Economia%657213.06.27%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 27 de juny de 2018.
Comença la reunió a les 11 hores i 20 minuts.
Presideix el diputat senyor Jorge Bellver Casaña.
Reunió número 27/I.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies.

Compromís no té… Puge's un segon tu… Senyor Juan, com a secretari de la comissió, si és tan amable, comprova que n'hi ha quòrum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Molt bé.

Senyories, doncs comprovat el quòrum, anem a mamprendre la comissió, i ho anem a fer amb el punt primer, lectura i aprovació.
Si no n'hi ha ninguna puntualització a fer per part de les seues senyories, passaríem ja al segon punt, no sense abans avisar que la compareixença del punt 3, la compareixença de la interventora general de La Generalitat passarà a ser el punt 5.
I que molt possiblement suspendrem la comissió en este punt i la reprendrem el dilluns 9 de juliol a les deu i mitja, en què tindrem la compareixença de la interventora general.

Preguntes

El senyor president:

I ja sense més dilació, passem al punt 2, que és la pregunta formulada per l'il·lustre diputat senyor Jordi Juan, del Grup Parlamentari Compromís, al Consell, sobre la retallada de les bestretes de finançament de 2018.
Una pregunta que va a ser contestada per part de la secretària autonòmica, la senyora Ferrando.

Senyor Juan, quan vullga, té vosté la paraula per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, secretària autonòmica, senyora Ferrando.

Esta pregunta la vàrem plantejar el passat mes de gener, quan el Consell va denunciar que el ministeri d'hisenda havia retallat en 353 milions les bestretes a compte del finançament del 2018.

Era un altre regal del senyor Montoro, que es justificava amb la pròrroga dels pressupostos generals de l'estat, però que acabava obligant-nos als valencians a endeutar-nos per poder pagar els serveis públics bàsics.

És a dir, que havíem de demanar els diners que l'estat no ens donava en temps i en forma.
No parlem ara del sistema de finançament, que ja en parlarem després, sinó que parlem de la disposició dels diners en temps i forma, com deia abans.

I és que, quan una administració compta amb uns diners, ha de poder fer ús d'ells.
No pot ser que a mitat del partit li canvien les normes i li diguen que ara no pot jugar.
Però això és el que realment va passar.
Al mes de juliol, el ministeri ens anunciava una quantitat, i al mes de desembre la va modificar reduint-la en eixos 353 milions d'euros.

I bé, si encara tinguérem un finançament digne, doncs igual ho podríem assumir.
Però sent la comunitat més perjudicada amb l'actual sistema de finançament, doncs supose que no és ben rebut.
Per això, m'agradaria que ens explicara com afecta tot açò els pagaments de La Generalitat i els recursos de què disposem.

Com es veuen agreujats els problemes de liquiditat per a fer front als pagaments i per a poder complir amb els proveïdors?
A nosaltres, des de Compromís, ens va semblar que ens vàrem trobar davant un altre xantatge del govern central.
Ara, per sort, en l'oposició.
Però un xantatge que hem patit durant uns quants anys.

Â«Si els valencians voleu el finançament que us correspon, haurem de sotmetre-vos a aprovar els comptes del Partit Popular a Madrid.
Â» Ja sap vosté que des de Compromís no vàrem caure en eixe parany, però tampoc caurem mai.

Ara bé, situant-nos en l'actualitat, el mes de juny ha portat un aire nou a la política espanyola.
Pedro Sánchez s'ha instal·lat en la Moncloa i pel que fa al ministeri d'hisenda, hem passat de Montoro a Montero.
I espere que les polítiques entre l'un i l'altre no siguen tan semblants com els seus cognoms.

Esperem en eixe sentit que per fi comptem amb una persona al càrrec del ministeri que es pose en el lloc de les comunitats autònomes, almenys la ministra abans era consellera d'hisenda d'una comunitat autònoma.
I esperem que la nova ministra pense també en els nostres interessos, que al final són els interessos de la ciutadania.

Que no ens ofegue amb el sostre de despesa, que no ens done FLA, i que no dilate els cobrament de les bestretes, limitant la nostra liquiditat.
Crec que això no és esperar tampoc molt d'un govern progressista, que creu en l'autonomia financera de les comunitats autònomes i que defensa l'estat del benestar.

Perquè cal recordar que la major part de la despesa social, o millor, podríem anomenar-la inversió social, la realitzem des d'ací.
Per tot això, li pregunte: com valora la retallada de 353 milions de bestretes de finançament de l'any 2018 i quines conseqüències ha tingut?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Juan.

I ara, per a contestar per un temps màxim de quatre minuts, senyora, té vosté la paraula.

La senyora secretària autonòmica d'Hisenda:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies per la pregunta i per citar-nos, perquè pense que esta coordinació sempre és tan necessària, perquè tornem a recordar-mos conceptes que són tan necessaris per a la nostra forma de governar, tant des del parlament com des del govern valencià.

Primer aclarir conceptes, perquè el concepte bestreta l'utilitzem indistintament en valencià, tant per a les entregues mensuals com per a les bestretes que podem anar demanant pel camí de la liquidació del sistema de finançament autonòmic.

A vore, en primer lloc, esta secretària autonòmica, des que vam entrar al govern en maig del 2015, ha volgut dur endavant una estricta política de planificació financera.

El que passa és que sobretot per part de l'estat, amb la falta de calendarització de l'entrada de recursos o d'ingressos, i amb la falta d'eixos recursos, com vosté s'ha referit a esta comunitat autònoma infrafinançada, la veritat és que ens ha sigut més que impossible fer una política de planificació financera, sobretot de cara a la tresoreria, com s'ha referit per al pagament sobretot a les proveïdores i proveïdors de la Generalitat valenciana.

Els comentava que n'hi ha quatre ingressos principals dins dels que comptem per a elaborar el pressupost de la Generalitat valenciana i per a fer la planificació tresorera.

Una part són efectivament les entregues a compte o les bestretes a compte del sistema de finançament, és una part fonamental del sistema de finançament, i que estan basades en una previsió de la recaptació tributària.
I són el que ens comunicaran ara en el mes de juliol.

Després està la liquidació del model, que és el que rebrem, no ens comunicaran sinó rebrem ara en el mes de juliol, relacionat amb l'exercici n-2.
Ara rebrem el tancament del 2016, que és la diferència entre les entregues que ens donaren en el sistema de l'any n-2 respecte de la recaptació real que se va obtindre.

Després estan les bestretes que pots demanar de la liquidació comentada, i per últim estan les entrades de FLA, que estan destinades al finançament, com sabeu, del deute i del dèficit.

Bé.
Eixes entregues efectivament se varen comunicar a totes les comunitats autònomes en juliol del 2017, però com que estan vinculades per llei a l'aprovació del pressupost general de l'estat, es van congelar, i varen eixir en titulars: Â«Montoro congela más de cuatro mil millones de euros a las comunidades autónomas.
Â»

Per a nosaltres, això suposava un ingrés de 353 milions d'euros que, tot i que no estava aprovat, mosatros sí que complimentem si forma l'elaboració i l'aprovació definitiva en Les Corts del pressupost 2018 de la Generalitat valenciana, i sí que volem dur endavant una planificació tresorera o financera, com els comentava.

Nosaltres sí que no podem parar.
Davant, a més, de ser una comunitat autònoma infrafinançada i amb la falta de recursos, eixos 353 milions d'euros ens vingueren com a anell al dit.

Perquè, a més, sobre el govern valencià cau una llosa per la falta de finançament per part sobretot del Govern d'Espanya, eixe infrafinançament crònic, que és tindre suficients recursos per a pagar els proveïdors i proveïdores.

Perquè si no pagues els proveïdors i proveïdores en el temps que normativament has de complir, ens poden intervindre l'autonomia i no els governants, sinó cinc milions de valencianes i valencians quedar-se sense l'autogovern, que és una de les eines principals per a la nostra evolució i futur com a poble.
Per això, jo volia acabar, sense més, perquè em sembla molt greu la situació actual.

I ja que tenim un canvi de govern i una oportunitat de canviar les coses, de no utilitzar de forma partidista, com fins ara s'ha utilitzat els recursos que vénen destinats a les comunitats autònomes, segons el suport a l'aprovació d'un pressupost general de l'estat, o no, el que li demanem al nou president del govern d'Espanya, al senyor Sánchez, i de pas també a la ministra Montero, que encara no ha fet ninguna comunicació a les comunitats autònomes, diguent almenys que estigam tranquils i que efectivament la seua pregunta, senyoria, siga almenys.
.
.
Doncs que ens quedem en una tranquil·litat que el País Valencià sí que va a rebre eixos 353 milions d'euros, tot i que estan supeditats a l'aprovació del pressupost general de l'estat, però res li haguera costat en un comunitat dir: Â«No vos preocupeu que eixa.
.
.
Â»

El senyor president:

Senyora Ferrando.

La senyora secretària autonòmica d'Hisenda:

.
.
.
-acabe-, eixa congelació d'eixos 4.
000 milions d'euros va de soi i la tenen vostés concedidaÂ».
Doncs, fins ara no hem tingut cap comunicació.

Pensem efectivament que va a ser un govern diferent, que anem a calendaritzar els recursos que fins ara ha sigut impossible ni per part del FLA ni per part d'estes bestretes comentades, per a poder anant pagant els proveïdors, i per tant mantenint el nostre autogovern i l'autonomia amb el futur que ens mereixem les valencianes i valencians.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrando.

Ara anem a suspendre durant un minut per al canvi de la persona que va a contestar la pregunta, que en este cas serà l'honorable conseller.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Molt bé.
Doncs, anem a passar a la següent de les preguntes, quan el senyor conseller estiga en disposició.
És la pregunta 377, que també formula el diputat Jordi Juan, del Grup Parlamentari Compromís, i en este cas per a parlar del sistema de finançament autonòmic.

Senyor Juan, quan vullga, i per un temps màxim de quatre minuts, que com sap, pot repartir.

Gràcies.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, conseller.

Vénen ara de la comissió mixta de finançament i des d'ací volem continuar parlant del finançament autonòmic.
I conseller, vaig a ser molt directe.

Els valencians i valencianes no poden esperar més.
L'actual sistema de finançament ens està ofegant.
Ho diu el ministeri d'hisenda, ho diu l'Institut Valencià d'Investigacions Econòmiques, ho diu la comissió d'experts: estem infrafinançats.

Són mil milions d'euros que deixem d'ingressar cada any, segons els informes, i no podem esperar més.
També diuen els informes que no hi ha cap comunitat autònoma tan mal finançada com la nostra, que som una comunitat pobra que paga com una rica.
És a dir que, tot i tindre una renda per càpita inferior a la mitjana, aportem al pot més del que rebem.

També, amb l'actual sistema de finançament, s'està donant una anomalia democràtica.
Els valencians no disposen d'autonomia financera per al desenvolupament i execució de les nostres competències.

Ens falten recursos per a poder oferir uns serveis públics de qualitat, unes polítiques de sanitat, d'educació, de serveis socials dignes per a la ciutadania.
I tot açò, com sap, degut al mal finançament.
I això no és constitucional.
És un tema en què s'ha de fer molt d'èmfasi.
I també s'ha de fer molt d'èmfasi que portem molts anys així.

L'actual sistema de finançament recollit en la LOFCA va caducar l'1 de gener de 2014, i són ja quatre anys i mig, que es diu molt prompte els que portem esperant una resposta.
Rajoy es va comprometre a presentar-la el 31 de desembre de 2017, i això vam estar parlant-ho ací durant l'elaboració dels pressupostos de La Generalitat.
Vosté l'ha vista?
Nosaltres tampoc.

Per sort, Rajoy forma part ja del passat de la història d'Espanya i ara tenim un nou govern a Madrid.
Ara bé, pel que fa al finançament autonòmic, les primeres notícies que ens arriben aparentment no són massa bones per als valencians.
Ha dit el president Sánchez que no hi ha els mimbres necessaris per afrontar la reforma del sistema, ni que tampoc compta amb el temps suficient.

Això del temps suficient sorprén un poc, perquè el president ha manifestat la voluntat d'acabar la legislatura.
Aleshores, en un any i mig no podem fer res?
Hem d'esperar al 2020?

Sabem tots quants diners haurem deixat d'ingressar si anem retardant la reforma del sistema de finançament i sabem quants diners haurem deixat de destinar a polítiques socials, a dependència, a hospitals, instituts, ocupació.
Per tant, pensem que no és un bon inici i el nostre portaveu al Congrés Joan Baldoví ja li ho va dir: Â«No nos haga un Montoro, señor Sánchez.
Â»

I n'hi ha ací una cosa, des de Compromís com sempre hem dit, no volem més que ningú.
Ja ens conformem en rebre la mitjana per habitant del conjunt de les comunitats autònomes.
Això ja seria un gran avanç.
Això i que ens reconeguen i compensaren els 46.
000 milions de deute acumulat derivat del dèficit de finançament, el conegut deute històric.

Per tot això li pregunte, ¿quina valoració fa del retard de la reforma del sistema de finançament autonòmic que el Govern d'Espanya es va comprometre a finals de l'any 2017?
I afegisc, ¿quines acciones pensa fer el Consell si no s'anuncia cap canvi respecte el sistema actual?
Perquè recorde el que deia al principi, els valencians no podem esperar més.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Juan.

I ara per a contestar, i per un temps màxim de quatre minuts, senyor conseller, quan vullga té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

En primer lloc, senyories, senyor president, m'agradaria agrair la pregunta per la seua oportunitat.

Com s'ha posat de relleu hui en la comissió mixta, el canvi de govern a Espanya, el canvi de llogater de la Moncloa no pot significar un canvi en absolut en les propostes i les reivindicacions dels valencians i les valencianes a través d'este parlament i a través del seu govern.
En absolut.

Com que estic absolutament d'acord amb el diagnòstic que ha fet vosté respecte de l'anomalia democràtica que significa la situació valenciana, una comunitat autònoma amb una renda per càpita inferior a la mitjana i que és contribuent net a la resta del sistema, no aprofundiré en això perquè estic d'acord amb el que ha dit vosté, no?

El que sí que puc dir-li és que avui mateix -i d'això ens hem de congratular tots- hi ha hagut un gran consens en la comissió mixta pel que fa mantindre la unitat.
La unitat de tots els grups parlamentaris, en definitiva, la unitat de tots els valencians.
Perquè això desborda l'àmbit d'este parlament, és una unitat que hem aconseguit a nivell de la mateixa societat: sindicats, patronals, universitats, municipis.

Jo crec que en estos anys hem avançat en la consciència que el tema del finançament és un tema baladí, és un tema importantíssim, de vegades aspre, però en tot cas molt important en la consecució de les polítiques que volem fer.
Sense diners no es poden fer polítiques, no.

I com diu vosté molt bé, el cas valencià és un cas que atempta contra el principi constitucional de l'article 156 de la Constitució, que parla de l'autonomia financera de les comunitats autònomes.
No n'hi ha autonomia financera.

No n'hi ha autonomia financera ni en els ingressos ordinaris, i no n'hi ha autonomia financera per a poder anar lliurement amb responsabilitat als mercats financers internacionals perquè les agències de rànquing ens ho impedixen en la mida que el nostre deute és tres vegades.
.
.
, el deute viu és tres vegades els ingressos ordinaris de La Generalitat.

Aleshores, és impossible que amb eixe deute puguem anar-hi.
I no podem anar-hi.
De fet, no anem i per això recorrem al FLA, perquè és l'única eixida de poder fer front a les insuficiències que el sistema ens dóna per a dotar els valencians i les valencianes d'uns mínims de serveis com en la resta.

I vosté pregunta quin és el plantejament.
El plantejament és mantindre l'atenció reivindicativa.
Sí que és veritat que, per primera vegada, pot ser que tot o una bona part d'eixos 1.
325 milions que hem posat de manera reivindicativa i que es convertien en ficticis en la mida que el Govern d'Espanya no feia res al respecte, puguen ara ser reivindicatius i no ser tan ficticis.

En la mida que el mateix president en eixa frase que jo no compartisc perquè crec -com vosté- que en un any i mig hi ha temps, com a mínim, per a intentar-ho.
.
.
Va dir més coses, el que passa és que esta frase ha enlluernat a tots els mitjans i a nosaltres mateixa.
Jo estic realment.
.
.
Per a mi fou una sorpresa desagradable escoltar esta primera part de la frase.

Però la segona part de la frase és molt nova i vull posar-la en valor.
Quan reivindicàvem que mentre no tinguérem un nou sistema de finançament autonòmic hauríem de tindre aportacions extraordinàries del tipus que fóra, ja en parlaríem amb el ministeri, per a fer que els nostres recursos per càpita foren similars a la resta de comunitats autònomes, això sembla que el president Sánchez sí que ho ha apuntat.

Crec que en este sentit és un canvi positiu, tot i que no baixem la guàrdia en absolut -i, de fet, aixina ho hem tractat en la comissió mixta- de demanar que el més prompte possible tinguem un nou sistema de finançament autonòmic per acabar amb esta injustícia i esta anomalia democràtica que és el sistema de finançament per als valencianes i les valencianes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

I ara passem ja a substanciar la pregunta 379 que formula el diputat David de Miguel, diputat no adscrit, al Consell, sobre el deute en els municipis valencians.

Senyor De Miguel, sap que té quatre minuts per a formular la pregunta.
(Remors) Pot dividir eixe temps.
.
.
Va a fer la pregunta directament utilitzant tot el temps?
(Remors) Molt bé.

Doncs, aleshores, senyor De Miguel i per un temps màxim de quatre minuts té vosté la paraula.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias, presidente.

Conseller, buenos días.

De todos modos, no creo que agote los cuatro minutos, porque la pregunta es clara, tampoco da pie a extenderse.

Según los datos facilitados por la propia conselleria de la deuda que había en 2016 y la de 2017, la deuda que mantenía La Generalitat con los 542 municipios de la Comunidad Valenciana, pues es una deuda que está ahí.

Bueno, desconozco si a día de hoy se ha saldado, porque la respuesta parlamentaria que tengo es a febrero de 2018 la deuda que había pendiente del año anterior.
Pues bueno, como digo, es verdad que en algunos casos se ha reducido de 2016 a 2017, en algunos casos puntuales se ha incrementado esa deuda, pero el caso es que esa deuda está ahí.

Es verdad que se han articulado instrumentos que se vendieron… El Fondo de Cooperación Municipal Incondicionada que se vendía como un recurso extra de financiación para los municipios.
Pero que viendo la asignación de recursos de este fondo y viendo la deuda que se mantenía, pues, al final parece que no han sido unos recursos extra, sino que ha sido, pues, digamos, lo comido por lo servido, ¿no?

Entonces, en base a que este hecho de que hay unos fondos que se supone que son extraordinarios para los municipios, para mejorar su financiación, pero que sin embargo sigue manteniendo La Generalitat la deuda con estos municipios, pues la pregunta que le hago es ¿qué medidas y plazos se plantean desde el Consell para saldar la deuda que mantiene con los municipios de la Comunidad Valenciana?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

I per a contestar a la pregunta, senyor conseller, i per un temps màxim de quatre minuts té vosté la paraula quan vullga.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor De Miguel, per la seua pregunta.

Perquè a l'hora de parlar de mesures i terminis per a saldar el deute de La Generalitat amb els municipis de la Comunitat Valenciana cal destacar que, a hores d'ara, els pagaments a entitats locals ja s'han regularitzat, mitjançant l'adopció de mesures encaminades a evitar l'acumulació de pagaments pendents.

He de dir-los que el govern anterior va deixar un deute amb les entitats locals de 171 milions d'euros en acabar l'any 2014.
El govern actual va reduir en desembre de 2015 i 2016 la xifra del deute al 46,3 milions en acabar 2015 i 27,3 milions en acabar el 2016.

Al tancament de juny d'enguany i malgrat la decisió de l'anterior executiu de Mariano Rajoy de reduir les bestretes de la liquidació del model, del qual se n'ha parlat en la pregunta anterior, el deute amb les entitats locals se situa en 12,2 milions d'euros, una xifra -com veu vosté- molt lluny dels 171 milions esmentats amb anterioritat.
És a dir, és pràcticament el 7,1% que hi havia.
És una reducció bastant significativa.

Ho fem perquè des del Consell reconeixem la gran tasca que realitzen els municipis en la prestació d'una cartera de serveis molt pròxima al ciutadà.
I estem compromesos en què puguen continuar prestant-la, lluny del debat d'altra època sobre si són competències pròpies o competències impròpies, xurres o merines.

Pensem que per al ciutadà els serveis públics són una unitat i cal a les administracions, organitzar-se i coordinar-se per a prestar-los de la manera més eficaç i més eficient.
Per això este govern ha estat i és un govern molt municipalista.
Creguem que estos dos nivells d'administració -l'autonòmica i la local- són les administracions més pròximes al ciutadà que han de treballar agafats de la mà.

Per això potenciem instruments com l'assumpció dels municipis -aquells que ho desitgen i tinguen els mitjans- de determinades contractacions o la dotació del fons de cooperació municipal distribuït amb objectivitat i sense condicionalitat, perquè els ajuntaments puguen alleugerar la seua angoixa financera que és molta.
I més amb la llei que en este moment els impedix, fins i tot, poder fer front del romanent.

I La Generalitat no va a deixar de costat les entitats locals, ho tinga vosté molt en compte.
I cal recordar també que el plantejament de la Comunitat Valenciana d'un nou model de finançament autonòmic en realitat el que està plantejant és un nou model de finançament de les administracions públiques, de totes, no només de les autonòmiques, sinó de repartir els diners d'una altra manera entre les administracions, d'acord amb la importància de les competències de cadascuna de les administracions i un nou model de gestió on participen totes les administracions.

Si la seua senyoria vol més detall, li diré que un instrument important ha estat la cessió de pagaments a proveïdors, conegut també amb el nom de confirming.
Es tracta d'un instrument de finançament a curt termini que permet, segons disponibilitat, ordenar pagaments de subvencions amb venciments a noranta dies.

Si l'entitat local no vol esperar al venciment, que és quan es fa efectiu l'abonament de l'import en els seus comptes, pot anticipar-ho mitjançant transferència bancària, descomptant-se del nominal uns interessos.

La tresoreria de la Generalitat valenciana, dins del conveni marc de serveis amb les entitats financeres i respectant el principi de prudència financera, vetla perquè el tipus d'interés siga el més avantatjós possible per a l'entitat local.

De tota manera, el període mitjà de pagament de les subvencions a les entitats locals ha experimentat durant tota la legislatura d'este Consell una reducció en termes relatius del 81%, passant dels 142 dies en setembre del 2015 als 27,49 de març del 2018.
És tot el que volia dir.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

I ara, doncs, si no n'hi ha inconvenient, incorporem ja i passem directament a la compareixença.
Com saben, el punt 3 passarà al 5 que se substanciarà el dia 9 de juliol.

Compareixença del conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, per a retre compte de l'estat d'execució del pressupost de La Generalitat corresponent a l'últim trimestre de l'exercici de 2017 i al primer trimestre de l'exercici de 2018, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE números 99.
462 i 99.
540), a la qual s'acumula la sol·licitada pel conseller d'Hisenda i Model Econòmic, a petició pròpia (RE número 97.
597)

El senyor president:

I, per tant, passem a la compareixença que ens consta en l'ordre del dia en el punt 4, que és la compareixença del conseller d'hisenda per a retre compte del grau d'execució del pressupost de La Generalitat respecte al primer trimestre de 2018, acumulada amb la compareixença del conseller d'hisenda per a retre compte de l'estat d'execució del pressupost de La Generalitat corresponent a l'últim trimestre del 2017 i primer trimestre del 2018, que va ser sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem.
(Remors)

Ah!
Val.
Anem a esperar que activen el sistema per a poder connectar l'ordinador i anem a comentar una xicoteta qüestió.

Com en altres comissions han reduït els temps d'intervenció, si que vull saber.
Passem a sis i tres o ho deixem en huit i quatre?
(Veus) Vosaltres sou els qui.
.
.
Bé, sou vosaltres dos els qui esteu afectats, en este cas.
Sis i tres?
Sí?
Val, d'acord.
Tres minuts.
En este cas intervindrà David en sis minuts i, la resta, tres.

Molt bé.

Doncs, senyor conseller, quan vullga té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, president.

Senyories, comparec una volta més davant la cambra, davant d'esta comissió per a obrir en aquest cas una nova línia de transparència en la relació entre el Consell i Les Corts; en definitiva, envers la ciutadania.

La rendició de comptes, tal com es va establir en el compromís que les tres forces polítiques que donen suport al Consell van acordar durant la tramitació de la Llei de pressupostos de La Generalitat per a enguany, un compromís que incloïa -recorde-: afavorir una major llegibilitat i accessibilitat de la ciutadania als comptes públics i al control d'aquestes, i la rendició de comptes públics a través de la compareixença a petició pròpia el conseller d'Hisenda i Model Econòmic amb periodicitat trimestral i posterior remissió a Les Corts dels extractes d'execució.

En compliment d'este compromís, al mes de març, abans que acabara el primer trimestre de l'any, vaig demanar comparéixer davant la cambra i, així mateix, l'11 d'abril es va sumar la sol·licitud presentada pel Grup Parlamentari Podem-Podemos.

Tot això, per qüestions d'agenda parlamentària, totes dues compareixences tenen lloc ara de manera acumulada a les acaballes del mes de juliol, amb la qual cosa, els comptes que vaig a presentar es referiran al mes de maig, que són els més recents dels que es disposa si no es fa res perquè -crec- és més important parlar quan més recent millor.

Abans, però, d'entrar a exposar-los xifres i percentatges que poden ser insuficients i on segurament les seues senyories podran dir que no n'he fet referència a un de determinat, que és aquell que interessa en concret a alguna de les seues senyories, i ho diran amb tota la raó perquè és impossible referir-me a totes les xifres que conté un pressupost.

Però, abans d'entrar en les xifres, vullc referir-me al primer dels punts de l'acord, afavorir la llegibilitat, poder llegir fàcilment, i l'accessibilitat de la ciutadania als comptes públics.
Crec que es tracta d'una necessitat democràtica fonamental, els ciutadans han de poder conéixer la eina fonamental perquè puguen rebre els serveis públics, eina que no és altra que els pressupostos.

La visió hilarant, la visió que a vegades feia riure de la furgoneta carregada de volums impresos del pressupost, ja fa anys que va passar a la història.
Però, el seu successor, el llapis de memòria, o penjar en la web allò mateix que abans es presentava imprés en paper, tampoc ha aconseguit millorar l'interés dels ciutadans, perquè tampoc s'ha millorat massa la facilitat de llegir la informació, de la seua llegibilitat.

Normalment, s'oferix una informació estàtica que com a tal prompte queda desfasa i perd bona part el seu interés, fins i tot per als especialistes en la matèria, no diguem-ne per al públic en general.

I a això hem volgut posar-li remei complint allò que ens demanava l'acord: millorar la llegibilitat dels comptes públics per al públic en general, aconseguir que els pressupostos en lloc de Â«lleigÂ» siga Â«llegibleÂ» millorant la visualització, augmentant la dinamicitat i la interactivitat perquè qualsevol persona amb un coneixement bàsic de les noves tecnologies a nivell d'usuari i un mínim d'interés per a informar-se dels conceptes fonamentals i de la mecànica dels comptes públics puga moure's en el mar de xifres que formen un pressupost i entendre-les.

En eixe sentit, fer que els comptes públics siguen realment públics, ara fa poc més d'un any, l'1 de març del 2017 -ho recordaran vostés-, compareixia davant d'aquesta cambra per mostrar-los un primer pas endavant: la incorporació dels moviments dels comptes bancaris amb tot el detall d'informació, fins al límit que permet la normativa de protecció de dades, al portal Gva Oberta.
Era un primer pas, pioner en transparència en l'àmbit de les comunitats autònomes.

La nostra voluntat i el nostre compromís eren continuar en eixa línia, i ara hem fet un altre pas més, un visor pressupostari; un visor pressupostari on es podrà veure la situació del pressupost mes a mes de manera interactiva de manera que es puga conéixer la dotació pressupostària i l'estat d'execució per seccions, per capítols, i per programes pressupostaris.

Més endavant em referiré amb detall a aquest instrument que a partir de demà, a partir de demà, senyories, estarà a l'abast de qualsevol persona, i per descomptat de les seues senyories, a la pàgina de la Gva Oberta, i en faré una xicoteta demostració en l'ús al final de la primera intervenció.

Tanmateix, he volgut avançar la notícia perquè segurament amb aquest instrument el contingut o el sentit de compareixences com aquesta -que faig amb molt de gust, tot siga dit de pas- podria canviar o tindre un altre enfocament.

Perquè és evident que la potència explicativa del visor pressupostari és molt superior a tot el que jo puga dir-los en una intervenció oral, doncs que l'usuari podrà fer les seues recerques segons allò que li interesse, de manera interactiva, fent per tant un salt qualitatiu evident des del punt de vista de la claredat i de la interacció per a obtindre amb rapidesa aquella informació que a cadascú li pot interessar.

No obstant això, i perquè s'aprecien millor els avantatges del visor, res millor que anar primer a l'explicació tradicional.
Bé.

La primera part de l'objecte de compareixença, segons va ser demanada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem, es referia a l'execució pressupostària de l'últim trimestre del 2017, el qual lògicament coincidix amb el tancament de l'exercici.

En eixe sentit, resumidament cal dir que el pressupost de La Generalitat del 2017 es va tancar amb una xifra de 19.
357 milions d'euros, amb un increment d'un 9,20% sobre el pressupost inicial aprovat per Les Corts, i un 2,7% de l'augment sobre el pressupost definitiu del 2016.

Amb eixe increment, senyories, poguérem recuperar amb alguna mesura -molt insatisfactòria, tot siga de pas, però amb alguna mesura- les polítiques dedicades a enfortir l'economia després de dos pressupostos, l'heretat del 2015 i el del 2016, que hagueren de centrar-nos en rescabalar les polítiques socials principalment.

Primer les persones, senyories, com va dir l'Acord del Botànic, la sanitat, l'educació i la protecció social, per principi, i perquè això també és bo per a l'economia; una societat que en conjunt se sent protegida funciona millor, té millor salut, treballa millor, consumix més, emprén més, invertix més en formar el seu capital humà, i tot això és bo també per a l'economia.

La cohesió social, senyories, en suma és un intangible fonamental per al creixement econòmic, creixement que volem que es done acompanyat de l'estabilitat que el sector públic ha d'aportar sempre a l'economia en el nostre cas, en el nostre cas, amb el control dels comptes públics que hem demostrat al llarg d'estos anys fent la reducció del deute públic, el voluminós deute públic que vàrem heretar, reduint sobretot els dèficits, el sostre de dèficit, la senda de dèficit de la que partíem, 2,59%; 0,7% l'últim any.

Pel que fa al compliment pressupostari, el 2017 es va tancar amb un compromís de despesa de 18.
554 milions d'euros, el 95,9% de tot el pressupost financer definitiu, i el 95% si deixem fora les operacions financeres, 95,9% de tot el pressupost definitiu.

En operacions corrents, capítols de l'I al IV, es fa arribar a un nivell de compromís de despesa del 97,4%, i en les operacions de capital, capítol VI i VII, un compromís del 69,1%.

Comparant amb el 2016, el grau de compromís de despesa de tot el pressupost va pujar 9 dècimes percentuals.

I si anem a la fase d'obligació de pagament reconeguda, la xifra final de l'any va ser de 18.
437 milions d'euros, el 99,4% de la quantitat compromesa, i el 95,2% del pressupost definitiu, 95,2%, percentatge que és el més alt dels últims anys i 1,8 punts superior al del 2014 que fou -com recorden vostés- del 93,44%.

Amb això ha augmentat, també, el grau de reconeixement d'obligació de pagaments en el capítol VI i VII que fou en el 2017 del 61,2% del pressupost definitiu enfront del 57,5% en el 2016, i va suposar que s'executaren inversions directes i transferències per a inversió per import de 792,7 milions d'euros enfront dels 579 milions en el 2016.
Per tant, 213 milions més d'inversió en 2017, un 36,8% d'augment en operacions de capital.
És que són 213 milions i 3,7 punts més d'inversió en 2017 que en el 2016.

Per tant, rescabalament de les persones, tasca prioritària d'este Consell per al 2015-2016; en el 2017, a més d'aprofundir en esta tasca prioritària, augmentem la implementació de les polítiques de transformació de l'economia i, a més de tot això, continuem en la senda de reducció del dèficit d'acord amb els deures i l'infrafinançament a què hem estat sotmesos.
Malgrat tot, és com fer la quadratura del cercle.

Parlem ara de l'exercici de 2018.
El pressupost de La Generalitat, a l'acabar maig d'enguany era de 20.
317,7 milions d'euros, un 1,8% més que el pressupost inicial aprovat per Les Corts per a enguany a causa de la incorporació de romanents i un 10,98% superior al que n'hi havia a l'acabar març de 2017.
D'aquest pressupost s'ha compromés el 72,2% enfront del 78,1% del pressupost del 2017 que s'havia compromés en acabar el mes de març.
Per tant, estem 1,1 punts per damunt, percentuals, de despesa compromesa enguany que l'any passat.

Pel que fa a l'obligació de pagament reconeguda, estem en 37,58% de tot el pressupost definitiu enfront del 34,03% en què estàvem a la mateixa data respecte del pressupost de l'any 2017.
Això són 3,55 punts més que l'any passat, a maig, de maig a maig.

I pel que fa al pagament efectiu, enguany estem en el 88,53% de les obligacions reconegudes fins al 31 de maig enfront del 79,31 en què estàvem al maig del 2017.

Quant a les inversions executades pròpiament pel Consell i les executades bàsicament a través del seu sector públic, és a dir, els capítols VI i VII, hem compromés en els cinc primers mesos de l'any 705 milions, el 52,1% del pressupost definitiu en operacions de capital enfront dels 641 del mateix període de l'any 2017.
Els recorde que quan parlem d'inversió, la fase de compromís vol dir obres adjudicades i contractes signats, és a dir, obres en marxa.

Respecte a les obligacions reconegudes en les inversions directes i les transferències per inversió, hem executat 248 milions, el 18,31% de la dotació enfront del 192,8 milions, el 15,61% de 2017.
És a dir, són 2,7 punts més d'execució inversora i 55,2 milions més que l'any 2017, això són en termes relatius un 29 més que a maig del 2017.

Per tant, l'execució pressupostària del 2018 està en totes les fases, en totes les fases, senyories, per damunt del 2017, i en eixe sentit no cal esperar entrebancs que impedisquen arribar a un nivell d'execució a final d'any igual o fins i tot superior al 2017.

Bé, ara, perdó, tinc la gola seca, ara, si m'ho permeten, vaig a mostrar a les seues senyories el canvi que pot suposar vore, vore literalment el pressupost d'una manera interactiva mitjançant el visor pressupostari.

Entrarem doncs a la pàgina corresponent mitjançant un enllaç que des de demà estarà -com he dit adés- en la Gva Oberta.
Ara, entre per un enllaç provisional -que els podia dir al final de la meua compareixença- amb una contrasenya que és Â«visor2018Â»; una volta en el visor ja apareix -com veuen vostés- una xicoteta explicació de què és un pressupost públic, i per sota un barra amb tres opcions per a triar punxant en les fletxetes corresponent: a l'esquerra, despeses per programa -com veuen-; al mig, ingressos; i, a la dreta, l'any, per defecte es mostra el 2018 però podríem seleccionar-ne qualsevol altre.
.

I punxant sobre la fletxeta de cada any es despleguen els diferents mesos per poder triar-ne un en concret.

Anem, per exemple, a despeses per programa.
I si punxem sobre la paraula, se'ns donarà.
.
.
, l'opció de triar quin tipus de classificació volem: l'econòmica, per programes o la classificació orgànica, és a dir, quins òrgans de La Generalitat fa les despeses.

Punxem, per exemple, en despeses per programa.
I en obrir-se el desplegable, punxem, per exemple, classificació per programa.
Al seu torn, si punxem sobre la graella de línies horitzontal que hi ha l'esquerra de pressupost de despesa, ací dalt -un moment, hem d'anar cap arrere-, ahí tenim, per exemple, en el pressupost per despesa.
.
.
, tenim que hi ha el pressupost aprovat per Les Corts, que tenim ahí al principi, 20.
316, és el definitiu, és a dir, el pressupost inicial, la línia de dalt, i en cinc requadres el pressupost actual, és a dir, el pressupost al final de l'últim mes incorporat al visor, arreplegant el resultat de les modificacions que s'hagen efectuat sobre el pressupost aprovat en la llei de pressupost, sobretot bàsicament romanents; la quantitat que ja es troba compromesa, ho tenim ahí, 16.
088 -perdoneu, però és que no veig molt bé-; la quantitat sobre la qual ja s'ha reconegut l'obligació de pagament -la fase O- és 7.
636; la quantitat efectivament ja pagada -la fase T- 6.
760, i a la dreta de tot, una referència molt important, des del meu punt de vista, a la despesa per habitant que suposa el pressupost que tenim seleccionat segons els criteris que tinguem posats, en aquest cas el pressupost total de La Generalitat.

En el nostre cas, com hem triat per programes o funcions, apareix l'explicació del concepte de programa i en la barra de color que hi ha per sota tenim una primera classificació visual del pressupost que tenim seleccionat -ara mateix, tot el pressupost de La Generalitat-, els grans epígrafs de la classificació per programes o funcions, que és la que tenim triada.

La barra ens mostra així d'una manera molt visual la importància quantitativa de cadascun i, si passegem el cursor sense punxar per damunt de la barra, se'ns mostren les xifres concretes: cas del deute públic, 5.
157; serveis de caràcter general, tenim ací 650.
000.
.
.
, 650 -perdó- milions; protecció civil, serveis de caràcter general, protecció civil i formació social, producció de béns públics de caràcter social, producció de béns de caràcter econòmic, regulació econòmica de caràcter general i regulació econòmica dels sectors productius.

Punxem, per exemple, produccions de béns socials.
Anem ací.
¿Me seguixen?
Producció de béns socials són 11.
519 milions.
Hem punxat ací i apareix un desglossament de diferents subtipus: sanitat -òbviament, la més gran-, educació i, després, ací, que no se veu molt bé, però està vivenda, educació.
.
.
, -perdó- benestar comunitari, cultura i serveis comunitaris.

Si punxem educació.
.
.
-estem fent una demostració, una demo, perdó-, si punxem en educació, tenim que apareix ensenyament, ensenyament primari i ensenyament secundari, universitat i estudis superiors.
Vegen vostés, cada vegada que jo fique el ratolí per damunt de cada un d'eixos conceptes, apareix sempre la xifra concreta per a cada un d'estos conceptes dels pressupostos generals.
Veuen vostés, (inintel·ligible) .
.
.
milions en primari, i secundari, 1.
500; en universitats, 804, etcètera.

Si punxem en ensenyament primari, per anar avançant, tenim òbviament a la part de sota.
.
.
, baixant amb la rodeta del ratolí i amb la barra podem vore en què gasta el pressupost -es gasta en despeses de personal-; qui el gasta, amb la classificació orgànica, quin òrgan el gasta -en este cas, com tenim triat el programa d'ensenyament primari, tota la despesa correspon a la conselleria d'educació-; quin és el grau d'execució del pressupost en les diferents fases, és a dir, com s'ha mogut el pressupost des que fou aprovat; tenim el crèdit actual del programa, el crèdit inicial, l'import de la despesa que ja s'ha compromés, l'obligació del pagament que ja s'ha reconegut i la quantitat que efectivament ja s'ha pagat.

Movent el cursor sobre el gràfic, tenim.
.
.
, sense punxar podem vore, a la part dreta, segons la classificació econòmica per capítols, tenim.
.
.
, crèdits definitius, crèdits iniciats, etcètera.

I més avall, l'evolució del programa en els pressupostos elaborats per l'actual govern.
Tenim els tres pressupostos elaborats per l'actual govern.

Més avall tenim la taula de dades, segon la classificació funcional, amb la possibilitat d'obtindre desglossament fins a cinc dígits, punxant en les creuetes que van obtenint-se en els successius nivells i amb la possibilitat de descarregar les dades en format de full de càlcul perquè l'usuari puga fer els seus càlculs propis.
És a dir, açò és allò visual, però després, entrant, se pot treballar a través de fulles de càlcul fent les operacions que se vullguen fer per part de l'usuari.

I, per últim, n'hi ha una xicoteta explicació metodològica.
Bé, tota eixa imprecisió amb la qual se sol actuar quan se comencen a utilitzar este tipus d'instruments.
.
.
És veritat que hauran observat el que a mi més me preocupava i més m'interessava, és vore quines possibilitats, quines potencialitats té este visor pressupostari a l'hora de facilitar la lectura per part de l'usuari i, sobretot, la interacció, la interactivitat a tots els nivells.

Aquesta és la nova eina que hem preparat perquè la informació pressupostària puga ser assequible a tot el món, experts i no experts, i perquè tothom puga interessar-se sense que siga una tasca impossible per a la majoria en allò que a tot el món interessa.

Una eina que feia falta i que col·loca la Comunitat Valenciana en el grup capdavanter de comunitats autònomes pel que fa a la claredat i a la facilitat de lectura dels seus pressupostos, enfront de la situació en què es trobaven fins ara amb una eina que només permetia oferir una informació estàtica i sense possibilitat de tractament per l'usuari.

Transparència Internacional sempre ha demanat este tipus de pas.
Este pas que estem donant hui és una recomanació de Transparència Internacional: passar de la informació estàtica a una informació dinàmica i, a ser possible, interactiva.
En este cas, té els dos requisits.

De tota manera, és una eina nova.
Per la qual cosa, ho dic amb tota sinceritat, senyories, agrairia a les seues senyories qualsevol suggeriment que puga contribuir a millorar-la o a resoldre dificultats que puguen eixir a la llum amb l'ús i que es puguen transmetre a la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic per a la pàgina web de la Generalitat valenciana oberta o per qualsevol via que estimen oportuna.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Anem a començar el torn d'intervenció dels grups parlamentaris, i ho anem a fer amb el Grup Parlamentari Podemos-Podem.

Intervindrà el senyor David Torres, que ha sigut el seu grup parlamentari el que ha demanat la compareixença, que s'acumula a la del mateix conseller i, per tant, senyor Torres, té vosté sis minuts.
(So d'un telèfon mòbil)

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Amb música de fons i tot inclosa.

Per començar primer, gràcies, conseller, per la seua breu explicació, encara que li ha dedicat més temps al portal, que em sembla molt interessant, però que entenem que puga ser curta en els termes, que mos ha donat dades molt generals i és impossible entrar en el detall a la millor dels compliments o incompliments que s'hagen pogut donar en diferents partides pressupostàries.
Per tant, jo intentaré fer una intervenció també de manera prou general.

El que sí demanàvem la compareixença.
.
.
, no era per tindre més minuts; de fet, igual quasi segurament no els consumim i no tindríem problema si la resta de grups vol usar també més minuts dels quals tinga disposats.

La demanàvem perquè ens semblava que comparéixer només per retre comptes del primer trimestre podia ser molt fàcil la seua compareixença de dir: és el primer trimestre i tenim compromisos, però encara l'estat d'execució és el que n'hi ha.

I en tres mesos difícilment podíem fer-nos una imatge del que havia d'executar-se o no podia d'executar-se.
Per això demanàvem que, a més, retera comptes de quin havia sigut l'estat de tancament.

Però ja que ha presentat la ferramenta, sí que és cert que en eixe acord que firmàrem per millorar la llegibilitat dels pressupostos de cara a la ciutadania, es suma la ferramenta que ja vàrem proposar de la llei de comptes oberts, però no era una proposta de Podem, sinó és el desenvolupament de la llei de transparència, en la qual es demana que els pressupostos estigueren accessibles també per programes i per línies que era una cosa que encara no podíem trobar.
Mirarem si amb aquesta ferramenta es dóna compliment a la llei de transparència, en concret a l'article 15.
1 del decret de desenvolupament d'aquesta llei.

Sí que és cert que valorem en positiu l'esforç que s'ha fet per reduir el dèficit i podríem entrar en diferents partides, en compliments o incompliments, en qüestions que possiblement nosaltres vegem que no es complirà el pressupost, però em centraré en dos qüestions que sistemàticament s'han vingut desenvolupant durant aquests anys, i una és que ens dóna la impressió que n'hi ha algunes partides en les quals precisament, amb eixe xicotet percentatge de no execució, sol coincidir amb aquelles propostes que no vénen des del Consell o des de les diferents conselleries, sinó que són les que s'aproven en Les Corts pels diferents partits, inclús arribant a acords amb transaccions i aproximacions.

I la següent és en el que a vegades ens dóna la impressió que en el pressupost, en l'elaboració, es fiquen algunes partides que tot el món sap que no s'executaran i, en canvi, estan ahí i es podrien destinar per a altres recursos.
Per tant, nosaltres considerem que moltes vegades.
.
.
, i n'hi han xicotetes qüestions que fan que eixos pressupostos no siguen realistes.

Aleshores, la primera, en allò de poca voluntat, hem vist en anys anteriors moltes esmenes nostres que han passat per moltes dificultats i que finalment no s'han executat, i que precisament formen part d'eixe xicotet percentatge de no execució dels pressupostos.
Aleshores, nosaltres li demanaríem que exigira a totes les conselleries la mateixa diligència a l'hora d'executar el que s'aprova en esta cambra, vinga d'on vinga, tant si ve de la conselleria com si ve dels diferents partits.

I en eixa.
.
.
, per a enguany n'hi ha una que ens preocupa, que és l'agència del canvi climàtic, que pareix que es va aprovar, però que no tenia l'agrado, a la millor, de la conselleria on està, que és en presidència, però que està aprovada per esta cambra i que vegem que no s'estan donant passos perquè eixa agència puga ser una realitat enguany.
Sí que algunes partides que estan destinades a recolzar municipis i tal hem vist que s'ha donat un pas per a executar-les, però en altres, no.

Per tant, el que li demanàvem és això, que ara que acaba de començar el trimestre.
.
.
, vosté ha dit fins a maig, que han penjat hui les dades de maig, les que teníem nosaltres eren fins al 31 d'abril, però que faja eixa exigència, com a conseller d'hisenda, en l'execució dels pressupostos a diferents conselleries.

I en l'altre, el que dia jo que possiblement era allò de pintar pressupostos.
I ahí n'hi ha un exemple claríssim -que podríem ficar molts, però n'hi ha un que és claríssim-, que és el de l'Agència Valenciana de la Innovació, que any rere any fiquem ahí 28 milions, vegem en l'entrevista anual que li fan al senyor García Reche en Valencia Plaza, que en va tindre una en 2016, 2017 i 2018.
La de 2017 deia que.
.
.
, bé, en 2016 deia que no hi hauria problema en executar el pressupost de 2017, no va haver-hi cap problema perquè no va executar res, aleshores, va ser molt senzill.

En 2018 nosaltres ja vam dir que era impossible que s'executara eixe pressupost.
De fet, nosaltres vam llevar diners de l'Agència Valenciana de la Innovació per a altres qüestions que consideràvem que eren més necessàries.
I n'haguérem volgut llevar més, però ja vam veure que mediàticament se'ns atacava, quan en realitat teníem raó, perquè el mateix García Reche ha admés en premsa que en 2018 no executarà tot el pressupost que hi ha.
Però sí que li demanem que faça un exercici també de pedagogia en algunes conselleries, perquè en algunes han dit que el sobra de 2018 no passa res perquè s'executarà en 2019, i no és aixina.
Tots sabem que el que no s'executava a pagar deute, i que per tant es perd.
Aleshores, a l'hora de.
.
.
, enguany que ja estaran en fase de rebre informacions des les diferents conselleries en els pressupostos, deixe clar que els pressupostos siguen realistes perquè s'execute allò que anem a votar ací i que hi haja més diligència en l'execució de les propostes que fem des dels diferents grups parlamentaris.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

I ara, pel Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Woodward, té la paraula per un temps màxim de tres minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Muy buenos días.

Muchas gracias, señor conseller, por la comparecencia.

Pero me ha sorprendido porque pensaba que veníamos a hablar de los gastos del 2017 con la ejecución, y marzo de 2018, y hemos terminado hablando levemente con datos de mayo de 2018, que no los teníamos nosotros aún a mano, y de una nueva web.

Yo le agradezco los esfuerzos, pero, bueno, claro, ha querido traer los gastos o la ejecución del presupuesto de 2018, a mayo, porque mejoran ligeramente la comparativa que nos ha hecho con los datos de marzo de 2018 con marzo de 2017.
Yo voy a ser muy breve, pero ya le digo que hay cosas que me hubiera gustado tratar, pero, visto lo visto, pues no lo haremos.

En temas de diciembre de 2017, pues, aunque no lo ha terminado de explicar, los créditos presupuestarios, el presupuesto de inversiones reales eran 629 millones y las obligaciones reconocidas netas se quedaron en 360 millones en las inversiones.

Y sí que me gustaría destacar, le voy a dar los datos, aunque, ya le digo que en mayo de 2018, como usted bien dice han mejorado, pero sí que es verdad que la diferencia entre la ejecución de marzo de 2107 que era la comparecencia, de marzo de 2018 comparada con marzo de 2017, pues es complicada porque nos vamos a porcentajes muy por debajo de lo que estaba haciendo o los datos que dan en mayo.
No sé si eso será una buena…, no sé…, buenos datos para el futuro, para al final la ejecución total del presupuesto, esperemos que sí.

Pero hay un dato que me llama la atención, al final es la diferencia, me imagino que me podrá decir, la diferencia que hay en gastos de personal, el incremento que hay a marzo de 2018 con respecto a marzo de 2017 son 46 millones de euros y sorprende que a mayo de 2018, frente a mayo de 2017, esto se incrementa en cien millones de euros.
Entonces, son cifras que deberían estar bastante más estables de lo que aparece aquí.

Y luego, pues sí que me gustaría señalar, como ha dicho mi compañero, sobre el tema de la Agencia Valenciana de la Innovación, un tema que hemos estado bastante críticos, tanto mi partido, Ciudadanos, como el Partido Popular, en el tema de las duplicidades, aunque no es el tema que aquí viene, pero sí que vendrá por el tema de las alegaciones que han rechazado ustedes en relación con la conselleria de economía por el tema de las subvenciones, la problemática que puede haber, por, como dice en el propio borrador, duplicidad de funciones de la Agencia Valenciana de la Innovación con el Ivace.
Una cosa que se nos ha negado por activa y por pasiva, pero que puede poner en riesgo según las alegaciones que no han tenido ustedes en cuenta, al final el presupuesto a ejecutar de la Agencia Valenciana de la Innovación, que ojalá este año 2018 sí que pueda ejecutar todo su presupuesto.

Tenía muchas más preguntas, pero con esto ya me he pasado del tiempo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Rubén Ibáñez, per un temps màxim de tres minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Buenos días, conseller.

Yo también me he quedado sorprendido porque ciertamente, y así reza el orden del día, usted venía a dar cuenta del primer trimestre de 2018 y, a petición de Podemos, del último trimestre de 2017 y primer trimestre de 2018 también.
Y ciertamente usted nos ha presentado una web, que está muy bien, pero yo creo que aquí de lo que hay que hablar es de lo que hay que hablar, que es de esto.
Por cierto, la web estaría muy bien que, ya que la ponen en marcha y que ha sido una solicitud de estas Cortes, aparezcan las líneas presupuestarias, porque siempre aparecen hasta programas, avance hasta las líneas, porque las líneas nunca las hemos visto, las tenemos que pedir y nos vienen con muchísimos, muchísimos, muchísimos meses de retraso.

En cualquier caso, poco se puede debatir con usted sobre la situación a marzo del 2018 o a final del 2017 porque sus cifras pues han sido tan heladas casi como las propias que dimanan de la publicación que existe.

Lo cierto es que en el primer trimestre del 2017 las obligaciones reconocidas, en lugar de estar entorno a un 25%, estaban en un 17,94%, teniendo en cuenta que personal, gastos corrientes y gastos financieros están por encima del 20 y, por tanto, eso ha hecho subir la media.
Pero, lógicamente, las cifras son bastante paupérrimas.

En inversiones estábamos en un 9,7%, y en transferencias de capital en 7,8%.
Por tanto, poco había que hacer.

Usted ha dicho que sus políticas, y así lo vienen declarando, van centradas hacia las personas.
Uno, dándose cuenta de cuatro o cinco líneas importantes que puede haber en el presupuesto al servicio de las personas, nos damos cuenta de que ese mantra que ustedes repiten hasta la saciedad se cae por su propio peso.

Fíjese, en servicios sociales, a primer trimestre del 2018, las inversiones fueron de 3.
000 euros.
En infancia y adolescencia, de 66.
000 euros.
En diversidad funcional, el cero por cien, no le puedo dar otra cifra.
En mayores, 21.
000 euros.
El Servef estaba al 0,12%, 0,12%.
En emprendedores al cero por cien.
La asistencia sanitaria al 3,4%.
Y salud mental, las inversiones fueron de 5.
104 euros.

Para que nos hagamos una idea, la suma de servicios sociales, infancia y adolescencia, diversidad funcional, inclusión social, mayores y salud mental en el primer trimestre de 2018 en inversiones ascendió a 95.
104 euros.
95.
104 euros.
En la televisión valenciana, en el mismo período de tiempo, invirtieron ustedes 13.
750.
913 euros.
Es decir, 144 veces más que lo que han invertido en ese primer trimestre en las personas a las que dice usted que van sus políticas.

No le voy a hablar de I+D+I, porque son cero las inversiones, o en política industrial que ha sido cero.

Por lo tanto, deje de repetir que está al servicio de las personas, cuando eso no ha sido así, y lo dicen la frialdad de los números.
Desde luego, la literatura con la que ustedes quieran recurrir los números es otra cuestión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I ara, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula i per un temps màxim de tres minuts, l'il·lustre senyor Jordi Juan.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, president.

Bé, jo crec que tindre una execució del primer trimestre no ens permet extrapolar conclusions massa contundents, però, segons el que ens ha explicat i hem pogut comprovar, sí que hi ha més despesa compromesa respecte a 2017.
També s'han fet més pagaments, s'ha executat i adjudicat més inversions, i a tots els nivells estem per damunt de l'any 2017.

Açò, en resum, el que significa és que la cosa va bé i que l'execució del pressupost de 2018 va per bon camí i va millor que pel 2018.

Com deia, tindre el primer trimestre o inclús fins a maig no ens permet fer conclusions que siguen definitives i importants, però el camí sí que va traçant-se i és un camí millor.

Però sí que és important agrair-li l'esforç que està fent des de la seua conselleria en matèria de transparència pressupostable i comptable.
És molt important que la ciutadania puga accedir i entendre, i entendre, molt important, els comptes públics, perquè, en definitiva, és el que es fa i on es destinen els seus impostos.

En este sentit, és molt interessant la web que ha presentat.
I em quede amb la frase que ha dit: la Comunitat Valenciana és d'esta manera capdavantera en la dació d'informació dinàmica i fent cas a les recomanacions de Transparència Internacional.

Com bé ha dit, és una eina nova, estarem, farem una ullada, una anàlisi, i tots aquells suggeriments els farem arribar a la seua conselleria.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Juan.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, i per a finalitzar el torn d'intervencions dels grups parlamentaris, té la paraula la il·lustre diputada senyora Sabina Escrig, per un temps màxim de tres minuts.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, conseller.

Mire, jo que vinc del municipi, pel que s'ha dit abans, jo recorde que l'anterior govern del Partit Popular va arribar a endeutar a l'Ajuntament de Vila-real 800.
000 euros en ajudes socials.
Ja amb això.
.
.
, perquè quede clar.
Que almenys este govern paga als ajuntaments i sobretot les ajudes socials als ajuntaments, totes les subvencions i totes les transferències pel tema de serveis socials.
Eixa és la diferència.
Ara sí que se pensa en les persones, abans no sé en què se pensava.

Quant a l'execució del pressupost, jo afegiria, afegiria una cosa molt important.
El 9 de març d'aquest any va entrar en vigor la nova llei de contractes.
I encara, davant eixa dificultat, perquè és una gran dificultat no només per a l'administració autonòmica, sinó per a totes les administracions, totes, la posada en marxa d'esta nova llei, de la Llei de contractes del sector públic, encara aixina ha augmentat l'execució del pressupost en totes les seues fases respecte a 2017.
Aleshores, no és una dada negativa, perquè afegir-li la dificultat de l'entrada en vigor d'aquesta nova llei, que, ho torne a dir, està dificultant moltíssim totes les administracions tot el que són les tramitacions i les licitacions, tots els expedients de contractació, doncs tampoc és una dada roín; tot el contrari, ha augmentat respecte a 2017.

I quant al visor pressupostari, que per suposat és una ferramenta necessària perquè els ciutadans i les ciutadanes del País Valencià coneguen en què s'estan gastant els diners des de les diferents conselleries, és un pas més de transparència i d'informació a la ciutadania per part d'aquest govern, que està complint.

Jo sí que vaig a fer una proposta, ja que vosté ens ha demanat que li passàrem suggeriments o propostes.
Crec que s'hauria d'implicar moltíssim la Federació Valenciana de Municipis i Províncies perquè done a conéixer aquesta ferramenta, a través també dels diferents consells de participació ciutadana perquè facen arribar aquesta ferramenta a la màxima gent possible del País Valencià.

Per la meua part, moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Escrig.

I ara per a contestar les qüestions plantejades pels grups parlamentaris, senyor conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

En primer lloc, volia agrair totes les intervencions.

Crec que estem fent la feina que toca en el parlament i crec que ajudeu des dels escons parlamentaris que la nostra tasca siga millorable i millore amb el temps.

Volia, en primer lloc, perquè han plantejat dos punts concrets, del tema de l'AVI i del tema de l'agència de canvi climàtic.

Com vostés saben, el funcionament operatiu de l'agència és en realitat molt recent.
La major part de la plantilla es va incorporar entre abril i maig, la qual cosa, amb prou feines, porta un mes funcionant a ple rendiment.

La major part del pressupost de l'agència es repartix entre les ajudes en concurrència competitiva, 10 milions, i les línies nominatives, 4,5 milions.

El diari oficial va publicar l'ordre de bases que regula la concessió de subvencions en concurrència competitiva fa no res, el 7 de maig, i la previsió és que aquesta mateixa setmana es publiquen les convocatòries.

Les línies nominatives, és a dir, els convenis que van a subscriure's també estan molt avançats.
Dels quinze previstos, nou estan en procés de signatura.

Pel que fa a l'execució pressupostària, anirà avançant en les pròximes dates, de manera accelerada i acumulativa, per la raó de la seua pròpia textura… la seua naturalesa de l'ens.
Ho dic perquè entenga que, com s'ha dit molt bé abans, la veritat és que…, per això hem fet l'esforç de parlar de maig, quan més avancem en l'any, l'anàlisi té més trellat, perquè en el primer trimestre, i després amb el canvi de la llei de contractes, etcètera, estem fent una lexis que potser miop en el sentit que a la millor no capten la realitat que hi ha en el fons.

Per tant, per això que podíem fer-ho, ho hem fet a nivell del mes de maig, perquè te dóna una perspectiva de major normalitat.

Pel que fa a l'agència de canvi climàtic, s'està treballant per a la seua creació des de principi d'any.
És una qüestió important per a este Consell, de veritat.
I per això depén de Presidència, que revesteix com a tema transversal impulsar per tot el Consell.
Molt prompte donaran compte des de Presidència de la creació d'este òrgan.

És important.
Jo crec que la proposta fou bona, que estiguera en Presidència i no en una conselleria qualsevol, però també és veritat que és complexa la conformació d'això.
Per a d'això està.
I les…, diríem, les informacions que m'arriben de Presidència és que estan en la feina.

Bé.
Com he dit, el visat pressupostari va a donar tant de joc a partir de demà per a vostés (veus) -¿eh?
-.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

…que jo crec que moltes d'estes compareixences tindran de replantejar-se amb una altra lògica.
I ho he dit al principi.
Jo crec que a partir, vostés tenen molt més informació de la que jo poguera donar en un quart d'hora ací.

I, per tant, bé, plantegen sobre el que vegen ahí.
No només els demane que la milloren, és a dir, que facen suggerències de millora, perquè segur que té defectes, sinó que a més aprofiten tota la informació que tindran, tant de l'evolució com de l'execució pressupostària, a més a més, etcètera, etcètera.

Per tant, en eixe sentit, jo sincerament crec que donem un pas important.
¿Que se pot millorar?
Naturalment que se pot millorar, senyor Ibáñez.
Ja ho crec que se pot millorar.
I s'ha de millorar, ¿eh?
, perquè anem en la…, hem donat un pas, però no és l'últim pas, és un pas en l'ampliació de la transparència per part del govern.
Però per suposat que n'hi han molt passos que donar més enllà, inclús en el disseny de la pròpia ferramenta.

¿El camí està millorant?
Ja ho crec que el camí està millorant.
Però miren vostés, jo he ficat la…, el punt de mira en les últimes dades possibles perquè tinguen una perspectiva anual de major amplitud i que puga ser, si agafem el mes de març, és el primer trimestre, els problemes que s'han dit, etcètera.

Però, fixen-se vostés, és que és important posar en context tot el que diem, inclús per al més de març.
Tenim dades del mes d'abril, bé, més de març més d'abril, del ministeri d'hisenda, el ministeri d'hisenda del govern anterior.
I en este sentit, diu que la Comunitat Valenciana era la quarta amb un grau més alt d'execució de les inversions directes, normalment un dels més complexos d'executar, com saben vostés.

Amb un 13,58% en eixe primer quadrimestre, superem el nivell d'execució de la mitjana de les comunitats autònomes, que és del 9,9, i estem amplament per damunt de comunitats com Madrid, que té un 6,7; Castella-Lleó, que té un 9,5, o Canàries, que té un 4,2.

I si mirem en el conjunt de les operacions de crèdit, és a dir, la suma dels capítols VI i VII, el resultat és molt semblant.
La Comunitat Valenciana és la sisena amb major execució.
Amb un 11,54% d'execució, superem el conjunt de les autonomies, que és del 8,98.
I superem individualment onze comunitats, entre elles, Galícia, 11,52; Castellá-Lleó, 9,6; Madrid, 5,76 o Canàries, 3,9.

Però a més a més, eixe 11,54 d'execució en quatre mesos s'ha produït sobre un esforç de gestió molt més gran, ja que hi ha un increment del 21,35% en les operacions de capital executat respecte a l'abril de 2017, mentre que en el conjunt de les autonomies l'augment era només de l'1,8.

En el cas valencià, l'increment del 21,35 de fons executats enguany, fins a l'abril, ha suposat 28,4 milions més executats directament per les conselleries o a través del sector públic, amb un total de 161,6 milions.
Això fa de La Generalitat un veritable motor de l'economia valenciana.

Bé.
Evidentment, podem estar tot el temps que vullgam parlant d'estes coses, però és evident que ahí tenim una idea cabal que ens estem esforçant per millorar l'execució pressupostària, d'on venim i si ho posem en context amb les altres comunitats autònomes, encara la fotografia és més positiva.

Complirem, senyor… David, David, (veus) Torres, David Torres, complirem, senyor Torres, per suposat que complirem.
De fet, si anàrem…, i vosté ho vorà ara en l'execució i en el visor, que estem anant en la línia que vostés varen plantejar.
I no crega que ens oblidem de les partides que varen ser ampliades pel compromís amb vostés.
¿Per què?
Perquè el que reflectixen és una comunitat d'interessos, és a dir, sobre el temes socials no anem a discrepar en excés.

El problema que se plantejava, i se va plantejar en aquell moment, és que els diners són limitats i, per tant, cal repartir-lo de la manera que cregam adequada, però mai, en cap moment, hem tingut cap interés en desdir-nos del que era un compromís ferm respecte dels compromisos firmats.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

(Pausa) ¡Ah!
, si no ho diuen vostés si volen rèplica o no, la mesa no ho sap.

Bé, senyor Torres, per un temps màxim de quatre minuts, té vosté la paraula.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Gràcies, conseller, per la seua resposta.

El senyor president:

Seran tres minuts, senyor Torres.

El senyor Torres García:

Sí.
Bé, seré breu.

Nosaltres estarem pendents que complisquen.
De fet, ho hem estat estos últims anys.
La crítica la feia perquè moltes vegades hem hagut d'estat molt pendents perquè es donaren eixos compliments, però, bé, esperem que així es faça.

La crítica de l'AVI era un exemple.
De fet, hem demanat la compareixença del vicepresident executiu de l'Agència Valenciana d'Innovació perquè explique un poc les raons que ell ha donat per a dir que en 2018 no es complirà el pressupost que té.
Era un sol exemple de… moltes vegades pareix ser li passen a la seua conselleria pressupostos que saben que no van a complir-se, perquè que el personal no anava a estar fins a abril o maig, això se sabia, i que fins que no estiguera el personal n'hi haurien dificultats per a ficar en marxa les línies de subvenció, se sabia l'any passat i se sabia enguany.
De fet, nosaltres ho sabíem.
Per això vàrem llevar diners d'ahí.

El que tenim dubte és si el senyor Reche sap que el que sobra del pressupost ja no va per a l'any que ve, perquè quan ell fa declaracions que diu que els 24,5 milions que n'hi han en 2018 són els que van sobrar de 2017 més el que Podemos li ha llevat… No, no, perdone.
Si Podemos no li ha llevat res.
El de 2017 es va perdre.
El 2018 presenta un altre pressupost, que ell diu que ja no s'executarà.
O siga, que al final encara mos dóna la raó i encara li tindríem d'haver llevat més.

Però, bé, eixe no és el problema.
Era un exemple perquè…, bé, fique atenció en algunes partides en què és evident que no van a executar-se i que es fiquen ahí.
Que, a més, no volem pensar malament, però n'hi ha un compromís del president que es gastarien 102 milions en innovació.
Pareix ser que eixos s'han anat ficant eixos pressupostos ahí, perquè al final sumen els 102 milions, però si no s'executen, la suma final serà que no s'han gastat eixos 102 milions.

Per tant, que…, bé, que siguen un poquet més realistes a l'hora d'elaborar els pressupostos i passar-li la proposta a la seua conselleria i que vostés fiquen atenció en el que li passen en este sentit.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Senyor Woodward, per un temps màxim de tres minuts, té vosté la paraula.

 El senyor Woodward Poch:

Muchas gracias, señor conseller, por las respuestas.

Sí que haremos uso seguro de la web, que entendemos es interesante e intentaremos mejorarla en aportaciones y que esas mejorar que podamos solicitar sí que se implementen.

Pero dicho esto, le recuerdo que el presupuesto en el 2017 del programa de telecomunicaciones, sociedad digital, tiene una baja ejecución.
El sistema de información también.
Pero ya, como usted ha dicho que está todo funcionando mucho mejor, nadie lo pone en duda, pero siguen dando cifras un poco complicadas.

Y le voy a decir solo dos temas de…, porque yo le he hecho mención en el tema de inversiones, me iría a los subprogramas de enseñanza primaria y secundaria del año 2017, que ahí están las inversiones, en teoría, para acabar con los famosos barracones.
Las inversiones presupuestadas para el ejercicio 2017 en primaria eran 75,8 y al final las obligaciones reconocidas han sido 29 millones.
Y para secundaria, más de los mismo, 36 millones en presupuesto, obligaciones reconocidas, 8.
700.
000.

Yo creo que, por lo general, no podemos estar descontentos en la ejecución de los presupuestos, pero hay partidas muy determinadas y muy significativas que la sociedad valenciana necesita que sí que sean ejecutadas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Senyor Ibáñez, per un temps màxim de tres minuts, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Mire, conseller, aunque usted ha venido a hablar de su libro, que es más bien una página web, y ya le he dicho antes no ha venido a hablar de lo que en teoría se le ha citado aquí, después nos ha metido otro añadido, que es el de los datos de abril del ministerio.

Pero usted los lee de una forma parcial.
Usted nos ha hablado de las inversiones, pero no nos ha hablado de las transferencias corrientes, es decir, de las ayudas, que al final su política también son a las personas.
Y esas ayudas estamos seis puntos por debajo de la media, según acabo de comprobar, de la media de las comunidades autónomas.
Por lo tanto, sí coge una parte, coja el todo.

Y como a mí me gusta cogerlo todo, y dado que su comparecencia también se circunscribía al 2017, porque usted dice que al final con estos datos no haría falta que usted viniera tanto por aquí porque están ahí.
Es que usted no viene a contarnos los datos.
Lo que nos viene es a darnos explicaciones de por qué se aparecen esos datos.
Y le he dicho, y tome buena nota, que, por favor, se incluyan las líneas presupuestarias en este nuevo formato.

Y hay algunas explicaciones que usted tiene que dar.
En 2017, en su cierre, de un presupuesto de 17.
700 millones, en números redondos, al final la recaudación…, los derechos reconocidos netos fueron de 19.
234 millones, es decir, 1.
510 millones más de lo previsto.
Las obligaciones reconocidas netas fueron de 18.
417.
Si los derechos reconocidos fueron de 19.
234 y las obligaciones netas fueron de 18.
417, quiere decir que recaudamos 817 millones más de lo que nos gastamos.

Y la primera explicación es: si recaudamos más de lo que nos gastamos, ¿cómo es posible, en primer lugar, que se quedaran 1.
686 millones por pagar?
Primera cuestión.

Segunda cuestión.
¿Cómo es posible, si su política va dirigida a las personas, y aquí antes hemos oído una referencia a algún ayuntamiento, cómo es posible que se dejaran sin reconocer, sin reconocer más de 19 millones, casi 20 millones, porque son 19,7, 19,7 en dependencia?
¿Por qué?
Es que eso no me lo dice la página web, me lo tendrá que decir usted.

Pero yo antes le he enseñado la paupérrima inversión en temas sociales, pero es que el cierre, es que el cierre no puede ser más desolador en ese campo.
En servicios sociales, la inversión total fue del 27%; en infancia y adolescencia, del 75; en diversidad funcional, del 45; en inclusión social, del 49; en mayores, del 37.
Oiga, ¿de verdad sus políticas van a las personas?
, porque es que no lo podemos entender, sinceramente.
Es difícil.
Claro, se puede entender que al final usted diga: Â«No, mire, nosotros es que al final todo esto lo dirigíamos a la política industrial o a los emprendedores.
Oiga, es que a los emprendedores, de cinco millones en ayudas que tenían para pagarles, les pagaron 33.
226 euros, 33.
226 euros.
La política industrial…, no se lo voy a decir, no quiero que usted se meta con su compañero, pero, de ciento seis millones, pagaron cero.

Ni hay política para las personas ni hay política industrial ni hay política para un nuevo modelo.

Ustedes lo que están haciendo es endeudar a autónomos, endeudar a empresas, porque ustedes se están financiando con ellos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I ara sí, per a finalitzar esta primera de les seus compareixences, senyor conseller, per un temps màxim de quatre minuts, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Si endeutar els autònoms vol dir que el PMP ha passat de 99 dies de pagament a, segons el mes, 38, 42, etcètera, doncs, vosté.
.
.
, que vinga el nostre senyor i que ho veja.
Vull dir, que és que jo parle de PMP, que és realment allò que està posant en situació difícil els proveïdors de La Generalitat, que és als quals hem de tindre més respecte.
I, en este sentit, evidentment, és una dada a tindre.
.
.

Una altra dada és que les ajudes a la dependència de vegades tardaven tres i quatre anys en ser pagades.
L'altre dia, la vicepresidenta va donar xifres contundents, respecte de la disminució dels terminis de pagament de la dependència.
Que no són els òptims?
Naturalment que no són els òptims; però no són els òptims, entre altres coses, perquè no tenim tots els recursos.

El primer any que me va plantejar la vicepresidenta poder acabar amb les quaranta-cinc mil famílies, persones d'alta dependència que no rebien ni un duro quan vam arribar al govern, li vaig dir: Â«Vice, no puc.
Haurem de fer-ho en tres anys.
No podem.
És que els recursos que tenim són escassos.
Â» Per tant, una cosa és la voluntat de fer front, sobretot a les polítiques per a les persones, que és el primer punt de l'Acord del Botànic, i una altra cosa són els recursos escassos.

I vostés poden mirar-ho com vullguen, poden mirar.
.
.
, fer cosquerelles en el puntet més baix de no sé què, però, al final, les xifres són contundents.
En el context espanyol, som dels que millor executem; i, respecte de l'evolució de la història de La Generalitat, estem millorant de manera sensible.
No del tot?
No del tot, i jo sóc el primer en assimilar-ho, ja m'agradaria poder fer-ho millor del tot; però tenim el que tenim, amb els recursos humans que tenim, però li fiquem tot l'interés perquè les zones més sensibles de la societat valenciana siguen prioritàries a l'hora de rebre els diners del contribuent a través nostre.
I això ho tenim aixina de clar.

No he dit en cap moment, jo no ho he dit, que no vullga vindre perquè ara està açò.
Tot el contrari, el que he dit és que estic molt a gust ací i estaré totes les vegades que vostés vullguen.
El que passa és que jo crec que amb una eina aixina, és possible que el tipus de debat amb mi siga d'un altre tipus, se puga donar un formateig diferent.
Però jo encantat perquè a què vinc, efectivament, és a parlar de política i a parlar de política sobre les xifres, per a això sóc conseller de La Generalitat.

Sí que anem a fer el possible perquè este pas que hem donat nosaltres se puga expandir per totes les administracions públiques valencianes.
I amb això, en eixe sentit, tindre contactes amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies crec que és una passa important, perquè crec que açò és una cultura.
No n'hi ha res a amagar i, com que no n'hi ha res a amagar, doncs, mostrem.
.
.
Ja ho vàrem amb els comptes oberts.
No n'hi ha res a amagar.
Vull dir, podem equivocar-nos?
Naturalment que podem equivocar-nos, però, evidentment, no n'hi ha res a amagar i, per tant, quan més transparència, millor.

A més, la transparència encara mos porta a nosaltres a intentar millorar de manera més accelerada.
I hem de millorar molt, perquè l'administració de La Generalitat és la que és, és la que hem heretat, ara estan fent-se oposicions -que feia anys que no n'hi havien-, tenim la taxa de reposició i tenim tantes coses que, per damunt de les nostres possibilitats.
.
.
El capítol I és el que el ministeri mira amb més pulcritud, per dir-ho d'alguna manera que no faça mal a ningú, però és evident que tenim molts reptes per davant.
I, en eixos reptes per davant, necessitem una administració eficaç, transparent; i la transparència juga a favor de l'eficàcia.
L'opacitat juga a favor del greix i no del múscul, i nosaltres necessitem molt de múscul i el menor greix possible.
I en això estem des que entràrem al govern de La Generalitat ara fa tres anys.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Volen, senyories, que interrompem cinc minuts i reprenem?
Senyor conseller, com.
.
.
?

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

(Rient) No ho sé.
Jo estic des de les nou del matí.
.
.

El senyor president:

Doncs, anem a suspendre cinc minuts i reprenem en cinc minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, per a informar de l'elaboració i articulació de l'avantprojecte de llei del sector públic instrumental en què s'ordenen, amb rang de llei, de manera unificada i coherent, totes els regulacions que, sent competència de La Generalitat, regulen el funcionament de les entitats que el constituïxen, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 104.
256)

El senyor president:

(Inoïble) … comissió i ho farem amb el punt 5, que és la compareixença del conseller d'hisenda per a informar de l'elaboració i articulació de l'avantprojecte de llei del sector públic instrumental, en què s'ordenen amb rang de llei, de manera unificada i coherent, totes les regulacions que, sent competència de La Generalitat, regulen el funcionament d'estes entitats.

Senyor conseller, quan vullga, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, president.

Senyories, comparec a petició del Grup Parlamentari Ciudadanos per a informar de l'elaboració i articulació de l'avantprojecte de llei del sector públic instrumental, en el qual s'ordenen amb rang de llei de forma unificada i coherent totes les regulacions que, sent competència de La Generalitat, regulen el funcionament de les entitats que el constituïxen.

Respecte d'açò, he de dir que un dels objectius primordials del Consell per a aquesta legislatura és justament la reforma del sector públic instrumental de La Generalitat.

Així, hem dedicat i estem dedicant una part important del nostre esforç a aconseguir un sector públic instrumental de La Generalitat que complixca adequadament la seua funció, que no és altra que prestar un conjunt de serveis públics que requerixen una especialització, a la qual no s'adequa l'administració pública com a tal.
I resulta més eficaç i eficient fer-ho mitjançant fórmules d'allò que s'anomena administració institucional.

Una altra cosa és que el sector públic instrumental de La Generalitat, sota els anteriors governs, s'haguera descontrolat en tots els sentit i estiguera encobrint ineficàcies i ineficiències, situacions de balafiament dels diners, i fins i tot pràctiques corruptes.
Tot enmig d'un funcionament opac que dificultava la detecció d'eixes pràctiques.

I per si alguna cosa faltava, l'intent de reforma que va fer tardanament l'anterior govern, a base de fusionar organismes, perquè així s'ordenava des del ministeri, sense ordenar les funcions i els recursos, va generar encara més confusió i fer encara més complexa l'ordenació.

L'actual Consell s'ha posat a la tasca i hem començat pel més important, la planificació dels recursos humans, que és l'actiu més important de qualsevol organització.
Perquè és el que vam detectar quan vam fer circular un primer esborrany, que vostés recordaran, de text d'esta futura llei del sector públic.

Doncs bé, quan vàrem fer la circular entre els agents socials, sindicals, de tot tipus, i econòmics, vam veure que este tema de les relacions era el més complex, i ens vàrem parar ahí.
Estem en esta fase de la concreció del text de l'esborrany, perquè és la fase que vàrem vore que era la més difícil.

I a més, ho hem hagut de fer en unes circumstàncies poc favorables, tot siga dit de pas.
En circumstàncies en tot moment d'existència de mesures legals d'ajust i de retall de despesa, com també de drets consolidats dels treballadors, dels treballadors d'èpoques anteriors, drets consolidats laborals que els tribunals reconeixen.

Per tant, deixen un marge de maniobra més aviat escàs.
Però, ja els dic que este treball, en esta fase, que és la que és i durarà el que dure en funció de la negociació, és en tot cas necessària i imprescindible.
Són imprescindibles eixos acords amb els sindicats en la tasca de regeneració del sector públic de La Generalitat.

Hem de comptar amb la gent i això és molt important.
Sense comptar amb la gent, és molt difícil fer grans canvis AMB profunditat.

Per tant, el primer que hem tractat d'aconseguir és fomentar i fonamentar una relació de confiança amb la representació dels treballadors, sobre la base de la transparència i el diàleg, per a aconseguir un consens en este sector en matèria de personal.

A partir de l'esborrany de la llei, és veritat, però realment el que s'estan posant, ara ho voran vostés, damunt de la taula, són els elements de fricció més importants que s'han de negociar.
Tot això és evident que en el marc de legislatura de la mesa general de negociació del personal funcionari, estatutari i laboral de La Generalitat.

Bé, el treball està donant els seus fruits.
Els contactes van culminar amb l'acord entre La Generalitat i les organitzacions sindicals el 21 de juliol de l'any 2016, per la creació d'una inexistent fins aleshores Comissió de Diàleg Social del Sector Públic Instrumental de La Generalitat.

Esta comissió ha suposat instaurar un fòrum de diàleg i transparència permanent, on debatre i estudiar qüestions laborals de caràcter col·lectiu que puguen sorgir en relació amb les entitats que conformen el sector públic instrumental de La Generalitat.

La comissió, de fet, s'ha convertit en un instrument adequat per a aconseguir acords consensuats entre les parts implicades del sector públic instrumental de La Generalitat, per estar composta de forma paritària per representants de l'administració de La Generalitat i per les organitzacions sindicals més representatives en el conjunt d'este sector.

Sense interferir en les funcions que corresponen als òrgans de negociació i participació previstos en l'Estatut dels treballadors i en la resta de normativa laboral o en allò que disposa la llei d'ordenació i gestió de la funció pública valenciana, esta comissió de diàleg social ve donant eixida als seus objectius, que són: estudi, debat i elaboració de criteris i recomanacions sobre qüestions de caràcter col·lectiu que puguen sorgir en cada un dels ens del sector públic instrumental.

Promoció del desenvolupament harmònic dels recursos humans en l'àmbit del sector públic instrumental.
Estudi i debat, i proposta sobre l'estructura de la negociació col·lectiva en el sector públic instrumental, que era un autèntic caos.

I anàlisi i debat sobre el disseny del nou model del sector públic instrumental, la seua reordenació, racionalització, el disseny del marc normatiu i en especial, subratlle, senyor Woodward, i en especial el text de la llei del sector públic instrumental de La Generalitat.

I en esta línia de treball, tinc la satisfacció d'informar que en els últims mesos la comissió ha aconseguit diversos acords.
L'11 de setembre passat va acordar l'establiment de criteris per a la redacció de la temporalitat i l'oferta d'ocupació pública per al període 2017-2019.

Entre altres qüestions, va acordar coses com: donar suport al govern en la sol·licitud d'eliminació de la taxa de reposició de la llei de pressupostos de l'estat.
Instar les entitats que conformen el sector públic instrumental a reduir el percentatge de llocs ocupats per personal de forma interina o amb caràcter temporal.

Convocar el màxim de llocs de treball que permeta la llei de pressupostos generals de l'estat, a fi de garantir l'estabilitat de l'ocupació.
I en este sentit, les previsions que tenim és actualment la convocatòria de més de mil places en els pròxims tres anys, mitjançant les corresponents ofertes públiques d'ocupació.

Requerir a estes entitats que sol·liciten l'autorització per a dur a terme l'oferta d'ocupació pública del 2017 i successives en la Direcció General de Pressupostos, abans d'efectuar la convocatòria corresponent.
O establir el criteri que les convocatòries d'oferta d'ocupació pública s'efectuen per concurs oposició, en compliment dels principis constitucionals d'igualtat, mèrit, capacitat i publicitat.

Pràctiques, senyoria, totes, que podríem anomenar de bona administració, però que fins ara havien estat absents, totalment absents de la pràctica habitual de les moltes entitats, a l'hora de fer entrar la gent a treballar en les empreses públiques.

Més recentment, la comissió de diàleg social ha anat més enllà i ha establit criteris generals d'aplicació d'estes ofertes públiques.
De fet, mitjançant un acord del 22 de març d'enguany, mentres que es desenvolupe una regulació legal expressa, la comissió de diàleg social ha acordat instruccions de compliment obligatori per al conjunt d'entitats del sector públic instrumental de La Generalitat, pel que fa a assumptes, com ara la convocatòria de places, la reserva de places per a persones amb diversitat funcional, els processos de promoció interna i la resta de processos selectius per a les cobertures de personal, i els òrgans tècnics de selecció.

Una regulació que permetrà acabar amb el clientelisme i l'arbitrarietat que existia en el passat en l'accés del personal al sector públic instrumental de La Generalitat, i que implica que en el sistema d'accés a les entitats del sector públic de La Generalitat s'aplicaran els mateixos principis i criteris que s'exigixen per al personal que vol accedir a una plaça de funcionari en l'administració de La Generalitat.

Estos dos acords, senyories, són històrics.
Acabaran amb el dedazo, l'arbitrarietat en la contractació, que donaven lloc a autèntics arbres genealògics familiars, vinculats al partit que governava anteriorment.

Així mateix, la comissió està treballant a hores d'ara en un altre acord, relatiu a criteris generals d'aplicació de la Constitució i funcionament de les borses de treball temporal en el sector públic instrumental de La Generalitat, tenint en compte que les borses de treball són instruments molt adequats per a la contractació de personal laboral de caràcter temporal en els supòsits que calga este tipus d'ocupació.

Un acord que formalitzarem, ja els ho dic, la setmana pròxima.
Per tant, molt prompte.
I tots els acords, estos tres i els que puguen vindre després, no només acabaran formant part de la lletra de la llei del sector pública instrumental, la part més sensible, que és la part de gestió de personal, sinó que tindran caràcter normatiu, si és necessari, abans, quan toque, per a fer que tot això siga d'obligat compliment en La Generalitat.

A més de tot això, cal assenyalar que estem fent un enorme esforç per a aconseguir l'objectiu que totes les entitats del sector públic instrumental de La Generalitat tinguen una relació de llocs de treball, RLT, pautada i normalitzada, amb unes directrius homogènies per a tot el sector.
Una altra pràctica que no per evident i perquè no estiguera ordenada per llei, tampoc havia complit el govern anterior.

A hores d'ara la gran majoria de les entitats del sector públic instrumental de La Generalitat ja tenen una RLT publicada en el DOGV.
I les poques que falten es troben en processos d'obtenció de l'informe favorable o de la Direcció General de Pressupostos, o la Direcció General del Sector Públic de la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic.

Pensen vostés que a l'inici de la legislatura només una entitat tenia la RLT aprovada, l'IVF.
Només una.

Finalment, també un altre tema molt delicat des del punt de vista legal, que són les masses salarials, fixar masses salarials, que no hi havien, estaven totes endarrerides, obsoletes, etcètera, hem aconseguit en el temps que portem governant fixar 42 masses salarials de 32 entitats per posar dins de la legalitat les polítiques salarials en el sector.

Abans d'este marc legal, les retribucions se gestionaven de manera totalment arbitrària.
Se pujaven i se baixaven, s'homologaven, se deixaven d'homologar sense cap marc normatiu de referència.
Gràcies a les masses salarials, gràcies a la posada al dia de les masses salarials, tot això és una nova etapa de transparència, de claredat, de seguretat jurídica.

Per tant, senyoria, senyories, i per a resumir la política del Consell quant al control de les contractacions de personal i la provisió de llocs de treball del sector públic és que es contracte només el que siga necessari per a prestar els serveis que demanen els ciutadans, i que es faça amb transparència i seleccionant el personal, segons els principis de mèrit i capacitat.

Dirà, això només és una part de la llei?
Sí, és una part de la llei.
Però convindrà amb mi que és la part més difícil, més delicada, que necessita més participació, més contacte, perquè estem parlant de relacions laborals.
Estem parlant de relacions personals.

La llei, crec que ho he dit alguna vegada en esta cambra, el text de la llei, que es farà evidentment en esta legislatura, el projecte de llei, sens dubte és un compromís del govern, serà sens dubte la teulada, la teulada de la nova casa del sector públic.
Ara estem construint l'estructura d'eixa casa, que la volem sòlida i participativa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Ara per a mamprendre el torn d'intervenció dels grups parlamentaris, ho farà el grup parlamentari que ha demanat esta compareixença, i ho farà a través del senyor Woodward per un temps màxim de sis minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí, buenas tardes de nuevo y agradecerle la comparecencia, e intentar explicar lo inexplicable.
Porque desde el primer momento, usted lo ha dicho, que es objetivo del Consell la reforma del sector público instrumental, desde el primer momento que entraron a tomar posesión lo dieron como objetivo y prioridad al mismo.

Ya me ha contestado que.
.
.
Bueno, lo que me ha contestado, usted mismo ya ha dicho que es una parte de la ley.
Pero ya sabe usted que la comparecencia venía motivada por la documentación que le solicitamos sobre los informes que había realizado el Consell relativos al anteproyecto de la ley reguladora del sistema público.
El famoso anteproyecto que siempre vamos preguntándole varios diputados de mi grupo y de otros grupos.

Pero, ya le digo, que la respuesta que nos daba es que no había elaborado ni encargado ningún informe específico sobre el sector público instrumental o sobre su futura regulación.
Sino que únicamente los trabajos de preparación del anteproyecto de la ley que debería regular el sector público habían consistido en contactos a nivel directivo y técnico entre personal de conselleria de hacienda y resto de consellerias.

Estos contactos se han definido como normas parciales en la reforma del sector público que regulan aspectos como la composición y funcionamiento de órganos colegiados, la retribución -como usted decía- y la transparencia en la contratación de personal, cuestiones más que importantes.

Pero sí que es verdad que su conselleria indicaba que se estaba evaluando la utilidad de diversos entes, la conveniencia y viabilidad de posibles reestructuraciones.

Y, en este aspecto, sería recomendable que esa análisis lo hubieran hecho antes de crear entes como han sido -y ya hemos comentado antes esta mañana- el de la Agencia Valenciana de la Innovación, como una duplicidad del Ivace.
Y mientras ha estado diciéndose que no, pues la conselleria de economía ahora parece que piensa que sí, que hay una duplicidad.

Pero, realmente lo que nos sorprendió verdaderamente en la respuesta que nos daba es la parte final.
Y le voy a leer textualmente la respuesta que me dio al respecto.
Â«El equipo técnico de la administración del Consell trabaja en la articulación de un anteproyecto de ley del sector público instrumental en el cual se ordenen con rango de ley de forma unificada y coherente todas las regulaciones que siendo competencia de La Generalitat regulen el funcionamiento de las entidades que lo constituyen.
Â»

Y yo le vuelvo a preguntar si están trabajando en ello realmente, porque estamos…, tres años después de que tomara posesión el Consell, la respuesta siempre es que están trabajando en lo mismo.
Pero no acaba ahí la respuesta que nos dan, sino que una frase más y se la voy a leer también textual: Â«En este momento se trata de solamente un documento en el que se está trabajando y que no reúne las condiciones de borrador definitivo.
Â»

O sea, que realmente no hay ni borrador del anteproyecto de ley, según esta respuesta.
Pero, y ya me voy a los acuerdos suyos y a los retiros espirituales que hacen, por ejemplo, en el acuerdo de Morella en invierno de 2016 indican la reforma legal del sector público empresarial y fundacional y señalan que introducirán mecanismos de transparencia y control público de los recursos económicos y determinará qué empresas y entidades y organismos se deben extinguir definitivamente.

El objetivo lo marcaron ustedes y ya le digo que, si no lo hubieran incluido, mi grupo ya lo hubiera solicitado.
Estamos de acuerdo con usted como ha reconocido y hemos reconocido y en las preguntas de Pleno.
Pero nos quedamos ahí.
Y es un objetivo que se marcaron desde el seminario de Morella, no es que… Y usted mismo lo dice, es un objetivo del Consell desde un primer momento.

Apuntaba en febrero del 2016 que la norma contaba ya con un borrador que ahondaba en el proceso de adelgazamiento del sector público y sancionará de mecanismos de contratación pública bajo principios de publicidad, mérito y capacidad.
En el seminario de verano del 2016 aparece en ejecución.

Señala como fecha estimada de cumplimiento el segundo trimestre del 2016.
Llega el invierno de 2017 -ya es un año después- y el balance de los acuerdos de Morella vuelve a aparecer en ejecución e indican que se está redactando el borrado para su presentación al Consell en el mes de marzo.
Otra vez aparece un borrador redactado y en la respuesta que nos dan escrita no es así.

En el seminario del verano de 2017 aparece como logrado, redactado el famoso borrador.
Y en el último seminario aparece como logrado el objetivo que se presentaría el famoso borrador en marzo del 2018.
Estamos en junio de 2018 y ya terminando.

Es un segundo borrador que aparece.
Y a falta de uno, ya tenemos dos.
¿Cuántos borradores tienen encima de la mesa?
¿Van a presentar un tercer borrador?
Sí que ha comentado hoy un gran pacto en redes sociales en tema laboral, antes de esta comparecencia, que nos ha chocado, porque pensaba que iba a decir que sí, que ya tenían el borrador.

¿Qué está pasando con el sector público instrumental?
Sabemos que requiere tiempo, usted lo dice, pero fueron ustedes los que dijeron que esto iba a estar finalizado.
Hoy nos dice que antes de terminar la legislatura estará.
Yo lo dudo y me gustaría que nos aclarara qué está pasando y cuáles los motivos más allá de lo que nos dice con una parte importante de la ley es el tema de personal.
¿Tendremos el borrador famoso como esperamos todos?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Per part del Grup Parlamentari.
.
.
(Veus) Ah!
Perdó.
(Veus) Ah, como has dicho las dos.
¿Pero porque estaban acumuladas?
Ah, bueno, pues…

Val, doncs, aleshores, senyor De Miguel, per un temps màxim de tres minuts té vosté la paraula.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias, presidente.

A ver, conseller, este tema sabe que a mí, especialmente, es que me…, ya casi que me divierte.
La verdad es que poco más puedo aportar a lo que ha comentado mi compañero Toni, porque coincido y suscribo plenamente todo lo que él ha expuesto.
Y vamos al tercer borrador.

Es que, usted mismo ha dicho que hicieron circular un anteproyecto, lo hicieron circular, por los agentes sociales, económicos y acabó filtrado en prensa.
Pero es que estos diputados no recibimos nunca… Podían haberlo hecho circular por las Cortes, quiero decir, que somos parte, no del proceso, pero sí en el proceso de aprobación.
En el proceso de creación no, pero en el proceso de aprobación sí que creo que tenemos un parte cuanto menos importante.

Nunca tuvimos acceso.
Parece que hay un segundo borrado que ya no se lo vamos a pedir porque sé que no nos lo van a dar.
Esperamos -y yo le ruego, por favor- que el tercer borrador, pues que nos lo facilite para ver si podemos aportar, si podemos comentar algo al respecto.

Pero, yendo al tema más concreto que a mí es lo que me preocupa y es también lo que estaba comentando mi compañero Toni, es que usted se centra tanto en esta comparecencia como en la respuesta a una pregunta que le hice yo a otras preguntas que han hecho otros diputados.
Las RPT, las masas salariales, lo complicado que ha sido poner en orden todo el sector público en materia laboral y en materia retributiva.

Y es verdad, quiero decir, yo le doy la razón, no tiene que haber sido fácil poner orden en el sector público que ustedes heredaron.
Pero es que han pasado tres años.
Es que han pasado tres años ya, quiero decir… Han pasado dos años desde que se constituyó esta Mesa o la comisión que ha comentado.
Que oiga, que los foros de diálogo y debate están muy bien, pero hombre, tras dos años, yo creo que alguna conclusión se puede haber traído y se puede haber extraído ya.

Pero a lo que voy, es que no solo es materia laboral lo que supone la reestructuración del sector público instrumental.
Y en una comparecencia ya de hace dos años de la secretaria autonómica, la señora Cuenca, ya dijo: Â«No, es que tenemos que ver qué entidades van a sobrevivir y cuáles no, qué servicios consideramos que tienen que ser prestados por el sector públicos instrumental…Â»

Usted mismo ha dicho ahora qué servicios piden los ciudadanos.
Pero, ¿todo eso lo tienen claro ya?
Porque es que, el tema de las RPT y de las masas salariales, sinceramente, ya, hombre, como recurso está ya un poco manido, ¿no?

Entonces, yo le pregunto, ¿tienen claro -abundando en lo que le preguntaba mi compañero Toni- ya qué sector público instrumental quieren?
Y no me diga: Â«No, pues el que cumpla las funciones y preste los servicios.
Â» Vale, ¿tienen claros qué servicios se van a prestar por parte del sector público instrumental?

Porque, insisto, abundando en lo que dice Toni, no parece que lo tengan muy claro cuando están creando… Es cierto que se han eliminado algunas entidades, pero están creando nuevas.
¿En base a qué?
¿En base a qué criterio?
Entonces, todo eso forma parte de lo que se espera que se regule en la nueva ley de regulación del sector público.

¿Lo tienen claro?
Porque, sinceramente, dan la imagen y la apariencia de que no.
Y yo creo que es una cosa que sí que debería trasladarnos aquí, si todo eso está claro y está hecho ya, esta trabajado.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

I ara, per part del Grup Parlamentari Socialista i per un temps màxim de tres minuts.
.
.
Perdó, Podemos, té vosté la paraula.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Bona vesprada ja, senyor Soler, conseller.

Ho fia tot vosté a una proposta d'un possible i ambiciós -entenem- canvi normatiu.
Però bé, ho fia a eixe canvi normatiu com si no n'hi haguera normativa anteriorment.
Ja n'hi havia normativa.
I pel que fa a la gestió de les relacions laborals, doncs, en el sector públic, doncs, molt concreta i a més molt denunciada ja en informes de la intervenció general.

És a dir, sense haver vist eixe avantprojecte o esborrany d'avantprojecte d'esta llei que pareix que no sabem mai on està, per ací no l'hem vista.
Jo tampoc ni l'he pogut trobar ni està en els portals de transparència.
Entenem que no és la solució als problemes del sector públic instrumental.

I no perquè.
.
.
I ho raonaré, ho intentaré raonar en el poc temps que tinc.
Perquè si un increment de la normativa no resol problemes que entenem que no són de normativa, que són problemes que afecten a la pròpia conceptualització de la prestació de serveis especialitzats, ací les unitats del sector públic instrumental, doncs, han de ser centres de cost o centres de benefici.

Que, fins i tot, si són centres de cost haurien de tindre un ajust pressupostari i un rigor en l'execució.
Que no estan clars els conceptes del que ha de ser eficaç i el que ha de ser eficient.
Que hi ha recomanacions importants entre la Sindicatura de Comptes, de la intervenció general que no es complixen.
El mateix síndic de comptes recomana que hi haja un pla estratègic per al sector públic i que hi haja -com vosté sap- que hi haja un pla estratègic implica innecessàriament que hi haja una visió estratègica que ha de ser política i l'han de donar els grups en el Consell.

Després, pel que fa al contingut, ho fia tot també només a la planificació de la gestió de persones que és un tema important, però que també està normativitzada.
I, de fet, nosaltres hem demanat compareixences perquè s'explique esta negligència en la gestió de personal.

No es fa ninguna consideració a una cosa que per a nosaltres és importantíssim i és la responsabilitat dels administradors.
Ja li ho vaig dir en la pregunta que li vaig fer en el ple: Â«Conseller, es van a demanar responsabilitats als administradors?
Â» S'estan incomplint normes, s'estan incomplint lleis.
Això és negligència i això està molt ben regulat en el nostre marc jurídic.

No tinc més temps perquè és un tema importantíssim.
És a dir, es va a millorar la gestió del sector públic instrumental?
Es van a implantar les bones pràctiques?
Crec que la solució no és tot l'increment de la normativa perquè normativa hi ha.
Sí a la normativa però, es va a fer alguna cosa més?
Com l'acudit, es va a fer alguna cosa més?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

I ara per part del Grup Parlamentari Popular, senyor Ibáñez, per un temps màxim de tres minuts, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Buenas tardes de nuevo, conseller.

La verdad es que la regulación del sector público por parte del gobierno al que usted pertenece se está convirtiendo casi en el secreto de las pirámides.
Y yo, que lo aprecio bastante, le deseo toda la suerte del mundo, porque las últimas dos personas que comparecieron a hablar de sector público aquí ya no pertenecen a esa competencia.

Y no quiero que a usted le pase lo mismo, dado que ha mentado a la bestia al hablar de una nueva ley de sector público.
Las últimas dos personas que lo hicieron ya no están en estas competencias.
Por lo tanto, yo de verdad le deseo el mejor de los éxitos, a pesar de que un año tras otro nos vienen contando el mismo cuento pero el cuento nunca lo vemos.
Y esa es la realidad.

Y todo eso a pesar de que usted lo ha derivado todo o parte importante de su intervención a un tema más de relaciones de puestos de trabajo y de contratación.

Supongo que lo dirá debido al informe importante que el año pasado emitió la inspección general de servicios por la falta de control en la contratación del personal del sector público.
Supongo que lo dirá por eso.
Y, por lo tanto, no es casualidad que usted haya aludido a algo que le tiene que dar remedio debido al informe que usted ya conoce.

Pero claro, ya que está aquí, pues a uno -y hablando de personal- pues le gustaría que usted explicase, porque le he oído hablar de lo del dedazo y tal, ¿cómo, definitivamente, se iba a arreglas o se va a arreglar lo del IVASS?

Eso que le ha llevado tantos problemas con la vicepresidenta, que ella anunció un decreto ley que usted paralizó, que no se lo podemos preguntar ya al director general de presupuestos, no sabemos si por esto o por otra causa.
Usted si quiere nos lo cuenta.
Pero lo cierto es que alguna cabeza rodó y nada parece ser que se ha acabado de visualizar.

La vicepresidenta habla de un pacto de hacienda a espaldas de la vicepresidenta.
La vicepresidenta proponía un decreto ley que hacienda paralizó.
Díganos algo.

Pero, al final, lo importante -y creo que lo ha comentado antes un compañero- es con qué criterios y con qué sistemática ustedes están creando, año tras año, nuevos entes y nuevos órganos si todavía no saben qué servicio, qué personal y qué modelo de sector público quieren.
Entenderá que da la impresión algo más que notoria que hay una manifiesta improvisación en todo esto.

Pero, dado que usted también ha venido a hablar del sector público, también díganos por favor, ¿la hija de Dolores Salas, de Fisabio, ya ha devuelto el dinero que se acordó en el órgano de la fundación?
¿Lo ha devuelto ya?
Porque no lo sabemos.
Y dado que usted quería hablar de personal y de dedazos pues háblenos también si esto al final ya lo hemos recibido los valencianos del dinero que se pagó incorrectamente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Mireia Mollà té la paraula per un temps màxim de tres minuts.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

L'apassionant món del sector públic valencià.
La veritat és que vosté tenia un encàrrec molt complicat perquè intentar resoldre en una legislatura vint anys de desastre ja té guasa.

Però, a més, no sols això, eh?
, sinó intentar resoldre el tema dels sous; intentar resoldre el tema de les RPT; intentar resoldre les masses salarials; intentar ordenar a nivell jurídic administratiu, etcètera; intentar donar-li un sentit ampli de la concepció del sector públic per a saber què, com, per a què, l'objecte, l'eficiència, la gestió, intentar resoldre això i en una legislatura.
¡Xe!
, el mago Soler, ¡sense cap dubte!
Jo, alguns.
.
.
, de veres, pense que quan fan discursos com si en política es fera màgia doncs em resulta incomprensible.

Jo encara recorde ¡Moragues!
, que era el conseller d'hisenda, que fins fa quatre dies delegat del govern, i jo vaig estar en eixe debat on ell en la llei de mesures va proposar l'obligatorietat que el sector públic presentara les RPT, li posava límit temporal, una exigència de límit temporal a presentar les RPT pel sector públic.

¿Sap què va passar?
Que quan s'acabava eixe límit temporal va tornar Moragues per a fer, en una nova llei d'acompanyament, una ampliació del termini perquè no li havia fet cas ningú, ningú havia presentat les RPT, i se'n va anar el Partit Popular del govern de La Generalitat i Moragues de conseller, després com ho va fer tan bé de delegat de govern, ¿eh?
, sense presentar les RPT el sector públic valencià.
Eixe era el desgavell.

I alguns diuen, Â«bueno, es que esto no es una cosa solamente de masa salarial y de personal y talÂ», bé, però hauràs de saber qui n'hi ha ahí perquè a més són persones; són persones, són famílies, tenen un encàrrec de fer una feina i no es pot arribar com elefante por cacharrería i dir, ¡xe!
, normativa, avantprojecte, projecte, pum, normativa, i aquí com si no n'hi haguera persones (rient) i com si no n'hi hagueren situacions diferents en el sector públic i com si no n'hi haguera d'abordar un procés molt complex i, a més, jo entenc que de forma seriosa i rigorosa perquè qualsevol decisió que es prenga en el sector públic pot ser una decisió doncs traumàtica, o intentar no fer-la traumàtica cap a les persones que no deuen de sofrir cap trauma i que formen part del sector públic, i netejar, ¿veritat?
, sobre el que tots sabem que passava en el sector públic també, que per això no ha interessat mai organitzar bé el sector públic perquè com que s'utilitzava també per a altres desgavells, no solament per a la desorganització.

Aleshores, sincerament, mire, vosté, quan puga presentar el projecte, com més prompte segur que millor per a tots, però la concepció global en sentit ampli del sector públic, en matèria laboral, aconseguir les RPT, regular el tema dels salaris, la negociació també amb les persones perquè puga haver-hi acords amplis i a més independents, perquè també cada u té les seues particularitats, em pareix la forma normal i sensata d'abordar.

Efectivament, una norma no és la panacea, la panacea és tot el que vostés estan fent abans d'arribar a eixa norma.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

I, ara, per a acabar el torn d'intervenció dels grups parlamentaris, senyora Escrig, per part del Grup Parlamentari Socialista, i per un temps màxim de tres minuts.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, conseller.

Un projecte de llei sobre el sector públic instrumental ha de tindre una part fonamental que és el diàleg, i és el que estan fent vostés, el diàleg, perquè n'hi ha una part humana, una part social.
Aleshores, fer un projecte de llei de pressa i correguda doncs no pot ser perquè cal seure's amb la part social, amb els sindicats.

Jo crec que estos tres anys s'ha avançat moltíssim, primer en la creació de la comissió de diàleg social del sector públic instrumental que va ser una reclamació històrica i que aquest Consell el va posar en marxa, va ser un avanç, el diàleg, escoltar la gent; i, després, les RPT -que ho ha dit vosté-, ¿no?
, que n'hi havia una, una RPT en vint anys.
¿Què se va estar fent en eixos vint anys?
I, en estos moments, estan la majoria de les RPT -com ha dit vosté- i n'hi ha unes altres que estan en fase d'elaboració.

Jo crec que cal continuar treballant, cal continuar escoltant la gent, el diàleg social sobretot, cal fer un projecte de llei consensuat amb els sindicats, amb la gent, naturalment amb els grups, estem ací per a després presentar esmenes, etcètera, però no un projecte de llei cal aprovar-lo i punt perquè, després, totes estes coses que es fan a pressa doncs el resultat sempre és negatiu.

Aleshores, doncs (soroll de papers), des del nostre grup animar-lo a continuar treballant i que isca un projecte de llei amb molt de diàleg social.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Escrig.

Per a contestar als grups parlamentaris, senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Ho he intentat dir abans amb altres paraules però el que volia expressar és que volem tindre un projecte de llei, volem que el govern al final diga, Â«eixe és el nostre sector públicÂ».
Per tant, desitgem tindre el projecte de llei, però això és el final d'un procés.

Jo crec que el senyor Josep Almería ho ha dit molt bé, és a dir, ni pot ser una panacea ni resol els problemes; n'hi ha molta faena a fer després de vint anys d'una gestió -diríem- anòmala, com sóc membre del govern dic Â«anòmalaÂ», vint anys.

Aleshores, refer tot això des de les bases, des dels fonaments, treballar per a les coses més delicades com són els temes de personal, ¡escolta!
, estem fent la part més difícil.
Estic convençut que en este final de legislatura podrem accelerar si estos tres o quatre acords bàsics es poden tancar.

Té molta raó, senyor Almería, és veritat, això ens ho ha dit la Sindicatura de Comptes, i ens ho ha dit el servei, la inspecció general de serveis, ens ho han dit, i ens han fet un gran favor (rient) sincerament, perquè han detectat les anomalies acumulades durant tants anys.
Però, mesures concretes, ¿no?
, elaboració efectiva de les RPT; la publicitat en el portal transparència de les retribucions del personal de la plantilla; la publicitat en el DOGV dels processos selectius del personal, fins i tot de l'ens, i de la constitució de les borses; la limitació del nombre de membres integrants dels òrgans directius; l'equiparació salarial amb les retribucions dels llocs d'administració; i una perspectiva més macro assegurant l'estabilitat en les xifres de la despesa.
Tot això ho diu la sindicatura i la inspecció general de serveis incidix en el mateix tema.
Jo he aplaudit estos informes perquè sí que estan ficant el dit en la nafra, i és per on estem anant nosaltres.

I, en eixe sentit, puc dir-li que el pressupost total de despesa en el 2017 s'incrementa un 1,96%, s'ha incrementat un 1,96% respecte del 2016, 1,96%.
Eixe increment va ser l'efecte de la pujada salarial de l'1% que permetia la llei de pressupostos més el reconeixement d'antiguitat i altres complements.
L'execució, per tant, no se'n va anar massa de la previsió doncs que l'augment del 2017 respecte a la del 2016 que va ser fins i tot més baix, de l'1,45%, amb percentatges d'execució de tots estos anys del 90%.

Amb això, amb xifres d'execució, la despesa en el capítol I, del conjunt del sector públic instrumental de La Generalitat en l'any 2017, era més baixa que l'any abans que entrà el govern del botànic a La Generalitat, 470 milions d'euros enfront de 482 en l'any 2014, és a dir, un 2,4% menys en l'any 2017 que en el 2014.
Això, tot i que hagueren entrat en servei nous ens com l'Agència de Seguretat i Resposta a les Emergències o l'Institut Valencià d'Administració Tributària.

Vullc dir, era un mal enfocament el que va fer el ministeri d'hisenda parlant només de reducció quantitativa dels ens.
Però ¿què vol dir reducció quantitativa dels ens si no es reduïx el personal, si no es fa més eficaç l'ús dels mitjans, si acaben construint per fusió, per reducció quantitativa dels ens ¡per fusió!
, amb la qual cosa es creen autèntics monstres, l'Ivace és un monstre, que estava Sepiva, l'Impiva, el no sé quants, venien gent de tot tipus i condició amb convenis col·lectius diferents, etcètera.
Això és el que estem ara intentant solucionar.

En l'Ivasp, per posar l'exemple que diu el senyor Ibáñez, en l'Ivasp n'hi havia, bé, era el mateix, el que acaba de dir, és a dir, l'Ivasp era l'IVASS, amb convenis col·lectius diferents, de manera que en l'IVASS s'ha arribat a l'absurditat de persones que estaven una al costat de l'altra fent exactament el mateix, com que venien d'origen, de llocs diferents, tenien convenis laborals diferents amb inclús el 30% de diferència entre els sous per a fer la mateixa cosa.

Això és el que ens hem trobat, això era la reducció, això era la reducció quantitativa, eixa mitologia de la reducció quantitativa, reduir els ens però reduir-los, ¿per a què?
L'objectiu no és reduir l'ens, és fer-lo més eficaç, i utilitzar millor els diners del contribuent.
Eixe és l'objectiu.

I per això es creen identitats per a fer coses, el mitjà d'À Punt s'està creant per a fer una cosa que és televisió, ràdio, xarxes, etcètera; l'AVI s'ha creat per a fer innovació en un terme determinat.
És a dir, acabàrem els xiringuitos que només ocultaven els diners i feien coses que ningú sabien per a què i crear les coses que són necessàries per a fer front al que és el principi dels sectors públics instrumentals, que són òrgans especialitzats per a tindre la flexibilitat que no té l'administració general.
Això creem.

I, per tant, amb estes dades que estic donant-los posa de relleu que estem en el nucli de la qüestió: les RLT; masses salarials; maneres d'entrar d'empleat públic en el sector públic; reduint els pressupostos integrats, ¡escolta!
, en la línia de l'eficàcia.
Que no estan al nivell que ens agradaria, ¡home!
, naturalment, després del que ha dit la senyora Mollà ja pot vosté imaginar que la cosa no va ni d'una legislatura.
Ara bé, que en esta legislatura farem un canvi de dades de dalt a baix, això no ho dubtem, ¿eh?
, ¡no ho dubten!

I, atenció!
, que alguns de nosaltres està creant més d'un problema; més d'un problema perquè estem parlant de temes personals -com ha dit molt bé vosté-, però és igual, s'ha de fer perquè són diners del contribuent, són diners públics, i hem de lluitar contra l'opacitat, hem de lluitar per la transparència.

I, per tant, estiguen convençuts que el que més interés té en tindre un projecte de llei és el mateix govern perquè serà la sensació d'haver acabat un procés, però, ¡atenció!
, no serà el més important perquè es la culminació ¿de què?
, del més important que és el camí, el procés, el procés de regeneració del sector públic, que no vullc repetir el concepte que he donat més d'una vegada en esta del que era el sector públic de La Generalitat.

Per tant, això és el que jo volia dir-los, diàleg, naturalment.

Bé, jo en el tema de l'IVASS, i vullc entrar en el que el senyor Ibáñez.
.
.
, en l'IVASS és que estem parlant d'homologació salarial, de persones que fent el mateix cobren diferent perquè provenien de llocs diferents.
I això només es pot fer, ha de ser homologació a l'alça, òbviament, no vas a homologar a la baixa, has d'homologar a l'alça, això no es pot fer només que augmentant la massa salarial, i la massa salarial només es pot augmentar de tres maneres, o amb nous serveis, segons la llei; o perquè altres ens públics.
.
.
, ens empresarials te passen massa salarial, perquè tu no pots augmentar si no és per eixe motiu; o utilitzant la finestra d'oportunitat del conveni o del pacte que va fer el ministre d'hisenda amb els sindicats quan va tindre la necessitat d'homologar els sous dels policies i guàrdies civils amb els mossos d'esquadra, que va donar.
.
.
, en l'increment de la massa salarial va ficar un 0,2% per tres anys per a intentar fer eixe tipus de modificacions, que són justes i necessàries.
Si fas la mateixa funció, has de tindre el mateix sou.

I esta finestra d'oportunitat és la que en este moment ens permetrà poder resoldre un problema.
.
.
, un problema de molt difícil solució, perquè és una injustícia terrible, però no tenim les armes legals per a poder fer-ho.

I, en eixe sentit -he intentat contestar també al senyor Ibáñez-, és la manera que creguem que en un moment tan delicat com este, en el qual a pesar.
.
.
, a pesar de tot, a pesar del creiximent econòmic i a pesar de la millora del quadre macroeconòmic, la taxa de reposició continua i les restriccions pressupostàries continuen.

Jo no volia explicar-los com les bestretes a compte, i açò no és tema d'esta compareixença, a la millor era de l'altra, però les mateixes.
.
.
, un creiximent econòmic semblant de l'any passat i este del quadre macroeconòmic -vull dir, creiximent econòmic de la Comunitat Valenciana superior a l'espanyola-, les bestretes a compte, l'any passat varen créixer uns quants centenars de milions i enguany només 80 milions.

L'opacitat amb la qual treballem, la incapacitat de poder planificar, i això afecta per descomptat també el sector públic, és enorme.
¡Pero eso es lo que hay!
I amb això, treballem.
Treballem justament per a encaminar la administració pública de La Generalitat a la major transparència possible i de la major eficàcia possible, que són els elements bàsics que configuren l'ADN del govern del botànic.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

¿Rèpliques?
¿Sí?

Senyor De Miguel.
.
.
(Veus) Ah, perdó, senyor Woodward, té un temps màxim de tres minuts.

El senyor Woodward Poch:

Bueno, yo le voy a comprar su respuesta de la anterior comparecencia.
Es que creo que no va a valer la pena que venga aquí a hablar, porque es que al único que no ha contestado creo que es a mí.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

¡Ai!
Perdó.

El senyor Woodward Poch:

Y bueno, perdón, y también a mi compañero.
.
.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Ara li contestaré, ara li contestaré.

El senyor Woodward Poch:

Entonces, yo puedo entender que todo lo que han dicho.
.
.
, compañeras, pues sea como se ha expuesto y lo puedo entender del año 2015, 2016, 2017, pero le vuelvo a decir, es que lo que ustedes han indicado en los seminarios es que el diseño del modelo del sector público instrumental ya está conseguido, que hay una ley, que hay un segundo borrador, que está todo hecho, y por eso yo se lo vuelvo a preguntar.
Y aquí viene y, de repente, no hay nada hecho.
Y, entonces, por eso le preguntaba, y esta comparecencia, cómo está la situación.

Si yo entiendo que esto estaba hecho añicos, pero no me puede contestar con papeles suyos en el seminario que dicen que está todo conseguido y está todo hecho.
.
.
, e incluso que ya le he dicho antes, en marzo se iba a presentar la ley.

Si yo no le estoy pidiendo.
.
.
, pero son ustedes los que lo han dicho, que se ha hecho y que se ha conseguido.
No puede venir aquí y no contestar a nada de esto y hablar de otros temas que no vienen al respecto.
Entonces, ya le digo, yo creo que le voy a comprar el que.
.
.
Bueno, sí, le llamaré aquí a comparecer y le preguntaré otra cosa a ver si me contesta lo que quiero que me conteste, porque al final es lo mismo.

Y sí que me gustaría saber: de las RPT que faltan, qué entidades son las que faltan y cuál es el motivo que a fecha de hoy, 2018 -junio de 2018-, sigan pendientes.

Y poco más.
Ya le digo que podemos entender que todo lo que indican en los seminarios que han conseguido y que ya se ha llevado a cabo, en relación a las respuestas que nos dan del sector público.
Quiero decir, que.
.
.
, ¿tampoco es verdad?
O que es que aquí.
.
.
Si solo le costaba.
.
.
, no costaba nada haber dicho: Â«Estamos en ello -y punto-, trabajando.
Seguimos trabajando.
Â»

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Senyor De Miguel, per un temps màxim de tres minuts té vosté la paraula.

El senyor De Miguel Martínez:

Continuando con lo que le comentaba mi compañero.

Ese objetivo se lo marcaron ustedes.
O sea, nosotros no hemos dicho nunca que tienen que hacerlo ya.
Lo dijeron ustedes y, por tanto, ustedes son lo que deben cumplir con su palabra y con sus objetivos.

Es verdad que no se pueden hacer las cosas deprisa y corriendo.
Pero ustedes presentaron en menos de un año desde que tomaron posesión.
.
.
, hicieron circular ya un anteproyecto y no había pasado ni un año.
Deprisa y corriendo lo hicieron ustedes.
Nosotros no lo pedimos.
No dijimos: en menos de un año tiene que estar.
Fueron ustedes.

Y, luego, ya vuelvo a lo que le estaba diciendo al principio que, aunque ya más o menos ha hecho un esbozo.
.
.
Pero, fíjese, me remito a.
.
.
, hace un mes, en el pleno de hace un mes usted dijo: Â«Hem caigut al principi de la realitat.
El principi de la realitat és començar per baix, regulant la composició i funcionament dels òrgans col·legiats, la pràctica de la transparència.
.
.
Â» Y volvemos a lo mismo, a la transparencia, a las masas salariales y demás, que es lo que usted me contestó.
No, començar per baix és parlar de quin sector públic instrumental volen aconseguir.
Es decir, el concepto, que es lo que el compañero Almería le ha dicho: la conceptualización de qué es lo que.
.
.
, qué sector público quieren.
Y es lo que estamos insistiendo.

Porque hace dos años, vuelvo a la señora Cuenca.
.
.
Â«Hay que determinar qué razón justifica la existencia de cada enteÂ», dijo.
Y dijo -2016-: Â«El sector público está sobredimensionado y con una excesiva dependencia de recursos presupuestarios y de crédito públicamente avalado.
Â» Entiendo que sigue estando sobredimensionado y con una excesiva dependencia de recursos presupuestarios y de crédito públicamente avalado.
¿En qué ha cambiado en estos dos años?
En dos fundaciones que se han extinguido, pero el grueso se mantiene.

Y, por último, sí que le digo que yo valoro -quiero decir- y agradezco la labor que está haciendo en poner orden.
.
.
, en la parte social, la parte salarial, la parte laboral.
Todo eso es fundamental y yo no le quito ningún mérito de lo que está haciendo.
Pero esa es una de las patas, digamos.
Y parece que está centrado en eso, vendiendo los éxitos de.
.
.

De hecho, por cierto.
.
.
, por cierto, hablando de la opacidad y de la transparencia, ya la primicia de esta comisión, que era el tercer pacto, nos hemos enterado por Twitter, cinco minutos antes de su comparecencia, para asimilar un poco.
.
.
, asimilar la.
.
.
, esta política de enterarnos así de las cosas, porque.
.
.
Sí, sí.
.
.
, no, no, hombre, hay un Twitter de la conselleria, cinco minutos antes de comparecer usted, que dice, Â«el conseller anuncia un tercer acuerdoÂ», tal.
Son cosas que pasan.

Pero quiero decir, colabore con nosotros, y se lo han dicho hasta del Grupo Socialista.
Nosotros tenemos que participar también.
Podemos participar y podemos aportar.
Es decir.
.
.
con diálogo, como está diciendo, con diálogo es como se arreglan las cosas.
Pues dialoguemos, cuéntenos y díganos qué sector público quiere y en lo que podamos, por supuesto le ayudaremos.

Insisto, agradecer el trabajo suyo, de su conselleria, del personal técnico en poner un poco de orden en el sector público, pero yo no les voy a meter prisa, yo no les pido plazos.
Si no es esta legislatura y es la siguiente, pues mire, yo ya no lo veré, pero lo fundamental es que reestructure y que se sea lo más beneficioso y lo menos gravoso sobre todo para los valencianos.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

Per a acabar les intervencions, senyor Ibáñez, per un temps màxim de tres minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, president.

Yo, la verdad, es que le hecho varias consideraciones y, de las diferentes consideraciones, usted ha tocado muy por encima el tema del IVASS, pero tampoco en la medida que yo le había preguntado.

Usted, con buen criterio, dice que para solucionar el tema del IVASS solo había tres formas y las ha explicado.
¿Nos puede decir qué contenía el decreto ley que usted le paralizó a la vicepresidenta Oltra?
¿Por qué se lo paralizó?

Porque, claro, ha dicho.
.
.
, ha dicho textualmente: Â«Es que no tenemos armas legales.
Â» Entonces, ¿por qué se hace un decreto ley?
Es decir, ¿era una mentira eso?
¿O no es cierto que no había armas legales?
¿O la vicepresidenta fue por libre e hizo un decreto ley?
Porque un decreto ley no es un tebeo, tiene norma legal y usted lo sabe.
¿Por qué se lo pararon?
Fíjese si es clara, ¿por qué se lo pararon?

La siguiente cuestión que le he preguntado es: ¿con qué criterios y sistemática se crean entes y órganos en el sector público?
Aquí se ha vuelto a decir que en el 2016, efectivamente, la secretaria autonómica de entonces nos contó que el sector público de entonces, del 2016, estaba sobredimensionado.
Caray, siete u ocho entes nuevos desde entonces.
Si entonces lo estaba, ¿cómo lo está ahora?
Y, ¿con qué criterios?
Oiga, si entonces lo estaba, ¿por qué no han hecho nada?

Claro, ¿qué pasa?
Que ustedes después, cuando presentan los planes de ajuste al ministerio de hacienda, sacan pecho.
Y la verdad es que es triste oír algunas declaraciones suyas aquí y lo que dice después en literatura escrita al ministerio de hacienda.

Porque ustedes sacan pecho ante el ministerio de hacienda de los ajustes que el sector público ha ido realizando en los años anteriores a su gobierno y dice que ya no pueden hacer más de los que han hecho, porque han hecho todos los posibles.
Eso lo dicen ustedes por escrito en el plan de ajuste.

Y ustedes, ¿qué han hecho?
Engordar el sector público.
Pero además engordarlo sin ningún criterio.
Porque ahora sabemos que no hay criterio, porque la norma todavía está en fase de borrador.
Y aquí ha habido dos secretarias autonómicas que han pasado y nos han dado la tabarra -y perdón por la expresión- con dos power point, tremendo, y yo creo que sus señorías se acordarán de todos los contenidos del anteproyecto del sector público.
Oiga, ¿y qué fue de eso?
Y, ¿qué fue de.
.
.
?
De ellas ya sabemos lo que fue.
Y de eso, ¿qué fue?

¿Nos estaban engañando?
¿De verdad que no tenían nada?
Porque es que ahora quieren volver a empezar.

Y la tercer cuestión que le he dicho, y no me lo ha preguntado, y hablando del sector público: por favor, ¿nos puede decir ya si se ha devuelto el dinero de la fundación Fisabio, que el consejo exigió su devolución y a día de hoy, por más que lo hemos preguntado, hasta la saciedad por escrito, no lo sabemos?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I, ara, ja per a finalitzar esta compareixença i la comissió en el dia de hui, senyor conseller, té la paraula per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

(Inoïble) .
.
.
i resulta més eficaç i més eficient que fer-ho mitjançant fórmules d'allò que s'anomena administració institucional.

És una definició que mos orienta a l'hora de crear això.
Per tant, estem fent desaparéixer tots els xiringuitos que no tenien res a vore en esta definició i estem creant aquells instruments que tenen a vore amb esta definició.

I és un dia importantíssim perquè tenim la possibilitat de ser encara més transparents en tot això.

Un esborrany, senyor De Miguel.
Un esborrany, no tres.
Un esborrany.
I eixe esborrany, eixe esborrany.
.
.
-no, un més un- eixe esborrany és el que en este moment s'està discutint en la part difícil, que és la part de discussió del tema de personal.

Un esborrany que no pot avançar, en la mida en què no estan les RPT, perquè no hi havien.
.
.
, no hi havien masses salarials posades al dia, i ara n'hi han 42, que n'hi han escassament quatre o cinc entitats que han fet l'RLT o l'RPT i nosaltres encara estem treballant amb elles perquè s'adeqüen adequadament i, per tant, estem fent un treball.
.
.
, amb els recursos humans que tenim, no se poden vostés imaginar el treball que estem fent.
Perquè tot això se fa amb persones.
I tenim una taxa de reposició i tenim uns recursos escassos.
I estem fent-ho des d'un punt de vista contundent en eixe sentit.

Estem en això.
Estem en l'ordenació del sector públic, que és l'important.
I a això li ficarem el sostre, li ficarem el sostre de la llei perquè tinga una visió coordinada de tot.
Però hem de remoure els ciments.
Hem d'intentar llevar.
.
.
, en fi, tot el que hi havia en el sector públic instrumental, que no tinc per què repetir-ho, vostés m'ho han escoltat dir moltes vegades.
I estem en això.
Molta faena.
No estem amb els braços creuats, com poden vostés imaginar.

I estem intentant estar dins de la llei, i per això esperem els pressupostos generals de l'estat per a poder tirar endavant tota l'homologació dels salaris dins de les entitats públiques de La Generalitat, inclòs l'IVASS, perquè és dins dels pressupostos generals de l'estat on n'hi ha la norma del pacte firmat entre el ministeri i els sindicats, i ens permetrà fer que eixe decret llei puga anar a rams de beneir dins del context.
.
.
Ja està!

Per tant, un tempus d'acord amb una normativa pròpia d'una administració subestatal, com és l'administració de La Generalitat, on n'hi ha normes superiors que t'impedixen fer coses que t'agradarien fer.
I eixe és tot el secret.
Si no n'hi ha més secret que això.
No sé on veuen més secrets.

I, evidentment, estem, per tant, utilitzant les armes legals per a fer un canvi a fons del sector públic instrumental.
I ho volem fer des de la transparència i la claredat, i a més volem mirar cap endavant.
L'herència és molt dura, és veritat, és pràcticament els recursos humans que hem pogut canviar són els gerents i, com a màxim, tres directius de les empreses, la resta és el personal que estava tota la vida.
I amb eixos recursos humans estem treballant, i ho estem fent de la millor manera possible.
Hi ha molta col·laboració, molta de la gent que estava allí està col·laborant, altres no, però molta gent que sí.
Per això és el que n'hi ha.

I en eixe sentit és el que desitgem, compartir amb vostés, ja arribarà ací eixe projecte de llei i vostés tindran tota l'oportunitat, com passa en tots els projectes de llei, de treballar-ho.
Mentrestant estem treballant amb sectors socials, sectors dels agents laborals, els agents econòmics, que és el tràmit normal abans que el govern tinga el seu criteri en una llei, a través d'un projecte de llei.

El que està passant en esta llei és el que està passant en totes les altres lleis.
I quan arribe al parlament estic esperant delerosament que vostés facen totes les aportacions de millora que puguen ser, en la línia, això sí, desitge que siga en la línia de la transparència i de l'eficàcia del sector públic de La Generalitat.

El senyor president:

Molt bé.

Senyories, anem a suspendre la sessió, i la suspenem, com saben, fins al dia 9 de juliol, a les deu i mitja, que tindrem la compareixença.
.
.
, (remors) 9 de juliol, que tindrem la compareixença de la interventora general.

Moltes gràcies.

S'alça la sessió.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 12 minuts)