Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text18 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text21 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 14 d'abril de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 25.

Pregunta 309 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre dades de licitació de 2009, que formula el diputat senyor Francesc Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 52.
026, BOC número 215)

El senyor president:

Bon dia, senyores i senyors diputats.

Anem a donar començament a la Comissió d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia d'avui.

En primer lloc el senyor secretari passarà llista per tal de confirmar si hi ha quòrum.

Senyor secretari.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyor secretari.

Abans de començar l'ordre del dia, fer una advertència a les seues senyories.
En la versió en castellà de l'ordre del dia figura el punt número 3 com del Grup Socialista i és del Grup Compromís.
Ho dic perquè quede rectificat el tema, en la versió en valencià sí que està bé.

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia, lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la reunió anterior.
Com sempre les seues senyories tenen l'acta en les seues carpetes.
Si hi ha alguna observació o, si no, l'aprovem per unanimitat.

Moltes gràcies.
Queda aprovada.

I abans de passar al segon punt, suspenem dos segons per tal de rebre el senyor
conseller.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, se reprén la comissió.

Preguntes

El senyor president:

Donem la benvinguda a l'honorable conseller d'Infraestructures i Transports i passem al segon punt de l'ordre del dia, preguntes orals en comissió.

La primera pregunta és la número 309.
Per a la seua formulació té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor conseller, segons el balanç de licitació d'obra pública de l'any 2009, fet públic pel SEOPAN, l'informe del SEOPAN, l'associació d'empreses constructores d'Espanya, la disminució de la licitació de la Generalitat valenciana fou d'un 25,7% respecte a 2008, situant-se en 593 milions enfront dels 799 milions de
2008 que, al temps, ja era la xifra de licitació més baixa des de l'any 2000, per la qual cosa l'obra pública licitada per La Generalitat l'any passat ens situa a uns nivells semblants als de la segona dècada dels anys noranta.
Esta xifra de licitació, per banda de La Generalitat, ens situa en termes absoluts per darrere de
comunitats autònomes com Castella-Lleó, Andalusia, Catalunya, Comunitat de Madrid o Euskadi, mentre que la caiguda
percentual respecte a 2008 és la més important del conjunt de les comunitats autònomes espanyoles si exceptuem Ceuta, Galícia o Castella-la Manxa.

Senyor conseller, quina és la seua valoració d'esta situació?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Per a donar resposta a la pregunta, senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Los datos sobre licitación pública en el año 2009 recogidos en SEOPAN, como usted sabe, hacen referencia a licitaciones en
todo el ámbito de La Generalitat, excediendo, por tanto, el ámbito de la conselleria.
En cuanto al conseller de Infraestructuras y Transportes, y por lo que se refiere al ámbito propio de esta conselleria, es conocida la reducción que se ha producido en la licitación puesto que se ha tratado en varias ocasiones en esta comisión -basta con citar las comparecencias de febrero y octubre del 2009-.
No obstante, y volviendo a los datos de SEOPAN, lo que se ve claramente es una
caída general de la licitación de obra pública que, además, afecta en mayor medida a la inversión estatal en nuestro territorio.

Según SEOPAN en el 2009, la licitación de La Generalitat bajó un 18,5%, no el 25% que está diciendo usted.
Mientras que la licitación del gobierno central en la Comunidad Valenciana cayó un.
.
.
-usted tiene datos provisionales-, cayó en el 2009 un 37,2, es decir, más de un tercio.
De momento, eso es todo.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Signes, té la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies senyor conseller.

Jo tinc, efectivament, l'informe de SEOPAN, l'avanç de SEOPAN, efectivament, de 2009.
I efectivament, La Generalitat té una caiguda del 25,7%.
De totes formes, senyor conseller, la seua conselleria -cert que són dades referides al global de La Generalitat-, però la seua conselleria hauria de ser la més inversora de La Generalitat, hauria de ser, per això és la principal responsable d'este desplomament global, de tota La Generalitat, de licitació que és d'una tremenda gravetat ja que la inversió en obra pública és, com tots sabem, fonamental, senyor conseller, en estos moments per a
dinamitzar l'economia, crear ocupació i incrementar la productivitat de les nostres empreses.

Mire, en 2009 La Generalitat ha licitat per 593 milions d'euros, el Govern d'Espanya, 1.
169 milions i l'administració local valenciana, ajuntaments i diputacions, per 1.
116 milions d'euros, això és el que sumat dóna la xifra d'inversió, de licitació de la Comunitat Valenciana, de l'informe del SEOPAN.
Això vol dir, senyor conseller, dos coses: la primera, que el govern Camps està constituint una rèmora per a estirar la nostra economia.
I la segona, que en 2009 quatre de cada
deu euros invertits en infraestructures a la nostra comunitat els ha invertit
el Govern d'Espanya.
Però 2010 es presenta pitjor encara.

Mire, segon l'anàlisi i avaluació dels pressupostos de La Generalitat per a enguany -que vosté també coneix perfectament- fet per la cambra de contractistes de la Comunitat Valenciana, la seua
conselleria -en este cas sí que la seua conselleria- solament destinarà 26,6 milions d'euros a licitació d'obra nova, el que representa el 15,2% del seu pressupost, de la seua
conselleria, d'inversió, ja que els altres 148,5 milions, fins arribar als 175 milions pressupostats en
el capítol d'inversions de la seua conselleria, es destinaran a pagar obres en marxa,
modificats d'obra, liquidacions finals d'obra, serveis o assistències tècniques.

Senyor conseller, podria argumentar una crítica dura sobre esta situació, però vull fer-li una proposta que he plasmat a través d'una proposició no de llei i que he registrat ja, hui mateix, en el registre de Les Corts.
Mire, pose's a treballar de forma immediata en un pla autonòmic semblant al pla extraordinari d'infraestructures del govern central.
Negocie amb la banca pública i privada i fixe la col·laboració amb la que pot comptar per a este pla destinat, igual que el del govern central
-l'extraordinari d'infraestructures del govern central- a anticipar a 2010 i 2011 obres de la seua competència que estiguen madures, que estiguen a punt de licitar i que han quedat fora
dels pressupostos de 2010 per falta de recursos econòmics de la seua conselleria, de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.

Òbriga, a continuació, una ronda d'identificació d'empreses de la comunitat de diferent grandària i especialització en la mesura que les obres que vagen a licitar-se, doncs són obres de diferents quanties i quan dic «especialització» n'hi hauran de manteniment i n'hi hauran de construcció.

Identifique les obres i infraestructures susceptibles d'avançar a 2010 i 2011 en la mesura que estiguen a punt de licitar i, per tant, únicament faja falta el procés i presente el pla.

Senyor conseller, és el moment de prendre iniciatives com la que ha pres el Govern d'Espanya, com esta que li propose, que puguen reactivar l'economia i crear ocupació.

El senyor president:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Jo, senyor conseller -i acabe-, li vull expressar que el meu grup està disposat a col·laborar amb vosté en esta tasca si vosté accepta portar-la endavant, i espere la seua contestació a la proposta que li he fet.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Bueno, pues la propuesta, precisamente estamos estudiando ese plan
extraordinario del gobierno, de esos 17.
000 millones que, como sabe, está basado en un ámbito concesional, de inversiones público-privadas y estamos viendo a ver lo que afecta eso a lo que se refiere a
computar deuda.
Desde luego, nosotros estamos en disposición de estudiar algo parecido.

En cualquier caso, señor Signes, yo le tengo que recordar que nosotros tenemos un plan Confianza en el
que afecta a esta conselleria en más de 415 millones de euros -es una inversión superior a la que se ha venido haciendo en estos últimos años y no hace falta remontarse, ni por supuesto al noventa, sino a estos últimos años-.
Yo creo que este año, lo que tenemos en presupuesto, que son más de esos 25 millones que usted dice, porque estamos haciendo un esfuerzo
importantísimo, sobre todo, en el sector del transporte.
Y le recuerdo que los
presupuestos de 2010 son un 3% superior a los del 2009 porque hay que tener en
cuenta los entes y, en cualquier caso -como digo- este año, con el plan Confianza y el propio presupuesto, tendremos inversiones muy
importantes.
En cualquier, caso vamos a estudiar ese tema de planes
extraordinarios.

Sí que le quiero decir que lo que usted tiene son datos provisionales, porque
hablaba de un 25, un 25,7% de disminución, y ya le he dicho yo que es un 18,5.
Y además ha nombrado que estamos por encima, en la disminución, de Andalucía, de Cataluña o de Castilla-La Mancha.
Pues todo lo contrario, en los datos definitivos la
Comunidad Valenciana ha bajado un 18,5, sin embargo Andalucía ha bajado un 22,8.
Cataluña un 23,4.
Y Castilla-La Mancha un 37,7.
Le recuerdo que el estado, y ciñéndonos a la Comunidad Valenciana, ha bajado un 37,2.
Y según la cámara de contratistas, que también ha hecho referencia en su intervención, estima que en lo que se refiere al Ministerio de Fomento la disminución del 2009 con respecto al 2008 es de un 57% por parte del ministerio.
Sin
embargo, esta misma cámara de contratistas, la disminución en lo que se refiere a la Conselleria de Infraestructuras y Transportes, según los datos analizados de SEOPAN, nuestra disminución es un 10%.
Es decir, pasamos de 195 millones a 176 en el 2009.

Es por eso por lo que le tengo que decir que, lamentablemente, los datos de
SEOPAN, a los que usted está haciendo referencia, yo creo que dejan mucho peor al gobierno que a La
Generalitat, que ha disminuido mucho menos que otras comunidades y, desde
luego, mucho menos que el gobierno.

Por último, decirle que nosotros ya sabe por qué hemos tenido que reducir las licitaciones.
Estoy harto de decirlo por activa y
pasiva.
La comunidad no recibe la financiación que debiera con respecto a su población real.
La población requiere unos servicios básicos inaplazables, que son los servicios que La Generalitat tiene que asumir,
como saben, que son los de educación, sanidad, bienestar social, etcétera.

Y después hay que reconocer que las crisis económicas también implican menores ingresos fiscales y está afectando a las comunidades autónomas, y también al estado.
Por esto son los resultados.
Y por eso los datos de SEOPAN son los
que son, porque están incurriendo muchas circunstancias debido a la crisis, una crisis que nunca
quiso reconocer en su momento el presidente del gobierno, Zapatero.

Nada más y muchas gracias.

Pregunta 311 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre el Pla d'acció territorial de ports esportius, que formula el diputat senyor Francesc Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 52.
244, BOC número 216)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Passem a la pregunta 311.

Per a la seua formulació té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí.
Gràcies, president.

Senyor conseller, l'aprovació del Pla d'acció territorial de ports de la Comunitat Valenciana, igual que el de costes, és un compromís del Consell a l'inici de l'anterior legislatura 2003-2007 i reiterat en diverses lleis de pressupostos de
La Generalitat, també en la Llei de pressupostos de 2010.

És també un compromís recollit al Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, on ja en aquell any, el 2004, el mateix PIE dia que este pla
estava en avanzado estado de redacción, i les conseqüències se plasmaven en el PIE.

A la Comissió d'Obres Públiques passada fou rebutjada una proposició no de llei del meu grup perquè se redactara i aprovara en el mínim termini possible este pla d'acció territorial que ja porta set anys de retard.

Senyor conseller, han passat, com dic, set anys des que es prometera este pla.
Set anys des que l'aleshores conseller d'Obres Públiques contestara per escrit que ja hi havia una assistència tècnica adjudicada a la UTE Berenguer Enginyers i GTT, i que el document estava pràcticament conclòs.
Set anys d'eixa resposta.

Han passat sis anys des que també en el PIE contemplava i el donava quasi per acabat.

Però, senyor conseller, pot explicar què està passant?

Pot explicar quines són les causes per les quals fins ara no s'ha aprovat este Pla d'acció territorial de ports?
I per a quan es preveu la seua aprovació?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señor conseller, tiene la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Signes.

La planificación relacionada con los puertos deportivos de La Generalitat se recoge en
documentos que son públicos.

En primer lugar, y como antecedente, en el Plan de puertos e instalaciones náutico-deportivas de la Comunidad Valenciana.

En segundo lugar, en la estrategia valenciana para la gestión integrada de la costa.

Por último, en el Plan de infraestructuras estratégicas 2004-2010, al que ha hecho usted referencia.

En estos momentos se está trabajando en otros tres documentos básicos para el presente y el futuro inmediato: uno de ellos es la estrategia
territorial de la Comunidad Valenciana, que está elaborando la Conselleria de Medio Ambiente; la Ley de puertos de la comunidad,
que sabe muy bien que estamos trabajando en ella, y el Plan de infraestructuras
estratégicas que estamos elaborando para el año 2010-2020.

Por tanto, y en este contexto, un Plan de acción territorial de puertos deportivos de La Generalitat no es una opción adecuada en estos momentos, puesto que ya se está trabajando en un ámbito de planificación que va a definir el marco general en el que los puertos deportivos también estarán enmarcados.

De momento, nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Bé, la seua resposta és una novetat.
És una novetat i ve d'alguna manera a fer un canvi, fer un gir substancial a promeses electorals, un
gir substancial a compromisos de l'anterior conseller d'Obres Publiques en seu parlamentària, un gir substancial a allò que diu el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010 i un canvi substancial respecte a allò que reiteradament els successius consellers d'Obres Públiques en el seu moment han estat contestant a l'oposició en tot este temps.

Per tant, el que vosté ve a dir és que el Pla d'acció territorial de ports esportius de La Generalitat no va a fer-se perquè hi ha una planificació més ampla, perquè hi ha una llei de ports que mai acaba d'eixir, una llei de ports que està promesa també ja fa set anys, una llei de ports que este diputat va defensar una reprovació al Consell per haver incomplit reiteradament els terminis de presentar,
aprovar, el projecte de llei de ports, parla d'una estratègia de la costa, parla de l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.
Bé, tot el que ve a dir és que tot eixe marc nou que se'ns presenta fa absolutament innecessari un pla d'acció territorial de ports esportius competència de La Generalitat.

Jo, davant d'això, voldria que m'explicara, m'explicara, en quina mesura tots eixos nous instruments fan que no siga necessari
un pla d'acció territorial de ports, un pla d'acció territorial dels contemplats en la Llei d'ordenació del territori de 2004.
Perquè les lleis, senyor conseller, les lleis que vostés aproven són per a complir-les.
I la Llei d'ordenació del territori de 2004 marca com a pla d'acció territorial sectorial a aprovar pel Consell el pla d'acció territorial de ports de La Generalitat.

Per tant, vosté ha fet un canvi, i vosté hauria d'explicar per què eixe canvi va a fer que vostés incomplisquen allò que els obliga eixa Llei d'ordenació del territori.
I si vosté eixa llei.
.
.
hi ha eixe canvi, vostés haurien de fer una modificació d'eixa Llei d'ordenació del territori de 2004 perquè eixa llei deixe d'obligar-los a complir el que la mateixa llei diu.

De totes formes, en reiterades ocasions -repetisc- vostés mos han explicat que eixe pla d'acció territorial estava en fase d'elaboració.
Jo vull que m'explique en quina fase de tramitació administrativa es troba, si l'han tirat arrere, si els avanços que s'han fet ja no valen per a res.
Ja mos ha dit que «no espereu a la finalització de la seua redacció i aprovació perquè no és necessària».

Però jo sí que voldria que m'explicara, aplegat a eixe punt.
.
.
Vostés havien realitzat ja, la conselleria, consultes externes, licitació d'assistències tècniques o encàrrecs de redacció a tècnics que ara no valdran per a res?
Quants diners han costat eixe consultes
externes, licitacions, assistències tècniques, encàrrecs que ara no valdran per a res a la Conselleria d'Infraestructures i anterior Conselleria d'Obres Públiques?
Quins costos han tingut, que ara no valdran per a res, que vostés han tirat?
A quines empreses s'han adjudicat eixos contractes, a les quals se'ls ha pagat i que ara no va a servir per a res?

El senyor president:

Senyor Signes, finalitze, per favor.

El senyor Signes Núñez:

Per tant, senyor conseller, jo pense que vostés han de donar explicació pública d'eixe canvi de posicionament i quants diners ha costat a La Generalitat, en este
cas, a la seua conselleria, eixe canvi de posicionament que vosté ha anunciat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señor Signes, en primer lugar, lo que me gustaría es aclararle que el plan de infraestructuras estratégicas al que está haciendo referencia y diciendo que teníamos la obligación de hacer ese plan territorial, habla de un plan territorial en general.
Y
usted está siempre centrando la pregunta en los puertos deportivos.
Entonces, si se habla
de un plan de acción territorial de puertos de la Generalitat valenciana, sí que se habla, pero no hace referencia específica a los puertos deportivos.

En segundo lugar, le recuerdo, y por eso no debe extrañarle tanto el que.
.
.
diciendo que con estos documentos públicos no es necesario el plan territorial.
.
.
, puesto que le recuerdo a su señoría que en esta misma Comisión de Obras Públicas, y en sesión del 15 de marzo, hace apenas un mes, se rechazó una proposición no de ley presentada por su grupo sobre la redacción y aprobación de planes de acción territorial de puertos y costas de la Comunidad Valenciana.

Y no se preocupe porque la estrategia territorial de La Generalitat.
.
.
está trabajando y tiene como uno de sus objetivos, esta que está preparando medio ambiente, uno de sus objetivos planificar y gestionar el
litoral de forma integrada, con dos propuestas estratégicas: una relativa al crecimiento ordenado de las infraestructuras portuarias y
náuticas y otra de integración puerto y ciudad.

También en el plan.
.
.
en los tres documentos que le he hablado al principio, en el
plan de infraestructuras estratégicas 2010-2020, que tenemos prácticamente elaborado, uno de nuestros objetivos es impulsar el valor añadido a los puertos a través de varias líneas de actuación, entre ellas, mejorar las infraestructuras y los servicios portuarios
gestionados por La Generalitat y por el sector privado y ampliar la oferta náutica.
Por cierto, oferta náutica que se ha ido ampliando estos años, porque desde el 2004 hemos ampliado 1.
580 plazas de amarre y se ha hecho una
inversión global asociada con la privada de más de 65 millones de euros.

En cuanto a la ley de puertos, le tengo que decir que, como sabe, se constituyó una comisión técnica para redactar esa ley de puertos, pero el primer texto contemplaba una
entidad de gestión.
Por los recortes financieros y presupuestarios, hemos tenido que limitar
esa.
.
.
vamos, retirar esa propuesta de entidad, del ente público de puertos, y hemos vuelto a estudiar las acciones para conjugar, con una
mayor agilidad gestora, para contener el gasto.

Así, en estos momentos estamos ultimando ya un nuevo texto para su remisión a la comisión de secretarios autonómicos y subsecretarios.

Y ya no me queda tiempo, pero decirle que la estrategia valenciana para la
gestión integrada de la costa establece un marco de planificación y campos de actuación de política integrada de puertos y costas: crear un marco estratégico para los puertos de la comunidad, proteger las áreas abrigadas, proteger.
.
.
posibilidades de ampliación.
Y en eso estamos estudiando y tenemos varios proyectos de ampliación de puertos que estamos desarrollando en estos momentos.

O sea, que yo creo que los documentos públicos sí que están contemplando este tema, y en el general se contemplará sin duda esa inquietud que tiene hacia los puertos deportivos en concreto.

Nada más y muchas gracias.

Pregunta 312 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre els plans d'autoprotecció i emergència dels ports, que formula el diputat senyor Francesc Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 52.
245, BOC número 216)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Passem, senyories, a la pregunta número 312, també formulada pel senyor Signes.

Té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor conseller, el govern valencià ha reconegut en reiterades ocasions la necessitat d'actuar sobre la problemàtica de dèficit d'infraestructures portuàries de la seua competència, per a la solució de la qual cal disposar, com hem parlat abans, d'instruments de planificació portuària a mitjà i llarg termini.

Des de fa anys, el Consell ve repetint el compromís de redactar els plans d'emergència dels ports que són competència de La Generalitat, des de fa ja anys a través de respostes i iniciatives parlamentàries orals i escrites.

En concret, ara fa tres anys, en març de 2007, en una resposta escrita al meu grup de l'aleshores conseller d'obres Públiques, es va manifestar que en aquell moment ja disposaven de plans d'autoprotecció, que inclouen els d'emergència, el port de Dénia i les instal·lacions amb tràfic internacional dels ports de Santa Pola i Torrevieja.

En la mateix resposta es deia que s'havia avançat molt en la redacció dels plans d'autoprotecció dels ports de Borriana, Santa Pola, Altea, Vinaròs i Torrevieja i que estarien acabats tots ells, el que he dit, estarien acabats
en l'any 2007.

Jo el que vull preguntar-li, senyor conseller, és a dia d'avui en quin estat es troben la redacció dels plans d'autoprotecció i emergència dels ports de La Generalitat i quan es preveu la seua aprovació, després de les múltiples promeses que, com li he dit, se'ns han estat fent durant tot este temps.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Signes, le voy a contestar.
.
.
quizás le sorprenda la respuesta, porque a mí me sorprende la pregunta.
Porque le puedo asegurar que a fecha de hoy están aprobados los planes de autoprotección y emergencias de todos los puertos de gestión directa de La Generalitat -de Vinaròs, Benicarló, Peñíscola, Burriana, El Perelló, Cullera, Denia, Xàbia, Moraira, Calp, Altea, Benidorm, Villajoyosa, El Campello, Tabarca, Santa
Pola y Torrevieja-, mediante resolución conjunta de octubre de 2009.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Sí, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor conseller.

Jo, davant la seua resposta, voldria preguntar-li: senyor conseller, quines han
estat les dades de finalització d'eixos plans d'autoprotecció i on han estat publicats.
Voldria preguntar-li quines han estat les assistències tècniques -si té les dades ahí, i si no, per escrit en el seu moment- amb les quals ha comptat la Conselleria d'Infraestructures i Transport per a la redacció dels plans.
Voldria preguntar-li quin ha estat el cost de cadascuna de les
assistències tècniques per a la redacció dels plans, voldria preguntar-li a qui s'ha adjudicat cadascuna de les assistències tècniques.
.
.
, si té les dades ahí, per a la redacció dels plans.
Entenc que potser no els tinga, perquè no preveiera que la meua segona intervenció anara per ahí.
També voldria saber el contingut i cost que ha comportat a la fundació Feports les ajudes o les assistències tècniques o col·laboracions que haja pogut fer per a l'elaboració d'estos plans d'autoprotecció, i sobretot fer-li.
.
.
, acabar fent-li una reflexió
(inintel·ligible) .
.
.
, insistir-li, és a dir, que este és un tema molt important, és un tema importantíssim, la importància se té quan n'hi ha un accident portuari, un accident.
.
.
, i llavors se veu la importància dels plans d'autoprotecció i emergència.
En altres casos sí que se fa molt d'èmfasi en este tema, en concret, me consta que en el tema del circuit de la fórmula 1 sí que s'ha treballat d'una forma molt dura per a implantar plans d'emergència davant de les proves que anaven a fer-se, i és lògic, és a dir, és lògic que n'hi hagen 3 helicòpters, que n'hi hagen 150 agents de la policia autonòmica per a este tipus de proves de fórmula 1, és normal, ho comprenc, però jo, senyor conseller, voldria preguntar-li el que li dic, és a dir, vosté me diu.
.
.
, han estat tots els plans de protecció, d'autoprotecció, acabats.
.
.
, ¿pot dir-me quan s'han acabat?
, ¿pot dir-me a on s'han publicat?
Perquè les dades que jo tinc i el que he pogut trobar, fins i tot bussejant en la pàgina web de la conselleria, no ho he trobat.

Per tant, m'interessaria saber-ho, aixina com totes les preguntes que li he fet respecte a
assistències tècniques que han ajudat a l'elaboració d'estos plans d'autoprotecció, el cost, a qui s'han adjudicat i en quina mesura ha col·laborat Feports en l'elaboració d'estos plans d'autoprotecció i emergència.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Primerament, senyor Signes, jo voldria fer-li a vosté un aclariment.
Vosté ha formulat al costat de la seua pregunta una sèrie de preguntes que res tenen a vore amb la seua formulació.
Vosté, la seua pregunta és, a data de hui, que en quin estat es troba la redacció dels plans d'autoprotecció i emergència dels ports de La Generalitat i quan se'n preveu l'aprovació, que és el que el senyor conseller li ha contestat.

Llavors, jo el que vull dir-li és, primerament, que vosté fa unes preguntes que jo li diria a vosté que vosté formulara eixes preguntes per escrit i seran contestades com toca, com cal, en
esta comissió.
De totes formes, el senyor conseller, doncs, pot ara contestar el que ell
crega convenient, perquè no té ninguna obligació de contestar eixa sèrie de preguntes que vosté acaba de formular.

Sí, jo li done a vosté la paraula trenta segons només.
Diga.

El senyor Signes Núñez:

Sí, únicament, en la meua intervenció ja li he dit al conseller que entendria que algunes de les dades que estava
demanant-li no les tinguera ahí.
El senyor conseller m'ha dit que algunes sí i altres no.
És a dir, que ho he dit i ho comprenc, ¿no?
De totes formes, aquelles dades que el conseller no tinga ahí i, per tant, no puga donar-me, evidentment, les formularé per escrit.

Gràcies.

El senyor president:

Només volia aclarir els temes.

Moltes gràcies.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Muchas gracias, presidente.

Y, efectivamente, ya que estoy aquí compareciendo, pues, voy a intentar aclararle a su señoría, pues, el mayor número de datos posibles de los que disponga en este momento, porque,
efectivamente -y, gracias, presidente-, pues, se han pedido unos datos que a lo mejor no corresponden.

En cualquier caso, decirle que le he dicho que ya se han elaborado los planes y
le he dicho que fue en octubre del 2009, ¿eh?
.
.
.
, no que se elaboraron, que se aprobaron, ¿eh?
, están aprobados los planes.
El contenido de los planes se ajusta a lo dispuesto en
el Real decreto 393/2007, que ha hecho referencia, del 23 de marzo, por el que
se aprueba la norma básica de autoprotección de los centros, establecimientos y dependencias dedicados a actividades que
puedan dan origen a situaciones de emergencia.
Esta norma estatal exige que los
planes incorporen un contenido mínimo que figura en el anexo II al real decreto indicado.

Precisamente, para adaptar este contenido mínimo a las circunstancias particulares de los puertos de La Generalitat ha sido
necesario estudiar con detalle las peculiaridades y condiciones de cada uno de
ellos, de los puertos.
Además, la conselleria ha optado por aprobar en una única resolución los planes de todos los puertos de gestión directa de La Generalitat para simplificar el procedimiento.

En cuanto a su publicación, que también ha preguntado, el Real decreto 393 exige que los datos y planes de
autoprotección han de ser inscritos en un registro administrativo.
En nuestra comunidad es el
registro autonómico de planes de protección dependientes de la Conselleria de Gobernación.
Ahora bien, el real decreto no exige la publicación de los planes en ningún boletín oficial.
.
.
, porque también ha hecho referencia.

Por tanto, señoría, hemos cumplido con la normativa vigente al remitir, el 8 de febrero de este año copia de los planes de autoprotección y emergencias de los puertos de gestión directa al registro autonómico de planes de protección.
Ya sabe, como es público, debe de dirigirse a la Conselleria de Gobernación.

En cuanto el contenido de los planes.
.
.
, por supuesto que son muy importantes.
Aquí, en general, las características de estos planes que se han aprobado recogen la identificación, valoración de riesgos, posibles situaciones de emergencias, procedimientos de intervención, se definen los recursos humanos y materiales, y también coordinación civil con emergencias, mecanismos, todo.
Le puedo asegurar que nada tiene que
envidiar a esto que ha alabado, que es lo planes de emergencia de la fórmula 1.

Y, por último, en lo que se refiere a los contratos técnicos, decirle que se contrató una asistencia técnica por importe inferior a treinta mil euros mediante el procedimiento
negociado sin publicidad, se adjudicó a la oferta más ventajosa y la fundación Feports, que también ha hecho referencia, ha colaborado con la conselleria de forma preliminar en el marco del proyecto Gesinports financiado por la Unión Europea dentro del programa Interreg IIIC.
Fruto de esta colaboración con Feports se elaboró la guía para la implantación de planes de autoprotección en puertos deportivos.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Finalitzat el punt 2, (inintel·ligible) .
.
.
comissió, suspenem per uns segons per a despedir el senyor conseller, agraint-li una volta més la seua assistència este matí.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la comissió.

Proposició no de llei sobre la declaració de protecció oficial dins el PGOU de les sitges del barri de Sant Blai d'Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 50.
002, BOC número 212)

El senyor president:

Punt 3 de l'orde del dia, presa en consideració de la proposició no de llei sobre la declaració de protecció oficial dins del PGOU de les sitges del barri de Sant Blai d'Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Esquerra Republicana: Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Quinze minuts?

El senyor president:

És el que marca el reglament.
Vosté gasta els que vullga.

El senyor Morera Català:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

Sé que l'ordre del dia és molt dens, intentaré no apurar tot el temps que dispose, entre altres coses, perquè crec que la proposició no de llei que ha presentat el meu grup -Compromís- s'explica per ella mateixa, i té com a finalitat protegir el nostre patrimoni arquitectònic.

És trist i lamentable vore com se destruïx, cada dia més, vestigis importants de la nostra identitat i del nostre patrimoni, del nostre
valor industrial o arquitectònic.
I, en este cas, estem defensant en esta proposició no de llei un dels elements singulars del barri de Sant Blai a la ciutat d'Alacant, concretament les sitges que s'utilitzaven per a l'emmagatzemament de farina a este important barri de la ciutat d'Alacant.

Nosaltres considerem que qui perd els orígens, perd la identitat.
És trist vore com veïns s'han d'enfrontar a les barbaritats urbanístiques que assolen el nostre territori, fins i tot la policia, que de forma indiscriminada agredix els ciutadans que defensen
el seu patrimoni i lluiten contra l'espoli.

I, en este cas, tenim l'oportunitat, d'ací, des de les Corts Valencianes, de marcar una necessitat perquè l'empresa pública estatal Avant -la societat Avant- i la ciutat d'Alacant protegisquen i posen en valor un d'estos elements patrimonials importants.
Considerem que estem a temps per a
fer-ho, i no seria massa difícil, entre altres coses, perquè els tècnics que van elaborar el Pla general d'ordenació urbana de la capital d'Alacant van dir i es van posicionar públicament per la seua conservació, de tal manera que quedava catalogada esta infraestructura, este vestigi
industrial, en la primera redacció, com de protecció integral.

Lamentablement, i desconeixem el perquè, en l'aprovació provisional del pla general d'ordenació urbana, esta protecció integral ha desaparegut, i és lamentable vore com s'assola la ciutat d'Alacant en megaprojectes que no tenen en compte les necessitats dels veïns.

Nosaltres considerem que esta protecció no és incompatible amb la penetració subterrània de la línia d'alta velocitat al seu pas per la capital d'Alacant.
I considerem que estem a temps perquè això siga una realitat.
Expliquem per què, perquè la construcció d'una via paral·lela al carrer Bono Guarner podia ser una bona predisposició perquè se conservara este element emblemàtic de la capital d'Alacant.

Per altra banda, nosaltres considerem que el període d'afecció que té esta zona del barri de Sant Blai d'Alacant i l'ampliació de col·lectors i tot el que se puga.
.
.
, és compatible amb el manteniment d'esta important infraestructura.

Altres capitals potser més civilitzades que el que, per desgràcia, veiem en alguns casos en la nostra geografia, han sabut contemplar com un
valor afegit estos importants elements arquitectònics de les nostres ciutats.
I hem assenyalat un, però podria haver trobat moltíssims més en les ciutats que han sabut fer modernitat de la seua realitat passada.
I,
concretament, hem assenyalat un, que és el Museu d'Art Contemporani de Rosario, en la República Argentina, com ha marcat un revulsiu important cultural, un valor afegit a
través de la preservació del patrimoni històric sentimental.

Les tendències europees i mundials més avançades passen per protegir el patrimoni i no destruir-lo; passen per incorporar
com a valor afegit i no enderrocar-lo; passen per donar valor als nostres
vestigis arquitectònics i amb un model respectuós de la societat que volen construir.
Per tant, si els tècnics ens han assenyalat que és un valor important protegir-lo, per què no ho fem?
I crec que les Corts Valencianes han de dir la seua i han de marcar
una línia important.

Jo crec que la proposta de resolució s'explica per ella mateixa, i per això nosaltres volem manifestar que estes Corts, esta comissió parlamentària traslladen a la societat Avant el rebuig per a l'enderrocament de les antigues sitges que emmagatzemaven la farina al barri de
Sant Blai de la capital d'Alacant i insten als seus representants que dins d'aquest organisme de la Conselleria d'Infraestructures, l'Ajuntament d'Alacant i el ministeri s'incorpore la conservació dins del projecte de soterrament de les vies de ferrocarril, que és una necessitat que tots compartim i que arriba tard, sempre arriben tard.
Però una cosa és arribar tard, i una cosa és arribar mal.

Les Corts, per altra banda, instaríem, si així s'aprovara per part dels grups parlamentaris, que l'Ajuntament d'Alacant declare la protecció integral de les sitges dins del PGOU, tal com havien assenyalat els tècnics, que després ha desaparegut la seua aprovació provisional.
I, per altra banda, instaríem a la Conselleria de Cultura a iniciar els tràmits de catalogació del bé d'interés cultural de l'edifici i la seua rehabilitació, i li donem una possibilitat com a seu de l'Institut Valencià d'Art Modern a la ciutat d'Alacant, donem un possible ús dotacional necessari per a este important barri de la capital alacantina.

És a dir, creiem que estem a temps.
Creiem que les Corts Valencianes poden marcar
un punt i a banda.
Creiem que esta decisió suposaria defensar el nostre patrimoni, no destruir-lo.
Qui estima Alacant, no
la destruïx.
Qui estima València, no la destruïx.
I, per això, cridem els grups parlamentaris perquè donen suport a esta iniciativa, que sens dubte serà ben acollida per tots els col·lectius que, des de la ciutat d'Alacant, han reclamat insistentment la protecció i la compatibilitat entre el que és la necessitat del soterrament de les vies del tren amb un dotacional que ha
segut part de la memòria històrica i té un valor arquitectònic indubtable per als veïns de la capital alacantina.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Grups que desitgen participar?

Pel grup parlamentari.
.
.
, -perdó- per l'Agrupació de Diputats No Adscrits, (veus) la senyora.
.
.
(veus) Albiol.
Té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

La conservació de les sitges de Sant Blai, en Alacant, és una reivindicació d'Esquerra Unida ja des de fa molts anys.
De fet, en l'any 2005 ja vam presentar davant de l'ajuntament al·legacions al pla de reforma interior que pretenia ordenar els terrenys ocupats
actualment per les vies del tren, i ja vam sol·licitar en eixes al·legacions que es conservaren i es rehabilitaren les sitges de Sant Blai.

Des d'Esquerra Unida, cal dir que ens oposem al soterrament de les vies, i proposem
com alternativa la reculada de l'estació intermodal a l'altura de la Vía Parque, el que faria innecessari soterrar les vies, ja que arribaria en superfície a la nova estació intermodal.

I ens oposem al soterrament de les vies, entre altres raons perquè aquest soterrament implica l'enderrocament de les sitges, ja que el caixó de les vies soterrat inclou els terrenys en els quals es troben les sitges.
Que
a la millor hi han alternatives, com ha plantejat el senyor Morera, potser, però nosaltres en un principi pel que apostem és per l'altra alternativa.

A més, és que sembla que l'enderrocament de les sitges podria produir-se inclús abans que es soterren les vies, ja que el projecte que vol executar Avant per
a l'arribada provisional en superfície de l'AVE a la ciutat d'Alacant en 2012 contempla l'enderrocament de les sitges.
No és ja només el soterrament de les vies, sinó l'arribada provisional de l'AVE en superfície a la ciutat d'Alacant.
Per tant, sembla que no és molt compatible el soterrament de les vies i conservar les sitges.

De totes maneres, des d'Esquerra Unida, el que instem, en tot cas, és que se conserven les sitges dins del projecte que defensem alternatiu al
soterrament i, sobretot, instem que l'arribada provisional de l'AVE a Alacant no supose l'enderrocament d'aquestes sitges.

En 2009, ja vam presentar també al·legacions a l'ajuntament al nou Pla general d'ordenació urbana d'Alacant, demanant expressament que s'inclogueren les sitges de Sant Blai en el catàleg de béns i espais protegits d'aquest pla general i criticant, també, que s'hagueren eliminat del catàleg que va acompanyar la primera versió del pla, com ja ha comentat també el senyor Morera.

Per descomptat, jo crec que el Partit Popular, amb la seua actuació al Cabanyal, ajudat, això sí, de la policia nacional, evidentment, ha demostrat que.
.
.
, amb aquesta actuació ja s'ha demostrat que ací no es conserva ni allò que és declarat bé d'interés cultural, no?
De fet, ací del que s'està parlant és de tombar unes sitges que a altres llocs del món s'han recuperat i són ara un magnífic exemple d'arquitectura industrial, no?

El senyor Morera estava comentant el Museu d'Art Contemporani de Rosario, a la República Argentina, que la veritat és que és impressionant el que s'ha fet allí, val?
Però n'hi ha altres exemples.
Açò és, per exemple, una residència d'estudiants a Oslo, on també s'han recuperat les sitges.
Vull dir que hi ha moltes possibilitats per a traure'ls un.
.
.
, vaja, que siguen un lloc recuperat per al poble i per a fer un bon ús.
Aquestes són les sitges que es pretenen tombar a Sant Blai, i jo crec que no tenen res que
envejar a les de Rosario o a les d'Oslo.
Bé, i per tant estem d'acord que s'han de conservar aquestes sitges i que s'ha de fer un projecte de rehabilitació.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Vilaplana.

El senyor Vilaplana Gironés:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, des del grup parlamentari entenem que en esta PNL s'hauria de diferenciar clarament i el més clar temes com estan fent-se, que és l'arribada de l'AVE en el que és la conservació d'uns edificis, en este cas unes sitges, que tenen un greu deteriorament, com bé es diu en la PNL, important, que no tenen una antiguitat excessiva, són uns edificis dels anys quaranta i, evidentment, el valor que se li pot
atribuir és el que un vullga donar-li; però no estem parlant, sense dubte, ni de ningun conjunt arquitectònic, ni d'arqueologia industrial ni pense que d'edificis emblemàtics.
Estem en uns edificis que podem dir que estan bé, eh.
I, evidentment, a l'hora de conservar, bé, s'ha de plantejar si possiblement si estiguérem en altres moments la possibilitat que això es mantinguera.

Però també és cert que eixa competència és en este cas de l'ajuntament d'Alacant.
També és cert que en un moment donat, en el document provisional del pla general, els tècnics en el document inicial van dir que podia haver una conservació.
Després, en el període inicial, l'ajuntament això ho ha modificat, dins de les seues competències, per unanimitat dels grups en representació municipal.
Curiosament, el Bloc ací no té cap de regidor i eixe tema ve a Les Corts un poquet com volent imposar o portar
un debat que no ha pogut traslladar on toca, que crec que és a la ciutat d'Alacant, que decidisquen què volen fer en estos edificis que, insistisc, s'ha de deixar molt clar que no és ni comparable, ni molt menys, al Cabanyal ni a ningun edifici més, perquè jo crec que el grau de protecció.
.
.
, i després parlarem del grau de protecció d'edificis similars en altres municipis que ja s'han tombat i s'han aprovat per representants de tots els partits que estem en esta comissió i no hi ha hagut ningun problema.
És a dir, pareix ser que eixos edificis no havien de protegir-se, en canvi a
Alacant sí.

Jo crec que ahí el que ha de decidir, com bé diem, és l'Ajuntament d'Alacant, i com bé diem hi ha unes causes per a reclamar, impugnar, al·legar o plantejar alternatives.

I no som estes Corts, no som els «germans de Zumosol» els que hauríem ara d'imposar, perquè pareix ser que no s'han enterat ni l'ajuntament d'Alacant amb tots els seus partits polítics ni la societat Avant, que jo crec que no té ningun interés ni a tombar ni a desfer, on està integrada la conselleria i s'ha integrat el ministeri, està l'ajuntament d'Alacant i la Conselleria de Cultura, i en este cas fins i tot l'IVAM
(inintel·ligible) .
.
.

Jo crec que són els veïns d'Alacant els qui han de decidir si volen conservar eixos edificis i, per suposat,
quin ús volen donar-li.
I en este cas el que han decidit és enderrocar-los.
Igual que s'ha decidit, amb el vot de totes les forces polítiques, inclosa Esquerra Unida i el Bloc, en altres llocs, com pot ser, i ho puc
citar ara mateix, a Alcoi, en la farinera de Bufort, sucursal d'estes, van aprovar la demolició per unanimitat en el ple i no va haver ningun plantejament de conservació.
No sé la diferència.
Si és que a Alacant són més importants estes sitges i, si no, no ho sé.
Jo voldria també que m'ho explicara el senyor Morera, perquè en este cas no va haver ninguna crítica, ningun plantejament estrany, no va haver ninguna concatenació de mals per a tombar-ho entre el ministeri i la societat Avant, etcètera, etcètera.
És a dir, es van tombar, allí hi ha un solar i no s'ha plantejat ninguna alternativa en estos moments.

En segon lloc, jo insistiria en el tema de les prioritats.
Jo crec que estem en
una situació econòmica com perquè la inversió de què estem parlant, que jo crec que és més que important, més que important, jo esperava que a la millor haguera hagut alguna quantificació per part del portaveu de Compromís, perquè estem parlant en un lloc del que seria la inversió urbanística d'eixos solars i, evidentment, després convertir-ho en seu de l'IVAM, que no sé per què de l'IVAM i no podem convertir-ho en seu a la millor d'una altra cosa, no?
Per què concretament ja ha de ser l'IVAM?
 Estem parlant d'una quantitat molt important de diners, que jo pense que en la situació econòmica s'hauria de prioritzar.
I crec que això també ho han de fer els veïns d'Alacant, evidentment, i prioritzar si en este moment el més important són centres de salut, són escoles, que moltes d'elles estan sense avançar perquè evidentment la situació de fallida tècnica que té la Generalitat valenciana està retardant obres fonamentals per l'atenció dia a dia dels veïns.
I, evidentment, en estos moments crec que en la llista prioritària no estaria en primer lloc este tema.

Per tant, mosatros en principi anem a abstindre'ns, perquè a la millor tenim la sorpresa que el Partit Popular té una partida de 20 o 30 milions per ahí, que no sap on gastar-se-la, i decidix mantindre açò ahí i incorporar ahí l'IVAM.

Mosatros anem a abstindre-mos inicialment.
I, sense dubte, jo demanaria al
senyor Morera que deixe de fer la política de la abeja Amaya, no?
que és anar de flor en flor.
Perquè, com li dia, no entenc la diferència que els seus representants, l'Ajuntament d'Alcoi, voten a favor de les demolicions dels sitges de Farines Bufort a Alcoi i,
en canvi, el Bloc ara planteja que a Alacant hem de fer allí una declaració específica i diferenciada.
No ho entenc.
Jo crec que demanaria que s'hauria de tindre un poc més de criteri.

Però, clar, eixa seria la nostra posició en estos moments.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Sí, per a què demana la paraula, senyor Morera?
Vol dir alguna cosa?

Sí, diga'm, diga'm.
(Veu del senyor Morera)

No, anem a vore, senyor Morera.
El senyor Vilaplana ha parlat.
Si vol ara
alguna rèplica (inintel·ligible) .
.
.
i després haurà de demanar-la vosté a altre grup.

Val?
Molt bé.
Per a rèplica.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Home!
a mi les abelles m'agraden perquè van pol·linitzant el medi ambient i són necessàries per als ecosistemes.
El que no m'agrada és el desenrotllisme salvatge.
I no m'agrada que s'envie la policia contra els veïns del Cabanyal de la forma tan increïble que s'ha enviat i que.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera, a la qüestió.

El senyor Morera Català:

Sí, vaig a la.
.
.
és que és la qüestió.

El senyor president:

Moltes gràcies.
No estem parlant del Cabanyal.

El senyor Morera Català:

Aleshores, el Bloc i la nostra coalició Compromís escolta els veïns.
I estes Corts representen tot el País Valencià, bé, la seua comunidad, el País Valencià, des del nostre punt de vista.

I hem escoltat entitats importants, com la Plataforma de mobilitat sostenible o
Alacant Viu o fins i tot molts socialistes que estan indignats de vore com no
se defensa el patrimoni de la ciutat d'Alacant.

I ara, davant una proposta censada que ve emanada de la societat civil
alacantina, doncs ens preocupa vore com el Partit Socialista del País Valencià o PSOE se situa en les tesis del desenrotllisme salvatge.
No ho entenem!
No ho
entenem!
Perquè, efectivament, els casos són diferents, i en este cas concret és factible mantenir un element important d'un valor industrial i arquitectònic del barri de Sant Blai, que hi ha hagut moltes mobilitzacions per a reclamar
la seua preservació.
(Inintel·ligible) .
.
.
el que estan fent les cultures i les societats més avançades.
Si vostés han volgut definitivament situar-se en el terreny del desenrotllisme salvatge,
doncs endavant.
Fins i tot, fins al punt de compartir els criteris del PP en
matèria del transvasament de l'aigua del Xúquer-Vinalopó per a usos de boca, endavant!
Estarà en el seu perfecte dret.
Però sabent cadascú al que juguem, sabent cadascú al que juguem.
(Remors)

Nosaltres defensem el valor afegir que pot suposar les sitges de la farina del
barri de Sant Blai com un element important del valor afegit.
Vostés han dit que no o s'abstenen, doncs allà vostés.
Però jo crec que és perfectament factible que estes Corts, que són sobiranes en el marc de les seues competències, puguen expressar una posició clara per a preservar el nostre patrimoni, incorporar-ho com a valor afegit i,
per tant, tindre un dotacional al barri de Sant Blai.
Vostés s'abstenen, doncs ho lamente.
En tot cas, considere que esta iniciativa està emanada de la societat civil alacantina, organitzada en diverses plataformes,
com Alacant Viu, com la Plataforma de la mobilitat sostenible, i crec que és el nostre deure recollir aquelles iniciatives ciutadanes importants,
significatives, sensibles que hi ha en la societat valenciana i alacantina per
a portar-les a estes Corts Valencianes.
I això és el que ha fet el meu grup parlamentari.
I això és el que ha fet el nostre grup parlamentari i és la iniciativa que ací plantegem.
Vostés tenen el perfecte dret a abstindre's, doncs allà vostés.

Entre altres coses, diuen que no hi ha diners.
Escolte!
Hi ha diners per a
segons quines coses, hi ha diners per a segons quines coses.
Efectivament,
tenim un govern, el govern valencià, que mos ha portat al desastre amb la seua gestió com a govern, el govern del PP, doncs.
.
.
, i el deute i tal.
Ara, el govern
central també ens ha atorgat un sistema de finançament públic al poble valencià inferior a la mitjana que ens pertocaria.
Llavors, ¿què passa?
, ¿n'hi han diners per a altres comunitats
(inintel·ligible) .
.
.
i per a nosaltres no?
Doncs, escolte, fem-mos-ho vore.
¿Per què sempre hem d'estar a la cua en el finançament públic?
Jo crec que hem de reivindicar, i en este cas hem de reivindicar que este important element
arquitectònic del barri de Sant Blai puga afegir-se com un dotacional i no passe com
altres elements arquitectònics importants que tenim al nostre país, a mans de la piqueta i que el desenrotllisme salvatge no arribe a imposar-se
també al barri de Sant Blai d'Alacant.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí, senyor Morera, jo torne a dir-li que.
.
.
, per favor, que se (inintel·ligible) .
.
.
vosté a la qüestió, (inoïble) .
.
.
.
A vegades s'està vosté eixint de la qüestió real i, clar.
.
.
¿Estem?
(Veus) Val, ¿eh?

Sí, senyor Vilaplana, ¿vol contestar?
Molt bé, té vosté la paraula.

El senyor Vilaplana Gironés:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo sí que em cenyiré al tema i no (inintel·ligible) .
.
.
per a fer el discurs que mos fa fer el senyor Morera, i simplement li
matisaré tres coses que jo crec que són importants.

Primera, ací no estem.
.
.
, jo no li dia de diners només, li he dit de prioritats.
Possiblement per a vosté en Alacant el que siga prioritari és posar en eixes sitges una seu de l'IVAM.
Per a nosaltres, en Alacant n'hi han moltes més necessitat molt més prioritàries en estos moments que eixes, i estem parlant d'un edifici que com a valor arquitectònic.
.
.
, home, i això li ho pot dir qualsevol expert, ¡zero!
Una altra cosa és que li donem un altre valor per estima, pel que vosté vullga dir-li.

I, per descomptat, dir-li que mosatros escoltem els veïns, però a tots, als que hi estan d'acord i als que hi estan en contra, i tenim la responsabilitat de prendre
decisions i posicions clares i concretes, no dir a tot que sí com vosté sol fer.

I jo li torne a recordar que sí que he sentit el seu portaveu del Bloc en l'Ajuntament d'Alcoi votar a favor, amb sí majúscules i negreta, a l'enderrocament de sitges, Farines Bufort, en Alcoi.
Doncs, mire vosté, ahí el que té les incoherències és el seu partit, entenc jo.
(Veus) (inintel·ligible) .
.
.
dirà que no, que no té res a vore.
Però, bé, això sí que ho he sentit jo, en l'Ajuntament d'Alcoi, en el saló de plens, i consta en les actes.
Mire-se-les.

I, per últim, dir-li que el desenrotllisme salvatge del que vosté parla, jo no sé, jo crec que els que estan donant-los suport més directament deu ser el seu partit, perquè molts ajuntaments de la costa que estan fent desenrotllisme salvatge, vostés hi estan governant en coalició.
.
.
No sé si se'n recorda, també, d'eixe desenrotllisme salvatge que acusa.
Estan governant en coalició i estan recolzant eixes actuacions urbanístiques que sí que són salvatges, que estan atemptant al nostre patrimoni, no tenen absolutament res
a vore del que estem parlant.

I la resta de qüestions que ha dit, bé, doncs, com són les habituals de vosté i del govern central, (inintel·ligible) .
.
.
, mire, no vaig ni a contestar-li-les, ¿eh?
Si ja hem parlat d'un tema que crec que no tenia d'estar en estes Corts, per tant, no anem a eixir-mos-en per la tangent i
centrar-mos en el que n'hi ha.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Vilaplana.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Bon dia, president.

Señorías.

Creo.
.
.
, no pensé que iba a coincidir en su integridad con la posición del Grupo Parlamentario Socialista en esta legislatura, pero en esta ocasión tengo que decir que coincido plenamente con los argumentos que ha expresado el
portavoz del Grupo Socialista.

Añadiría, por nuestra parte, que cuando llega la iniciativa de Compromís a nuestro grupo, yo, que soy alicantino, de Alicante de toda la vida, pues, me
sorprendo de no conocer de la existencia de este edificio que catalogan como
tan emblemático, y pregunto, además, a algunas personas que son de la ciudad de siempre y, bueno, no.
.
.
, lo
descubro a través del Google, en algún blog, que existen esos silos, y luego, pues, me sorprendo más, porque como manifiesta el portavoz del Compromís que son tan céntricos, pues, digo, será un elefante que ha pasado desapercibido toda mi vida, y voy personalmente a ver
la edificación, me he desplazado hasta allí y esa centralidad de la que habla el Compromís en su proposición, pues, está en el barrio de San Blas, pero muy escondido, sobre las explanadas de los
viejos raíles del tren, y es un edificio que está totalmente deteriorado, o sea, no es.
.
.
, no, no.
.
.
, y en absoluto es céntrico, es un edificio bastante apartado del centro, solo que por la proximidad
a través de los raíles, pues, se podría considerar que se encuentra, pues, en un sitio cercano al centro de la ciudad,
pero de muy mala accesibilidad para los ciudadanos.
No por ello, el edificio no
deja de ser singular, es un edificio grande y, efectivamente, pues, si
estuviera en otro sitio, pues, quizá se podría hacer algo con él, pero allí donde está, pues, no se ha hecho hasta ahora.
Lleva abandonado más de treinta años, pues, por alguna razón será.

Habla usted de trasladar a la sociedad Avant el rechazo al derribo de estos
silos por parte.
.
.
, y a instar a los representantes de la conselleria en Avant a incluir su conservación dentro del proyecto de soterramiento, y, evidentemente, como usted
probablemente sabrá, esta sociedad Avant se crea.
.
.
, es una sociedad que está formada por las administraciones, como le ha dicho el portavoz del Grupo
Socialista, tanto por la conselleria como por el Ayuntamiento de Alicante como por el Ministerio de Fomento, como
por la Renfe y el Gestor de Infraestructuras Ferroviarias, y esta sociedad,
pues, decide que la mejor solución es el derribo de los silos dentro de las actuaciones de soterramiento y de (inintel·ligible) .
.
.
del espacio afectado por la evidente necesidad que para estas
administraciones supone la llegada de la alta velocidad a Alicante.
Usted es
consciente que si se repensara la protección de esta edificación, probablemente se retrasaría sine die la llegada de la alta velocidad a la provincia de Alicante, que tantísima importancia tiene.

Por otro lado, habla usted de instar al ayuntamiento a declarar la protección integral dentro del plan general de la ciudad y, evidentemente, pues.
.
.
, algo
que los técnicos en la versión más definitiva de ese plan general han retirado su protección, pues, nosotros no somos quien para decir a los técnicos, entiendo yo, si este edificio debe ser más o menos protegible, por lo tanto, también está fuera de lugar que nosotros instemos al Ayuntamiento de Alicante a declarar
esta protección si los técnicos no lo han considerado así.

Y añade usted que, por otro lado, pues, instemos a la Conselleria de Agricultura a
iniciar los trámites para su catalogación como BIC.
También me he molestado en preguntar a la conselleria sobre la situación patrimonial de los silos, y en la conselleria, pues, me han trasladado que.
.
.
, lo que ya he podido comprobar por mí mismo, pues, que se trata de una edificación industrial de 1951 donde se ha utilizado el hormigón, en la construcción de estos silos cilíndricos, que se encuentra situado en una parcela contigua a los terrenos de la
estación y junto al paso a nivel de barrio de San Blas, en una zona que está apartada, como le he dicho antes, del centro de la ciudad, el edificio se
encuentra completamente abandonado desde hace mucho años, es guarida de ocupas y delincuencia y foco importante de insalubridad para
los vecinos.
.
.
No se ría, es que es así.
Yo estuve la semana pasada allí, se lo prometo, y aquello estaba.
.
.
, curiosamente, estaban los bomberos y la
policía municipal porque en ese momento se había encendido unos colchones que había en la parte de arriba y salía humo, justo en el momento en que fui a visitar la instalación.
O sea que no.
.
.
, y fue casualidad o no, pero les aseguro que está bastante abandonado.

Se encuentra completamente cubierto por pintadas y grafitis y su imagen para la
ciudad en su estado actual es lamentable en la entrada por tren a la ciudad de
Alicante.
El plan general de ordenación urbana y el catálogo urbanístico adjunto de la ciudad de Alicante están en periodo de aprobación definitiva y cuando esté finalizado tendrá que pasar por la dirección territorial de Cultura, que entonces emitirá su correspondiente informe sobre aquellos bienes inmuebles cuya catalogación no se considere la adecuada.

Yo creo que debería.
.
.
, debería actuarse con la prudencia que se debe a estos grupos parlamentarios que
estamos aquí representados.
.
.
, pues, no emitir ningún tipo de consideración sobre este particular y dejar que sean los técnicos de la Dirección General de Patrimonio Cultural los que evalúen el valor de estos silos.
Eso, en el pero de los casos.

Por último, también quiero hacer referencia a su sugerencia sobre que estos.
.
.
, que este edificio pudiera ser la sede del IVAM en Alicante.
Y, en este sentido, decirle
que el IVAM no tiene prevista la habilitación de una sede dentro de la ciudad, y mucho menos, si la misma requiere de un
esfuerzo económico adicional para la rehabilitación del inmueble, tal y como usted propone.

Lógicamente, habilitar una nueva sede implicaría un aumento de los gastos, tanto en personal como en mantenimiento, algo que
siempre se está criticando por parte de los partidos de la oposición.

Con el objetivo de hacer llegar a la oposición alicantina las exposiciones que lleva a cabo el IVAM, en el 2008, se firmó un convenio con la Diputación de Alicante para que diversas muestras del Instituto Valenciano de Arte
Moderno se exhiban tanto en el Mubag como en la sala del Palacio Provincial.

Esta colaboración entre ambas instituciones ha permitido que se exhiban en la ciudad de Alicante
exposiciones producidas y organizadas por el IVAM a partir de sus propias
colecciones museísticas.

Por tanto, el objetivo primordial que pretende la PNL, que es extender el IVAM
a la ciudad de Alicante, creemos que se consigue con el convenio vigente, al
tiempo que se comparte los gastos con otra administración.
Y, por tanto, en estos momentos, no sería lógico que el IVAM iniciara este camino porque el objetivo primordial ya se
cumple.

Poco más que añadir, señor Morera.
Creo que por todo lo expuesto, puede entender que el Grupo
Parlamentario Popular también va a rechazar su iniciativa.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Señor Morera, para réplica, tiene usted la palabra.

El senyor Morera Català:

Simplement, destacar la coincidència del Grup Popular i el Grup Socialista.
(Algú diu: «¿Será posible?
») Ui!
Ho acaba de dir el senyor Peral.
(Veus) Sí, no?

El senyor president:

Señorías, señorías.
.
.
¡Señorías!

El senyor Morera Català:

Doncs és possible.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyor Morera.
.
.

El senyor Morera Català:

.
.
.
com altres tantes coincidències que no cal ara mencionar.

El senyor president:

.
.
.
diríjase usted a la presidencia.
Y a los diputados.
.
.
no hagan conversaciones; en los pasillos pueden hacer todas las que ustedes
quieran.
(Rialles)

Continúe.

El senyor Morera Català:

Bé, agrair la posició del Grup d'Esquerra Unida en el que hauria d'emmarcar-se en una decisió col·lectiva d'intentar mantenir el nostre patrimoni, rehabilitar-lo, incorporar-li valor a
afegir en línia en el que estan fent les societats més avançades i contemplar este element com un element que pot ser un dinamitzador de la
zona del barri de Sant Blai.

Lamentar la posició del Grup Popular en este cas.
Quan ha dit allò de «guarida de ocupas y delincuencia», he pensat que són els mateixos adjectius que li estan dedicant al barri del Cabanyal, són els mateixos, «totalmente deteriorado».
És a dir, s'ha deixat deteriorar una zona, en este cas, esta, que, amb una dotació i inversió, no gasto, inversió pública i amb un element de dinamització en la zona, se podia rehabilitar d'una forma important.
I, en cap cas, la rehabilitació i el manteniment, com van assenyalar els tècnics del pla general d'ordenació urbana en la seua fase inicial demanaven una protecció integral d'este element emblemàtic, se podien contemplar.

En este sentit, mosatros considerem que se li fa un mal favor a la ciutat d'Alacant, no endarreriria de cap de les maneres el que és l'arribada de l'AVE a la ciutat d'Alacant i és factible, màxim quan encara no s'ha decidit què mos va a costar, quant al que són les vivendes que es construiran per a pagar els costos de l'obra.
I és que al nostre poble li toca sempre pagar el que són la vinguda de les grans obres públiques.
És un símptoma que tenim.
Ja mos va tocar.
.
.
, podíem fer ací el decàleg de totes les obres públiques de l'estat que ens toca pagar-ho, ni que siga amb les plusvàlues que se generaran per a edificar vivendes.

Per tant, és factible, no endarrerix en cap moment el que seria l'arribada d'eixa alta velocitat i lamente que no se tinga en compte el que és un desig, manifestat i expressat per moltes associacions de la ciutat d'Alacant, per a rehabilitar i posar en valor afegir l'antiga sitja farinera del barri de Sant Blai.
Ho lamente.
I destacar eixa
coincidència dels dos grups majoritaris.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Sí, señor Peral, tiene usted la palabra.

El senyor Peral Villar:

Simplemente para contradecir una vez más los planteamientos del señor Morera, en cuanto a que la recatalogación del edificio, o la consideración del edificio como edificio a proteger y la reconsideración de la sociedad Avant en cuanto al derribo o no de los silos de San Blas.
.
.
Si este planteamiento se pudiera llevar a cabo, esto pudiera no suponer el
retraso de la llegada del AVE, por supuesto, y el señor Morera lo sabe, si esto se produjera, la llegada de la alta velocidad a la
provincia de Alicante se retrasaría y, probablemente, sin poder precisar en qué fecha.

Y, evidentemente, el daño que esta situación pudiera producir es absolutamente desproporcionado para un edifico de estas
características, que, como le ha recordado el portavoz del Grupo Socialista, con otro
edificio similar ya decidieron ellos la demolición del mismo.
Por lo tanto, creo que en ningún caso debemos respaldar una iniciativa de estas características desde nuestro grupo parlamentario.
Y es todo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Señorías, terminado el debate, pasamos a votación.
¿Votos a favor de la proposición no de ley?
1.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
5.
Por 1 a favor, 5 abstenciones y 8 en contra, queda desestimada
la proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la posada en marxa de l'Ens Públic de Transport Metropolità d'Alacant (EPTMA), presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 50.
004, BOC número 212)

El senyor president:

Passem a continuació al punt número 4: presa en consideració de la proposició no de llei sobre la posada en marxa de l'Ens Públic de Transport Metropolità d'Alacant, EPTMA, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore si en esta proposició no de llei tenim més sort, perquè ve, en gran mesura, emanada per un acord unànime de l'Ajuntament d'Agost.

Com vostés saben, el passat mes de desembre de 2007, el conseller Mario Flores -que hem tingut hui ací en la comissió- va anunciar la creació de l'Ens Públic de Transport Metropolità d'Alacant, que era un element, un instrument -va assenyalar- per a coordinar tots els sistemes de transport públic de l'àrea metropolitana d'Alacant.

Nosaltres considerem que és necessari este instrument per a planificar un nou model de mobilitat sobre l'actual caos circulatori que porta al col·lapse a la ciutat d'Alacant.
Considerem necessari este instrument, i en eixe sentit, lamentem que
encara no s'haja posat en funcionament com s'havia previst a l'inici de 2009.

Per tant, no està en marxa, han hagut ara unes recents declaracions al respecte, però nosaltres considerem -i ací ho assenyalem en esta proposició no de llei- que cal reclamar l'impuls i accelerar els tràmits perquè se pose en marxa este important instrument per a la planificació del transport públic de la metròpolis d'Alacant.

En eixe sentit, per a parlar de metròpolis, considerem que hem de tindre en compte l'acord que, per unanimitat de tots els grups locals, es va prendre al municipi d'Agost, que forma part de l'hinterland del que és la gran àrea de la capital alacantina.
I, en eixe sentit, la nostra proposició no de llei té dos objectius: una, instar, reclamar a la Conselleria d'Infraestructures que accelere els tràmits per a la posada en marxa l'EPTMA.
Ara sembla que li vol canviar el nom, el nom no fa la cosa, sempre que
siga operativa i que es coordinen tots els sistemes de transport que n'hi han a la metròpoli.
I, per altra banda, suggerir o demanar, des d'esta comissió parlamentària, que se tinga en compte l'acord unànime del plenari de l'Ajuntament d'Agost perquè s'inste a la Generalitat valenciana i la Conselleria d'Infraestructures i Transport per incloure el municipi d'Agost dins d'este futur Ens Públic de Transport Metropolità d'Alacant.

Eixes són les dos propostes, molt senzilles, no estem reclamant ninguna cosa que puga
ferir ninguna sensibilitat.
Són dos coses molt senzilles.
I, en definitiva, donaríem un pas significatiu i positiu per a, per una banda, reclamar que, d'una vegada per totes, es pose en marxa un instrument de coordinació del transport públic i algun cas privat, com són els taxis, etcètera, a la metròpoli alacantina.
I, per altra banda, que se tinga en compte la decisió de l'Ajuntament d'Agost, expressat per una moció aprovada unànimement, perquè se tinga en compte per part de la conselleria este municipi a l'hora de decidir l'articulació d'este ens públic que s'ha de concretar, esperem que el més prompte possible.

I això és bàsicament el sentit de la nostra proposició no de llei, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Grups que desitgen.
.
.
?

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Vilaplana.

El senyor Vilaplana Gironés:

Gràcies, senyor president.

Bé, en este tema hui serà el dia de les coincidències, perquè jo crec que anem a coincidir en este cas el Bloc, el Partit Popular i el Partit
Socialista.
Perquè, evidentment, jo crec que estem parlant d'una vella reivindicació dels municipis de l'Alacantí, històrica jo crec ja perquè porten molts anys demanant-ho, i en este cas perquè és imprescindible la coordinació del transport en l'entorn metropolità d'Alacant, inclús per a implantar millores de qualitat i sistemes eficaços per a donar respostes a les noves demandes del transport.
Això és fonamental en estos moments.

Però també és de veres que mos trobem davant d'un tema que també és habitual, no?
, els incompliments del Partit Popular, en este cas en matèria d'infraestructures.
I dic incompliments perquè ací no és qüestió d'accelerar, com diu el portaveu en la seua PNL, sinó de posar en marxa els compromisos adquirits.
És a dir, el conseller d'Infraestructures en el 2008 dia «a gener de 2009 estarà en marxa el metropolità»; estem en abril de 2010 i ni està ni se l'espera.

Jo crec que és un tema urgent, important, i que hauria de posar-se ja en marxa perquè hi ha una necessitat i una demanda real i clara, i crec que tots som conscients
d'això, i almenys en la necessitat crec que anem a coincidir.
Una altra cosa és que es complisquen els compromisos i que els terminis es respecten, que és el que no ve produint-se.

Per tant, mosatros anem a recolzar, evidentment, que entre l'Ajuntament d'Agost, conforme ha demanat, mos pareix fantàstic, i qualsevol ajuntament que puga sol·licitar-ho mentres açò estiga en marxa i entenga que ha d'estar dins de l'ens.
No anem a qüestionar això.

Per tant, eixa seria la nostra posició i anem a votar favorablement la PNL.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Yo creo que, por los argumentos que a continuación le voy a dar, creo que sería razonable que retirara su proposición no de ley.
Y creo que sería razonable que la retirara, aparte de porque ya realizó esta petición en el punto tercero de la PNL 41.
775 que, si no recuerda, celebramos en comisión el pasado 3 de diciembre.
En aquella ocasión ya hice referencia al boletín oficial de las Corts, número 183, del día 3 de noviembre de 2009, en el que se publicaba el Proyecto de ley de medidas
fiscales de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat, y que en dicho proyecto, como le dije, se recogía la creación de la Agencia Valenciana de Movilidad Metropolitana.

Actualmente, dicho proyecto se ha convertido en la Ley 12/2009, de 23 de
diciembre, de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera, y de organización de La Generalitat, cuyo capítulo 11 modifica la Ley 9/2000, de 23 de noviembre, de constitución de la Entidad Pública de Transporte Metropolitano de Valencia.

Desde la entrada en vigor de la ley, 1 de enero de 2010, existe la Agencia
Valenciana de Movilidad Metropolitana, que amplía sus ámbitos de actuación a la coordinación del transporte metropolitano en toda la Comunidad Valenciana.
En concreto,
conforme al artículo 2 de la Ley 9/2000, son funciones de esta Agencia Valenciana de Movilidad
Metropolitana la adopción de medidas necesarias para hacer efectiva la cooperación de La Generalitat con los ayuntamientos y demás administraciones públicas y la coordinación del transporte metropolitano.
.
.
Si me dejan, yo voy a un sitio al que todavía no he llegado.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor, por favor, atiendan.
.
.

El senyor Peral Villar:

.
.
.
y luego les repartiré.
.
.

El senyor president:

Por favor, sí.
.
.

El senyor Peral Villar:

.
.
.
el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana para que vean que la agencia.
.
.

El senyor president:

Por favor, yo les pido que atiendan al señor.
.
.

El senyor Peral Villar:

.
.
.
de transporte de Alicante (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Sí, señor Peral, señor Peral.

Les pido que atiendan al señor Peral, por favor.
Continúe, señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Gracias, presidente.

Por tanto, esta agencia valenciana, como ya le expliqué en mi anterior intervención, en la comisión a la que hacía referencia, se ocupa de esta coordinación del transporte metropolitano en los términos expresados en el apartado anterior en los restantes ámbitos integrados de transporte que reglamentariamente se establezcan, así como en las áreas de prestación conjunta de taxi, actualmente constituidas o que en el futuro se constituyan.

Sobre esta base, y tal y como les veníamos anunciando, el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana ha publicado recientemente la resolución de 10 de marzo de 2010 de la Conselleria de Infraestructuras y Transportes,
por la que se crea el ámbito integrado de transporte de Alicante, que reconoce y define el ámbito integrado de transporte del área metropolitana de Alicante.

Por tanto, la puesta en marcha de esta agencia, de esta plataforma de
transporte solicitada en esta PNL y en la precedente, ya se encuentra en marcha
de forma oficial, por lo que huelga ninguna actuación adicional más a este respecto.

En cuanto a la inclusión.
.
.
Luego, si quieren, les reparto una copia del diario oficial.
En cuanto a la inclusión del municipio de Agost en el Ente Público de Transporte Metropolitano de Alicante, como ya hemos dicho en el
apartado anterior, se ha iniciado la elaboración del desarrollo reglamentario de la Ley 9/2000, que reconoce el ámbito integrado de transporte en la zona metropolitana de Alicante.
En estos
momentos, para la determinación del citado ámbito integrado se está partiendo de la experiencia acumulada en la coordinación operativa de la red de transporte de viajeros en el ámbito metropolitano de Alacant.

Así, en principio, este ámbito se compondrá inicialmente, como dice la resolución que les he citado, por los cinco municipios a los que afecta el TAM: Alacant,
Sant Vicent, Sant Joan, Mutxamel i El Campello, sin perjuicio de que, una vez
consolidado este ámbito integrado de transporte de Alacant, se pueda proceder a su ampliación a otros municipios.

En este sentido, además cabe añadir, a mayor abundamiento, que, de conformidad con lo establecido en la citada
Ley 12/2009, la agencia tendrá como finalidad la coordinación del transporte metropolitano en los ámbitos integrados de transporte que se establezca.
En este sentido, la
constitución de dicho ámbito requiere, de acuerdo con lo dispuesto en el citado artículo 73, el informe favorable de al menos dos tercios de los ayuntamientos
afectados donde residen más del 75% del ámbito a considerar.

Por ello, sin perjuicio de una posterior inclusión del municipio de Agost, como posibilita la citada resolución, para este ámbito integrado del transporte metropolitano de Alicante, entendemos que el
contenido de la proposición no de ley que presenta Compromís debe ser rechazado, tanto por la existencia formal de la plataforma solicitada
como por encontrarse fuera del marco legislativo de ésta la pretensión que adicionalmente se solicita para el municipio de Agost.

Es por ello que su iniciativa será rechaza por el Grupo Parlamentario Popular.

Muchas gracias.

El senyor president:

Sí, muchas gracias, señor Peral.

Sí, señor Morera, ¿para réplica?
Tiene usted la palabra.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Sap el que passa, senyor Peral?
Que mosatros esta iniciativa la vam presentar
molt abans de la finalització de 2009.
I l'hem tornada a presentar perquè, clar, ha quedat tan oculta la creació de l'Agència Valenciana de Mobilitat Metropolitana que persistim en la nostra demanda
perquè el govern valencià se pose les piles, perquè, com vosté sap, açò era una demanda i era una promesa electoral que ha arribat tard, com tantes d'este govern que fa les coses d'una forma molt tardana i moltes vegades no l'encerta.

En eixe sentit, com que això se va incorporar en la llei d'acompanyament de la manera que es va incorporar, i com que sabem que encara s'estan elaborant els estatuts que designarà una sèrie de matèries sobre el director, la seu, etcètera, etcètera, nosaltres estaríem en disposició d'acceptar una transaccional, si els grups ho tenen a ve, perquè hi ha un punt que a nosaltres ens preocupa, dels dos punts que assenyalen en la
proposició no de llei, i és que s'incorporen, com vostés han demanat en l'Ajuntament d'Agost, també ho ha demanat el Grup Socialista i també ho ha demanat el Grup d'Independents d'Agost, doncs que s'incorpore en esta entitat de l'Agència de Mobilitat Metropolitana d'Alacant.

En eixe sentit, jo estaria en disposició, si aixina vosté ho accepta, de convertir la proposició no de llei en la seua part resolutiva, que Les Corts insten la Conselleria d'Infraestructures i Transports a assumir la moció municipal aprovada unànimement pel plenari de l'Ajuntament d'Agost, de 29 d'octubre, que s'insta la Generalitat valenciana i la Conselleria d'Infraestructures i Transports a incloure el municipi d'Agost en, i podíem incorporar l'actual denominació, agència de mobilitat metropolitana d'Alacant, si a vosté li sembla bé.
És simplement fer-mos ressò d'una moció municipal aprovada unànimement i crec que amb això donaríem un pas positiu perquè quan se decidixca els municipis que han d'incorporar eixe ens metropolità, doncs, que se tinga en compte tant la moció de l'Ajuntament d'Agost com el que estes Corts puguen emanar, si se considera oportú pels grups parlamentaris.

I eixa seria la meua proposta, ¿eh?
, fer una transaccional per a adequar-la a la nova realitat.

El senyor president:

¿Vosté ja ha acabat, senyor Morera?

El senyor Morera Català:

Jo ja he acabat.

El senyor president:

Molt bé.

Ara li done la paraula al senyor Peral, que té dret a tindre-la.
(Inintel·ligible) .
.
.
a les seues senyories una esmena in voce, que és el que estaríem parlant ara, (inintel·ligible) .
.
.
seria qüestió que la presentara vosté, sinó que la presentara altre grup.
(Veus) Si altre grup presentés una esmena in voce, bé, però vosté no se pot presentar a vosté mateix (veus) una esmena in voce a la seua proposta.

Por lo tanto, señor Peral, tiene usted la palabra.

El senyor Peral Villar:

Yo creo que he sido bastante claro en mi exposición, creo que lo que debería hacer el señor Morera es presentar, si quiere, otra proposición no de ley instando lo que le parezca conveniente, en este caso concreto, yo lo
que le demuestro al señor Morera, y aquí tengo la copia del diario oficial, para que él vea.
.
.
, se la voy a entregar, incluso, para que él vea que la agencia.
.
.
, vamos, la agencia, la.
.
.
, el ámbito integrado de transporte de Alicante se ha creado ya formalmente, que está constituido por cinco ayuntamientos, que estos cinco ayuntamientos son el de
Alicante, el de San Juan, el de Muchamiel, el de Campello y el de Sant Vicent del Raspeig, que cabe la posibilidad, según la resolución publicada, que se incorporen a este ámbito integrado de transporte otros ayuntamientos, de acuerdo con lo que la
propia resolución establece, que lo que la resolución establece es que sean consultados el 75% de los.
.
.
, dos tercios de los
ayuntamientos afectados, para la inclusión de nuevos ayuntamientos en el mismo, y que nosotros no tenemos aquí por qué interferir en esa reglamentación.
.
.
, y que, por supuesto, nada que objetar a que el Ayuntamiento de Agost forme
parte de este ámbito integrado, por supuesto.

En el momento en el que se cumplan los trámites, pues, accederá al ámbito integrado de transporte metropolitano de Alicante, y esa es la razón por la cual le pedía al inicio de mi intervención que, de acuerdo con las nuevas circunstancias que se habían producido recientemente al publicar esta resolución la Conselleria de Infraestructuras y Transporte, pues, que retirara la PNL
presentada y, de no hacerlo, pues, evidentemente, nuestro grupo va a
rechazarla.

Nada más.

El senyor president:

Sí, vamos a ver, señor Morera, el debate está terminado.
.
.
(Veus)

De totes formes, si vosté té alguna proposta a fer, és un poquet.
.
.
, ens n'eixim un poquet del que és la norma, la norma.
.
.
, però, vaja, diga'm vosté, jo no tinc ningun.
.
.
Si és que va a servir perquè els grups se fiquen d'acord en alguna cosa, jo.
.
.
, esta presidència està disposta (veus) a transigir, ¿eh?
Diga'm vosté què vol dir.
Li vaig a donar dos minuts.
(Veus) Tres minuts, va, tres minuts.
(Veus)

El senyor Morera Català:

Anem a vore, senyor Peral, si jo propose.
.
.
, hui mateixa redacte una nova
iniciativa, se m'acaba la legislatura, perquè las cosas de palacio van despacio, i, en eixe sentit, jo he decidit mantindre esta iniciativa sabent que un dels
elements d'esta proposta de resolució està viu, i en eixe sentit m'agradaria que es tinguera en compte, i és que, efectivament, com vosté ha assenyalat, en l'actual agència de mobilitat metropolitana d'Alacant només figuren cinc ajuntaments, i el que crec que és convenient és que un ajuntament, on vostés estan representats, ha demanat la seua inclusió, doncs, que compte amb un suport per part d'estes Corts Valencianes perquè s'hi incorpore.
És assumir el que ha dit un ajuntament perquè s'amplie l'àmbit de l'articulació metropolitana del transport públic, i en eixe sentit jo crec que ara és l'ocasió per a donar un pas positiu en esta demanda unànime de l'Ajuntament d'Agost i, per tant, jo considere que seria factible, si vostés ho consideren aixina, i el Grup Socialista, que puguérem reelaborar.
.
.
, se puguera, si vostés ho plantegen, esta proposta de resolució, que, sens dubte, seria molt ben acollida pel municipi d'Agost.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Anem a vore, senyor Morera, si vosté és que creu que poden parlar, jo vaig a suspendre tres minuts la comissió, vostés parlen tot el que vullguen, i si arriben a un acord, val, (veus) i si no arriben a un acord, votem i s'ha acabat.
¿Els pareix bé, senyories?
, ¿els pareix bé?

Suspenem, doncs, per tres minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la comissió.

Hi ha hagut acord?
Fumata blanca?

Aleshores, ha arribat a la taula una esmena, digam, in voce, firmada per tots els grups, que vaig a procedir a llegir:

«Les Corts Valencianes insten la Conselleria d'Infraestructures i Transport i a l'Agència de Mobilitat Ciutadana d'Alacant, AMM-Alacant, a atendre les peticions dels ajuntaments de l'àrea metropolitana d'Alacant com és l'Ajuntament d'Agost, que ha sol·licitat la seua incorporació a l'àmbit integrat de transport d'Alacant, creat per resolució de la Conselleria de Transport el 10 de març de 2010.
» Firmat per tots els grups parlamentaris.

Senyories, açò representa que decau la proposició no de llei presentada pel Grup Compromís, i se vota esta nova redacció.

Senyories, vots a favor?
Per unanimitat, queda aprovada.

Proposició no de llei sobre l'elaboració i la presentació pel Consell del III Pla de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada
pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 50.
092, BOC número 212)

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia, que és el número 5: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració i la presentació pel Consell d'un tercer pla de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup
Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

El dia 17 de setembre de 2003, en una compareixença davant el ple de Les Corts, l'aleshores conseller d'Obres Públiques va considerar esgotat l'horitzó d'execució del segon pla de carreteres de la Comunitat Valenciana, i va expressar la
necessitat d'elaboració d'un tercer pla de carreteres en els següents termes:

«El segundo plan de carreteras ha sido un instrumento que ha orientado la mayor
parte de las actuaciones de La Generalitat en materia de carreteras durante las
dos últimas legislaturas.

»A estas alturas -estem parlant de l'any 2003- estamos llegando ya al momento de cierre de este plan porque su horizonte está prácticamente agotado.
Por eso una de las principales propuestas de la Conselleria de Infraestructuras y Transporte en este tema de carreteras y para
esta legislatura -parlava de 2003-2007- es la elaboración y aprobación de un tercer Plan de carreteras de la Comunitat Valenciana».

El compromís en aquell moment del conseller connectava amb el que disposa la Llei de
carreteres 6/1991, de la Comunitat Valenciana, que disposa que l'ordenació del sistema viari valencià ha de realitzar-se mitjançant un instrument específic: el Pla de carreteres de la Comunitat Valenciana.
Aquest document, que té naturalesa del pla d'acció territorial de caràcter sectorial, ha de ser aprovat per decret del Consell, a proposta del
conseller d'Infraestructures i Transport, i prèviament ha de posar-se a disposició de les entitats locals, conselleries i organismes que es determinen un avanç d'aquest amb la finalitat que es formulen observacions o suggeriments al respecte.
L'aprovació del pla de carreteres ha de dur emparellada també la declaració d'utilitat pública.

Per això, d'eixa declaració de l'aleshores conseller d'Obres Públiques han passat ja set anys, i encara estem esperant el tercer Pla de
carreteres de la Comunitat Valenciana, que encara ni tant sols existix un
document d'avanç que estiga sent sotmés a consulta.
No existix absolutament res.

El meu grup en tot este temps ha presentat diverses iniciatives, com se sap,
parlamentàries, exigint-lo, i cap d'elles ha estat aprovada pel Grup Popular.
L'última proposició no de llei fou presentada en 2007, i també fou rebutjada pels vots en contra del Grup Popular.
Sempre el Grup Popular fa
referència que ahí està el PIE, que ahí està el protocol.
Això no és el pla de carreteres.

L'actual pla de carreteres, senyories, de la Comunitat Valenciana va ser aprovat,
com tots saben, per l'últim govern socialista de Joan Lerma, Decret 23/1995, de 6 de febrer -imagineu-vos si fa temps- per a un horitzó de huit anys.
Per tant, la seua vigència finalitzà l'any 2003.

Els diferents consells al Partit Popular han executat part de les actuacions
del segon pla, tot i que encara tenen pendents d'executar 48 actuacions d'eixe pla, tenen pendents d'executar 48 actuacions del segon Pla de carreteres de la Comunitat Valenciana,
catorze anys després de la seua aprovació.

Però, i això és cert, la major part de les obres de carreteres que el Consell està realitzant a hores d'ara, en este moment, ja no són actuacions del segon Pla de carreteres.

Miren, l'article 16 de la Llei 6/1991, de carreteres de la Comunitat Valenciana, diu que
l'ordenació del sistema viari es realitzarà a través del pla corresponent de carreteres de la Comunitat Valenciana, en què es recolliran els objectius a aconseguir dins del període de vigència del pla, tot i afegint que el pla de carreteres tindrà la naturalesa, com he dit abans, del Pla d'acció territorial de caràcter sectorial dels previstos en l'article 13 de l'antiga Llei d'ordenació del territori, que es correspondrien amb els articles del 43 al 60 de la nova
Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge de 2004, que són els que ara tracten dels plans d'acció territorial i realitzen les mateixes previsions per la seua aprovació que feia aquell antic article 13 de la antiga LOT.

Però, com dia abans, vosté ja fa anys que tenen oblidades moltes obres del segon pla, i n'estan executant altres sense cap previsió ni planificació, d'acord amb el que preveu eixe article 16 de la Llei de carreteres de la Comunitat
Valenciana.

Com estan planificant en estos moments les carreteres que estan executant?
Com
estan planificant-les?
I que no estan dins del segon pla de carreteres.
Mire,
jo s'ho diré.
O bé per la via de les promeses i el clientelisme polític o per la via de firma d'uns protocols estranys, i no m'estic referint al protocol, evidentment, Generalitat-Ministeri de Foment
2005-2010, sense consulta ni cap planificació.
M'estic referint a un protocol anunciat amb la Comunitat de Múrcia, del conseller Flores, el 7 de setembre de 2007.
S'ha signat eixe protocol?
Ha passat, en cas d'haver-se signat, tots els tràmits necessaris als que m'he referit abans?
Si existix el protocol, s'ha inserit dins del marc d'una planificació més ampla d'àmbit comunitari?

Això és el que no pot ser.
Vostés estan actuant en carreteres sense demanar opinió a ningú ni sotmetre's a la Llei de carreteres.

No argumenten que ho pla -crec ho han fet en moltes ocasions-, que el PIE, que el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, inclou una previsió ordenada d'actuacions en carreteres, perquè també estan executant moltes actuacions al marge del pla del PIE, és a dir, no argumentem això.
A més, quan se sap molt bé que el PIE no ha passat per un procés de participació amb avaluació ambiental estratègica, el PIE no s'ha aprovat per decret del Consell, el PIE no s'ha presentat a Les Corts, el PIE no ha passat informació pública, el PIE no és coherent amb cap estratègia territorial o d'altre tipus de les que ha estat aprovant o anunciant la pròpia Generalitat.

Miren, senyories, vull acabar la meua intervenció amb les mateixes paraules que acabava la seua intervenció en l'any 2007, demandant el tercer pla de carreteres, el dia 4 de desembre d'eixe any, el 2007, en la Comissió d'Obres Públiques, el meu company i amic Antonio Godoy.
Ell dia: «La proposició de llei que estic defensant cada dia que passa té més sentit, i a més també té més urgència.
Cal invertir en carreteres, per suposat, però cal fer-ho de manera raonable, cal fer-ho de manera ordenada, i la seua gran
assignatura pendent, la del Partit Popular i la del Consell, és l'ordenació del territori.
I és coordinar les diverses polítiques que incidixen sobre el territori i és complir la Llei valenciana de carreteres».

Senyories, tot això no serà possible en la matèria que parlem si no s'aprova ja el tercer Pla de carreteres de la Comunitat Valenciana.

Per tot això, el meu grup hui demanem, una vegada més, que instem el Consell a elaborar i presentar a estes Corts el tercer Pla de
carreteres de la Comunitat Valenciana, en compliment d'allò preceptuat en la Llei 6/1991, de carreteres de la comunitat; i demandem que del
grau de compliment de la present resolució, el Consell done compte davant del Ple en el termini màxim de tres mesos.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

Sí, la senyora Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, des d'Esquerra Unida estem d'acord que és necessari aquest pla de carreteres que reclama el Grup Socialista en aquesta
proposició no de llei, però, no obstant, no compartim els criteris que han regit fins a hui la política d'infraestructures, en general, i de carreteres, en concret, tant del Partit
Popular com del Partit Socialista.

De fet, no és qüestiona la política general de carreteres del govern de la Generalitat valenciana, sinó que habitualment el que fan és qüestionar precisament que no es complisca la política del Partit Popular en el tema de carreteres, no?
Per tant, un tercer pla de
carreteres sí, però amb uns criteris totalment oposats als actuals.

Nosaltres pensem que cal invertir en millores de carreteres secundàries, especialment en seguretat vial, intermodalitat, és a dir, la compatibilitat entre el cotxe, la bicicleta i els vianants; i, per
suposat, abandonar una política de desdoblaments que és absolutament insostenible, tant econòmicament com mediambientalment.

Amb la política que s'ha desenvolupat des del govern de Madrid i des de la Generalitat valenciana en
temes d'infraestructures de transport el que han aconseguit principalment és augmentar de forma espectacular les emissions de CO2.

Al País Valencià, l'increment de les emissions en el període de 1990 a 2007, l'increment, com dic, de les emissions de CO2 va ser del 85%, és a dir, molt més elevat que l'estat espanyol i, evidentment, molt més que la Unió Europea que només havia augmentat un 9%.
Un 9% enfront del 85% del País Valencià.

Un altre element és que el que s'està fent és afavorir un model d'ocupació del territori absolutament insostenible.
Estem ja en el país amb més quilòmetres d'autovies del món, pràcticament.
Per tant, nosaltres pensem que tot açò apunta en una única direcció, que és que fa falta un canvi radical en la política de carreteres o de transports del País Valencià.
Un canvi general, primer, que implique canviar el criteri d'afavorir la mobilitat per afavorir l'accessibilitat, este com a primer element.
I després, com a segon element, que prime el transport públic.

Nosaltres pensem que la inversió en carreteres no ajuda el transport públic, sinó que el que fa és potenciar el transport privat per damunt del públic.
I, per tant, caldria potenciar el ferrocarril.
Dins del ferrocarril,
evidentment no l'AVE, sinó les rodalies i les mercaderies, que són realment la política de futur, ¿no?
Per tant, des d'Esquerra Unida pensem que si hi haguera un tercer pla de carreteres, al qual no
ens oposem.
.
.
El que caldria és canviar els criteris, prioritzar en primer lloc.
.
.
, el que caldria fer és, com he dit, renunciar als desdoblaments innecessaris; en segon lloc, millorar
l'accessibilitat i, especialment, en tercer lloc, les inversions en seguretat.

Si estos foren els criteris que guiaren eixe tercer pla de carreteres,
evidentment, nosaltres no tindríem cap inconvenient en recolzar aquest tercer pla de carreteres.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

¿Sí, senyor Morera?
, per a fixar posició, té vosté la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari considera que les qüestions de mobilitat i grans infraestructures requerixen un consens entre totes
les forces polítiques socials.
Ens juguem molt en la redacció d'uns bons plans per a afavorir la mobilitat al nostre territori.
És evident que estem molt endarrerits en el que és el transport públic ferroviari.
N'hi ha una evident situació de descoordinació en tot el que és la xarxa de rodalies i la necessitat de la potenciació, i també és necessari finalitzar de forma correcta una visió d'un tercer pla de carreteres.

En eixe sentit, considerem que esta proposició no de llei és correcta, ens havera agradat afegir.
.
.
, però, bé, ho assenyalem ací, tot i que és un.
.
.
, que este tercer pla de carreteres hauria de ser consensuat.
I hauria de
ser consensuat a uns àmbits molt amples, per a evitar els impactes que qualsevol pla de carreteres,
sobretot si són noves construccions, pot tindre sobre el nostre medi ambient.

Compatibilitzar sostenibilitat, medi ambient, canvi climàtic i mobilitat és un dels reptes del futur.
I en eixe sentit a mosatros ens agradaria participar
aportant les reflexions, les idees que des del nostre grup parlamentari, des de
Compromís, considerem per a l'execució d'este tercer pla de carreteres a l'àmbit valencià.
No ens agraden alguns plans que s'han dissenyat des de fora, des de Madrid, i que suposaran danys irreparables als
nostres ecosistemes.
Vull referir-me només, i crec que seria un element també per a incorporar, per exemple, al que suposarà les autovies entre Bocairent i Muro, en la zona de la Valleta, que este
diumenge n'hi ha una manifestació, una mobilització important, creiem que els valencians tenim dret a planificar el nostre
territori, planificar-ho conjuntament amb altres institucions, o el govern
central, Europa, però crec que els plans de carreteres que se tinguen d'elaborar en un futur, han de contemplar d'una forma molt prioritària tot el que és referent al medi ambient i la sostenibilitat.

No per fer més i per inundar el nostre territori de noves vies de comunicació s'incrementa el nostre benestar.
Hem de pensar en el futur i hem de pensar en fer
uns plans adequats a les necessitats, però les necessitats no només de transport per carretera, sinó necessitats de vida i d'habitabilitat dels nostres ciutadans.

Tenim un territori fràgil, sotmés a moltes amenaces, i, en eixe sentit, tot el que supose elaborar un tercer pla
de carreteres en un conjunt d'un gran pla de mobilitat, el nostre grup parlamentari està.
.
.
la voluntat de poder contribuir que eixe tercer pla no siga danyós, no siga.
.
.
, merme el nostre territori.
En eixe sentit, donarem suport a esta iniciativa amb el
convenciment que eixe tercer pla de carreteres, que emmarcarà el futur, hauria de ser consensuat no només pels grups parlamentaris, sinó també tenint en compte les recomanacions, les disposicions, les visions de cara a un
futur més sostenible no només del poble valencià sinó del conjunt de la humanitat.

Per tant, donarem suport a la iniciativa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, dia ja en la seua intervenció el senyor Signes que el seu grup havia presentat diferents iniciatives al
respecte, i és ben cert.
Jo tan sols, doncs, tornar a reiterar que mos trobem davant d'una PNL que va ser rebutjada al 2007, vosté ja es ficava la bena abans de la ferida, però, en fi, és normal, i amb una proposta, a més, no només una proposició no de llei que va ser rebutjada al 2007, sinó una proposta de resolució sobre el mateix tema que es va rebutjar, com vosté bé sap, en setembre del 2009.

Per tant, doncs, és lògic que en un tan breu espai de temps, mosatros pensàvem que vosté potser retirava la proposició no de llei, però a la millor, doncs, és un pensament fruit de la ingenuïtat.

De totes formes, el senyor Signes, a mi m'ha fet gràcia que en la seua intervenció, dins d'una pràctica que jo ja conec des de fa molts anys, que és prou habitual en els companys del seu grup polític, del PSOE, doncs, no tan sols donen les normes del que en concret han de fer
els altres, sinó que també marquen el que és correcte i el que no és correcte, tenen eixa tendència, eixa temptació de dir als altres què és el que és correcte, que és el que no és correcte.
Tot el que ve del moment en què van governar, bé siga a nivell autonòmic o local, doncs, això és un dogma de fe, això és el que és correcte, el que calia seguir, el que no ve d'ahí, doncs, ja no és correcte, i a partir d'ahí, doncs, es permeten dir als altres el que deuen fer i el que no deuen fer.

De totes formes, en el debat que estem tinguent, n'hi ha una clara font de contradiccions entre el que s'afirma des dels distints grups parlamentaris i el que.
.
.
alguns s'apunten a demanar el tercer pla de carreteres, però, òbviament, fan una sèrie de referències amb uns principis que no sé jo per a què vullguem fer un pla de carreteres, si l'objectiu és que no n'hi haigguen més autovies, que tornem als camins rurals, preferiblement si no s'asfalten, un poc al carro, perquè ahí no n'hi hauria possibilitat d'altre tipus de transport.
Però, en fi, eixa és una qüestió que tampoc ve al cas.

El que és ben cert.
.
.
, i per argumentar la posició del nostre grup, existix, i ho saben vostés, un marc de planificació de les rets viàries de la Comunitat Valenciana.
Ací, ningun espectador que hi haigguera podria emportar-se, siguent realistes i
fent honor a la veritat, la idea que, vaja, com no s'ha fet eixe tercer pla de carreteres, doncs, ací es va a la babalà i cada u fa el que li dóna la gana, no existix la més mínima planificació de les rets viàries, i no és aixina.

I no és aixina en dos vessants.
Per una part, des del punt de vista del contingut
normatiu, seguix vigent el segon pla de carreteres, com indica vosté mateixa en la seua proposició no de llei.
El pla de carreteres té naturalea de pla d'acció territorial, de caràcter sectorial, plans que, de conformitat amb la llei d'ordenació del territori i de protecció del paisatge, tenen, reitere, com vosté sap, una vigència indefinida, sense perjuí que es puguen modificar o revisar.
Però eixa és la realitat.

I, en segon lloc, també des d'un punt de vista de les actuacions, el marc més pròxim de planificació, no tan sols per a les carreteres, el constituïx el PIE 2004-2010, un document conegut públicament i debatut en diverses ocasions en estes Corts.

En este sentit, i junt amb eixa vigència del segon pla de carreteres, els jutjats i distints tribunals superiors de
justícia han vengut assenyalant la conformació dels plans de carreteres com a instruments modificables que evolucionen,
admetent la seua adaptació tant als dèficits viaris que es puguen posar de manifest, com a les noves necessitats que
puguen sorgir.

El protocol.
.
.
, vosté ha fet referència a un protocol.
.
.
, a vosté no li pareix bé, com jo dia anteriorment, perquè eixe no depén de vostés, ara, el protocol del 2005, Generalitat-estat, eixe sí, vosté, en la seua intervenció, ja fa salvetat d'ell, és un marc conjunt d'actuacions en matèria de carreteres que obliga les dos parts.
Mentres el segon pla de carreteres
recollia, pel que es referix a la ret viària de l'estat en la Comunitat Valenciana, una planificació merament indicativa, evidentment, perquè La Generalitat no pot vincular l'estat, el protocol obliga l'estat a executar una sèrie d'actuacions concretes en la seua ret viària al pas per la Comunitat Valenciana.

En estos moments, i açò també cal tindre-ho molt clar, en estos moments s'està discutint amb l'estat un nou protocol d'actuacions en carreteres que té un horitzó de l'any 2020, ni més ni menys que fins al 2020.
A més, eixe marc planificador es concreta en actuacions que tenen el seu reflex en
els pressuposts de La Generalitat de cada any, document, el pressupost, que és igualment públic, que es discutix, que es debat amplament en Les Corts.

I en eixos pressuposts es contemplen no tan sols les actuacions a realitzar
directament per La Generalitat en el capítol VI, sinó també aquelles que són objecte de conveni amb les diputacions, amb altres administracions que poden
ser titulars de vials, insistisc, com poden ser les pròpies diputacions provincials, i això es contempla en el capítol VII, tancant aixina tot l'espectre d'administracions que tenen competències diàries.

Junt a tot el que he comentat, és obvi que tots i cada un dels projectes, ho dic perquè algú ha fet una afirmació en eixe sentit, tots i cada un dels projectes específics de carreteres de La Generalitat passen un període d'informació pública, de consulta en els ajuntaments afectats i, quan és precís, una declaració d'impacte ambiental.
Això és públic, notori i conegut.

Per tant, no hi ha dubte que en els projectes de carreteres que s'executen, existix participació ciutadana, participació de les administracions implicades i un pronunciament de la conselleria que siga
competent en la matèria d'impacte.
Això és una cosa habitual, normal.
.
.
M'ha fet gràcia, perquè inclús, quan es parlava d'eixe hipotètic tercer pla de carreteres, es dia: «I que contemple estos mecanismes.
.
.
» Home, això ja ho contempla la llei, no fea falta, ni tan sols, dir-ho.
Això està estipulat, i és pràctica habitual per altra part, com acabe d'assenyalar.

Miren vostés, en definitiva, l'actuació de la Conselleria d'Infraestructures i Transport, en matèria de carreteres, se està desenrotllant dins d'un marc de planificació perfectament clar, definit, conegut i, a més, debatut en esta cambra, per això és arxiconegut.

Igualment, en estos moments, s'està elaborant un nou pla d'infraestructures estratègiques que recollirà els objectius i els eixos principals d'actuació en matèria viària en la Comunitat Valenciana fins al 2020.
Ja li ho he dit, en este moment, s'està elaborant eixe nou pla.
Si vosté no ho sap pregunte-ho a l'administració que governa el seu partit, i que li donen major informació.

No res més, senyor president, i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Mire, senyor Giner, vostés, efectivament, van executant carreteres al tum-tum, vosté ho ha dit, i jo li ho rectifique, al tum-tum.

És a dir, anem a vore, vostés no estan actuant en construcció de carreteres i en planificació de carreteres d'una forma planificada.
No ho estan fent.
Vosté, no recórrega més al pla d'infraestructures estratègiques, perquè -li repetisc- el pla, com a tal, és el que no ha passat ni avaluació ambiental estratègica, ni ha passat informació pública, ni és un pla que connecte amb l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana en este moment, evidentment, ni amb
altres plans territorials de la Comunitat Valenciana anteriors, com a pla.
Per
tant, vostés no poden argumentar el PIE com alternativa al pla de carreteres, que sí que és un pla que ha de complir eixos requisits.

Com anem a retirar nosaltres la PNL?
No és que no anem a retirar-la, és que la presentarem cada any que passe i que vostés seguisquen incomplint la llei de carreteres de la Comunitat Valenciana, que
diu que vostés tenen l'obligació d'aprovar el pla de carreteres.
I, per tant, cada any seguirem reiterant esta
proposició no de llei per a posar en evidència el que he dit abans, que vostés estan, en tema de carreteres, actuant al tum-tum, que és la definició que vosté ha fet, sense cap marc director, ni contextualitzador, en absolut.

Vostés, en este moment, estan executant.
.
.
, més del 80% de les carreteres que estan executant són carreteres que estan al marge del segon Pla de carreteres de la Comunitat
Valenciana, més del 80% de les que estan executant en este moment.
Són poquetes, el 80% de les que estan executant són molt poquiues; (so per interferència d'un mòbil) però el 80% de les poquiues que estan executant, estan al marge del segon Pla de
carreteres de la Comunitat Valenciana.
Per tant, vostés estan executant al tum-tum.

Vostés.
.
.
, fa referència al protocol, doncs molt bé, en el protocol vostés inclouran aquelles carreteres que negocien amb el Ministeri de Foment.
Però, i què?
És a dir, i la resta de carreteres que vostés van a mamprendre, o estan executant, o estan a punt de licitar, repetisc, molt
poquetes, la resta, què?
Quins criteris de planificació estan seguint vostés per a poder anticipar-ne unes a altres, per a poder.
.
.
És a dir, quins criteris?
Absolutament ningun.

És a dir, el fet que en els pressupostos de 2010 hagen desaparegut 117 carreteres
que en pressupostos anteriors hagen estat en algun moment pressupostades, vol
dir que vostés estan funcionant sense cap tipus de criteri.

Vostés ara no tenen recursos econòmics per a fer carreteres.
Vostés, en 2010, lleven 117 carreteres que en algun moment han estat pressupostades i
no executades, senyor Serra.
I me referisc al senyor Serra per una qüestió que em va dir ell en el ple, que ja no estaven perquè s'havien fet.
No, mire, 117 carreteres que han desaparegut i seguixen sense
executar.

Quines 117 carreteres lleven vostés?
Amb quin criteri?
Per què?
És a dir, quines 117 carreteres?
Quina és la reflexió que els fa a vostés decidir quines 117 carreteres eliminen i quines poques carreteres deixen en
els pressupostos de 2010?

Vostés estan actuant en este tema d'una forma absolutament sense cap planificació i d'una forma absolutament.
.
.
, digam, del que dia abans, guiats per un clientelisme
polític i guiats pel dia a dia, sense cap tipus de planificació.
I això ho soluciona el compliment de la llei.
Vosté diu: «Vostés marquen allò que és el correcte i marquen allò que no és el correcte.
»

Efectivament, allò correcte és complir la llei, complir les lleis, la llei de carreteres i la Llei d'ordenació del territori, que marca com ha d'aprovar-se un pla de carreteres de la Comunitat Valenciana.
I allò no correcte és no complir les lleis.
Evidentment que nosaltres definim què és allò correcte i què és allò no correcte, evidentment que mos permetem eixa qüestió, és a dir, evidentment que sí.
I vostés haurien de fer-ho també.

Després, en temes de seguretat vial, eixe no és el cas, però he de dir ací, i recordar una intervenció que hi ha hagut anteriorment, he de recordar que, efectivament, La Generalitat
no aprova un pla de seguretat vial de la Comunitat Valenciana des de l'any 2004.
L'últim pla de seguretat vial de la Comunitat Valenciana que s'aprovà va ser el 2003-2004, des d'allà cap ací no s'ha aprovat cap altre pla de seguretat vial de la Comunitat Valenciana, cap en
absolut.

I al respecte de la sostenibilitat, jo he de recordar que el pla extraordinari
d'infraestructures que ha anunciat el Govern d'Espanya en este moment, el 70% dels 17.
000 milions van a ferrocarril i el 30%
van a carreteres.

I vull acabar recordant, en temes de mobilitat, al Partit Popular que seguixen
tinguent pendent l'aprovació de la reiterada -ja molts anys- promesa llei de mobilitat, llei de mobilitat, que ho he demanat.
.
.
, el Partit
Socialista en moltíssimes ocasions.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
vostés sempre s'han oposat.
I eixa és una promesa electoral, i eixa és una qüestió a la qual vostés s'han compromés, d'una forma reiterada, per escrit, a part de en el programa electoral, per escrit,
a presentar de forma immediata en estes Corts.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes, el seu temps s'acaba.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
i que, fins a hores d'ara, encara no ho han fet.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, senyor Signes, precisament governar és marcar prioritats, i li correspon marcar eixes prioritats al que governa, al
mateix govern.

I enfilant amb l'última part de la seua intervenció, l'avantprojecte de la llei està ahí, i molt prompte tindrà entrada per a la seua tramitació.
Però, en qualsevol cas, el primer que vull dir-li és que torne a reiterar-li, per obvi, perquè tot el món ho sap, que absolutament que tots i cada un dels projectes específics de carreteres de La Generalitat passen per un període d'informació pública, tots, absolutament tots passen per un període d'informació pública, de consulta als ajuntaments que puguen resultar afectats i, sempre que és necessari, de la declaració d'impacte ambiental.

És que vosté ha reiterat que ací estan fent-se les coses sense ningun criteri, absolutament sense ningun
criteri.
I jo ja li he dit en la meua anterior intervenció com, en primer lloc, el segon pla de carreteres, que no és un instrument tancat, que no és un instrument inamovible, inflexible, sinó que, com reiterades sentències ja han marcat, són instruments modificables, que poden evolucionar, que de fet evolucionen, que
admeten adaptacions, tant en els dèficits diaris que es puguen detectar en l'exercici de l'administració, i que a més donen resposta a les necessitats que puguen anar sorgint en l'àmbit d'esta competència.

Però és que, a més, torne a dir que no hi ha cap dubte que en els projectes de carreteres s'executen sempre, si eixa és la preocupació, en participació ciutadana garantida, en participació de les administracions implicades i en el pronunciament de la conselleria
competent en matèria d'impacte.

En definitiva, l'actuació de la Conselleria d'Infraestructures no és una cosa que està fent-se de manera aleatòria, sense uns criteris, sinó que està desenrotllant-se dins d'un marc de planificació.
El mateix pla, li ho torne a repetir, el mateix pla, els protocols.
.
.
A vosté li ha estranyat que ara s'estiga debatent, discutint en l'estat, li ho havia dit jo, en l'estat, un nou protocol d'actuacions que porten fins el 2020.
Si a vosté li és nova la notícia, mire.
.
.
, fixe's vosté, eixe és el seu problema.
Però ahí està eixa realitat.
I a més està el PIE que també té un horitzó temporal fins a 2010 i que és un instrument que encara no està esgotat.

Per tant, hi ha una sèrie de criteris, hi ha un sèrie de prioritats i hi ha una planificació a què atindre's, i és la que s'està desenrotllant des de la mateixa conselleria.

En definitiva, que es prioritze en carreteres -ha fet vosté al·lusió a això en la seua intervenció- és normal.
Que en un pressupost puguen caure determinades carreteres no respon
que no hi ha criteris, com vosté ha deixat caure en la seua intervenció.
Això respon senzillament a un ajustament econòmic per les circumstàncies, per les circumstàncies que estem visquen.
Ajustament que es produïx en totes les administracions: locals, autonòmica, i també està a punt de produir-se a nivell estatal.
I ja vorem qui és el que decidix el que té la capacitat de prioritzar, que és el que governa.
Igual que ocorrerà a nivell estatal, doncs ha ocorregut a nivell autonòmic i quotidianament ocorre
(so d'un telèfon mòbil) a nivell d'administracions locals.
I eixa és la realitat.

I, per tant, mosatros tornem a reiterar-li que considerem que el que hauria d'haver fet vosté és no tornar a presentar, o, en el cas d'haver-la presentat, retirar esta iniciativa.

Ara vosté ja mos anuncia que va a reiterar la presentació, tantes voltes com vullga.
Els criteris ahí estan i les actuacions també meridianament clares.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Senyories, anem a votar, per tant, la proposició no de llei.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 en contra.
.
.
Abstencions?
Ninguna.
8 en contra i 6 a favor queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la realització de les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació de servei de transport públic de viatgers des de la totalitat de localitats incloses dins l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins a les instal·lacions hospitalàries, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 50.
093, BOC número 212)

El senyor president:

Passem al punt sis de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització de les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació del servei de transport públic de viatgers des de la totalitat de localitats incloses dins de l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins a les instal·lacions hospitalàries, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Anem a vore, l'article 49 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana atribuïx a La Generalitat la competència exclusiva en matèria de transport terrestre, com tots sabem, que actualment és exercida per mitjà de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.

La Llei 16/1987, de 30 de juliol, d'ordenació dels transports terrestres, i el seu reglament, i a falta de normativa autonòmica pròpia, és el marc legal al qual ha d'ajustar-se La Generalitat per a l'exercici de les seues competències en matèria de transports terrestres.

La Conselleria d'Infraestructures i Transport és l'òrgan que té atribuïda la competència per a crear línies de transport regular de viatgers que, tenint en compte les demandes actuals
i potencials, els mitjans existents i les circumstàncies socials, es podran gestionar directament per l'administració o per empreses privades en règim de concessió administrativa.

Una de les necessitats socials més evidents per al transport terrestre de persones és la que genera el desplaçament per a rebre assistència sanitària, que especialment,que especialment en el cas de l'assistència especialitzada a rebre en hospitals, sol comportar per a molts ciutadans i
ciutadanes l'obligació de fer desplaçaments des de les seues poblacions de residència a altres municipis on estan implantats els centres on han de rebre obligatòriament eixos serveis.

A més, com també sabem tots, la ubicació d'eixos centres hospitalaris, en molts casos, en la majoria dels casos, sol fer-se
en llocs allunyats dels nuclis urbans o bé separats per distàncies considerables dels centres de les poblacions, per raons òbvies.
I això fa que siga imprescindible l'existència d'una bona xarxa de transports públics que garantesca el desplaçament, especialment necessari per al cas de persones majors o malaltes que, a més de les lògiques limitacions físiques o psíquiques que poden ser pròpies a la seua edat i de les seues patologies, les patologies que pateixen,
afegeixen limitacions greus de disponibilitat de vehicles privats per a poder
acudir en els moments concrets en què són citats als centres hospitalaris, com déiem abans.

En el cas de la meua comarca, en el cas de la comarca de la Ribera, igual que
ocorre en moltes altres zones del territori valencià -i ahir ho comentava amb companys i és un tema proa generalitzat, i qualsevol dels qui estem ací li vindrà al cap casos semblants-, l'Hospital de la Ribera, que funciona des de l'any 1999, no compta amb uns serveis de transports de viatgers públics suficients, que garantesquen l'accés de tots els ciutadans residents als municipis als quals ha d'atendre.

Els diversos serveis d'autobusos discrecionals de viatgers existents entre els respectius municipis i
la instal·lació hospitalària (les línies Antella-Gavarda-Alberic-Benimuslem-Alzira-hospital, la línia Carcaixent-hospital, la línia Cullera-Favara-Llaurí-Corbera-Alzira, la línia Sollana-el Romaní-Almussafes-Benifaió-Alginet-Alzira-hospital, la d'Algemesí-hospital, la línia Riola-Polinyà-Benicull-Albalat-Alzira-hospital i la línia Llombai-Alfarp-Catadau-Carlet-Benimodo-l'Alcúdia-Guadassuar-Alzira-hospital), són l'únic mitjà viable per a accedir al transport públic a l'hospital de La Ribera.
Però són línies que totes elles tenen moltes carències per la falta de freqüència dels autobusos -passen quan passen- i per la inexistència de cobertures en determinades jornades i moments del dia.
Solen no passar
en festius, i en festius funcionen urgències i en festius funciona assistència externa d'especialitats.
I entre setmana les línies solen funcionar en horaris fóra de consulta.
Les consultes acaben més tard que les línies d'autobusos passen o fan l'últim servei.

Per tant, això és un evident exemple del que està passant.
I esta situació, un cas clar del que està passant, és el transport públic existent des dels municipis de la subcomarca del Marquesat (Alfarp, Catadau
i Llombai), Benimodo, Carlet, l'Alcúdia i Guadassuar, que compta amb un servei d'autobús regular de cinc autobusos de dilluns a divendres, cinc de dilluns a divendres,
amb un únic servei a primera hora de la vesprada -passen quatre pel matí i un a primera hora de la vesprada-, però sense servei -com dia abans-, en general i en este cas en particular, sense cap servei dissabte i diumenge.
Per tant, dissabte i diumenge aquella persona major, aquell malalt que
necessita anar a l'Hospital de la Ribera per a qualsevol tipus de consulta, per a una urgència o pel que siga -per una urgència no seria el cas, però sí per a una consulta externa-, doncs ha d'aviar-se-les com puga.

En altres casos encara la situació encara és pitjor, ja que ens trobem amb sols dos autobusos que arriben fins a l'hospital, que són els que unixen les poblacions d'Antella, Gavarda, Alberic i Benimuslem.

Per tant, senyories, situacions com les descrites han provocat que alguns
ajuntaments, com ara el de l'Alcúdia, el del meu poble, o el d'Alberic, l'un governat pel Partit Socialista i l'altre governat pel Partit Popular, davant la reivindicació veïnal, que és un clamor, i enfront de la falta de resposta per part de la conselleria
competent, que és la Conselleria d'Infraestructures, el conseller Flores, i del Direcció General de Transports, el senyor Dómine, s'han vist obligats a encetar pel seu compte serveis alternatius públics, en el cas de l'Alcúdia, a més, gratuït, que permeten accedir als seus veïns a l'hospital en condicions adequades.

En el cas d'Alcúdia el tema s'ha complicat, perquè és que, damunt, la conselleria ha pres cartes en l'assumpte impedint o intentant impedir a l'Ajuntament de l'Alcúdia que haja implantat eixe servei municipal gratuït per a traslladar els malalts a l'hospital, donat que hi ha una concessió, com he dit abans, que és la del Marquesat, que passa per Carlet, Alcúdia, Guadassuar, i, per tant, calia respectar la concessió que havia donat, i, per tant, ahí s'ha creat un conflicte important que, al final, ha acabat amb la signatura de més de quatre mil veïns de l'Alcúdia perquè no se llevara eixe servei, que al final no s'ha llevat, però, bé.

En definitiva, eixa és la situació per la qual està passant el servei de transport de viatgers malalts a l'Hospital de la Ribera.
Per tant, creguem que davant d'això cal una actuació positiva per part de La Generalitat que possibilite la creació d'un servei públic de viatgers amb línies d'autobusos que donen un correcte servei als residents de les poblacions que amb l'actual règim de transports tenen unes carències molt evidents, i és per això que el meu grup, la proposta de resolució que fa dins d'esta proposició no de llei.
.
.
, i que seria generalitzable, és una proposició no de llei que fa referència a la problemàtica important que existix en la comarca de la Ribera, però que seria generalitzable a altres comarques a on ja se residencien altres
hospitals, el que demanem és realitzar amb la major celeritat possible les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació de servei de transport públic de viatgers amb freqüències i condicions de pas adequades des de la totalitat de localitats incloses
dins l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins l'esmentada instal·lació hospitalària.

Això és el que demanem i això és el que creguem que des d'un posicionament de sentit comú i de posicionar-nos els que estem ací presents en esta comissió al costat dels malalts, al costat de les persones majors, al costat de la gent
que en un moment determinat necessita tindre accés a l'Hospital de la Ribera, doncs, creguem que hauria d'aprovar-se.

Però, bé, eixa és la proposició no de llei que presentem, eixa és la proposta de resolució i moltes gràcies i res més, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.
(Veus)

Sí, per a respondre (inintel·ligible) .
.
.
(veus) Agrupació de Diputats No Adscrits, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, moltes gràcies.

Molt breu.
Simplement per a recolzar des d'Esquerra Unida aquesta proposició no de llei del Grup Socialista.
Des d'Esquerra Unida sempre hem defensat que cal prioritzar el transport públic enfront del transport privat i, evidentment, la falta de línies d'autobusos fins a l'Hospital de la Ribera, el servei que és absolutament escàs, els horaris irregulars, que no hi haja autobusos dissabte i diumenge des d'alguns pobles fins a l'Hospital de la Ribera, el que està fent és que potencie que la gent utilitze el transport privat per a anar a l'Hospital de la Ribera, ¿no?
I no només que s'utilitze el cotxe, que açò ja és prou greu, sinó que, a més cal recordar que n'hi ha moltíssima gent, la gent major, la gent més jove, que no té possibilitat d'utilitzar aquest tipus de transport, ¿no?
, i també molta gent adulta que, evidentment, no té cotxe ni carnet, ¿no?

Per tant, el que s'està fent és posant traves a l'accés dels veïns i veïnes, de determinats veïns i veïnes a l'Hospital de la Ribera, ¿no?
Jo crec que la proposició no de llei és molt clara, és molt adequada a la realitat i em sembla que seria molt interessant que la
recolzaren tots els grups parlamentaris d'aquesta comissió, perquè no és acceptable que la gent tinga dificultats a l'hora d'accedir a un hospital, ¿no?

Bé, des d'Esquerra Unida, completament d'acord.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari considera important que la gent puga arribar a un
hospital en transport públic eficaç i ràpid.
Quan he llegit la iniciativa del Grup Socialista m'he enrecordat de ma mare, que va tindre la desgràcia de tindre un familiar molt pròxim atés en l'Hospital de la Ribera, a Alzira, i l'odissea que ma mare tenia de patir cada vegada que des del seu poble, l'Alqueria de la Comtessa, en la comarca de la Safor, tenia d'anar a Alzira, doncs, li costava més que anar a Madrid.
Eixa és la realitat que patim.

Ella tenia d'agafar l'autobús des de l'Alqueria de la Comtessa fins a Gandia; de Gandia, agarrar el tren per a arribar
fins a Silla; de Silla, fer el transbord i anar a Alzira; d'Alzira, esperar l'autobús, que, com molt bé ha assenyalat el senyor Signes, passa de tant en tant, per a poder accedir a l'Hospital de la Ribera, i quedar-se durant tot un dia amb el seu germà, que per unes circumstàncies estava ingressat allà.

És a dir, és un drama i és un caos que a la doble pena de tindre una persona malalta ingressada en este
hospital, doncs, la doble pena de tindre de.
.
.
, si no tens un transport de
vehicle privat, doncs, el que suposen les condicions oneroses per a arribar a
este hospital.
Per tant, crec que la iniciativa és encertada, milloraria sens dubte, si la Generalitat valenciana fera el que ha
de fer, i és posar els recursos on són necessaris per a incrementar el nostre benestar, no tots van en fórmula 1, no tots van en Ferrari, n'hi ha molta gent que no té vehicle privat i necessita transport públic per a accedir a llocs essencials com és el cas de ma mare.

Per tant, pensant en ma mare i en tots els veïns i tots els ciutadans que no tenen possibilitat de tindre transport privat,
considere encertada esta iniciativa, i des del Grup Compromís hi donarem suport, perquè considerem que és molt important que se puguen destinar recursos a una qüestió tan essencial com és l'accés eficaç i ràpid a un hospital de gestió privada, per desgràcia, com és el de la Ribera i que l'accés és tan deficient.

Per tant, donarem suport a esta iniciativa.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Morera.

(Inintel·ligible) .
.
.
del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Independentment de com de sorprenent pot resultar a qui des de fa anys
coneguem, doncs, tot el que va envoltar la posada en marxa, en funcionament, de
l'Hospital de la Ribera, que, efectivament, està funcionant des de l'any 1999 i que dóna un bon servici i jo crec que té una excel·lent valoració per part de tots els usuaris, i molts que voldrien ser-ne usuaris, a pesar del
tema este que fique damunt de la taula, que recorda altres temps i altres
lluites, jo vull dir-li al senyor Signes que vosté va ser alcalde de l'Alcúdia i no seré jo qui l'acuse de ningun tipus de clientelisme, com ha fet vosté en la proposició anterior respecte al meu grup.

Entenc perfectament, comprenc, inclús crec que és part de la seua obligació, em pareix lògic i legítim que plantege una proposició com esta, una qüestió com la que estem debatent, especialment pensada des del coneiximent directe d'una situació que es donava en l'Alcúdia, en el seu poble, i, per tant, doncs, que estem ara debatent este tema.
Però la realitat, dit això, és que en poc temps totes les línies interurbanes regulars de viatgers que operaven a través de les concessions administratives en eixa zona, doncs, van ampliar el
trajecte a l'hospital, eixa va ser la realitat a partir de l'any 1999.

Això de les concessions administratives, jo també, com a alcalde, vaig tindre una experiència similar, però és la normativa, és la llei i això ha afectat en la solució de l'Alcúdia, com no podia ser d'una altra manera des d'eixe marc legal.

Per una altra part, a eixe servici que les distintes concessions
administratives van donar a partir del mateix 1999, la conselleria el que és cert és que no havia rebut queixes ni peticions al respecte, excepte de l'Alcúdia.

Es centra bàsicament la proposició no de llei en el servici de transport que es presta des de l'Alcúdia i algunes poblacions.
.
.
(veus) i algunes poblacions dels voltants.
.
.
No, perdone, quan vosté s'ha referit a tota la Ribera, doncs, ha fet una exhaustiva, que no li la faré.
.
.
no li la reiteraré jo ara, però si insistix en la rèplica sí, a una exhaustiva relació de poblacions que tenen distintes línies discrecionals de transport.

Per això, s'ha centrat bàsicament en l'Alcúdia i en algunes poblacions dels voltants fins a l'hospital, que al paréixer es considera per la seua part insuficient, perquè sols presta el servici en horari de vesprada i, ningun, en dissabtes i
diumenges, ho ha dit vosté també en la seua intervenció.

Home, tenint en compte que les visites als hospitals són pràcticament totes pera a acudir, o a una cita d'atenció especialitzada, o la freqüència de prestació de l'actual servici, doncs es pot considerar adequada perquè la majoria de les consultes d'especialistes es realitzen pel matí, i el matí està ben cobert per totes eixes línies.

També cal tindre en compte que en l'àmbit de l'atenció sanitària està en funcionament ja el que denominem la cita prèvia, la qual cosa permet a l'usuari una certa capacitat d'adaptar l'horari a les cites de les circumstàncies personals que puga tindre.

Per una altra part, no pareix molt necessari el transport en dissabtes i
diumenges, perquè en estos dies no n'hi ha una activitat sanitària programada.
Vosté mateixa ha volgut justificar això de.
.
.
(Veus) Home, funcionen les urgències, però quan n'hi ha una urgència, home, un el que no fa és.
.
.
, té una urgència, no va a recórrer al transport, es soluciona des d'una altra perspectiva, i per als malalts ahí n'hi ha una resposta clara amb els mecanismes de trasllat dels malalts.

Recentment, com vosté ha assenyalat en la seua intervenció, l'Ajuntament de l'Alcúdia va establir un servici de transport a l'hospital, servici que, per eixes circumstàncies del concessionari, era il·legal, donat que l'ajuntament no tenia competències en una matèria de transport terrestre fora del seu terme municipal, i per tant, la concessió administrativa al respecte d'esta zona l'ostentava Autocares Cánovas.
I després de diferents reunions entre l'ajuntament i la mateixa conselleria, que ha exercit de mediadora en eixe sentit,
s'ha aplegat a un acord de realització d'un servici extraordinari l'Alcúdia-hospital, a càrrec de l'ajuntament, com molt bé ha dit vosté, però, lògicament, com no podia ser d'altra manera, realitzada per l'empresa concessionària.

I no es té constància en la Conselleria d'Infraestructures i Transport que, per part de l'Ajuntament d'Alberic, s'haja ficat en marxa ningun tipus de transport a l'hospital.
Respecte a les línies, vosté mateixa les ha citades.
I mosatros, donades eixes circumstàncies, considerem que esta proposició no de llei, en estos moments, i amb les solucions que s'han arbitrat, no pertoca.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

A vosté, senyor Giner.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Senyor Giner, a vosté li han preparat una resposta errònia o deliberadament tendenciosa, una de dos.
És a dir, vosté centra la seua resposta en l'Alcúdia, i jo l'Alcúdia l'he posat com un únic exemple.
Estic parlant de tota la Ribera.

Mire, exactament el que he dit: els diversos serveis d'autobusos discrecionals de viatgers existents entre els respectius municipis i
la instal·lació hospitalària -i ahí li he descrit totes les línies- són l'únic mitjà viable per a accedir amb transport públic a l'hospital.
Totes tenen importants carències per la falta de freqüència dels autobusos i per la inexistència de cobertures en determinades jornades i moments del dia.
Totes les línies!
Totes les línies, senyor Giner, totes.

Per tant, la resposta que vosté ha donat, centrat en l'Alcúdia i parlant-me del que m'ha parlat al principi de.
.
.
, bé, de centrar-me en l'Alcúdia perquè he segut alcalde de l'Alcúdia i tal, doncs jo pense que és una resposta tendenciosa i és una resposta que no ve al cas.

Senyor Giner, la problemàtica és general, és en totes les línies que li he descrit, en totes, en totes absolutament n'hi ha el mateix problema.
Li he posat el cas de l'Alcúdia per a després enllaçar amb l'actuació que l'actual alcalde de l'Alcúdia ha pres amb el recolzament massiu dels veïns per a poder solucionar eixa problemàtica, però la problemàtica és de totes les línies.

És a dir, el servei públic de transport a l'hospital de la Ribera és fatal en tots els pobles de la comarca, fatal, i per tant, això és un problema que cal resoldre.
Perquè jo crec que la conselleria té mitjans per a resoldre esta problemàtica, en la mesura que pot, amb les empreses concessionàries, pot aplegar a acords amb elles perquè se posen els recursos adequats respecte de número d'autobusos, freqüència, horari, dies, etcètera, etcètera per a poder solucionar el problema.

Vosté parla d'urgències, que les urgències.
.
.
Jo, quan he fet referència a les urgències, m'estava referint que urgències no.
.
.
, en cas d'urgències gravíssimes.
Però vosté imagine's un part.
Un part és una urgència.
Si vosté va a la sala d'urgències de l'hospital de la Ribera, vosté es trobarà a l'hora que vaja, en cap de setmana o entre setmana, es trobarà amb unes urgències repletes que no són urgències d'aplegar i ser ateses.
Evidentment, eixes no van en ambulància.
Eixes no van en ambulància.
Les urgències de l'hospital de la Ribera estan sempre absolutament replenes, i eixes no van en
ambulància.

Per tant, eixa gent necessita transport públic per anar i, a més, estan malaltes i no poden conduir, i van, o en transport públic, o acompanyats per un familiar.
I si el familiar al qual demanen que l'acompanye té la desgràcia de ser com jo, que no té carnet de conduir, doncs mire, tenen dos problemes.

Per tant, eixe és el problema.
És a dir, el problema és que cal resoldre esta situació, però no únicament en l'hospital de la Ribera, és a dir, li ho repetisc, és una situació generalitzada en la majoria d'hospitals perquè solen ubicar-se, lògicament, en l'extraradi o fora de les ciutats i poblacions, i.
.
.
bé, el servei públic és deficient.

I per tant, jo pense que la conselleria, la Direcció General de Transports hauria de tindre la sensibilitat de vore esta problemàtica, que crea un malestar en tota la Ribera i crea un malestar en tots els àmbits, o d'actuació, o als àmbits o àrees hospitalàries, o àrees de salut que depenen d'un hospital, és a dir, genera una preocupació i genera, digam, una queixa generalitzada.
I, per tant, això és el que demanem.
Ho demanem per al cas de la Ribera, però que seria també generalitzable a tots els hospitals.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Signes.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Gràcies, senyor president.

Senyor Signes, jo li he dit, i crec que no estic mal informat, com vosté ha volgut suposar, que allò cert és que la Conselleria d'Infraestructures i Transport no havia rebut ni queixes ni peticions fins a este
moment per part de l'Ajuntament de l'Alcúdia, i per tant, és una cosa que es produïx ex novo, i aixina es planteja.

En tot cas, qualsevol.
.
.
, vosté ha segut alcalde, i jo ho sóc i molts companys nostres ací ho són, i sabem que és manifestament millorable en moltes ocasions, que tot és millorable quan més intensitat, quan més periodicitat, quan més sucre més dolç.
Això és aplicable al transport públic, als hospitals o on vosté vullga i a qualsevol altre servici.

Però allò ben cert és que, a excepció del cas d'Alcúdia, que vosté en la seua proposició no de llei planteja com una casuística particular i singular, i l'aparta dels distints servicis d'autobusos discrecionals de viatgers que ja existixen de municipis a instal·lacions hospitalàries, i vosté els cita: línies Antella-Gavarda-Alberic-Benimuslem-Alzira-hospital, Carcaixent-hospital,
Cullera-Favara-Llaurí-Corbera-Alzira, Sollana-el Romaní-Almussafes-Benifaió-Alginet-Alzira-hospital, Algemesí-hospital, Riola-Polinyà-Benicull-Albalat-Alzira-hospital, Llombai-Alfarp-Catadau-Carlet-Benimodo-l'Alcúdia-Guadassuar-Alzira-hospital.
.
.

Tot això.
.
.
(veus) -perdone, jo a vosté no l'he interromput- jo, això, crec que el que denota clarament és que ja existixen des del primer moment una sèrie de línies d'autobusos que unixen les distintes poblacions amb l'hospital.
Que puguen ser millorables, que si n'hi haguera una major intensitat o freqüència de viatges, doncs segur que molt millor; que s'ampliaren, molt millor; això és evident.
La freqüència d'autobusos és opinable i, segur, quan més freqüència, millor per a tots.
Però, a partir d'ahí i d'eixa informació, vosté en la seua proposició senyalava com un pas particular, estava dient-me seguisca, seguisca, i és que el que ve és precisament a això.
I en concret, l'Alcúdia i Guadassuar que comptaven en un servici d'autobús regular, de cinc autobusos de dilluns a divendres com únic servici a primera hora de la vesprada, però sense servici els dissabtes i els diumenges.
Això ho diu vosté, no m'ho invente jo.
Això ho diu vosté en la seua proposició no de llei.

I, a part d'això, vosté també en la seua intervenció ha fet referència al problema que s'ha suscitat en l'Ajuntament de l'Alcúdia.
Jo també li he fet referència a eixe mateix problema.
I a la solució que hi ha hagut en eixa mediació de la mateixa Conselleria d'Infraestructures i Transports perquè ha permés arribar a un acord que fa que es realitze un servicis extraordinaris.
Per això jo li he dit, a la millor ja la pretensió de la proposició es veia feta, perquè ja s'ha establit extraordinari a càrrec de l'ajuntament; cert és, realitzat en l'única condició que exigia la pròpia normativa, com vosté sap, i l'hem sofrit tots eixa normativa, que fóra la pròpia empresa concessionària que per ahí havia de passar.

I li he dit una cosa més també, que no mos consta que l'ajuntament d'Alberic haja posat en marxa ningun tipus de transport a l'hospital.
A mi en este moment no em consta.
Tal volta vosté, com viu allí, té un coneixement major que jo i potser que eixa situació siga diferent, no li dic que no.
Però el cert és que, davant d'eixes circumstàncies que li acabe d'expressar, mosatros enteníem que la proposició no de llei era en este moment innecessària.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Passem, per tant, a votar, senyories.
Vots a favor de la proposició no de llei?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queda
rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre el rebuig a la tramitació del PAI i modificació del PGOU de Callosa d'En Sarrià, de l'anomenat sector 13, Pinets, presentada per la diputada senyora Margarita Sanz Alonso, representant
de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 50.
983, BOC número 212)

El senyor president:

Passem al punt número 7, que serà amb el que acabarem la comissió.

Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig a la tramitació del PAI i la modificació del PGOU de Callosa d'En Sarrià, de l'anomenat sector 13, Pinets, presentada per la diputada Marga Sanz Alonso, representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Bé, el Pla general d'ordenació urbana de Callosa d'En Sarrià, aprovat el 2007, va declarar com a urbanitzable l'anomenat sector 13, Pinets.
Aquesta zona, de quasi 90.
000 metres quadrats i
allunyada del nucli urbà, era contemplada a l'ordenació anterior com a sòl no urbanitzable.

La mercantil Els Pinets de la Font, SL, promou un programa d'actuació integrada en aquest sector número 13 de Callosa d'En Sarrià i, bé, aspira a ser l'agent urbanitzador.
Estem parlant d'un PAI que tindria al voltant de 115 vivendes, habitatges unifamiliars adossats
o individuals; i bé, i és un sector que es troba, com dia, allunyat del nucli urbà, entre 900 o 1.
000 metres.

El sector està conformat per antics bancals abandonats que han estat recuperats per la
vegetació, de manera que la major part de la zona es troba ocupada per pinar adult.
A
aquesta circumstància cal afegir l'alta qualitat paisatgística del lloc i l'àmbit que l'envolta.
Per tant, és una zona que té un valor mediambiental alt i que en estos moments el que està és assetjada pel ciment.

A més, des que es va produir està modificació en el pla general en 2007, la situació ha tingut algun canvi important.
Una part significativa del sector conté sòls afectats per dues figures de protecció ambiental: per una part, hi ha una zona que és LIC, lloc d'interés comunitari, que afecta a l'Aitana, la Serrella i el Puigcampana; i, d'una altra, hi ha una zona especial de protecció de les aus de muntanyes de la Marina.
Aquesta última figura, la de ZEPA, ha estat aprovada, va ser aprovada, vaja, en juny de
2009 per part del Consell.

Cal dir que, tenint en compte que el PAI afecta a una zona LIC i a una ZEPA,
entre la documentació s'hauria d'haver trobat un estudi de la possible afectació ambiental d'aquestos espais naturals, tal com determina l'article 6 de la Directiva Hàbitat, i que no es troba, no?

També cal dir que el projecte d'urbanització incomplix les determinacions de l'ordre de 9 de juny de 2004, de la Conselleria de Territori i Vivenda, en matèria d'accessibilitat al medi urbà.
Cal dir que aquesta ordre de 9 de juny imposa les condicions que han de reunir
els elements d'urbanització dels espais públics per assolir els nivells d'accessibilitat de forma que, bé, es garantitze l'accessibilitat i l'ús lliure de l'entorn urbà.

En concret exigix en eixe nivell, en l'article 3 de l'ordre, un pendent longitudinal al llarg de tot el recorregut que no ha de
superar el 6% i un pendent transversal que no superarà el 2%.
En aquest projecte estem parlant de pendents del 13% en alguns llocs.
Per tant, incomplix clarament la normativa.

Recentment s'han iniciat els tràmits per aquest PAI, i a més no només falta aquest estudi que comentava abans sobre els llocs d'interés comunitari i de protecció d'aus, sinó que a més no està l'estudi d'integració paisatgística, que també diu la legislació que és preceptiu.
De fet, l'article 48.
4 del Reglament del paisatge parla que ha d'estar aquesta proposta de programa d'integració paisatgística.
En compte d'aquest estudi d'integració paisatgística el que s'ha fet és un programa de restauració paisatgística.
Però que no té res a vore una cosa amb l'altra.
Vull dir, està molt clar en el reglament quins són els criteris que ha de tindre aquest estudi d'integració paisatgística, que no té res a vore amb el programa de restauració paisatgística, encara que el nom se parega molt, però no és el mateix i no té res a vore.

Per tant, estem parlant d'un PAI que afecta una zona mediambiental amb un valor alt, que afecta dos zones
protegides.
I, per tant, nosaltres el que demanem és que aquesta comissió inste el Consell: primer, que rebutge la tramitació d'aquest PAI, del PAI del sector 13 Pinets, de quasi 90.
000 metres quadrats; i,
per una altra part, que prenga totes les mesures legals necessàries perquè es puguen modificar i aquest sòl torne a ser sòl no urbanitzable.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Els grups parlamentaris que vullguen fixar posició.

Senyor Morera, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Simplement per dir que el nostre grup parlamentari donarà suport a esta proposició no de llei perquè és coherent amb la nostra posició respecte al que ha de ser el futur urbanisme valencià.

Hem patit una agressió enorme al nostre territori, fruit d'un model econòmic basat en una construcció massiva i desordenada en la nostra terra, i que ens ha portat a una gravíssima crisi econòmica i social.

Esta actuació urbanística al municipi de Callosa d'En Sarrià s'emmarca en eixa construcció desordenada i dispersa en el territori.
A més a més afecta gravíssimament zones protegides del nostre territori, zones que, d'acord amb les disposicions comunitàries, són llei, i per tant no se pot afectar.
Considerem que açò incomplix i vulnera disposicions legals.
I seria bo que, ja que el govern
valencià no ha estat capaç de defensar els interessos públics i la legalitat vigent, les Corts Valencianes alertaren, com planteja esta
proposició no de llei, de la inconveniència i la il·legalitat d'este projecte rebutjant la seua tramitació.

Per tant, el nostre grup parlamentari donarà suport a la iniciativa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Socialista té la paraula la senyora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Brevemente también.
El Grupo Socialista va a votar favorablemente a esta proposición no de ley por varias razones.

Tal como ha comentado la señora Albiol, nos encontramos ante una zona, el sector 13, denominado Els Pinets,
delimitado en el plan general de Callosa d'En Sarrià, con una extensión de 86.
694 metros cuadrados que tiene una morfología de suelo forestal con pinar adulto y una calidad paisajística muy alta, dada la abundancia de suelos forestales en buen estado de
conservación y la cercanía al río Guadalest y al entorno montañoso que lo rodea.

En julio del 2009 el ayuntamiento acordó iniciar el procedimiento y aprobar las bases particulares del concurso del PAI
de este sector.
Pero es que, solo un mes antes, una parte del suelo incluido en
el sector había sido declarada zona ZEPA por el Consell, concretamente, la ZEPA Les Muntanyes de la Marina.
A esta declaración de zona ZEPA se suma el hecho de que, igualmente, parte del suelo pertenece al
LIC denominado Aitana, Serrella y Puigcampana.

Estas figuras de protección, por sí solas justificarían la toma en consideración de esta proposición no de ley, pero es que, además, hay otras más razones.
En primer lugar, respecto a la documentación presentada en el concurso, puesto que faltan documentos esenciales, como se ha
señalado, exigidos por la legislación europea y la propia autonómica.

Por una parte, entre la documentación debería figurar el estudio de la posible afección ambiental a los espacios naturales; y, por otra parte, tampoco figura el
preceptivo estudio de integración paisajística.

En segundo lugar, hay que tener en cuenta que en la zona existen nada más y nada menos que cinco yacimientos arqueológicos catalogados, siendo uno de los más importantes el denominada Cova Pintada, una cueva santuario que los técnicos califican de excepcional importancia y del asentamiento más antiguo de la localidad constatado hasta la actualidad, ya que en su interior
se han documentado restos materiales datados en el neolítico.
También se han detectado en la zona un poblado ibérico y una villa romana, así como otros restos de asentamiento en la misma zona, todos ellos calificados
como espacios de protección arqueológica.

A la vista de todo ello, creemos que los más razonable, lo más sensato, es que el Consell no tramite este PAI y que este, a su vez, inste al
ayuntamiento de Callosa d'En Sarrià a desclasificar este suelo.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gay.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Després de sentir al grup proposant i a la resta de grups parlamentaris, la veritat és que resulta increïble el desconeiximent del que són els procediments administratius, perquè, anant a la proposta de resolució d'esta proposició no de llei, quan se demana que Les Corts li demanen i insten el Consell que
rebutge la tramitació del PAI, això és una cosa que és impossible: la tramitació se tindrà de fer i el resultat de la tramitació tindrà de ser el que siga.

I quan se li demana al Consell que modifique la qualificació urbanística en este cas del sector 13, Pinets, pareix mentira que tots els grups
parlamentaris, sense esgarrar-se les vestidures, desconeguen que la iniciativa
deu ser dels ajuntaments, els que demanen el canvi de la classificació del sòl.
Però més enllà encara, el més important és que l'ajuntament ha d'estar desenrotllant un pla general d'ordenació urbana que s'aprovà en l'any 2007, quan governaven eixe ajuntament el Partit Socialista i el Bloc.

I, senyora Albiol, vosté que ha segut companya de candidatura i coalició electoral amb el Bloc, soci polític, els seus socis polítics, junt amb el Partit Socialista varen ser els que van aprovar el canvi d'usos del sòl, i hui l'ajuntament està desenrotllant el que està previst en un pla general d'ordenació urbana de marca socialista, i eixa és la realitat.

Mire, la directiva d'hàbitats deixa molt clar que quan se dóna una zona LIC o una zona ZEPA, i en este cas, com molt bé tots han dit, la zona ZEPA, el Consell, l'any passat la va aprovar.
.
.
, sí, el Consell del Partit Popular, deixa molt clar que no s'impedixen determinats usos del sòl, sempre que l'execució dels projectes assegure els compliments de la mateixa directiva.
I, hui, el PAI
que estem debatent ací, o que s'ha vullgut dur a debat sobre ell, no està reclassificant sòl ni està canviant res.
L'única cosa que està fent és complint amb una zona que ja està classificada en un pla general d'ordenació urbana que es va aprovar per unanimitat.
I crec que quan estem en una situació com esta, a on s'està desenrotllant el pla general, l'aprovació és competència municipal.

La declaració d'impacte ambiental del pla general és de l'any 2004, i ahí ja va avaluar la presència dels espais de la ret Natura 2000 i la declaració va ser favorable.
I, posteriorment, quan amb el pla general d'ordenació urbana aprovat se va declarar la zona ZEPA, l'any passat, quan això va passar, la zona ZEPA de Muntanyes de la Marina va quedar aprovada, es va
vore que el seu límit coincidia amb la zona LIC ja existent amb anterioritat.
Per tant, la
declaració d'impacte ambiental era la mateixa i no hi havia cap alteració.

Per tant, el que hui s'inste el Consell de La Generalitat a no tramitar un PAI, demostra un
desconeiximent total i absolut del que és el procediment administratiu, i, com ja ho he dit, estem parlant d'un pla general de marca socialista, d'un pla general que ja havia classificat el sòl, i segons la legislació vigent la competència la té l'ajuntament.

Per tant, esta proposició no de llei és incongruent tant amb el planejament urbanístic de Callosa com la legislació urbanística.

L'aprovació del que s'està demanant seria plenament il·legal, li ho torne a dir.
Demanar que no se tramite el PAI.
.
.
No, no, que se
tramite, que se tramite, i si n'hi ha algun problema, que se paralitze.
I si se té d'esmenar res, que s'esmene, però seria incoherent, senyors, fer plans generals des dels ajuntaments, alcaldes
del Partit Socialista junt amb el Bloc, com abans se dia, en tants municipis a
on estan fent desenrotllisme urbanístic, o eixe model econòmic que diuen alguns que mos ha abocat al fracàs, eixe és el model que estan aprovant els governs del Partit Socialista amb els governs
del Bloc, i, senyora Albiol, reconec que Esquerra Unida no forma part en este cas del govern municipal de Callosa que va prendre eixa
decisió, però sí que vosté me reconeixerà que ha segut companya electoral del Bloc en un altre moment polític posterior.

Per tant, jo crec que hui és especialment sorprenent no la posició d'Esquerra Unida, que fa la proposta i la veig irracional, i, com moltes vegades,
la veig fora del que és el debat lògic i normal, inclús el posicionament polític dels grups que tenen responsabilitat de govern, que altres grups sí que ho tenen i han anunciat un posicionament favorable, i anar contra els
actes, declaracions i manifestacions polítiques dels seus representants en eixe municipi, com és el Bloc i el Partit Socialista, i hui jo crec que és dur un debat al parlament valencià que no existix en la vida política de Callosa.
I hui estem dient-li que no se tramite un.
.
.
, que s'impedixca la tramitació, que crec que és una barbaritat des de qualsevol punt de vista plantejar-ho aixina, que s'impedixca una tramitació a on, en l'Ajuntament de Callosa, els grups polítics, tots han facilitat la tramitació i que això vaja endavant.

Per tant, jo crec que no havent-hi discrepàncies de rellevància en l'Ajuntament de Callosa entre el Partit Socialista, el Bloc i el PP al voltant, no
entenc la postura que hui agarren el grups parlamentaris ací, que és més una posa, és més una picada d'ull i és més, a la millor, jo crec que el voler donar una resposta de cara a la galeria
que, eixe discurs, que alguns s'han omplit del macrourbanisme al llarg dels últims anys en la Comunitat Valenciana, quan tenen la responsabilitat de governar
i d'executar projectes en els seus municipis, fan el que se pot fer, i, hui,
senyories, la proposta que vostés duen és absolutament incongruent, i la proposta, que espere que s'ho repensen i que els grups que tenen representació parlamentària i municipal a on estan prenint decisions tots els dies els seus regidors,
siguen mínimament congruents amb el que han fet els seus ajuntaments.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Sí, per a rèplica, senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, senyor Serra, el Consell és el que aprova definitivament els PAI i el Consell és el que té la responsabilitat final d'aturar aquesta actuació urbanística que afecta zones protegides.

El que passa és que continuen vostés, senyors i senyores del Partit Popular, instal·lats en l'urbanisme salvatge, el que passa és que volen continuar carregant-se el nostre territori a major glòria de les constructores i de les promotores, sense adonar-se que, en part,
aquestos mes de mig milió d'aturats i aturades que n'hi ha al País Valencià, és per culpa d'eixe model.

És a dir, podrien recapacitar.
No només s'estan carregant el territori, sinó que a més tenim un problema de crisi econòmica brutal, perquè vostés van decidir fer una aposta únicament pel ciment.

Per tant, ja no és només una qüestió mediambiental, sinó també econòmica del model que vostés plantegen.
No respecten absolutament res, ni que siga zona LIC, ni ZEPA, ni
directives europees, ni legislació estatal, ni autonòmica, ni restes arqueològiques, ni absolutament res.

A mi m'agradaria saber per què (so d'un telèfon mòbil) declara el Consell, en juny de 2009, una zona ZEPA, i després ací s'està dient que no passa res que el PAI afecte a una zona ZEPA.
Vull dir, per a què ho fa?
Això sí que és de cara a la galeria: aprovar ZEPA, aprovar LIC, aprovar zones protegides; però, després, voler urbanitzar-les.
Això sí que és de cara a la galeria.

I no s'equivoquen, vull dir, al final és l'avarícia del Consell, l'avarícia de les constructores i de les promotores la que serà la seua perdició.
Perquè no s'equivoquen, si la gent vol viure en determinats llocs, si la gent vol anar de
turisme a determinats llocs, no és per a vore ciment, ciment i més ciment.
És a dir, o conservem les nostres zones protegides -les nostres muntanyes, els nostres rius, els nostres boscos-, o s'acabarà el turisme.
La gent no vol vindre ací a vore ciment.
És a dir, jo crec que al final se li pegarà la volta, i tot el que vostés aposten pel turisme, etcètera, etcètera.
.
.
, va en contra seua.

I, senyor Serra, el que jo crec que és il·legal és botar-se la legislació, no presentar els documents que fan falta i, per favor, allò de l'excusa de «com la ZEPA coincidia amb el LIC ja no mos fa falta un altre estudi».
.
.
Per favor!

I el que és il·legal, com li dia, és botar-se la legislació, no presentar els documents que són preceptius, segons les directives europees.
Això sí que és il·legal, i no el que plantegem en aquesta proposició no de llei.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyor Serra, té vosté la paraula.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Albiol, per desgràcia, els aturats de la Comunitat Valenciana tenen la mateixa marca que els de
tota Espanya, i és la marca d'un govern socialista que ha desfet el teixit econòmic d'este país, i eixes són les repercussions reals que n'hi han.
I vostés intenten excusar-ho en un model econòmic que pareix ser que ha segut el mateix en tota Espanya.

Mire, se respecta tot -LIC, ZEPA, el patrimoni arqueològic-, i se creu en tot això.
La incoherència és vindre a utilitzar les iniciatives parlamentàries, com vostés estan fent.
Vosté sap que és impossible parar la tramitació de qualsevol procediment administratiu i, damunt, no se deu fer, i, damunt, no
se deu fer.
I si s'han de reparar qüestions, que se reparen.
I si falten informes, que se demanen els informes.
I si
no se pot fer, que no se facen les coses.
Però hem de ser molt coherents.

Vostés, el discurs de l'esquerra, a banda de fal·laç, és incongruent quan governen.
I hui el que no pot ser és que el Bloc o el PSOE en Callosa estiguen d'acord, estiguen recolzant este pla general d'ordenació urbana, que l'impulsaren com a governants i, hui, com a membres de l'oposició, també l'estan recolzant.
I eixa és la coherència.
La incoherència són altres coses.
I les il·legalitats és no complir amb les normes i amb les lleis, i és no complir amb les normatives autonòmiques, nacionals i europees.
Per això, senyora Albiol, qualsevol iniciativa haurà de complir amb tota la legislació.

Jo els puc dir a vostés que quan l'associació Ecologistes en Acció els va.
.
.
, a vosté, insinuar el que presentaren esta iniciativa, no els va contar tota la veritat,
únicament van instrumentalitzar la seua presència en estes Corts.
I me pareix molt bé que vostés estiguen representant a qui vullguen representar, però les iniciatives que ací se debaten són molt més serioses.

Hui, en Callosa d'En Sarrià, jo estic convençut, estic convençut que els socialistes, la gent del Bloc i la gent del PP de l'ajuntament continuen recolzant el que han recolzat al llarg dels últims anys.
I estic convençut que l'esquerra en Callosa no se sent avergonyida del pla general que va aprovar en l'any 2007, ni del que va impulsar, clar que no, deuran ser coherents amb el que
han fet.
El problema és que eixa coherència no se troba en este parlament com hauria d'estar en la resta de grups.

Jo entenc que vostés, des de la posició d'esquerra radical i extrema que defensen, el seu grup.
.
.
, (veus) jo ho entenc perfectament, i me pareix lloable que siguen coherents; però entenc que pot haver una altra esquerra distinta i diferent, mínimament coherent amb el que fa quan està governant en els municipis.

I hui hem tingut l'ocasió de vore, una ocasió més, com el Partit Socialista i el Bloc se posen una bena davant dels fets i del
que fan en els ajuntaments quan governen, i quan estan en l'oposició, els seus grups continuen recolzant estos projectes; però vostés, ací, fent el contrari una vegada més.

Senyories, moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Serra.

Senyories anem a votar.
Vots a favor de la proposició no de llei?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor, queda
rebutjada.

Senyories, hem acabat els punts que estaven previstos per al diu de hui, segons
havien quedat amb els grups parlamentaris.
Per tant, senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 50 minuts)