digital i tecnològic en els seus negocis a través de conferències i tallers especialitzats, en els que participaran prestigiosos ponents, professionals, és a dir, exemple, bones pràctiques.

Respecte al Patsecova.
Vull dir, no diguen que està en un calaix, que no s'ha fet res.
És a dir, es va exposar en un primer moment, és un tema molt complicat, on implica a moltíssims agents, és a dir, municipis, sector, etcètera, etcètera, i l'únic que li puc dir és que el dia 19, és a dir, despús-demà, anem a fer una roda de premsa amb un calendari clar, perquè anem a tornar-lo a exposar per segona vegada en l'àmbit d'al·legacions i anem a vore si tanquem d'una manera molt clara i factible abans que acabem eleccions en Patsecova.
Eixa és la nostra intenció.
Però res més lluny de la realitat que no s'ha fet res.
S'ha fet i molt.
El que passa que té el seus terminis administratius, han hagut moltíssimes, moltíssimes, moltíssimes al·legacions en la primera vegada, que s'han d'atendre, que s'han de contestar i que això porta un termini important de temps, també tenint en compte els recursos de què disposem, basant-se pràcticament amb recursos humans.

I quan a la política d'implantació de grans superfícies comercials, estem pel suport de la iniciativa privada i les empreses, però també de la seguretat jurídica.
I així ho demostra l'estabilitat social i política que tenim, però sempre amb respecte i rigor amb la normativa vigent, complint per tant tots els tràmits necessaris.

La unitat del Consell és treballar i cooperar sempre amb les empreses i facilitar la seua inversió.
Això sí, la creació d'un projecte en el nostre territori ha de tenir en compte l'interés general i no sols el particular.
A més a més, el seu desenvolupament econòmic pot i deu formar part del desenvolupament sostenible.
I això és el que també ha de primar en el que estem fent, tenint en compte les vessants socials, ambientals i econòmiques en tots els projectes, amb el (inintel·ligible) .
.
.
Per tant, estem a favor dels projectes que generen ocupació i activitat econòmica sostenible.
I en el cas del sector comerç, buscant l'equilibri entre tots i cadascun dels formats.

Pense que hi ha un model molt clar, que estem treballant en totes les vessants i que acabarem de consolidar-lo en el temps administratiu que és necessari per a tirar endavant un model i una estructura que genere economia i que genere ocupació estable i de qualitat també en el sector del comerç.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Interpel·lació al Consell, que contesta el conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, sobre la política general que aplica en matèria de gestió d'ajudes en la Comunitat Valenciana, que formula el diputat Emigdio Tormo Moratalla, del Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 103.
424, BOC 274)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Passem a la interpel·lació de hui, que formula l'il·lustre diputat Emigdio Tormo al conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

Quan vosté vullga, senyor Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Moltes gràcies, senyor president.

Honorable conseller.

Decía don Pedro Schwartz -político, economista y jurista- que la única vez que el guante de Felipe González -entonces presidente del Gobierno- había rozado la mejilla del aspirante -el después presidente Aznar- fue cuando éste le llamó en un debate de presupuestos Â«pedigüeñoÂ».

Pedigüeño yo creo que fue un craso error del señor Aznar cuando estaba en la presidencia, porque pedía, exigía y demandaba al señor González, presidente González, más y mejores fondos a la Comunidad Europea entonces, después Unión Europea, para poder financiar, para poder contribuir al desarrollo de España.

Estos fondos de cohesión, como usted sabe mucho mejor que yo por su formación, tenían como objeto compensar, tienen como objeto compensar diversas atenciones o, en fin, o como quieran definirlo hoy por hoy, compensar a las regiones más pobres, a los que somos más pobres, con respeto a los más ricos, por, entre otras cosas, el desmantelamiento de la industria pesada española -Altos Hornos de Vizcaya, la industria pesada de Sagunto-, porque se desmanteló también en gran parte la industria naval, que poco a poco intenta rehacerse, a pesar de los intentos fallidos del gobierno de la nación actual, que no sabe muy bien como cargarse la industria naval.
Y lo que se intentaba era compensar, como digo, a los estados más pobres con transferencias de fondos de los estados más ricos.

Para cumplir lo que algunos pensaban, socialistas y no socialistas, conservadores y progresistas, lo que se llamaba la Federación Europea: centralización política, económica, fiscal, relaciones internacionales, defensa, protección social, incluso, mire usted, derecho civil.
Es decir, el embrión de un estado nuevo, moderno y con capacidad para cambiar el mundo, la antítesis del gobierno que se ha formado actualmente en España, que está apoyado por aquellos que quieren, no solo destruir la nación española -lo dicen en su propio programa-, sino aquellos que son populistas de izquierdas, los únicos que existen en España con representación parlamentaria, los demás no existen, a pesar de que el president de La Generalitat se le llena la boca constantemente en discursos de todo tipo, en decir que el peligro viene por populismos de derechas, que yo no los veo en el horizonte.

Pues bien, esa integración europea que se da de bruces con todo aquello que significa nacionalismo centrífugo y que desnorta y que desvertebra el concepto de unión europea, que en Europa es cierto y verdad que son nacionalismos y populismos de derechas, pero aquí son de izquierdas y de extrema izquierda, es lo que hizo, como digo, conformar esa idea genial que es la Unión Europea.
A pesar de que algunos la quieran liquidar.

Señor conseller, hace muy pocos días, en la Comisión de Agricultura, donde la señora consellera comparecía para hablar de despoblamiento de los territorios internos de la comunidad, yo le decía que cada vez que el presidente de La Generalitat o ella misma, o el presidente de La Generalitat y ella misma acudieran a las instituciones europeas, debía exigir y pedir, ese concepto pedigüeño que tenía Aznar en ese momento, cuantos más fondos mejor para el desarrollo de la Comunidad Valenciana.

La señora consellera, que es una mujer educada, correcta, amable, me dijo, Â«no, señor Tormo, está usted equivocado, eso corresponde al gobierno central, al gobierno de la nación, no es obligación mía pedir más fondosÂ».
Error, craso error.
Oiga, cada vez que vaya usted, señora consellera, usted, señor conseller, o usted, señor presidente ausente, a cualquier institución europea, pida fondos para la Comunidad Valenciana; pida fondos para el desarrollo de los valencianos, pida fondos para que mejoremos nuestras condiciones de vida.

Siempre, siempre, como responsables políticos, debemos exigir más.
No tenemos que tener miedo a avanzar.
Tenemos que tener miedo a la mediocridad, a la profunda mediocridad que en estos momentos la política española y, permítame usted decirlo, del Consell valenciano, exhibe día a día.
Porque, además, cuando llegan ustedes a las responsabilidades de gobierno y prometen el maná, ese maná que usted dice que no se arruga -la arruga es bella, por lo que veo-, no se…, no se…, no se fragua, no llega a ser una realidad, porque usted puede pedir lo que pida; usted puede echar la culpa al señor Toni Cantó de todos los males de la Comunidad Valenciana, pero los males de la Comunidad Valenciana no provienen del señor Cantó; provienen de su mala gestión de la cosa pública.
Porque, además, cuando ustedes votan a favor, o en contra, mejor, de unos presupuestos que habían sido malos, bastante malos del Partido Popular, y que Ciudadanos contribuye a mejorar para la Comunidad Valenciana, y nosotros decimos, Â«es intolerable que regiones de España que bajo el prisma de la igualdad ideal de la nación, tengan un diferente trato económicoÂ», ustedes dicen que no.

Ustedes, lo pasmoso de su situación es que no quieren mejorar la situación de los territorios que peor están, sino que quieren mejorar aquellos que mejor están, léase el País Vasco y léase Cataluña.
Es intolerable, es increíble.
Si ustedes dijeran, Â«vamos a contribuir a financiar mejor Extremadura y AndalucíaÂ», que ustedes gobiernan durante (inintel·ligible) .
.
.
años, nosotros diríamos, Â«pues, oiga, yo quiero que me toque a mí como valenciano pero, en fin, vamos a mejorar a aquellos que están mejorÂ»; pero que ustedes digan, Â«vamos a financiar mejor a aquellos que están mejorÂ», no cabe en cabeza humana.

Y cuando le hablo de que no tenemos que tener vergüenza para pedir esos fondos, tampoco tenemos que tener vergüenza para poder ejecutarlos con dignidad, para poder gastarlos con dignidad, y para poder contribuir, con esa ejecución del gasto, a mejorar el nivel de vida de los valencianos.

Pero es que no es eso precisamente lo que están ustedes haciendo, señor conseller.
A modo de ejemplo le diré que la Universidad de Valencia demanda a la conselleria de educación por las ayudas perdidas para investigación.
Está la universidad como para perder fondos por la mala gestión de las distintas consellerias.
 Se abre la vía judicial para exigir 6,3 millones de ayuda a la investigación.
Por una resolución tardía de la conselleria de educación, las ayudas a infraestructura y equipamiento en I+D+I fueron resueltas en diciembre y debían estar ejecutadas antes de acabar el año.
Casi nada.
Desde la conselleria se justifican: Â«La Generalitat no pierde la cofinanciación.
El importe de las ayudas quedará disponible para convocatorias futuras.
Â» ¡Oiga!
, pocas veces he oído yo una excusa tan peregrina y tan pobre.

Claro, ese año se pierde, no se tienen, y el año que viene es el año siguiente.
El señor Marzà no tiene ningún problema en destinar 120.
000 euros a subvencionar diarios, periódicos nacionalistas y separatistas.
Ahí no hay ningún problema.
Ahora bien, para ejecutar como Dios manda los presupuestos y los fondos de Europa para la universidad valenciana, entonces sí tiene problema.

Esta situación se ha producido con más ayudas, como las dedicadas a proyectos de investigación emergentes donde se calculan unas pérdidas de 90.
000 euros por tan solo tener los interesados dos días de plazo para pedirlas.

La prueba de lo mal diseñado que está el procedimiento es que la propia conselleria, la siguiente convocatoria la hace con carácter bianual para que no se le escape.
La siguiente, señor conseller.

A primeros de años, la asociación de agricultores denunció que la resolución de la conselleria de agricultura y medio ambiente sobre concesión de ayudas a la agricultura ecológica publicada por el diario oficial de la Generalitat valenciana era previa al periodo de presentación de solicitud.
En otras palabras, que el plazo para cursar la petición en realidad se encontraba cerrado desde un mes antes.
Un auténtico esperpento.

Y, mire, para terminar esta intervención primera, el presidente Sánchez avisa a Bruselas de que el Consell presupuesta 1.
325 millones de euros que no tiene ni tendrá.
Pues yo, si soy un responsable de la Unión Europea digo, oiga, mire, a presupuestos ficticios, ayudas ficticias.
Si usted me pretende engañar.
.
.
Ni siquiera me pretende engañar.
Me pretende.
.
.
, iba a decir una expresión un poco.
.
.
, me pretende bypasear, me pretende llevar al huerto, pues yo también voy a proceder de la misma manera.
A la petición de sus fondos yo le voy a responder con que sus presupuestos son ficticios.

El plan de presupuestos generales del estado, firmado en documento oficial del Gobierno de España, con un partido político concreto, que es el de Podemos, viola la ley de estabilidad según el entender de este grupo parlamentario en el congreso.
Son ilegales.
Por lo tanto, si usted cifra sus esperanzas de mejorar su financiación en unos presupuestos que son ilegales, me parece, señor conseller, que no tiene muchas posibilidades de mejorar el presupuesto inicial del señor Rajoy, que era malo, que fue mejorado por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, y que va a tener que ejecutar el presidente Sánchez, el doctor Sánchez, este año que viene.

Gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Li contestarà el conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

El conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Gràcies, senyor president.

Senyor Tormo, vosté interpel·la el govern, este conseller, sobre política general que aplica el Consell en matèria de gestió d'ajudes en la Comunitat Valenciana.
Eixa és la interpel·lació, el títol de la interpel·lació.

Evidentment, per a respondre adequadament, per enfocar la qüestió hem de partir de recordar quin és el paper que complixen les ajudes dins d'una política pública.
D'una banda, podem parlar del seu paper per a garantir drets bàsics de les persones que es troben en situació desfavorida, com ja hem vist en el debat anterior amb la vicepresidenta, i que necessiten un complement econòmic per a poder dur una vida digna dins d'un plantejament de cohesió social i d'integració, que supose que tots volem; vosté i jo volem.

D'altra banda, podem parlar també d'una funció incentivadora de l'activitat econòmica perquè es facilite, s'accelere o es facen amb més potència actuacions que contribuïsquen a crear riquesa i ocupació per a la nostra societat, com s'ha vist en l'altra interpel·lació, la que ha fet el senyor Almería al conseller d'economia.

Totes dues funcions, la de la interpel·lació primera i de la interpel·lació segona, poden posar-se en relació amb la necessitat de corregir allò que s'anomena Â«fallides de mercatÂ», que desemboquen en desigualtats socials i en infrautilització dels recursos.

Les ajudes, senyor Tormo, són, per tant, alhora un mecanisme de redistribució de riquesa, no l'únic ni tal volta el més important; el més important és que la gent treballe, tinga treball i estiga en plenes condicions per a gaudir de les seues condicions de vida, de la millor manera possible, però sí un mecanisme necessari en determinats casos en què altres vies no funcionen, com els casos de col·lectius particularment desafavorits quant a edat, malalties, situació familiar, baixa qualificació educativa, etcètera.
I són també, cal dir-ho, un mecanisme d'estímul per a mobilitzar recursos privats per al compliment ja siga d'actuacions de caràcter social relacionades amb aquests col·lectius, d'actuacions en l'àmbit de la cultura i la conservació del patrimoni material i immaterial que configura la nostra identitat històrica, o actuacions de caràcter econòmic determinant o accelerant inversions en aspectes com l'R+D, que és una clara fallida de mercat, la innovació, la millora del capital productiu, la qualificació dels recursos humans i tantes altres coses.

Tot això són tasques que recauen, òbviament, bàsicament, sobre les conselleries sectorials del Consell i que des de la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic tenim la responsabilitat, en primer lloc, d'harmonitzar d'acord amb el marc pressupostari possible i d'acord amb la necessitat de garantir que els recursos se destinen als objectius definits, que s'utilitzen de la manera més eficaç, i ahí entrem en la qüestió, i eficient possible, sobretot es garanteix la transparència i l'objectivitat en la gestió i es dóna compte de tot d'acord amb les vigències legals establides, en particular, en particular, la llei estatal 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions, i la Llei 1/2015, de La Generalitat, d'hisenda pública del sector públic instrumental i de subvencions.

D'altra banda, cal assenyalar la necessària convergència entre la política d'ajudes de La Generalitat i els fons europeus, com vosté ha dit mot bé -sí senyor-, els quals disposen una normativa regulatòria pròpia, el compliment de la qual cal garantir perquè no hagen de viure situacions com aquelles que es van produir en els anteriors governs de bloqueig dels fons, de multes a tort i a dret i que hem hagut de resoldre en esta legislatura.

Perquè parlar d'ajudes dins de la política de La Generalitat ens obliga, necessàriament, a parlar dels fons europeus, sí senyor, vosté ho ha dit molt bé, de fons europeus.
De fer de Â«pedigüeñoÂ» en tots els llocs, on estiga, perquè no ens arriben els diners per a les nostres necessitats.
I és coneguda, és coneguda per totes les seues senyories l'estretor pressupostària de La Generalitat per la tenalla que suposen l'infrafinançament actual, el deute acumulat i la necessitat de reduir el dèficit per a complir els criteris d'estabilitat pressupostària.

Per tant, des de la trona, dic el que he dit responent una pregunta del Partit Popular.
Vull dir, és que açò és el nostre problema, i ho dic ací, governant Rajoy o governant Sánchez.
Me dóna exactament igual.
El que s'ha de fer és dir allò que ens preocupa.

En eixes condicions, la possibilitat de tindre programes d'ajudes com un instrument bàsic per a qualsevol govern que ha de desenvolupar polítiques pròpies d'una situació d'autogovern, ha d'estar suportada en una mida molt important en l'accés i la captació de fons europeus, tant per a finalitats socials i de promoció de recursos humans, com és el cas del fons social europeu, com per a finalitats de desenvolupament regional, o per a finalitats d'innovació, preservació de medi ambient o desenvolupament urbà sostenible, com és el cas del Ceder.

Sens dubte, senyor Tormo, el fet que els fons europeus siguen una peça clau perquè són una peça clau, perquè La Generalitat puga mantenir polítiques d'ajuda i que l'accés a eixos fons requerisca en la majoria dels casos un cofinançament per part de les administracions, tant de l'estat com nostres, com de La Generalitat, fa que els criteris de gestió dels fons europeus s'estenguen també a la gestió dels fons propis de La Generalitat en la mesura en què tots dos convergixen a sovint en uns mateixos programes d'ajuda.

De fet, les quatre línies bàsiques dels programes operatius de la Unió Europea coincidixen en els quatre pilars bàsics de polítiques econòmiques.
Estem parlant de l'R+D, de la innovació, de la pime i del tema d'estalvi energètic.
I en la mesura també en què les polítiques estatals d'ajuda estan subjectes a la política europea de competència, en principi contrària a les ajudes, però dins de la qual les ajudes establides en els fons europeus es configuren, diguem-ne, com una excepció, afortunadament, afortunadament.

Per tant, els recursos dels fons europeus no sols són bàsics per a nodrir els programes d'ajudes de La Generalitat sinó que també els seus objectius són definidors en bona mida de l'àmbit en què es poden concedir ajudes sense que resulten incompatibles amb la política europea de la competència.

És, per tant, en l'àmbit de la gestió dels fons europeus, on més atenció hem dedicat, atesa la responsabilitat específica d'esta conselleria i d'este conseller que els parla, que li parla, com autoritat de gestió davant l'administració general de l'estat i de la Comissió Europea.
I la situació que vàrem heretar, senyor Tormo, perquè ací no se partix de zero, eh?
Vosté, totes eixes coses que ha dit, és que ací n'hi ha una herència interessant.
Per exemple, uns programes operatius del període anterior en bona mida sense executar, sense executar.
I havent de refer bona cosa d'allò que s'havia executat perquè hi havia mancances de justificació.
Uns pagaments bloquejats per la Comissió Europea com a resultat de la desconfiança produïda per totes eixes mancances i pels casos de corrupció que afectaven dirigents polítics dels anteriors governs amb trames d'empreses involucrades.

A més, una mancança de mitjans humans i tècnics per a gestionar com cal els fons europeus amb garanties de control suficient.
I, com a resultat de tot això, una imatge pèssima davant les autoritats europees com administració gestora.

Confrontats amb tot això, la política de l'actual Consell consistí justament en millorar la gestió per a desbloquejar els pagaments, salvar el màxim d'execució, alçar la hipoteca reputacional.

Per tant, i per a resumir, la nostra política general com a conseller d'Hisenda i Model Econòmic en matèria de gestió d'ajudes és, en primer lloc, conjugar dins del pressupost de La Generalitat, tots els instruments de finançament que puguen estar a l'abast de la Comunitat Valenciana; difondre'n l'existència dins de l'administració de La Generalitat de les entitats del sector públic i dels ajuntaments perquè uns i altres puguen preparar els seus programes d'iniciatives i difondre-les alhora entre les empreses i els emprenedors, proporcionant instruments perquè l'acció siga eficaç i amb garanties, assumir les tasques envers l'administració central, la Comissió Europea i els òrgans de control mateixos de La Generalitat atés que la conselleria competent en matèria de pressuspostos, hisenda i (inintel·ligible) .
.
.
és esta conselleria.

Per tot això, estem fent una faena titànica per intentar aconseguir que este govern de La Generalitat i tots els valencians i valencianes sàpien que són europeus també per la via dels fons d'ajuda europeus.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyor Tormo, per a acabar la interpel·lació.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señor conseller.

Le compro el producto.
Es decir, estos señores están ahí, lejos del banco azul, porque hicieron una gestión nefasta en muchísimos aspectos de la vida pública valenciana.
Por eso los valencianos votamos y decidieron, bueno, que ustedes se sentaran ahí y aquí y, estos señores, nosotros, aquí; cada uno tiene que asumir también su parte.

Pero eso es un punto y final.
Bueno, si quiere un punto y seguido.
Es decir, sus responsabilidades son sus responsabilidades, pero es que las suyas son las suyas.

Yo le estoy hablando de fondos transferidos por la Unión Europea en el año 2018.
¡Hombre!
, estos señores son muy malos, pero no pueden tener la responsabilidad de algo que en el 2018 se transfiere a ustedes y que ustedes incumplen todos los plazos y que la universidad valenciana deja de ingresar 6,3 millones de euros.
¡Hombre!
, son malos, pero no son omnipotentes, en la maldad esa que hablábamos antes de Satán, que hablábamos antes por aquí, que a uno ya se le ponen los pelos de punta.

Por otra parte, no tengo más remedio, y además lo acepto de buen grado, que tiene usted razón en cuanto dice que el papel de esos fondos son mejorar la calidad de vida, incentivar la economía, etcétera, etcétera.
Eso ya lo sabemos.
Y usted sabe mucho más que eso y lo puede hacer infinitamente mejor que eso.
Lo puede hacer tan infinitamente mejor que ni siquiera me ha justificado el porqué, el porqué de que esas ayudas no se hayan transformado en fondos que gastan las universidades, fondos que gasta y que se transfiere a la sociedad valenciana para que pueda desarrollarse de la manera adecuada y que tengamos un mejor nivel de vida que el que tenemos.
Y que usted pueda decir dentro de cuatro meses, o cinco, cuando empiece la campaña electoral: Â«Oiga, lo hemos hecho tan bien que pedimos que otra vez nos renueven la confianza, incluso que la mejoren.
Â»

Pero es que no es así.
Es que tiene usted que hacerse responsable de sus propios pecados, y que es que ha gestionado mal.

Y voy a terminar con una frase, con una nota, que no sé si es verdad, pero si no es verdad, tiene que ser verdad.
Estaba el comandante Castro en el primer gobierno postrevolución y dice: Â«Compañeros, ¿quiénes de vosotros es economista?
Â» Y el Che, adormilado, dice: Â«Yo.
No, no, yo lo que soy es comunista.
Â» Â«No, yo lo que pido es un economista.
Â» Entonces, en ese barullo, el Che fue ministro de economía.

Lo que le pido…, ¿eh?
(Rialles i aplaudiments) Lo que le pido es que no se usted el Che y que sea un buen ministro de hacienda y que sepa lo que lleva entre manos y que sepa, una vez más, sacar adelante unos presupuestos con dignidad, con tranquilidad, con sosiego, con calma y no se deje en el tintero el 10% de los fondos sociales europeos que se han ejecutado, dejando de ejecutar el 90% y que nos ingresen el 4% de los fondos de la Unión Europea en otros aspectos.
Eso es lo que yo le pido.
No sea el Che, sea un buen ministro de hacienda.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Crec que el Che Guevara va ser president del banc central cubà.
(Rialles)

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, senyor Tormo, pel to de la seua intervenció.

Jo sóc partidari…, i un dels motius pels quals estic en esta conselleria i conseller, venint de la universitat, és justament perquè vull fer això que vosté diu, vull fer-ho, i ho estic tractant de fer, malgrat, cal dir-ho, un passat que mos ho fea molt difícil.

Però jo crec que vosté hauria de fer un esforç per passar de l'anècdota a la categoria.
És veritat que n'hi han programes que poden no haver-se fet adequadament.
Jo ho accepte.
Només faltava… Som persones humanes i, per tant, ens equivoquem moltes vegades.

Però si vosté fa una visió de conjunt, vorà que nosaltres treballem sobre tres programes operatiu, dos de caràcter regional -recorde-, programes de fet del Fons Social Europeu, i un d'iniciativa estatal, el programa operatiu pluriregional d'ocupació juvenil.
És que això són fons europeus.

Així mateix, coordinem i impulsem la participació en altres programes operatius d'àmbit pluriregional, la gestió dels quals la fa l'administració central, però nosaltres cooperem.

Per tant, si vosté ho mira en el seu conjunt, senyor Tormo, observarem que les dotacions actuals dels diferents programes que gestionem estan vora els 1.
000 milions d'euros.
No parlem de 6 milions, de 1.
000 milions.
590 milions corresponen a Feder, 177 al programa regional del fons social europeu i 168 del programa pluriregional d'ocupació juvenil.

I al seu torn, el programa regional Feder de la Comunitat Valenciana es deriven 54 milions per al programa de creixement sostenible, 60 milions per al programa d'iniciativa pime i 5 milions per al programa de creixement intel·ligent.

Per tant, entre el Feder i Fons Social Europeu tenen una taxa de cofinançament del 50%, mentres que el programa d'ocupació juvenil té una taxa de cofinançament europeu pròxim al 75% i la iniciativa pime del cent per cent.

Per tant, estem molt damunt perquè sabem que no tenim els diners suficients, tenim d'utilitzar Europa per a fer moltes d'estes polítiques.
Això suposa que amb els recursos comunitaris assignats a programes operatius en què participa La Generalitat es poden finançar actuacions i inversions al voltant de 1.
800 milions d'euros, un 79% més que en el període 2007-2013, malgrat que la taxa de cofinançament en este període era del 80% i ara ha baixat.

Perquè això siga una realitat, el darrer 23 de març el Ple del Consell va aprovar el pla d'acció de fons europeus 2018-2020, elaborat amb la participació d'un equip de 25 tècnics de diferents conselleries i representants d'organitzacions actives en desenvolupament de projectes susceptibles d'obtindre finançament europeu, com ara, per exemple, les xarxes d'universitats i dels instituts tecnològics.

Esta pla, que es una peça fonamental per a orientar la política d'ajudes del Consell, compta amb sis eixos bàsics: establir un sistema de gestió basat en la millora continua de l'excel·lència -ens preocupa l'eficiència-, establint un compromís estratègic en La Generalitat de participar en els programes i les iniciatives europees; aprofitar el finançament europeu com a palanca per a la transformació necessària de la nostra societat i la nostra economia; millorar la nostra reputació davant les institucions europees, molt important.
La primera vegada que vaig anar, el senyor Tormo, a Brussel·les me mirava en una cara d'espant.
Â«Vosté ve de València?
Â» Sí, vinc de València.
Clar, però diu: Â«Vosté és d'estos que no fan.
.
.
, que deriven els diners cap als llocs que no toquen?
Â» Â«No, no.
Però és que han canviat… han votat allà, ¿eh?
i ara són uns altres.
Â» Ha canviat això molt, ¿eh?
, molt, perquè a més ja confien una miqueta més.

Involucrar les administracions, les agents públics i també el sector privat en la participació en les iniciatives europees i traslladar a la societat valenciana les oportunitats que hi ha a les institucions europees.

De tot això, he de dir que en el programa operatiu Feder estem prop del 60% d'execució dels objectius de despesa, 160%.
En el programa operatiu de Fons Social Europeu estem prop de la nostra senda financera i certificarem el cent per cent abans que acabe l'any.
I en el programa operatiu d'ocupació juvenil, enguany anem a certificar prop del 170%.

Altres comunitats autònomes no ho fan i nosaltres arrepleguem els diners d'altres comunitats autònomes… (Veus) És que és interessant explicar-ho, eh?
170 és perquè dels fons assignats n'hi han altres comunitats autònomes que no els utilitzen i nosaltres podem aprofitar-nos d'eixos excedents.
És que quan se diu 170%, s'ha d'explicar per què pot ser més del cent per cent.

El fet és que mentres en l'anterior legislatura, la Comunitat Valenciana estava en el furgó de cua de les comunitats autònomes quant a l'execució de fons europeus.
(Veus) Ara… Senyor president, puc acabar?

El senyor president:

Acabe vosté, conseller.
Disculpe la interrupció.
Són hores ja un poc intempestives.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Ara estem en el grup de capçalera per damunt de la mitjana en tots els programes, com ens ha traslladat el ministeri d'hisenda mateix, i que per part de la comissió ara no només es fan xicotetes correccions administratives als informes d'execució, mentres que abans ens bloquejaven els fons.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller, per la resposta a la interpel·lació.

Senyories, som poquets, però bons, a estes hores intempestives.
Demà continuarem a les deu del matí.

Se suspén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 55 minuts)