Untitled Web Page



**Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 28 d'octubre de 2004.
Comença la reunió a les 10 hores i 49 minuts.
Presideix l'Il·lustre Diputat Senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 7.**

 

 

***Debat en comissió del Projecte de llei del sòl no urbanitzable (RE 12.
163)***

 

**El senyor president:**

 

*(Inoïble)*.
.
.
que començà el dia 29 de setembre.

I abans de començar, li demanaria a la senyora secretària ­en la sessió de hui, la senyora Cristina Moreno­ que passe llista per tal de vore les modificacions que puguen haver.

 

*(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum)*

 

Moltes gràcies, senyora secretària.

Anem a passar al primer punt de l'ordre del dia, que és el número 5 de la sessió, que és debat en comissió del projecte de llei de sòl no urbanitzable.

Les seues senyories tindran en les seues carpetes dos escrits, el número 17.
606 i el número 17.
638, del Grup parlamentari Popular, que es referixen a la versió en valencià de les esmenes 53, 88, 104, 132, 147 i 153.
Són les diferències en el lèxic emprat en la traducció del *Diari de Sessions*.
És perquè quede constància que en cas que estes esmenes siguen aprovades, la versió en valencià d'estes esmenes serà la que consta en l'escrit del Grup Parlamentari Popular.
Alguna observació?
*(Pausa)* Moltes gràcies.

Anem a continuar.
Passem al debat de la llei.
Article número 1.
Esmena número 1, que queda agrupada amb la 3, 6, 7, 10, 11, 17, 18, 22, 24, 26, 28 i 31, del Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Moltes gràcies, president.

Tenim un bloc d'esmenes que fan relació al que és la definició i categories de sòl no urbanitzable.

La primera ­i que és l'article primer, que és l'objecte de la llei­, pensem que és de les més importants, una esmena de modificació, per la raó de no estar d'acord amb la mateixa definició de sòl no urbanitzable.
D'acord amb l'article 1 del projecte de llei, el sòl no urbanitzable és aquell terreny que en un pla territori o urbanístic, es qualifica com a rústic.
Fins aquí estem d'acord.
El problema surt quan plantegem quins són els criteris per a qualificar un terreny com a rústic i de qui depén aquesta qualificació.

Anem als criteris.
Els criteris són tres: aquell terreny que tinga una naturalesa rústica, estem d'acord; aquell terreny con conté uns valors o riqueses naturals, estem d'acord; en segon lloc, si conté un risc natural, estem d'acord; però en tercer lloc, i aquí és on vénen les discrepàncies, aquell que és inadequat per al desenvolupament urbanístic.
La pregunta és: què vol dir que un terreny és inadequat per al desenvolupament urbanístic?
Evidentment, coincidiran amb mi que es tracta d'un terreny objectivament inadequat per a servir de suport a aprofitaments urbans.

Per tant, el problema on està?
Que pensem que en el mateix projecte de llei diu que aquesta inadequació per al desenvolupament urbanístic depén únicament i exclusivament dels criteris i objectius establerts per la legislació sobre ordenació del territori, la llei d'ordenació del territori, i no pels criteris i objectius que estableixen els plans generals en cada municipi.
És a dir, passem d'una competència fins ara municipal a una competència, a partir d'ara, autonòmica.
Pense que la Llei reguladora de l'activitat urbanística és clau al respecte, decisiva, en tant que diu que la classificació del sòl en urbà, urbanitzable o en no urbanitzable la constitueix i confereix únicament el pla general d'ordenació urbana.
I, per tant, aquí poden haver diferents interpretacions.

Respecte a l'esmena segona, també d'addició, quan parlen de minorar els efectes derivats de la presència de riscs naturals o induïts, es fa especial èmfasi en afegir que els terrenys forestals que hagen patit l'efecte d'un incendi no puguen classificar-se o reclassificar-se a sòls urbans o urbanitzables.
D'acord.
De fet ja ho recollien vostés en l'article 14 de la Lot i al mateix Decret 6/2004, del Govern Valencià.

Ara bé, el que no recullen, i per això nosaltres hem presentat l'esmena, és que s'estipule clarament que no puguen requalificar-se disposant usos diferents al forestal que pogueren impedir la recuperació i la reposició de les espècies vegetals destruïdes, perquè tots sabem que sense necessitat de reclassificar es pot requalificar, és a dir, canviar l'ús d'un terreny sense recórrer a la reclassificació, però sí requalificació, i els objectius al final.
.
.
les conclusions són les mateixes.

També una esmena d'addició ­molt breu­, la número 6, en la qual afegim a les categories de sòl no urbanitzable, és a dir, a més del protegit, del no urbanitzable protegit i del no urbanitzable comú, el de protecció agropecuària, que després explicarem.

Un altre aspecte, també en el sòl no urbanitzable protegit, qualificaran com a tal els que alberguen, diríem, béns inclosos a l'inventari general del patrimoni cultural valencià.
Pensem que s'hauria d'afegir un afegit en el sentit que es diga "que es troben localitzat als sòls no urbanitzables".
És important perquè hi ha béns al patrimoni cultural valencià inventariats en l'inventari general que no es troben en el sòl no urbanitzable, sinó en l'urbanitzable.
I això pot portar a confusió.

També a l'article 4, seguint en el sòl no urbanitzable protegit, pensem que no solament seran qualificats com a tal els terrenys amb risc d'erosió, despreniment i inundacions, sinó també ­i afegim nosaltres­ aquells amb riscos d'índole geotècnica que desaconsella el seu destí per a aprofitament urbanístic.
El tema geotècnic que no s'especifica en els adjectius que vostés han posat d'erosió, despreniment o inundacions.

També en el sòl no urbanitzable protegit afegir un nou apartat dient que es qualificaran com a tals també aquells terrenys que comprenguen infraestructures o equipaments amb objecte de preservar la seua funcionalitat.

Seguint amb el sòl no urbanitzable protegit ­una esmena de supressió­, demanem suprimir la referència, dins del sòl no urbanitzable protegit, d'aquells terrenys que presenten valors rústics o agraris considerats definitoris d'un ambient rural especial.
Ara bé, no perquè no estem d'acord amb això, sinó perquè ho tractem de forma diferenciada i monogràfica nosaltres amb un article 9, que després analitzarem.
Pensem que el tema és massa important per a quedar reduït a una simple referència en aquesta part del projecte de llei.

I seguint també amb el sòl no urbanitzable protegit, una esmena d'addició dient que, no obstant això, els terrenys assenyalats en el punt que jo he esmentat ara, i en l'anterior, podran qualificar-se com a urbans o urbanitzables quan es troben integrats en la seua trama urbana, i sempre subjectes a tota una sèrie de condicions restrictives edificatòries derivades de la seua protecció.
Insistisc que és important que puguen qualificar-se com a urbans o urbanitzables quan ja estiguen integrats dins la trama urbana; si no, les dificultats que es poden generar són importants.

Afegir també que vostés assenyalen al projecte de llei que el pla, en cada cas, justificarà detalladament la procedència d'incloure sòl no urbanitzable en el règim protegit.
Nosaltres diem justament tot el contrari: la no inclusió en aquest règim per part del pla general d'ordenació urbana, haurà de ser objecte de justificació detallada.
El que no poden és, com fan vostés, invertir la càrrega de la prova.
És a dir, que contràriament a la llei actual, contràriament a la llei actual, la 4/92, que el que s'havia de justificar és per què no incloïa sòl no urbanitzable protegit, ara resulta que el cas de justificar és per què inclous en el pla general d'ordenació urbana ­*(remors)* sí, sí, i tant­ sòl no urbanitzable protegit.
En definitiva, invertixen el que és la càrrega de la prova.

També diuen vostés que podran qualificar-se com a sòl no urbanitzable protegit aquells terrenys que malgrat no haver estat objecte de declaració, tinguen valors naturals, etcètera, i tal.
Ara bé, queden exclosos d'aquesta possibilitat els terrenys afectats per projectes d'infraestructura d'especial rellevància declarats pel Consell de la Generalitat Valenciana d'interés general.
Estic d'acord.
Però s'hauria d'afegir que caldrà la valoració prèvia d'impacte ambiental i amb un projecte de restauració paral·lel o posterior, si això fos necessari.

Afegim un nou punt, en el sòl no urbanitzable protegit també, dient que en el sòl no urbanitzable està prohibida qualsevol construcció, activitat o utilització que implique transformació del seu destí o naturalesa.

I, per últim, afegim un article nou relatiu al sòl no urbanitzable de protecció agropecuària, que és el que es deia abans.
Pensem que hi ha tota una sèrie de terrenys agrícoles amb una elevada una intensitat, des del punt de vista de productivitat, de rendiments, que mereixen un tractament especial, sobre tot, per a evitar la pressió urbanística que estan patint darrerament.
Per això hem agafat i hem qualificat un nou tipus de sòl no urbanitzable, és a dir, conjuntament amb el protegit i amb el comú, introduïm, com a nou tipus de sòl, el no urbanitzable de protecció agropecuària.
Evidentment aquest règim, per part del pla general d'ordenació urbana, haurà de ser objecte de justificació detallada.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Per a torn en contra, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Bé.
El senyor Sanmartín ha defensat un bloc d'esmenes, en el qual defensa, valga la redundància, el criteri que el Grup Parlamentari Socialista té respecte a esta llei, que en molts casos no és coincident amb el que planteja el govern del Partit Popular.

I referint-nos concretament a les esmenes que vosté ha defensat, mire, la número 1, la primera esmena, no podem acceptar-la perquè la definició que l'article 1 ja fa no sols inclou la totalitat dels continguts que el seu grup indica en la seua esmena, sinó que definix a més l'objecte de la llei amb un caràcter molt més globalitzador, des de l'òptica integral de l'ordenació del territori i l'observança de la Llei 6/1998, de 13 d'abril, en règim de sòls i valoracions.

L'esmena 3 ­la segona de vosté ¿no?
; la 3, sí­, la prevenció de riscs naturals o induïts es regula de forma concreta i amb la deguda amplitud en l'article 14 de la ja vigent Llei 4/2004, de 30 de juny, d'ordenació del territori i protecció del paisatge, on s'establix de forma específica la prohibició que els terrenys forestals que hagen patit els efectes d'un incendi puguen classificar-se o requalificar-se com a sòl urbà o urbanitzable.
Atorgaran, aixina, en un temps legal, la màxima protecció als terrenys que hagen sigut objecte d'un incendi.
És una garantia total.

En l'esmena número 6 a l'article 3, esta esmena no aporta res nou, ja que la mateixa interpretació errònia que fa la seua senyoria del sòl no urbanitzable protegit la feia ja en el debat de protecció de la llei d'ordenació del territori.
Mire vosté, qualifiquem, en el sòl urbanitzable, el sòl urbanitzable comú i el sòl urbanitzable protegit.
I en el sòl urbanitzable no protegit estan totes aquelles especials denominacions que vosté fa, com, per exemple, la del tema agropecuari i altres situacions que siguen objecte d'eixa protecció.
Per tant, no fa falta qualificar amb un nou tipus de sòl no urbanitzable, sinó que està el sòl urbanitzable comú i el sòl no urbanitzable protegit, on estan incloses totes aquelles circumstàncies que siguen dignes de protecció.

Per tant, considerem també innecessari fer referència a la localització en el sòl no urbanitzable protegit que vosté demana en l'esmena número 7.

En l'esmena número 10, no acceptem tampoc esta esmena perquè el temps que la seua senyoria vol modificar ja expressa de manera ferma, i sense lloc a dubtes, la voluntat de preservar, des del desenrotllament urbà, els terrenys en què estiguen acreditats la presència de riscs natural o induïts, en concordança amb el que establix la llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge.

Quant a l'esmena número 11 a l'article 4, la proposta que fa la seua senyoria en l'esmena 11 és innecessària perquè ja s'arreplega en l'apartat 3, de l'article 4, que amb caràcter molt més ampli fa referència als terrenys sotmesos a qualsevol règim de protecció incompatible en la seua transformació, d'acord amb la legislació sectorial aplicable o en el plans d'ordenació territorial.
Si la seua senyoria, a més, repassa el punt 2 d'este article, vorà com també ho garantix de forma clara, mentres que si li acceptàrem l'esmena, no estaríem afegint un valor addicional, sinó tot el contrari: estaríem limitant-lo.

Quant a l'esmena número 17 també a l'article 4, no es pot suprimir el que la seua senyoria indica en l'esmena 17, ja que el caràcter netament protector del qual partix este projecte de llei fa necessària la inclusió en la categoria de sòl no urbanitzable protegit d'aquells terrenys que inclús no hagen sigut objecte de mida específica de protecció per la legislació corresponent, tinguen valors naturals, paisatgístics o culturals i que siguen convenients a l'interés públic local la seua restauració, conservació i manteniment.

Quant a l'esmena número 18 també a l'article 4, continua la seua senyoria ­permeta-m'ho, li ho dic amb el màxim respecte­ confonent l'objecte d'esta llei, de la mateixa manera que ho ha fet en altres projectes de llei aprovats anteriorment.
No tracta este article de la reclassificació dels terrenys, com planteja la seua esmena.
Això és una matèria que no és la d'este text.
El que pretén este article és definir la casuística del sòl no urbanitzable protegit i en cap cas la reclasssificació del sòl.

Quant a l'esmena 22 també a l'article 4, no és acceptable igualment, perquè no aporta ninguna millora al text, ja que es referix a la necessitat, ja prevista en la redacció de l'article, de justificar la procedència d'incloure en cada cas del sòl no urbanitzable en la categoria de sòl no urbanitzable protegit.

L'esmena 24 també a l'article 4.
.
.
jo crec que la seua senyoria ho fa a consciència per a després lamentar-se que tombem molts números d'esmenes.
Perquè l'esmena 24 diu ­fixe's vosté el que diu­: "Cal afegir al final: així i tot, serà necessària l'avaluació prèvia d'impacte ambiental en aquells supòsits en què la legislació vigent aixina ho exigisca, i mitjançant projecte de restauració paral·lel o posterior i este fóra necessari".
Si vosté mateix ho reconeix que ja ho diu la legislació, per què hem de tornar-ho a repetir en este article?
Diu la llei que té la competència sobre eixa matèria.

Quan l'esmena 26, també a l'article 4, no sé per què la seua senyoria vol que incorporem el text de l'esmena 26 a l'article 4?
No entenc per què?
Però, mire, permeta'm que li recomane l'estudi dels articles 16 i 17 i veurà com és en ells on està regulat el que planteja vosté en esta esmena, ja que establixen les determinacions específiques que han de regir en el sòl urbanitzable protegit.

L'esmena 28 considerem que és molt més encertada en referència a la totalitat dels instruments d'ordenació del territori regulats en la Llei 4/2004, del 30 de juny, que fa a l'article cinqué.

I per últim, d'este bloc, en l'esmena 31 demanen un nou article, que conté la regulació específica del sòl no urbanitzable de protecció agropecuària.
Ja se li ha tornat a oblidar que el sòl no urbanitzable de protecció agropecuària està inclòs en el sòl no urbanitzable protegit, que està regulat en l'article 4 i que, per tant, en el seu cas, els plans urbanístics i territorials hauran de classificar-lo com a tal.
I creem que és innecessari fer la matisació que vosté vol fer.
I ens pareix que seria excloent per a altres situacions el que s'incorpore com una nova modalitat de sòl urbanitzable protegit el tema de la protecció agropecuària.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Anem a passar a votació, si no tenen inconvenient, este grup de tretze esmenes en un bloc.
.
.

Diga'm senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Sí, per a excloure la 17 i la 18 del conjunt.

 

**El senyor president:**

 

Es poden votar conjuntament les dos?

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Sí, 17 i 18, per un costat, i la resta, en un altre.

 

**El senyor president:**

 

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Arnal.

Senyories, passem a votació, en primer lloc, les esmenes número 17 i 18.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.
Per 8 vots en contra, 6 a favor i 1 abstenció queden rebutjades.

Anem a passar a la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queden rebutjades este bloc d'esmenes.

Anem a passar a l'esmena número 2, del Grup d'Esquerra Unida-Els Verds-l'Entesa, i que agrupa la 2, la 4, 5, 21, 29, 30, 32, 55, 57, 58, 65, 67, 68 i 72.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

De quant de temps disposem?

 

**El senyor president:**

 

Senyor Arnal, set minuts.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Set minuts, d'acord.

Moltes gràcies, i bon dia.
Donada la quantitat d'esmenes que estem treballant, jo he optat per sobretot centrar-me en les línies principals, en aquelles esmenes més importants de cada bloc, més que entrar en detall a la lectura de cadascuna de les esmenes, perquè així guanyarem en claredat i en agilitat.
I intentaré també no esgotar el temps perquè puguem acabar a una hora raonable, tot i que demanaria a canvi un poquet de flexibilitat si en la majoria dels blocs no s'esgota, en algun que.
.
.
en concret hi ha un que requereix un poquet més d'explicació.

Bé, entrant ja en matèria.
En este primer bloc s'han inclòs una sèrie d'esmenes que totes basculen sobretot al voltant del concepte de sòl no urbanitzable i sobre amplificar mesures de major cautela i garantia de protecció ambiental.

Segons diu la introducció a la llei mateixa, una introducció a la llei que en el seu moment ja vam dir que ens pareixia molt correcta i molt acceptable, l'únic problema que tenia és que després no guardava cap relació amb l'articulat del mateix projecte.
Ahí diu que s'ha donar una definició positiva del concepte de sòl urbanitzable.
Però no és exactament açò el que fa la llei o, almenys, no ho fa tan correctament com hauria de fer-ho.
I a més dóna a entendre en tot el seu articulat que el sòl urbanitzable és un conjunt de terrenys que de moment no s'urbanitzen, però que estan en reserva perquè puguen urbanitzar-se, si no hui, demà o més enllà, més prompte o més tard.

Nosaltres hem introduït una esmena important a la definició de sòl no urbanitzable, que pensem que millora la definició presentada i clarifica aquesta.
Es tracta de la número 2, en particular.
Posant l'accent que s'ha de preservar del procés urbanitzador este tipus de sòl, deixant això ben clarament establert.

Entre altres coses, de l'adopció d'una determinada estratègia d'ocupació del territori, una estratègia que resulta implícita en esta llei, que no es menciona, però que s'ha d'expressar clarament en el desenvolupament de la Llei d'ordenació del territori.
Recordem que aquesta llei preveia la publicació d'una estratègia territorial valenciana, lamentablement sense cap data.
I aleshores serà molt important que esta estratègia s'explicite el més prompte possible, perquè implica indirectament a esta llei del sòl no urbanitzable.
Esta estratègia ha de tindre unes directrius clares d'ordenació territorial.
I haguera estat tot açò més coherent si, com ocorria en el primer esborrany del projecte de llei, hagueren estat unides les dos lleis, la d'ordenació del territori i la de sòl no urbanitzable.
Lamentablement s'ha optat per separar-les, doncs bé.
En tot cas, que quan abans s'establisca eixa estratègia pel que puga influir al sòl no urbanitzable.

També hem inclòs ací una sèrie d'esmenes que amplien i clarifiquen més els objectius que ha de tindre el sòl no urbanitzable.
Ací es posa l'accent en la protecció d'algunes tipologies de sòl, que són especialment valuosos, com són les de l'horta tradicional valenciana.
I destacant també que hi ha terrenys que, per les seues característiques, són clarament inadequats per a la seua urbanització en relació a l'adopció d'una estratègia d'ordenació racional del territori, a la que m'he estat referint.

Altres esmenes d'este bloc corregixen aspectes de redacció confusa o senzillament equívoca del redactat del projecte de llei, que realment no suposen transformacions de fons, però que milloren el redactat.
M'estic referint a les esmenes 21, 29, 30, 32, que no llegiré, però que jo crec que, francament, milloren algunes redaccions bastant confuses que té el projecte de llei.

També hem inclòs en aquest bloc una sèrie d'esmenes que incrementen, com deia abans, garanties i cauteles ambientals.
Per exemple, l'esmena 55, que exigeix sempre informes de la conselleria responsable de medi ambient per a la ubicació de dotacions, infraestructures i obres públiques en sòl no urbanitzable.
O la 57 i 58 que marquen l'obligació de la planificació d'establir accions i projectes específics de cara a la protecció, millora, restauració ecològica dels terrenys inclosos en sòl no urbanitzable.

Finalment, hi ha tres esmenes referides a l'article 15 d'aquest avantprojecte.
Article que ens preocupa especialment, sobretot en el punt tercer, perquè introduïx un mecanisme fosc i perillós de compensació de terrenys, al qual ens oposem rotundament, perquè pot servir per a degradar més els valors naturals i *artificialitzar* greument l'entorn de paratges ecològicament valuosos.

La primera d'estes establix que, en tot cas, les reserves de sòl a les quals fa esment aquest article només puguen establir-se en sòl no urbanitzable comú.
I pel que fa al punt número 3, que torne que a dir que és el més preocupant d'este article 15, allí es parla d'una nova i confusa figura de "parc públic natural", que no està definida on caldria, que és la Llei d'espais naturals protegits, i que permet que zona urbanitzable, fins i tot protegit, passe a formar part de la xarxa primària urbanística, i per tant integrar-se en sòl urbanitzable o urbà, amb usos i condicionaments urbans, malgrat tindre valors ecològics destacables.

D'esta manera s'obri una porta perquè terrenys que són urbanitzables i que poden tindre importants valors ecològics, puguen acabar convertint-se en els jardins d'una urbanització, com ja comença a passar en molts paratges de valor ecològics, que estan ara rodejats d'edificacions i d'urbanitzacions, i que tot açò repercutix molt negativament en estes zones que acaben degradant-se a gran velocitat.

Nosaltres pensem que s'ha de posar fre precisament a eixe procés *d'artificialització* dels paratges naturals valuosos que estan massa prop d'urbanitzacions o *d'artificialitzacions*, de manera que el cal fer és protegir-lo i no donar-li una carta de naturalesa i beneir-lo en un bonic nom, que es presenta ara, que, torne a dir, no està regulada on hauria d'estar, que és en la Llei d'espais naturals protegits.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Torn en contra, té la paraula el senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Este primer grupo de enmiendas van a ser rechazadas por el Grupo Popular porque entendemos que no hay ninguna aportación y sí graves errores de fondo en alguno de los planteamientos que se señalan.

Quiero rechazar, en primer lugar, el planteamiento de que la ley lo que hace es reservar los terrenos para una futura clasificación urbanística.
Yo creo que eso es precisamente un poco el complejo con que se enfoca por parte de Izquierda Unida el planteamiento de la ley.
Se lee en la ley claramente, en el artículo 1 o en el 2, y dice que los suelos no urbanizables son los que deben estar destinados a los usos propios de la naturaleza rústica o de los terrenos.
Eso en el artículo 1, por sus valores o riquezas, por presencia de riesgos o por ser inadecuados para el desarrollo urbano.

Luego continúa y habla de conservar, en el artículo 2, conservar o restaurar sus características y recursos naturales, proteger sus valores paisajísticos, históricos, arqueológicos, científicos, ambientales o culturales.
Aminorar los efectos derivados de la presencia de riesgos.
Potenciar el medio rural como forma sostenible de organización del territorio.
Mantener los usos y actividades propias del medio rural, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, ese es el concepto positivo de suelo no urbanizable.
Aquel que tiene ese conjunto de valores es suelo no urbanizable, independientemente de planteamientos posteriores que se puedan hacer, en los que serán después de identificar estos valores.

Entonces, claramente, las figuras urbanísticas tienen que analizarlos, concretarlos y, en ese sentido, definir cuál es el suelo urbanizable en un sentido positivo y, precisamente, en función de sus propios valores.

Por lo tanto, es usted, señoría, que plantea ese complejo de decir "no, es que esto es una reserva de suelos urbanísticos", cuando dice "preservarlos al desarrollo urbanístico".
Oiga, no hace falta preservar nada.
Hay que introducirlos por sus valores.
Y si luego no tiene ningún valor, sí que está ese concepto residual de decir "usted podrá reservar por estrategia territorial".
Y, si usted no lo sabe, yo se lo puedo decir.
Pues parece razonable muchas veces la no exigencia de nuevas infraestructuras de comunicación, la optimización de las redes de depuración, la optimización de la red educativa simplemente, agrupando desarrollos urbanos frente a desarrollos dispersos, o para mejorar el transporte escolar, la dotación, los centros de salud.
Todos son criterios territoriales que pueden hacer que este territorio sea un territorio que convenga derivar hacia allí las expectativas urbanísticas que pueda haber en el municipio, y en otros preservarlos porque territorialmente y socialmente pues es muy costoso.
Bueno, esos criterios vienen después, después de, precisamente, todos los criterios que hemos hablado de valores, riesgos, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, yo creo que ya no *(inintel·ligible)* este bloque de enmiendas, todos aquellos puntos donde usted dice "y preservar de".
Pues, por supuesto, preservar además.
Lo que hay que hacer es proteger y potenciar sus valores, que es lo que además hace la ley con los temas de la zonificación y precisamente identificar esos valores.

Luego, en el conjunto de enmiendas que usted ha planteado, vamos a entrar en algunas.
Proteger la huerta.
Bueno, la huerta, yo leído el artículo 2, en el apartado c) y d) cuando habla de potenciar el medio rural como forma sostenible de organización y mantener los usos y actividades propias del mundo rural.
Yo creo que hay que proteger la huerta, los secanos de valor, los espacios naturales en los que puede haber aprovechamientos de tipo ecológico, agricultura ecológica.
Hay muchos tipos, por supuesto, que están incluidos en una categoría superior que ya está incluida en la ley.

Cuando usted hablaba además, en este grupo de enmiendas, claro, hay algunas que son puramente semánticas, otras que contienen errores de bulto.
Cuando usted, en el artículo 6, en el artículo 6 habla de sustituir, de limitar por limitar, yo creo que ahí se expresa un poco la actitud de siempre de rechazo, de.
.
.
yo no sé si decir del complejo o decir de prevención, y no de ver la ley como un instrumento positivo para mejorar nuestro suelo.
Incluso frente a los ciudadanos.
Usted habla: "vamos a limitar los derechos de los ciudadanos en la Ley de suelo no urbanizable".
No, no hay que limitarlos, hay que delimitarlos.
Igual un señor en unos terrenos prácticamente no puede hacer nada y en otros puede hacer muchas cosas.
Lo que tiene que hacer es delimitar, concretar, lo que puede hacer sus derechos y sus obligaciones.
Porque algunas tienen que ser obligaciones positivas de hacer cosas para proteger ese medio natural.
Pero usted, ya ha planteado "vamos quitar *delimitar* y ponemos *limitar*", que no haga cosas.
No, bueno, tendrá que hacer lo que tenga que hacer.
Si el tema no es hacer cosas, es hacerlas bien.
Lo que importa no es hacer.
.
.
igual se hacen poquitas cosas y mal.
Pues no.
Se pueden hacer muchas y muchas bien.
Y lo que no hay que hacer es las que no se pueden hacer.

Por lo tanto, hay algunas enmiendas que yo creo que son graves errores.
Y bueno, del poco tiempo, yo quería, pues eso, incidir un poco en las enmiendas al artículo 15, cuando usted habla de.
.
.
eliminar lo que serían las reservas de suelo en.
.
.
las reservas de terreno por parte de la administración.
Yo creo que si hay un avance en el tema urbanístico de lo que es la sociedad de la solidaridad y el desarrollo es precisamente que antes el urbanismo era propio de los particulares.
Ellos abrían el trocito de calle, si querían abrirlo, y construían, y se había acabado.
Hemos conseguido un sistema de cesión de suelos, de urbanización, de cesión de dotaciones, y estamos profundizando en ese sistema.

Claro, usted cada vez que se plantea que la administración puede actuar en suelo no urbanizable y puede hacer reservas de terreno dice que no, dice que no.
Que no, que no, que no reserve nada, que la administración no haga nada, que el suelo urbanizable se quede como sea, del particular o no particular, pero ahí no podemos hacer infraestructuras, no podemos hacer ningún tipo de reserva.
Y además, yo creo que un mecanismo que significa un avance en el proceso socializador ­entre comillas­ o de participación de las plusvalías de aprovechamiento de los temas urbanísticos por parte de toda la sociedad, que es una carga más, que es el introducir en la red estructural de un municipio de terrenos no urbanizables protegidos, no quiere decir que se pueda urbanizar ni que se puedan utilizar como zonas verdes.
Porque claramente el artículo dice que es además de las reservas señaladas por la legislación urbanística.

Por lo tanto, si además de todas esas normas, el municipio tiene interés en obtener un suelo protegido de su término municipal, puedo introducirlo en el plan general potestativamente, y decir "ese que me lo cedan, y me lo cedan gratuitamente, y yo lo mantendré".
Como hay muchos municipios que lo hacen, que lo hacen en zonas húmedas o en zonas o en sistemas forestales, que los están manteniendo.

Entonces yo creo que es un punto positivo, en el sentido que va a permitir, además de repartir las plusvalías urbanísticas entre lo que estaba dentro de la ralla de lo urbanizable, también por el no urbanizable.
Eso por un lado.
Y luego un beneficio social, que es la participación, el incremento del patrimonio público de suelo, también, también con suelos de especial valor para su mantenimiento.

Por lo tanto, yo creo que grave error el plantear las enmiendas que ha planteado su señoría y, por lo tanto, las vamos a rechazar.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Abans d'entrar a votació, dos qüestions de tipus reglamentari.
Una és que el senyor Perelló, que s'ha incorporat ja abans del debat a la comissió, vindrà en substitució de la senyora Gay , no?

 

*(El diputat senyor Perelló parla sense micròfon)*

 

*(Inintel·ligible)* .
.
.
según consta en el acta, señor Perelló, está sustituido por el señor Sanmartín.
Por eso.
Quien nos falta realmente es la señora Gay.
Muy bien.
Es a efectos únicamente.
.
.
Muchas gracias.

Anem a passar a votació este grup d'esmenes, si no hi ha cap inconvenient.

Sí, dígame.
*(Inoïble)*

 

Per tant, anem a passar en primer lloc a votació l'esmenes 65, 67 i 68.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
6.
Per 1 vots a favor, 6 8 en contra i 6 abstencions queden rebutjades estes esmenes.

Anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor es rebutgen la resta d'esmenes.

Havent-se debatut este grup d'esmenes que afecten als articles, entre altres, 1, 2 i 3, si no tenen cap inconvenient, passarem a votació els articles 1, 2 i 3 conjuntament.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra, queden aprovats els articles 1, 2 i 3.

A l'article 4 esta l'esmena número 7 que ja ha sigut debatuda, i ara la 8, del Grup d'Esquerra Unida, que s'afegix a la 9, 12, 13, 14, 15, 19 20, 23, 25, 26.
.
.
perdó, 25, 56, 122, 73, 74, 108, 109 i 82.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé.
Este bloc està sobretot centrat en la definició més clara d'allò que s'entén per sòl no urbanitzable protegit o que el s'hauria d'entendre.
Aquest projecte de llei presentat evita definir amb claredat què és, què ha de ser sòl no urbanitzable protegit i quines tipologies de sòl han d'incloure's necessàriament en esta categoria.
Jo crec que açò ha de veure en quines són les prioritats del PP, que de cap manera considera una prioritat la protecció del territori i no vol deixar clar quines parts concretes i clares del territori s'han de veure necessàriament beneficiades, els nivells de protecció i preservació que implica esta declaració de protegit.

I continue pensant que per al PP el planejament és invers.
La major part del territori, principalment el territori és urbanitzable, i només aquells sòls que ja estiguen exclosos de classificació d'urbanitzable per altres legislacions ja prèviament establertes són les que s'escapen, sinó, no.

Nosaltres pretenem una cosa contrària.
Per a nosaltres és essencial garantir la protecció d'allò que siga objectivament valuós.
I, per tant, ha d'imperar la racionalitat i l'objectivitat davant de qualsevol interés particular, amb el convenciment que el patrimoni natural és un patrimoni de tots els valencians i valencianes i que s'ha de protegir.

També tenim clar que esta protecció pot generar beneficis al llarg o no tan llarg termini, i que ha de ser també vista no solament com a limitació, sinó com a generadora d'aspectes positius.

Però tenim clar que hi ha una sèrie de tipologies de sòls que, per les seues característiques objectives, objectives, demostrables, sense lloc a valoracions subjectives, han de qualificar-se necessàriament com a zona urbanitzable a protegir.
I esta caracterització ha de quedar ben clara, i ha de quedar ben clara en la llei de sòl no urbanitzable.
De manera que s'elimine la discrecionalitat del planificador.
Novament em referisc a la introducció del projecte de llei que parla que este projecte de llei vol evitar la discrecionalitat del planificador.
Bé, si vol evitar-la, ajuden a evitar-la.
Una manera d'ajudar a evitar la discrecionalitat és que siga més clar el text legal i que especifique el tipus de terrenys que han de considerar-se sòl no urbanitzable protegit, que apareixen moltes vegades en l'articulat de manera molt confusa i poc pràctica.
Naturalment, açò no lleva perquè després puguen plantejar-se excepcions molt concretes, però que han de ser sempre casos excepcionals.

Entrant en quines zones pensem que han d'estar clarament protegides.
Han d'estar clarament protegits tots els sòls forestals.
En el seu projecte només es parla d'alguns tipus de sòls forestals.
Nosaltres plantegem que els sòls forestals, independentment del valor de la seua coberta vegetal, han de ser declarats en principi com a protegits.
S'ha de tindre en compte que la vegetació natural està subjecta a una dinàmica per la qual un sòl que hui dia és un matoll, d'ací un temps i a vegades no massa llarg, pot convertir-se en un bosc mereixedor de la màxima valoració.
Per tant, s'ha de tindre en compte eixes tendències naturals i entendre que un paratge, encara que en un moment determinat aparega de menys valor, menys valuós, si és un terreny forestal amb esta capacitat natural de regeneració ha d'estar considerat també sempre protegit.

I açò fa referència especialment als terrenys que s'hagen cremat recentment.
Encara que eixe incendi haja fet baixar de repent el seu valor ecològic i paisatgístic, sabem que hi ha una bona capacitat natural per a regeneració i sinó es produeix esta capacitat natural es pot ajudar amb mesures de repoblació o d'altre tipus, que ajuden a recuperar eixe terreny.
Especialment els sòls forestals cremats s'ha de deixar clarament que han d'estar protegits, naturalment, tots els sòls forestals, però molt especialment estos.

Totes les zones humides han d'estar també classificades com a protegides, sòl no urbanitzable protegit.
Insistisc en totes, perquè lamentablement, per la redacció que vostés fan només quedarien protegides aquelles que ja estiguen catalogades, perquè fan referència al fet que ja estiguen incloses en altra legislació.
Vostés saben perfectament, el senyor Modrego ha de saber-ho a la perfecció, que no estan catalogades totes les zones humides.
I açò genera una sèrie de problemes, evidentment al final es pot anar recorrent als tribunals, que al final de tot el procés acaben reconeixent que qualsevol zona humida, pel fet de ser-ho, estiga catalogada o no, és una zona humida i, per tant, mereix els beneficis de la llei.
Però vostés no volen deixar les coses clares, no volen que quede nítidament expressat en la llei, volen complicar-ho, volen deixar en mans que algú puga entendre-ho d'una manera més confusa i no puga aplicar-ho directament.
Si realment volen claredat, que totes les àrees humides estiguen obligatòriament catalogades com a sòl no urbanitzable protegit.

També les zones agrícoles més valuoses.
I ací no estem parlant de totes les zones agrícoles, òbviament, sinó aquelles que de manera objectiva es puga demostrar la seua alta productivitat o el seu alt valor de fertilitat o el seu valor agroecològic.
Açò hi ha maneres objectives de determinar-lo i en estos casos sí que considerem que han de tindre indicacions els planificadors municipals per a integrar-lo sempre en sòl no urbanitzable protegit.
I també les àrees rurals més valuoses, entenen ací destacant el valor d'integració paisatgística amb un entorn natural menys transformat.

I també pensem que han d'incloure sempre com a sòl no urbanitzable protegit la franja litoral costanera.
Esta franja engloba alguns dels paisatges i dels ecosistemes més destacats i valuosos del País Valencià i que ara estan sotmesos a una fortíssima pressió, especialment a una pressió que en les últimes dècades, però també especialment en els darrers anys, està portant a la seua rarificació fins a extrems que ja pràcticament les àrees, les poques àrees que queden sense urbanitzar estan sotmeses a una pressió fortíssima i a uns riscos de degradació molt importants.
Pensem, aleshores, que els paratges costaners poc antropitzats que encara ens queden, haurien d'estar clarament considerats com a sòl no urbanitzable protegit, per tractar-se d'uns terrenys fràgils, escassos i amenaçats.

I tot això té especial rellevància quan que el PP s'ha negat reiteradament a declarar una moratòria a la construcció al litoral o a l'horta.
Malgrat d'haver la promesa en més d'una ocasió i haver desestimat altres iniciaves afirmant que abordarien estes moratòries, ens han, no sé si sorprès, perquè potser era el més coherent en la seua actuació, però ja han dit clarament que no volen cap moratòria amb arguments estranyíssim dient que això és un sistema antiquat, que això tal.
Senyors, és un sistema molt rigorós de dir, mentre no tinguem un consens i unes dades clares del valor dels terrenys anem a parar per a salvar tot allò que siga valuós, la qual no vol dir que no puga urbanitzar-se de cap manera, sinó que prèviament hi haja un ample debat amb consens i amb participació de tots els elements socials.
Mentrestant deurien de classificar-se tots estos terrenys com a sòl no urbanitzable protegit.

També en altres esmenes que plantegem en este bloc, plantegem algunes esmenes que retiren una inexplicable i innecessària condició que siguen privades les plantes de tractament de residus o les xarxes de comunicació i serveis que puguen instal·lar-se en sòl no urbanitzable.
Incomprensiblement, vostés afegeixen un afegit en alguns articles on parla de plantes de tractament de residus privades.
Per què privades?
Necessàriament han de ser privades?
No entenem quina justificació.
Potser vosté ens ho explique més endavant, perquè no entenem de cap manera.

Estes són les esmenes més importants d'este bloc.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Torn en contra?
Senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Sí, señor presidente.

Este grupo de enmiendas también lo vamos a rechazar y ahora voy a explicar los motivos.
En primer lugar, quiero señalar que el señor Arnal vuelve a hacer el planteamiento de decir "bueno, ustedes hacen una ley para proteger.
Pero, de verdad, de verdad, por mucho que ponga aquí, lo que ustedes quieren es no proteger".
Entonces, claro, empieza a decir "suelo protegido, ustedes no concretan lo que es el suelo protegido".
Yo le leído antes los objetivos del no urbanizable y creo que eran suficientemente claros.
Y si leemos el artículo cuatro.
.
.
Porque igual la gente que nos pueda oír pues puede pensar "¿qué habrán puesto en el artículo cuatro?
¿Qué suelos serán los protegidos?
".
Pero yo creo que con leer el artículo ya lo que dice usted se cae por su propio peso.

Porque dice, vamos a ver, tienen que ser suelos no urbanizables protegidos, porque decimos que era difuso, que no ponía, que no estaba claro: "Los que tengan la condición de bienes de dominio público, marítimo e hidráulico, de conformidad con su legislación.
Los sujetos a un régimen de protección o mejora conforme a la legislación administrativa, incluidas las limitaciones y servidumbres así como las declaraciones formales o medidas administrativas -fíjese si hay cosas claras y declaradas- de conformidad con dicha legislación tengan por objeto la conservación de la naturaleza, la flora, la fauna, el agua o el territorio".
Fíjese si hay disposiciones y medidas protectoras de espacios para que tengan que ser incluidos directamente.

"Los que alberguen bienes incluidos en el Inventario General del Patrimonio Cultural Valenciano".
También eso es difuso y no está claro.
"Los comprendidos en espacios forestales ­y dicen usted que no están­ pero es que además, los paisajísticos y ecológicos que estén sujetos a medidas de conservación.
.
.
­pues, claro, por los ayuntamientos­ o regeneración aprobadas conforme a su legislación".
Pues eso, eso es lo que tiene que ser, eso es lo que tiene que ser.

"Aquellos que estén sometidos ­y además, además, seguimos­ a un régimen de protección incompatible con su transformación, de acuerdo con la legislación sectorial aplicable".
O sea, cuando haya una posibilidad de que haya transformación tampoco, tendrán que ser protegidos.

"Los que tengan riesgo de erosión.
.
.
" Claro, nosotros decimos que riesgo de erosión hay entre un 10 y un 15% según el Plan forestal hecho por expertos.
Algún experto dice que el 40%.
Sólo con este dato ya hemos protegido el 40, pero es que no, hay más, hay más.
Pero seguimos.
.
.
.
"desprendimientos, inundaciones u otros riesgos naturales que se desaconsejen.
.
.
" Hablaba de riesgos geotécnicos, pueden ser los sísmicos, cualquiera puede estar incluido porque está aquí incluido.

¿Qué nos dejamos?
Yo no sé si será difícil encontrar, como de hecho pasa en los planes, realmente suelos que no estén incluidos en alguna de esta clasificación.
Pero, además, además: "Los planes urbanísticos o territoriales ­los planes pueden ser sectoriales pero que superen el ámbito municipal­ podrán clasificarse como suelo no urbanizable protegido aquellos que no estando incluidos puedan interesar, conservar, restaurar o mantener al interés público local con los principios anteriores".
Por lo tanto, yo creo que se está ampliando el abanico.

Pero, además, en el apartado siguiente del punto 2, dice que además de esos, de los del interés público o local, por eso hablaba de planes territoriales, se podrán considerar como suelo no urbanizable protegido los que presenten valores rústicos o agrarios considerados definitorios de un ambiente rural digno de singular tratamiento por su importancia no solo agraria ya sino social, paisajística, cultural o de productividad agrícola.
Fíjese qué abanico tenemos y qué criterio.
.
.
Pues, claro que podrán, en una decisión política, consensuada entre los municipios con la participación pública, con los objetivos señalados en esta ley que hay que justificar.
Porque los tribunales dicen que los objetivos que se marcan en esta ley son vinculantes.
Y usted no puede hacer en un plan lo que quiera, porque lo quiere.
Si usted tiene que cumplir esto lo tiene que hacer y podrá quiere decir que si tienen esos valores lo tendrá que hacer.
Y así lo dicen los tribunales y así hay que entenderlo.

Y seguimos.
.
.
Bueno, es que entonces ya solo hablo del artículo cuatro y quería hablar de alguna cosa más.
Porque, claro, es que al final parece que no estamos hablando de nada.
Y usted lo que dice.
.
.
Y todo lo que ya está incluido ahí en general, usted aquí lo señala en particular.

Y las zonas húmedas.
.
.
Oiga, y las zonas húmedas y las cuevas y todos aquellos catálogos que marcan las leyes.
Y las cuevas también, póngalo.
Y detalle, detalle las distintas variedades de bosques o de sistemas forestales.
Puede detallar.
Pero, claro, el detallar algunas puntualmente yo creo que nos hace perder rigor en la ley.

Y, entonces, yo creo que lo único distinto que marca usted, que no está incluido aquí, lo único diferente es el tema de los 500 metros.
Eso es distinto.
Dice que quedan pocos sitios.
Yo le dije ayer que quedaban más de 140 kilómetros libres totalmente de edificación.
Y empiece a contar por los 15 de Irta, los del Pla de Cabanes, las zonas de Xilxes, en Sagunto, en la Albufera.
Siga usted contando y les salen los 140, le salen.
Y le salen los 140 y además con figuras específicas de protección, no la del no urbanizable que es una figura importante sino figuras específicas de protección.
Por lo tanto, plantear el tema de la moratoria.
Ya le dije que ya se ha desarrollado la protección de una forma muy importante y el tema de la moratoria traería muchos más perjuicios que beneficios.
Y de hecho ningún municipio estaría de acuerdo.

Luego hablan ustedes con el podrán calificar y calificarán, siempre usted un poco con ese complejo.
Pero siguiendo con los artículos ¿qué quiere decir?
Bueno, es que usted sigue planteando: "es que ustedes lo que quieren hacer es quitar el no urbanizable".
Yo le puede decir, así, a ojo, que hoy en día más del 50% del territorio en los planes urbanísticos aprobados por la Generalitat Valenciana serán suelo no urbanizable protegido.
O sea, eso es totalmente contradictorio con lo que usted plantea que lo que se trata es de desprotegerlo.

Y cuando habla de las zonas húmedas "es que ustedes lo que quieren es no poner las zonas húmedas".
Pues, mire, hemos hecho un catálogo y le puedo decir que las cinco sentencias que han salido de momento del catálogo son favorables a la conselleria, casi todas, casi todas planteaban desclasificar suelos.
No sé si ha salido.
.
.
Pero las cinco que han salido son favorables.
Y estoy hablando del catalogo y de la conselleria.
Por lo tanto, yo no sé de qué estamos hablando.
Usted habla de una realidad que no existe.
La realidad que existe es otra.

Y siempre plantea unas enmiendas.
.
.
Dice: "justificar la actuación del suelo no urbanizable, del interés general.
.
.
".
Bueno, si es que esos justifican todas las actuaciones y todo el planeamiento.
O cuando habla, en los artículos que usted no ha comentado, en el artículo 17 de obras y usos, las actividades en el no urbanizable protegido tiene que ser sin ánimo de lucro.
Oiga, me parece muy bien.
Ya digo que tenemos casi el 50% del suelo no urbanizable protegido.
Habrá propietarios de sistemas forestales, de zonas húmedas.
Entonces, qué pasa, que en una zona húmeda no se puede cultivar arroz, que el que tenga un bosque no puede talarlo.
Porque usted pone sin ánimo de lucro.
Yo no sé si aquí vamos al estado socialista otra vez por vía del medio ambiente.
No lo entiendo.
Y además, eso sí, no tengan ningún tipo de aprovechamiento más que el puro, y me parece razonable que así lo marca la ley, compatible con la protección de los valores naturales, encima no, es que no tiene que tener usted ánimo de lucro, lo tiene que hacer porque le gusta a usted el medio ambiente.
Me parece que usted lo que tiene que hacer es proteger el medio natural, proteger ese suelo que usted tiene protegido, pero si le puede sacar un rendimiento económico, pues sáqueselo.
Además, lo que le digo es que si le saca rendimiento conseguiremos mantener esos espacios sino será cada vez más difícil.

Pero, claro, ustedes para conseguir una cosa lo que hacen es plantear algo que lo hace inviable y así.
.
.
Porque, claro, en el artículo 27 dice "suprimir titularidad privada".
Pero ¿por qué?
Si es que no estamos.
.
.
Yo creo que eso está en la Constitución la titularidad privada.
Porque tenemos que ir, ya que no lo hemos conseguido en un sitio, por el tema medioambiental.
Pues yo creo que no.
*(Remors)*

**El senyor president:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Yo le hago matizaciones a enmiendas que están claramente planteadas por ustedes y que están incluidas en este grupo.
O sea, que no estoy de acuerdo con los razonamientos, ya no con las enmiendas, sino con los razonamientos que usted argumenta.
Porque a mí me hubiese gustado aceptarle, aceptarle muchas enmiendas, señal que mejorábamos la ley.
Pero lamentablemente en esta ley lo que veo es un desenfoque y unos prejuicios en el tema de las enmiendas que nos hacen inviable que prácticamente aceptemos muy poquitas, muchas menos de las que quisiésemos.

Gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Anem a passar estes esmenes.
.
.
Dígame.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señor presidente, para votar separadamente las enmiendas números 108 y 109.

 

**El senyor president:**

 

108 y 109 conjuntamente se pueden votar, ¿no?
Muchas gracias.

Anem a passar a votació, en primer lloc, les esmenes 108 i 109.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
14.
Per 1 vot a favor i 14 en contra queden rebutjades estes dos esmenes.

Anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
per 8 vots en contra i 7 a favor queden rebutjades la resta d'esmenes.

Havent segut ja debatudes.
.
.
No, perdó.
Anem a passar a votar ara l'esmena número 16, que s'acumula a la 33, 34, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 105, 106, 107, 115 i 116, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds: l'Entesa.

He de fer una observació: que a les esmenes 94 i 95 hi ha presentada a esta mesa una esmena transaccional junt a la 92 i 93, del Grup Parlamentari Socialista.
Si a vostés els pareix bé, després del debat llegirem l'esmena i passarem a votació.

Per a la defensa de la resta d'esmenes, té la paraula el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

La rigidesa d'este sistema de debat fa que a voltes alguns punts que ixen no puguen acabar de definir-se.
Seria interessant que pogueren fer-ho, però bé, ja donarem pas en altres ocasions a aclarir coses, perquè jo crec que o parlem d'altres temes o no mos entenem per no aclarir bé el detall.

Anem a vore.
En este grup d'esmenes destaca alguna que plantegem en el sentit de plantejar la no-reclassificació en principi de sòl.
En el projecte de llei que se'ns presenta per part del PP de cap manera s'aborda posar algun tipus de límit o d'acotament a les requalificacions de sòls que estan produint-se contínuament, i que moltes voltes no hi ha darrere més que un interés especulatiu i no se troben regles clares i definides per a parar este procés.

A vegades no servix de res que hi haja una bona classificació inicial de sòl, feta per un equip municipal competent i responsable, si després, a la primera de canvi, moltes voltes davant la presència d'interessos econòmics que actuen de manera no sempre clara, se modifica esta classificació i llavors se permet una cosa que fins eixe moment no ho era.

Evidentment, no estem parlant d'una possibilitat que siga remota.
Per desgràcia estem veent com quasi tots els dies apareix en els mitjans de comunicació com està passant açò en molts municipis valencians.
Abans se'm dia: "no, és que molts municipis no volen, no.
.
.
" tal.
És que, que jo entenga, esta llei està per damunt de la capacitat o per a regular i ordenar la capacitat que tenen els ajuntaments.
Clar que moltes voltes els ajuntaments no volen determinades coses, perquè n'hi han pressions a esta escala que són molt difícils de defugir.
Precisament ha d'haver un marc d'unes mides molt més àmplies que el municipal per a evitar que es produïxquen eixes tensions i eixes pressions.
Precisament eixe és el sentit, entenc jo, d'esta llei.
Si no, per a què l'estem fent?
Si ja ens bastara amb allò que van a fer els ajuntaments, per a què?

Naturalment, a voltes n'hi han ajuntaments que són remisos a aplicar una sèrie de normes de protecció o de racionalitat territorial.
Per a això estan les lleis més àmplies, més genèriques, que tenen una visió de país i que llavors condicionen eixa capacitat, eixa autonomia municipal que ha d'existir per unes certes condicions.

Lamentablement, estem veent que quasi tots els dies apareixen casos, diguem-ho, de corrupció, o almenys d'especulació o almenys de canvis d'actitud inexplicables i que generen moltes voltes tensions, incongruències, pèrdues de paratges molt valuosos i a voltes conflictes dintre dels partits polítics, perquè hem de reconéixer que açò no passa únicament en un partit, passa en molts, i potser ningú s'escape d'això.

Precisament per a evitar que el fet evident que les persones individuals són vulnerables a pressions econòmiques de tota classe, ha d'haver un sòlid marc que condicione almenys això o que ho limite o que ho evite quan s'haja d'evitar.

Per això pensem que hauria d'haver molt clarament establert que en principi el sòl no urbanitzable no se pot reclassificar si no hi han unes condicions molt estrictes per a fer-ho, i que se considere, especialment en el protegit, com una cosa molt excepcional.
No es tracta d'impedir-ho de totes les formes, però d'entrada, en principi, no ha de ser el fet considerat natural i s'ha de justificar molt clarament que es puga fer açò.

Nosaltres hem plantejat una sèrie d'esmenes, per tant, en este sentit, la 16, la 33, la 34, que realment, si vostés estan interessats a evitar este lamentable procediment que està ocorrent i que, torne a dir, no és que afecte a un partit, afecta a molts.
Ja m'anticipe a la possible resposta: "no, és que també ho fan els altres", o "és que molts ajuntaments.
.
.
" Precisament per a evitar això és perquè es fan estes esmentes, perquè en principi se considere que el sòl no urbanitzable i especialment el protegit no s'ha de reclassificar si no és que se presenten unes condicions molt estrictes i que estiguen molt ben justificades i documentades.

Tot açò també, torne a dir, és coherent amb allò que figura en l'entrada, en la introducció a la llei, que parla d'evitar la discrecionalitat del planificador a nivell municipal, que no puga actuar, diguem, per criteris merament subjectius, sinó que s'han de justificar sempre.

També hem introduït una sèrie d'esmenes que estaven destinades a incrementar les condicions i les salvaguardes de tipus ambiental aplicables a pedreres, a activitats industrials, a serveis, per a garantir els mínims impactes ambientals i territorials, i garantir la recuperació dels sòls i terrenys una vola abandonada l'activitat.

Bé, donat que ja s'ha produït en algunes d'estes esmenes una coincidència i una acceptació per part de totes les forces d'ací, no vaig a insistir més en algunes d'elles, però el sentit, i me congratule que haja hagut en este cas esta acceptació, va simplement en esta línia.
No per a impedir d'entrada coses, sinó per a posar unes condicions estrictes i garantir que sempre ixca guanyant el medi ambient i les qualitats objectives, racionals, del territori, que, en definitiva, és el que ha de pretendre esta llei.

Per què insistixc jo tant en el medi ambient, com sempre me diu el senyor Modrego?
"Per què s'obsessiona vosté tant amb el medi ambient?
" Home, és que esta llei és per a garantir això.
No estem veent la llei de foment de la indústria nuclear o de foment de l'edificació en els àmbits costaners o d'estímul del joc; és la llei del sòl no urbanitzable, que pretén posar garanties de protecció d'aquest sòl no urbanitzable, d'introduir objectitivat, racionalitat i preservació dels recursos naturals.

Per això insistixc una i altra volta, i continuaré fent-ho i no pararé ara ací encara que no m'acceptaren ni una sola esmena, evidentment, perquè pense que són valors a protegir i que esta llei hauria de servir precisament per ad això.

I, bé, amb açò he destacat allò més essencial d'este bloc d'esmenes.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Torn en contra?
Sí, senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Bueno, en primer lugar, señalar, como ya se ha comentado, el acuerdo en las enmiendas 94 y 95, en el artículo 24.

Y señalar respecto al resto de enmiendas que no las rechazamos pero porque.
.
.
entendemos que no mejoran la ley.
Yo estoy totalmente diciendo que esta ley, ya digo, parte de un concepto positivo del suelo no urbanizable.
El suelo no urbanizable es donde alberga los máximos valores ambientales, pero también tiene muchos otros valores de tipo cultural, social, territorial, que hay que proteger y que son fundamentales para lo más importante que hay en el territorio, que son las personas.
El medio ambiente tiene valor en relación con las personas.
Y ese es nuestro concepto.
Y, dentro de un concepto de desarrollo sostenible, yo creo que esta ley está perfectamente orientada.
Yo creo que hay que ser rigurosísimo con los valores ambientales porque hay muchos que están amenazados, pero hay que hacer compatible con esos criterios de sostenibilidad el aprovechamiento racional de esos recursos, y ese recurso que es el suelo no urbanizable, aprovecharlo de una forma sostenible, con los máximos criterios y prevenciones, pero lejos de una visión yo diría que un poco ciega y fundamentalista de decir: "oiga, no se puede hacer nada".

Porque, claro, el señor Arnal decía: "no, nosotros muy excepcionalmente lo admitiríamos".
Bueno, pues eso es lo que hace la ley, muy excepcionalmente.
Usted puede matizar y volver a insistir en volver a establecer cinco cautelas más, pero que de fondo no aportan nada a la ley.
La Ley plantea clarísimamente.
.
.
Fíjese si la plantea excepcionalmente que ni la considera, la reclasificación.
Dice lo que tiene que ser un suelo no urbanizable.
Y para hacer cualquier reclasificación, que es para atender, y se tiene que justificar, el interés público que supone el urbanismo.
.
.
Porque claro, yo creo que hay un interés público en lo que es el medio ambiente, pero también las leyes del suelo por lo primero que empiezan es por el interés público que tiene que tener cualquier actuación urbanística: el rescate de plusvalías, el proporcionar dotaciones, etcétera.
Entonces, en ese equilibrio, yo creo que la ley es clara, defiende clarísimamente lo que es suelo no urbanizable, hace un hincapié fortísimo en lo que es el suelo protegido y exige las máximas cautelas de atender a todos estos criterios a la hora de que cualquier administración.
.
.

Y respetemos a las administraciones municipales, no las entendamos como una administración más débil tampoco, pero que tiene sus competencias, y una reclasificación parte de una iniciativa municipal pero tiene una aprobación autonómica, y en el interés público municipal y autonómico, con los criterios de la ley, es como se sustancian esos expedientes.
Y yo creo que la gran parte o la mayor parte de todas las actuaciones municipales y autonómicas están guiadas por ese interés público y son totalmente correctas.
Puede haber algunas que no lo sean, ahí están los tribunales.
Pero eso es más o menos excepcional, lo que pasa es que son las que más trascienden.

Y en todo ese proceso de aprobación lo que hay es, en base a los criterios que tiene esta ley, un proceso de depuración de todos los expedientes, evidentemente, mejorando y adaptando a la ley todos estos criterios.

Entonces, yo creo que estas prevenciones: "oiga, no se podrán reclasificar en treinta años".
.
.
En treinta años o en cinco, pues cuando haga falta y esté justificado, no haya otra alternativa viable, tenga las medidas correctoras adecuadas, sea de un interés público claro y justificado, pues se podrá reclasificar, y si no, no en treinta; en cien años, y si es un espacio de máximo valor, en la Albufera, pues no se podrá recalificar en cien años.
*(Remors)* Pues claro.
*(Una veu: "si se está reclasificando ahora")* Es así.
Pues los espacios de valor, claramente de valor, tendrán que estar protegidos siempre.
Y eso no puede ser de otra manera.

Y entonces usted dice: "No se podrán reclasificar.
No se reclasificará a urbanizable".
Entonces está haciendo un discurso de "no, hay que hacer las cosas bien", pero luego lo que hace es, con las leyes planteadas así, lo que hace es que solamente no puede funcionar.

Luego usted empieza a exigir: "Oiga, y exigiremos la declaración de impacto ambiental".
Pero ¡si ya es exigible!
, ¡si hay una ley de impacto ambiental!
Dígame usted un expediente donde no se haya hecho una declaración de impacto ambiental en esta comunidad y hubiese que haberlo hecho.
¿A qué casuística está atendiendo usted para poner tantas cautelas?
¿Es que había incumplimiento de la ley de declaración de impacto ambiental?
Pues no.
Pues entonces, ¿para qué tenemos que poner aquí lo que ya se está haciendo y lo que está en todas las leyes?
Porque, no sé, para decir que, "mire, es que yo voy a exigir.
.
.
" Pues no, si ya está, si se está cumpliendo.
¿Por qué tenemos aquí nueve o doce enmiendas, desde la 97 hasta la 115?
Dice: "y además, estudio de impacto ambiental, y además, declaración, y además, documentalmente tiene que estar muy bien".
Claro que tiene que estar muy bien.
Es que eso no hace falta ponerlo en la ley, tiene que estar muy bien.
Y si no, lo que hay que hacer es no aprobarlo.
Pero no podemos poner todo lo que se exige en un expediente en todos los artículos de la ley para cada actividad.
Me parece algo que quita claridad a la ley, no está justificado, porque además la ley en ese sentido es clara.

"Informe de la conselleria con competencias en medio ambiente.
" Pues claro, si además lo tiene que aprobar.
Si está en las comisiones, si el sistema administrativo que tenemos es eso, si los expedientes administrativos exigen todos esos informes de impacto ambiental, ¿por qué los tenemos que volver a poner?
Digo las enmiendas a partir del artículo 97.

Por lo tanto, yo creo que, bueno, tiene que haber conflictos, como en todas las áreas de la actividad humana, pero es que la ley marca unos principios clarísimos y unas garantías totales para que se pueda hacer así.
Entonces, todo lo que usted plantea, además, yo creo que carece un poco de sentido, perjudica a lo que es el esquema de la ley y, realmente, en estas enmiendas yo creo que usted no aporta nada nuevo.
Porque lo que usted está diciendo como filosofía ya lo hace la ley.
Y luego lo que hace es poner alguna casuística puntual dentro de los miles de expedientes que se sustancian al cabo del año en una conselleria o muchísimos más en todos los ayuntamientos, que razonablemente y cumpliendo la ley anterior, y más con lo que profundiza esta ley, pues van a tener todas las garantías.
Eso sí, todos tenemos que estar vigilantes que se cumpla la ley, no que no se cumpla, y poner el no cumplimiento de la ley como ejemplo de que esta ley hay que modificarla: no, esta ley está bien y lo que hay que hacer es cumplirla como está, como la aprobemos.

Gracias, presidente.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Debatut este grup d'esmenes, anem a passar, en primer lloc, a votació l'esmena transaccional que afecta la 94 i 95 del Grup Esquerra Unida: Entesa, i a la 92 i 93 del Grup Socialista.

La senyora secretària procedirà a llegir l'esmena transaccional.

**La senyora secretària:**

 

Gràcies, senyor president.

"A l'article 24: Explotació de pedreres, extracció d'àrids i de terres o recursos geològics, miners o hidrològics i generació d'energia renovable.

L'explotació de pedreres, extracció d'àrids i de terres o recursos geològics, miners o hidrològics i generació d'energia renovable, es regularà per plans d'acció territorial sectorials, per plans generals i per qualsevol altre pla urbanístic o territorial amb capacitat per a ordenar usos en zona no urbanitzable comuna, per raó de la seua legislació respectiva, amb subjecció al que establix esta llei, a la legislació de patrimoni cultural valencià i a la legislació sectorial específica.

Si és procedent, es permetrà la realització de construccions i instal·lacions destinades a la transformació de la matèria primera obtinguda de l'explotació que convinga territorialment emplaçar prop del seu origen natural.

La implantació d'estos usos en sòl no urbanitzable exigix la declaració d'interés comunitari anterior en els termes previstos en esta llei.
No serà necessària la declaració d'interés comunitari en les instal·lacions generadores d'energia renovable, si compten amb un pla especial aprovat que ordene específicament estos usos vinculats a la utilització racional de recursos naturals en sòl no urbanitzable.

Totes estes instal·lacions, per a la seua implantació, estaran sotmeses a la declaració d'impacte ambiental de la seua activitat, del sòl i dels terrenys immediats a l'explotació, i hauran d'incloure mesures de minimització dels impactes i la restauració ambiental i paisatgística posterior al cessament de l'explotació.
"

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora secretària.

L'esmena signada pels tres grups parlamentaris.
Per tant, anem a passar a votació l'esmena transaccional.
Vots a favor?
Per unanimitat, queda aprovada l'esmena transaccional.

Anem a votar la resta d'esmenes d'este grup, excepte que vulga alguna.
.
.
Anem a passar, doncs.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra, 7 a favor, queden rebutjades la resta d'esmenes.

Havent-se debatut ja totes les esmenes de l'article 4, passem a votar l'article 4.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra, queda aprovat l'article 4.

A l'article 5, tenim l'esmena número 27, del Grup Parlamentari Popular, per a afegir la 39, la 43, la 53, 88, 100, 104, 132, 147, 153, 159 i 166.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Maluenda.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Les esmenes 27, 39, 43, 159 i 166 són la adaptació del lèxic de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, eh?
, les noves normes que han anat promulgant i reconeguent.
Per tant, no vaig a defensar-les, està molt clar.

Però sí que vaig a referir-me a la 53, a la 88, a la 100, a la 104, a la 132 i a la 153, que són de contingut.

L'esmena 53 a l'article 11, planteja una nova redacció.
Per què?
Perquè s'ha detectat un error de transcripció en el text del projecte al incloure la referència a plans territorials, i, per coherència entre l'article i el títol, hem presentat altra redacció que elimina esta referència.

L'esmena 88 és a l'article 22 i també planteja una nova redacció, perquè les distintes competències que tenen assignades les conselleries i el seu respecte aconsella incorporar esta esmena, que reconeix la competència de la Conselleria d'Agricultura per a eximir de forma justificada les vivendes rurals del compliment dels requisits establits en l'article 21 i les cauteles que esta llei contempla.

L'esmena 100 és a l'article 26.
Afegix un nou punt, en este cas el punt 2.
Esta esmena pretén donar resposta als problemes que planteja la instal·lació d'aquelles activitats industrials que per les seues característiques especials no poden implantar-se en els polígons industrials.

L'esmena 104 a l'article 26 substituïx el text del punt 4, i esta modificació planteja una millora de redacció del precepte i evita aixina interpretacions errònies que se pogueren donar de l'anterior redacció.

L'esmena 132 a l'article 33.
4 també modifica o substituïx el text del punt 4, perquè és necessari remetre's a les determinacions que respecte d'esta matèria fa la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge com a garantia de la millor aplicació del precepte.

L'esmena 147 és a l'article 39.
3 i substituïx el text pel que plantegem en l'esmena.
Planteja una redacció més encertada, per tal com s'elimina el terme "revocació" i es substituïx per "deixar sense efecte" em coherència amb el que preveu l'article 105 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, que limita la revocació d'actes administratius a actes de gravamen o desfavorables.

L'esmena 153 planteja una nova disposició addicional per a evitar que es produïxquen interpretacions no desitjades i problemes en l'aplicació pràctica entre esta llei i la Llei 8/2002, de 5 de desembre, d'ordenació i modernització de les estructures agràries de la Comunitat Valenciana.

En definitiva, estes esmenes milloren la redacció de la llei i són concordants amb les competències d'altres departaments de l'administració i respectuoses, al mateix temps, amb la legislació vigent que poguera entrar en col·lisió amb esta norma si hi ha una interpretació errònia.
Per tant, clarifica i deixa ben clar quin és el sentit d'estos tres actes legals, si, com suposem, finalment aproven este important projecte de llei.

I espere de les seues senyories, bé, doncs, que hi haja consens també en les plantejades i es voten favorablement.

Res més i gràcies.

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Torn en contra?
No n'hi ha.
Anem, doncs, a votar este grup d'esmenes?
Sí?
Què demana, senyor Godoy?

 

**El senyor Godoy García:**

 

Para pedir votación separada de los siguientes bloques: enmienda número 53 y la 132, por una parte; la 100, 147 y 153, por otra.

**El senyor president:**

 

53 y 132; 100, 147 y 153, por separado esas tres.
Dos bloques.

**El senyor Godoy García:**

 

Y el resto por otra parte.

**El senyor president:**

 

Y resto.

Sí, senyor Arnal, té alguna observació a fer?
*(El diputat demana la repetició de la composició dels blocs)* 53 i 132 per una banda; 100, 147 i 153, per altra.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Jo, el 53 i 132 preferia que se votaren separadament.

**El senyor president:**

 

Molt bé.
Doncs, anem a començar.

Esmena número 53.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions.
Per 8 vots a favor i 7 abstencions, queda aprovada.

La 132.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
1.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor, 6 abstencions i 1 en contra, queda aprovada.

Ara el grup de la 100, 147 i 153.
Vots a favor?
14.
Vots en contra?
Abstencions?
1.
Per 14 vots a favor i 1 abstenció, queden aprovades estes tres esmenes.

Ara la resta d'esmenes d'este grup.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra, queden aprovades la resta d'esmenes.

Anem a passar a votar els articles 5 i 6, tenint en compte que ja han segut debatudes les esmenes que els afecten.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra, queden aprovats els articles 5 i 6.

Esmena número 35, a la qual s'afegix la 36, 37, 40, 41, 42, 44, 46, 47 i 48, del Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Sanmartín.

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, president.

Un conjunt de deu esmenes, molt breument, que fan referència al règim de propietat del sòl no urbanitzable i, sobretot, al que són els drets i deures dels propietaris.

Tenim en la primera esmena, en la 35, diu en el projecte de llei que els propietaris del sòl no urbanitzable tindran dret d'usar, beneficiar-se i disposar de la seua propietat d'acord amb la naturalesa dels terrenys.
Totalment d'acord.
Ara bé, no costaria res afegir que sempre baix dels imperatius derivats del principi d'utilització racional dels recursos naturals i dins dels límits establerts en la present llei, en el planejament urbanístic i ­afegim nosaltres­ en la legislació que siga d'aplicació a l'exercici de les facultats de disposició d'aquesta classe de sòl.
És simplement una matisació que no cànvia en absolut.
.
.
Igual que la resta d'esmenes.

Sí que voldria insistir un poc més en l'esmena número 40 ­insistir de nou que estem en els deures dels propietaris, eh?
.
Insistir que en cas d'incendi de masses forestals, el mateix tema, no vaig a tornar a justificar-ho, el tema de les requalificació.

Com dia vosté, senyor Maluenda, en la Llei d'ordenació del territori se parla de reclassificació, però no de requalificació.
En el decret del Govern Valencià respectiu de l'any passat, se parla de reclassificació, però de requalificació.
El que dic jo és que s'incloga el tema d'impedir la requalificació en aquells sòls incendiats, no per res, sinó per a evitar danyar aquelles.
.
.
O que no s'impedixca la recuperació de les espècies vegetals danyades.

També, entre els deures, una esmena d'addició.
Ens parlen vostés de conservar el sòl, doncs, mantenint la seua massa vegetal, perquè no s'incremente el risc d'erosions, incendis i tal, a l'article 8, als deures.
Jo pense que hauríem de fer un pas més i nosaltres afegim que realitzar plantacions i els treballs i obres de defensa del sòl i la seua vegetació que siguen necessaris per a mantenir aquest equilibri.

No obstant això, afegim: quan les despeses dels treballs i obres objecte d'aquest deure excedixquen de la mitat del valor de l'explotació, podran ser sufragades en la part de l'excés per la Generalitat Valenciana, excepció feta que tinguen per objecte actuacions realitzades com a resultat d'acció del propietari no autoritzada o de negligència inexcusable d'aquest propietari.

També entre els deures, en cas de reforestació per a restaurar aquells terrenys que hagen sofert l'efecte d'un incendi, vostés ens parlen que es permetran o s'hauran de realitzar ­al projecte de llei­ aquells treballs.
Nosaltres afegim un major compromís i pensem que no és necessari un reglament per a això, que quan les despeses dels treballs objecte d'aquest deure excedixquen de la mitat del valor de l'explotació podran ser sufragades en la part de l'excés per la Generalitat Valenciana, excepció feta que tinguen per objecte de la reposició de vegetació desapareguda com a conseqüència d'acció del propietari no autoritzada o de negligència inexcusable d'aquest propietari.

Respecte als deures, afegim de nou.
.
.
Diu el projecte de llei que s'abstindran de realitzar actes de segregació o divisió de terrenys.
Perfectament d'acord.
Ara, pense que hauríem d'afegir, i no canviaria la naturalesa ni el contingut d'aquest punt primer, apartat *g* de l'article 8, afegint que no obstant això, podran realitzar-se parcel·lacions que donen lloc a lots de superfície o dimensions inferiors a les determinades com a mínimes en aquesta llei, sempre que aquests siguen adquirits simultàniament pels propietaris de terrenys confrontants amb la finalitat d'agrupar-los amb les seues finques per a constituir-ne una de nova.

I, per últim, afegir tres nous deures dels propietaris en aquest sòl no urbanitzable.
El primer seria el respectar les limitacions derivades de la legislació administrativa en cas d'afrontament amb béns que tinguen la condició de domini públic natural, o bé que existixquen terrenys amb establiment d'obres o serveis públics en el sòl o subsòl dels quals existeixquen recursos naturals subjectes a explotació regular.

També entre els deures dels propietaris, respectar una altra limitació.
Ara les limitacions derivades de la legislació corresponent pel que fa a la referència a espais, instal·lacions i edificacions integrades a l'inventari del patrimoni cultural valencià, així com les establertes pel planejament urbanístic municipal respecte a béns de rellevància local.

I finalitzo ja estos vint segons exposant com a últim deure abstenir-se de realitzar instal·lacions, construccions u obres en contra del que estableix aquesta llei.
Simplement, incidir un poc més en el que expressava l'article anterior.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies.

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Sanmartín, l'esmena 35, a l'article 7, tampoc podem acceptar-se-la perquè la seua senyoria proposa, o el que vosté proposa ­i ho ha reconegut­ no altera la redacció de l'article 7.
1, que establix la necessitat que en l'exercici dels seus drets els propietaris de terrenys classificats com a no urbanitzables es destinen a usos vinculats a utilització racional de recursos naturals i respecten els límits establerts per la legislació o el plantejament territorial urbanístic, i en el qual crec que estem totalment d'acord, almenys la seua senyoria ho ha dit molt clar.
I l'aportació que vostés fan no és res nou que no estiga ja reconegut per esta pròpia redacció.

L'esmena 36, que és una nova redacció al punt 1 de l'article 7, jo pense que no és necessària, perquè este precepte deixa molt clar l'obligatorietat de esperar el destí rural dels terrenys, al seu estat natural, o a les característiques essencials.

Quant a l'esmena 37, és innecessària i reiterativa i no aporta valoració alguna al text del projecte de llei.
Per tant, creem que tampoc ha d'incorporar-se.

L'esmena 40, que és a l'article 8, pensem que els criteris i arguments sobre protecció de terrenys forestals que hagen sofrit els afectes d'un incendi estan molt clars, i coincidim en el que vosté diu, però és que està molt clar.
A més, una volta més hem de referir-nos a la Llei d'ordenació del territori i protecció ambiental, que atorga la màxima protecció a estos terrenys i els seus continguts.
*(Remors)*

 

L'esmena 42,.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
també a l'article 8, no és acceptable perquè no és en esta llei on cal regular les ajudes i subvencions tal i com demana la seua esmena.
Jo crec que és un error de plantejament, senyor Sanmartín, li ho dic amb el màxim respecte.

L'esmena 43.
Mire, les mateixes raons que l'esmena 41, tampoc és propi d'esta llei.

L'esmena 44.
Mire, jo li recomane, quant a l'esmena 44, una volta més i perdone'm que li ho diga tantes voltes, que repasse el projecte de llei, ja que el que la seua senyoria proposa en l'esmena 44 està arreplegat en la disposició addicional segona.
Llisca-la, llisca-la la seua senyoria i vorà!

L'esmena 46, que també és a l'article 8, concretament al punt 1, per una volta més em veig obligat a recordar-li a la seua senyoria que repasse el projecte de llei, en este cas el text de l'apartat c), de l'article 8.
El seu contingut ens obliga a rebutjar esta esmena perquè el que el Grup Socialista proposa ja està inclòs en este apartat c) de l'article 8.

Quant a l'esmena 47.
Mire, li reproduïxc els arguments anteriors de l'esmena 46.

L'esmena 48.
Estem d'acord: "La impossibilitat de realitzar construccions i instal·lacions en contra de les disposicions establides en esta llei".
Estem totalment d'acord, però és que ja està preceptuat en este article.

Per tant, no podem acceptar-li les seues esmenes.
Faríem, d'acceptar-les, una redundància constant i disminuiríem a una redacció que jo pense que faria la llei més farragosa, més incomprensible.
Crec que la llei és molt clara, totes les garanties estan perfectament acotades i pense que la seua senyoria en este cas, referit a eixes esmenes que pel seu contingut ja estan arreplegats en els preceptes de la llei, el que hauria de fer és retirar-les per a poder tindre llibertat de votar a favor els articles, perquè, si no, es va a votar en contra del que vosté mateix està demanant en les seues esmenes.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Anem, doncs, a votar este grup d'esmenes.
Totes en conjunt?
Doncs, vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queden rebutjades este grup d'esmenes.

A este mateix article tenim l'esmena número 38, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds, que queda agrupada amb la 45, 54, 62, 76, 84, 86, 90, 152, 117, 118, 120, 77 i 80.

Per a la seua defensa té la defensa el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé, este conjunt d'esmenes estan relacionades la major part d'elles en relació a la possibilitat d'edificar en sòl no urbanitzable.
Segons diu la introducció d'aquesta llei ­com veuen m'he llegit molt la introducció de la llei perquè la trobe molt interessant, llàstima, torne a dir, que després no tinga massa que vore amb el que ve després­, ahí es parla que el sòl no urbanitzable s'ha d'entendre com a inedificable, però això és una ficció.
Malauradament, este concepte no es complix en la pràctica.
La realitat està molt lluny d'eixa ben intencionada declaració de principis.

El que lamentem és que amb aquesta llei eixa realitat continuarà igual o previsiblement pitjor perquè amb este projecte de llei no es posa remei a eixe problema, sinó, al contrari, s'amplien les possibilitats de continuar edificant en sòl no urbanitzable sense necessitat de reclassificar-lo, mantenint-lo com a no urbanitzable.

Precisament, esta llei hauria de servir per a fer complir eixa definició, eixe principi general, però, torne a dir, no posa els mecanismes, sinó, al contrari, obri portes, moltes portes, perquè no es complisca açò.
És francament un *risa* que considerem inedificable el sòl no urbanitzable, no hem més de recórrer tot el territori valencià de nord a sud i d'interior al litoral per a vore com està d'incomplit aquest plantejament.
Només anar, per exemple, a la Serra Calderona, que tenim ben prop d'esta sala, podríem vore la quantitat d'urbanitzacions edificades sobre sòl no urbanitzable, a més, moltes d'elles il·legals.
Naturalment, algunes d'estes urbanitzacions van tindre el seu origen en èpoques predemocràtiques, on hi havia una important falta de regulació i també de corrupció en diferents administracions, però, lamentablement els forats legislatius que han permés que este càncer continue produint-se ja en període democràtic, ja existint unes regles que no haurien de permetre esta situació.

Vostés estan aconseguint amb aquest projecte de llei que, a més, puguen continuant fent-se noves edificacions.
Jo no dic que vagen a legalitzar moltes de les il·legals, sinó que a l'empar d'esta llei puguen ser legals noves edificacions.
Per tant, això constitueix un autèntic *coladero* de situacions que haurien d'evitar-se.

Nosaltres hem fet esmenes per a intentar tapar cada un dels forats que vegem en el seu projecte de llei.
Per exemple, pensem, entenem que no s'han de permetre noves vivendes aïllades i unifamiliars en sòl no urbanitzable, i per això plantegem quatre esmenes: 62, 76, 84 i 86, que plantegen que no es puga fer açò.
Voldria saber quina és la justificació perquè ara s'establisquen noves vivendes aïllades i unifamiliars en sòl no urbanitzable.
És que no estan clars els impactes ambientals, territorials, de tota classe, que generen estes edificacions fora del seu àmbit lògic i natural?
Quina és la necessitat que ho puga justificar?
Vostés no apel·len a cap necessitat excepcional que ho puga justificar.

I un altre cas és el que fa referència a nous habitatges rurals.
Nosaltres plantegem en una esmena, la 90, que es modifique la paraula "habitatge" per "construcció", perquè entenem que en un terreny rural, evidentment, es poden fer construccions.
Com veu el senyor Modrego, és que no són allò d'impedir qualsevol cosa.
No.
Impedir allò que siga irracional, lo que siga racional no.
Aleshores, entenem que s'han de fer construccions en terrenys rurals, és lògic, per a guardar eines, per a guardar adobs, per a tindre magatzems de collites, pel motiu que siga hi ha, evidentment, necessitats d'aquest tipus.
Però és que el projecte parla de vivendes, i el que no entenc jo és la necessitat que hi hagen vivendes, o siga, vivendes per a viure.
I això vol dir: cuinar, dormir, rentar-se, produir residus.
.
.
Tot això implica necessitats d'aigua potable, de canalitzacions d'aigües residuals, de dotacions d'electricitat, d'etcètera, etcètera.
.
.
I quina necessitat hi ha ara d'establir ara vivendes, torne a dir, perquè visca la gent en medi rural?
Com no em conte vosté algun cas extraordinari, excepcional, la veritat jo no les veig!
No estem en el segle XIX, on gran part de la població rural i agrícola vivia dispersa en nuclis fora de les ciutats perquè era el mode tradicional de vida, etcètera, i no tenien més que un mul per a desplaçar-se.
Ara, no entenc jo quin tipus d'explotació agrària requerix viure en ella mateixa.
I no estem parlant de mantindre les antigues construccions o vivendes.
No, no, estem parlant d'autoritzar-ne de noves, que és a la qual cosa ens oposem.

Per tant, nosaltres pensem que açò no té cap justificació, no entenem per què s'inclou, ja m'agradarà conéixer l'explicació que em done el senyor Modrego.
Però, pensem que realment cap explicació té i, per tant, substituir vivendes, o siga, habitatges, que es com es gasta, per construccions, que aleshores sí que entendríem que seria permissible la redacció.

Pel que fa a indústries i altres activitats que requerisquen construccions, també s'ha d'evitar al màxim la implicació en sòl no urbanitzable protegit.
I, per tant, vostés tenen un article en el qual permeten una sèrie de polígons industrials ­diguérem­ atípics en unes condicions especials per a uns municipis més menuts, que entenem que podria ser raonable, però ahí plantegem que s'excloga d'esta possibilitat l'afectació a sòl no urbanitzable protegit, a no ser que es justifique molt concretament per què s'ha de fer en eixe tipus de sòl.

També ha afegit altres mesures per garantir, com en altres casos, la minimització d'impactes ambientals, especialment en sòl no urbanitzable protegit sobre el qual, torne a dir, cal establir les màximes garanties.
I vosté abans em deia: "Per què exigeixen tantes voltes allò de l'estudi d'impacte ambiental ?
Però, si ja tenim una Llei d'estudi d'impacte ambiental !
" Clar que sí!
Com vosté sap perfectíssimament, perquè no pot ser d'altra manera, sent un exconseller d'este tema, naturalment eixa llei cobrix només unes circumstàncies, només uns supòsits, no tots els possibles, no tota classe de construccions, obres i demés.
Podria citar-li moltes, per exemple, obertures de camins vinculats als plans d'incendis *(inintel·ligible)* o altres.
Hi ha una gran quantitat de coses que queden excloses, com vosté sap perfectament.

Per tant, el que es tracta ara és quan afecten específicament, especialment, a sòl no urbanitzable i molt especialment el protegit, que, encara que la legislació preexistent no ho exigisca, que s'incloga ara.
Eixa és la petició.
Naturalment que entenem que ja hi ha una llei que regula els estudis d'impacte ambiental, però no per a tots els casos imaginables, no per a tota actuació humana.
Per això, pensem que s'han amplificar més casos quan afecten a sòl no urbanitzable protegit, simplement.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Torn en contra?
Senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Arnal, bueno, como comentario general a las enmiendas que ha presentado usted en este grupo yo quiero hacerle dos reflexiones.
Una, estaba usted hablando de las viviendas y decía que había que suprimir de la Ley de suelo no urbanizable la posibilidad de que un ciudadano de esta comunidad, cumpliendo todas las condiciones, no afectando al medio ambiente y con todas las exigencias adecuadas en los emplazamientos que los planes hayan predeterminado específicamente con todas las garantías, pues, pueda tener su casa rural.

Yo creo que eso demuestra un poco la diferencia entre el planteamiento de su grupo y lo que es el conjunto de la sociedad valenciana.
O sea, la sociedad valenciana tradicionalmente ha tenido una proximidad por el medio rural, hay muchos ciudadanos valencianos que viven en el mundo rural, pero viven como modelo de vida que quieren adoptar, sin necesidad específica de por la mañana tener que levantarse a cuidar el campo de naranjos o a trabajar en él, que eso, además.

Entonces, como planteamiento nosotros no estamos de acuerdo, nosotros creemos que hay muchas viviendas rurales.
Como usted decía: "No, es que hay muchas urbanizaciones y muchas construcciones en suelo no urbanizable".
Ahora, ninguna, y, si hay alguna es excepcional en algún municipio.
Y todos estamos hablando de épocas anteriores, predemocráticas y no predemocráticas, cuando la *(inintel·ligible)* administrativa era mucho menor, y cuando, bueno, pues se planteaba.
Yo le puedo decir que en el año 95, ¿qué íbamos a hacer con las 30.
000 viviendas de Liria?
¿O con las 25.
000 de Elche?
Bueno, pues, eso son realidades que están ahí.

Pero, ahora la situación es excepcional, los ayuntamientos hacen sus expedientes sancionadores, controlan la legalidad urbanística, que es lo que hay que hacer, y me parece que es totalmente alejado de lo que es la realidad sociológica de nuestra comunidad y de lo que defiende el Partido Popular que ustedes planteen que a partir de ahora ya no se autoriza legalmente ninguna vivienda en suelo no urbanizable en nuestra comunidad.
No estamos de acuerdo, pensamos que es una barbaridad, pensamos que están ustedes muy lejos de lo que es la realidad social y que, además, no tiene ningún beneficio social ni ambiental para nuestra comunidad el prohibir de forma ciega, que es lo que plantean ustedes siempre.
.
.
"Esto lo prohibimos, esto no puede ser".
.
.
¡Pues no!
Podrán hacerse viviendas unifamiliares, como además señala esta ley, exigiendo que los planes.
.
.
Hagan una reflexión previa, que ustedes el artículo relativo a la zonificación yo creo que ni lo han entendido, ni lo han valorado, ni saben de qué están hablando.

Los planes generales tienen que tener un análisis del medio natural y del suelo no urbanizable muy intenso, en los planes generales.
Y tienen que prever qué zonas para qué tipo de cultivos, para qué tipo de actuaciones.
Orientar las actuaciones de vivienda, las posibles actuaciones industriales o porque tengan que encontrarse en no urbanizable hacia las zonas que potencialmente no tengan impactos y sean positivas.

Está claro que tiene que haber, con carácter general, industrias que se tengan que implantar en el no urbanizable, por escala, por peligrosidad, por tipo de actuación asociada pero, las viviendas, de ninguna manera.

Entonces, cuando ustedes plantean cambiar vivienda por construcciones, ¿qué plantean ustedes?
¿La trampa otra vez o que volvamos a la realidad.
.
.
, es decir, no se puede pero que se haga?
No, porque entonces, claro, se plantea una construcción indeterminada con un uso que no se sabe.
.
.
Yo creo que hay que reconocer claramente.
.
.
Están las construcciones agrícolas, que están perfectamente reguladas, sujetas a los informes de la Conselleria de Agricultura, y está el tema de las viviendas.

Yo me alegro que usted plantee eso, de que ya no hay más viviendas en la Comunidad Valenciana, y que eso sea el enfoque que usted plantea para esta área.
Nosotros estamos a favor de las viviendas rurales, que sean rurales y, evidentemente, estamos a favor de los desarrollos urbanísticos que sean desarrollos urbanísticos, con todas las garantías, con todo el control público, y ahí donde tienen que estar.
Y que una cosa no suplante a la otra.
Y eso la ley lo exige, y eso la ley lo exige.

Y luego continúan con errores muy graves.
Ustedes tienen un grupo de enmiendas que veremos luego más adelante, que ahora ya tiene alguna, que demuestra que ustedes no entienden la ley y, entonces, difícilmente podemos argumentar en algo que tiene un alto componente jurídico y técnico.
.
.
, como no lo entienden pues es difícil que sigamos y que mantengamos un debate realmente clarificador.

Porque, claro, dicen: "Oiga, es que para las actuaciones en el suelo no urbanizable protegido, para viviendas, para industrias, exigiremos las máximas garantías, exigiremos declaración de impacto ambiental.
.
.
" Pues no.
Vamos a coger el artículo del suelo no urbanizable protegido, y en el suelo no urbanizable protegido, ¿qué se puede hacer?
Nada, no se puede hacer nada.
No se pueden hacer viviendas, no se pueden hacer industrias ni se puede hacer nada, solamente aquello que corresponda con el mantenimiento del uso que tienen.
O sea, nada.
No se ha hecho en estos últimos ocho años, porque este artículo es el mismo que la ley anterior.
Y creo que no se puede hacer ni una caseta para mantener las actividades forestales.
Nada.

¿Qué hay que hacer para hacer algo en suelo no urbanizable protegido, según la ley hasta ahora y continua siendo?
Desclasificar ese suelo.
Control de las garantías que tiene ese procedimiento, contrólese lo que supone una desclasificación de suelo protegido para hacer algo.
Si se entiende que hay un interés público que está justificado, que los valores no eran tantos, se podrá desclasificar y, si no, no se podrá desclasificar.
Pero las actuaciones en suelo no urbanizable protegido no existen.
Existen actuaciones de mantenimiento y actuaciones.
.
.
Vamos, ni viviendas, ni industrias, ni terciarios, ni nada.

Por lo tanto, todos los artículos, todas las enmiendas y todo su planteamiento: "Oiga, es que ustedes van a hacer en suelo protegido.
.
.
" Pues no.
Cuando haya que hacer algo en suelo protegido el ayuntamiento previamente tiene que desclasificar ese suelo.
Y esas desclasificaciones de suelo tienen que tener todas las garantías que señala esta ley y tienen que.
.
.
Por lo tanto, no tiene ningún sentido todas las enmiendas que están planteándose.

Por lo tanto, señalar que estamos en contra de todo este grupo de enmiendas por los motivos que ya les he señalado.
Ir en contra de todas las actuaciones, más allá de lo que es una racionalidad y una garantía técnica y jurídica, pues no tiene sentido y demuestran el enfoque que tienen ustedes con esta ley.

Nada más.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Vamos, pues, a pasar a votar conjuntamente este grupo de enmiendas.

Señor Godoy.
.
.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Senyor president, li demane votació separada, d'una banda, per l'article 90.

 

**El senyor president:**

 

Esmena 90?

 

**El senyor Godoy García:**

 

Eso es.

Per una altra, per als articles 62, 76 i 84.

 

**El senyor president:**

 

L'esmena número 90, per separat.
I després la 62, 76 i 84 en un sol bloc, i la resta.
.
.

Molt bé.

Senyor Arnal, conforme?
*(El senyor Arnal parla sense micròfon)*

 

**El senyor president:**

 

Anem a passar a votar.
.
.
­ah, perdó, em referia a si tenia algun dubte­ l'esmena número 90, en primer lloc.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
6.
Per 8 vots en contra, 1 a favor i 6 abstencions, queda rebutjada l'esmena número 90.

Ara, el bloc d'esmenes 62, 76 i 84.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
14.
Per 1 vot a favor i 14 en contra, queden rebutjades.

Ara, la resta d'esmenes d'este bloc.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 en contra i 7 a favor, queden rebutjades la resta d'esmenes.

Anem a passar a votar l'article 7 i 8, que ja estan les esmenes totes debatudes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra queden aprovats els articles 7 i 8.

I ara, votem l'article número 9, que no té esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
7.
Per 8 vots a favor i 7 abstencions, queda aprovat l'article número 9.

Senyories, se suspén la sessió durant cinc minuts.
Pregaria als portaveus que s'acostaren un minut a la taula.

*(Se suspén la reunió uns minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Tenim l'esmena número 49, que s'agrupa amb la 50, 51, 52, 59, 60, 61, 63, 64, 66, 69, 70, 71, 75, 78, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 101, 102, 103, 110, 111, 112 i 113, tenint en compte que també estaven la 92 i la 93 però que han quedat retirades com a conseqüència de l'esmena transaccional que hem aprovat adés.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Molt bé, senyor president.

Un bloc que fa referència al que és l'ordenació del sòl en urbanitzable, amb 31 esmenes.
Resumint, resumint molt, respecte a les determinacions en sòl no urbanitzable, una esmena d'addició relativa a les normes d'aplicació directa a les construccions.
Concretament quan es fa referència que les noves edificacions s'han d'integrar en el que, diríem, les tipologies tradicionals de la zona, que s'afegisca de forma particular perquè és un problema molt greu que passa en tots els municipis, aquelles vivendes, naus i edificis que presenten parets mitgeres a cara vista.

Fer també, respecte a les normes d'aplicació directa, que hauran de ser adequades a l'ús i explotació als quals es vinculen, i guardar estricta proporció amb les necessitats d'aquests, tenir el caràcter d'aïllades, trobar-se *retranquejades*, com a mínim 5 metres en relació amb els límits, i 15 a l'eix dels camins o vies d'accés, i no donar lloc a nucli aïllat.

Afegir, també, en les normes d'aplicació, que les edificacions no podran, en els llocs de paisatge obert, ni limitar el camp visual ni trencar el paisatge així com tampoc desfigurar, en particular, les perspectives dels nuclis i immediacions de carreteres i camins.

Afegir, també, en aquestes normes d'aplicació, la prohibició de col·locació d'anuncis, cartells, tanques publicitàries o instal·lacions de caràcter similars situades en carreteres, camins, edificis o construccions, excepte els oficials i els que reunisquen les característiques fixades per l'administració en cada cas competent.

Respecte a més normes d'aplicació directa, en cas de reforma o rehabilitació d'edificis existents, aquests no hauran d'afectar mai elements estructurals o de façana o coberta, obligant-se així mateix a la reposició dels seus elements de fusteria o forja existents.

Una altra esmena de modificació relativa les reserves dels terrenys.
El que fem és concretar quines són les actuacions d'utilitat pública o interés social per a evitar després interpretacions excessivament permissives.
De fet, pensem en les reserves de sòl necessàries per a actuacions específiques d'utilitat pública o d'interés social, que hagen d'emplaçar-se en el medi rural.
A tal efecte, que siguen d'utilitat pública o d'interés social les instal·lacions i obres necessàries per a serveis tècnics, com les telecomunicacions, infraestructura hidràulica, xarxes de subministrament d'aigua i sanejament, tractament de residus, producció d'energia a partir de fonts renovables, i altres instal·lacions ambientals d'interés públic; les activitats col·lectives de caràcter esportiu, cultural i d'educació en l'oci que es desenvolupen a l'aire lliure però amb les obres i instal·lacions imprescindibles per al seu funcionament; les obres i infraestructures imprescindibles per a la mobilitat i accessibilitat de qualsevol tipus, i els equipaments i serveis comunitaris no compatibles amb usos urbans.

Introduïm també una altra esmena relacionada amb la reserva dels terrenys.
Pensem que s'hauria d'afegir a l'article 15 un altre punt que fa referència a l'autorització de les reserves de sòl estipulades en el punt anterior, que s'haja de justificar degudament que l'àmbit d'actuació no està sotmés a un règim d'especial protecció amb el qual siguen incompatibles, per raó dels seus valors paisatgístics, etcètera, o per l'existència de risc natural o per estar subjectes a limitacions o servituds per a la protecció del domini públic.

El mateix, quan parlem també d'aquesta possibilitat d'incloure en la xarxa primària amb la consideració de parc públic natural sòls classificats com a no urbanitzables, pensem que aquests parcs públics que vostés parlen ­igual és el mateix que en la Llei d'ordenació del territori, perquè ho van introduir aleshores, i insistixen ara de nou­ que almenys es puga posar que aquests parcs públics disposen de condicions excepcionals d'ús i utilització quotidiana per als ciutadans del seu entorn, que puguen adscriure's sotmesos al règim jurídic de sòl no urbanitzable als diferents sectors del susdit sòl localitzats en posició contigua a aquests.
Estem dient amb això que no se produïsca un intercanvi en el qual aquest parc públic estiga allà a la quinta forca del terme municipal, sinó que tinga la consideració de posició contigua a altres.

Respecte a les determinacions específiques del sòl no urbanitzable plantegem una esmena de supressió.
Tots sabem que els plans generals d'ordenació urbana.
.
.
Pensem que haurem de delimitar zones en funció d'usos i aprofitaments.
Estic d'acord, ho diu el projecte de llei.
Ara, pensem que no té sentit quan es parla de zones en què siga possible l'ús d'habitatge, estipular àrees en què siga possible l'habitatge rural vinculat a explotació agrícola.

Respecte a la vivenda aïllada i familiar, me pareix correcte, però delimitar zones dins del Pla general d'ordenació urbana on siga possible l'habitatge vinculat a explotació agrícola ­és l'esmena 75, article 18­, bé, a mi me pareix correcte.
Ahí on n'hi hagen explotacions agrícoles que realment se justifique una demanda, que es puga fer, i no necessàriament plantejar prèviament al pla general de delimitar zones, perquè jo pense que és impossible.
Me pareix molt bé que es delimiten dins del pla general les zones per a poder construir vivendes aïllades familiars, però no habitatges rurals vinculats a explotació agrícola, perquè tenen una lògica i una dinàmica totalment diferent.

Respecte a les obres, usos i aprofitaments en el sòl no urbanitzable, en el comú, ­estic parlant ara­ introduïm un nou punt abans de l'article 1, més que res per a concretar els usos i aprofitaments que s'haurien de permetre d'acord amb la naturalesa rústica d'aquests terrenys.
Aleshores, els posem aquí ­no vaig a insistir en tots­: realització de construccions i instal·lacions en explotació de naturalesa agrícola, forestal, ramadera; extracció ­i no passa res­ o explotació de recursos i la seua primera transformació sobre el terreny ­que ho recull ja el projecte, però ho concretem aquí­; el depòsit de materials i residus d'acord amb la normativa mediambiental vigent; les activitats necessàries d'acord amb la legislació sectorial aplicable per a l'establiment, funcionament, conservació o manteniment d'infraestructures o serveis públics o privats incloses les estacions per al subministrament de carburant; la implantació i funcionament de qualsevol classe d'equipament col·lectiu, així com d'instal·lacions o establiments de caràcter industrial terciari o de serveis per a l'emplaçament dels quals no existesca un altre sòl idoni, i sempre que amb càrrec exclusiu a la corresponent actuació es resolga de forma satisfactòria les infraestructures i els serveis necessaris.
I, evidentment, la vivenda aïllada familiar, la vivenda rural vinculada a explotació agrícola, com dia a l'esmena anterior.

Introduïm l'article, un article 20-bis, l'esmena 83, un article nou.
Pensem que després de l'article 20, dedicat a construccions i instal·lacions agrícoles i ramaderes, hauria d'haver un altre article relatiu als magatzems vinculats a explotació agrícola, ramadera o forestal, perquè és una cosa diferent a la vivenda rural vinculada a explotació agrícola.
I pense que en qualsevol municipi sobretot d'interior, a part de l'habitatge rural vinculat a explotació agrícola amb 10.
000 metres quadrats, és a dir, amb l'hectàrea corresponent, és imprescindible el tema dels magatzems vinculats a aquesta explotació agrícola ramadera i forestal.
En conseqüència, els plans urbanístics o territorials establiran les característiques d'aquestes construccions.

Respecte a la vivenda aïllada i familiar, presentem una esmena d'addició en la qual diu que per a l'autorització d'aquests habitatges es requerirà l'autorització prèvia per part de la conselleria competent, cosa que vostés han tret de la legislació actual i encara vigent.
No ens pareix correcte que el tema de la vivenda aïllada i familiar depenga únicament i exclusivament dels ajuntaments.
Pensem que l'autorització prèvia, com estava en la llei actual, servia de molt i, sobretot, servia per a treure de compromisos a molts tècnics municipals i alcaldes.
De fet, pensem que, sobretot, la problemàtica és en els municipis més menuts, amb uns serveis administratius o tècnics més reduïts que en els grans.
I perquè ho vegen, posem que per a la millor execució del planejament especial establert en aquesta llei, i mitjançant un decret del Govern Valencià, es puga delegar aquesta competència als municipis de més de 25.
000 habitants.
Ara, als menuts, de 25.
000 cap avall, seria necessari mantindre l'autorització prèvia per part de la Conselleria de Territori i Habitatge.

Presentem també, referit a l'habitatge rural vinculat a explotació agrícola, com dia abans, que el que no té sentit és que un pla general d'ordenació urbana o un pla especial delimite les zones que jo els deia.

Respecte els assentaments rurals històrics, hem presentat una esmena de modificació a l'article 23, perquè pensem que en lloc de dir que s'acceptarà l'ampliació de l'assentament permetent obres d'ampliació de les edificacions en un 20%, ha de dir simplement que s'inclourà, perquè pot ser un autèntic colador al respecte.

Respecte a l'explotació de pedreres i àrids, que eren l'esmenes 92 i 93, havíem fet una transaccional, i, per tant, passo ja d'aquestes.

L'esmena 101 fa referència a les condicions d'implantació de les activitats industrials i productives.
Pensem que caldria afegir, després del punt 1, del primer punt, un altre punt dient que només podran admetre's sol·licituds per a terrenys que disten més de cinc quilòmetres de sòl amb qualificació urbanística apta per albergar la indústria proposada i amb l'informe favorable.
Més que res perquè si dins d'aquests cinc quilòmetres hi ha espai suficient per a fer-ho, no tindria sentit fer allò anterior.

Dir també una esmena d'addició relativa també a les condicions d'implantació d'activitats industrials i productives, afegir un nou apartat al punt 2.
És a dir, que es tinga en compte en les activitats a implantar no sols les de transformació i comercialització de productes agraris, sinó també indústries de baixa rendibilitat per unitat de superfície, on s'ha de dedicar gran part d'aquesta a dipòsit, magatzem o a assecat de mercaderies a l'aire lliure i amb recinte, que, en tot cas, haurà de tancar-se adequadament i amb una instal·lació de pantalla vegetal.
Estic segur que esta esmena me l'aprovaran, esta, l'esmena 103, perquè coincidix amb una esmena que tenen vostés idèntica a la meua.
És veritat o no?
Es veritat.
*(El senyor Maluenda: "vosté votarà en contra")* No.
Bé, he votat al que és l'article.

 

**El senyor president:**

Senyories, per favor.

Dirigisca's a la comissió, per favor.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

A l'article 27, en les condicions d'implantació de les activitats terciàries o de serveis en sòl no urbanitzable, vostés solament inclouen el que són estacions de subministrament de carburants i àrees de servei.
Pense que hi ha una activitat importantíssima i que tenen una gran quantitat de problemes en els municipis mitjans, que són el delimitar zones per a aparcament de vehicles, inclòs el transport pesant, i que vostés no ho han inclòs.

Respecte ­per anar avançant estos dos minuts­ al títol II, que fa relació a l'ordenació del sòl no urbanitzable, caldria, pensem, introduir una secció cinquena relativa a les determinacions específiques en sòl no urbanitzable de protecció agropecuària, en coherència amb el que abans jo he introduïa que a banda dels dos tipus de sòl que especifica el projecte de llei, com és el no urbanitzable comú i el no urbanitzable protegit, introduir un tercer tipus de sòl, seria el no urbanitzable de protecció agropecuària.

Insistixc, senyor Maluenda, en el mateix, amb tots els meus respectes i consideracions sobre això.
Ja ho sé que hi ha un article en el qual parlen del tema d'aquestes àrees de producció intensiva, però jo pense que val la pena dedicar-li un article sobretot per a concretar coses que no recull l'article que vostés tenien, sobretot respecte les obres, usos i aprofitaments que es podrien fer en aquest sòl no urbanitzable de protecció agropecuària.
Per què?
Perquè si vosté ho inclou, com ho han inclòs en el projecte de llei, en sòl no urbanitzable protegit, hi han tota una sèrie d'activitats que no es podran desenvolupar.
Per això posem, entre les obres, usos i aprofitaments, activitats d'oci com la pràctica d'esports, acampada i tal; activitats científiques; tancament de finques amb elements vegetals, metàl·lics o de fàbrica.

Però sobretot respecte els usos hi han tota una sèrie d'usos que no estarien permesos en la qualificació que vosté introduïx, com serien les accions sobre el sòl o subsòl que impliquen moviment de terres tal com dragats, defensa contra les avingudes, abancalaments, desmunts, farciments i altres anàlegs relacionats sempre amb el manteniment d'aquesta elevada productivitat agrícola o ramadera d'especial protecció.
També construccions, instal·lacions agrícoles i ramaderes i habitatges rurals vinculats a explotació agrícola o ramadera, d'acord amb el que preveuen els articles 20 i 22 d'aquesta llei; construccions i rehabilitacions destinades al turisme rural; obres i instal·lacions necessàries per a la gestió del domini o serveis públics o activitats d'utilitat pública o d'interés general; construccions i instal·lacions per a equipaments, dotacions o serveis que hagen d'emplaçar-se al medi rural ­escoles agràries, centres de.
.
.
" tal­; construccions destinades a activitats complementàries de primera transformació, magatzem i envasat de productes del sector primari, i no estarà permesa l'obertura de nous camins o pistes que no estiguen expressament contemplats en el planejament urbanístic.

És a dir, aquí hi ha una sèrie d'autoritzacions que serien practicables amb el projecte de llei, però unes altres que, si no introduïxes una categoria especial de sòl, no serien practicades.
I sobretot un tipus de sòl ­en estos catorze segons­ que si s'ha posat un article diferent i diferenciat i un tipus de sòl diferent i diferenciat és perquè són sòls d'intensa producció i productivitat agrícola i ramadera, i en conseqüència, per evitar la pressió urbanística.

Gràcies per haver-me deixat passar este mig minut.
Creia que anàvem de cara cap avall.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Torn en contra?
Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Bé, este bloc d'esmenes, senyor Sanmartín, mire ­comencem per la 49, que és l'orde en què vostés les ha defensades i de l'agrupació­, és una esmena que planteja una divisió al text de l'article 10.
1.
d que no té massa sentit.
I per què no té massa sentit?
Perquè l'article establix les determinacions que el planejament territorial pot contindre sobre sòl no urbanitzable, i entre elles es troba la possibilitat d'establir programes i projectes per a la sostenibilitat i qualitat de vida.
Però no s'ocupa del contingut d'eixos programes i projectes, ja que eixa és una competència regulada en la ja tan mencionada al llarg d'este debat Llei 4/2004, d'ordenació del territori i protecció del paisatge.

Les esmenes 50 i 51, a l'article 10, també són innecessàries, ja que el Grup Socialista proposa que s'incloga en l'article 10 una cosa que ja està en l'article 10.
d, ja que els programes i projectes per a la sostenibilitat i la qualitat de vida, tal i com se configuren en la vigent llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, poden referir-se a qualsevol camp de l'acció pública, i entre estos, la llei cita sense lloc a dubtes l'agricultura i el medi rural.

En l'esmena 52 torne a dir-li que esta és una esmena innecessària, ja que la utilització racional de les riqueses i recursos naturals es configura com u dels continguts propis de la Llei d'ordenació del territori, i a més, l'article 24 d'este projecte de llei que estem discutint ja regula les condicions d'explotació de les pedreres, extracció d'àrids i de terrenys o recursos geològics o hidrològics, i hem fet una esmena transaccional, subscrita per tots els grups, que aporta un nou text a eixe article 24.
Per tant, si vosté està d'acord amb el contingut de l'article 24, no té massa sentit que mantinga esta esmena 52, perquè eixe article 24 ja està inclòs.

En l'esmena 59, que es referix a l'article 12.
1, se referix a les normes d'aplicació directa de les construccions i edificacions en sòl no urbanitzable.
No podem acceptar-li esta esmena perquè entenem que en cada cas les parets mitjaneres deuran adaptar-se no al que vosté diu, sinó a la tipologia tradicional de la zona, d'acord amb el que especifica el text del projecte de llei.
Si són de rajola cara vista o no ho són, com vosté planteja, s'haurà de respectar el que és habitual en la zona en què s'intenta fer eixa construcció.

La 60, que és a l'article 12.
3, és inacceptable també perquè s'estima més encertat atendre's a la legislació específica aplicable, i aixina evitarem contradiccions o interpretacions errònies.

En l'esmena 61, a l'article 12, no podem afegir un nou apartat amb el text que el Grup Socialista proposa, perquè en l'article, tal com està redactat, en el seu punt 1 ja establix l'obligatorietat que en les edificacions en sòl no urbanitzable deuen ser acords amb el seu caràcter aïllat i que harmonitze amb l'ambient rural i el seu entorn natural.
Esta proposta ja està regulada en l'article 34 de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, que és on es regulen les normes d'aplicació directa en el medi rural.

L'esmena 63, també a l'article 12, demana afegir un altra nou punt amb un text que prohibix la propaganda, cartells, anuncis i tanques publicitàries en camins, edificis, construccions, etcètera, qüestions que no són pròpies d'esta llei.
És molt més adequat que forme part del text de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, i per allò aixina figura en l'article 34 de la Llei 4/2004, que vam aprovar recentment.

L'esmena 64, també a l'article 12, demana que s'afegixca un nou punt amb el següent text: que "en cas de reforma o rehabilitació d'edificis existents, estes no hauran d'afectar mai a elements estructurals o de façana o coberta i s'obligarà, aixina mateix, a la reposició dels seus elements de fusteria i forja existents.
" El contingut de l'esmena té sentit en cas d'elements catalogats i sempre d'acord amb el seu nivell de protecció, però clar, mos trobem altra volta amb una qüestió que és més pròpia de la Llei 4/2004 i que està arreplegada en l'article 34.
3.

L'esmena 66 és ja a l'article 15.
Mire, no és convenient acceptar esta esmena perquè tampoc seria oportú establir de forma taxativa quines actuacions s'entenen d'utilitat pública o d'interés social.
El seu text, el que mos proposen, és impropi d'una llei.

Quant a l'esmena 69, també a l'article 15, és innecessària, perquè la redacció del precepte ja contempla la necessitat de compatibilitzar els valors paisatgístics o mediambientals existents amb la possibilitat d'oci urbà.

Quant a l'esmena 70, esta esmena és al punt 3, i diu: "On diu: 3.
Ha de dir: 4.
" Deu ser una confusió de la seua senyoria, perquè no té cap sentit.
Si se fa com a conseqüència de l'esmena 69, mire, tampoc me val, perquè eixa esmena 69 no proposa ninguna addició sinó més bé una modificació.
Per tant, s'hauria de mantindre l'ordenació que figura en el text.

L'esmena 71, també a l'article 15, modifica el text del projecte en l'últim paràgraf d'este article, però em sembla que la redacció és més clara i completa en la forma que figura en el projecte de llei.

Quant a l'esmena 75, en l'article 18.
1.
c, no es pot acceptar tampoc perquè el projecte de llei, en relació als usos susceptibles d'albergar-se en el sòl no urbanitzable, establix la necessitat que el pla ordene i delimite les zones vocacionalment aptes per a albergar estos usos, prohibint aquells que siguen impropis en les zones d'ordenació delimitades.

L'esmena 78 a l'article 19: considerem també innecessària la modificació que proposen en l'esmena 78, perquè ja que la relació d'usos i activitats que inclou ja vénen desenrotllats ens els articles següents.
.
.

L'esmena 79 i 81: estes esmenes, a pesar que només diuen "on diu 1, deu dir 2", i en l'altra esmena, "on diu 2, deu dir 3", són confuses i, per tant, pot crear problemes en el cas que prosperaren.
Jo crec que devia retirar-les.
Hem pensat que estes esmenes volen acceptar el text que figura en el projecte de llei com a article 19.
1 i 19.
2, però preferixen que en l'ordenació figure com a número 1 el text de l'esmena 78, respectant els punts del text del projecte, 1 i 2, però que passarien a ser 2 i 3.
És aixina, veritat?
, m'ho imaginava.

Doncs, mire, és molt fàcil, vosté no ha de fer tres esmenes, vosté faça només una esmena d'addició, que no de modificació, i en eixa diu que figure com a primer punt d'este article i ja sap que automàticament, sense necessitat que la seua senyoria ho diga i que s'aprove aquí, que se vote en la comissió, se fa la correlació de tots els números, fixe's vosté si en compte 3 punts n'hi hagueren 18, què hauria de fer, 19 esmenes?
, 1 per al que vol aporta i 18 per a córrer els números?
Crec que és un error que vostés deuen corregir i que utilitzen a menut.

Aquí hi ha altres qüestions.
L'esmena 83: esta esmena vol afegir un nou article a continuació del 20, aportant un text que és innecessari i ho és precisament perquè l'article 20.
1 ja arreplega de forma més completa i clarificadora el que vosté proposa.
Però me dóna la raó al que he dit en les esmenes anteriors de l'ordenació: si vostés ens aporten aquí el text per a un nou article, per què no presenta després la modificació de l'ordenació de tots els articles que queden fins al final de la llei?
Perquè és innecessari.
Doncs, igual ocorre quan se planteja addicionar un punt a un article.

L'esmena 85 a l'article 21.
Mire vosté, la llei realitza un important trasllat de competències als ajuntaments, ampliant aixina el marc de l'autonomia municipal garantida per la Constitució espanyola.
Aixina, aquells usos i aprofitaments més directament vinculats amb l'ús del sòl no urbanitzable, passen a ser competència, quant a autorització, dels mateixos ajuntaments, que són qui millor coneixen i poden valorar realment les possibilitats del seu terme municipal.
Però, a més, creem en l'autonomia local.

L'esmena 87 no podem acceptar-la, perquè ja l'article 21 que volen esmenar establix la superfície mínim de la parcel·la per vivenda i el percentatge màxim d'ocupació de la superfície.

Quant a l'esmena 89, esta és la que li dia que no anem a acceptar-la, encara que és coincident amb la 88 de mosatros, demana el mateix, encara que amb altres paraules.
Però el que m'estranya enormement és que la seua senyoria, el seu grup, haja votat en contra de l'esmena 88, si és coincident el contingut, encara que amb altres paraules, al que vosté planteja en el 89.

L'esmena 91 pretén substituir "acceptarà" per "impedirà" en el punt 3.
*a* de l'article 23.
Mire, el projecte de llei pretén no esterilitzar els assentaments existents i comptar amb una revitalització d'ells, i és necessari i convenient permetre una ampliació dels assentaments dins de certs límits fixats legalment.
La prohibició que proposa el Grup Socialista provocaria una situació d'abandonament i de deteriorament dels assentaments.

Quant a l'esmena 92 i 93, ja han estat arreplegades en l'esmena transaccional conjunta de la 94 i 95 del Grup d'Esquerra Unida, conforme ha dit bé la seua senyoria.

L'esmena 101 a l'article 26.
En la declaració d'interés comunitari pot ser valorada la necessitat i conveniència d'ubicació de la construcció.

L'esmena 102.
Estem altra volta en el que hem dit anteriorment, "a on diu 2 deu dir 3", però ara l'error és doble, perquè si es basen en la possible acceptació de l'esmena 101, no han tingut en compte que esta no és d'addició, sinó de modificació, i, clar, se mantindria, encara que haguérem acceptat el mateix ordre.

Quant a l'esmena 103, mire, l'esmena 103 no podem acceptar-li-la: clar que és coincident amb la 100 de mosatros?
, per això la seua senyoria la votat a favor!
El que no podem és acceptar-li-la, perquè estaríem dient dos voltes el mateix, seria reiterativa.
Vosté el que hauria d'haver fet és retirar-la ara, conseqüentment amb el que esta comissió ja ha aprovat i que vosté també ha acceptat.
Eh?
*(Un diputat fa un comentari sense micròfon)* Això, quan aplegue el moment, vosté hauria d'haver-la retirat.
.
.

**El senyor president:**

 

Per favor, eviten el diàleg, per favor.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

L'esmena 110.
.
.
*(Un diputat intervé sense micròfon)* Haurà segut un lapsus de numeració, una cosa molt habitual en vosté.

Article 110.
.
.
Esmena 110, perdone, senyor Godoy, esmena 110 a l'article 27.
Quant a esta esmena he de dir-li que en la tramitació de la corresponent declaració d'interés comunitari poden contemplar-se els aspectes a què es fa referència en el text que les seues senyories proposen en l'esmena, i tindre en compte també que s'establix la necessitat de dispondre dels informes que es consideren convenients, a fi de garantir l'oportunitat i adequació a les circumstàncies concurrents en la construcció que es sol·licite.

Quant a l'esmena 111, pensem que la parcel·la exigible per a estes actuacions terciàries o de servicis siga, almenys, de mitja hectàrea.
.
.
, volen vostés.
Mosatros pensem que és suficient, tenint en compte que el 50% deu quedar lliure de construcció o edificació i dedicada a l'ús agrari o forestal efectiu, si pot ser, i en el seu estat natural primitiu, una hectàrea, com demana la seua esmena, mos pareix més bé excessiu.
Demanem mosatros.
.
.
, en el projecte de llei, regulem que siga mitja hectàrea i vostés volen ampliar-ho a una hectàrea.

Però el que més me sorprén és que a rengló seguit, en l'esmena 111, no accepten això de mitja hectàrea; però a rengló seguit, en la 112, pretenen que per a eixes actuacions terciàries o de servicis en sòl no urbanitzable, siga, almenys, de mitja hectàrea, i vullguen ampliar-la a almenys una hectàrea, i a rengló seguit demanen en l'esmena 112 que el conseller competent puga dictaminar la reducció de la parcel·la de mitja hectàrea, que rebutjaven o volien ampliar a una hectàrea, ara volen que el conseller tinga la potestat de reduir-la, però no diuen a quina superfície.
Reduir-la.
Me pareix que és contradictòria l'esmena 112 amb la 111, que les dos són de vostés.

Quant a l'esmena 113, al títol II, esta esmena, última d'estar defensada, pretén afegir al títol II una nova secció amb dos nous articles que no tenen massa sentit.
Perquè les determinacions específiques en sòl urbanitzable de progressió agropecuària es troben ja contemplades en la secció quarta, que es referix a les determinacions específiques en sòl no urbanitzable comú.

A més, la llei té previst que mitjançant la tècnica de la zonificació, els plans urbanístics o territorials, delimiten les zones de terrenys adequats per a aprofitament agropecuari, forestal o cinegètic.
Sí que és veritat que és coherent amb altres esmenes que vosté ha defensat al llarg del debat, perquè, clar, vosté té un concepte del sòl no urbanitzable protegit que és més bé limitant, no accepta totes les valoracions que mosatros fem dins d'eixa qualificació quant al que deu ser el sòl protegible, entre ells, el tema agropecuari, que vosté planteja ahí.

I com vosté se manté en eixa idea, doncs, jo pense que ara no té massa sentit que vosté mantinga l'esmena al títol II, sabent el destí que han sofrit les esmenes anteriors relacionades amb esta qüestió.
Podríem, si se mos torbara un poquet el cap, mos despistàrem una mica, doncs, mire vosté, acceptar, i el títol II, quan eixes catalogacions de sòl no urbanitzable que fa la llei, que és el sòl no urbanitzable comú i el sòl no urbanitzable protegit, no ha segut ampliat a una tercera classificació, com vostés volen.
Fixe's, què aconseguiríem si esta esmena prosperara?
Pense que també la seua senyoria deuria retirar-la, encara que reconec que és coherent amb el que ha defensat anteriorment, però que ja ha segut rebutjat per la comissió.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyories, abans de continuar, volguera demanar a les seues senyories, que, tant com siga possible, eviten el diàleg entre vostés i es dirigixquen en tot moment a la comissió i, en el seu cas, a la taula.

Moltes gràcies.

Advertir les seues senyories que l'esmena número 103 decau per tal com és idèntica o quasi idèntica a la número 100, que ha segut ja aprovada en el grup que ha defensat el Partit Popular.

I, lògicament, la 92 i la 93, queden retirades, ja que han segut transaccionades.

Mos queden 28 esmenes, que passaríem a votació conjuntament, excepte que algun grup demane alguna votació separada.

Diga, senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Volia excloure del bloc complet la 85 i 89, per un costat, eixes dos juntes; i també un altre bloc conjunt 69, 70, 71, 78, 79 i 81.

**El senyor president:**

 

Anem a vore.
Un bloc de la 85 i 89, i després 69, 70, 71, 78, 79 i 81.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Este últim bloc inclou moltes de les coses numèriques que s'han dit abans.
.
.

**El senyor president:**

 

I després ja, la resta.
Molt bé.

Anem a començar la votació.
Primerament la número 85 i 89, conjuntament.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
9.
Per 9 vots en contra i 4 a favor, queden rebutjades.

Ara el bloc de la 69, 70, 71, 78, 79 i 81.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.
Per 8 vots en contra, 4 a favor i 1 abstenció, queden rebutjades.

I ara la resta d'este bloc.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 5 a favor, queden rebutjades la resta d'esmenes.

Passem a votar l'article 10, 11 i 12, que ja han segut debatudes de les esmenes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Per 8 vots a favor i 5 en contra, queden aprovats els articles 10, 11 i 12.

A l'article 13 i 14 no n'hi han esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
5.
Per 8 vots a favor i 5 abstencions, queden aprovats els articles 13 i 14.

L'article 15, han segut ja les esmenes debatudes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Abstencions?
Cap.
Per 8 vots a favor i 5 en contra, queda aprovat l'article 15.

L'article 16, no hi han esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
Per 8 vots a favor i 5 abstencions, queda aprovat l'article 16.

L'article 17, 18 i 19, ja estan les esmenes debatudes.
Passem a votació conjuntament els tres articles.
.
.
*(veus)* 17, 18 i 19.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Per 8 vots a favor i 5 en contra, queden aprovats els articles 18 i 19.

L'article 20, no té esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
5.
Per 8 vots a favor i 5 abstencions, queda aprovat l'article 20.

L'article 21, 22 i 23, ja han segut les esmenes debatudes.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Per 8 vots a favor i 5 en contra, queden aprovats els tres articles.

L'article 24, n'hi una esmena transaccional que ha segut aprovada.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovat l'article 24.

Article 25, 26 i 27, ja han segut les esmenes debatudes, eh?
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Per 8 vots a favor, 5 en contra, queden aprovats els tres articles.

L'article 28 no té esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vos en contra?
Cap.
Abstencions?
5.
Per 8 vots a favor i 5 abstencions, queda aprovat l'article 28.

L'article 29, tenim el grup d'esmenes del Grup Socialista, de la 114, 127, 130 ­agrupades­, 131, 133, 134, 150, 151, 156, 160, 161, 163, 168, 169 i la 138 que té una transaccional, que llegirem al final i se sotmetrà a votació.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Sanmartín.

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
de la zona.

A l'esmena 130, d'addició, el canvi o substitució de les determinacions en les mateixes declaracions d'interés comunitari, exigeix complir el mateix procediment legal previst per a la seua aprovació.

Pensem que aquest procediment siga exigible no sols en l'aplicació i forma de les edificacions autoritzades, sinó també en l'autorització d'usos provisionals del sòl i obres de caràcter transitori.

Respecte a l'esmena 131, això del cànon d'ús i aprofitament que paga el promotor quan, si mal no recorde, ha aconseguit una activitat mitjançant una declaració d'interés comunitari, presentem una esmena de modificació de tot el punt 2, perquè el projecte de llei diu que el cànon, doncs, s'establirà per quantia corresponent al cost econòmic que es derivaria de la transformació d'un sòl urbanitzable per l'obtenció d'una parcel·la equivalent a la vinculada per la declaració d'interés comunitari atribuït.

Nosaltres el que diem és que el cànon es determine, doncs, prenent com a base la diferència de valor que resulte per al terreny com a conseqüència del canvi d'ús donada per aquesta declaració d'interés comunitari.
La justificació és molt clara: es tracta, doncs, no sé com dir-ho, de mantenir la regulació vigent del cànon i la seua quantificació.

El 2% del diferencial del solar del sòl abans i després de l'atribució de l'aprofitament ens pareix correctíssim.
En la modificació de la llei és planteja com el 100% dels costos de transformació d'un sòl no urbanitzable de paràmetres urbanístics anàlegs, la qual cosa comporta que el cànon pujaria a un cost equivalent al de totes les infrastructures, serveis i dotacions corresponents a un programació d'actuació integrada.

Tot això, doncs, pensem que suposa un increment, tal com està el projecte, un increment del cost del cànon sobre el vigent difícilment justificable, tant en termes econòmics multiplica estic segur per molts o per uns quants números el cànon avui vigent, com en termes també jurídics, trasllada, jo pense, trasllada el sòl rústic no urbanitzable el règim jurídic de càrregues i deures urbanístics del sòl urbanitzable al respecte.

Respecte a l'esmena 133 de terminis de vigència, una esmena de modificació al punt u, la conselleria competent en matèria d'ordenació de territori, a proposta motiva de l'ajuntament afectat, establirà els següents terminis de vigència que en cap cas podran superar els 30 anys.
Bé, el termini que procedisca, tal i tal.
.
.

Una altra esmena de modificació, la 134, al punt 2 de l'article 35, que són els terminis de vigència, diu que finalitzat el període de vigència, i per tant caducada la declaració d'interés comunitari, es podrà sol·licitar pròrroga segons el projecte de llei per un període igual o inferior a l'inicialment assignat, diu el projecte de llei.
I nosaltres pensem que tan sols hauria d'existir una primera pròrroga màxima de deu anys i altres pròrrogues successives, sense que en cap d'elles puga superar les cinc anualitats.

Una esmena de modificació, l'esmena 138, que fa referència, cosa que no fa el projecte de llei, al fet que les llicències caducaran també per incompliment de les condicions de la qualificació urbanística o de les altres imposades en les llicències, així com de qualsevol altra determinació substantiva d'ordre territorial i urbanístic, suposarà, evidentment, la caducitat de la llicència, la caducitat de la qualificació urbanística assignada implicarà, a proposta motivada per l'ajuntament i amb el vist-i-plau de la conselleria competent, el desmantellament de les instal·lacions i demolició de les construccions.

Tenim després l'esmena 150, que és una esmena d'addició que fa referència a les activitats terciàries i industrials d'interés regional no contemplades als articles 26 i 27 per la seua magnitud.
Simplement jo pense que seria coherent no per aprofitar la llei actual de sòl no urbanitzable sinó perquè pensem que es tracta de mantenir la regulació, avui vigent, relativa a les actuacions singulars d'interès i transcendència socioeconòmica, que són d'àmbit supramunicipal, inclús regional, amb la necessària adequació a la legislació urbanística vigent.
Pense que no està clar suprimir aquest procediment previst per aquest tipus de grans actuacions que, per cert, s'estableix a més en totes les legislacions autonòmiques sota la denominació de projectes d'interés regional o de singular interés.
Pense que no té cap sentit llevar-li l'article que fa referència en l'actual llei vigent.

I respecte a la 151, i anem acabant, que són les disposicions addicionals.
A la disposició addicional segona, que fa referència a la parcel·lació de finques o terrenys, bo, es presumeix la presència de finalitat urbanística quan done lloc a una finca de superfície inferior a la mínima exigible per a aquesta llei.
I s'estima que no concorre aquesta circumstància.
Jo pense que hauria de dir que s'estimarà que no concórrega aquesta circumstància quan estiga acreditada que la finalitat de la divisió o segregació responga a requeriments objectius de l'explotació agrària o de l'activitat econòmica que degudament autoritza, que degudament estiga autoritzada vinga realitzant-se sobre aquest.
Nosaltres, doncs, afegim el tema igual que està al projecte de llei, però afegint que l'activitat econòmica que degudament autoritzada vinga realitzant-se sobre aquest.

Respecte a la disposició transitòria tercera, que és el règim transitori dels procediments, una esmena de modificació, ja que diu el projecte de llei que es podran continuar tramitant i aprovant els expedients no adaptats a la present llei conforme a les disposicions de la legislació anterior.
Nosaltres pensem que es podrien continuar tramitant i aprovant els instruments de planejament i gestió no adaptats a la present llei, conforme a les disposicions de la legislació anterior, però si compten amb l'acord de l'òrgan competent per al seu sotmetiment i informació pública o havent-se realitzat aquest compten amb acord d'adjudicació o d'aprovació provisional de l'Administració actual.

Gràcies.
Res més.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Crec que estem ja en l'últim bloc d'esmenes del Grup Socialista i lamente, lamente les poques aportacions positives que han fet en esta iniciativa, en este projecte de llei tan important per la Comunitat Valenciana.
Però és perquè tenen un concepte crec que totalment equivocat i confós del que és el comesa d'esta llei.
És trist que el grup principal de l'oposició no tinga uns arguments i unes propostes alternatives positives per a millorar un projecte de llei.

Però, bo, concretament, mire, l'esmena 114, que es refereix a l'article 29, presenten una transcripció literal, quasi literal, del que és l'article set de la Llei del sòl no urbanitzable de 1992.
La considerem innecessària l'esmena, per tant, ja que la verificació de compatibilitat de les obres públiques promogudes per les distintes administracions públiques és el vertader objecte material de l'article.
Des de 1994 es troba previst en l'article 81 de la Lrau, sobre execució d'obres públiques en qualsevol classe de sòl, que li és d'aplicació, clar està, i desenrotllat en els articles 169 al 171 del Reglament de planejament de la Comunitat Valenciana, aprovat per Decret 201/1998 del govern valencià.

Quant a l'esmena 127 a l'article 33, el text alternatiu que proposen al punt u, apartat b) d'este article, no aporta ninguna valoració addicional al que és el contingut del projecte de llei.
El projecte de llei diu que en el règim general la declaració d'interés comunitari atribueix usos i aprofitaments en sòl no urbanitzable i està declaració haurà d'estar motivada i fundar-se, entre altres, per l'apartat b), que és al que ens referim, la necessitat d'emplaçament en el sòl no urbanitzable.
Bo, vostés volen canviar això per un text més farragós que diga: que per les seues característiques, impacte territorial, no puguen emprar-se en el sòls urbans, urbanitzables o aptes per a la urbanització.
Mire vosté, per la necessitat d'emplaçament en sòl no urbanitzable.
No fa falta fer una redacció tant llarga.

L'esmena 130, la necessitat d'incloure la mateixa tramitació per a usos provisionals del sòl i obres de caràcter transitori, no aporta res a l'articulat, deixant oberta la porta a la possibilitat d'ubicar instal·lacions no desitjades només pel fet de tindre un caràcter transitori.

L'esmena 131, a l'article 34, que és la que vosté ha fet especial menció del cànon d'us i aprofitament, no té massa sentit especificar el destí de les quantitat percebudes pel cànon imposat, ja que estes s'arrepleguen en l'apartat següent.
A més, els pressupostos de la Generalitat són els que tenen la competència per a determinar-lo, no una llei d'estes característiques.
Açò s'arreplega en l'apartat següent on diu que es quedarà afectada a la gestió del territori, però sense fer el ingrés en la forma que vostés pretenen.
En coherència amb allò previst en la Llei 4/2004, d'ordenació del territori i protecció del paisatge.

I hem d'afegir, a més, que el valor del cànon que proposen es considera inadequat.
Jo no sé per què fan eixa valoració, no sé per què no diuen més o diuen menys o eixa quantitat tan capritxosa, no sé en què es basen.
Considerem que és inadequat, perquè reduir el previst en la llei, i això aniria en detriment del desenrotllament sostenible i la qualitat de vida, que són els principis bàsics en la gestió i ordenació territorial.
Però he esperat que feren una explicació de per què volen variar l'import del cànon.

Quant a l'esmena 133, del termini de vigència, l'article 35, considerem inadequat contemplar un termini major de 30 anys en els casos concrets que ens proposen, perquè s'estaria hipotecant el territori en funció de l'amortització de la inversió inicial.
I això vulnera el principi d'utilització i ús en el sòl no urbanitzable.

L'esmena 134 no considerem encertada la pròrroga que proposen, donat que la sol·licitud és valorada adequadament per la conselleria.
Crec que és més adequada la valoració que fa la conselleria en matèria d'ordenació del territori i urbanisme i mai serà major al termini inicialment assignat, ja que la proposta no estableix una limitació d'estes, mitjançant pròrrogues la concessió podria aplegar a ser indefinida, si anem prorrogant i prorrogant sense posar-li límit.

Quant a l'esmena 138 m'ha estranyat, dins del que cap, que la seua senyoria l'haja defensat, perquè la té retirada, la seua senyoria la té retirada.
Perquè la seua senyoria ha subscrit una transaccional, junt a la 139 del Grup d'Esquerra Unida i, automàticament, diu el Reglament que això és el reconeixement tàcit de retirar eixa esmena.
Per tant, no em referisc a ella, no havia d'haver-la defensat.

L'esmena 150 diu a un nou article, l'esmena pretén introduir la introducció del procediment extraordinari regulat en l'article 20, de la Llei 4/1992, de 5 de juny, de sòl no urbanitzable.
Esta nova llei no fa cap discriminació respecte del procediment, però sí que incidisc en lliurar el sosteniment i el manteniment del medi rural en la zonificació, mitjançant el plantejament que ordenaria i delimitaria les zones ocasionalment aptes per albergar els diferents usos susceptibles de fer-se en esta classe de sòl.
En virtut, esta previsió no procedeix fer distincions entre les dimensions de l'actuació que en qualsevol cas deurà justificar la positiva valoració de l'activitat, la necessitat del seu emplaçament en sòl no urbanitzable, la major oportunitat i conveniència front a altres àrees, la racional utilització del territori.
Tot això conforme s'expressa en l'article 33 d'este projecte de llei, que li recomane la seua lectura.

L'esmena 156, a la disposició transitòria tercera, la redacció que proposen només difereix del text del projecte en la següent frase: o que havent-se realitzat esta ­es refereix a la informació pública- compten amb acord d'adjudicació o aprovació provisional.
Resulta evident que si admet que és un instrument de planejament i gestió que es troba en un termini d'informació pública puga continuar el procediment d'aprovació conforme a la legislació anterior, que no és més que la plasmació o aplicació del principi d'irretroactivitat de les lleis consagrat en la Constitució Espanyola i desenrotllat en la Llei de procediment administratiu comú sobre el règim transitori dels procediments.
Als actes posteriors a la mencionada informació pública fins a la seua aprovació definitiva a la que s'ha sotmés el projecte que està en tramitació, abans de l'entrada en vigor de la nova llei.
Evidentment, també es regeixen per la normativa anterior, sense necessitat de menció expressa, incloent el corresponent acte d'aprovació definitiva o, en el seu cas, la suspensió o denegació.

Quant a l'esmena 161 donem per reiterats els arguments d'esta esmena 156.

Quant a l'esmena 163, que és la última, molt breument, a la disposició transitòria sexta, està referida el termini de vigència de les declaracions d'interés comunitari atorgades en l'aplicació de la Llei 4/1992, de 5 de juny.
És convenient que el projecte de llei mantinga el règim transitori i aplicable en les declaracions d'interés comunitari atorgades a l'empar de l'anterior llei de sòl no urbanitzable, com a garantia dels ciutadans.

I la 168 i 169 es refereixen a l'exposició de motius i, bo, el que lleven és a voler traslladar a l'exposició de motius el contingut de les esmenes que han sigut rebutjades.
El Grup Socialista manté que siguen tres classificacions de sòl: el sòl no urbanitzable comú, el sòl no urbanitzable protegit i el sòl no urbanitzable de protecció agropecuaria.
Nosaltres ens mantenim que el sòl de protecció agropecuària, que esta modalitat de sòl no urbanitzable, el sòl de protecció agropecuària, ja es troba inclòs en el sòl no urbanitzable protegit, a l'igual que altres tipus de sòl dignes de protecció.
Per tant, són innecessàries i en coherència amb el que hem fet en les esmenes puntuals a l'articulat, també anem a votar-les en contra.

Res més, senyor president.
Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Tenint en compte que hi ha una esmena transaccional presentada a l'esmena número 138 i la 139, d'Esquerra Unida, la senyora secretària procedirà a llegir esta esmena transaccional i votaríem en primer lloc la mateixa.

Senyora secretària.

 

**La senyora secretària:**

 

Moltes gràcies.

L'apartat 3 de l'article 35 deu dir: caducada la declaració d'interés comunitari el seu titular procedirà al cessament de l'activitat, a desmantellar les instal·lacions i a demolir les construccions realitzades, amb reposició del sòl al seu estat original.
La resolució per la que s'acorda la caducitat haurà de fixar, en funció de les característiques pròpies de cada activitat, el termini para el compliment de les citades obligacions.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora secretària.

He d'afegir que esta esmena transaccional correspon a l'article número 35.

Anem a passar a votació, primer, l'esmena transaccional.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovada l'esmena transaccional.

I ara votarem la resta d'esmenes d'este bloc, llevat que algun grup demane alguna.
.
.
Diga, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Anem a vore.
Per a separar del conjunt tres, que serien la 134, 150 i 156.

 

**El senyor president:**

 

Conjuntament les tres.

Senyories, votem les esmenes 134, 150 i 156.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.
Per 8 vots en contra, 6 a favor i 1 abstenció queden rebutjades estes tres esmenes.

Votem ara la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queden rebutjades la resta d'esmenes.

Passem a votar l'article número 29.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
7.
Abstencions?
Cap.
Per 8 vots a favor i 7 en contra queda aprovat l'article número 29.

Passem ara a l'esmena de l'article 32 i deixem el 30 i 31 per a votar quan estiguen debatudes la resta d'esmenes.
Esta esmena número 123, d'Esquerra Unida-Els Verds: l'Entesa, que s'acumula a la 124, 125, 126, 128, 129, 135, 136, 137, 140, 144, 145 i 146, tenint en compte que la 139, que també estava ací, queda retirada, perquè s'incloïa en l'esmena transaccional que hem votat adés.

Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Molt bé, moltes gràcies.

Estes esmenes, la major part d'elles, estan referides a les declaracions d'interés comunitari.
Aquestes declaracions són una peça molt important en l'articulat d'aquesta llei, i són una ferramenta d'un gran poder en mans de l'administració per a permetre o no una gran gamma d'activitats que poden tindre molta incidència en l'ocupació del sòl i en els valors ambientals del territori i el paisatge.
En base a aquestes declaracions, poden permetre's obres, indústries, infrastructures, construccions i activitats molt variades que, en principi, no s'atenen a allò que es pot fer en sòl no urbanitzable, però precisament per disposar d'esta declaració ja podrien tindre llum verda.

Si en algun lloc és especialment necessari evitar la discrecionalitat absolutament i actuar amb la màxima objectivitat, rigor i neutralitat és precisament en aquestes declaracions.
Però el projecte de llei presenta aquesta figura donant-li tots estos poders que estic dient sense pràcticament cap limitació a l'hora d'aplicar-la, de manera que aixina no es pot garantir que s'utilitze sempre correctament aquesta ferramenta.
I podem tindre discrepàncies molt grans si no posem unes regles del joc comunes, assumibles per tots, i que després les administracions, siguen del color polític que siguen, les facen complir.
Si no establim amb claredat estes condicions i limitacions, una determinada administració autonòmica podrà premiar o castigar un determinat municipi en funció del seu color polític o en base a les influències de poders fàctics pròxims al partit que governe en un determinat moment.

Açò que estic dient cobra importància si tenim en compte que amb esta declaració es poden admetre actuacions que originen importants beneficis econòmics i grans impactes ambientals, socials i econòmics, i que podrà obligar a modificar les previsions de la planificació municipal.

Sabem de casos a on estes declaracions s'han emprat de manera inadequada o discutible almenys.
Per exemple, recentment va eixir en premsa un cas, supose que una miqueta graciós, de la declaració d'utilitat pública per a un local *d'alterne*.
Supose.
.
.
bé.

A on acaba, per tant, la capacitat de declarar l'interés comunitari?
L'interés, per a qui?
Com es mesura el nivell d'interés o l'amplitud dels beneficiats?
Jo crec que en rara ocasió estarem tots d'acord en la necessitat indiscutible d'un determinat projecte, que no genere cap discrepància i que beneficie per igual a tots els ciutadans.
El fet normal és que no passe açò.
Llavors, el que ocorre és que s'entre en conflictes amb altres elements a defensar.
En eixes ocasions, en base a què es pren la decisió?
Com fugir de l'ombra de sospita que ahí no s'ha actuat amb total rigor?
Com es pot garantir la neutralitat i l'objectivitat?
Per això caldrien mesures més clares, indicacions més precises per a evitar eixa immensa discrecionalitat que ara per ara queda en la llei, en el projecte de llei.

Per exemple, en l'articulat es parla de "consideració positiva de l'activitat".
Què significa això exactament?
A on està l'objectivitat d'eixa expressió, que és una valoració subjectiva?
Amb quins criteris se pot fer eixa consideració?
Nosaltres pensem que almenys ha d'exigir-se una justificació documentada, és a dir, documental, per escrit, objectiva i contrastable, que demostre la necessitat social de l'obra, de l'activitat que s'estiga plantejant, que s'estiga sotmetent a esta declaració.

També remarquem que aquestes declaracions d'interés comunitari no puguen afectar mai a sòl no urbanitzable protegit.
En principi, açò podria paréixer innecessari, donat que en l'article 31 es parla de les declaracions relació exclusiva al sòl no urbanitzable comú, però resulta que després açò no s'especifica en cap lloc de manera explícita, i on es diu en ningun lloc clarament que no poden afectar al sòl no urbanitzable protegit.
I en els altres articles on se parla de les DIC ja no apareix especificat sòl no urbanitzable comú, sinó que es parla genèricament de sòl no urbanitzable, amb la qual cosa queda ahí una possibilitat d'ambigüitat que, en tot cas, si la voluntat del legislador és deixar ben clar que és exclusivament per al comú, hauria de dir-ho amb eixa claredat i dir clarament que no mai afectaran al sòl no urbanitzable protegit.
Si no, genera confusió o almenys indefinició.

N'hi ha un altre bloc d'esmenes, un altre conjunt d'esmenes, en relació a les pròrrogues de declaració d'interés comunitari.
Nosaltres pensem que el projecte de llei deixa massa fàcil obtindre pròrrogues, massa pròrrogues i massa llargues.
I a més, permet unes pròrrogues tàcites a les quals ens oposem.

Nosaltres plantegem que es posen límits a esta possibilitat, de manera que es marque la duració màxima, així com el nombre màxim de pròrrogues que han de quedar establertes.
Si no, el que passa és que una llicència que s'ha obtés fa molt anys pot resultar efectiva moltíssim de temps després, malgrat haver canviat molt les condicions de l'entorn, socials, econòmiques, etcètera.
Estem vivint en un món que canvia molt de pressa, i a on ningú assegura ni garantix res per trenta anys.
Llavors, resulta sorprenent tanta generositat en estes pròrrogues que poden tindre impactes ambientals molt grans durant llarguíssims períodes de temps, com està passant ara per exemple en pedreres o en altres activitats, generant conflictes i que per a resoldre's a voltes se veu l'administració obligada a pagar unes indemnitzacions elevadíssimes per a poder clausurar activitats que mai s'haurien d'haver autoritzat o prorrogat i que estan ahí com una penyora, com una obligació durant excessiu temps.

En fi, finalment, com ja s'ha comentat, alguna de les esmenes que havem plantejat han estat transaccionades, i per tant, ja no té sentit que les comentem ara, i acabaria amb açò.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Muy bien, señor presidente.

Bueno, pues quitando la enmienda 139, que se ha agrupado anteriormente y se ha transaccionado, en este grupo de enmiendas fundamentalmente usted incide sobre las declaraciones de interés comunitario, y sigue planteando esas sombras de sospechas sobre la eficacia de la ley, que yo creo que es una magnífica ley.

Claro, cuando habla de *no urbanizable* parece que usted quiere decir *no utilizable*, es algo que no tiene que tener ningún uso, ningún aprovechamiento, ningún mantenimiento y no se puede hacer nada.
Yo creo que *no urbanizable* es no urbanizable, son procesos al margen de los procesos urbanizadores y, como decía el artículo 1 y el artículo 2, fundamentalmente en el que se tiene que mantener el carácter rústico y los usos tradicionales, fundamentalmente, pero otros también, que sean compatibles con esos aspectos naturales y tradicionales.
Y eso es lo que plantea la ley y lo que mantiene.

Entonces, en este apartado, en este capítulo de las declaraciones de interés comunitario, son unos procedimientos excepcionales de autorización de esos usos, en ningún caso urbanizables, que tiene otro procedimiento, pero de usos compatibles y que se tiene que demostrar que son positivos para el que los plantea, para el conjunto de la sociedad y también para el suelo no urbanizable.
Hay que plantearlo desde esa perspectiva.

Y por ello, dentro de la declaración de interés comunitario figura introducido en la ley de 1992 con una experiencia y, yo creo, con una efectividad muy notable, independientemente de que haya expedientes puntuales que puedan estar mal, como en cualquier actividad administrativa.
Pero claro, se requiere, y dice: La declaración de interés comunitario, cumpliendo todos los artículos anteriores, deberá estar motivada y fundarse en una positiva valoración de la actividad solicitada con los criterios de esta ley, necesidad del emplazamiento en el suelo no urbanizable con los criterios de esta ley, oportunidad, conveniencia de la localización frente a otras zonas de suelo no urbanizable, utilización racional del territorio, imposibilidad física de la actividad en otro tipo de suelo, la incidencia de la actividad en el desarrollo sostenible, la recuperación natural de zonas deprimidas, la cercanía a la red de infraestructuras existentes para evitar tener que hacer nuevas infraestructuras, la contribución de la actividad a mejorar los niveles de ocupación, no pueden ser contradictorios con la evaluación de impacto ambiental ni con la elaboración ambiental estratégica ni con los informes preceptivos emitidos en materia de patrimonio cultural.

Yo creo que ahí hay una serie de criterios que, en lo que es un expediente, se motivan.
Usted igual no sabe, y tal vez yo tampoco, hacer una motivación, porque no somos expertos, pero yo entiendo que usted coge un expediente y dice: "oiga, es que esto es discrecional".
No es discrecional.
Aquí hay muchos criterios que se puede valorar positivamente una actividad en función de su incidencia social en la zona, laboral, de su menor ocupación de suelo, de la reutilización de un territorio degradado, de recuperación de un tema de su relación con la actividad tradicional de la zona, de su relación con el aprovechamiento, por ejemplo, de determinados recursos naturales a potenciar.
.
.
Hay muchísimas condiciones objetivas que se valora un expediente y que en los distintos filtros que tiene, tanto por la administración municipal como autonómica, tienen que motivarse.
Y si usted ve una resolución de una declaración de interés comunitario, se resuelve en base a esos principios.
Y yo creo que eso es una garantía total.
¿Que puede haber alguna mal?
Habrá alguna mal, como en todo, pero todas las demás estarán bien porque se le dan unos criterios muy claros a la hora de exigir el contenido formal, que realmente son planes en pequeño, para estas declaraciones.

Por lo tanto, decir que no se puede garantizar, oiga, no se puede garantizar nada en la vida, pero haciéndolo razonablemente bien, con esta ley está totalmente garantizado.
Y desde luego, no se garantiza más por las enmiendas que usted ha planteado, que son bastante contradictorias.

Vuelve a incidir en el tema del suelo no urbanizable.
Pues no sé, vamos a leer el artículo 17 porque así igual nos aclaramos.
Dice:

Artículo 17.
En el suelo no urbanizable protegido, sin perjuicio de las limitaciones derivadas de su legislación o planeamiento sectorial determinante de su protección ­ambiental, forestal, el que sea, por patrimonio, por legislación de carreteras, el que sea, se lo aclaro­ solo se podrán realizar instalaciones, construcciones u obras que tenga previstas el planeamiento por ser necesarias y compatibles con el mejor aprovechamiento, conservación, cuidado y restauración de los recursos naturales.
" Le repito, "por ser necesarias y compatibles con el aprovechamiento, conservación, cuidado y restauración de los recursos naturales".

Por lo tanto, eso quiere decir que ninguna de las actividades que se prevé hacer por la declaración de interés comunitario.
.
.
, excepcionalmente podría ser alguna pero no lo es.
No se pueden hacer declaraciones de interés comunitario porque lo vuelve a decir.
De hecho, no se ha hecho ninguna en las fechas del 92 al 2004.
Dice lo mismo la ley.
Es más, esta todavía pone más garantías.
Por lo tanto, yo creo que el tema está clarísimo y se lo he vuelto a explicar antes.
El procedimiento es desclasificar ese suelo, eso tiene todas las garantías, su declaración de impacto ambiental, motivación y dificultad.
Cuando un suelo se ha clasificado protegido por unos valores y es una valoración objetiva, luego, decir que no existen esos valores es francamente complicado, puede pasar alguna vez, por eso no se puede prejuzgar y ese expediente se tiene derecho a tramitar, pero es francamente complicado cuando hay unos criterios muy claros.

Y ya señalarle por el resto de las enmiendas de las declaraciones de interés comunitario, que hemos aceptado alguna en cuanto al procedimiento, pero yo creo que ninguna de las enmiendas, pues, tiene.
.
.
, porque usted vuelve a insistir que no aceptan el suelo no urbanizable protegido, cuando no pueden hacerlo, en la enmienda 129 vuelve a dar el suelo no urbanizable protegido, cuando no puede ir en común, cuando no pueden ir a suelo no urbanizable protegido.

En los temas de plazo, yo creo que está suficientemente.
.
.
Eran 30 años, porque hay unas garantías también para los solicitantes, tiene que haber un expediente de administración, de caducidad, y esto está perfectamente regulado en el derecho administrativo.

Por lo tanto, yo creo que incidir en la justificación documental de los beneficios.
.
.
Yo creo que está, con lo que he leído, suficientemente motivado.
Podríamos ad infinítum adjuntar más justificaciones que realmente no aportarían nada, sino concretar puntualmente.

Por lo tanto, ya digo, vamos a votar en contra de estas enmiendas.

Muchas gracias.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Anem, doncs, a votar este grup d'esmenes, excepte que se demane alguna votació separada.

Sí, diga, senyor Godoy?

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, li demane de votar separadament l'esmena 136.

**El senyor president:**

 

La resta pot anar conjuntament, no?

D'acord.
Votem l'esmena 136.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
5.
Per 1 vot a favor, 8 en contra i 6 abstencions, queda rebutjada l'esmena 136.

La resta d'esmenes d'este grup?
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queden rebutjades la resta d'esmenes d'este grup.

Passem a l'article 37, l'esmena número 141, que agrupa la 142, 143, 149, 155, 154, 157, 158, 165, 167, 121, 119, 162, 164 i 148, que va a retirar-la perquè n'hi ha una transaccional que llegirem a continuació, després que l'haja defensat, per a sotmetre a votació.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Molt bé.
Ja és l'últim bloc, i ja que estem acabant la conversa, reiterar-li, tranquil·litzar al senyor Modrego: clar que estem parlant de sòl no urbanitzable, d'això parla la llei, i clar que vol dir que és no urbanitzable, això és el que li estic recordant tota l'estona a vosté i que malgrat eixa definició, doncs, resulta que moltes voltes se permeten que no haurien de permetre's en ell i que, naturalment, ningú pretén que no es puga fer res, no!

És a dir, n'hi una muntonada d'usos que són compatibles perfectament, d'eixos, res a dir, tret que se faja correctament.
I aquells que extraordinàriament s'ubiquen allí, que me pareix també.
.
.
, ningú està negant-li-ho, jo no ho negue, no crec que ho negue ningú, que extraordinàriament se poden fer altres tipus d'instal·lacions, ahí sí, exigir el màxim rigor que, vaja, figura en la seua exposició de motius de la llei, que diu: "Davant la necessitat de revisar el contingut de la llei en tres aspectes, el primer d'ells, exigir al planejament major rigor d'anàlisi, ordenació" i tal, doncs, vaja, això és el que estem fent, exigir el màxim rigor i anàlisi.
Aixina que no deuria fer-li por a vosté ni molestar-li, sinó estar ben content i ben alegre que mos prenguem seriosament el que vostés proposen i després vostés no ho porten als últims extrems.

I entre les coses que fan i vostés mos acostumen molt a sovint, és la falta de concreció en moltes coses.

Pareix ser que vostés pensen que és millor no concretar res, no posar terminis, no comprometre's, no sancionar.
.
.
Total, per a no complir-ho, eixa pareix que siga la filosofia que tenen vostés.
De fet, a vosté se li ha escapat més d'una volta, diu, "home, és que per a què anem a posar un termini si després mos el botem?
".
Doncs, serà freqüent o passarà moltes voltes, però no és seriós, no és seriós, sobretot si volem incrementar el rigor o totes estes coses que diuen pomposament en eixa molt bonica exposició de motius.

La veritat és que darrerament estan incidint en eixe tema, la Llei d'ordenació del territori és un cas extrem de molta flexibilitat que frega ja l'elasticitat total i allí no n'hi havia termini ni compromisos per a res, i en esta llei van pel mateix camí, no tenen un termini per a elaborar el reglament, el règim sancionador apareix d'una manera d'allò més confusa i n'hi ha molt flexibilitat per a adaptar la nova normativa als procediments en tràmit.

Nosaltres hem introduït una sèrie d'esmenes per a intentar corregir açò.
Per exemple, plantegem en una esmena, 167, que el reglament s'ha de publicar en el termini màxim d'un any: nosaltres no entenem que hi haja cap justificació per a no fer-ho i no entenem que se puga deixar en total indefinició com vostés fan.
Si realment un reglament ha d'aportar concrecions i ha de fer un desplegament important i convenient per a la llei, doncs, que se marque eixe termini, és el que és raonable i lògic, no?

Precisament, vostés parlen de l'experiència acumulada els darrers anys i diuen que cal revisar la llei que volen vostés derogar, precisament sobre la base d'eixa experiència.
Doncs, una de les mancances que tenia la legislació existent és que el seu articulat.
.
.
, no se desplegaven convenientment eixes lleis existents, com la d'ordenació del territori i la de sòl no urbanitzable, i això era responsabilitat seua també, però ara, si la substituïxen per lleis que no posen terminis per a desplegar-les, estem en el mateix cas o pitjor, perquè en molts aspectes se retrocedix.

Pensem que eixos problemes, que deriven d'esta inconcreció, s'han d'acabar, siguen rigorosos, acaben amb tanta indefinició.

Jo sé que han repetit vostés moltes vegades açò: en una llei no es pot posar tot, per a això estan els reglaments.
Val!
Això vol dir que els reglaments són importants per a alguna cosa: per què no es posen un termini?
O és que pensen que no el van a complir mai.

En relació amb el règim sancionador, ací tenim ja una cosa molt curiosa.
Vostés han triat un sistema, no diré que siga excepcional, perquè ho he vist alguna volta, però, com a mínim, és confús i poc operatiu.
És a dir, vostés el que fan és: deroguen tota la llei que abans existia, exceptuant una disposició addicional, a on figuren les sancions, i això ho inclouen en una disposició transitòria de la nova llei.
Vaja sistema rebuscat i bonic!

Ahí queda, en este sistema, que és confús, que pot generar malinterpretacions, i després genera una sèrie de problemes, perquè la part esta que hem repescat de l'antiga llei, resulta que fa esment a articles de la llei antiga.
Què passa?
A on queden eixos articles, en el limbe?
És a dir, no estan ni morts ni vius, sinó entremig.

Vostés què pensen fer amb esta expressió que figurarà ara en la nova llei, que diu: "Als efectes prevists en l'article 8"?
Una altra expressió: "Activitats a les quals es referix l'article 5, apartat *a*.
1, d'aquesta llei".
Què significa?
L'article 8 de quina llei?
De la que han derogat!
Aleshores, continua en la nova llei una menció a l'article 8 d'una llei que desapareix?
Això, per descomptat, a part de còmic, doncs, és molt confús i generador de problemes de tota classe.
No entenc.
.
.
Ni tan sols han fet eixa neteja.
.
.
Ja que han gastat un sistema rebuscat, confús i amagat, almenys, depuren-lo bé.
Ni tan sols han aprofitat per a actualitzar les sancions, no s'han molestat ni de passar-lo de pessetes a euros: és que pensen cobrar-la en pessetes quan vagen a posar les sancions?
costava poquet, eh?

I tampoc han aprofitat per a actualitzar les sancions aplicant-los l'increment del preu de la vida en els anys que han transcorregut des de l'antiga llei, que ja en són uns quants.
I més tenint en compte el preu de la vivenda, que açò té alguna relació amb el tema, que, vaja, ja que hem d'estar tots molt contents que la vivenda haja pujat tant, perquè, com diu graciosament el senyor Rajoy, que és un gran bromista, açò és perquè tots som més rics i vivim més feliços i per això tot és més car, doncs, vaja, ja que tot és més car, etcètera, apliquen-ho també a la llei, que, si no, al final, doncs, pareixerà que les posen tan barates les sancions, que és una invitació a incomplir-les.

En fi, també han posat després unes esmenes, referides a la participació ciutadana, un altre tema en què jo insistixc molt, lamente insistir molt, però, clar, vostés van retallant esta participació i a algú li toca, al qui se crega la participació, denunciar cada volta que s'està retallant, que s'està minimitzant i que no s'està ampliant, que és el que hauria de fer-se.

Vostés retallen, per exemple, la participació ciutadana en òrgans com els òrgans de participació ambiental, recentment, en què cada volta el pes de les entitats socials siga cada volta menor, i en esta llei, per exemple estableixen uns terminis molt breus per a l'exposició pública, per exemple, les declaracions que abans hem comentat, pensem que s'han d'ampliar.
Nosaltres plantegem una esmena d'una ampliació raonable de vint a trenta dies, pensem que no estem demanant coses de l'altre món, deurien repensar-se vostés si realment se creuen això de la participació ciutadana.
.
.
Jo crec que no, que només és de cara a la galeria.
Si s'ho creuen de veritat, per favor, vint dies són molt poquet, sobretot quan moltes d'estes coses ixen en agost, no sé què passa eixe mes, ixen moltes en juliol i agost, per alguna cosa serà, per a facilitar que la gent participe des de la platja.

I, vaja, també en esta línia, plantegem que no s'eximixquen d'este procediment d'exposició pública alguns procediments que vostés havien permés que desaparegueren, per exemple, quan se revisava significativament, fins i tot, algun pla.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

.
.
.
*(inoïble)*, senyor Arnal.

Torn en contra, senyor Modrego.
.
.
Señor Modrego, tiene la palabra.

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Arnal, bueno, a reservas de la enmienda 148, que ya está transaccionada, comentarle que este grupo de enmiendas que usted habla de procedimiento, pues, tampoco lo vamos a aceptar.
Yo creo que no hay ninguna aportación importante, desde luego, y si fuese de matiz, pues, también la aceptaríamos, como hacemos con la 148, pero no es el caso.

Yo creo que, por ejemplo, así como más relevante, usted ya no plantea aquí como ha podido plantear en otros debates, "no, no ponen régimen sancionador" o "lo que quieren es eliminarlo o obviarlo".
.
.
Pues, no, mire, ya hemos explicado alguna vez que todo el régimen sancionador de actuaciones sobre el territorio va a estar en la nueva ley reguladora de la actividad urbanística, que ya está en tramitación.
.
.
y que va a incluir el régimen sancionador de ordenación del territorio y de la Ley del suelo no urbanizable, un régimen sancionador nuevo, y, entonces, por eso se introduce una transitoria manteniendo el régimen sancionador actual, sin hacer una profundización expresa, entendiendo que va a quedar asumido y derogado próximamente, y mantenemos el mismo régimen sancionador, cosa que me parece totalmente razonable, porque hacer alguna alteración en este momento, cuando dentro de unos meses va a haber un régimen sancionador nuevo, pues, yo creo que crea dentro de los expedientes administrativos sancionadores de los municipios, bueno, pues parece un poco.
.
.
, ya que saben sancionar con este régimen sancionador, pues, para tres o cuatro meses no introduzcamos modificaciones para luego volver a introducirlo, pero eso es por racionalidad y eficiencia.

Cuando habla de la participación pública, pues, yo qué sé, pasamos de veinte a treinta días, dice usted.
.
.
Oiga, no, ponemos el mismo que había de la ley del 1992, que se aprobó en su momento.
Además, yo creo que veinte días para una declaración de interés comunitario, que es una actuación puntual muy concreta, cuando lo lógico y lo racional en todos los expedientes, no aquí, me parece que está en toda Europa, que es el plazo de un mes para un expediente, para un plan general, pues, tiene usted treinta días.
.
.
Luego, los ayuntamientos pueden ampliar los plazos y demás, para todos expedientes que no son actuaciones puntuales como esta, que son treinta días, yo creo que veinte son suficiente, y tiene todo el mundo garantías, pues, para hacer las alegaciones y consideraciones, porque es el procedimiento normal.

Pues, un poco más, y si ustedes no lo amplían, es que ustedes van en contra: no, no lo creemos, pero creemos que es suficiente, o sea, que no hay ningún recorte, se mantiene lo mismo.
Me parece que usted está interesado.
.
.

Y, luego, los demás aspectos que usted plantea.
.
.
Oiga, pues, mire, la ley tiene que ser obligatoria y se tienen que revisar los planes de los quinientos municipios en un año.
No sé, yo creo que usted está planteando algo que no se ha cumplido nunca cuando se ha hecho una ley, ni en la Comunidad Valenciana, ni en ninguna comunidad, ni en el mundo.
Cuando se actualiza *(inoïble per raons tècniques)* con una ley, todos los planeamientos urbanísticos de los quinientos municipios, normas subsidiarias, planes generales, no se pueden actualizar.
Hay un mecanismo que ha funcionado muy bien que es que cuando una ayuntamiento quiere modificar su planeamiento, entonces ya está en ese momento actuando sobre su plan general, se le exige que se adapte a toda la ley, y eso es un mecanismo que ha funcionado muy bien, porque realment garantiza que hay una adaptación.
Nadie puede aprobar un documento que ya no se adapte a este planeamiento.

Pero, claro, exigirle a municipios que no tienen prevista que hagan.
.
.
Es como un pequeño brindis al sol, que creo que no tiene mucho sentido.
Ojalá fuésemos capaces, si nosotros aquí acordásemos que en un año se adaptase, que eso fuese viable.
Yo creo que no, que hay que adoptar medidas lógicas, sabiendo cómo funcionan los ayuntamientos, sus cuerpos técnicos, la difusión que tiene que tener.
.
.
Bueno, pues, por lo tanto, yo creo que está muy bien planteado en la ley, y se ha demostrado a partir de la ley reguladora, con el tema de las homologaciones, que ha ido funcionando razonablemente, razonablemente bien.

Cuando estaba hablando del reglamento, yo, sinceramente, creo que esta ley no necesita reglamento, excepto en el de zonas de ordenación.
Y hay una casuística muy amplia, suficientemente detallada, es muy concreta, y no va a necesitar reglamento porque antes no lo tenía.
Ha funcionado y la ley está suficientemente clara como está para no necesitar reglamento.
No obstante, dice el artículo que se dictarán las disposiciones que sean necesarias.
Entonces, bueno, pues no vamos a poner *(inintel·ligible)* en un año, porque usted, bueno, es un poco una obsesión que tiene, que tampoco tiene mucho sentido.

Y bueno, luego se tiene también un criterio, y a falta de informe tiene que ser negativo.
Vamos a ver, y dónde están los derechos de los ciudadanos, porque una administración no quiere emitir un informe que puede ser, él no tiene derecho a hacer una actividad que le reconoce la ley.
Oiga, pues, bueno, habrá casos en que la falta de informe por la propia característica de la ley sea negativo, sea un silencio negativo, y en ese caso será negativo, pero en otros no, en otros no.
Y si una administración no cumple con su obligación no tiene que salir perjudicada ni otra administración ni el ciudadano.
Entonces, por lo tanto, no.
.
.
ese planteamiento que usted siempre plantea de ir en contra de cualquier actuación de una manera simplista.

Yo creo que, además, que el procedimiento de declaración es de interés comunitario, y es un procedimiento que funciona y que funciona bien, que se mejora en esta ley más en la casuística.
Y lo que tenemos que hacer es que se aplique bien en todo momento, pero no introducirle más historias cautelas, que lo único que hacen es complicarlo y no aportar nada a lo que este artículo.
Por lo tanto, vamos a votar en contra de estas enmiendas.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Anem a llegir, primerament, l'esmena transaccional que s'ha presentat a l'esmena número 148.

Senyora secretària, procedisca.

 

**La senyora secretària:**

 

Sí, senyor president.

En l'apartat 4, de l'article 39, ha de dir: les resolucions definitives que s'adopten en este sentit portaran aparellades la suspensió immediata de l'activitat i, si és procedent, l'ordre de desmantellament de les instal·lacions i eradicació de l'activitat, amb reposició dels terrenys afectats al seu estat original, fixant el termini per al compliment de les citades obligacions.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora secretària.

Votarem, per tant, en primer lloc l'esmena transaccional.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovada l'esmena transaccional.

Si no tenen inconvenient, senyories, votem.
.
.
Senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Para hacer un bloque con las enmiendas 157 y 158.
Otro 164.
Y el resto otro.

 

**El senyor president:**

 

Comencem, per tant, en l'esmena número 157 i 158.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Perdó.
.
.
13.
Abstencions?
No hi ha.
Per 1 vot a favor i 13 en contra queda rebutjada l'esmena 157 i 158.

Votem 164.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
5.
Per 8 vots en contra, 5 abstencions i 1 a favor es rebutja l'esmena 164.

La resta d'esmenes d'este bloc.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor es rebutgen les esmenes de la resta d'este grup.

I acabada la votació de les esmenes, anem a votar la resta d'articles que queden per votar.

Articles números 30, 31, 32, 33 i 34.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Per 8 vots a favor, 6 en contra i cap abstenció s'aproven els articles indicats.

Article número 35, amb l'esmena transaccional incorporada.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovat l'article número 35.

Articles 36, 37 i 38.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Per 8 vots a favor i 6 en contra s'aproven els articles.

Article número 39, amb l'esmena transaccional incorporada.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovat l'article 39 amb l'esmena transaccional incorporada.

A la disposició addicional primera no hi ha esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovada la disposició addicional primera.

Disposició addicional segona.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
.
.
.
*(veus)* Sí, perdó.
*(veus)* Segona, eh?
Vots a favor?
13.
Vots en contra?
1.
Per 13 vots a favor y 1 en contra queda aprovada la disposició addicional segona.

A la disposició addicional tercera, quarta i cinquena no hi ha esmenes presentades.
Vots a favor?
Sí.
.
.
*(algun diputat diu: "tercera, cuarta y quinta solamente")*.
Efectivamente, no tienen enmiendas.
¿Vale?
Votos a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions s'aproven les disposicions addicionals tercera, quarta i cinquena.

Disposició addicional sisena.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Per 8 vots a favor i 6 en contra s'aprova la disposició addicional sisena.

Disposició transitòria primera.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
Cap.
Per 8 vots a favor i 6 en contra queda aprovada.

Disposició transitòria segona.
No hi ha esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovada la disposició transitòria segona.

Disposicions transitòries tercera, quarta, cinquena i sisena.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
Cap.
Per 8 vots a favor i 6 en contra queden aprovades estes quatre disposicions transitòries.

Disposició transitòria setena, vuitena i novena.
No tenen esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions, queden aprovades estes tres disposicions transitòries.

Disposició derogatòria primera.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
Cap.
Per 8 vots a favor i 6 en contra queda aprovada la disposició derogatòria primera.

Disposició derogatòria segona, no té esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovada la disposició derogatòria segona.

Disposició final primera.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
6.
Per 8 vots a favor i 6 en contra queda aprovada la disposició final primera.

La disposició final segona no té esmenes presentades.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.
Per 8 vots a favor i 6 abstencions queda aprovada la disposició final segona.

A l'exposició de motius, com a preàmbul de la llei.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
5.
Abstencions?
1.
Per 8 vots a favor, 5 en contra i 1 abstenció queda aprovada l'exposició de motius com a preàmbul de la llei.

Acabat el debat de la llei, recorden les seues senyories que els grups parlamentaris tenen 48 hores per a mantindre les esmenes que vulguen.
En tot cas, si poden ja fer manifestacions de quines esmenes volen mantindre, tenen la paraula.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, para comunicar el mantenimiento para su defensa en el pleno de las Cortes Valencianas de todas las enmiendas presentadas por este grupo, excepto las que han sido defendidas y votadas en esta comisión, excepto las que han sido incorporadas al dictamen.
Y, si no recuerdo mal, la número 103 ha decaído y las números 92, 93 y 138 se han transaccionado y, por tanto, han quedado incorporadas.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

Senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Sí, avançaria que mantindríem les mateixes esmenes que hem defensat, exceptuant quatre, que són, si no estic equivocat, la 94, la 95, 139 i 148.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Sol·licite que confirmen per escrit en registre d'entrada el manteniment.

Sí, senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, para proponer.
.
.

 

 

***Designació del membre de la comissió que ha de presentar el dictamen de la comissió del Projecte de llei del sòl no urbanitzable (RE 12.
163)***

 

 

**El senyor president:**

 

Sí, un segundo, un segundo, que continua enseguida.

Anem a acabar el punt de l'ordre del dia i.
.
.
*(inintel·ligible)* el següent, no?

El punt sisé de l'ordre del dia: designació del membre de la comissió que ha de presentar el dictamen de la comissió del projecte de llei de sòl no urbanitzable.

Sí, señor Godoy, ahora tiene la palabra.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Por parte del Grupo del Socialista, para proponer al resto de los señores diputados que sea el señor presidente de la comisión, el señor Rafael Ferraro, el que realice esta presentación ante el pleno de las Cortes Valencianas.

 

**El senyor president:**

 

Alguna objeción?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

No, *(inintel·ligible)* de la proposta que ha fet el Grup Socialista, dir que la recolzem plenament.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyories.

Faré honor a la seua confiança.

I, sense més que parlar, s'alça la sessió.

 

 

*(S'alça la sessió a les 14 hores i 25 minuts)*