Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para3 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió de Governació i
Administració Local.
Reunió celebrada el dia 24 d'abril
de 2008.
Comença la reunió a les 13 hores i 15 minuts.
Presideix la diputada senyora María Rosa Roca Castelló.
Reunió número 6.

Proposició no de llei sobre el compliment del
Decret de 3 de novembre de 1980 pel que fa a la denominació oficial
de Vinaròs, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 13.
363, BOC
número 54)

La senyora presidenta:

Bon dia, senyors i
senyores diputades.

Comencem la Comissió de Governació i
Administració Local.
En primer lloc, demanar disculpes per estos
minuts que hem tingut de retard fins que poguérem començar.

Atenent la petició, i abans de començar,
li donarem la paraula al secretari per a que passe llista, per a vore si
n'hi ha quòrum.

Senyor secretari.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
si hi ha quòrum)

La senyora presidenta:

Moltíssimes
gràcies, senyor secretari.

Comencem en el primer punt de l'ordre del dia:
lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió
anterior.
Alguna esmena a fer?
Si no n'hi ha esmena a fer, donem per
aprovada l'acta anterior.

La senyora presidenta:

Passem al següent
punt de l'ordre del dia que, és el punt número 3: presa
en consideració de la Proposició no de llei sobre el
compliment del Decret de 3 de novembre de 1980 pel que fa la
denominació oficial de Vinaròs, presentada pel Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds: Compromís.

I té la paraula la diputada Marina Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Primer, ens agradaria demanar, ja ho havíem
comentat abans però no teníem cap acord, sinó que la
mesa ho ha de decidir, que pensem que aquesta proposició no de llei
li correspon a la Comissió de Política
Lingüística i no a esta comissió.
Aleshores, si la mesa
ho considera, retornar-la a la Mesa de Les Corts per a que la posen en la
Comissió de Política Lingüística.

La senyora presidenta:

No, esta presidència
considera que no ha de tornar a la Mesa, perquè la Mesa ja ha
decidit en el seu moment que vinguera a esta comissió.
Per tant,
és pot debatre ací.

Si n'hi haguera algun motiu perquè no es
poguera debatre, perquè la persona que tinguera que recolzar-la no
estiguera ací o perquè tinguera la possibilitat
d'ajornar-se, esta presidència consideraria esta
posició i, aleshores, tornaria.
.
.
o la ficaríem en una altra
Comissió de Governació.
Però a la Mesa no la tornem
perquè ha decidit ja, la Mesa, en esta ocasió que vinguera a
esta comissió, i es debatrà ací.

Té la paraula,
diputada, el que me diga.

La senyora Albiol Guzmán:

La defense.

La senyora presidenta:

Va a començar a
defensar-la ací?

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, sí.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Té la paraula, la diputada senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Malgrat que ja fa més de 27 anys de la
legalització com a únic topònim oficial de la ciutat
de Vinaròs com a Vinaròs, i més de 27 anys de la
derogació de l'antic Vinaroz, la mateixa Generalitat
valenciana ignora i no fa cas del seu decret del 3 de novembre de 1980, i
als pressupostos autonòmics per al 2008 encara apareixen en diverses
partides la denominació de Vinaroz.

N'hi han alguns exemples en els pressupostos,
per exemple, «Desdoblamiento nacional 324 Morella-Vinaroz o
ampliación del hospital de Vinaroz», estan ací, si
algú vol vore les pàgines dels pressupostos.
I, per
això, el que presentem és la següent proposició
no de llei: «Que Les Corts insten el Consell, totes les conselleries
i tots els organismes públics a complir escrupolosament el Decret de
3 de novembre de 1980, que reconeix com a única denominació
oficial Vinaròs.
» I, de fet, el decret del qual parle, de
1980, vaig a llegir el que diu molt breument una part, és que:
«El Pleno del Consell, en su reunión del día 3
noviembre de 1980, a propuesta de la Conselleria de Interior, acordó
por unanimidad aprobar el cambio de nombre del municipio de Vinaroz de la
provincia de Castellón por el nombre de Vinaròs.
»

Per tant, és un decret que s'ha de
complir, pensem que La Generalitat.
.
.
per part del Consell, de les
conselleries no es pot i no es deu continuar utilitzant l'antic
topònim, i res més.
Espere que siga recolzada.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora
diputada.

Per a donar-li resposta, el diputat pel partit.
.
.
Per
a defensar esta esmena li done la paraula al diputat, pel Partit Popular,
Mariano Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyora presidenta.

Perquè, evidentment, el nostre grup
parlamentari ha presentat una esmena, una esmena de modificació.
.
.
quasi més que de modificació és de
complementació a la proposta d'acord que fa el Grup
Compromís.
I efectivament el Ple del Consell, en data 3 de novembre
de l'any 1980, a proposta de la Conselleria d'Interior, va
aprovar el canvi de nom del municipi, aleshores anomenat Vinaroz, pel nom
de Vinaròs.

L'Ajuntament de Vinaròs en sessió
plenària el dia 2 d'abril de 1980 ja va aprovar
l'expedient instruït per sol·licitar este canvi de nom i
per adequar el nom castellanitzat d'este municipi que
s'anomenava Vinaroz, a la toponímia valenciana Vinaròs.
Es va comptar amb tots els informes favorables, tant de la Diputació
Provincial, de la mateixa Universitat de València, un informe
especial del professor Manuel Sanchis Guarner, com també de
l'estudi de l'Associació Cultural Amics de
Vinaròs, entitat de la qual en aquells moments formava part i
actualment el que els parla seguix formant part, i que va ser la primera
entitat per a recollir i preparar tots els informes i tots els estudis que
eren necessaris per a instruir l'expedient del canvi de nom del que
s'anomenava, com diem, a nivell oficial -i només
oficial- Vinaroz, donat que a nivell popular mai es va deixar
d'anomenar Vinaròs.

Jo conservo encara aquí la documentació
que es va preparar per instruir aquest expedient que només tenia
l'objectiu, com li dia abans, de restaurar el nom a la ciutat on vaig
nàixer, el nom que li és propi, consubstancial i que
evidentment li pertanyia i li pertany actualment que és el de
Vinaròs, el terme tradicional i immemorial de Vinaròs.

Com dic, pose al seu abast, senyora diputada, tota
aquesta documentació que es va preparar per a instruir
l'expedient, que només tenia l'objectiu de restaurar
este nom.
És un ampli apèndix documental de vore com al llarg
de la història el nom era el de Vinaròs i com en un moment
donat se va castellanitzar.

Jo penso que.
.
.
li dic tot això perquè
vullc que comprenga que poques persones podran tindre més
interés que el que els parla per a defensar el nom del seu poble.
Qui em coneix això ho saben ben bé.
Per això, jo en
principi també m'agradaria agrair-li al meu grup parlamentari
que me deixe defensar este punt de l'ordre del dia, esta
proposició no de llei a la qual hem presentat aquesta esmena de
modificació, que no ve a ser ni més ni menys que
reforçar molt més l'interés del Grup
Compromís en presentar la seua proposició no de llei per a
que respecte el nom del poble de Vinaròs, per a que es reforce
novament el recordar que la denominació oficial, i ahí
està.
.
.
vullc dir, la inclusió de la nostra esmena és,
tant en castellà com en valencià, de Vinaròs.

Perquè aquí, senyora diputada,
està el problema.
El problema està en el nom de
Vinaròs, que per algunes persones que desconeixen tot el que acabo
ara aquí d'exposar, i jo penso que  moltes vegades, la
majoria de vegades sense cap malícia, el que fan és
castellanitzar el nom en el moment que ells parlen.
Està clar que
sempre hi ha algú, i també és normal
reconéixer-ho, que ho fa amb mala intenció; però
naturalment estes persones no es troben ni al Consell ni a les conselleries
ni als diferents organismes.

És per tot això, que no puc acceptar de
cap manera la declaració que vosté acaba de fer,
perquè vosté sap perfectament que no és així,
quan diu que La Generalitat ignora i no fa cas del decret.
Això no
és veritat.
¡Clar que fa cas!
Però naturalment
d'errades n'hi han.
Jo les estic patint durant 28 anys, i
m'agradaria que no en tinguéssem més, però
després de 28 anys patint-les, em temo que cada vegada n'hi
han menys però se'n continuen produint, pels organismes
oficials dependents de La Generalitat, pels organismes oficials dependents
de l'estat central, inclús d'alguns partits
polítics.

Les errades a les quals vosté fea
referència, senyora diputada, ja han estat corregides en la
pàgina web de la conselleria, on estan penjats els pressupostos de
La Generalitat de l'any 2008, i des de la mateixa conselleria ens han
assegurat que per a que no es tornen a produir aquestes errades en
l'avantprojecte de llei de pressupostos del 2009, tant en paper com
en digital, s'adoptaran totes les mesures necessàries per a
que la denominació del municipi aparega d'acord amb el previst
en la legislació vigent, és dir, Vinaròs.

Jo li podia contar anècdotes de com persones
que reivindiquen el nom de Vinaròs després van al restaurant
i demanen langostinos
de Vinaroz, o inclús quan parlen del carnaval de Vinaròs,
doncs parlen en castellà, i parlen de la magnificencia del carnaval de Vinaroz, i desprès defensen el nom.
És dir, que (inintel·ligible) .
.
.
considerar.
.
.

Jo el que vull en este tema, és que no anem a
fer un drama d'este assumpte del nom de Vinaròs, perquè
els de Vinaròs ho tenim molt clar, quina és la nostra
denominació.
Per tant, és una proposició no de llei
que consideraria en principi innecessària, però ja que
vostés l'han presentada anem a donar-li suport amb
l'esmena que nosaltres hem introduït, si la considera oportuna,
perquè ens servirà per a repetir una vegada més que al
nord de la Comunitat Valenciana com a primer poble que dóna la
benvinguda a tots els que ens vénen de Catalunya trobem el poble, la
ciutat de Vinaròs, la molt noble i lleial ciutat de Vinaròs.

Per tant, espero que accepte aquesta esmena que, com
veu, reforça fonamentalment allò de.
.
.
en castellà i
en valencià.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor
diputat.

I jo li done el torn d'acceptació o no a
la diputada senyora Marina Albiol.
Té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Sí, anem a acceptar l'esmena
perquè no varia en ningun moment l'esperit de la
proposició no de llei presentada.
Ara sí, el que sí he
de dir és que no es pot dir que aquesta proposició no de llei
siga innecessària.
Ja s'ha demostrat que en els pressupostos
el nom estava malament, i que ha fet falta que nosaltres presentem aquesta
proposició no de llei i que arribe a debatre's en les Corts
Valencianes per a que es modifique de la pàgina web el nom de
Vinaròs.

Per tant, innecessària no és.
És
completament necessària, i esperem que el Consell a partir
d'ara utilitze la denominació adequada.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El senyor Castejón Chaler:

Simplement.
.
.

La senyora presidenta:

Un moment, li done les
gràcies a la senyora diputada Albiol.

Ha demanat la paraula el senyor diputat?
Té la
paraula.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Innecessària en el sentit d'instar La
Generalitat a que faça cas d'un decret.
Jo, en este cas,
sí que li dic que és innecessari perquè evidentment
cas del decret, sí que en fa, i li he explicat, no anem a repetir
ara quina és l'argumentació.
Insistim, agraíem
que haja acceptat la nostra esmena perquè ens servirà per a
reforçar.
.
.
és dir, que tot el món conega una vegada
més, i quan se done difusió d'aquesta proposició
no de llei que se puga estar acceptada, que el nom, tant en castellà
com en valencià, és el de Vinaròs.

També n'hi haurà que instar en el
seu moment altres administracions per a que també complisquen, jo
penso, que aquest decret que, en el seu moment de forma oportuna, va
aprovar la Generalitat valenciana.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, als senyors
diputats.

Passem ara al torn.
.
.
(veus)

Disculpe la senyora diputada.
Té la paraula la
senyora diputada.

La senyora Sanchordi García:

Disculpadíssima, senyora presidenta.
Moltes
gràcies.

Des del Grup Parlamentari Socialista, anem a recolzar
la proposició d'Esquerra Unida que, a més, entenem i
comprenem que accepte l'esmena del Grup Parlamentari Popular.
Una
proposició no de llei que té el seu origen en un decret, com
han comentat els altres parlamentaris, que és ni més ni menys
de 3 de novembre de 1980, és a dir, inclús podria ser que
algun o alguns membres d'esta comissió no hagueren, ni tan
sols, nascut quan se va firmar el decret pel Consell.

L'anem a recolzar perquè, com no pot ser
d'una altra manera, tots tenen de complir els decrets del govern de
La Generalitat però, sobretot, els primers que els tenen de complir
són.
.
.
o és aquella institució que precisament ha
acordat i ha aprovat este decret.

En eixe sentit, des del Grup Socialista aplaudim
l'actitud i la posició del Grup Parlamentari Popular
representat, en este cas, pel senyor Castejón, que d'alguna
forma ha reconegut que actualment no s'estava complint, evidentment,
com ell ha dit, done per sentat que sense cap tipus de mala fe.
Per
descomptat, recolzem, com he dit, la proposició no de llei del
Compromís i, a més a més, inclús esperem i
desitgem se puga fer extensiva a tots aquells altres casos, aquells altres
municipis en els quals tampoc s'estiguen complint els decrets
preceptius.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora
diputada.

Passem ara a la votació, entenem que en
l'esmena que s'ha afegit ara.
Vots a favor?
Molt bé.
Vots en contra?
Abstencions?
S'aprova per majoria.

Ara suspenem dos minuts per a donar-li l'entrada
al conseller de Governació.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies per vindre a la comissió,
senyors i senyores diputades.

Reprenem la comissió novament.

Compareixença del conseller de Governació
en relació amb els atacs a seus de partits polítics, entitats
cíviques i ciutadans ocorreguts en els últims mesos a la
Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 13.
118)

La senyora presidenta:

Passem al següent punt de l'ordre del dia:
compareixença del conseller de Governació en relació
als atacs a seus de partits polítics, entitats cíviques i
ciutadanes, ocorreguts en els últims mesos en la Comunitat
Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Comparec davant esta comissió a petició
del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana:
Compromís per a informar sobre els atacs a les seus dels partits
polítics, entitats cíviques i ciutadanes que han ocorregut en
estos últims mesos en la Comunitat Valenciana.

Podria acabar ràpidament la
compareixença dient que seria molt més lògic que hui
estiguera ací, en este escó, on estic assegut jo, el delegat
del govern, ja que esta qüestió és una
competència pròpia de la Delegació del Govern, ja que
al tractar-se d'edificis, en este cas d'entitats privades, no
correspon, en este cas, a la Conselleria de Governació que
estatutàriament i per llei orgànica, als cossos i forces de
seguretat de l'estat els correspon el que és la
vigilància dels edificis públics de la nostra comunitat.

Però no és la intenció, ni molt
menys, d'este conseller ni del govern de La Generalitat, al
tractar-se d'un tema de tanta sensibilitat, de fer ningun tipus de
demagògies, ni escórrer el bulto en esta qüestió, sinó tot el
contrari; ni de defugir ningun debat, sinó tot el contrari.
Per la
qual cosa li agraïxc també al diputat, a la seua delegada, el
que hasca presentat esta compareixença.

En primer lloc, i abans de començar la meua
intervenció, volguera expressar el meu més absolut rebuig,
com no podia ser d'altra manera, a qualsevol acte de
violència, amb independència de qui siguen els seus autors,
quin siga el seu objectiu o la desraó que l'hasca motivat.
Des
del govern del Partit Popular, i des de sempre, hem manifestat, i vull
reiterar-ho hui ací, formalment en Les Corts, la més
enèrgica condemna i repulsa a este tipus d'atacs
protagonitzats per radicals i pels violents, que ni respecten ni participen
del sistema democràtic.

I vull fer referència, també, en esta
casa de la democràcia en la qual estem hui, a algunes paraules que
les seues senyories han dit al llarg del ple, dient que vinguen d'on
vinguen i siguen qui siguen els que estan fent eixos actes violents.
Me
pareix una indecència democràtica insinuacions de complicitat
en qualsevol tipus de grups neonazis o radicals, que jo crec que són
impropis que les faça una persona que creu en la democràcia i
que creu en la llibertat.

Estos atacs trenquen la nostra convivència
pacífica, perquè quan s'ataca un partit polític,
que és un instrument essencial del nostre entramat constitucional,
s'està atacant directament l'estat democràtic, la
llibertat dels ciutadans per a poder expressar lliurement,
pacíficament i democràticament les seus idees.
Per
això, vull mostrar, no sols eixa repulsa a eixes agressions a la
llibertat, perquè sols respectant els principis i els valors
democràtics i constitucionals se poden defendre els plantejament
polítics, i se poden i se deuen defendre les idees.

Per això, des del consens i amb tots els
instruments que mos proporciona l'estat de dret deguem de lluitar
contra aquells que no respecten ni accepten les regles del joc
democràtic.

Els atacs a les seus polítiques, siguen del
color que siguen, aixina com a locals d'entitats cíviques, no
és alguna cosa nova.
Però, desgraciadament, en els
últims temps, en este últim any i mig, dos anys, s'han
produït amb massa freqüència.
Han sigut totes les seus de
distints partits polítics.
.
.
Ahir mateixa, la seu del partit del
qual jo forme part, del Partit Popular, va rebre, ahir mateixa, un nou atac
amb unes pintades i amb unes declaracions també contra.
.
.
Ja
és la segona o la tercera, igual que ja temps enrere, també,
hi hagué un xicotet artefacte que va explotar, igual que en la seu
del partit que vosté representa, també temps arrere, i en
altres seus d'altres partits polítics.

I açò, el que ve és en
correlació amb el fet que des del Consell de La Generalitat venim
denunciant permanentment, i és l'augment de les taxes de la
criminalitat en la nostra comunitat.
Som la tercera comunitat
d'Espanya en taxes de criminalitat; 17,5 punts per damunt de la
mitjana nacional.
I, el que vol dir, que la Comunitat Valenciana sofrix 17
infraccions més per cada mil habitants, en este sentit, que la
mitjana que està ocorrent en Espanya.

I, per tant, crec que la responsabilitat de totes les
administracions, fonamentalment de la que ocupa un lloc principal com a
garant de la seguretat pública, com marca el nostre entramat
institucional i administratiu, com és l'estat, però de
tots amb corresponsabilitat i amb lleialtat institucional, el haver de
canviar eixa situació.

Jo crec, i mosatros ho hem dit, que les xifres de la
inseguretat en la nostra comunitat parlen per elles mateixa: 40 plantilles
de comissaries de la Guàrdia Civil inoperatives, que tenen de tancar
per la nit, 7 de cada 10 quarters de la Guàrdia Civil; 5 poblacions
de més de 30.
000 habitants sense comissaria de la policia nacional;
la majoria de pobles de 20.
000 sense càrrecs principals en el cos de
la Guàrdia Civil, en la nostra comunitat; i, a tot
açò, un 11,05 menys en el capítol sext
d'inversions d'infraestructures dels pressupostos generals de
l'estat per a l'any 2008.
Això és el que tenim de
canviar.
Això és el que mosatros tenim.

Jo crec que l'evolució de les dades que,
estes i altres moltes, que acabe de dir, de delinqüència, dixen
clar que la dotació d'efectius dels cossos i forces de
seguretat de l'estat -és a dir, de la policia nacional i
de la Guàrdia Civil en la nostra comunitat- és
deficitària i no correspon amb les necessitats existents actualment.

Per això, mosatros hem vingut demanant, com ho
férem també conjuntament en el govern de Madrid, esta mateixa
setmana, 3.
000 nous agents de les forces i cossos de seguretat de
l'estat en la Comunitat Valenciana, ja que som un 1 milió
d'habitants més i va creixent l'evolució de la
població.

Per tant, és imprescindible, és
imprescindible que esta comunitat, degut a la seua taxa de criminalitat,
dixe d'ocupar el penúltim lloc de tota Espanya en ràtio
de guàrdies civils i policies locals.
Sols tenim per darrere
Múrcia.
És a dir, senyories, una comunitat que està
17,5 punts per damunt de la mitjana de criminalitat nacional, està
en el penúltim lloc en la ràtio de policies i guàrdies
civils.
Totes les comunitats autònomes tenen més ràtio
de policies i guàrdies civils, i la majoria d'elles amb
millors taxes de criminalitat que la de mosatros.

Açò està obligant, no sols a
l'esforç de l'administració local en augmentar
les plantilles de la policia local, com està fent.
.
.
I per
això ocupem la primera comunitat peninsular en major ràtio de
policies locals per cada mil habitants, que és la Comunitat
Valenciana.
I que també, per part de la unitat adscrita de la
policia de La Generalitat, s'incrementen les seues actuacions, que ja
superaren les més de 102.
000 actuacions policials en l'any
2006, amb les dades estadístiques ja tancades.

No obstant esta situació, que crec que
és un dels motius que n'hi ha, en les distintes conversacions
que habitualment, lògicament per les obligacions institucionals i
competencials mantinc amb el Ministeri d'Interior i amb la
Delegació del Govern, hem tractat, amb el delegat del govern i
també amb el secretari d'estat, esta qüestió en
diverses ocasions.
I, també, doncs amb motiu de la campanya
electoral, el delegat de govern, me comentà que (inintel·ligible) .
.
.
una
vigilància especial a les seus dels partits polítics per a
minorar estes qüestions, que desconec si seguix després del dia
de les eleccions, o no.

Però -com vosté sap- he
demanat, en este cas, al ministeri de la Delegació de Govern dos
qüestions clares.
Una, que se convoque la Junta de Seguretat de la
Comunitat Valenciana per a tractar els temes de delinqüència en
la nostra comunitat; a més, amb problemes específics,
també, importants que n'hi ha, per exemple, en la Vega Baixa,
en Alzira, en Ontinyent.
.
.
i en altres molts pobles, que estan per damunt
inclús de la mitjana de la criminalitat que tenim en la Comunitat
Valenciana.
I també que se convoque la comissió mixta i se
reprenguen els treballs de la comissió mixta el més
ràpid possible.

I, jo li puc assegurar a la seua senyoria que,
compartint la seua preocupació que atacar els partits
polítics de manera violenta, com s'està fent, és
atacar la base democràtica, constitucional, on se desenrotllen i se
vehiculen les idees polítiques i democràtiques, que
proposaré ficar tant en l'ordre del dia de la Junta de
Seguretat de la Comunitat com, també, per a tractar en la
pròxima comissió mixta, portarem també esta
qüestió per a poder-la debatre.
I ja dic, i tota la
coordinació i col·laboració que en
l'àmbit competencial puga fer La Generalitat, no tinga
vosté cap de dubte que tindrà l'estat, que tindran els
cossos i forces de seguretat de l'estat, com en matèria de
seguretat aixina estem fent.

Crec que la seguretat és un dels principis
bàsics perquè n'hi hasca una convivència
pacífica, perquè se puga desenrotllar pacíficament una
societat democràtica perquè sense seguretat és molt
difícil la convivència pacífica i democràtica
entre tots els ciutadans i ciutadanes.

És més, és més, estudiarem
també que en eixa comissió mixta, que com vosté sap
estem ampliant les competències i les funcions i l'augment
d'efectius per a la policia de La Generalitat, estudiarem
també per part del Consell la possibilitat que, si aixina
s'estima convenient, que puga fer-se càrrec la policia de La
Generalitat de les seus principals dels partits polítics en les
capitals de província, o altres tipus d'actuacions.

I no tenim ningun problema en col·laborar
corresponsablement, perquè ací no se tracta de defugir ningun
debat ni se tracta de no afrontar, amb totes les garanties, la
corresponsabilitat que totes les administracions públiques tenim.

Però, evidentment, comprendrà la seua
senyoria, que des de la Conselleria de Governació no pugam invadir
competències d'un altra administració, com és la
de l'estat, en una qüestió com la que hui, ací,
mos ocupa.
No obstant, jo he volgut parlar d'esta qüestió
perquè crec que és important no defugir, ni molt menys, el
debat, sinó tot el contrari.

I dir-li que mosatros estem dispostos a, en
col·laboració amb els cossos i forces de seguretat de
l'estat i en col·laboració amb el ministeri, que
és el competent en la matèria pròpia de l'ordre
del dia que vosté hui, en esta compareixença, m'ha
sol·licitat, a arribar als acords i a ficar els mitjans que facen
falta, igual que mosatros, en infraestructures, encara que no siga la
nostra competència, estem dispostos a firmar el conveni.
I esperem
una resposta del govern central per a la firma, quan ells creguen
convenient, del conveni d'infraestructures per als quarters de la
Guàrdia Civil i per a les comissaries de la policia nacional, en
esta matèria, també estem dispostos a eixa corresponsabilitat
i a eixa col·laboració.

Cal tindre en compte que la seguretat s'ha
convertit en una de les principals preocupacions dels valencianes i de les
valencianes.
I crec que totes les administracions hem d'estar a
l'altura del que els ciutadans mos exigixen, i és que deixem
de ser la tercera comunitat en taxa de criminalitat; i és que
s'aclarisquen els delits d'una manera molt més
eficaç del que s'està fent actualment; i és que
li dediquem més recursos econòmics i pressupostaris.

Per la part de l'àmbit competencial de La
Generalitat, presentàrem en el mes de gener el Plise; més de
64 milions per al Pla de seguretat i emergència de la Comunitat
Valenciana.
I presentarem abans de l'estiu el que és el Pla
director de seguretat i emergències de la Comunitat Valenciana.

Per a finalitzar, li reitere que portaré el
tema a la Junta de Seguretat de la Comunitat, portaré el tema a la
comissió mixta i, per descomptat, se ficarà damunt de la
taula tota la col·laboració necessària a, en este cas,
als cossos i forces de seguretat, en este cas, concretament, a la
Delegació de Govern i al ministeri perquè, lògicament,
estos atacs no se produïsquen.
I que, per descomptat, vinguen
d'on vinguen, siguen els qui siguen, perquè jo crec que
això està de sobra, algunes afirmacions que en el dia de hui
hem sentit ací, en estes Corts, i que jo lamente profundament
perquè són impròpies de qualsevol demòcrata les
puga dir, almenys en esta casa que és la representant de tots.

En eixe sentit, li reitere l'agraïment de
la compareixença, i espere haver-li donat compliment a la
petició que vosté me dia.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller,
per la seua exposició.

Li done el torn de paraula al senyor diputat, senyor
Morera.
Té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

I moltes gràcies, senyor conseller, per la seua
exposició.

Jo el que he de fer, en primer, és demanar
disculpes.
Disculpes perquè he hagut d'abandonar el ple en un
punt que trobava que estava representat pels meus companys.
He assistit a
la Fira del Llibre, a les dotze.
Pensava comprar un llibre per al senyor
conseller, en esta compareixença, sobre les policies
autonòmiques d'altres comunitats autònomes.
I la meua
sorpresa és que no he rebut la informació en la qual, sent jo
portaveu d'esta comissió, per la qual s'havia acordat,
sense la meua informació, doncs que s'havia avançat la
comissió.
En tot cas, demane disculpes.

Jo no diré, com diu algun locutor
radiofònic, que açò és la banda del
Chikilicuatre.
Però sí que m'agradaria.
.
.
Se referix
això al govern del president Camps, la qual cosa jo crec que seria
motiu de reaccionar davant dels atacs que estem patint, d'una
emissora que ha gaudit, i d'un grup, d'este senyor, que ha
gaudit de les concessions de televisions digitals terrestres, importants.

Però sí que diré una cosa
perquè la mesa ha decidit, per un tema important, per un tema
idèntic com és la sol·licitud de compareixença
i, al mateix temps, una proposició no de llei sobre els atacs que
han patit diverses entitats cíviques del nostre poble, han patit
atacs, doncs, hui mateixa, en dos comissions diferents, la mesa envia a una
compareixença el conseller i una altra a la Comissió de
Coordinació, sent el mateix tema!
, la qual cosa jo dic que
també indica una certa descoordinació per part de la mesa on
el nostre grup no està representat.
S'anaven a vore el mateix
dia i en dos comissions diferents; per tant, la descoordinació,
n'hi ha en totes bandes.

Dit això, jo crec que la compareixença
és oportuna i és important, i vosté ha dit ací
coses molt significatives, perquè mosatros, com a Bloc, hem
presentat inclús en el Tribunal Europeu dels Drets Humans informes i
posicions per a denunciar una situació que patim els valencians, els
demòcrates, sense excepció, segurament més uns que
altres.
Jo vull dir que em solidaritze  i rebutge i condemne
l'atemptat de pintada que ha rebut la seu del Partit Popular, com he
fet sempre en qualsevol atac amb un origen que tinga a vore amb
qüestions polítiques o cíviques, perquè, si el
que està passant ací passara en un altre territori
d'Espanya, en estos moments estarien actuant tots els cossos i forces
de seguretat, i, per desgràcia, el que ens trobem és la
indefensió, la falta de competència, la falta de
diligència, la falta d'actuació dels poders
públics competents.

Hem informat, i estan escandalitzats, en la
Unió Europea del que està passant ací.
Perquè
no siga una afirmació gratuïta, vull assenyalar-li al senyor
conseller, segurament en tindrà coneixement, l'informe Raxen,
especial 2008, que només del nostre país, de la nostra
comunitat, n'hi han 43 atacs violents, xenòfobs, racistes o
incidents d'odi que han segut protagonistes ciutadans, entitats del
nostre país, sense que tingam ninguna actuació per part de
les forces de seguretat del nostre país.
.
.
Anava a dir una altra
cosa, però, bé, de seguretat del nostre país.

Vosté diu que no té competència i
ha donat la cara.
Li ho agraïxc.
Sap que discrepem en un punt:
mosatros creiem que en funció del que es va dir en la reforma de
l'Estatut d'autonomia i que no anàvem a ser menys que
altres comunitats autònomes, ¿som iguals en tota Espanya
respecte a competències en matèria de seguretat o no som
iguals?
, ¿per què els valencians no poden tindre uns models
de policia integral que tenen altres ciutadans d'Espanya?
L'Estatut ens ho permet i, per desgràcia, no tenim eixa
policia autonòmica que sí que podia actuar, perquè
tenim competències en estos delictes gravíssims, assenyalats
per este informe, gravíssims, en els quals ja s'han
produït algunes morts, i continuen.

Li he de dir que jo entenc que podíem
equiparar-mos a eixes policies, en la forma d'una policia de la
Generalitat valenciana.
Però, en tot cas, li he d'agrair que
vosté no ha amagat el cap sota l'ala, i ho ha dit en la seua
compareixença.
Doncs, bé, el que hem de dir és que la
indefensió és enorme, que no sabem què fer, que han
estat atacs violents, de cinquanta atacs patits per les nostres seus, no ja
només de pintades, que és greu, sinó provocació
d'incendis en la nostra seu de Benicàssim, de Gandia, amenaces
per Internet.
.
.
Ací, en l'informe Raxen vosté
podrà vore alguna d'eixes webs, no les diré ací,
que inciten a l'odi, que inciten a l'odi i a l'atac
deliberat contra persones i entitats.
Amenaces per Internet, agressions
físiques, entre elles, a un conseller nacional del nostre partit,
que va patir una agressió enorme i va tindre d'estar
hospitalitzat tres dies, senyor Àlex Crespo.

I en eixa escalada, no només al nostre partit,
sinó a Ca Revolta, Acció Cultural, l'últim
és el dia 8 d'octubre, quan em dirigia a l'entrega de
les medalles d'or de la Generalitat valenciana, el senyor Luis
Ibáñez, director general de Seguretat m'informa que no
havia passat res en la seu del Bloc.
Em vaig tranqui­l·litzar,
perquè pensava que la cosa havia segut molt greu.
I, efectivament,
si el senyor Luis Ibáñez actua, és perquè
s'ha activat el protocol antiterrorista, perquè la bomba que
es va situar en el replà on està instal·lada la seu
del Bloc portava cloratita, i es va desallotjar tota la finca.

Estem entrant en paraules majors.
Hi van actuar els
Tedax.
Afortunadament, la bomba no va esclatar, però sí que
va esclatar una altra bomba, situada en la seu d'Esquerra Republicana
a les poques setmanes.
Estem en una escalada d'una kale barraca, no una kale borroka, si fos la kale borroka, tot eixa gentola que
fa estes actuacions estaria en estos moments davant la justícia.
I
així, eixes persones estan en una impunitat, estan lliures i estan
actuant d'una forma impune.

¿Què podem fer?
Vosté ha
assenyalat algunes coses, que jo les accepte i que crec que són
positives.
És que li demane, li pregue, que parle amb el delegat del
govern i que li indique que no podem actuar amb esta impunitat.
Vosté ha dit que ho farà a través de la Junta de
Seguretat de la Comunitat Valenciana.
¡Endavant!
En la
comissió mixta govern central-autònom, també.
¡Perfecte!
Actuen ahí.
I, ¿per què no.
.
.
, i li
demane, que en funció de les competències de la policia de la
Generalitat valenciana, per què no assigna vosté algun
policia cooperar, en funció d'eixa coresponsabilitat, a mirar
tota esta situació?
És que podem anar a problemes majors
davant la deixadesa del delegat del govern.

Jo m'he reunit amb el delegat del govern i
només he rebut bones paraules.
¡És que estic fart!
,
perquè si estiguérem parlant d'una dèria,
però ¡43 agressions!
(remors), ¡43 agressions!
assenyalades en l'informe (ininte­l·ligible) .
.
.
I, escolte, mos trobem en una situació que és anormal.

Per tant, és preocupant per a tots, no pot anar
a més, en esta societat nostra, per desgràcia, sabem que
n'hi ha gent que té molt poder i s'ha creat una xarxa
organitzada i una trama que impulsa estes actuacions, ací, en
l'informe s'assenyala algunes persones amb noms i cognoms, que
se financen a través de la prostitució, que se financen
també a través d'empreses de seguretat -he
presentat una pregunta per vore, esta empresa, quina concessió
té de vigilància d'edificis públics de la
Generalitat valenciana-, i tot això, doncs, pareix que passa
gratuïtament.

Per suposat que no responsabilitze a ningú,
però també és cert que hem de ser molt curosos, molt
curosos.
Esta empresa i esta organització i esta trama d'unes
condicions molt clares, és la que dóna aixopluc a totes estes
actuacions.
Esta empresa és la que va organitzar en Mislata el vale tudo, i esta empresa i este
grup, està molt assenyalat, són els que han agredit el nostre
regidor, que va també meréixer hospitalització, Santi
Rosado, a Mislata.
Esta empresa és la que organitza.
.
.
, i este grup,
són els que organitzen manifestacions feixistes contra els
immigrants en el barri de Russafa.
I esta empresa, i este grup, en este
informe assenyala les complicitats que estan tenint des de certs
àmbits del poder públic.
Això, ho hem de tallar
d'arrel.
Ho hem de tallar d'arrel.
Crec que, també, en
tot això, hi estarem d'acord.

En fi, l'informe és molt clar, la
situació és molt perillosa i se'ns en pot anar de la
mà, i jo crec que com la Generalitat valenciana ha d'atendre
tots els problemes que afecten els nostres conciutadans, i com que
vosté ha dit que no són competents, però que este tema
el preocupa, jo espere que des de la seua conselleria se puguen assignar
alguns policies per a fer un seguiment d'unes organitzacions,
d'una trama violenta que, si continua actuant impunement, pot tindre
unes conseqüències gravíssimes.
Ja ho vam pagar en la
persona de Guillem Agulló i no crec que tinguérem de pagar
més endavant en la persona de ningú ciutadà
d'esta societat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Abans de continuar i donar-li la paraula a la diputada
del Partit Socialista, li vaig a fer un comentari.
Esta presidència,
abans de començar ha demanat disculpes genèricament per les
incidències que hi han hagut, perquè ja se va ajornar en una
ocasió, però ara personalment, perquè la culpa ha
segut meua, perquè no a totes les persones.
.
.
, a vosté
directament, no li he pogut dir.
.
.
Pensava que estava dins de
l'hemicicle.
Ha segut la mesa en l'hemicicle que ha anunciat
que s'avançava esta comissió i pensàvem que
estaven tots, faltava vosté.

Aixina que, genèricament, la presidència
demana disculpes, personalment meues, perquè ha segut culpa meua.

I ara ja, li done la paraula a la diputada del Partit
Socialista Mercedes Sanchordi.

La senyora Sanchordi García:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, anem a vore, començant per les
primeres paraules del conseller Castellano en la seua intervenció en
esta compareixença, assenyalar que el fet de no tindre
competències sobre una matèria en concret no ha segut ni
és obstacle perquè el govern puga parlar i parle
d'eixes matèries, siga seguretat, siga aigua, siga
infraestructures, etcètera.
Això ho hem pogut comprovar dia a
dia i sobretot estos últims dies.

En qualsevol cas, al si del Grup Socialista entenem
que cal parlar i que se pot parlar de qualsevol problema que afecte els
valencians i valencianes, però ara sobretot cal parlar de
l'objecte concret de la compareixença demanada en este cas pel
Grup Compromís.

Este matí ja s'ha parlat i hi ha hagut un
debat sobre la lacra social que suposen les acciones violentes o que
inciten a la violència.
Efectivament, vinguen d'a on vinguen i
vagen dirigides a qui vagen dirigides, ací tots ho hem patit i
tampoc se tracta de reivindicar per a uns o per a altres, sinó de
fer una reivindicació genèrica, siguen qui siguen els
afectats.

Insistir, des del Grup Socialista, en la més
enèrgica protesta i condemna d'estes accions, en general, i de
les que són objecte de la compareixença, en particular.
Ara
bé, senyor Morera, el que sí que no podem admetre és
que se parle per part, ja no del govern de l'estat, ni de
l'estat ni de l'autonomia ni tan sols de governs locals, que se
parle de total impunitat o que no s'està fent res, quan, a
més, vosté sap que al contrari.

Per concretar inclús més i parlar de
fets molt concrets.
A vore, el govern de la nació té plena
constància dels fets violents mitjançant l'ús
d'artefactes explosius, dels quals vosté ha parlat, que han
tingut lloc en la Comunitat Valenciana en els últims mesos.
Estic
parlant, concretament, dels fets que van tindre lloc tant en octubre del
2007 com en novembre del 2007 contra les seus del Bloc Nacionalista
Valencià i d'Esquerra Republicana del País
Valencià.
Estos fets han rebut, de fet, la consideració de
delictes de terrorisme, i per esta raó les actuacions judicials
s'estan desenrotllant a través dels jutjats centrals
d'instrucció ¡de l'Audiència Nacional!
,
està sub iudice.

És a dir, si açò és
impunitat i açò és no actuar, bé, jo,
permeta'm que en nom del meu grup, doncs, no.
.
.
, per descomptat, no
hi estem d'acord, creem que no podem estar-hi d'acord.
Entenem
que crear alarma social no afavorix ni la seua resolució, no
d'estos concrets, en general, ni la resolució ni la
prevenció.
No obstant, sí que cal manifestar, i aixina ho
fem, una especial preocupació per les conseqüències que
sobre les persones puguen ocasionar fets d'esta gravetat en el cas
que se repetiren.

Per este motiu, i amb l'objectiu d'evitar
qualsevol mal o qualsevol agreujament, especialment sobre les persones,
s'han intensificat les investigacions que se vénen realitzant
sobre estos fets, estos en concret, i en general sobre els que puguen
tindre lloc ací, en la comunitat.
I, de fet, s'han pres
mesures en l'àmbit de la seguretat ciutadana amb
l'objectiu de conéixer amb el major detall possible tant els
fets com la seua causa i identificar també els seus autors,
precisament per a evitar que estes accions violentes, en la mesura que siga
possible, se puguen tornar a prohibir.

Respecte a la possibilitat que en este cas concret.
.
.
Estic parlant, per exemple, dels assalts o dels atemptats amb explosius, la
possibilitat que la ideologia dels que han patit eixos assalts guarde
relació amb els fets denunciats, evidentment, està sub iudice i, per tant, hui
per hui, jo, per descomptat, no m'atrevisc a aventurar una
relació de causa-efecte.

En conseqüència, per una raó de
cautela política i també de respecte a les actuacions tant de
les distintes administracions com dels òrgans judicials, i estant,
per tant, a l'espera de les investigacions que encara estan
realitzant-se per les forces de seguretat, des del Grup Socialista entenem
que a la millor no és moment de realitzar hipòtesis ni
d'assenyalar possibles culpables, sinó d'esperar i
exigir, això sí, la màxima celeritat, aixina com la
necessària coordinació entre les distintes administracions
públiques, amb vista a la prompta identificació dels
responsables.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Per part del Partit Popular, li done la paraula a la
diputada Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora presidenta.

En primer lugar, yo quisiera, pues, agradecer la
presencia del señor conseller, como cada vez que se le solicita la presencia en esta
comisión y en estas Cortes, una vez más, el señor conseller de
Gobernación está aquí.
Pero, sobre todo, quisiera
agradecérselo especialmente, ya que ha tenido que cambiar su agenda
de hoy para venir a comparecer esta mañana y no esta tarde, a
petición, como digo, de la mesa de esta comisión y de los
portavoces de todos los grupos parlamentarios.

Y yo, pues, también quería decirle y
agradecerle la paciencia que ha tenido el señor conseller en estar esperando a
comparecer en la puerta de esta comisión.
Yo creo que lo que se
debería hacer a partir de ahora es una reflexión y utilizar
la misma vara de medir para todos.
Es decir, que cuando el gobierno tenga
que excusar su ausencia en estas Cortes por motivos de agenda, se tenga la
misma paciencia por parte de todos los grupos parlamentarios de todos los
partidos políticos.

Y se hablaba también de descoordinación.
Se ha tenido la osadía, a mi parecer, de hablar de
descoordinación de Mesa de las Cortes, de Mesa de esta
comisión.
Yo creo que, más que de esa descoordinación,
se debería de haber hablado de descoordinación de un grupo
parlamentario en concreto al que ha sido avisado por este grupo
parlamentario del cambio de la comisión y no ha podido enterarse en
cuestión la persona que había solicitado la comparecencia del
conseller Castellano.

Y yendo al tema de la comparecencia que hoy nos ocupa
recordaba usted, señor conseller, las pintadas en la sede del Partido Popular, en la sede del
partido político que usted y yo compartimos como militantes.
Ha
dicho usted que no es la primera vez que estos hechos ocurren.
Sí
que es cierto, no es la primera vez, creo que es la cuarta vez en un
año que nuestra sede aparece destrozada o con pintadas
pancatalanistas.
Y una de nuestras sedes, la sede de Ruzafa, también
se produjo un pequeño incendio debido a un artefacto casero contra
nuestra sede.

Nosotros, en aquel momento, ya denunciamos y
lamentamos, se lo dijimos, con mucho pesar y con mucha pena, la ausencia
del señor delegado del gobierno, del señor Antoni
Bernabé, que no se puso en contacto ni con los responsables de
nuestro partido ni con responsables, digamos, de la gente que estaba en
aquel momento en aquellas sedes.
Lamentamos, en aquel momento, esa llamada
telefónica de apoyo por parte del señor Bernabé.

Y, bien, quiero aprovechar también en estas
Cortes para condenar este tipo de comportamiento radicales vayan dirigidas
a la sede del Partido Popular, a la del Partido Socialista, a la del Bloc o
a la de cualquier partido político.
Y así lo hemos condenado
nosotros desde el Partido Popular públicamente cada vez que se ha
producido un suceso de estas características.

Esta mañana en estas Cortes se ha producido un
debate y nosotros habíamos presentado desde el Grupo Parlamentario
Popular una enmienda condenando las acciones violentas, también, de
organizaciones extremistas neonazis en la Comunidad Valenciana.
Yo creo,
señoras y señores diputados, que ante este tipo de
situaciones todos los partidos políticos debemos de estar juntos,
todos nos tenemos que preocupar en fomentar, por ejemplo, una
educación en valores para que las nuevas generaciones tengan los
valores del respeto y de la tolerancia bien arraigados.
Pero también
tenemos que apostar por la seguridad, para que jamás tengamos que
lamentarnos de tener víctimas de estos radicales y que las sedes de
nuestros partidos políticos democráticos no sean atacadas.

Usted, señor conseller, lo ha dicho en muchas ocasiones, seguridad es
política social.
Yo creo, también, señoría, que
una persona es más libre si se siente más segura.
Y en esta
labor encontrará siempre a este grupo parlamentario, al Grupo
Parlamentario Popular, para reivindicar más policías y
más guardias civiles, para reivindicar esos 3.
000 efectivos que
hacen falta en nuestra comunidad, en la Comunidad Valenciana para que
nuestras sedes, nuestras calles y los valencianos nos sintamos más
seguros.

Y, para terminar mi intervención, quisiera
recordar, también, y lo hago con mucho pesar, las palabras de una
parlamentaria en estas Cortes esta mañana insinuando que el gobierno
valenciano es cómplice de la violencia neonazi.
Yo no quiero entrar,
señorías, a valorar este tipo de afirmaciones y mucho menos
sin estar presente esa parlamentaria en esta comisión.
Pero
sí quiero decir que ninguno de los representantes de esta
cámara tiene la patente de la democracia.
Todos hemos salido
elegidos representantes del pueblo valenciano gracias a la democracia y el
gobierno valenciano es el que es gracias a la democracia.
Y lo que no se
puede consentir es que ningún diputado de esta cámara
dé lecciones de libertad y de valores democráticos a otro
compañero.

Desde el Partido Popular trabajamos para defender la
democracia, la libertad y, por tanto, condenamos cualquier tipo de
violencia venga de donde venga, como así se ha dicho por parte,
también, de otros parlamentarios que me han antecedido en el uso de
la palabra.
Y apoyaremos a este gobierno en la defensa de los intereses de
los valencianos.
Y sobre todo le apoyaremos, señor Castellano, para
seguir trabajando por la seguridad, con la responsabilidad que usted lo
hace, porque, como le he dicho anteriormente, para nosotros, para el
Partido Popular, trabajar por la seguridad es invertir en libertad.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señora diputada.

Li done la paraula ara al senyor conseller per a donar
resposta als diputats.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Jo crec que del debat que hem tingut.
.
.
l'afirmació que havia fet al principi de la
compareixença, que tal vegada el delegat del govern era el qui havia
d'estar ací.
Però jo li agraïsc, com deia,
perquè estic convençut de la coordinació, la
col·laboració lleial i sincera entre les administracions
públiques i que la seguretat és cosa de tots i que, per tant,
ningú ha de defugir d'este tipus de qüestions.

Li agraïsc a la seua senyoria que haja vist
positives alguna de les propostes que jo he fet hui i li garantitze que
duré a la junta de seguretat de la comunitat, ho duré a la
comissió mixta i estudiarem seriosament que, dins les adscripcions a
la policia nacional adscrita i no adscrita quant a les competències,
puga també estudiar el tindre eixa competència, a les seus
dels partits polítics i altres entitats que se creguen importants,
la policia de La Generalitat.

Però jo sí que vull defendre, per una
qüestió a més de convicció, el paper de les
distintes forces i cossos de seguretat de l'estat, el paper que la
policia nacional i la Guàrdia Civil duen a terme en el dia a dia, en
el treball, en l'entrega i en la professionalitat que estan fent.
Crec que ací no estem parlant d'una falta de
competència.
La competència  està delimitada en
la Llei orgànica de  forces i cossos de seguretat de
l'estat.
I, per tant, crec que els agents que estan treballant de
diari a la nostra comunitat estan fent una labor encomiable, que jo vull
agrair i felicitar en nom del govern des d'ací, des
d'esta tribuna.

Ací el que este debat i altres molts debats de
manera objectiva, de manera evident, el que ve a dir és que el que
falten són recursos humans, recursos materials, recursos
tecnològics destinats a la seguretat.
No és possible una
comunitat, que és la tercera en taxes de criminalitat, siga la
penúltima en ràtios de policies i guàrdies civils.
2,72% és la mitjana d'eixa ràtio per cada mil habitants
en Espanya; 2 escassos en la Comunitat Valenciana; sols Múrcia
està per darrere.
 Per tant, no és possible eixa
qüestió i damunt quan nosaltres hem sigut de les comunitats
autònomes que més població hem augmentat en els
últims anys.

Per tant, eixa és la qüestió, que
se donen més mitjans, que hi hagen més policies, que hi hagen
més guàrdies civils i que s'avance en la
comissió mixta, en el treball del conveni d'infraestructures i
de dotar de més competències i de més efectius la
policia de La Generalitat.

I deia vosté, senyor Morera, que se féu
el dispositiu d'alerta terrorista i que per això se'l
cridà des de la Conselleria de Governació, el secretari
autonòmic, i jo també tinguí ocasió de parlar
amb vosté eixe dia, com solc fer com sempre que passa alguna cosa
amb qualsevol grup polític no sols per interessar-me sinó per
a ficar a disposició tots els mitjans i col·laboració
de La Generalitat.
Però, mire vosté, que tinguem policia
autonòmica o no hi ha unes competències, com és
terrorisme, com és explosius, com és armes que són
única i exclusiva competència de la Guàrdia Civil i de
la policia nacional, no les pot tindre tampoc una policia
autonòmica.
I he de dir que, com vosté sap, es va establir un
nivell 3 d'alerta antiterrorista abans de les eleccions que el
ministre Rubalcaba ficà el nivell 3, quan ja veníem del
nivell 2 d'alerta terrorista.
I la prova del que vosté ha dit
és eixa cooperació i eixa col·laboració que
nosaltres fem amb fets i no amb paraules, en este cas de cara al ministeri,
preocupant-nos i estant com fem.

Ha fet referència vosté, perquè
m'he pres nota, perquè no vull deixar-me ningun aspecte ni
ninguna qüestió sense contestar, que teníem coneixement
que unes persones, que una empresa estava o havia de vore o podia estar
darrere suposada o hipotèticament.
Això seran els jutjats els
que ho hagen de dir.
Jo el que sí que reclame és més
eficàcia en la resolució dels delictes.
Sols un 25% dels
delictes que se cometen en la Comunitat Valenciana se resolen en eixos
casos, és a dir, un de cada quatre.
També estem en la segona
comunitat autònoma en pitjor índex de resolució de
delictes d'Espanya.
I això és el que vol el govern de
La Generalitat que canvie, que tinguem més mitjans, que tinguem
més policies, que tinguem més guàrdies civils, que
siguem més eficaços en la resolució d'eixos
delictes.

I jo li dic que eixes persones o eixes empreses o els
qui siguen que vosté diga, que se faça investigació,
que es porten a la justícia, que el pes de la llei recaiga sobre
ells i si han d'anar a la presó que vagen.
Això
és el que s'ha de fer.
I, per tant, en eixe sentit, no hi ha
crec que ningun tipus de problema.
Jo crec que l'objectiu de tots
és rebaixar la taxa de criminalitat i augmentar la capacitat
resolutiva dels delictes, que ja dic que és un de cada quatre en les
últimes estadístiques de la secretaria d'estat del
Ministeri de l'Interior, com s'ha vist en l'any 2005,
l'any 2006 i l'any 2007.

I d'ahí volem eixir nosaltres.
Però volem eixir també des de la col·laboració
i volem eixir, sobretot, també, des de la coordinació.
Per
això la comissió mixta, per això l'estar en
contacte permanentment, i aixina ho he de dir, com estem amb la
delegació del govern.
I que quan es fa l'alerta 3 hi hagueren
una sèrie de dispositius en què hi haguera una
coordinació, evidentment, de tots els cossos de seguretat per anar
millorant la seguretat.

Mire vosté, senyora Sanchordi, jo precisament
estic ací parlant de seguretat quan podia haver dit que no venia a
esta compareixença tranquil·lament pel que a l'inici he
fet.
Però ni molt menys.
El govern de La Generalitat el que vol
és que qualsevol problema que tinga un valencià o una
valenciana que se comente obertament, que se busquen les solucions, siga
competència de qui siga.
I per això estem ací parlant
i per això parlem d'aigua, parlem d'infraestructures i
ahir me n'aní a parlant amb la ministra
d'Administracions Públiques de foralitat, que ja sé que
vostés ni creuen ni volen el dret foral, ni creuen ni volen la
nostra capacitat d'autogovern.
Nosaltres sí i parlem de tot i
no defugim ningun tipus de debat.
I per això estem fent-ho
així.
I anem a seguir veritablement fent-ho.

Per tant, crec que és una matèria molt
sensible i, com ha dit també la portaveu en la seua
intervenció, jo crec que evidentment invertir en seguretat no sols
és fer política social de veres sinó que també
és invertir en garantir els drets constitucionals, les llibertats
cíviques de tots els ciutadans i, per tant, és invertir en
democràcia.
I això és el que hem de fer entre tots.
I
en eixa línia és la que estem i amb eixos instruments que li
acabe de dir, senyor Morera, anem a treballar i anem a estudiar,
evidentment, el que hem parlat en esta comissió.
I si aixina se creu
convenient per part de l'administració de l'estat i
també per la part en este cas de la Conselleria de
Governació, podrem ficar també en marxa, com hem ficat ja
altres dispositius que no sent competència pròpia nostra
estem ja duent endavant des de la policia de La Generalitat o s'estan
duent també endavant des del que és la
col·laboració i la coordinació, que sí que
és competència de les distintes policies locals, que
són deu mil els policies locals que ixen al carrer tots els dies en
tots els pobles de la Comunitat Valenciana i que, evidentment, tots eixos
recursos que tenim hem de ficar-los al servici de la societat, al servici
dels ciutadans i hem de fer-los amb una bona coordinació.
Eixa
és la labor que estem fent.

Vullc acabar mostrant eixa preocupació, que jo
crec que compartim no sols els il·lustres diputats d'esta
comissió sinó que compartixen tots i cada un dels ciutadans,
com es reflectix de les enquestes sociològiques que s'han fet,
que és una de les majors preocupacions del valencià en la
seguretat ciutadana, per damunt de la mitjana nacional, perquè per
damunt de la mitjana nacional estem en taxes de criminalitat.
I el que hem
de fer és fer propostes concretes com les que jo acabe de fer
ací, el que hem de fer és invertir més
pressupostàriament i que tenint esta situació no hi haja una
desinversió ni més ni menys de més d'un 11% per
part del Ministeri de l'Interior en matèria de seguretat en la
Comunitat Valenciana sols en el capítol VI, en temes
d'infraestructures.

Eixa és la línia que estem treballant,
eixa és la línia que anem a seguir treballant.
I vullc
acabar, com deia, en què ací treballen molts professionals de
manera abnegada amb els mitjans que tenen, en el nombre d'efectius
que tenen per atacar a totes eixes persones violentes, perquè no es
realitzen eixos actes vandàlics no sols al que són les seus
dels partits polítics sinó seus d'altres entitats
cíviques que hi hagen.
I jo volguera que no s'isquera
d'esta comissió sense fer eixe reconeixement a la labor que
eixos professionals en el dia a dia fan en favor i al servici de tots els
ciutadans i ciutadanes.

La senyora presidenta:

Moltíssimes
gràcies, senyor conseller.

Ara tallem un minut la comissió per donar-li la
despedida al senyor conseller.
Un moment, senyors diputats.
Gràcies.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la
regularització i reglamentació de pistoles Taser i altres
defenses elèctriques, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 13.
374, BOC
número 54)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
passem al punt número 5 de l'ordre del
dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre
la regularització i reglamentació de pistoles Taser i altres
defenses elèctriques, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Té la paraula la diputada senyora Marina
Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Desde su aparición la utilización de
defensas eléctricas por funcionarios encargados de hacer cumplir la
ley ha sido objeto de serias preocupaciones de derechos humanos.
Entre esos
dispositivos destacan las pistolas tipo Taser, cuyos fabricantes y
comerciantes anuncian como no letales o menos que letales, y que son
presentadas como alternativa a la utilización de armas de fuego para
el control de individuos peligrosos.

Las pistolas tipo Taser son instrumentos paralizantes
con capacidad de infligir dolor y susceptibles, por sus
características inherentes de ser fácilmente utilizadas de
forma abusiva.
Este tipo de armas arrastra un inquietante historial
allí donde su uso se ha extendido, como es el caso de Estados Unidos
o Canadá.

Por ello, Amnistía Internacional ha venido
reclamando la suspensión de su empleo a la espera de una
investigación a cargo de expertos independientes de intereses
comerciales y políticos relacionados con la promoción de este
material.

El hecho de que varios gobiernos hayan prohibido el
uso de defensas eléctricas a particulares y restringir en su
utilización a determinados funcionarios se debe a que reconocen que
pueden provocar fácilmente sufrimientos y lesiones innecesarias, e
incluso la muerte, dada la variedad de circunstancias en que se emplea.
Su
comercio ha sido igualmente objeto de restricciones, al admitirse que estos
dispositivos pueden utilizarse para infligir tortura y ser un fácil
instrumento de uso abusivo.

Así, el comercio de pistolas tipo Taser y otras
defensas eléctricas ha encontrado un primer límite en la
Unión Europea a través del reglamento sobre el comercio de
determinados productos que pueden utilizarse para aplicar la pena de muerte
y infligir tortura u otros tratos o penas crueles, inhumanos o degradantes,
que entró en vigor en el año 2006.
Entre los instrumentos
incluidos en dicho reglamento se encuentran los dispositivos
portátiles para provocar descargas eléctricas.

En España, Amnistía Internacional ha
venido alertando desde hace algunos años a las autoridades respecto
de la utilización de pistolas tipo Taser y de otro tipo de armas
eléctricas por parte del funcionariado encargado de hacer cumplir la
ley.

Además de informar sobre el historial de estas
armas en países en los que su uso se ha extendido, en febrero de
2005 la organización se dirigió al Ministerio de Interior
ante evidencias de que tales defensas estarían en manos de miembros
de fuerzas de seguridad españolas.
En dicha oportunidad, la
organización solicitó información oficial para conocer
el alcance de su distribución y uso en España.
A las entonces
sospechas de uso en las islas Canarias se añadía
información respecto a su utilización por policías
locales de Espartinas, en Sevilla, o Alcalà de Xivert, en
Castellón.
Ese mismo año, la muerte de una persona en
Roquetas de Mar, en Almería, ponía al descubierto una defensa
eléctrica en manos de un miembro de la Guardia Civil.

La situación entre comunidades
autónomas, entre cuyas competencias se incluye regular el
equipamiento de las policías locales de su ámbito
territorial, es muy heterogénea.
En algunas comunidades las defensas
eléctricas se excluyen explícitamente de la dotación
de los policías.
En otras la reglamentación es ambigua o
inexistente y abre las puertas a la adquisición de estas armas.

En las comunidades autónomas de Canarias y de
Valencia estas armas están autorizadas para formar parte del
equipamiento de las policías locales, y queda en manos de las
corporaciones locales la decisión sobre su utilización.
Es
decir, en algunas comunidades está prohibido, pero aquí, en
el País Valencià, explícitamente se autoriza a que
puedan formar parte del equipamiento.
Después es cada
corporación local la que decide sobre su utilización o no.
Pero en el País Valencià está permitido por la
legislación.

La legislación española contempla la
posibilidad excepcional de que los cuerpos y fuerzas de seguridad y otros
funcionarios públicos utilicen las defensas eléctricas, para
lo cual debe adoptarse una decisión de habilitación por parte
de un órgano competente.

Ahora bien, son las comunidades autónomas a las
que les corresponde coordinar la actuación de los cuerpos de
seguridad de ámbito autonómico, cuando disponen de ellos, y
coordinar la actuación de las policías locales en el
ámbito territorial de la comunidad, con competencia para establecer
la homologación de los distintos cuerpos de policías locales
en materia de medios técnicos para aumentar la eficacia y
colaboración de estos.

Por tanto, no cabe ninguna duda de que hay
competencias para legislar sobre esta materia.
Pero los cuerpos de
policía local tienen carácter municipal y dependen
directamente de las corporaciones respectivas, que son las responsables de
su organización, equipamiento y de la dotación en materia de
armas.
Por tanto, las policías locales disponen en estos momentos de
un alto grado de autonomía normativa en esta materia.

El problema que en la comunidad autónoma de
Canarias y en la Comunidad Valenciana, en el País Valencià,
la normativa recoge expresamente la dotación de defensas
eléctricas.
En el caso del País Valencià, la
Generalitat confirma que el Decreto 114/2005, de 17 de junio, regulador del
sistema de homogenización y homologación de la uniformidad
del policía local prevé como medio defensivo opcional el
inmovilizador eléctrico de defensa personal.
Por tanto, está
clarísimo que hay un decreto que regula esta cuestión.

A pesar de esta detallada normativa, al gobierno del
País Valencià no le consta en algunas respuestas a
Amnistía Internacional, no le consta qué corporaciones
municipales y cuáles no están utilizando este tipo de armas.
En estos momentos la falta de información es total, incluso sabiendo
que hay poblaciones, como Alcalà de Xivert, que sí que las
utilizan.
El gobierno valenciano no lo admite.

Nosotros, por todas estas cosas, hemos presentado la
proposición no de ley en el sentido en el que Amnistía
Internacional pide que se realice, que es.
.
.
, nosotros lo que pedimos
es un estudio exhaustivo de los efectos de estas pistolas y de otros tipos
de defensas eléctricas, que se regule y que se reglamente la
utilización de estas pistolas y otras defensas eléctricas, y
que se investigue si en el País Valencià están siendo
utilizadas por parte de la policía local.
Y sobre todo que se
prohíba la utilización de este tipo de armas en todo el
País Valenciano hasta que se conozcan y se evalúen los
efectos que pueden tener, que en estos momentos los efectos que puedan
tener estas pistolas son completamente desconocidos y no hay ningún
estudio que demuestre que estas armas no son letales.

Nada más.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Hi ha una esmena presentada pel Grup Popular.
Li done
la paraula a la diputada.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señora
presidenta.

Señoría, usted conocerá que el
artículo 149 de la Constitución establece como competencia
exclusiva del estado el régimen de producción, comercio,
tenencia y uso de armas y explosivos.
Asimismo, además, en el
ejercicio de esa competencia, hay una ley orgánica, la Ley sobre
protección de seguridad ciudadana que dice que la
administración del estado establecerá los requisitos y
condiciones de la fabricación y reparación de las armas, de
su circulación, almacenamiento y comercio, adquisición,
enajenación, su tenencia y utilización.

Quiero decir con esto que lo que es más que
evidente, porque además el propio artículo 7 de esa ley es la
que faculta al gobierno para reglamentar las materias y actividades
referidas respecto de las armas, y es la única que puede prohibir
ciertas armas, o municiones o explosivos si fueran especialmente
peligrosos, con esto quiero decirle que es evidente que la competencia no
la tiene La Generalitat.

Pudiendo compartir parte o el espíritu de su
proposición no de ley, nosotros, pudiendo estar de acuerdo con que
se realice un estudio exhaustivo de los efectos de las pistolas Taser si,
como usted dice, son tan peligrosas y ocasionan tantas muertes, hemos
formulado una enmienda, que le voy a comentar, que viene a recoger
prácticamente lo mismo que usted ha mencionado en su
proposición no de ley, sólo que dirigiéndola a quien
realmente tiene las competencias, señoría, que no es ni
más ni menos que el gobierno de la nación, no La Generalitat.

Así que, yo entiendo que ustedes estarán
de acuerdo en apoyar esta enmienda, porque lo que viene es a recoger, a
recapitular, y va un poco más allá de las pretensiones que
usted ha formulado en su proposición no de ley, sólo que
dirigiéndola a quien realmente tiene competencias de prohibir o de
regular dichas armas.

En este sentido, el texto de la enmienda de
modificación lo que dice es que las Cortes insten al Consell para
que éste solicite a quien realmente es el competente, que es el
gobierno de la nación, a que se realice un estudio exhaustivo de los
efectos de las pistolas Taser y de otras defensas eléctricas.
También, que se regule y reglamente la utilización de estas
pistolas en nuestro país y que se inste al Consell para que el
gobierno de la nación realice un informe sobre la evaluación
de los efectos de estas armas y, de acuerdo con el resultado del mismo,
regule si procede o no su uso.

Y además lo que decimos es que se inste a la conselleria para que este
informe se traslade a todos los cuerpos de policías locales.

Entendemos que con esto se recoge completamente el
espíritu de su proposición no de ley.
Y esperamos que la
apoyen.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Li done ara la paraula a la diputada Marina Albiol al
respecte de l'esmena presentada.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Gracias al estado de las autonomías y a la
descentralización tenemos una serie de competencias en el
País Valencià, evidentemente menos de las que algunos
querríamos, pero también más de las que desde el
Partido Popular se quieren tener.

Pero en este caso no tienen razón.
Es que
sí tenemos competencias en el País Valencià sobre esta
materia.
De hecho es que es a las comunidades autónomas a las que
les corresponde coordinar la actuación de los cuerpos de seguridad
autonómicos cuando disponen de ellos.
Y, de conformidad con la Ley
orgánica 2/1986 y con la de bases de régimen local, coordinar
la actuación de los policías locales en el ámbito
territorial de la comunidad con competencia para establecer la
homologación de los distintos cuerpos policiales en materia de
medios técnicos para aumentar la eficacia y colaboración de
estos.
Es más, si no hay competencias en el País
Valencià para regular sobre estas cosas, por qué la
Generalitat valenciana ha sacado dos decretos sobre este tema.
Si no tiene
competencias, cómo puede sacar dos decretos donde
específicamente dice que.
.
.
, los descargadores eléctricos
se utilizarán sólo como elemento de autodefensa ante personas
en actitud agresiva, que hayan amenazado o provocado con antelación
a los policías, para evitar altercados graves, riñas
tumultuarias o situaciones similares.

Está el Decreto 114/2005, de 17 de junio, y el
Decreto 18/1995, de 24 de enero, que regula los criterios de
utilización de las armas eléctricas en el País
Valencià.
Si no tenemos competencias ¿por qué han
sacado dos decretos sobre este tema?
Yo no lo entiendo.
Y, por tanto, como
sí que hay competencias, no vamos a aceptar la enmienda.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Gràcies, senyora diputada.

Li continue donant la paraula a la diputada del Partit
Popular.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señora
presidenta.

Señora Albiol, es que usted confunde lo que es
regular los efectos con prohibir o no el uso de determinados
inmovilizadores eléctricos o armas que, lógicamente, la conselleria o el Consell, se
ponga usted como se ponga, no tiene competencias.

Ya le digo que nosotros recogemos todo el
espíritu de su proposición no de ley.
Ahora, lo que le damos
la forma adecuada.
Una cosa es regular los efectos, y los únicos
competentes para cesar en el uso de esas armas y para autorizar o no
autorizar qué armas se utilizan es el gobierno de la nación,
que son las competencias que le atribuye no solamente la Ley de cuerpos y
fuerzas de seguridad del estado, sino nuestra propia carta magna: la
Constitución.

Además usted dice que si el Consell dice o
permite que se utilicen estas armas -como usted le llama-, que
no son armas, son inmovilizadores eléctricos, bueno pues lo
único que hace cada pistola Taser de éstas que es utilizada,
lo que es evidente es que está legalizada por el cuerpo competente,
que es el Ministerio del Interior, que es el único competente para
legalizar o no el uso de estas armas.

En este sentido, yo, señora Albiol, si de
verdad quiere que con éxito se celebre lo que usted pide en el
cuerpo de su proposición no de ley, sí que le volvería
a pedir que apoyara nuestra enmienda.
Que apoye nuestra enmienda, porque,
en definitiva, es la que va a conseguir que las personas competentes
realicen el estudio que usted está solicitando; si no pues,
lamentablemente, quedará una vez más en saco roto y ustedes
habrán venido aquí a no conseguir.
.
.
Gracias.

La senyora presidenta:

Té la paraula la diputada Marina Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.
A mi el que m'agradaria saber
és ¿per què si no hi han competències de les
comunitats autònomes, per exemple, en Catalunya, s'ha prohibit
la utilització d'aquest tipus d'armes?

Senyora diputada, vosté no s'està
aclarint en el tema de les competències.
Evidentment, si ho
prohibira directament l'estat, no la podria utilitzar ningú,
si estiguera directament prohibida des de l'estat.
I per això
estic convençuda que els meus companys d'Izquierda Unida,
presentaran aquesta moció també en l'estat.
Ara
bé, gràcies a les competències que tenim cada
comunitat autònoma també es pot prohibir la seua
utilització des de la mateixa comunitat autònoma, com ho han
fet altres comunitats; com ho ha fet, per exemple, Catalunya.
De fet,
és que només Canàries i la Comunitat Valenciana
permeten la utilització d'estes armes.

La senyora presidenta:

Gràcies a la senyora diputada Albiol.

Ara sí li done la paraula a la senyora
diputada, senyora Sanchordi.
Té la paraula.

La senyora Sanchordi García:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

A vore, la proposició no de llei que presenta
el Grup Compromís toca dos temes.
Per un costat, el tema de fons,
que és el tema de les pistoles Taser, i per altre costat remarca,
incidix, en un tema, anem a parlar d'autogovern o d'exercici de
competències o de gestió del govern valencià.

Pel que fa al tema de fons, les pistoles Taser, com ja
ha explicat la senyora Albiol, existix un informe ampli i rigorós
d'Amnistia Internacional, que a més entenem que és un
informe molt a tindre en compte, molt a tindre en compte per tots.

Per un altre costat, pel que fa al tema de forma, o al
tema d'autogovern o d'exercici de competències, que a
més tenim el cas d'una altra comunitat autònoma, una
comunitat veïna com és Catalunya, com a precedent de, per un
costat, de la prohibició de les armes Taser i, per un altre costat,
també, la reglamentació de l'ús d'armes,
en general.

Per tot açò, el Grup Parlamentari
Socialista entén que existixen raons més que suficients com
per a exigir de l'administració autonòmica, del govern
de La Generalitat, totes i cada una de les propostes de resolució de
la proposició no de llei de Compromís.

Això vol dir, evidentment, que anem a votar a
favor.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Doncs, moltíssimes gràcies, senyora
diputada.

Passem ara, doncs, a la votació, ja,
directament.

Vots a favor de la proposta?
 (Algú parla sense micròfon) Té clar la senyora diputada que l'esmena
s'ha rebutjat.
Ara, passem ja directament a la proposta.
Torne a
repetir.
Vots a favor de la proposta?
Abstencions?
Vots en contra?

(Inoïble per raons
tècniques) .
.
.
Dia que com era
l'últim punt que tenim ja, per a esta comissió,
s'alça la sessió.

Moltíssimes gràcies.

(S'alça la reunió a les 14 hores i
30 minuts)