R\_04\_CPSB\_finan%C3%A7ament\_PSPV\_Bloc\_20181218.html





Comissió especial d'investigació sobre el finançament electoral del PSPV i Bloc entre 2007 i 2008 realitzada el dia 18 de desembre de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el president de la comissió, senyor César Jiménez Doménech.
Reunió número 4/I.

El senyor president:

(Inoïble) …la primera cosa que farem és verificar el quòrum.

El senyor secretari:

Molt bé, bon dia, president.

Bon dia a tots.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

N'hi ha quòrum, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Bellver.

Bé, a continuació se donarà lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tret que hi haja algun retret, no escau.

Bé, i el segon punt, és l'acord, si escau, de les següents sessions i compareixences davant de la comissió.

Com que esta mesa no té coneixement de cap proposta dels diferents portaveus sobre les següents sessions de la comissió, jo ací el que propose és un descans perquè els grups parlamentaris, els portaveus parlen de la possibilitat d'articular les pròximes sessions, i que tornem d'ací deu minuts en una proposta.
(Pausa)

Doncs, deu minuts com a molt per a establir les sessions de.
.
.

(Se supén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Reprenem la sessió únicament confirmant que la compareixent, senyora Lucía Pascual Canet, no s'ha presentat.
Nosaltres hem fet per comunicar-nos amb ella amb dos burofax, un del 12 de desembre de 2018 i un altre el dia següent, el 12 de desembre de 2018 que estan en estos moments pendents de recollida en correus.

Com sabeu n'hi ha eixe període de quinze dies per a arreplegar-lo, aleshores no sabem en quina situació està.
Teníem eixe dubte de si apareixeria ací, però ens confirmen que no ha aparegut.
Aleshores suspenem la sessió fins a les dotze del matí i ja parlarem ahí.
Diguem, commine als grups parlamentaris que abans de les dotze tinguem eixa conversa entre vostés quan tinguem la informació de la Junta de Síndics per a establir la futura sessió de la comissió.

(Se suspén la reunió a les 10 hores i 50 minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 10 minuts)

Acord, si escau, de les sessions i els compareixents següents davant la comissió

 

El senyor president:

…Estàvem citats a les dotze i este president ha demanat que es fera un treball previ de posada en comú de quines serien les millors dates per a les següents comissions i, a banda, teníem pendent saber si la persona que estava convocada a les dotze estaria present a les dotze, que crec que no és el cas.

Aleshores, passem a eixe treball que ens havíem encomanat d'establir les següents sessions de la comissió.
En la Junta de Síndics ens han comunicat que s'habilita tot el període de gener per a l'establiment de sessions de comissions i plens.
I, per tant, hi ha una proposta que no sé si volen formular vostés o deixen que formule este president que ha escoltat a les parts on les següents sessions de la comissió serien el 9 de gener, el 14 de gener, el 23 de gener i el 28 de gener.

Si no hi ha cap veu en contra establim estes dates i jo sí que convidaria a partir d'ara, en un termini que podem donar de 24 hores als diferents grups, perquè establisquen quins compareixents volen en cada una d'estes comissions comptant també que hi ha la possibilitat de tornar a cridar a gent que ha estat convocada en les dos anteriors sessions i no ha vingut pel motiu que siga.

Estem d'acord?
Hi ha alguna paraula?
Algun portaveu vol la paraula?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Ya no sobre esto que estamos de acuerdo pero sí en aras al próximo orden del día, por favor, que se ponga dentro el orden del día.
Y como he visto que en la carpeta hay solicitud de ampliación de comparecientes, que se ponga para poderlos debatir o acordar.

El senyor president:

D'acord, així serà.

Per a la sessió del 9 de gener s'habilitarà un punt de l'ordre del dia on es decidiran les ampliacions del pla de treball que s'hagen presentat fins al moment.

La senyora Álvaro Cerezo:

Nosaltres ens abstindrem perquè ja havíem proposat que els dilluns 14 i 18 ens venia malament.
Hem proposat altres alternatives que no s'han tingut en compte.

El senyor president:

Aleshores està convidant que se celebre.
.
.
(Veus) Aleshores entenc que la portaveu de Compromís està demanant que hi haja una votació?

La senyora Álvaro Cerezo:

Sí.

El senyor president:

Val.
Sobre la proposta de calendari de 9 de gener, 14 de gener, 23 de gener i 28 de gener hi ha una sol·licitud del Grup Compromís perquè.
.
.
9, 14, 23 i 28 de gener hi ha una petició de Compromís que es formule una votació.
Per tant, procedirem a esta votació.
Vots a favor?
13 vots a favor.
Vots en contra?
Cap vot en contra.
Abstencions?
3.
(Veus)

Val, la següent cosa que hauríem d'afrontar seria la compareixença de la senyora Ana María Kringe Sánchez.
Ja era una persona que havia estat notificada en l'anterior sessió, no va acudir.
S'ha continuat insistint en la seua convocatòria i a data de hui no tenim constància que ho haja rebut i, de fet, el que sabem sí.
.
.
, consta a més que no s'ha presentat.

Aleshores, suspendríem la sessió fins a la una i mitja amb la compareixença del senyor José Cataluña Oliver, que sí que l'ha rebut i que ens confirmen o ja.
.
.
(veus) A la una i mitja.

Se suspén la reunió.

(Se supén la reunió a les 12 hores i 20 minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 50 minuts)

Compareixença del senyor José Cataluña Oliver

El senyor president:

Bé, benvingut, senyor José Cataluña, compareix vosté en una comissió d'investigació de Les Corts, i este president farà perquè tinga garantits els drets que li pertanyen per estar en esta comissió.
Sap vosté que el testimoni fals està penat, està estipulat que té una sanció.

I, aleshores, confiant que vosté començarà ara a respondre les peticions dels diferents compareixents, dels diferents portaveus, anem a començar.
Vaig a explicar el format, la dinàmica que mamprendrem.

En un primer moment, els portaveus dels diferents grups tindran tres minuts per a formular-li preguntes; després de la formulació de les preguntes dels diferents grups, vosté té temps il·limitat per a respondre; i, a continuació, es donarà un segon torn en el que els grups que ho sol·liciten tindran huit minuts per a fer repreguntes en un format de pregunta-resposta, huit minuts tindran entre els portaveus i vosté per a respondre.

Anem a començar, per tant, amb la portaveu del Grup Ciudadanos.

La senyora Sánchez Zamora:

Muchas gracias, señor Cataluña, por su presencia porque, visto el éxito que estamos tenido con las comparecencias, le aseguro que le agradecemos que se tome en serio nuestra convocatoria y, sobre todo, el tiempo que tenemos para investigar si hubo o no una financiación ilegal en parte del PSPV y en el Bloc durante la campaña electoral de 2007.

Mire, al parecer -usted ya lo sabrá, ya estuvo compareciendo en la comisión del Senado-, la empresa Crespo Gomar emitía facturas falsas a terceras empresas y no a los destinatarios efectivos; estas terceras empresas, como compensación, al parecer obtenían contrataciones en las administraciones en las que gobernaba el Partido Socialista, principalmente.

Usted asegura que, bueno, usted fue secretario de finanzas hasta el 2004 para luego formar parte y ser vicepresidente de Bancaja, y me gustaría saber quién le sustituye en esa secretaría de finanzas.

También ha dejado claro que usted conocía obviamente las empresas de las que tanto se está hablando en esta comisión, Crespo Gomar, Metrovacesa, Blauverd, etcétera, etcétera, pero por su periplo por Bancaja no por el PSPV.

Quería saber si en su época como secretario de finanzas se contrató en algún momento, aunque fuese para otros menesteres, con Crespo Gomar y, si no es así, si había algún plan de márquetin en el PSPV y qué empresa lo llevaba, qué relación tenía obviamente el Partido Socialista con Crespo Gomar porque existen correos electrónicos en los que le ponen a usted como referente, como destinatario de un sobre que se envía a la sede de Blanquerías en el año 2005, y me gustaría saber por qué pasa esto, si puede usted aclararnos un poco el tema de este correo electrónico que ya es público y notorio.

Finalmente, si tiene usted constancia de que las empresas que pagaban esas facturas -supuestamente falsas- obtuviesen contratos en aquellas administraciones   que gobernaba el Partido Socialista.

Por ahora, aquí se quedan mis preguntas.

El senyor president:

Gràcies, senyora Sánchez.

A continuació, la portaveu de Podem, senyora Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Benvingut, senyor Cataluña.

És una bona notícia que avui sí que ens puga acompanyar en aquesta comissió.

En primer lloc, li volia preguntar, vosté era secretari de finances del PSPV-PSOE, si ens poguera dir en quins anys va ser secretari de finances; en segon lloc, si vosté coneix o coneixia a Lucía Pascual; també voldríem que ens explicara de quina forma el PSPV pagava a Crespo Gomar per les campanyes que Crespo Gomar li feia, i si d'eixos pagaments vostés tindrien algun justificant ja siga a través de factures, contractes o algun tipus de, doncs això, de justificants; també, si alguna vegada, alguna empresa es va fer càrrec d'alguna despesa de campanya del PSPV o del PSOE; també voldríem saber si el Partit Socialista va facilitar al grup de blanqueig de capitals fotocòpies de les seues fulles de comptabilitat perquè el grup de blanqueig de capitals arribara a les conclusions que va arribar, o si només es va fonamentar en la documentació que li va aportar el senyor Ciscar.

I, per últim, si vosté tendria alguna teoria o alguna explicació sobre les coincidències que el senyor Ciscar va explicar en aquesta comissió sobre que existien en quantitats entre PSPV i Crespo Gomar, i eixes quantitats coincidien inclús en cèntims -i va emfatitzar el senyor Ciscar en eixa qüestió- respecte a les quanties que l'Agència Tributària va certificar que terceres empreses havien aportat a l'Agència Tributària.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Cabedo.

A continuació, la senyora Navarro, pel Grup Compromís.

La senyora Navarro Casillas:

(Rient) ¿20 minuts?
¿Sí?

El senyor president:

Si vosté…

¿No funciona bé el marcador?

La senyora Navarro Casillas:

Bé, seré molt breu, no arribaré a un minut.

Moltísisimes gràcies per la seua compareixença, per estar hui ací.

Jo, la veritat és que he llegit la compareixença seua al Senat i m'imagine que vosté es ratificarà en tot el que va dir allà.

Entre la documentació que s'investiga -com vosté sap perfectament-, n'hi ha una fotocòpia estranya amb coses ratllades, que té una data del 2005 en la que vosté ja no formava part, no tenia el càrrec de les finances del PSPV, no formava part de l'executiva perquè estava ocupant des de feia un any un altre lloc de treball.
Però a mi sí que m'agradaria que valorara, respecte a esta fotòcopia, si en algun moment se li dóna coneixement, se li crida i li diuen: Â«mire, ací ha arribat una cosa per a vosté, encara que no estiga ja acíÂ», perquè, clar, la gent en el PSPV té el seu telèfon.

¿Quan és la primera vegada que s'assabenta vosté de l'existència d'este document, si és a través dels mitjans de comunicació o què?
¿I quina valoració fa al respecte quan s'assabenta que açò existeix, que està circulant per ahí com siga, perquè açò és una investigación un poc estranya?

Jo sé que vosté en la compareixença una cosa que diu és que anys després d'estar en un càrrec li poden fer arribar coses, però ¿seria esta la manera que li feren arribar coses?
¿Funcionava així la comptabilitat en el PSPV?
¿Funcionava d'esta manera?
¿Era normal?
¿O funcionava d'una manera correcta en factures?
O siga, ¿quin era el mecanisme quan vosté gestionava les finances del PSPV per a rebre factures?
Després, ¿coneix vosté l'empresa Blauverd?
, ¿té alguna relació?
, ¿ha parlat amb ells en algún moment?

I també m'agradaria que relacionara, perquè una de les coses que es planteja en eixa comissió d'investigació del Senat és que li fan una declaració com si el PSPV i el Bloc foren dos partits que són partidos hermanos.
A mi m'agradaria que valorara esta qüestió, sobretot en el moment en què s'està parlant d'estos mails, estes estranyes fotocòpies, perquè en l'any 2005, 2006 i 2007 doncs ¿quina era la relació des de l'executiva del PSPV amb el Bloc Nacionalista Valencià?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Navarro.

A continuació, pel Grup Socialista, el portaveu Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Cataluña, buenos días, bienvenido y gracias por su comparecencia.

Estamos, como sabe, en una comisión de investigación abierta en estas Cortes por la presunta financiación irregular del Partido Socialista y del Bloc, es verdad que hay algún otro partido donde ya no hay tales presunciones sino parece ser que está claro que sí que han tenido problemas con la financiación, ¿no?
, y da la impresión de que se quiere abrir una especie de ventilador para que parezca que todos somos iguales, ¡oiga!
, y de eso absolutamente nada.

Al parecer, y digo Â«al parecerÂ» porque a esta comisión, de inicio, hay documentación que no le ha llegado; sí que la tienen otros partidos como el PP, por ejemplo, porque es parte en la causa y sí que tiene esa documentación pero, como digo, al parecer se basa todo en una presunta factura con fotocopias, con tachones, que un periodista se lo entrega al señor Ciscar y que el señor Ciscar lo lleva ante la policía unos meses después, curiosamente, no inmediatamente sino unos meses después.

Como quizá usted sepa, el juez de Valencia que le llevó el caso se inhibió porque no afectaba a nadie de Valencia, y usted cuando compareció en el Senado, sabe que curiosamente en el Senado solamente participa el Partido Popular, es decir, que el resto de los partidos nos participan en esta comisión.

Entonces, señor Cataluña, yo le voy a hacer una serie de preguntas.

Durante los años 2007 y 2008, que son a los que se refiere en general esta comisión, ¿tenía usted alguna responsabilidad en relación con las finanzas del Partido Socialista?

En segundo lugar, ¿a quién daba usted explicaciones de la situación sobre la financiación del partido durante su etapa de responsabilidad?

En tercer lugar, ¿conocía usted durante su etapa algún caso de irregularidad por mala utilización del dinero público que afectara al Partido Socialista?

En cuarto lugar, ¿le ha llamado usted algún juzgado, o le han pedido alguna documentación algún juzgado?

Yo, por mi parte, en estos momentos no tengo más que preguntarle.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subías.

I, per últim, per a concloure este torn, pel Grup Popular, el senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Muy buenos días, señor Cataluña.

La verdad es que me alegro que esté aquí, además que haya venido acompañado de dos grandes parlamentarios como el señor Boix y el señor Muñoz, que nos acompañan en la comisión también.

Yo no espero de usted que reitere lo que dijo en el Senado, la verdad es que espero mucho más de usted que lo que dijo en el Senado.
Y, por lo tanto, voy a empezar a formularle -como sabe cómo es el sistema de esta comisión- un serie de preguntas, y supongo que después usted, que tiene tiempo ilimitado, tendrá a bien contestarlas absolutamente todas.

Mi primera pregunta va dirigida a…, ¿nos puede explicar cómo se financiaba su partido?
Usted era el responsable de finanzas, ¿cómo se financiaba su partido?
¿Quién decidía dentro del partido las empresas que hacían la campaña?
¿Qué relación tiene usted con el señor Ximo Puig?
¿Ha hablado con el señor Puig sobre este caso?
¿Cuándo?
¿Ha recibido alguna indicación del señor Puig o de algún otro dirigente socialista sobre su comparecencia aquí o la que tuvo en el Senado?
Le recuerdo, le ha leído los derechos el presidente, que se los ha leído antes, ¿no?
¿Ha sido el responsable de finanzas del Partido Socialista en la sombra más allá del 2004?
¿Qué opina que le denominen Â«el recaudador del PSPVÂ»?
¿Trató usted con la mercantil Crespo Gomar?
¿Para qué?
¿Trabajaba el PSPV con la mercantil Crespo Gomar?
¿Qué trabajo realizaba?
¿Quién recomendó trabajar con Crespo Gomar?
¿A quién se dirigían ustedes cuando querían algo de Crespo Gomar?
¿Ha estado usted en las oficinas de la mercantil, o se dirigía a ellos por otros medios?
¿Quién pagaba todos los trabajos que el PSPV le encargaba a Crespo Gomar?
¿Era Crespo Gomar la empresa de cabecera del PSPV?
¿Se ha reunido usted y el señor Puig con responsables de la mercantil Crespo Gomar?
¿Cuál era su relación personal con la mercantil Crespo Gomar?
¿Cuál era su relación personal con Construcciones Blauverd?
¿Con quién se relacionaba con la mercantil Construcciones Blauverd?
¿Trabajó el PSPV con Construcciones Blauverd?

Como sé que han sido 19 preguntas y quizá no le ha dado tiempo, le voy a dar una copia (soroll de papers) porque se las he traído para que no tenga ningún problema para contestarlas.
(Se sent una veu que diu: Â«Muy bien.
Gracias.
Â»)

El senyor president:

Gràcies, senyor Ibáñez.

A l'inici de la seua compareixença no tenia l'escrit que solem formular per a llegir-li els seus drets i vaig a fer-ho correctament, drets i obligacions.

L'informe, senyor Cataluña, que compareix en una comissió d'investigació, mitjançant la qual el parlament exercita la seua funció de control polític.

He d'indicar-li, a més, que la informació que oferisca en aquesta comissió ha de ser veraç, comminant-lo a ajustar la seua declaració a aquesta premissa per estar penalitzat el fals testimoni en l'article 502 del Codi penal.

Finalment, ha de saber també que la mesa de la comissió, i concretament esta presidència, garantirà el respecte al seu dret a la intimitat i a l'honor, al secret professional, la clàusula de consciència i la resta de drets que la Constitució li reconeix.

Endavant.

El senyor Cataluña Oliver:

Molt bé.

Bé, bon dia, buenos días, a tots i a totes i gràcies per l'acollida.

Primer, explicar que l'altre dia no va ser ningun malentés ni jo, com algú va titular, me vaig burlar d'esta comissió per no vindre, perquè jo vaig rebre la citació el dia 12 per al dia 11.
Els que vivim en els pobles sabem com funciona correus, (veus) sabem que t'envien un avís a casa i que te diuen que tens per a arreplegar una citació.
Jo no sabia què era la citació; hi havia un certificat de correus i, quan vaig vore en la premsa, el dimarts, el dia de la comissió, que Pepe Cataluña estava citat, me vaig soprendre perquè jo dic: me citaran d'alguna altra forma, no crec que siga pel diari.
I, efectivament, des de València -que jo ja estava ací, a València-, li havia deixat per a anar a arreplegar el certificat el meu DNI amb una firma, que he d'autoritzar la meua dona perquè anara a arreplegar-ho, i li vaig dir: ves hui, sense falta, a arreplegar el certificat de correus perquè és que, si no, damunt, pareixerà que no vull anar.

Efectivament, quan vaig cridar ací per a preguntar què era el que havia de fer, perquè ho havia rebut un dia després, me varen dir que havia de parlar amb el lletrat de Les Corts.
El lletrat, amablement, me va explicar què era el que havia de fer i ja me varen avisar: segurament, el tornarem a avisar un altre dia.
I, efectivament, ara m'ha arribat la citació i jo encantat de vindre, igual que quan vaig anar al Senat a donar les explicacions que podia donar.

En primer lloc, volia dir, tot se referix a una al·lusió que hi ha en un document, que jo vaig vore publicat en un diari -que el duc ací-, i que eixe document volguera saber si el té la comissió, si puc consultar-lo, si puc vore'l.
Perquè, lamentablement, en la mateixa setmana en què es va casar la meua filla -que era març, abril-, en la mateixa setmana, vaig suportar deu dies arreant-me en la premsa, de finançaments i d'empreses i de no sé què, i a mi no m'ha cridat ningú; en estos moments, no m'ha cridat ningú per a preguntar-me res.

Però és que l'altre dia, quan me fiquen que me burlava de Les Corts, no m'ha preguntat ningú: per què vosté no ha anat?
, ni m'ha defensat ningú per a dir: no, mire, escolte, és que a eixe senyor no li ha arribat en temps i forma la citació.
Tampoc.
O siga, que és el desemparament més absolut, perquè no te cita ningú, a mi no me consta que és la citació de Les Corts i, al dia següent, m'estic burlant de Les Corts.
Bé.

Però és que, quan surgix el document, al qual ací ja han al·ludit alguns que m'han fet les preguntes, sobre el correu electrònic que hi ha, amb ratllades i tal, jo no el coneixia ni el conec.
I ara li torne a preguntar al president, consta això ací en la comissió, eixe document, perquè jo puga enterar-me de què va?
No està.
(El president, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No el tenim.
Â») Bé, doncs, aleshores, sobre un document fotocopiat, que hi ha a mà ficat el meu nom i tal, doncs, anem a parlar d'això, anem a parlar-ne i expliquem el que se puga explicar.

Anem a les preguntes.
Qui me substituïx en les meues funcions en l'executiva?
Doncs, crec que, al desaparéixer la secretaria d'administració i finances, crec que se va acumular a alguna altra secretaria, no recorde en estos moments a quina, però a alguna altra secretaria de l'executiva de país del Partit Socialista.
Però el Partit Socialista sempre té un gerent i uns serveis administratius que s'encarreguen del control dels gastos que fa el partit.
Per tant, ahí no hi ha hagut mai ningun trencament entre que està Pepe i no està Pepe, sinó que sempre hi ha hagut uns serveis administratius que duen el control absolutament.

Se va contractar a Crespo Gomar?
Estant jo, no se va contractar a Crespo Gomar.

El pla de màrqueting.
Doncs, el partit, normalment, sempre té o tenia, en aquell moment, l'estratègia definida, el que ell havia de fer, què era el que volíem quan s'arrimava una campanya.
Doncs, se contractava el pla de màrqueting que, en aquell moment, fins el 2004 que estiguí jo -jo estiguí de setembre de 2000 a gener de 2004-, hi havia un pla de màrqueting que crec que, en aquells moments, en eixos quatre anys, ho dugué una consultora que procedia o tenia socis de Madrid i d'ací, no recorde el nom, però que mos assessorava en aquells moments per a fer les campanyes del partit i el que creiem, inclús la campanya electoral de 2003.

En 2005, un sobre.
.
.
(Soroll de papers) Vaig a ensenyar-los una cosa, curiosament, que no li he demanat a ningú que me l'enviara, que la tinc ací.
És una carta de la caixa rural, de juliol de 2018, dirigida a Pepe Cataluña, en un compte del Partit Socialista.
(Soroll de papers) Per ací crec que.
.
.
, ara eixirà.
Una carta de la caixa rural, PSPV-PSOE, a la atención de Pepe Cataluña, i me l'envien a ma casa, i és un compte.

O siga, que hi ha hagut inèrcies, felicitacions nadalenques de 2010, d'empreses que m'envien a Blanqueries, perquè s'han quedat amb la cobla que Pepe Cataluña estava de secretari o tenia alguna responsabilitat, i rebia d'algunes empreses constructores, comercials, el que siga.
Sí, i de vegades alguna botella de vi, sí, també han enviat alguna botella de vi, però per les relacions que hem tingut històricament o pel que siga, per això que arriba una data i volen quedar bé per.
.
.
Doncs, molt bé.
Però no vaig rebre ningun sobre de Crespo Gomar ni de ningú en 2005.

Si teníem.
.
.
No sé què he apuntat.
M'havia preguntat contractes amb empreses?
No, no sé què.
.
.
(Una diputada, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Sí, sí.
Si usted tenía constancia que las empresas que pagaban esas facturas…Â») Ninguna.
No sé.
Sí que vaig llegir que en tot el procés d'eixa setmana, en Okdiario crec que va ser o en El Confidencial, que si empreses que havien finançat no sé què, algunes activitats que havia fet el Partit Socialista no sé en quin poble havien rebut crèdits de Bancaixa, quan jo estava de vicepresident.
I jo dic: eixes empreses, sí; quasi totes les empreses que estan en el sumari de finançament il·legal del Partit Popular rebien finançament de Bancaixa.
I això què?
Les empreses.
.
.
I El Corte Inglés i Mercadona i tal.
Rebien finançament de Bancaixa el 90% de les empreses que apareixien en totes les notícies, de Crespo Gomar i de no sé quantes i de tot el que havia eixit i de totes les que havien aparegut en el finançament il·legal, i que ho havien reconegut, havien firmat el reconeixement de finançament il·legal al Partit Popular també havien rebut crèdits de Bancaixa en la meua època.

Passant a l'altra intervinent.
Anys que vaig estar de secretari de finances?
Ja ho he dit, de setembre de 2000 a gener de 2004.

Coneix a Lucía Pascual?
No sé qui és.

El PSPV pagava a Crespo Gomar?
M'imagine que, quan el varen contractar, li pagarien, m'imagine.
Crec que vaig llegir després, en la premsa -perquè com ací tot ha sigut a través de la premsa el que ha funcionat, en esta informació-, m'imagine que va dir algun portaveu del Partit Socialista que havien estat buscant en la comptabilitat i apareixien factures en què constava, claríssimament, que pels treballs que havia fet per al Partit Socialista havia cobrat la seua factura corresponent.

Alguna empresa es va fer càrrec dels gastos?
Ninguna empresa.
No conec res de ninguna empresa que se fera càrrec de ningun gasto.

El PSPV si havia declarat al blanqueig de capitals.
Doncs, això hauran de preguntar-li-ho al responsable en aquella època, que li ho haurien reclamat.
Però sí que vull dir-los que el Partit Socialista no consolida comptes únicament pel PSPV, sinó que els comptes del PSPV estan inclosos en els del Partit Socialista Obrer Espanyol, que són auditats pel Tribunal de Comptes, que són auditats per la sindicatura en allò a què es referix o que pertoca i que els comptes, normalment, mentre jo he sigut, i crec que se continua fent igual, anualment se feia un pressupost, se duia al comitè nacional del partit, que estava format per més de dos-centes cinquanta persones, que s'aprovava el pressupost, que després se seguia i que, en eixe pressupost, com després hi ha una altra pregunta que ja detallaré, hi haurien uns diferents capítols d'ingressos que tenia el partit i de gastos.

Què me pareix.
.
.
, si tinc alguna teoria per a l'explicació d'allò que deia el senyor Ciscar.
Jo, clar que tinc una teoria, tinc una explicació.
I tinc ací retalls de premsa en què parlen que ja hi havia algun polític del Partit Popular que, durant algun any anterior, ja amenaçava en traure coses brutes de Compromís i del Partit Socialista i que, amb això, volia extorsionar senyors militants i càrrecs públics del Partit Socialista i de Compromís per a dir-los que, si no, trauria una certa documentació que tenia.
Això se va publicar.

Aleshores, jo tinc la teoria que n'és molt fàcil.
Perquè si el document original no consta ací, els documents que ha publicat la premsa, amb ratllades i afegitons a mà i tot això, és molt fàcil de manipular.
I elaborar una prova com esta, aprofitant.
.
.
, fent una fotocòpia, doncs, no és tan difícil; algú que tinga certa facilitat amb les fotocopiadores o en fer correus electrònics.
.
.
Perquè, pel que ha eixit en la premsa i no ho podem contrastar amb ningun original, ni consta el nom de qui va i on va, i asunto.
.
.
, pot ficar ahí: el asunto, el senyor secretari general de l'ONU, si ho vol ficar.
No consta ninguna cosa en concret.

I, per tant, la meua teoria és que és una manipulació perfecta de documents que han volgut fer-se per a dir: amb el que ens va a caure i les sentències que ens van arribar a partir del mes d'abril, haurem d'edificar, com li deia al portaveu del PP en el Senat, haurem de ficar una trinxera ben forta per a contrarestar el que ens puga eixir a mosatros pel que puga eixir dels altres partits.
I ja li vaig dir: haurà de comprar molts camions de rajoles per a fer una trinxera molt alta i molt llarga perquè, bé, per a tapar tot això.
.
.

Passem a l'altre.
Valorar la fotocòpia.
Doncs, ja ho estic diguent.
Una fotocòpia, una simple fotocòpia de ningun document que ací consta, que el normal seria que estiguérem parlant sobre unes proves que el president ací puguera haver dit: no, senyor; mire vosté, senyor Cataluña, ací té vosté el document, el taló, (colpejant la taula) la factura, el no sé quantes.
.
.
i, a vore, explique'm això.
Aleshores, jo, doncs, hauria fer-ho davant d'una fotocòpia que no té ningun altre valor ni ningun document oficial.
.
.
No sé.

Com funcionava la comptabilitat.
Ja ho he dit.
Tinc per ací.
.
.
, de l'últim any que vaig ser jo responsable de finances del Partit Socialista, el pressupost el duc ací, en ingressos i en gastos.
I funcionava, doncs, la secretaria corresponent, com en qualsevol empresa o qualsevol partit, m'imagine, fa un pressupost, el du a la comissió executiva, la comissió executiva l'aprova i li diu: cal elevar-ho a quin organisme té les competències per a aprovar el pressupost.
En el nostre cas, és el comité nacional, format per quasi tres-centes persones.

Se duien els ingressos i els gastos.
Hi havia, algunes vegades, certa discussió perquè era un any que contemplava eleccions i, al contemplar eleccions, doncs, en aquell any, precisament, en l'últim en què jo ho vaig ser, hi hagué una derrama extraordinària, una derrama extraordinària que ficàrem per a tots els militants i, amb això, s'arreplegava una gran quantitat de diners, amb eixa derrama, per a poder pagar la campanya electoral.
Una vegada aprovat pel comitè nacional, eixos comptes consolidaven amb els del Partit Socialista Obrer Espanyol, a nivell de tota Espanya.
Eixe era el procediment.

A Blauverd, si el coneixia.
Doncs, en la meua època en l'executiva tenia certes competències, delegades pel secretari general, que quan hi havia alguna empresa que necessitava alguna ajuda en algun lloc per a competir fora de la Comunitat Valenciana i dins de la Comunitat Valenciana, si podíem ajudar-la per a poder entaular una entrevista amb el responsable, com ara m'imagine que passarà a alguna empresa que vol conéixer el director general corresponent o vol conéixer el secretari autonòmic o vol tindre no sé què, doncs, normalment, deies: escolta, pots rebre esta empresa?
, pots parlar amb tal?
, l'alcalde de tal poble pot rebre a tal?
.
.
.
M'imagine que eixos contactes continuaran fent-se igual.
I jo era una de les persones que s'encarregava en aquell moment de poder facilitar a les empreses que pogueren despatxar amb alguns càrrecs públics, i coneixia a moltíssims empresaris.
Després, quan vaig passar a tindre responsabilitats en Bancaixa doncs encara en coneixia més perquè tots tenen interés en explicar-te el seu projecte i en saber…

I, clar, en l'època de la bombolla immobiliària doncs imagineu-vos que tot el món tenia ganes de poder conéixer a l'alcalde corresponent, als regidors, a tal, però era una cosa que -ja dic- com a molt, com a molt podia suposar el que tinguérem certa amistat, però res més, cap cosa més.

Relació amb les executives del Bloc i del PSPV, ¿com era en aquell moment?
Tingau en compte que en el 2003 es varen produir resultats en els municipis en els que calia conformar algunes majories, en el que havien quedat partits en minoria, i volíem conformar majories per a poder aconseguir tindre el control dels ajuntaments respectius.
Es crearen dos comissions negociadores per part del Bloc-Compromís i per part del PSPV.

En el 2003 jo formava part junt amb Antoni Such, secretari de relacions institucionals, i amb Vicent Sarrià, secretari d'organització, i jo formava part d'eixa comissió organitzadora, eixa comissió negociadora del Partit Socialista del País Valencià, i vàrem tindre set o huit reunions per anar conformant com en cada poble i en cada comarca es podia aconseguir arribar a un acord per a vore si teníem la possibilitat d'aconseguir la majoria necessària per a tindre eixes alcaldies, en eixa comissió.
I les relacions varen ser, doncs en alguns llocs vàrem discutir i no va ser possible, com sempre passa, i en altres llocs sí que ho vàrem aconseguir i va ser possible.
I eixes varen ser les relacions que jo puc contar entre el PSPV i Compromís.

Després em pregunten, ¿entre el 2007 i el 2008 tenia alguna responsabilitat en el tema de finances del Partit Socialista?
Cap.
En el 2004 ho vaig deixar i no he tingut mai cap altra responsabilitat.

¿A qui es donava compte de les coses de finances?
Directament a la comissió executiva.
La secretaria de finances del partit, d'administració i finances, donava compte a la comissió executiva directament, i les coses que no eren competència de la comissió executiva que s'havien d'elevar a un organisme superior com era el comité nacional, o primer haver de discutir amb la secretaria de finances del Partit Socialista Obrer Espanyol, es discutien en l'àmbit que pertocava per les competències que teníem cada u.

¿Algun cas d'irregularitat?
Mai, no n'hem tingut mai, inclús duc ací l'auditoria de les eleccions del 2003 i del 2007 on sí que es varen detectar, en el cas concret del Partit Popular, deu empreses que no havien declarat el finançament, les coses que havien de declarar, entre elles estava Orange Market, està ací, duc ací l'auditoria, i en el cas nostre no n'hi hagué cap excepció.

¿Algun jutjat?
Doncs no, mai, no m'ha reclamat mai cap jutjat, no m'ha cridat mai.
És de veres, crec recordar que en una cosa del Baix Segura ens va intentar, ens va intentar no, ens va denunciar una associació d'advocats i de persones de dret, o no sé què, ens va presentar una querella en un jutjat del Baix Segura, i curiosament la persona que ho va presentar li dien Fliquete, que ara, a proposta del Partit Popular, forma part del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

Eixe és el que ens va denunciar; l'única vegada que ens varen dur i que el nostre advocat li vaig dir que ja estava bé que anaren a declarar set o huit persones, i cada vegada que anava gent a declarar ens treien a Vicent Sarrià i a mi que ens havien denunciat, i el nostre advocat va dir, Â«escolte, ¡ja està bé!
, faça el favor d'imputar-los o no, però diga'ls ¡alguna cosa!
, el que no pot ser és que cada vegada que va u a declarar isquen els dos en la premsa com si estigueren imputatsÂ», i va fer una resolució dient que ens lliurava de tal i que no anava a imputar-nos perquè no havia trobat res que fóra il·legal.
(Soroll de papers)

I respecte a les preguntes del senyor Ibáñez, que amablement m'ha passat la relació, jo que anava correguent, si m'ho haguera dit abans (rialles), diu, Â«¿com es finançava el seu partit?
Â» Doncs es finançava, segons la llei de finançament dels partits polítics en aquell moment que estava vigent, no podíem transgredir-la perquè si la transgredíem ja sabíem el que ens podia passar.
Per tant, finançàvem doncs amb les quotes dels afiliats, amb les transferències que rebíem del Partit Socialista de Madrid, amb donacions que declaràvem i que recorde que en aquella època, en el 2003-2004, vàrem aconseguir augmentar-les segons i seguint la normativa que especificava la llei de finançament dels partits polítics, doncs es finançava com normalment estàvem acostumats i que era d'una forma absolutament legal, transparent i que estava inclús dictaminada per la Sindicatura de Comptes i el tribunal.

¿Quina relació tienen ustedes?
Serà ¿té vosté?
, ¿no?
Tengo yo directamente, ¿no?
, senyor Ibáñez.
(El senyor Ibáñez Bordonau intervé sense micròfon) ¡Ah!
, sí, perdón, ¿quién decide dentro del partido las empresas que deben hacer las campañas?
Doncs, en aquell moment, quan jo era el responsable, quan venia la campanya electoral es creava el comité de campanya.
Ara, fa poc, ha eixit en la premsa que s'ha creat el comité de campanya a nivell de Comunitat Valenciana i a nivell provincial.

Aleshores, en les competències que tenia cada u, el comité de campanya, a proposta del que duia màrqueting i comunicació, o el secretari d'organització, o el seu coordinador, proposaven la possibilitat de poder contractar dos, tres empreses, una, i havia de demanar-se pressupost per a vore el que havia de gastar i, aleshores, la secretaria de finances dia si tenia o no tenia pressupost per a poder cobrir això; si no n'hi havia pressupost doncs no es podia contractar, quan es contractava era perquè ja se sabia que n'hi havia pressupost, ho decidia el comité de campanya.

¿Quina relació tinc amb Ximo Puig?
És amic meu, el president és amic meu des de fa molts anys i últimament des que es president ja no tenim el contacte que solíem tindre, a nivell personal sí, però a nivell polític doncs el normal.

¿Ha hablado con el señor Puig sobre este caso?
Doncs no, no he parlat d'este cas.

¿Ha recibido alguna indicación del señor Puig o de algún dirigente socialista sobre su comparecencia aquí o la que tuvo en el Senado?
¿Alguna indicación?
No, no he rebut cap indicació, jo he recopilat, sóc rata de biblioteca i m'agrada recopilar documentació, he preparat la meua assistència al Senat -com ja han referit alguns que m'han preguntat-, la vaig preparar i ara doncs he fet exactament el mateix, he preparat la documentació i no he rebut cap indicació del que he de dir, perquè vinc amb tota la transparència i conte el que normalment vaig fer del 2002 al 2004 sobre estos casos.
I s'haguera aparegut alguna cosa seriosa en la que jo creguera doncs me n'haguera anar al partit i haguera dit: escolta, ensenyeu-me la documentació que ha hagut a posteriori perquè m'esmenten a mi.
Però, ¡vaja!
, l'esment que fan -crec- no se sustenta em cap cosa seriosa.

¿Ha sido responsable de financiar el PSPV en la sombra más allá del 2004?
Doncs no.

¿Qué opina de que se le denomine como recaudador del PSPV?
Doncs en l'època aquella que vàrem augmentar les donacions legals de 80.
000 a 180.
000 euros, no  m'enrecorde, per ahí, per la documentació que porte crec que està reflectit, que a un li vullguen ficar el nom que és el recaptador doncs, a vegades, li fiquen a un una etiqueta quan venen èxits o quan venen fracassos d'algun nom, ¿no?
En este cas que diga que era el recaptador del PSPV doncs crec que estava mal ficat perquè jo no recaptava, no anava… Sí que recorde que a Oriola n'hi hagué un episodi, que es varen vestir d'escolans, que anaven en unes safates, que van eixir les fotos en la premsa, i que n'hi hagué algú en aquella època molt interessat que eixa foto eixiria denunciant que havíem anat a passar la safata, però, bé, i jo li podia dir 15 o 20 noms més que ens ficàvem a les persones que formàvem part de l'executiva i que cada u, doncs l'altre és el botxí de no sé qui, però a això li done cap importància.

¿Trató usted con la mercantil Crespo Gomar SL?
Jo no.
 

¿Trabajaba el PSPV con la Mercantil Crespo Gomar y qué trabajo realizaba?
Crec que pel que ha eixit en la premsa, crec que sí que va treballar amb Crespo Gomar perquè, a més, a mi no em consta però pel que jo he llegit, ¿qué trabajo realizaba?
, doncs crec que va assessorar alguna campanya electoral.

¿Quién recomendó trabajar con Crespo Gomar?
No ho sé.

¿A quién se dirigían cuando querían algo de Crespo Gomar?
No ho sé.

¿Ha estado usted en las oficinas de la mercantil?
No.
¿O se dirigía por otros medios a ellos?
No.

¿Quién pagaba todos los trabajos que el PSPV le encarga a Crespo Gomar?
Doncs el PSPV, crec jo que els pagaria.

¿Era Crespo Gomar la empresa de cabecera del PSPV?
Doncs estant jo, Crespo Gomar no tenia cap relació, i empreses de capçalera d'un partit.
.
.
m'estranya però en el cas del PSPV, en altres partits no ho sé però en el PSPV no tenia empresa de capçalera.

¿Se ha reunido usted y el señor Puig (rient) con responsables de la Mercantil Crespo Gomar?
Doncs no perquè el senyor Puig i jo no hem coincidit, vàrem coincidir en l'executiva però ell no tenia cap secretaria executiva, ell estava en una secretaria que no m'enrecorde, de pobles o alguna cosa així, i es referix a ara, últimament, doncs no tinc jo cap competència per a reunir-me amb el senyor Puig en cap empresa.

¿Cuál era su relación con la Mercantil Crespo Gomar?
A partir del 2005 jo no tenia cap relació en cap empresa que treballara per al partit.

¿Cuál era su relación con Construcciones Blauverd?
Ja li he explicat que en l'època del 2000 al 2004, quan el senyor.
.
.
Gisbert, li dien, el senyor Vicent Gisbert, que crec que era l'amo, o l'accionista majoritari, de Construcciones Blauverd, si alguna vegada necessitara alguna cosa o contactar amb algú és possible que em cridara, però cap relació més.

¿Con quién se relacionaba con la Mercantil Construccions Blauverd?
Normalment, si tinguí alguna relació va ser amb el senyor Gisbert, que era el propietari.

Y ¿trabajó el PSPV con Construcciones Blauverd?
En la meua època no.

I això més.

El senyor president:

Gràcies, senyor Cataluña.

Doncs, a continuació, no sé si han demanat torn tots els grups, respectivament, passarem al segon torn, com li explicava.

El senyor Cataluña Oliver:

Molt bé.

El senyor president:

Endavant, senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Zamora:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Cataluña, ¡hombre!
, la teoría del complot, que no es la primera vez que ya la hemos escuchado en esta comisión, pero es la teoría del complot contra el Partido Socialista pues suena, si me lo permite un poco, a cuento chino, más que nada porque precisamente son los juzgados los que han ampliado el plazo de instrucción al declararse como causa compleja, con lo cual al menos siguen investigando.
Y lo del complot pues, bueno, ya veremos si es así pero, desde luego, de momento suena un poco raro.

Mire, yo le preguntaba si recordaba, si sabe quién le sucedió a usted al tomar las riendas de la financiación o del dinero en el Partido Socialista, y dice que no recuerda quién fue, que no sabe qué pasó con esa secretaría de finanzas pero que no lo recuerda.

A mí me parece llamativo, porque normalmente cuando alguien deja el cargo -y sobre todo estamos hablando de las finanzas del Partido Socialista- lo normal es saber a quién se le dejan las finanzas porque uno no hace una dejación de funciones, deja las finanzas y dice, bueno, ya llegará, la persona que venga ya se hará cargo de todo, lo normal es que haya un traspaso, se le ponga al corriente de qué está pagado, que está por pagar, las empresas con las que se está facturando, no lo sé.

¿De verdad no se acuerda quién le sustituyó en las finanzas del Partido Socialista, si hubo traspaso o no hubo traspaso?

El senyor Cataluña Oliver:

Ja li he dit que n'hi ha un gerent del partit i uns serveis administratius que tot això que vosté està diguent ho duen ells directament i no cal fer cap traspàs de competències, perquè n'hi ha una persona permanentment que és el gerent del partit, que estava nomenat de feia 4 o 5 anys, en què les decisions polítiques les preníem nosaltres però el control de factures del pagament, del cobrament, i de no sé quants, això ho du ell.

La senyora Sánchez Zamora:

Entonces, ¿no había nadie en el Partido Socialista después de usted que fuese el responsable?

El senyor Cataluña Oliver:

¡Claro que había!
, que digo que no me acuerdo.

La senyora Sánchez Zamora:

¿Quién era?

El senyor Cataluña Oliver:

Que no me acuerdo quién se haría cargo.

La senyora Sánchez Zamora:

No se acuerda.

El senyor Cataluña Oliver:

Cuando yo me voy no sé quién se haría cargo pero seguro que la ejecutiva tomaría un acuerdo de decir: a partir d'ara vas a fer-te càrrec en la teua secretaria, segur.

La senyora Sánchez Zamora:

Pero resulta que…

El senyor Cataluña Oliver:

¡Que no estaba yo!

La senyora Sánchez Oliver:

Bueno, pero, volvemos a lo mismo, resulta un poco paradójico que después de que haya una persona que tome las riendas de esa financiación y que no hubiese al menos una reunión para ver qué es lo que dejaba, cuál era la situación que había en el Partido Socialista en el tema económico.

Simplemente, me parece un poco…

El senyor Cataluña Oliver:

Porque la dejaría muy clara, ¿no?

La senyora Sánchez Zamora:

No lo sé, ya veremos.
Avanzamos.

Tampoco recuerda esa empresa que llevaba a lo mejor el plan de márquetin, dice que le suena que había una que tenía conexión entre Valencia y Madrid.

El senyor Cataluña Oliver:

Gestión…

La senyora Zamora Sánchez:

El márquetin, se lo digo porque es curioso porque también…

El senyor Cataluña Oliver:

Puede ser, puede ser.

La senyora Zamora Sánchez:

…precisamente Crespo Gomar está relacionado con Madrid.

El senyor Cataluña Oliver:

Si yo tengo buena memoria, si yo tengo buena memoria.

Gestión de Entornos, creo que se llamaba, Geyce.

La senyora Sánchez Zamora:

Gestión de Entornos.
Vale, de acuerdo.

El senyor Cataluña Oliver:

Que no es la GYC de Castellón.

La senyora Sánchez Zamora:

¡Ah!
, vale.
Muchas gracias, por acordarse, por esa memoria.

Y, permítame, pero tengo que volver a ese correo electrónico, porque es bastante curioso.
Lo tengo aquí.
Mire, habla de un importe de 60.
000 euros.
Concepto: Â«Lo que te comenté.
Â» Es cierto, no sabemos de quién para quién, pero es curioso el Â«lo que te comenté.
Â» Enviar por mensajería a la sede del PSPV, la calle Blanquerías, a la atención de Pepe Cataluña.
En el sobre, además, solo debe aparecer eso.
En mayúsculas: Â«Enviar hoy.
Â» Cuando se escribe en mayúsculas es precisamente apremiando o determinando su urgencia.
Â«Gracias.
Â»

Estamos hablando del 17 de noviembre de 2005.
Usted deja la secretaría de financiación, la secretaría de finanzas, perdón, en enero de 2004.
Estamos hablando de casi dos años después de una inercia.
Mire, yo entiendo que las inercias todos los hemos vivido.
Yo creo que todos hemos recibido, sí, crismas navideños, usted dice haber recibido alguna botella de vino.
¡hombre!
, sí, sí, si me parece muy bien.

El senyor Cataluña Oliver:

Los crismas del 2010.

La senyora Sánchez Zamora:

Señor Cataluña, no estamos hablando de crismas navideños, estamos hablando de facturas.
A mí me parece que hay que darle un poquito más de seriedad al tema de las inercias.

De verdad, ¿no le llama nadie desde Blanquerías para decirle que ha llegado un sobre que solamente pone que es para usted, casi dos años después?
Yo recibo un sobre ahora mismo a nombre de Carolina Punset, que fue la portavoz hace dos años, y yo de momento, abrirlo, no lo abro, más que nada por respeto, porque está feo.

El senyor Cataluña Oliver:

Pero ¿por qué da usted por supuesto que sí que llegó el sobre?

La senyora Sánchez Zamora:

Le estoy preguntando… ¡Hombre!
, ¿no llegó ningún sobre?

El senyor Cataluña Oliver:

Usted da por supuesto que llegó un sobre.
Yo digo que no.

La senyora Sánchez Zamora:

Estoy preguntándole, es mi labor preguntar.

El senyor Cataluña Oliver:

Ya, yo le digo que no.
Si hubiera llegado el sobre, igual como me avisan para recoger las felicitaciones navideñas al señor Cataluña en el PSPV-PSOE del 2010 y recibo en mi casa de Cajamar en el 2018 una notificación de una cuenta del PSPV, de Cajamar en mi casa.

La senyora Sánchez Zamora:

Entonces, ¿estamos seguros de que no vamos a encontrar ninguna factura a nombre de Blauverd por importe de 60.
000 euros en noviembre de 2005, estamos seguros?

El senyor Cataluña Oliver:

¿Que venga en un sobre a mi nombre?
Seguro.

La senyora Sánchez Zamora:

No, no.
Yo no estoy diciendo… estoy hablando… Ya no estamos hablando del sobre, estamos hablando ya de los hechos, más allá.
(Veus) Estoy hablando yo.
Si no le importa, señora portavoz, cuando tenga su turno de palabra, usted intervendrá.

El senyor president:

Un moment.
Des d'esta presidència ens agradaria que respectaren la intervenció de cada un dels portaveus amb el compareixent.

La senyora Sánchez Zamora:

Dice que no ha…, que estoy suponiendo que ha habido un sobre a su nombre.
Vale.
Vamos a suponer que no ha llegado ningún sobre.
Entonces, estamos diciendo: ¿estamos totalmente convencidos de que no va a haber ninguna factura de Blauverd en el partido socialista por concepto de 60.
000 euros, a fecha de noviembre del 2005?
¿Estamos seguros?
Es que tenemos que tenerlo todo claro.

El senyor Cataluña Oliver:

Que yo conozca y que esté a mi nombre, no, seguro.

La senyora Sánchez Zamora:

No digo que está a su nombre, estará a nombre de Blauverd.
A usted se le pone como contacto.
Igual es que los paralelismos con el email que estuvimos debatiendo la semana pasada, en este caso, Bloc, pedí como referencia a un tal Lluismi.
Ya estuvimos preguntándole al señor Lluís Miquel Campos.
Es curioso, pero a usted también se le pone como contacto, aunque sea en un correo electrónico.
Se le pone a usted como referencia en este caso, con el partido socialista, con la sede de Blanquerías, para que le hagan llegar una factura de 60.
000 euros de Blauverd.
¿Cómo lo explica?

El senyor Cataluña Oliver:

No existe eso.

La senyora Sánchez Zamora:

No existe.
Ni la factura tampoco la encontraremos.
Vale.
Lo veremos.

Usted ya dijo en la comparecencia en el Senado que no conocía al señor Antonio Gomar, pese a que fue -no lo conoce-, pese a que fue teniente de alcalde socialista en Gandía.

El senyor Cataluña Oliver:

No lo conozco.

La senyora Sánchez Zamora:

No lo conoce.
Tampoco tenía usted referencias.
Es curioso.

El senyor Cataluña Oliver:

¿ Que quién era Antonio Gomar?
El socio de Crespo Gomar.

La senyora Sánchez Zamora:

Antonio Gomar fue teniente alcalde de Gandía desde…, no tengo aquí los datos, pero, vamos, que fue en la época del señor Orengo.
No lo conocían.

Y ¿al señor Tiller lo conocía?

El senyor Cataluña Oliver:

¿Al señor…?

La senyora Sánchez Zamora:

Tiller.

El senyor Cataluña Oliver:

Hace ya veinte años.

La senyora Sánchez Zamora:

Claro, por supuesto, lo digo porque es que es trabajador… ha sido trabajador en Crespo Gomar.
Es que lo digo porque es muy curioso precisamente que estemos hablando de que una empresa que nace en Gandía, Crespo Gomar, (inintel·ligible) … tiene uno de los socios precisamente al hijo de un teniente de alcalde socialista en el Ayuntamiento de Gandía… Estemos hablando de toda esta trama, que estamos precisamente aquí investigando, como lo están haciendo los juzgados, por esa supuesta financiación, precisamente con el partido socialista.
Es que parece que Crespo Gomar tiene las raíces bastante metidas con el partido socialista.
Entonces, simplemente estamos intentando investigar qué relaciones hay más allá de un contrato mercantil entre la propia empresa Crespo Gomar y el partido socialista de la Comunidad Valenciana.

El senyor Cataluña Oliver:

¿De qué año me está hablando?

La senyora Sánchez Zamora:

¿Cómo que de qué año estoy hablando?

El senyor Cataluña Oliver:

¿De qué año es esa relación?

La senyora Sánchez Zamora:

¡Hombre!
, desde que contratan ustedes.
Pero el caso es que la…

El senyor Cataluña Oliver:

Desde el 2005, será.
Del 2000 al 2004, no hay ni un solo contrato con Crespo Gomar.

La senyora Sánchez Zamora:

Pero estamos hablando de que la naturaleza de la propia empresa Crespo Gomar está en las raíces del partido socialista.

El senyor Cataluña Oliver:

Eso es una apreciación suya.

La senyora Sánchez Zamora:

¡Hombre!
, la vinculación con distintos cargos creo que es evidente.
Si no, esta tarde lo hablaremos con el señor Tiller, porque me parece que es bastante…

El senyor Cataluña Oliver:

Muy bien.

La senyora Sánchez Zamora:

Pero, bueno, si no tiene nada más que decir, pues gracias.

El senyor president:

Gràcies.

A continuació, tindrà huit minuts la portaveu, senyora Cabedo, pel Grupo Podemos.

La senyora Cabedo Laborda:

Senyor Cataluña, n'hi han algunes preguntes que crec que no les ha entés bé o jo no m'he explicat bé i li les vaig a tornar a comentar.

El senyor Cataluña Oliver:

Molt bé.
Diga, diga.

La senyora Cabedo Laborda:

Jo no li he preguntat si el PSPV pagava a Crespo Gomar, sinó com pagava i si n'hi havia justificants.
Vosté ja m'ha comentat que en l'època en què vosté estava de responsable de finances, no se va contractat amb Crespo Gomar.

De totes maneres, jo li volia preguntar si existirien sempre justificants de les contractacions que fea per a les campanyes electorals el PSPV, fóra amb Crespo Gomar o en unes altes empreses.
I açò jo li ho pregunte perquè la setmana passada els responsables del Bloc ens van comentar que no tenien factures per a demostrar eixe pagament que havia hagut en Crespo Gomar, però que sí figuraven transferències, però que eixes transferències s'havien fet en el cas, per exemple, l'avioneta que es va contractar, en el 2009 o 2010, és a dir, uns anys després de quan s'havia fet eixa contractació.

Per tant, per a nosaltres és important saber si el PSPV en eixes contractacions sí que té un justificant, ja siga factura o transferència, i si poden n'hi haure casos en què eixos pagaments s'hagen fet en anys inclús posteriors.
Per això jo emfatitzava en eixa pregunta.

El senyor Cataluña Oliver:

Ja.
Però és que parleu d'una forma com si en els partits polítics se duguera un pla de comptabilitat superestrany i diferent a qualsevol empresa.
Com van a fer-se encàrrecs sense haver un pressupost, com van a fer-se contractacions sense haver el contracte corresponent?
El contracte corresponent derivarà en una prestació d'un servei, eixa prestació de servei se facturarà, se comptabilitzarà… Igual com en tots els llocs.

La senyora Cabedo Laborda:

Aleshores, durant el seu càrrec com a responsable de finances, n'hi ha justificació dels contractes que van fer, ja siga a través de transferència o a través de la corresponent factura.

El senyor Cataluña Oliver:

Clar.
I que, a més, estan duts al Tribunal de Comptes i a la Sindicatura de Comptes en el que pertocava a cada competència que tenia cada organisme controlador.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
La segona pregunta que jo li havia fet i que vosté ho ha tornat a lligar amb el tema del Tribunal de Comptes, era sobre si en algun moment el partit socialista li havia facilitat… o, bé, el grup de blanqueig de capitals li havia dit al grup socialista de facilitar-li el tema de la documentació de comptabilitat.
I jo li fea eixa pregunta perquè el problema que tenim en aquesta comissió és que l'informe policial, segons ens va explicar el senyor Ciscar, se basa en una documentació aportada pel senyor Ciscar, on s'inclouen fotocòpies, possibles fotocòpies de la comptabilitat del partit socialista.

I, per tant, jo volia saber si eixe informe policial ha sigut únicament i exclusivament confeccionat a través d'eixa documentació, aportada únicament pel senyor Ciscar, o si havia existit la possibilitat que el partit socialista també haguera aportat eixa documentació i que, per tant, l'informe policial haguera sigut contrastat en eixa informació.
Per això li ho preguntava.

El senyor Cataluña Oliver:

El senyor Ciscar tenia un infome policial?

La senyora Cabedo Laborda:

El senyor Ciscar ens va comentar el contingut de l'informe policial.

El senyor Cataluña Oliver:

¡Ah!
, no el conec.

La senyora Cabedo Laborda:

Però jo li pregunte si a vosté en algun moment sap si el partit socialista…

El senyor Cataluña Oliver:

En la meua època, no.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.

Després, quant a les botelles de vins que rebia o, per exemple, les cartes que rebia fora que vosté ja fóra responsable de finances en el partit, a vosté en algun moment, o al seu partit, se li va ocórrer tornar-les o comunicar-los que ja no era responsable perque no li ho…?

El senyor Cataluña Oliver:

Clar, perquè no ho tornen a enviar.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
Això ho feien, no?

El senyor Cataluña Oliver:

Clar.
Este senyor ja no té res a vore ací.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
Perquè, com vosté abans ha dit que el que feia el partit socialista era avisar-lo per a recollir les cartes.

El senyor Cataluña Oliver:

Clar.
Perquè si havien arribat, me dien, allí n'hi havia una…, que dia: Â«Escolta, Pepe, vine i arreplega açò.
Â» Però a pesar d'això, en el 2018…

La senyora Cabedo Laborda:

També comunicaven que vostés…

El senyor Cataluña Oliver:

…en el 2018, de Cajamar, nada menos, havia una carta d'un compte del partit, perquè quan s'obria o se fea alguna compra d'alguna seu, tenien poders l'executiva del país i algú del poble, i anàvem i compràvem un local, que en compràrem en aquella època vint-i-cinc o trenta.
I quan s'obria el compte, romania a la millor el meu nom com que tenia poders per a fer eixa operació junt al de la gent del poble.
A la millor se'ls havia oblidat pel que siga anar a l'entitat financera i dir-los: Â«Mira, que este senyor ja té res a voreÂ», i continua constant el meu nom allí.

I ara, sorprenentment, arriba en el 2018 una carta…

La senyora Cabedo Laborda:

I vosté  ho han notificat…

El senyor Cataluña Oliver:

Immediatament.
Â«Escolta, que este senyor ja no té res a vore.
Â»

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
Ja estarien les preguntes.
Gràcies.

El senyor Cataluña Oliver:

Moltes gràcies per l'aclariment.

El senyor president:

Gràcies, senyora Cabedo.

A continuació, tindrà huit minuts també en el mateix format la diputada Navarro pel Grup Compromís.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyor president.

Volia saber si en el moment que vosté va ser responsable de finances en el PSPV, estava alliberat pel partit.

El senyor Cataluña Oliver:

No.

La senyora Navarro Casillas:

Que vosté tenia el seu treball i tenia esta secretaria.
Aleshores.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

I la primera vegada en la història del partit que el secretari de finances no era diputat per a no tindre aforament.
La primera vegada en la història.

La senyora Navarro Casillas:

Val.
En la seua condició de secretari de finances, vosté tenia un email del partit?

El senyor Cataluña Oliver:

Sí.

La senyora Navarro Casillas:

Tenia un email del partit.
I eixe email ha segut personal, vull dir, era al seu nom, o era secretaria de finances arrova.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Crec que era PepCataluña@PSPV-PSOE.
net.

La senyora Navarro Casillas:

Era seu, personal seu.

El senyor Cataluña Oliver:

En aquella època crec que era PSPV-PSOE.
net.

La senyora Navarro Casillas:

Però tenia el seu nom?

El senyor Cataluña Oliver:

Sí.

La senyora Navarro Casillas:

Tenia el seu nom.

Quan deixa de ser secretari de finances, què passa en eixe email?

El senyor Cataluña Oliver:

L'anul·laria el partit.

La senyora Navarro Casillas:

Vosté no continua rebent emails?
I entra en el compte?

El senyor Cataluña Oliver:

Entre en el meu, en el meu personal ja, que és Pepcataluña@gmail.
com.

La senyora Navarro Casillas:

No, però dic en el.
.
.
(Rialles i remors) No torna a entrar en el que se li havia creat com a secretari de finances, eixe d'eixa d'existir.

El senyor Cataluña Oliver:

Clar.

La senyora Navarro Casillas:

Aleshores, és un compte que ja no existeix.

El senyor Cataluña Oliver:

En el meu nom, no.

La senyora Navarro Casillas:

No, clar.
És com el.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Efectivament, (parlen alhora) igual com la targeta de visita, com la targeta de visita que tingues.
.
.

La senyora Navarro Casillas:

Tot desapareix.
Val.
Molt bé.

Aleshores, com açò són emails, i no se sap el document perquè està ratllat per damunt.
Aleshores, un email de per se no pot ser, és un.
.
.
, no sé sap molt bé què és açò.
Vosté quan era secretari de finances -jo li ho he preguntat abans i volia insistir, perquè no.
.
.
, m'ho aclarira millor-, rebia d'esta manera.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Mai.

La senyora Navarro Casillas:

.
.
.
factures d'algun.
.
.
?
Mai.
Molt bé.

El senyor Cataluña Oliver:

Tot al gerent.

La senyora Navarro Casillas:

Val.
Que no.
.
.
, vosté.
.
.
Clar, el gerent era el que pagava les factures.
Aleshores, el normal és que qualsevol factura no li vaja al secretari de finances, sinó que li vaja directament al gerent, perquè li té d'anar a vosté.
Eixa era la dinàmica?

La seua tasca com a secretari de finances.
.
.
Clar, és que se diu secretari de finances, però les secretaries en els partits no són secretaries de gestió, són secretaries polítiques.
Volia que aclarira un poc el.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Qui prenia les decisions polítiques.

La senyora Navarro Casillas:

Prenia decisions polítiques que després s'executaven per altres persones, que són les alliberades del partit.

El senyor Cataluña Oliver:

Les que tenen el sou del partit, i és el gerent, i són els serveis administratius i són els que tenen relacions en els bancs, en els comptes de tal, en les empreses quan arriba la factura.
La decisió política en qui se contracta o.
.
.
ho prenen els polítics, com en qualsevol empresa.
El consell d'administració, o el conseller delegat prenen les seues decisions i després ho executen els serveis administratius de l'empresa.

La senyora Navarro Casillas:

Aleshores, vosté no ha rebut mai factures, no.
.
.
?

El senyor Cataluña Oliver:

Mai.

La senyora Navarro Casillas:

Ni està ni qualsevol altra.
Val.
Perquè no era.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

No era la meua funció.

La senyora Navarro Casillas:

No era la seua funció.
O siga, que no té.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Si açò existira vertaderament, si açò existira vertaderament -perdone que la talle, senyoria- si açò existira, vaja burrera que la primera vegada que anava a fer-se una cosa d'estes se faça d'esta forma, quan…, jo què sé, si això havera segut veritat deurien haver tingut molta més cura en un document tan confidencial i tan comprometedor, no?
, de llançar-lo de la forma que el llancen.
És que és curiós, eh?
, que no hi haja ningun altre document només que este en què a posta s'anomena Pepe Cataluña, eh?
, i, a més, de la forma que s'anomena, i que sols existixca eixe document, però que no existixca l'original per cap lloc, una fotocòpia, una burda fotocòpia que n'hi ha per ahí i dius, quina casualitat!
, i que aparega on apareix, quina casualitat!

La senyora Navarro Casillas:

Volia també insistir sobre una pregunta que li he fet abans perquè vosté ha comentat que la relació amb el Bloc…, tingueren unes reunions respecte a acords sobre governs municipals, que en alguns arribaren…, aleshores, el Partit Socialista i el Bloc competien electoralment…

El senyor Cataluña Oliver:

Clar.

La senyora Navarro Casillas:

…i la relació no era ni bona ni dolenta sinó de competidors que, després, en alguns casos arriben a acords i, en altres, no.

El senyor Cataluña Oliver:

Quan arribaven resultats en les eleccions que te convenia assentar-te amb l'altre partit que havia competit amb tu…, Â«anem a vore si som capaços de ficar-mos d'acord per a tindre la majoria en tal ajuntament o en tal cosaÂ».
Doncs, aleshores, és quan ens ajuntàvem.

La senyora Navarro Casillas:

Doncs, aleshores, mai es podria parlar de connivència de cap tipus entre el PSPV i el Bloc perquè com vosté va afirmar en el Senat, Â«¿cómo podía haber connivencia entre dos partidos rivales que se disputaban prácticamente el mismo terreno electoral?
Es que no me cabe en la cabezaÂ».
És així que vosté no entén que esta qüestió es plantege perquè les relacions no…

El senyor Cataluña Oliver:

Clar, perquè la pregunta era, d'aquell senyor, connivència econòmica.
És que no era connivència política, perquè connivència política por haver-ne amb qualsevol, perquè hi han llocs que ha sigut la situació insostenible políticament pel que fóra i t'has ficat d'acord per a dir, escolta, al PP i a qui siga, Â«ei, anem a assentar-nos i a vore açò com ho arreglemÂ».
I en la meua comarca fa poc hi ha hagut un tema, que ací n'hi ha gent de la meua comarca assentada, que ha sigut Torres Torres.
Detenen l'alcalde, detenen no sé quants, i l'alcalde abans era del PP, se presenta pel PSOE, se fiquen d'acord, se fiquen a parlar i diuen, Â«a vore com podem solucionar per a fer una cosa que siga bona per al pobleÂ».
Però d'això a parlar, com diu el portaveu del PP en el Senat, que si n'hi havia…, perquè la pregunta és connivència econòmica.
Escolte, què està dient vosté?
Això va ser la pregunta.

La senyora Navarro Casillas:

Molt bé.
Doncs no tinc més preguntes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Navarro.

A continuació, pel Grup Socialista, senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, en primer lugar, señor Cataluña, se han pasado el tiempo preguntándole a usted por momentos, por tiempos en los que usted no estaba.
Es como si a mí me preguntan por un paciente con el que yo no estaba en el hospital ni atendía.
Oiga, es que no sé nada de él.
Â«Pero usted qué dice…Â» Es que no sé nada de él.
Es que no estaba.
Bueno, pues a usted se han pasado el tiempo preguntándole por todo el tiempo en el que usted no estaba, con lo cual parece un poco…, ¿qué quiere que le diga?
Todo el mundo tiene derecho a preguntar lo que quiera, ¿eh?
Pero, vamos, me llamaba la atención, como lo de las famosas…, Â«¿y usted recibía después…?
Â» Mire, yo le voy a poner un ejemplo.
Mis hijas hace ya años que no viven en casa.
Por edad y por (inintel·ligible) .
.
.
no viven en casa.
Y de vez en cuando en mi casa sigo recibiendo cartas a nombre de mis hijas.
Y no viven en casa.
¿Qué le vamos a hacer?
(Remors)

Y cuando hablamos de.
.
.
, cuando yo hablaba de la teoría del ventilador, antes, que es una de las causas que yo veo para que estemos aquí.
.
.
Mire, le voy a leer un informe.
.
.
, bueno, una información que saca un medio de comunicación, Valencia Plaza, y que dice: Â«Para la UCO, los miembros de la junta directiva difícilmente, del PP, difícilmente pueden desconocer la situación ya que ni existía presupuesto ni cuenta alguna en el seno del partido al utilizarse las del grupo municipal, lo que contrasta con una realidad.
Se realizaban campañas y se afrontaban gastos que requerían la lógica existencia de ingresos.
Y los miembros de la UCO concluyen que dada la inexistencia de presupuesto del PP de Valencia ni fondos más allá de los escasos que derivan de la gestión de la lotería, a los integrantes de la junta directiva no se les podía escapar que se afrontaban de alguna manera distinta a la estipulada por las normas legales internas.
Â» Por esto hablo yo de la teoría del ventilador, ¿no?
, que algunos dicen, Â«no se hableÂ».
Pues mire, yo creo que algo de todo esto…, pienso, ¿eh?
, igual estoy equivocado, pero, vamos, me parece a mí.

Señor Cataluña, además, usted a pesar de que no era incompatible, ¿cuándo fue nombrado vicepresidente de Bancaja renunció a su puesto como secretario de finanzas?

El senyor Cataluña Oliver:

Sí señor.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

¿En qué fecha más o menos, si usted se acuerda?

El senyor Cataluña Oliver:

Enero del 2004.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Bien.
Cuando dicen que se remitió un correo donde ponía su nombre -esto ya se lo hemos preguntado-, pero a usted no le llegó ningún correo, ¿verdad?
A usted no le llegó esto que se pone en la prensa y tal.
A usted no le llegó en ningún momento, ¿no?
Es que parece todo ello -permítame que le diga- un poco absurdo, porque, claro, he leído que la presunta factura de Blauverd, resulta que se le remite a usted a posteriori de remitirse a la empresa, lo cual es otra cosa kafkiana, ¿no?

Es decir, primero se la remiten a alguien a quien no se la tienen que remitir, y después… ¿No le parece a usted kafkiano esto?

El senyor Cataluña Oliver:

Totalmente.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Bien.
Todo, además, con facturas con ¡tachaduras!
Es decir, estamos hablando de un documento que no tenemos, de unas fotocopias que sí tenemos, con tachaduras que no sabemos quién las ha hecho, con nombres puestos a mano, que no tiene nada que ver con tal… ¿No le parece a usted también kafkiano?

El senyor Cataluña Oliver:

Totalmente kafkiano.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

En fin… Señor Cataluña, y es la última pregunta que ya le voy a hacer: ¿por qué cree usted, por qué cree usted que se ha abierto este tema actualmente?
, ¿por qué cree usted que usted está ahí sentado hoy, que estuvo sentado en el Senado en otro momento, que contestó en el Senado?
Todos hemos leído lo que contestó usted en el Senado ante las inquisitivas preguntas del señor Aznar, ¿eh?
¿Por qué cree usted que se ha abierto todo esto?
Porque, por ejemplo, le voy a decir, cuando vemos las empresas, por ejemplo, que se está hablando, que están todas esas empresas que nombran, en la etapa del PP, última etapa del PP, contrataron más con ellas que, por ejemplo, ahora, la etapa del botánico, contrataron bastante más con todas esas empresas.
¿Por qué cree usted, si tiene alguna teoría de por qué se ha abierto esto en estos momentos?

Muchas gracias.
Y yo ya no le voy a hacer más preguntas.

El senyor Cataluña Oliver:

Jo.
.
.
, vaja, breument puc dir que quan u veu el calendari que li s'espera en l'any 2018, veu les conseqüències jurídiques que pot obtindre i veu què és el que pot passar, ha de preparar-se i li ho encomanen en aquell moment a una persona que té fama de poder arreglar coses, que jo crec que és el senyor Ciscar.
El senyor Ciscar, que res més que de Teulada a Moraira.
Això és un tema que n'hi ha.
.
.
És important, és important, però bé, deixant disquisicions, quan va circulant ja fa temps el tema que.
.
.
, jo tinc una persona important del PP que té documentació sensible que pot afonar Compromís i el Partit Socialista, i això crec que inclús en una roda de premsa que se produïx anteriorment, se fa patent davant dels mitjans de comunicació, que se té tota eixa documentació, que crec que el senyor Morera en una compareixença ací o en el Senat, va dir que a ell ja li havia arribat a extorsionar algú amb eixa informació, i que havien intentat aconseguir gràcies a tindre eixa informació alguns resultats polítics, doncs és normal que se vullga esgotar.
.
.
Ara, el que m'estranya és que amb persones que saben de què va, que haveren deixat passar el temps perquè això, com ells diuen, Â«si no havera prescrit s'havéreu enterat del que havera passatÂ».
I com ho deixes que havera prescrit, si ho tens tan clar?
Si haveres tingut unes proves tan bones, tan contundents, en què se podien aportar factures i se podia aportar un muntó de coses, com deixes que això passe?

Passa perquè jo crec que n'hi ha una estratègia i eixa estratègia en eixe moment és que s'ha d'anar omplint el cabasset de possibles argumentaris i de possibles accions per a contrarestar el que te pot vindre.
Pot vindre.
.
.
, que mireu si va ser grossa la bomba nuclear que va ser capaç de carregar-se el govern de Madrid!
Unes sentències, entre elles una molt important que se va carregar el govern de Madrid.
Doncs s'havia d'anar acumulant material per a poder eixir i dir, Â«no, no, és que són tots igualÂ».

Per això jo crec que açò tampoc cal convertir-ho en tu més o tu menys.
Ací s'ha de vindre, exposar el que u ha segut responsable, dir-ho ací tranquil·lament, sense intentar escapar del control.
.
.
Això faltava, després d'haver treballat quaranta anys perquè hi hagueren Corts Valencianes, que t'acusen que véns a burlar-te de les Corts Valencianes.
També estaria això bo.

Per tant, ratificar el que diu el senyor Subías.
Estic d'acord.
I dir que, vaja, hem vingut supercontents per a poder aclarir les coses, que ja era hora, que hem estat suportant des del mes de març del 2018 insídies, notícies i coses que no han segut de veres, que han afectat el prestigi personal i familiar i tot de les persones que estem ahí i que és la primera vegada que me puc defensar ací davant d'algun lloc; ni en la premsa ni en ningun lloc m'he pogut defensar.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subías.

I per acabar este torn i la compareixença, el portaveu del Grup Popular Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor Cataluña, la verdad es que ha empezado usted con una buena puesta en escena, ¿no?
Aquello de…

El senyor Cataluña Oliver:

He solido ir al teatro desde que tenía cinco años.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Sí?
Pues la verdad es que ha sido un alumno muy aventajado.
Se lo puedo asegurar.

Usted ha empezado diciéndole al presidente si había aquí alguna documentación que… No se preocupe, no sé cuántas comisiones de investigación llevamos y le puedo asegurar que la inmensa mayoría de ellas ha empezado sin la documentación.
Por lo tanto, tranquilo que la documentación, si tiene que venir irá viniendo.
Lo que pasa es que usted ha llegado prematuramente.

El senyor Cataluña Oliver:

¿Prematuramente y me acusan de burlarme por no venir?
(Veus)

El senyor Ibáñez Bordonau:

No, que ha llegado prematuramente con respecto a la documentación.

El senyor Cataluña Oliver:

Ah, bueno, ah… Ya, ya.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien.

Dicho esto, hay algunas cuestiones que parecen sorprendentes, ¿no?
Usted ha empezado no recordando nada, se lo ha dicho la portavoz de Ciudadanos; no recordaba ni la empresa con la que contrató la campaña ni tan siquiera recordaba quién le sucedió posteriormente en el cargo.
Usted ha dicho que, bueno, que realmente había un gerente y unos administrativos que eran los que realizaban estas tareas.
Pero, fíjese, ha hablado de que si estaba Pepe o no estaba Pepe, ¿no?
Yo creo que es que Pepe nunca desapareció.
Usted siempre, siempre ha sido el responsable de finanzas.
Fíjese, los bancos todavía le envían las cartas a usted, porque aparecerá en las cuentas (rialles), porque aparecerá en las cuentas, ¿entiende?
Usted no ha dejado de ser el responsable.

¿Usted puede decir aquí que desde 2014 usted no ha vuelto…

El senyor Cataluña Oliver:

Cuatro.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…desde 2004 -perdón- usted no ha vuelto a ejercer de nada en esa sede?
Usted, prácticamente ni la pisaba.

El senyor Cataluña Oliver:

Eh, cuidado…

El senyor Ibáñez Bordonau:

No, le pregunto.

El senyor Cataluña Oliver:

Yo voy a mi partido casi todas las semanas.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Vale.

El senyor Cataluña Oliver:

Casi todas las semanas voy.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Y no ejercía absolutamente nada.

El senyor Cataluña Oliver:

En el tema de administración y finanzas, nada.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Nada.
Muy bien.

Usted, por otro lado, nos ha contado que, hombre, tenían como una pequeña responsabilidad con aquellos que de alguna forma…, pues aquellas empresas que de alguna forma querían contactar con cargos, ¿no?
.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Cuando yo estaba de administración y finanzas, sí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Digamos que usted era un facilitador de contactos, realmente, era un facilitador, ¿no?

El senyor Cataluña Oliver:

Sin cobrar, sí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Era una forma… Era… Es decir, si alguien quería tener un contacto se podía dirigir a usted.

El senyor Cataluña Oliver:

Claro.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien.

Me ha llamado la atención que usted ha dicho que lleva ahí la auditoría de 2003 y de 2007, pero del Partido Popular.

El senyor Cataluña Oliver:

No.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿La suya también?

El senyor Cataluña Oliver:

Claro.
La auditoría del dinero que estas Cortes entregan a los partidos políticos para la realización de la campaña electoral.
Hace un informe la Sindicatura de Cuentas a posteriori, los dos meses después o tres, después de la celebración.
Y en esa auditoría, que yo intento buscar porque era mi responsabilidad y la tengo guardada, una fotocopia, me llama la atención que ya en aquella época nosotros salimos sin ninguna salvedad y el Partido Popular dice que hay diez empresas que no han justificado los trabajos para los que habían sido contratadas para esa campaña electoral.
Y entre ellas he dicho que hay una que se llama Orange Market que tiene 145.
000 euros.
Lo tengo aquí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien.
Sí, sí, sí.
No, si me alegro de que lleve las auditorías del Partido Popular.
No tengo ningún problema.

El senyor Cataluña Oliver:

No, las de… Che, no es del Partido Popular.
¡De todos los partidos!

El senyor Ibáñez Bordonau:

¡Que me alegra que las lleve!
Que me alegro de que las lleve.
Podría llevar también toda la documentación de la que hemos estado hablando y de la que parece ser que usted no recuerda ni sabe nada.
Le envían carta los bancos pero no recibe otro tipo de cartas.

El senyor Cataluña Oliver:

Pero… ¿Qué documentación?
¿De un fax?
¿De un correo electrónico?

El senyor Ibáñez Bordonau:

No, de una carta.

El senyor Cataluña Oliver:

No hay.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Usted recibía cartas?

El senyor Cataluña Oliver:

¿En el partido?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
¿A su nombre?

El senyor Cataluña Oliver:

Claro.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No es extraño que alguien le envíe una carta a su nombre.

El senyor Cataluña Oliver:

Pero es un correo electrónico.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No.
Es una carta.
Es una carta.

El senyor Cataluña Oliver:

Esa carta no ha existido.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Mire, se lo voy a leer para que lo sepa porque dado que aquí estamos dando veracidad… Le ha leído mi compañero del Partido Socialista lo que dice…, la… Udyco creo que será.
También aquí, la brigada provincial de policía judicial y blanqueo de capitales también explica cuál fue la mecánica.

Cabe destacar el correo de fecha 17 de noviembre de 2005, que, aunque están borrados los datos del remitente y del destinatario por la operativa y el formato, es fácil deducir que se trataría de correos enviados desde Crespo Gomar, en la que se reflejaría una factura expedida a esta última, a Construcciones Blauverd, por un importe de 60.
000 euros, dando las órdenes oportunas para que el original de la factura se remitiera a la sede del Partido Socialista de la calle Blanquerías de Valencia a la atención de Pepe Cataluña, advirtiendo de la necesidad que en el sobre solo figure Â«estoÂ» -esto viene marcado-, con la intención probablemente de que no fuera visible cualquier concepto o detalle que pudiera orientar que en el interior se remitía la factura.

Usted dice que es un poco inverosímil la mecánica, ¿no?
, se ha dicho aquí.
Y la policía judicial lo deja clarísimo.
La mecánica es muy sencilla, la mecánica es muy sencilla: Crespo Gomar realiza unos trabajos para ustedes, se los factura a una tercera empresa, cuando la tercera empresa tiene la factura, le reenvía una factura a ustedes.
¿Para qué?
Simplemente para que tengan constancia de qué trabajos se habían pagado, porque quien los paga es la tercera empresa.
Y esto aparece detallado exactamente como se lo he dicho en los informes de la policía judicial.
¿Le da usted algún crédito a esto?
 

El senyor Cataluña Oliver:

¿Al informe de.
.
.
?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, al informe de la brigada provincial de policía judicial y blanqueo de capitales.
¿Le da usted alguna credibilidad?

El senyor Cataluña Oliver:

No lo conozco.
Le acabo.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Le da usted alguna credibilidad a lo que le acabo de leer yo?
Se lo he leído textualmente.

El senyor Cataluña Oliver:

Hombre, si dice la policía que eso existe y conmigo no ha hablado, ni yo puedo alegar lo que tengo que alegar.
.
.
es como.
.
.
es como.
.
.
Â«PP provincia de Valencia, socialistas valencianos hizo uso de Bancaja para ayudar a Hospimar 2000, una de las empresas que financiaron a los socialistas, adquiriendo un 31,6% de su grupoÂ».

El senyor Ibáñez Bordonau:

Pero es que.
.
.
, no sé, le estoy hablando de.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

¡Pero mire!

El senyor Ibáñez Bordonau:

.
.
.
si usted le da alguna credibilidad al informe de la policía.

El senyor Cataluña Oliver:

Yo, normalmente, respeto las instituciones.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Y le da alguna credibilidad?

El senyor Cataluña Oliver:

Sí, claro.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Sí?
Vale, perfecto.
Ya hemos avanzado.

Vamos a ver.
Entonces, usted dice: Â«Yo desde el 2004 ya no sé nadaÂ».
Usted ha dicho aquí, ha contado parcialmente una realidad, y es que usted, como el perejil, suele estar en algunas salsas.
Usted aparece -y lo sabe- en la investigación del caso Brugal.
Aparece, de hecho, una llamada telefónica que usted tiene con el señor Fenoll.

Con el señor Fenoll, por cierto, con el que se reúne ni más ni menos que en la sede de Blanquerías el 30 de abril de 2007.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Eso no es verdad.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No, eso no es verdad.
Está la llamada, pero no es verdad.

El senyor Cataluña Oliver:

Eso no es verdad.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Pepe Cataluña: Â«Ángel, Pepe Cataluña.
Â» Â«¡Ah!
-quiere que se la lea toda?
-, no veía bien el teléfono; voy conduciendo.
Â» Â«¡Ah!
, pues no te preocupes.
Â» Â«Pensé que era mi hija.
Â» Â«Hablamos mañana o, ¿cuándo quieres que hablemos?
Cuando llegues a casa me llamas.
Â» Â«Sí, no, vamos a ver, era para lo del miércoles de la semana que viene, que cómo lo tienes, que yo puedo yo subir.
Â»

El senyor president:

Disculpe.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Â«¿Cuándo acaba el plazo de la Diputación?
Â» Â«¿El plazo?
No sé, el día cuatro o por ahí.
Â» Â«Vale, entonces tenemos tiempo.
Â» Â«Sí, sí.
Â» Â«Yo te llamo y quedamos para la semana que viene.
Â» Â«Vale, para la semana que viene.
Te llamo yo.
Â» Â«Muy bien, me llamas el lunes y quedamos.
Â»

Posteriormente, relata el auto, se hace un encuentro entre el señor Ángel Fenoll y José María Cataluña -pone aquí-, se produce el 30 de abril en la sede del PSPV en Valencia.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

¿En qué año?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Del 2007.
Del 2007.
Y usted dice que desde el 2004 no sabía nada más.

Al terminar, el empresario de la Vega Baja llama a Vicente Gomis para contarle cómo ha ido y Gomis intenta cerciorarse de que Cataluña ha llamado a los suyos.

Vicente le dice: Â«Este que has visto ha llamado a los suyos.
Â» Â«Ha llamado y luego también ha llamado a Sacyr, para que apoyaran al tema del proyecto.
Â» Â«Muy bien, muy bien.
Â» Â«Todo muy bien.
Dice que a muerte.
Â» Â«EstupendoÂ»

El senyor president:

Señor Ibáñez, ¿vol formular alguna pregunta?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, yo le quiero preguntar: usted.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Estic ordenant jo.
Molt bé.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Usted es falso que desde el 2004 no llevara nada de finanzas ni tuviera nada que ver.
Entonces, ¿qué era?

El senyor Cataluña Oliver:

Pero, ¿qué tiene que ver eso con las finanzas?

El senyor Ibáñez Bordonau:

Vamos a ver, señor Cataluña, todas las empresas que se detallan son empresas con las que usted ha intervenido.
Empresas con las que usted ha intervenido.
¿Sí o no?
¿Usted ha intervenido con Sacyr?

El senyor Cataluña Oliver:

Pero vamos a ver.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Usted intervino con Sacyr?

El senyor president:

Deixarem que el senyor Cataluña.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

No, no, no.
.
.
no.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No, no intervino con Sacyr.

El senyor Cataluña Oliver:

No.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Es falsa la grabación?

El senyor president:

Deixarem que el señor Cataluña.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Es falsa?

El senyor Cataluña Oliver:

¿La grabación?

El senyor president:

Disculpen.

Senyor Ibáñez, ha formulat una pregunta fora de temps.
Només deixarem temps perquè responga.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Si intervino con Sacyr y si es falsa la grabación.

El senyor president:

.
.
.
perquè responga i terminarà ací la seua intervenció.

El senyor Cataluña Oliver:

Le contesto, ¿vale?

Cuando llega el 2004 yo dejo la secretaría de finanzas.
A pesar de eso, hay señores y empresarios que consideran que hablando conmigo van a solucionar algo.

Usted lo que me tiene que decir es: ¿después de esa grabación hay alguna demostración de que Pepe Cataluña ha intervenido en algo y ha conseguido algo para ese señor?
¿Después de esa grabación?

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Me va a preguntar a mí?

El senyor Cataluña Oliver:

Claro.
Que alguien lo demuestre.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Le puedo contestar?

El senyor Cataluña Oliver:

Que alguien demuestre que después de una llamada.
.
.
Por ejemplo, hay otra llamada registrada del señor Ortiz pidiéndome una gestión en la Confederación Hidrográfica del Júcar.
No hace falta que la busque, se la digo yo.
Y esa grabación existe.

El señor Ortiz tiene mi teléfono y me llama: Â«Que quiero hablar con el de la confederaciónÂ».
Y yo le digo: bien, ya hablaremos.
Porque sé que el señor Ortiz, como el señor Fenoll, pueden tener el teléfono pinchado, porque ya ha salido en la prensa.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Si me ha hecho una pregunta, se la voy a contestar.

El senyor Cataluña Oliver:

Y ahora yo le digo: no se preocupe, yo no he hecho -posterior a eso- ninguna gestión.
Nadie puede demostrar que se ha realizado ninguna gestión.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Nada.
El señor Ortuño, que lo conocerá.
.
.

El senyor president:

Senyor Ibáñez, ha conclós la.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, me ha preguntado.

El senyor president:

No, vosté ha decidit.
.
.
En el seu temps d'intervenció.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿El señor Fenoll entregó 14 millones de pesetas para la campaña?

El senyor president:

Disculpen la resta de diputats.

Per favor, estic dirigint-me al portaveu del.
.
.

El senyor Cataluña Oliver:

Por favor.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿El señor Fenoll le entregó 14 millones de pesetas?

El senyor president:

S'ha acabat.
.
.
s'ha acabat la seua intervenció.

El senyor Cataluña Oliver:

Xe, per favor.
Per favor.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Está en los autos, ¿eh?

El senyor Cataluña Oliver:

Por favor.

El senyor president:

Ja està, ja està.

¿Per a què demana la paraula?

La senyora Sánchez Zamora:

Pido la palabra, señor presidente, por una cuestión de orden.

Es simplemente recordar que la semana pasada tanto el señor Ciscar como el señor Campos se comprometieron en aportar una información, una documentación a esta comisión que todavía no tenemos.

Ya que estamos escasos de comparecencias, incluso de la propia documentación, sí que rogaría que a la mayor brevedad tanto el señor Ciscar como el señor Campos hagan llegar a esta comisión los documentos a los que se comprometieron.

El senyor president:

Molt bé.
(Veus)

¿Deixaran vostés, la resta de diputats, que esta presidència ordene el debat en algun moment?

Senyor Cataluña, moltes gràcies per la seua compareixença.
En tot cas, anem a resoldre després de tindre este agraïment al compareixent per haver contestat les preguntes que se li han formulat.

El senyor Cataluña Oliver:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Sobre la qüestió que vosté expressa, esta mesa no ha rebut encara eixa documentació.

Entenc que se va formular un compromís verbal per fer-la arribar ací i, bé, se poden reclamar en diferents moments.
.
.
Ara veig que el senyor Ciscar demana la paraula, supose que li respondrà.
Però el que ha de dir esta mesa al respecte és que no ha arribat eixa documentació.

I que hi ha havut consultes.
.
.
(remors) -perdó- i que hi ha havut consultes al lletrat sobre les conseqüències d'aportar eixa documentació.
Però, en tot cas, el senyor Ciscar vol expressar alguna cosa més.

El senyor Ciscar Bolufer:

Moltes gràcies, senyor president.

Yo me comprometí a traer la denuncia y el auto y esta mañana lo he registrado.
No lo he podido registrar antes porque desde la pasada comisión no he estado en las Cortes.

Respecto del resto de documentación en la que está personada el Partido Popular, como estaba explicando el presidente -y lo puede explicar él mejor que lo puedo explicar yo, porque yo no estoy en la mesa-, pero se suscitan algunas dudas legales que previamente se tendrán que clarificar y creo que se va a pedir un informe al letrado.

Pero lo que depende de mí -no de mi partido, de mí- porque yo.
.
.
hice, eso ya está presentado.
No creo que tarden en recibirlo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Aclarida esta qüestió, suspenem ací la sessió.

Tenim incerteses sobre la presència del següent compareixent, sobre si acudirà o no el senyor Juan José Valentín San Valero.
En tot cas, a les quatre i mitja se veiem ací.

Suspenem la sessió.

(Se suspén la reunió a les 14 hres i 15 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 35 minuts)

Compareixença del senyor José Ramón Tiller Fibla

El senyor president:

Com estan presents tots els portaveus i també el compareixent ací, anem a reprendre els treballs de la comissió.
(Veus)

Compareix el senyor José Ramón Tiller Fibla, li informe que compareix en una comissió d'investigació mitjançant la qual el parlament exercita la seua funció de control polític.
Indicar-li, a més a més, que la informació que oferisca a esta comissió ha de ser veraç i el commine que ha d'ajustar la seua declaració a aquesta premissa per estar penalitzat el fals testimoni en l'article 502 del Codi penal.
I, finalment, ha de saber que la mesa de la comissió, i concretament esta presidència, garantirà el respecte al seu dret a la intimitat, a l'honor, al secret professional, la clàusula de la consciència i la resta de drets que la Constitució li ofereix, li confereix.

Abans de començar, li explique, si vol vosté, la mecànica de les compareixences.
En primer lloc, es farà un primer torn dels portaveus de menor a major en representació, en el qual tindran tres minuts, i una vegada completat els tres minuts de cada grup vosté tindrà temps il·limitat per a respondre.

El senyor Tiller Fibla:

Les preguntes me les donen per escrit o…

El senyor president:

No, les fan formulant i vosté les va apuntant.
N'hi ha algun portaveu que les oferix per escrit també.

I quan vosté acabe d'exposar en temps il·limitat, n'hi haurà un segon torn en el que es portaveus que demanen la paraula tindran un altre torn per a interpel·lar-lo durant huit minuts de manera directa, en format pregunta i resposta.
¿D'acord?

El senyor Tiller Fibla:

Molt bé.

El senyor president:

Aleshores, feta esta explicació, li pertocaria a la portaveu del Grup Ciudadanos, la senyora García.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.

Muy bienvenido.

Buenas tardes, señor Tiller.
Vamos a entrar en materia.

Lo que más me llama la atención en esta comisión, o de su comparecencia, es su vinculación, no porque me llame la atención, quiero decir que es muy notable su vinculación justamente con las dos partes importantes de esta supuesta trama: el Partido Socialista del País Valencià y la empresa Crespo Gomar.

Usted, sabemos que ha sido diputado socialista en esta cámara, actualmente, si no miento, después lo dirá usted, es jefe de expansión y comunicación de Gevasa, empresa mixta del agua participada por la Diputación de Valencia y Aguas de Valencia;  desde 2007 y hasta 2010 dirigió la comunicación institucional y política de Crespo Gomar, justo después de haber sido director del gabinete de la alcaldía de Gandía durante nueve años, desde 1998 hasta 2007, con la señora Pepa Frau y con el señor José Manuel Orengo; figura, también, en la contratación de los opinómetros, dispositivos que se instalaron en Benidorm por el entonces alcalde Agustín Navarro, por más de 280.
000 euros, procedentes en aquel entonces del pla E de Zapatero.

Y, como sabe usted, la mercantil Crespo Gomar, constituida en noviembre de 2001 en Gandia, ofrecía servicios de márquetin y comunicación de toda índole.
Sabe también que fue extinguida en 2001, que fue presidida por Alberto Gomar, hijo del teniente alcalde del Ayuntamiento de Gandía, Antonio Gomar, y en ella estuvo usted trabajando -como hemos dicho.

Como podemos ver, y salvo que usted me corrija, usted ha estado muy vinculado a estas dos patas de la misma silla, que era lo que yo le estaba comentando.

Así pues, le pregunto ¿cuál es su situación procesal actualmente?
¿Está investigado usted en alguna de las causas abiertas por estos hechos?
¿Ha ido a declarar ante la policía o ante la fiscalía?

Me gustaría también saber, o si nos puede explicar, ¿qué funciones desempeñaba usted en Crespo Gomar?
¿Cuándo entró usted a trabajar?
(Veus) ¡Ah!
, perdón, sí, yo le repito.
Vamos a ver.
Sí, ¿qué funciones desempeñaba usted en la empresa Crespo Gomar?
También, ¿cuándo entró usted a trabajar?
¿Cómo entró a trabajar, si fue a través de mandar un currículum o por alguna recomendación?

Y también me gustaría saber, en la medida de lo posible, qué cargos, empleos o labores ha ejercicio usted dentro del Partido Socialista y, actualmente, dentro del Partido Socialista a qué se dedica usted.

Voy a dejarlo aquí porque no queda más tiempo.
Después, tenemos una segunda parte.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Ara, és el torn de la senyora Cabedo pel Grup Podemos.

La senyora Cabedo Laborda:

Senyor Tiller, benvingut.

Jo també volia preguntar-li quines eren les seues funcions com a treballador en Crespo Gomar -com li ha preguntat la portaveu de Ciudadanos-, i també durant quins anys.

I, concretament, si vosté era directiu de Crespo Gomar en els anys en els que Crespo Gomar li va fer la campanya electoral al Partit Socialista.
(Veus) Sí, sí, jo m'espere, no es preocupe.

També, si vosté es coordinava o controlava d'alguna forma la feina que feia Lucía Pascual dins de Crespo Gomar.

Després, també li volia preguntar sobre el contracte de subministrament dels anomenats Â«opinòmetresÂ», tinc entés que aquest contracte se'l va adjudicar l'Ajuntament de Benidorm a Crespo Gomar, i si vosté ens poguera donar.
.
.
(Veus) Com?
¡Ah!
, sí, sí, va ser aixina, si va ser aixina, si va ser per l'Ajuntament de Benidorm o, si va ser aixina, per quina quantia va ser, o si finalment va ser només pel pla E i quina quantia va ser, és a dir, finalment per les diferents institucions ¿quants diners es van destinar a la implantació d'aquestos opinòmetres.
Perquè en premsa tenim…, bé, en premsa hem llegit, i per això voldria que vosté ens ho diguera- que l'Ajuntament de Benidorm li va assignar 193.
000 euros però que, tanmateix, a eixos 193.
000 euros de l'Ajuntament de Benidorm després es van assignar 223.
880 euros pel pla E.

I atenent a eixa informació, m'agradaria que vosté ens diguera si això va ser aixina o no va ser aixina.

I, després, li volia preguntar també que en l'informe, bé, en l'auto de la jutgessa, que no tenim en aquesta comissió i que per tant ens hem basat en un que filtrar la Ser, i això és una cosa que s'ha de dir també en aquesta comissió, perquè fins que no ens arribe eixe informe oficial per part dels jutjats no podrem contrastar si realment és aixina o no, però jo li voldria preguntar, atenent a açò… Bé, li ho vaig a preguntar en el segon torn de paraula perquè no m'arriba el temps.

La senyora Álvaro Cerezo:

Sí, sí, vosté ara tindrà temps il·limitat per a contestar-nos a tots els portaveus.

El senyor president:

Gràcies, senyora Cabedo.

A continuació, la senyora Álvaro pel Grup Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies, senyor president.

Bona vesprada.

Gràcies per comparéixer.

A mi sí que m'agradaria que ens parlara una miqueta de com era Crespo Gomar en aquell aleshores, en aquell aleshores, sobre quants treballadors podien tindre i en què consistia la seua feina perquè, segons tinc constància, vosté va desenvolupar la seua feina en Crespo Gomar des de Xile, si no m'equivoque.
Perquè, senyor Tiller, el transcurs temporal que en esta comissió s'investiga va del 2007 al 2008, i durant eixe temps, segons consta en les meues anotacions, vosté treballava a Xile.
És a dir, vosté entra a treballar en Crespo Gomar del 2007 al 2009.

Si això és així, també m'agradaria saber des de Xile quina relació mantenia vosté en aquell moment amb el PSPV ací, a València, quina relació mantenia vosté amb els càrrecs autonòmics del PSPV ací, a València, entre el 2007 i el 2008, quan vosté estava a Xile, i si vosté tenia contacte sovint amb els portaveus de pobles com Benidorm o Gandia.

També, voldria saber si l'empresa Crespo Gomar va organitzar el congrés del PSPV en el 2008 i si va vosté treballar en eixe esdeveniment des de Xile, entenc.

I, per altra banda, a Madrid, el ministeri on treballava Etelvina Andreu va adjudicar campanyes de publicitat a Crespo Gomar.
La meua pregunta és si vosté va intercedir perquè el ministeri considera esta campanya un procediment que -si no m'enganye- ja està arxivat al juliol de 2018, i és on es va dictaminar que la senyora Andreu no va intermediar per Crespo Gomar i que la contractació va ser correcta, però jo li pregunte si vosté des de Xile va intermediar en este procediment.

De fet, no sé si vosté este apunt el coneixerà, però de tot açò que li estic preguntant, d'eixes adjudicacions en el ministeri on estava Etelvina Andreu, el Partit Popular ja va preguntar en el 2009 i en el 2010, en el Congrés dels Diputats, i tenien informació des d'eixa data, una informació precisa que en aquell moment se li va donar a dos diputades valencianes.

La meua pregunta és si des de Xile vosté va treballar en esta campanya i si va tindre alguna cosa a veure amb l'adjudicació, tal com va insinuar el senyor Aznar en la seua compareixença del Senat del 24.

I, per últim, també m'agradaria que ens explicara com va estar l'adjudicació del opinòmetres a Benidorm, opinòmetres que, segons vosté en aquella compareixença en el Senat, costaren 193.
000 euros, tot i que el senyor Aznar li adjudicava un cost superior, li adjudicava un cost de 300.
000 euros.
Jo crec que el senyor Aznar va tindre una confusió igual perquè foren.
.
.
, a mi per 300.
000 euros només em sonen els infobaròmetres de l'empresa de Rita Barberá ací, a València, que estan sent investigants en Taula.

De moment, això és tot.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Álvaro.

A continuació, la senyora Peris pel Grup Socialista, durant tres minuts.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyor president.

Senyor Tiller, benvingut a esta comissió, li agraïm que estiga ací.
Des del meu grup no entenem molt per què està però, en qualsevol cas, vosté ha vingut i nosaltres li farem algunes preguntes.

És cert que n'hi ha un auto del Jutjat número 21 que, arrel d'una sèrie de fotocòpies, moltes d'elles manipulades que va entregar el senyor Ciscar concretament en una comissaria específica, a una hora determinada, on n'hi havia determinats funcionaris, s'obrigué un procés que ha sigut tancat, que ha sigut arxivat i, a més, en el que la jutgessa considera que no n'hi ha finançament irregular del PSPV i del Bloc.
I, en tot cas, deriva a quatre jutjats quatre contractes per si n'hi haguera alguna irregularitat.

I en eixe muntó estem en esta comissió i està vosté també ací.
Per tant, avançarem un poquet en este tema.

És cert que vosté era treballador de Crespo Gomar, i com la raó de la investigació d'esta comissió és 2007-2008, li pregunte ¿on estava vosté en l'any 2006 i 2007?
¿Vosté coneix a Alberto Gomar?
¿Vosté coneix al senyor Torró?
¿Diria vosté que n'hi havia una relació d'enemistat o d'amistat entre Alberto Gomar i el senyor Torró?
¿Vosté creu que Crespo Gomar era un xiringuito?
¿Crespo Gomar treballava en diferents administracions públiques, diferents empreses, en el moment en què vosté estava treballant?

En l'època en la que vosté estigué treballant per a Crespo Gomar, ¿vosté feu algun pressupost o alguna proposta econòmica dins de Crespo Gomar?
¿Ens podria explicar com era el funcionament en la presa de decisions de Crespo Gomar perquè a la millor podrem entendre les funcions que tenien els diferents treballadors i treballadores de Crespo Gomar?

I en relació als opinòmetres, del que vosté és membre d'Opino Media, era soci, en esta empresa que està investigada a Benidorm, ¿em podria dir vosté quins eren els administradors d'Opino Media?

I com algú li ha preguntat ací, que vosté té molt mala sort perquè està vinculat al PSPV i ha sigut treballador de Crespo Gomar, i és de veres que això deu ser de molt mala sort, jo li pregunte: dels sis socis d'Opino Media, ¿quants n'eren afiliats al Partit Socialista?
¿N'hi havia algú que era afiliat al Partit Popular i tenia algun càrrec important?
És més, li pregunte: ¿qui firmà el contracte a Benidorm?

El senyor president:

Gràcies, senyora Peris.

I, per últim, per a este torn, el Grup Popular amb la veu del portaveu Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Muy buenas tardes, señor Tiller.

La primera pregunta, y al hilo ya se la han formulado prácticamente en el mismo estilo, me gustaría saber cómo llega usted a la mercantil Crespo Gomar.
Imagino que no lo cogieron de la lista del Inem, sino que llegaría de alguna forma.

La segunda pregunta es: ¿eligió usted Crespo Gomar o Crespo Gomar le eligió a usted?
¿Tenía usted un cargo político en el PSPV cuando entró en Crespo Gomar?
(Veus) Si es que tengo tres minutos, yo intento ser lo más… (Veus) Cuando entra en Crespo Gomar.

¿Trabajó Crespo Gomar con el partido socialista a partir de 2001?
Como responsable de comunicación… (Veus) A partir de 2001, porque se crea en 2001, no podía ser antes.
Como responsable de comunicación, ¿recuerda qué papel tuvo Crespo Gomar en la campaña electoral del PSOE, del Partit Socialista del País Valencià en 2003?
¿Qué papel tuvo Crespo Gomar en esa campaña?

Antes de iniciar sus trabajos en Crespo Gomar, ¿tuvo contacto con la firma… tuvo contacto con la firma como miembro del Partit Socialista del País Valencià, antes de trabajar en Crespo Gomar?
¿Quién introducía a Crespo Gomar dentro del partido socialista?
(Veus) Sí, si no puede… (Veus) Tuvo contacto como miembro del partido socialista.
Usted antes era socialista y entra en Crespo Gomar.
¿Quién introduce a Crespo Gomar dentro del Partido Socialista?

¿Por qué participa con Alberto Gomar en Opino Media?
¿Usted era uno de los mejores remunerados dentro de Crespo Gomar?
Coincidiendo con su llegada a Crespo Gomar, la mercantil multiplica sus negocios con empresas y entidades públicas.
¿A qué cree que es debido?

¿Cómo se adjudica a la mercantil Opino Media las instalaciones de los opinómetros de Benidorm?
¿Por qué hubieron extras sobre el precio marcado?
(Veus) Intento ser… Vamos, tengo tres minutos e intento ir relativamente lento.
(Veus) Bueno, podré hacer las que quiera dentro… (Veus)

El senyor president:

Disculpen.
He dit que seré flexible en el temps.
Vosté, si fa falta que repetisca alguna pregunta, el senyor Tiller se l'anotarà.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Dígame dónde se ha quedado y yo…

El senyor Tiller Fibla:

En lo de la remuneración me he quedado.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Después de la remuneración, le he preguntado si usted era uno de los mejores remunerados dentro de Crespo Gomar.
(Veus) Vale.

¿Cómo se adjudica la mercantil Opino Media las instalaciones de los opinómetros de Benidorm y por qué existieron extras sobre el precio marcado?

Le voy a preguntar ahora una serie de nombres y así vamos más rápido.
¿Conoce usted a Pepe Cataluña, qué relación tiene con él?
¿Conoce usted a María Teresa Moreno, a Vicente Benlloch y Eva Pellicer?
¿Conoce usted a Lluís Miquel Campos?
¿Qué persona de Crespo Gomar contactaba con el señor Campos?
¿Qué papel tenía Lucía Pascual en la mercantil?
Y si conoce que la mercantil Crespo Gomar realizó campañas para el PSPV y el Bloc-Compromís y quién las pagó.

(Veus) Sí, faltan unas, pero las dejo.
No se preocupe.

El senyor president:

Bé.
S'ha completat esta primera ronda de preguntes.
Vosté té temps il·limitat per a contestar eixes preguntes i les consideracions que vullga fer.

El senyor Tiller Fibla:

Bé.
En primer lloc, jo no sé si tindria d'estar ací, perquè a mi no se m'ha convocat.
És a dir, he vingut per pròpia voluntat.
A mi ni se m'ha cridat per telèfon, ni se m'ha convocat per escrit, ni res de res.
Per tant, jo vinc ací perquè m'han comentat que estava convocat, però m'han convocat… (veus) Personas de esta comisión me han dicho que estaba convocado, pero yo no tengo ninguna convocatoria oficial.
(Veus)

El senyor president:

Si ens permet…

El senyor Tiller Fibla:

Yo no tengo ningún inconveniente en contestarles, ¿eh?

El senyor president:

Senyor Tiller, faré una explicació d'esta qüestió.
Nosaltres el procediment per a posar-se en contacte quan no se coneix el contacte d'una persona és enviar un burofax i que vosté segurament encara no ha atés.
Si n'hi ha…

El senyor Tiller Fibla:

A la meua bústia no ha arribat.

El senyor president:

Exacte.
No ha atés perquè no ha arribat, pel motiu que siga.
Si n'hi ha alguna persona o algun element que permet accelerar eixa convocatòria, nosaltres encantats de poder avançar en les negociacions.
Aleshores, en tot cas, vosté sí que estava immers o integrat dins d'un pla de treball en què estava previst convocar-lo.
I és per això que vosté està ací.

El senyor Tiller Fibla:

No, no.
Si no tinc cap inconvenient en contestar-los, però perquè sàpien que en temps i forma no se m'ha comunitat i que jo no tinc cap inconvenient en estar ací.

Bé.
Primer de res, dir-los que pràcticament totes les preguntes que se m'han fet, d'alguna manera ja les vaig contestar en la comissió del Senat i, per tant, vaig a tindre de repetir el que vaig dir en el Senat, perquè poques coses… poques novetats n'hi ha respecte al que se me va preguntar en eixe moment.

Vaig a intentar contestar puntualment a cada una de les preguntes.
I si alguna pregunta no conteste perquè no hi he pogut apuntar, després m'ho tornen a preguntar perquè la meua voluntat és absolutament de col·laborar en esta comissió.

Bé.
Primer de res, me pregunten sobre la vinculació entre el PSPV i Crespo Gomar i una mica com jo entro a treballar en Crespo Gomar i què feia ahí.
(Pausa) Jo vaig entrar a treballar en Crespo Gomar el 5 de novembre de l'any 2007, i vaig entrar com a responsable d'un departament de nova creació, que es dia expansió internacional.

L'empresa en aquells moments -pensen que estàvem parlant en el 2007, en plena expansió- tenia voluntat d'obrir-se a nous mercats.
Si lligen una informació de Las Provincias de l'any 2006 en què parla que a Crespo Gomar se li va atorgar el premi a la millor empresa de serveis de 2006 per part de la cambra de comerç, allí ja figura que la voluntat de Crespo Gomar era la d'expansió internacional.

Per la qual cosa, jo vaig estar treballant en Crespo Gomar des del 5 de novembre de 2007 fins exactament al 2009, perquè a partir del 2009 l'emprea va entrar en ERO i jo ja no vaig fer cap tipus de treball.

I ¿per què vaig entrar en Crespo Gomar?
Vostés poden pensar que vaig entrar en Crespo Gomar perquè era membre del partit socialista, que és el que vostés han insinuat.
Doncs jo els vaig dir que entre l'any 2003 i 2005…

Bé, en primer lloc, jo sóc llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona, tinc la tesi de llicenciatura, de l'any 80, 1980, sóc la quarta promoció de llicenciats d'Espanya.
L'any 1982 vaig traure la tesi de llicenciatura, amb el número un de promoció.
I després crec que en l'any 2005 vaig traure els cursos de doctorat en comunicació institucional i empresarial per la UJI de Castelló, i tinc la diplomatura d'estudis avançats en això.

Per tant, crec que tinc qualificació suficient per a treballar en Crespo Gomar en la part de comunicació.

Però a més d'això, entre l'any 2003 i 2005, jo vaig participar com a assessor internacional de la Unió Europea en un projecte de modernització del Parlament de l'Uruguai, on jo vaig realitzar totes les tasques de relacions i comunicacions amb la ciutadania.
Vam fer…, vaig fer, millor dit, perquè jo era l'assessor, l'auditoria i el pla de comunicació, la imatge institucional, la pàgina web, les senyalitzacions, la reestructuració de l'oficina de premsa, que encara funciona.

I des de l'any 2006 i 2007, vaig participar, en representació de l'Ajuntament de Gandia, en un projecte de formació de tècnics municipals en Xile perquè pogueren formar-se a Espanya, on la participació de l'Ajuntament de Gandia, de l'Ajuntament de Rancagua, la Universitat de València, la Universitat de Rancagua i dels governs d'Espanya i Xile, i vam firmar un protocol pel qual se tenien de formar eixos tècnics a Espanya.

Per tant, la meua entrada en Crespo Gomar ve obeïda a la meua formació, a la meua experiència i, sobretot, als meus contactes i relacions internacionals que tenia en eixe moment.

Quan vaig entrar en Crespo Gomar, jo entro amb un contracte laboral en règim de la seguretat social.
És a dir, no tenia dret a cap tipus d'incentiu econòmic, ni participació en beneficis, ni res que tinguera a vore.
A més, no tenia ni firma ni poders.
Era un treballador qualificat, però un treballador, que va obrir una nova àrea, que era l'expansió internacional.

En l'any 2007 -els he dit que vaig entrar en novembre-, a les poques setmanes, vam fer el primer viatge de prospecció a Xile i va anar un dels socis… m'acompanyà Alberto Gomar junt a dos tècnics més, que van fer el primer viatge de, com els dic, de prospecció.

Posteriorment, jo vaig ser nomenat director de Crespo Gomar a Xile, i en el mes de març del 2008, ja vam constituir la mercantil Crespo Gomar Xile, de la qual jo era director, i vam signar un acord de col·laboració en una consultora que es dia Santa Sofía.
Vam contractar a professionals xilens i vam començar a treballar en Crespo Gomar Xile fins pràcticament a mitjans de 2009, on ja la crisi era de tal magnitud en Espanya i va afectar de tal forma a Crespo Gomar que l'empresa va decidir tancar Crespo Gomar Xile.
I, per tant, jo pràcticament ja em vaig quedar sense feina.
En relació a la primera pregunta.

En la segona pregunta, vostés m'han preguntat en vàries ocasiones pels opinòmetres i pels contractes de Benidorm.
Jo no tinc cap inconvenient en contestar-los, i vaig a contestar-los, però jo tenia entés que esta comissió se referia a l'anàlisi i la investigació del finançament dels dos partits polítics de les eleccions del 2007 i 2008.
I els opinòmetres estem parlant del 2010.
Amb la qual cosa, jo vaig a contestar-los, no tinc res a amagar, però crec que no és objecte d'esta comissió.

Vaig ahí.
La quantitat que es va contractar d'opinòmetres pel que es veu hi ha un confusió, efectivament.
Opino Media, primer, no té res a vore amb Crespo Gomar.
Opino Media era una mercantil que la composaven, per un costat, una empresa que es dia Intelligent Data System, que tenia el 50% de la participació, que era una empresa hispano-nord-americana, que eren els que tenien la patent del sistema que feia…, en aquells moment eren uns motors de busca, que el que feien era formular les enquestes online, és a dir, l'agent feia una enquesta i automàticament se formulava i sortien els resultats automàtics i en temps real.

Per tant, ahí hi havia, per un costat, una mercantil, que la composaven tres professionals: un americà, que es dia Denis Lewis, Carlos Bisquer, un economista, i l'altre que es dia Santiago Tomás, que també era economista.
Després estava, com a socis, Alberto Gomar com a administrador únic d'una societat que es dia Gomar Comunicación.

Bé, he dit que esta primera empresa tenia el 50%; Gomar Comunicación tenia el 16,63; José Miguel Crespo, de Crespo Gomar, com a administrador únic d'una empresa que es dia Metamarketing, tenia el 16,63 i jo, a títol individual, l'únic que tenia, a títol individual, que també tenia el 16,63.

Al final, el que va pagar quan l'empresa va fer fallida vaig ser jo, perquè era l'únic que estava a títol individual.
Sóc tan estúpid que vaig fer això.
És a dir, a mi Opino Media me va costar una casa i 30.
000 euros.
És a dir, que res té a vore Crespo Gomar en Opino Media.

Què va fer Opino Media?
Opino Media tenia ,per part d'Intelligent Data System, que era el soci majoritari, tenia una trajectòria de diversos anys en el mercat.
De fet, tenia contractes en hotels, en la Diputació d'Alacant, en clíniques, que anàvem treballant.
I quan va sortir el Â«Plan EÂ», mos van presentar a diversos concursos.
Dels concursos que mos vam presentar, vam guanyar-ne tres d'ajuntaments del PP, Màlaga, Marratxí i Ciudad Real, un del PNB, Bermeo, i un de…, o siga, governat, l'alcalde, diguéssem, no?
, l'alcalde, del PSPV.
En tots, el procés era igual, se van publicar les bases en el Butlletí Oficial de l'Estat, se van presentar empreses, també van perdre concursos, en el cas de Gandia se va perdre, o siga… I se va, en alguns, se va guanyar.

En estos casos, el cas de Benidorm, se va guanyar i, efectivament, l'import és exactament, era de 193.
000 més IVA, i no hi havia cap extra ni hi havia res, o siga, era 193.
000 més IVA.
No hi havia cap extra.

Jo he pogut llegir en els diaris, he pogut llegir moltes confusions.
Per què en un lloc valia una cosa i per què en un altre valia unes altres.
Jo, si em permeten, ho vaig a explicar.
És a dir, Opino Media no venia màquines; venia un servei.
I un servei que se donava a través d'uns aparells que es dien opinòmetres.
Però no era el mateix contractar que et canviaren les enquestes cada dia que cada mes, que cada any; no era el mateix contractar que hi havien cinc enquestes, que vint-i-cinc; no és el mateix contractar que les pantalles dels opinòmetres tenien publicitat institucional que també se canviava.
No és el mateix contractar canvis cada mes que no canviar-ho mai.
I, sobretot, no sé si recordaran que el pla E el que premiava molt a l'hora dels concursos era la contractació de personal, perquè era un pla que estava enfocat a la contractació de personal en l'època de crisi.
I no era el mateix contractar quatre dinamitzadors, que eren les persones que invitaven a participar la gent a fer les enquestes, que contractar-ne un o dos.
O siga, en funció de cada ajuntament, hi havia un preu.
O siga, no era perquè ací hi havien dènou opinòmetres i ahí n'hi havien dènou i aquí per què val 190 i aquí val 170?
Doncs perquè els serveis associats a eixe opinòmetre, i els treballadors associats a eixa contractació, eren diferents.

Aclarit això, la meua situació processal?
Cap.
Jo sé que vostés han dit per ahí, pels diaris he llegit, que m'han de tirar d'Egevasa perquè estic processat.
Ni m'han de tirar d'Egevasa perquè estic processat, i no estic processat ni he anat a declarar a cap lloc.
Per tant, per ara no he anat a declarar ni a la fiscalia ni a la Guàrdia Civil, ni al jutjat de Benidorm, ni a cap lloc.

Quines funcions fea en Crespo Gomar?
Crec que ho he contat.
La meua funció en Crespo Gomar era director de Crespo Gomar Xile durant un any i escaig.
Â«¿Cuándo y cómo?
Â», crec que.
.
.
Com vaig entrar?
Doncs ja els ho he dit.
Vaig entrar perquè jo tenia molta experiència en relacions internacionals.
Jo coneixia molt bé el mercat de Xile.
I, a més, en aquell moment, jo tenia una situació personal que m'havia divorciat i volia escampar, i me va vindre bé escampar-me, i me'n vaig anar a Xile.
Per tant, no era una relació que jo vaig anar a tocar a la porta de Crespo Gomar.
Jo crec que a Crespo Gomar li va vindre molt bé que jo entrara a treballar ahí perquè realment se van obrir mercats.

Quins càrrecs i ocupacions he tingut en el PSPV?
Vaig a buscar-ho perquè ahí sí que he de buscar informació.
A vore.
.
.
A vore, en principi, jo no he tingut cap càrrec polític ni electe des de l'any 1999.
Inclús quan jo he treballat per al PSPV, sempre he treballat en l'àrea en la qual jo sóc professional, la dels temes de comunicació i relacions institucionals.
Per tant, el meu treball sempre, tant en política com en l'empresa privada, ha sigut eminentment tècnic.

La meua especialitat és la de disseny d'estratègies, posicionaments i comunicació empresarial institucional i estudis d'investigació i de mercat.
Per cert, si jo entro en Opino Media, és a dir, si m'oferixen entrar en Opino Media era perquè era l'únic que coneixia el funcionament dels estudis d'opinió.
No hi havia cap professional només que jo.
I jo era el responsable de fer les enquestes, de fer les valoracions i de fer tota la part tècnica.

Jo vaig entrar de responsable de premsa en la Diputació de Castelló l'any 1983, és a dir, fa trenta-cinc anys.
Me vaig afiliar al PSPV en l'any 1986.
Vaig ser diputat d'estes Corts des de l'any 1991 al 1995.
Vaig ser regidor de l'Ajuntament de Benicarló de l'any 1992 al 1999.
El meu últim càrrec orgànic en el PSPV va ser secretari general del PSPV de Benicarló en l'any 1998, que vaig dimitir quan me'n vaig vindre a viure a Gandia, que no es podia estar vivint en Gandia sent secretari en Benicarló.
Bé.
El meu últim càrrec electoral institucional, ja vaig dir que sóc regidor i portaveu del Grup Socialista municipal de l'Ajuntament de Benicarló en l'any 1999.
Estem parlant de fa vint anys.

No he tingut mai cap càrrec orgànic en la direcció del PSPV de la Comunitat Valenciana, és a dir, no se me pot vincular amb la direcció del PSPV perquè no hi he estat mai.
L'única volta que hi he participat en un comité electoral com a responsable de comunicació va ser en les eleccions de l'any 1996, perquè en aquell moment jo era cap de premsa del PSPV.
Vaig ser cap de premsa del PSPV del 1995 al 1998.
Com a tal estava jo allí, va coincidir que hi havia unes eleccions en el 1996 i jo vaig portar la part de comunicació.

He dit que vaig ser cap de premsa del PSPV entre l'any 1995 fins juliol de 1997, que es va produir un canvi en la secretaria general, que va entrar Joan Romero i, aleshores, jo no vaig deixar de treballar sinó que vaig deixar de ser cap; vaig continuar treballant en la direcció del partit fins que me'n vaig anar a Gandia en l'any 1998, com a cap de gabinet de l'Ajuntament de Gandia.
I hi vaig estar fins al 2007, fins a octubre de 2007.

Des que vaig treballar en el gabinet de premsa en l'any 1998, jo no vaig tindre cap tipus de relació ni professional ni de ningun tipus en la comissió executiva nacional a excepció de l'any 2012, quan és secretari general Ximo Puig, que vaig tornar a col·laborar en la direcció del partit.
Però entre el 1998 i el 2012 jo no he tingut cap relació amb la direcció del partit.

En l'actualitat, no tinc cap càrrec orgànic en el PSPV ni cap càrrec institucional.
Tinc un contracte laboral en règim general de la seguretat social amb una mercantil, com vostés han dit, Egevasa, efectivament, com a director d'expansió i comunicació i, efectivament, Egevasa és una empresa mixta que està composta en un 51% per la Diputació de València i un 49% per Global Omnium.
Crec que a la primera part he contestat.

Funcions en Crespo Gomar?
Doncs bé, el 80 o el 90% de les meues funcions en Crespo Gomar, en els anys que vaig estar, va ser només portar Xile.
Eixes van ser les meues funcions.

En quins anys?
Doncs des de novembre del 2007 fins al 2009.

Coneixia Lucía Pascual?
Sí.
Lucía Pascual era una de les responsables d'administració en Crespo Gomar.
Sí que la coneixia, clar.

Això dels opinòmetres de Crespo Gomar, la quantia, 193.
000.
Era el pla E?
Sí.
Hi havia un plus?
No, no va hi haure absolutament cap plus.
Eixa era la quantitat, 193.
000 més IVA.
Quan se va acabar el contracte no se va tornar a adjudicar, se va acabar.

Què era Crespo Gomar?
Mire, m'alegro que ho diguen això.
S'ha venut per ahí com si Crespo Gomar fos un xiringuito, vosté ha dit, no?
Jo tinc aquí, perquè he tingut el gust de buscar-ho.
.
.
-ací està- una notícia de Las Provincias de l'any.
.
.
, no sé si ho tinc, de Las Provincias, de l'any 2006: Â«Crespo Gomar, premio servicios 2006 de la cambra de comerçÂ».
És a dir, Crespo Gomar, quan jo vaig entrar era una empresa líder en la comunicació en la Comunitat Valenciana.
Tenia vuitanta i tants treballadors.
Una empresa que l'any anterior havia facturat més de nou milions d'euros.
Una empresa que tenia seu en València, en Gandia, estava a punt d'entrar en Alacant i se va constituir en Xile.
Una empresa referent que tenia entre els seus clients la majoria de marques d'empreses de la Comunitat Valenciana i que clients institucionals no sé quin percentatge seria però crec que no molt.

Pregunten, com és possible que després va tindre més clients Crespo Gomar des del món institucional?
Doncs si coneixen una miqueta el mercat de la comunicació, a partir que ve la crisi econòmica de l'any 2008, les empreses deixen de contractar publicitat amb les empreses de comunicació.
I les primeres que van detectar la crisi.
.
.
, jo recordo perfectament a principi de 2008, que ja se detectava la crisi; això que diuen de Lehman Brothers, 2008, anteriorment ja se va començar a detectar la crisi en les empreses de comunicació, van pegar una baixada increïble.
I què és el que van fer?
No Crespo Gomar sinó totes les empreses del sector van acudir a tots els concursos públics que se produïen en Espanya.
Crespo Gomar degué participar en desenes, en desenes de concursos.
Va guanyar els que va guanyar.
Jo no ho sé perquè jo no estava, però que va participar en desenes, estic segur perquè en aquell moment als concursos se presentaven cinquanta i sixanta empreses.

No sé si m'he perdut.
.
.
En què consistia el meu treball, crec que ho he explicat.
Quina relació tenia jo en Xile amb el PSPV?
Doncs supose que prendre cerveses quan venia ací i el saludava, però és que ja li he dit que jo no he tingut relacions amb el PSPV perquè a mi se m'ha volgut plantar com si jo fóra un gran directiu i jo no sóc ningú en el PSPV; jo sóc un afiliat de base.
I amb molta honra que sóc afiliat des de l'any.
.
.
, no sé, 1983, 1984 o 1986.
.
.
Des de fa molts anys, no?

Però en la diputació, en la Diputació de Castelló i en el 1983 ja estava allí.
Vull dir, que porto tota la vida i per això, per a mi, és la meua família.
Per tant, com no he de tindre relació?
Quan me pregunten, vosté coneix fulanito?
Com no he conéixer jo fulanito o menganito si m'he criat ahí!
Jo els conec a tots, clar que els conec a tots.
I a molta honra, no?

Si coneixia els portaveus de Benidorm i Gandia?
Sí, clar, el de Benidorm, el de Gandia, el d'Alacant, els de Castelló, els de Vinaròs, els de.
.
.
A tots.
Perquè he sigut director de comunicació del PSPV.
Per tant.
.
.
Sobretot els antics; els d'ara ja no tant.
Però els de la meua generació, per descomptat que els conec a tots.

Congrés del 2008.
Crespo Gomar va fer el congrés del 2008 del PSPV, d'acord?
El va fer en.
.
.
, crec que va ser en setembre, en agost o setembre.
En aquell moment jo estava de vacances.
Vaig vindre de les vacances d'agost i me van dir si podia jo ajudar-los en aquell moment, que hi havia una gestora.
.
.
, crec que hi havia una gestora en aquell moment en el PSPV, a organitzar el congrés.
I jo vaig ajudar en el que vaig poder però no, no, no més d'això.

Les campanyes de publicitat de Crespo Gomar al govern nacional?
Jo no he participat en cap campanya de Crespo Gomar en el govern nacional a excepció d'una col·laboració puntual en les exposicions de les dessaladores de Dénia i Torrevella, que vaig fer dos aportacions molt puntuals en un dels viatges que estava per ací.

Si vaig mediar entre el govern i Crespo Gomar?
Doncs si jo ni els coneixia.
Jo, Etelvina Andreu no sé ni qui és.
O siga, la conec de vista però no sé ni qui era.
La ministra Corredor?
Tampoc.
La ministra.
.
.
?
Tampoc.
O siga, no tenia jo relació a eixos nivells.
Però, a més, jo tinc entés que eixes adjudicacions se van fer en taules de contractació dels ministeris.
Per molt que tu pogueres conéixer no veig jo quina relació pot tindre.
A més, ja els dic, estava en Xile.

Si conec Alberto Gomar i Arturo Torró, perquè l'auto.
.
.
?
Què feia jo en el 2006 i en el 2007, pregunta el PSPV?
Doncs en el 2006 i el 2007 estava treballant com a director del gabinet d'alcaldia de l'Ajuntament de Gandia des de l'any 1998 fins al 2007, fins a octubre de 2007.

Si coneixia Alberto Gomar, sí, coneixia Alberto Gomar de Gandia, però simplement el coneixia de referències.
No era amic, no anava als seus aniversaris, no.
.
.
, no.
.
.
Simplement el coneixia de referència.

Si conec Arturo Torró, per descomptat.
Arturo (inintel·ligible) .
.
.
els meus amics.
Me té un odi africà.
Jo crec que una de les coses per les quals estic ací és perquè Arturo Torró, mentre jo era el director de gabinet de l'alcaldia no va guanyar unes eleccions en Gandia a pesar que en les generales mos guanyaven de més de vint punts, però arribava les municipals i perdien.

I, bé, s'establia ahí una certa enemistat des del punt de vista professional que encara que manté.

¿Quina relació tenien Alberto Gomar i Arturo Torró?
Jo els vaig conéixer molt amics; després el vaig conéixer molt enemics, i ara tornen a ser molt amics.
O siga, que això va i ve.
En este moment, amics.

Allò de si de Crespo Gomar era un xiringuito, doncs ja crec que ja està clar.

¿Amb qui treballava Crespo Gomar?
Treballava, segons aquí, amb La Masía, amb Carmencita, amb Baleària, amb Gabol, amb Canal 9, amb Llanera, amb Blauverd, amb Onofre.
.
.
No ho sé, jo no estava ahí en eixe moment, quan.
.
.
, en l'any 2006.
.
.
-jo açò ho estic llegint de Las Provincias- jo no estava.

Ja dic, quan jo.
.
.
, jo els puc explicar amb qui vam treballar a Xile.
Jo, si volen, els dic amb qui vam treballar a Xile.

Pressupost o proposta econòmica i el funcionament de la presa de decisions.
Això és important que ho explique.
A vore, tinc per aquí un document que parla d'això.

Sí, en este article de Las Provincias parla que en Crespo Gomar s'havia creat un sistema pioner en Espanya que es dia Â«Metodologia de subordinació estratègiaÂ».
I això és important conéixer-ho, perquè pot fer entendre com funcionava, diguérem, l'empresa, els treballs, i quines responsabilitats teníem cada u.

La metodologia de subordinació estratègica, com diu la paraula, era que tot se subordinava a l'estratègia.
¿Què vol dir això?
Vol dir que existia una sèrie d'equips especialitzats en posicionament i estratègia, que eren els primers que enfrontaven un projecte.
És a dir, quan hi havia un projecte, al briefing amb els clients anava un equip de molt bons professionals que analitzaven les necessitats i les aspiracions dels clients.
Els clients ens transmetien què és el que volien aconseguir en eixa campanya, en eixe projecte.

A partir d'aquí, els equips el que feen era: dissenyaven el model de campanya, les accions que s'havien de realitzar, els públics a qui dirigir-se, el timing de les actuacions, el pla de mitjans.
.
.
en fi, analitzaven l'estratègia d'eixa campanya.

Posteriorment, una vegada analitzaven eixa estratègia, passaven als creatius.
Els creatius era els que agarraven l'estratègia i li donaven forma en base a dissenys de cartells, de follets i li donaven la forma una estratègia en funció dels continguts i en funció dels instruments que s'havien dissenyat.

I això és molt important que ho sàpiguen perquè no tots els responsables d'estratègia participaven en totes les campanyes, ni tots els creatius participaven en totes les campanyes.
Per tant, un creatiu podia participar en una, però no sabia el que feia el creatiu del costat.
És a dir, ningú sap totes les campanyes que se feen, perquè qui assignava qui eren els responsables d'estratègia i qui eren els responsables creatius era la direcció.

La direcció dia: Â«Tu portes esta campanyaÂ» i, després, una vegada has portat la campanya, la direcció feia: Â«Tu creatiu per a esta campanyaÂ».

I després, una volta consensuades entre els equips d'estratègia i els equips creatius les propostes de campanya, això.
.
.
, aleshores, el que feien era passar-ho als clients.
És a dir, això és el que t'ensenyem.
Si el client donava l'ok, aleshores se passava tota eixa proposta a un departament d'economia i finances, que és el que valorava econòmicament eixa campanya.
És a dir, els d'estratègia i els creatius no participaven absolutament en res en temes econòmics, ni feien propostes econòmiques, ni de res.
Totes les propostes econòmiques i tots els pressupostos se feien en un únic departament, que era el departament de pressupostos financer i econòmic, que eren ells els que presentaven les propostes econòmiques als clients.
La resta no pintaven absolutament res.

Per tant, els únics que poden saber realment quantes campanyes i qui eren els clients era eixe departament, que era on confluïa tot.
La resta feien qüestions, diguérem, puntuals en funció dels clients que t'assignava la direcció.

Administradors d'Opino Media.
Crec que ho d'explicar.
No hi havien.
.
.
¿Afiliats al PSPV, administradors?
Doncs jo soles.
¿Afiliats al PP?
Que jo sàpiga, en l'any 2008 hi havia un afiliat al PP en Opino Media, que estava afiliat al PP de Jávea -de Xàbia-, que és el que va firmar el contracte en Benidorm.
O siga, difícilment crec jo que.
.
.
una persona del PP estaria implicada en finançar al PSPV.
Però bé, tot és possible.

La resta de membres d'Opino Media, que jo sàpiga, llevat que s'hagen fet ara altres partits, no era de ningun partit.
Que jo sàpiga, no.
Per tant, és difícil pensar que.
.
.
, en fi, una mercantil estiguera per a eixe tipus de coses.

¿Com arribe a la mercantil.
.
.
Crespo Gomar?
Pel meu coneixement i experiència des del punt de vista professional i pels meus coneixements i experiència en comunicació internacional i relacions internacionals.
Crespo Gomar me va elegir a mi.

¿Càrrec polític quan entre en Crespo Gomar?
Cap.
Ja dic que des de l'any 1999 no tinc cap càrrec polític.
Era director de gabinet d'alcaldia i res més.

¿Càrrec polític en el PSPV en l'actualitat?
He dit -ho he explicat- que des de l'any 1999 no tinc cap càrrec polític.

¿Relacions de Crespo Gomar en el 2003?
No tinc absolutament ni idea.
Jo estava en el 2003 en el PSPV de la Comunitat Valenciana.

¿Si Crespo Gomar va fer algunes coses per a l'Ajuntament de Gandia?
Per descomptat.
Crespo Gomar era una empresa de Gandia i en els nou anys que jo vaig estar cap de gabinet poguera fer quatre o cinc campanyes, menys que la majoria de les empreses de la ciutat.

El que sí que és cert era que era la millor empresa i quan teníem una campanya una mica.
.
.
especial o difícil, doncs el normal.
.
.
, o sobretot més complicada, doncs alguna va fer.

¿Qui introduïx Crespo Gomar en el PSPV?
Doncs no ho sé.
No tinc ni idea.
Perquè ja li dic que jo no tenia cap relació des de l'any 1999 fins al 2012 amb la direcció nacional.

¿Per què jo estic en Opino Media?
Ja els ho he explicat, perquè era l'únic que sabia alguna cosa d'enquestes i me van oferir la possibilitat d'entrar.

El meu error va ser que vaig entrar a títol particular, perquè jo no tenia cap empresa en aquell moment, vaig entrar a títol particular i vaig haver d'avalar uns préstecs a títol particular.
Després, quan l'empresa se va arruïnar, l'únic que estava a títol particular era jo i, per tant, vaig perdre.
.
.
, ja els ho he dit, vaig perdre una casa valorada en 54.
000 euros i vaig haver de pagar a l'SGR, que teníem un crèdit de l'ICO, vàrem haver de pagar.
.
.
, jo vaig haver de pagar personalment 30.
000 euros, que vaig estar pagant mensualment durant uns anys, que afortunadament vaig acabar de pagar-los en desembre del 2007.

¿Si jo era un dels millors remunerats?
Doncs no ho sé.
Jo tenia una remuneració que jo entenia que era la correcta.
No era una remuneració extraordinària.
Cobrava menys.
.
.
cobrava menys en Crespo Gomar que en anterioritat en l'ajuntament.
Perquè jo en anterioritat, a part de treballar en l'Ajuntament de Gandia, era professor de la politècnica de València i donava teoria de comunicació i la informació en la llicenciatura en Comunicació Audiovisual, com a professor associat, i tenia 400 o 500 euros que pagaven en aquell moment i això ho vaig perdre quan me'n vaig anar a Xile.
O siga, vaig perdre diners.
Però no me queixo, me' vaig anar a Xile perquè vaig voler.

No hi havia cap.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
en el tema d'Opino Media en Benidorm.
Se va adjudicar per 196.
000.
.
.
crec, 196.
000, més IVA, i ahí està tot.

Pep Cataluña.
A Pep Cataluña el conec fa molts anys.
A vore.
.
.
a Pep Cataluña jo el conec.
.
.
, quan jo vinc a València com a diputat ell era cap de gabinet d'Emèrit Bono.
No sé si aleshores era conseller d'Administracions Públiques o de Medi Ambient.
I la meua relació com a diputat, doncs.
.
.
el vaig conéixer.

¿Que haja tingut relacions amb ells professionals?
Ni una.
Ni una.
El conec com un company de partit, que hem passat per 50.
000 històries típiques de congressos, de reunions, però mai he tingut una relació professional ni econòmica de ningun tipus, ni quan ell va ser responsable de finances del PSPV, que ja li dic que jo vaig estar quasi catorze anys sense xafar el PSPV, la direcció del PSPV.
Estava en Gandia.

María Teresa Moreno.
María Teresa Moreno crec que era una directiva de comptes de Crespo Gomar.

Vicent Benlloch.
Vicent Benlloch, jo no l'he arribat a conéixer.
Sé que va ser gerent de Crespo Gomar, però quan jo vaig entrar ja no estava.

Eva Pellicer.
També crec que era una directiva de comptes.
Portava.
.
.
, els directius de comptes eren els del posicionament estratègic, els que feien això.

Lluis Miquel Campos.
No el conec.
El vaig conéixer.
.
.
, mos vam trobar i mos saludar en el Senat, en la comissió d'investigació del Senat.
Ell va entrar i jo vaig eixir, o siga, que.
.
.
Mos vam dir: Â«Hola, ¿què tal?
¿Tu també estàs ací?
Â» Â«Sí, sí, tambéÂ».
Però no el coneixia.
No l'havia vist mai en la vida.
(Algú diu: Â«Si va facilitar a Campos.
.
.
Â»)

Ah, ¿si jo vaig facilitar a Campos el cotxe?
Jo no el coneixia.
.
.
No puc facilitar-li'l si jo no el coneixia.

Si coneixia a Lucía Pascual.
Efectivament, la vaig conéixer.
Era una treballadora de Crespo Gomar.
Ella estava treballant en l'àrea d'administració i finances.

Les campanyes de Crespo Gomar en el PSPV i en el Bloc.
Jo li dic que mentres.
.
.
, abans de treballar jo no sé el que van fer.
Jo sí que vaig treballar en l'Ajuntament de Gandia en alguna campanya amb Crespo Gomar.
I quan vaig estar en el PSPV ja els he dit que l'únic que vaig fer amb Crespo Gomar va ser el congrés del 2008.

¿I qui va pagar eixes campanyes?
El congrés del 2008, el PSPV.
Les altres, no tinc ni idea perquè no vaig participar.

Crec que ja està tot.

El senyor president:

Gràcies, senyor Tiller.

Com hem dit abans, ara n'hi ha un segon torn dels grups que ho sol·liciten.
Ah, n'hi han dos grups, tres grups, tots els grups.
Aleshores, pel mateix ordre.

El senyor Tiller Fibla:

Me preguntas y contesto, ¿no?

El senyor president:

Sí, ara són huit minuts de pregunta-resposta.

Si me deixa la maquineta esta que està.
.
.

Senyora García, comence el seu torn i jo.
.
.
(Veus)

La senyora García González:

Muchas gracias.

Señor Tiller, a mí gustaría saber si recuerda usted cuántos empleados tenía la empresa Crespo Gomar.

El senyor Tiller Fibla:

Exactamente no se lo puedo decir.
Pero yo calculo más de 80.

La senyora García González:

Aproximadamente.

El senyor Tiller Fibla:

Más de 80.

La senyora García González:

Más de 80 empleados.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

Pero yo no los conocía a todos, porque ya digo que estaban algunos en la sede en Valencia.
Luego, en la sede central, había cuatro plantas y yo estaba poco.
Y cuando estuve, yo estaba en la planta, digamos, noble.
Estaba en la parte de arriba donde teníamos el despacho de internacional, teníamos una oficinita allí.
Pero eran unos 80 aproximadamente, sí.

La senyora García González:

De todas maneras, ha contestado anteriormente a la pregunta de algún otro compañero que sí que conocía usted a la señora Lucía Pascual.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

Sí.

La senyora García González:

 

.
.
.
y que su ocupación dentro de la empresa era responsable de administración, ¿no?
, administrativa.

El senyor Tiller Fibla:

Sí, sí, sí.

La senyora García González:

Bueno, dentro de la administración, desde luego puede haber muchas funciones.
Desde luego, la señora Lucía Pascual se encargaba de la facturación y de los cobros.

El senyor Tiller Fibla:

Es posible.

La senyora García González:

Sí, yo le puedo decir, porque nosotros hemos extraído desde Linkedin, que, como conocemos, normalmente es uno mismo el que completa las funciones, los trabajos, el currículum en Linkedin, y desde luego ahí aparece que lleva la gestión comercial, lleva los pagos, lleva la facturación de los cobros.

Y nosotros teníamos interés en conocer, saber por usted mismo si conocía a la señora Pascual, porque creemos que es muy interesante conocer algunas cosas respecto a esta compañera suya de trabajo, ya que ella en el Senado, cuando ha comparecido, no ha contestado a ninguna pregunta.

Por eso, yo quería preguntarle si conoce usted que es ahora la ocupación de la señora Pascual, dentro de Crespo Gomar.

El senyor Tiller Fibla:

Sí, yo creo que sí, yo creo que sí.

La senyora García González:

Estamos entonces en lo cierto.
Muy bien, muchas gracias.

Hay una cosa que a mí me ha llamado la atención cuando he podido repasar su intervención en el Senado, y es que usted dice que era consciente de que Crespo Gomar estaba colaborando con la dirección del Partido Socialista del País Valencià, pero no sabía ni a qué se dedicaba ni en qué consistía esa colaboración.

Dice también que la única relación que tuvo Crespo Gomar con el Partido Socialista fue la organización del congreso de 2008, que usted colaboró en la organización de ese congreso.
Pensamos que sí, claro, teniendo en cuenta esa relación, esa trayectoria que tiene con el Partido Socialista, en el cual ha ostentado dentro del partido y como diputado, es normal.

¿Puede explicarme un poco ese comentario?
Porque entienda que resulta complicado pensar que usted no sabe a qué se dedicaba, teniendo esa relación con el Partido Socialista por un lado, y con Crespo Gomar por otro.

El senyor Tiller Fibla:

Vamos a ver, la relación que existía anterior a que yo trabajase en Crespo Gomar, yo, si sabía que trabajaba o no, era de oídas.
Yo no tenía relación ni con Crespo Gomar ni con el Partido Socialista, porque yo…

La senyora García González:

Pero con el Partido Socialista sí tenía relación.

El senyor Tiller Fibla:

No, no, no, yo con la dirección del Partido Socialista, ya le he dicho, desde el año 1999 que dejé la dirección hasta el año 2012 tenía muy poca relación.
Yo no pisaba la sede absolutamente para nada.

Yo sí que sabía que trabajaban para Crespo Gomar, porque son de la misma ciudad, y quieras o no, pues oyes que trabajaban para el partido.
Pero yo no sé exactamente qué tipo de trabajo hacían.
No tengo absolutamente ni idea, porque yo no estaba allí.

La senyora García González:

Bueno, o ahora mismo usted es alto cargo de Egevasa…

El senyor Tiller Fibla:

Sí, bueno, autocargo sí, que es un cargo directivo.
Cargo directivo, sí.

La senyora García González:

¿Desde cuándo exactamente, señor Tiller?

El senyor Tiller Fibla:

Desde abril del 2016, creo.

La senyora García González:

Sí, perdone, porque creo que lo ha dicho anteriormente.
Pues sabe usted que también se sospecha de que la empresa Egevasa está implicada en la financiación ilegal que investiga, según documentos aportados por la propia policía.
¿Tiene algo que decir al respecto?

El senyor Tiller Fibla:

Ni idea.
Porque en aquella época quien gobernaba la Diputación de Valencia era el Partido Popular.
No sé yo…

La senyora García González:

No sabe nada al respecto.

El senyor Tiller Fibla:

No, absolutamente nada.

La senyora García González:

Bueno, usted ha afirmado también en su comparecencia en el Senado, me estoy refiriendo a esa comparecencia que tuvo allí, que no había oído hablar de cómo era el sistema que empleaban en Crespo Gomar para pedir facturas a otras empresas que pagasen el gasto socialista.

¿De verdad puede usted afirmar que dentro de todo el asunto que nos ocupa en esta comisión, primero, usted no lo sabía?

El senyor Tiller Fibla:

No lo sabía.

La senyora García González:

Y en segundo lugar, ¿no ve nada raro…?

El senyor Tiller Fibla:

¿En qué?

La senyora García González:

… en esta relación entre Crespo Gomar y el Partido Socialista del País Valencià?
¿Usted no considera que no hay nada raro?
Y que no lo sabía, a pesar de toda la relación que tiene usted justo con la empresa y con el partido.

El senyor Tiller Fibla:

Pero, vamos a ver, ¿qué relación tenía yo?
Es decir, yo la única…

La senyora García González:

Bueno, usted ha ejercido de distintos cargos dentro del Partido Socialista, cargos de importancia.
Ha sido asesor de personas muy importantes, ha tenido otros cargos, además, y al mismo tiempo también ha tenido un empleo, un trabajo de relevancia, un cargo de relevancia dentro de Crespo Gomar.
Entonces…

El senyor Tiller Fibla:

Pero trabajo de relevancia en Crespo Gomar no tiene nada que ver con el partido, porque yo no hice ningún trabajo en el partido, excepto en el congreso.

La senyora García González:

Yo no le quitaré valor a la empresa, Crespo Gomar, en absoluto, me parece una empresa además con ochenta empleados es una empresa fuerte.
Además, durante algún tiempo tuvieron incluso oficina en otro país.
Pero bueno, ochenta empleados tampoco es el Corte Inglés, con dos mil.

El senyor Tiller Fibla:

No, no, claro que no.

La senyora García González:

Por eso, quiero decir que resulta un poco curioso que usted indique continuamente que no tenía idea de esta relación.

El senyor Tiller Fibla:

Pero es que no la acabo de entender.
¿Relación de qué?

La senyora García González:

De la relación de los trabajos que estaba haciendo Crespo Gomar con el Partido Socialista.

El senyor Tiller Fibla:

Con el Partido Socialista el único trabajo estando yo, con el Partido Socialista, fue el congreso, ninguno más.

La senyora García González:

Bueno.
Ha comentado usted ahora…

El senyor Tiller Fibla:

Es que aquí distinguimos partidos de instituciones.
Instituciones gobernadas por el Partido Socialista no es lo mismo que el Partido Socialista.
El Partido Socialista, el único trabajo que hice, o que se hizo en aquel momento, fue el del congreso del 2008.

Y en los concursos de los ministerios yo ni participé, y en algunos ni lo sabía.
Me enteré después posteriormente que se habían presentado a concursos.

La senyora García González:

Bueno, me gustaría, porque usted ha comentado que durante un período de tiempo no tuvo relación con el partido, lo ha comentado en varias ocasiones.

Sin embargo, hay una noticia del día 18 de abril, del Valencia Plaza, en el que aparece un importante pago para su empresa Wijtzes, creo que se pronuncia, me parece que es así, de 3.
000 euros, sin concretar los trabajos realizados, no había por qué concretarlos…

El senyor Tiller Fibla:

Pero yo les he dicho que no he tenido relación hasta el 2012.
Después, no he dicho que no.

La senyora García González:

Bueno, quien dio luz verde a este pago fue el señor Orengo, el exalcalde de Gandia, al que usted asesoró y con el que sabemos que tiene una buena relación, porque también nos lo ha indicado.

Claro, para no tener vinculación y ser, como usted dice, afiliado de base del partido, la verdad, señor Tiller, es que hay que felicitarlo porque no le ha ido nada mal.
Ha sido usted diputado, ha sido jefe de prensa, ha sido jefe de gabinete, ahora es alto cargo de Egevasa.
No sé si quiere comentar alguna cosa al respecto.

El senyor Tiller Fibla:

Pues yo imagino que si he sido todo eso es porque me lo he merecido.

La senyora García González:

No, es por felicitarle, porque usted ha indicado varias veces que era un afiliado de base…

El senyor Tiller Fibla:

Porque tengo… Tengo…

El senyor president:

Senyora García, senyora García, ha formulat l'última pregunta en temps.

La senyora García González:

Sí.

El senyor president:

Ara deixaríem que responga, i passem a la resta de diputats.

La senyora García González:

Correcto.
Pues si es tan amable…

El senyor Tiller Fibla:

Jo crec que els he comentat una mica el meu currículum.
Jo crec que tinc un bon currículum des del punt de vista professional, des del punt de vista acadèmic, des del punt de vista d'experiència, i per tant…

La senyora García González:

No, pero yo me estaba refiriendo en este caso…

El senyor Tiller Fibla:

Que jo treballe de cap de gabinet o que treballe com a directiu d'una empresa, doncs és que se correspon al meu currículum.
Jo he sigut càrrec d'alta direcció pràcticament en tota la meua trajectòria.
Jo tenia vint-i-cinc anys i era cap de gabinet de la Diputació de Castelló.
En aquella època hi havien pocs.
Però, vull dir que la meua trajectòria ha sigut, com a professional, però en càrrecs de direcció.

El senyor president:

Gràcies, senyor Tiller.

La senyora García González:

Gracias.

El senyor president:

A continuació, la senyora Laborda, pel Grup Podemos.
Per huit minuts, també.

La senyora Cabedo Laborda:

Sí.
Senyor Tiller, ha començat la seua intervenció dient que no tenia molt clar per què estava ací, i a més que no entenia del tot les preguntes sobre Opinomedia.

En eixe sentit, jo li vull agrair que vosté estiga col·laborant i cooperant en la comissió, perquè no ho veiem de tot el món.
Però sí que també li volia matisar que en tots els plans de treball, en tots, s'inclou informació, demanda de compareixents i de documentació no només del cas del jutjat de València sinó dels altres jutjats, perquè s'entén que està relacionat.

I que este pla de treball, a més, el que guia la comissió, va ser aprovat pels altres dos grups parlamentaris que no van presentar pla de treball.
Per tant, tots els grups parlamentaris tenen voluntat o tenien voluntat que les qüestions, com són Opinomedia, també estigueren tractades en esta comissió.

El senyor Tiller Fibla:

Hagueren hagut de canviar el nom de la comissió.

La senyora Cabedo Laborda:

Jo entenc la seua opinió, però volia…

El senyor Tiller Fibla:

Perquè vosté m'acaba de preguntar ara per una cosa del 2016.

La senyora Cabedo Laborda:

Volia… Però volia matisar això.

Vosté ha comentat que el 80% de les seues tasques, per tant, tenien a vore en les funcions en Xile.
Per tant, a mi m'agradaria que vosté confirmara que no va tindre res a vore en els treballs que Crespo Gomar va fer en alguna de les campanyes electorals del PSPV.

El senyor Tiller Fibla:

Res a vore.

La senyora Cabedo Laborda:

Ninguna.

El senyor Tiller Fibla:

Mai.

La senyora Cabedo Laborda:

Vosté ha comentat que no coneixia Alberto Gomar.
Jo.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

No, no, jo no he dit això, que el coneixia de Gandia.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.

El senyor Tiller Fibla:

Però no era amic.
Era un empresari que, per cert, crec que li van donar el premi al millor empresari de Gandia de l'any 2003, el coneixia de referències.

La senyora Cabedo Laborda:

Però vosté quan era.
.
.
Clar, aleshores, la meua pregunta era: quan vosté era director de Xile, de Crespo Gomar, Alberto Gomar no era gerent de Crespo Gomar?

El senyor Tiller Fibla:

També era soci, clar que sí.
Si Alberto Gomar va vindre.
.
.
El primer viatge a Xile va vindre en mi.

La senyora Cabedo Laborda:

Però a part de soci, disculpe, era també gerent o no era gerent?

El senyor Tiller Fibla:

No, no, Alberto Gomar no era gerent.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.

El senyor Tiller Fibla:

Alberto Gomar era el soci majoritari de l'empresa, que va ser el que me va acompanyar a mi en el primer viatge a Xile, en altres dos tècnics, per a vore si realment existia possibilitat de mercat.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
Després, parlant ara d'Opinomedia, que abans he fet una errada, disculpe, se comenta, en l'auto de la jutgessa s'indica que Â«del contenido del informe emitido recientemente por el interventor perito, se puso de relieve la existencia de irregularidades prácticamente en la totalidad de los expedientes de contrataciónÂ», respecte a Opinomedia.

Jo en primer lloc li volia preguntar: vosté era administrador d'Opinomedia?
Era vosté administrador d'Opinomedia?

El senyor Tiller Fibla:

En eixe moment, no.

La senyora Cabedo Laborda:

En el moment de la contractació que se va fer part de l'ajuntament de.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

No.

La senyora Cabedo Laborda:

O siga, de l'adjudicació per part de la.
.
.
Vosté no era administrador de.
.
.
Però aleshores vosté, respecte a Opinomedia, era simplement treballador.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

Soci.
Treballador, no.
Soci.

La senyora Cabedo Laborda:

Ah, era soci.
Val.

El senyor Tiller Fibla:

Vaig ser administrador al final, quan se'n van anar tots i em vaig haver de quedar a soles a fer front als deutes.

La senyora Cabedo Laborda:

Val.
Aleshores, vosté, sobre com se va fer eixa tramitació per a l'adjudicació tenia coneixement d'alguna de les qüestions?

El senyor Tiller Fibla:

No, no.
A més, l'expedient de contractació.
.
.

La senyora Cabedo Laborda:

Exacte.

El senyor Tiller Fibla:

.
.
.
hauria de preguntar-los als tècnics de l'Ajuntament de Benidorm, que van fer l'expedient de contractació, no als que van presentar l'oferta.
I a més, jo no vaig participar en això.

La senyora Cabedo Laborda:

No va participar en això.
Val.
Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Cabedo.
A continuació, pel Grup Compromís, senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Sí, a vore, nosaltres, el Bloc, estem tenint una col·laboració bona en esta comissió.
Estem ací, preguntem, tal.
Però el que no vaig a consentir, el que no vaig a tornar a consentir, és que se diga en esta comissió que s'està investigant el finançament irregular o il·legal del PSPV o del Bloc.
Qui diga això, està difamant.

Almenys jo he de respondre pel Bloc, i això és una difamació, i no ho anem a consentir.
Qui diga això, qui escriga això o qui opine això en esta comissió, que sàpiga, que siga conscient que està difamant i que haurà d'assumir responsabilitats.

I dit això, que normalment jo no me fique tan seriosa, senyor Tiller.
Jo crec que convenia aclarir les coses, a mi m'agradaria saber si vosté pot identificar amb nom i cognom qui signa la campanya de Xàbia com a soci d'Opinomedia.
I qui governava en Xàtiva en aquell moment.

El senyor Tiller Fibla:

En Xàtiva?

La senyora Álvaro Cerezo:

En Xàbia, en Xàbia, perdó.

El senyor Tiller Fibla:

En Xàbia no hi ha cap campanya d'Opinomedia, eh?

La senyora Álvaro Cerezo:

Vosté ha dit que.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

No, jo he dit que el que firma el contracte d'Opinomedia en Benidorm era l'administrador, un dels.
.
.
Hi havia dos administradors solidaris en Opinomedia, Alberto Gomar i Carlos Bisquert.
Qui firma el contracte de Benidorm és Carlos Bisquert, en aquell moment afiliat del Partit Popular de Xàbia.

La senyora Álvaro Cerezo:

Aleshores, és Carlos.
.
.

El senyor Tiller Fibla:

No, en Xàbia no hi ha res.

La senyora Álvaro Cerezo:

Molt bé.
I ja per últim, jo li preguntaria, perquè és una qüestió recurrent que apareix en el Senat, que com qualificaria vosté la tesi que Crespo Gomar feia factures falses per a terceres empreses, en la idea de cobrar després adjudicacions en les administracions públiques, i que el Bloc Â«éramos el hermano pobre en todo estoÂ»?

Vosté, després que li ha costat 30.
000 euros una casa, una vida de suplici, que ha d'aguantar que li diguen en un currículum com el seu.
.
.
Vosté ha treballat en el Diari de Barcelona, vosté és un professional de la ràdio, vosté és un professional dels mitjans de comunicació.
Ha donat classes en la universitat.

I ha de sentir-se que és un privilegiat, després d'haver perdut una casa, doncs a mi també m'agradaria que vosté me diguera què opina d'estat tesi.

El senyor Tiller Fibla:

Sí.
és que és molt important aclarir això.
És a dir, jo vaig estar treballant en Crespo Gomar, i ara estic en novembre del 2007.
En el 2008 van començar a acomiadar la gent pràcticament a diari.
Jo he vist unes escenes terribles en eixa empresa.

Se va acomiadar quasi el 80% dels professionals.
Els socis de Crespo Gomar van perdre tot el patrimoni de l'empresa, és a dir, l'edifici on estava Crespo Gomar el van perdre.
Van perdre tot el patrimoni personal, les cases, tot el que tenien i estan actualment embargats.

Que es pense algú que una empresa que acomiada el 80% dels treballadors, que els socis perden tot el seu patrimoni, que estan actualment embargats, viuen en cases embargades, que perden el patrimoni de l'empresa, que eixa empresa se dedicava a finançar partits polítics és extraterrestre.
Extraterrestre.

Perquè tot és un muntatge polític.
O siga, no n'hi ha res, absolutament, de cert en el que s'està dient.
Eixa empresa, era una empresa exemplar des del punt de vista professional i jo estic molt orgullós d'haver treballat en eixa empresa, perquè era una empresa exemplar.

I ho vam perdre absolutament tot.
Quan dic tot és tot.
De fet, inclús, afectats amb temes de salut molt greus, les famílies.
I que es jugue amb això, a mi realment no em fa gens de gràcia.
Però bé, has de vindre ací i col·laborar amb la investigació i el que faça falta.
Però, siguem una mica prudents perquè n'hi ha gent que ho ha perdut tot.

La senyora Álvaro Cerezo:

No tinc més preguntes, gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Álvaro.

A continuació la senyora Peris, pel Grup Socialista, huit minuts.

La senyora Peris Cervera:

Sí.
Gràcies, president.

Senyor Tiller, li agraïm enormement la claredat i la seua exposició que ve a corroborar el que, des del meu grup, venim sostenint des del principi: Que açò és un muntatge polític construït sobre falsedats.
Que algú ha tingut intenció política de fer fotocòpies, d'acudir a una comissaria determinada a una hora determinada que n'hi havien determinats policies i iniciar tota una causa que no se sosté absolutament per res.

Em sume a les paraules de la meua companya, esta és la segon comissió de Crespo Gomar.
Ho tornarem a repetir de la millor manera, no n'hi ha en la Comunitat Valenciana ninguna causa oberta contra el PSPV ni el Bloc per finançament irregular.

L'únic que existixen són 4 jutjats que estan investigant algun tema d'irregularitats en alguns contractes que ja es determinarà si són o no són.
De moment, els dos jutjats de Madrid han tancat les causes, els dos.
El que té a veure amb el Ministeri de Sanitat i el que té a veure amb el ministeri de la vivenda.
I anirem desmuntant tota esta gran mentida política que algú ha volgut construir per a danyar la imatge de dos partits, concretament del partit d'esta portaveu.

Vosté entra en Crespo Gomar en novembre de l'any 2007, ja havien acabat les campanyes electorals.
En el 2007 la campanya electoral és en maig (veus) i, per tant, quan vosté entra no té res a veure amb el finançament de la campanya electoral del 2007, de les locals i de les autonòmiques, si algú tenia algun dubte.

Vosté ha dit que Crespo Gomar és una empresa líder; que té més de 80 treballadors; que en l'any 2000 crec que facturà per damunt dels 7 milions d'euros, sols per darrere d'una altra gran empresa que és Engloba; premiada i reconeguda.
Que tenia un munt de clients, des de les empreses privades a les administracions.

Que contractà amb administracions autonòmiques governades pel Partit Popular com Radiotelevisió Valenciana.
Que contractà amb ajuntaments governats pel Partit Popular, com era Dénia i com era Gandia quan governà.
I per tant, era una empresa que prestava els seus serveis, sent una empresa líder en un mercat de la Comunitat Valenciana en tots els àmbits.

I és de veres, que en el cas del PSPV, no féu la campanya del 2007, féu la precampanya del 2007, algunes activitats de la precampanya del 2007, i la gestió del congrés de l'any 2008.
Però erre que erre continuen.

M'ha agradat molt escotar de vosté l'explicació de com funciona Crespo Gomar a fi de que alguns estan pensant que els 80 treballadors de Crespo Gomar controlaven els números i la comptabilitat de Crespo Gomar.
I per tant, el fet de que tingueren departaments diferenciats on cadascú s'ocupava d'una cosa doncs fa que, probablement -com aixina és- els que estaven en estratègia o els creatius, vosté ens ha confirmat que no són els que fixaven els pressupostos ni les condicions econòmiques.
Per tant, vosté ni tan sols en eixa època després d'allò de Xile tenia res a veure.

I per últim, Opino Media.
N'hi ha un procés obert en Benidorm.
Vosté ens ha dit hui que no ha sigut citat, que no està imputat, que era soci d'eixa empresa.
I, per tant, amb relació a eixe contracte, vosté a data de hui no té ninguna vinculació.

Però mire, -i acabaré amb açò- és un poc difícil d'entendre que l'administrador d'Opino Media que firma el contracte en Benidorm, firme este contracte per a finançar al PSPV.
Que l'administrador d'Opino Media firma un contracte amb l'administració de Benidorm, governada pel Partit Socialista, per a finançar el Partit Socialista.
I eixe administrador és un militant del Partit Popular.
Fins a quin nivell de degradació anem a caure per a seguir sostenint esta gran mentida.

I per tant, jo, senyor Tiller, agrair-li la seua intervenció, les seues explicacions, considerar que ha complit amb la seua obligació.
Però lamente molt que hui estiga vosté ací per a respondre del que és una patranya i una gran mentida muntada pel Partit Popular.

El senyor president:

Gràcies, senyora Peris.

Per acabar este torn, el senyor Ibáñez pel Grup Popular, huit minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, gracias presidente.

Entiendo la irritación de algunos grupos parlamentarios.
Yo le quería preguntar si le parece una patraña y una mentira que en una resolución judicial se diga que: Â«Conforme al contenido del informe-análisis policial de la documentación aportada, indiciariamente nos podríamos encontrar ante unos hechos de financiación irregular de dos formaciones políticas: PSPV, Bloc-Compromís, además de hechos constitutivos de falsedad documental con carácter continuado.
Â»

Le quiero preguntar si le parece también una patraña que la Brigada Central de Investigación de Blanqueo de Capitales y Anticorrupción diga que: Â«En consonancia con las hipótesis propuestas en escritos anteriores remitidos por el grupo investigador, según la cual, partidos políticos podrían estar derivando el pago de sus facturas a terceras empresas a cambio de recibir adjudicaciones de contratos públicos incurriendo, de este modo, en delito de prevaricación, malversación de caudales públicos, entre otras figuras, estas investigaciones se presentan muy complejas.
Â»

¿Le parece una patraña y un invento del Partido Popular?
¿Qué valor le da usted a las resoluciones judiciales y a los informes de la Brigada Central de Investigación de Blanqueo de Capitales y Anticorrupción?

El senyor Tiller Fibla:

Vamos a ver, yo no he leído las resoluciones judiciales…

La senyora Peris Cervera:

Senyor president, perquè si no acabarem mal.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¡Oiga!

La senyora Peris Cervera:

No es pot fer referència en esta comissió -estic parlant amb el president- d'un document que esta comissió no té i que no coneguem ningú.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Vamos a ver, te remito a Metro y a todo lo que quieras, si quieres.

La senyora Peris Cervera:

Vamos a ver, vamos a ver.
(Veus) No, si vuelves a hacer referencia al informe de la policía.
.
.

El senyor president:

Senyora Peris.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Haré referencia a lo que quiera.
Ya está.

El senyor president:

Senyora Peris.

La senyora Peris Cervera:

Sigue haciendo la referencia porque mañana hablaremos de este tema.
No podéis.
(Se sent una veu que diu: Â«Pero eso es una amenaza.
Â»)

El senyor president:

Senyora Peris.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Aquí hemos estado en comisiones de investigación… (Se sent una veu que diu: Â«Es una amenaza judicial, es una amenaza judicial.
Â»)

El senyor president:

Senyora Peris, no té vosté la paraula.
(Veus)

Senyora Peris, (veus) senyora Peris, (veus) vosté ha apel·lat a esta presidència per algun motiu…

El senyor Ibáñez Bordonau:

Es normal que se enfade.
Claro.

El senyor president:

…per algun motiu.
Vosté ha apel·lat a esta presidència per algun motiu, d'acord?
(Veus) Sí, bé.

El Grup Popular esta fent ús del seu temps per a formular el que el Grup Popular determine (Veus) i si n'hi ha alguna derivació legal vosté tindrà la seua oportunitat per a expressar-ho.
Però ací en l'objecte de la comissió ens hem de sentir lliures per a expressar-se en els termes que vulguen.

Jo sé que està llegint un full, no sé si està llegint una resolució judicial o si són unes fotocòpies o què són.
En tot cas,

La senyora Peris Cervera:

Està parlant de l'informe de la policia.
.
.

El senyor president:

Bé, en tot cas, els informes.
.
.

La senyora Peris Cervera:

.
.
.
la informació que tenim en esta comissió (Inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Senyora Peris!
Senyora Peris!
En tot cas eixos informes han sigut filtrats a la premsa, parcialment, totalment, bé.
.
.

La senyora Peris Cervera:

No, no, no.

El senyor president:

Sí, bé.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

El informe de la policía está colgado.
Si lo tiene la señora Cabedo.
Si lo tiene la señora Cabedo también.
(Veus)

La senyora Peris Cervera:

Ja, no anem a passar més per este (Inintel·ligible) .
.
.
(Veus)

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien.
Puedes irte.

El senyor president:

Vosté determine…

La senyora Peris Cervera:

Porque es una situación de enorme indefensión para los grupos.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, sí, bueno.

La senyora Peris Cervera:

Está bien que somos diputados, que estamos todos trabajando.
(Veus) Pero no se puede jugar con las cartas marcadas, no se puede jugar con las cartas marcadas.

El senyor president:

Senyora Peris, no té vosté la paraula… Si… Jo ja li he explicat, segons el criteri d'esta presidència, com anirà a continuar el debat.
Vosté, de les coses que ací se'n deriven pot prendre les decisions que vosté vullga.

Però ara estem emparats pel treball que estem fent ací, de control polític i cadascú de nosaltres ens atendrem a les conseqüències que d'eixa expressió es deriven.
I Vosté.
.
.

La senyora Peris Cervera:

Jo li estic demanant amparo, president.

El senyor president:

Vosté exercirà posteriorment.
.
.

La senyora Peris Cervera:

Li estic demanant (Inintel·ligible) .
.
.
amparo.

El senyor president:

Jo no tinc els elements per avaluar si el que està fent el senyor Ibáñez és constitutiu d'un delictiu.
Si vosté vol indagar en eixa qüestió, pot fer-ho a continuació.
(Veus) Jo ara, jo ara vaig a continuar amb el desenvolupament normal de la comissió.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, ¿pero me va a dar el tiempo?

El senyor president:

L'he parat després, tindrà un minut més.
(Veus)

El senyor Tiller Fibla:

Yo, ya le he dicho.
Yo no tengo ningún conocimiento de ninguna resolución judicial, ni de lo que dice la brigada central, ni de absolutamente nada.

Lo que sí que en principio, a mí lo que me extraña es que todo esto se haya montado sobre unas fotocopias con tachaduras.
Es decir, por lo tanto, yo no sé qué es lo que hay ahí detrás.
Pero ya me extraña que se abra todo un procedimiento en base a unos documentos que son fotocopias, y encima están tachadas.
Eso ya es, en principio, extraño.

Y vuelvo a repetir, me extraña todavía más el que ustedes piensen que una empresa que lo ha perdido todo, que unos socios que están en la indigencia, prácticamente, se dedicaran a financiar partidos políticos.
Es que a mí esas cosas no las entiendo.

Y yo soy consciente, mientras yo estaba allí, yo no vi absolutamente ninguna cosa irregular, pero para nada.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Evidentemente, yo no genero opinión.
Yo lo único que hago es leer, como le he dicho, y, por lo tanto, yo puedo estar de acuerdo con usted de que hay muchísimas empresas que la gente se juega su patrimonio y acaba quebrado.
Pero no es menos cierto que hay una investigación judicial y ha habido una investigación policial, y de la misma se deriva lo que hemos leído.
Y por lo tanto, no es opinión de quien le habla sino, simplemente, me remito a transcribir lo que en ese papel pone.

Usted, es cierto que -le agradecemos su presencia aquí-, pero hombre tiene una…, pues un conocimiento un poco selectivo de las cosas.
Le he hecho 12 preguntas y he tenido las siguientes respuestas: Ninguno, ni idea, no lo sé, no lo sé, no había ningún extra, no, no, no lo sé, no lo sé, no lo sé.

Hombre hay alguna cuestión que chirría y se lo digo con toda la sinceridad del mundo.
Usted ha pasado casi de puntillas en alguna cuestión que es tan fácil de saber como entrar y comprobarlo.
Fíjese, usted a Alberto Gomar no lo conocía prácticamente de nada, era tal.
Resulta que…

El senyor Tiller Fibla:

No, no, yo no he dicho eso.
Yo he dicho que lo conocía de Gandía…

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, bueno, que tenía una cierta amistad pero muy poco…

El senyor Tiller Fibla:

…pero no era amigo suyo

El senyor Ibáñez Bordonau:

Bueno, eran socios, eran socios.
Es más…

El senyor Tiller Fibla:

No, no estamos hablando de antes de entrar a Crespo Gomar.
Claro que conocía a Alberto Gomar cuando entré a trabajar en Crespo Gomar pero, anteriormente a trabajar en Crespo Gomar, no lo conocía.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No lo conocía de nada.

El senyor Tiller Fibla:

Le conocía, hombre, de haberlo visto por Gandía.
Pero no tenía ninguna relación de amistad, ni había trabajado con él para nada.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien, porque…

El senyor Tiller Fibla:

No, no.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…usted, ¿es cierto que fue administrador solidario de Opino Media justo antes de las adjudicaciones de Benidorm?

El senyor Tiller Fibla:

No.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Es falso?

El senyor Tiller Fibla:

Es falso.
Yo fui sub…, bastante después.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Usted no fue?
Le he dicho que es tan sencillo como comprobarlo.

El senyor Tiller Fibla:

Sí, sí, sí, puede ir al registro mercantil, claro.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, sí, sí.
Usted…

El senyor Tiller Fibla:

Más le voy a decir…

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Me deja un momento que le haga la pregunta?

El senyor Tiller Fibla:

Sí, sí.
Es para informarle.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Usted es nombrado administrador solidario el 4 de agosto de 2010, 4 de agosto de 2010.
La adjudicación es posterior al 4 de agosto de 2010.
Es que es tan fácil como saberlo.
Es decir, espero que no toda su comparecencia haya sido en este tenor.

El senyor Tiller Fibla:

No, no, que no es así.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Porque está faltando… ¿No es así?
¿Es decir, es falso?
¿Usted no fue administrador solidario el 4 de agosto de 2010?

El senyor Tiller Fibla:

Yo fui administrador solidario de Opino Media…

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, claro, estoy hablando de Opino Media.

El senyor Tiller Fibla:

…pero la adjudicación de Benidorm es anterior.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Cuándo fue?

El senyor Tiller Fibla:

Pues a principios del 2010.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿A principios de 2010?
Muy bien.
Entonces es falso que usted fue administrador, justo antes que eso…

El senyor Tiller Fibla:

Vamos a ver, quien firma el contrato es el administrador en ese momento.
Y el administrador en ese momento…

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Quién firma el contrato?

El senyor Tiller Fibla:

Carlos Bisquert.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Carlos Bisquert.

El senyor Tiller Fibla:

En el contrato de Benidorm lo firma el administrador Carlos Bisquert.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Y usted era administrador solidario entonces?

El senyor Tiller Fibla:

No.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿No era administrador solidario?

El senyor Tiller Fibla:

Era Alberto Gomar y Carlos Bisquert.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy bien.

Usted ha dicho aquí que no entiende por qué, a pesar de que yo le he preguntado: Oiga, cuando usted entró, la verdad es que la empresa tuvo un movimiento bastante espectacular en negocios, empezó a contratarse bastante con entidades del punto de vista públicas.
Y usted dice: hombre, no tengo nada que ver.
Esto tampoco es opinión mía, pero es verdad que entre 2008 y 2009 en el Gobierno de España, gobernado por el Partido Socialista, se contrata una serie de contratos de publicidad en ministerios como el de la Vivienda, en Sanidad, en Consumo, con Crespo Gomar.
¿Eso usted lo conoce o no?

El senyor Tiller Fibla:

La referencia sí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Lo conoce de referencias.
Muy bien.

De la desalinizadora de Torrevieja y el agua del Júcar, el programa que presentaron.

El senyor Tiller Fibla:

El programa del Júcar yo no estaba en ese momento.

De la desalinizadora de Torrevieja y de Denia he dicho que colaboré en las exposiciones.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿En qué año fue eso?

El senyor Tiller Fibla:

A principios de 2008, aproximadamente.
Pero colaboré muy puntualmente.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Y qué opinión tiene que en la investigación policial le pongan a usted como epicentro de contacto entre las adjudicaciones al gobierno y usted.

El senyor Tiller Fibla:

Yo le he dicho que no tengo ninguna información sobre la resolución judicial, por lo tanto no tengo opinión sobre eso.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Le sorprendería que…?

El senyor Tiller Fibla:

Mucho.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Le sorprendería mucho.
¿Por qué?

El senyor Tiller Fibla:

Pues porque no tengo ninguna relación.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Usted no tiene ninguna relación?

El senyor Tiller Fibla:

Ninguna relación.
Ya le dije que yo no participé en los concursos a los cuales se presentó Crespo Gomar en los ministerios, porque no se presentaron solamente los (inintel·ligible) …, creo que se presentaron muchísimos más.
Y yo, vuelvo a repetir, que yo en aquella época no estaba allí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Usted antes ha relatado, citando un medio de comunicación, una serie de empresas que eran clientes de Crespo Gomar.
Se ha olvidado de Hostimar 2000, de Metrovacesa.
Esas también han salido en prensa.
¿Esas no…?

El senyor Tiller Fibla:

Yo he leído…

El senyor president:

Vaja acabant, senyor Ibáñez.

El senyor Tiller Fibla:

Yo he leído lo que ponía…

El senyor president:

No, no, he parat el temps.

El senyor Tiller Fibla:

La relación de clientes de Crespo Gomar yo no la sé.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Dígame una cosa.
¿Qué le parece que todos los trabajadores de Crespo Gomar hayan declarado que ninguno de ellos ha realizado trabajos para estas empresas que le acabo de citar?

El senyor president:

Esta ha sigut l'última pregunta.

El senyor Tiller Fibla:

Pues porque yo creo que, en principio, ya les he dicho que los trabajadores no tenían por qué saber las empresas con las cuales se trabajaba, porque cada uno trabajaba con una determinada empresa.
Nadie, ningún trabajador, a no ser que fuera del área económico-administrativa, podía saber eso.
No hay más.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Menos la de económica-administrativa.
Esa sí ¿no?

El senyor Tiller Fibla:

Sí.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Vale.

El senyor president:

És closa la sessió.

(Se suspén la reunió a les 19 hores i 30 minuts)