Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para5 {
text-align:justify;
}
.para2 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
.para4 {
text-indent:28,35px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Afers Europeus realitzada el
dia 15 d'abril de 2008.
Comença la reunió a les 16
hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor Antonio Clemente Olivert.
Reunió número 2.

Pregunta 52 i 53 al conseller de Presidència,
senyor Vicente Rambla Momplet, sobre el Comité Valencià
d'Afers Europeus, que formula la diputada senyora M.
ª
José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 11.
622 i
11.
623, BOC número 46)

El senyor president:

Señoras y señores diputados, vamos a dar
inicio a la Comisión de Asuntos Europeos.

Damos, en primer lugar, la bienvenida al
vicepresidente primero, y le agradecemos su presencia en esta
comisión.
Y, a continuación, señora secretaria,
¿quiere proceder a pasar lista?

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Muchas gracias, señora secretaria.

Procede ahora el primer punto del orden del día:
lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
Puesto
que la reunión anterior fue una reunión constitutiva, no
procede la lectura del acta.

Si sus señorías no tienen inconveniente
pasamos al segundo punto.
Preguntas.
.
.
, como acordó la mesa, se
realizan tres agrupaciones, estas corresponderán a la 52-53.

Por parte del Grupo Socialista tiene la palabra la
representante del Grupo Socialista.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Les preguntes són: ¿en quina data es
crearà el Comité Valencià d'Afers Europeus, i
quan entrarà en funcionament?
¿I quina composició
tindrà el Comité Valencià d'Afers Europeus, i
quin criteri se seguirà per a la seua elecció, nomenament?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Señor vicepresidente primero.

El senyor Conseller de Presidència:

Muchas gracias.

Muy buenas tardes.

En relación a las preguntas que formula la
señora Salvador, señalarle que el Estatuto de
autonomía, en su nueva redacción, dedica un título, en
concreto el título IV «Las relaciones de la Comunidad
Valenciana con la Unión Europea», regulando en este
título todos los derechos, que sin perjuicio de la
legislación estatal, le corresponden a la comunidad como
región dentro de la Unión Europea; entre ellos, pues, el
derecho a participar en los mecanismos de control, que el propio principio
de subsidiaridad establece en favor de los estados y de las regiones, y el
derecho también a participar en todos los procesos que establezca el
estado, en relación con la Unión Europea, fijando la
posición junto con otras regiones del conjunto de España.

Y, asimismo, dentro de ese título hay un
apartado, dentro de ese artículo 61, que establece las competencias
de La Generalitat, en concreto, la competencia exclusiva en el desarrollo y
ejecución de las normas y disposiciones europeas en el ámbito
de competencias.

Para garantizar el ejercicio de esos derechos y de
esos deberes que tiene la Comunidad Valenciana dentro de la Unión
Europea, se establece en el artículo 61.
5, de ese Estatuto de
autonomía, la creación de un comité valenciano para
asuntos europeos, al que usted se refería en la pregunta.

Este Estatuto configura el comité, antes
señalado, como un órgano de carácter consultivo,
encargado de asesorar y realizar estudios y propuestas para mejorar la
participación en las cuestiones europeas y plantear acciones
estratégicas de nuestra comunidad.

La creación de ese comité tiene que
realizarse a través de una ley aprobada en las Cortes.
Y el Consell
tiene previsto, próximamente, de forma inmediata, dando respuesta a
ese mandato estatutario, presentar ante estas Cortes nuevamente el Proyecto
de ley de creación del Comité Valenciano para Asuntos
Europeos.
Digo «nuevamente» porque se planteó al final
de la legislatura pasada y, por tanto, decayó, por
finalización de la misma, este anteproyecto.
Y el borrador de ese
anteproyecto que -como digo- remitiremos a las Cortes
próximamente, está prácticamente redactado.

Y en él -por concluir con la segunda de
sus preguntas- hace referencia a la composición de los
miembros de ese comité.
Y estará compuesto por personas, ya
sea de la administración autonómica o bien de la sociedad
civil, con competencias  y reconocido prestigio en el ámbito de
los asuntos europeos y, sobre todo, en ámbitos políticos,
académicos, parlamentarios, diplomáticos y económicos
que hayan destacado en su contribución o en sus relaciones con la
Unión Europea.
En la elección de esos vocales se
tendrá en cuenta, como no puede ser de otra forma, pues su
experiencia, su competencia académica y su conocimiento en la
realidad europea.

Y esto es lo que nos disponemos a hacer en
próximas fechas, remitiendo el anteproyecto a estas Cortes.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señora Salvador, tiene la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Com bé ha dit, senyor Rambla, el Comité
Valencià d'Afers Europeus està.
.
.
, la seua
creació està prevista a l'Estatut d'autonomia.
Però la realitat és que de l'Estatut d'autonomia
fins l'actualitat, tenim unes poques referències sobre la
creació d'este comité.

En primer lloc, recordar que vosté va anunciar,
el dia 19 d'agost, amb grans titulars, que La Generalitat crearia en
breu el Comité Valencià per als Afers Europeus.
Va anunciar
que es tractava d'un òrgan de caràcter consultiu, la
missió del qual seria assessorar i millorar la participació
de la Comunitat Valenciana en les qüestions europees i plantejar
accions estratègiques que consoliden la nostra presència en
la Unió Europea.

També va dir, senyor Rambla, que amb
l'aprovació de l'Estatut, la Comunitat Valenciana, doncs
havia iniciat una etapa marcada per la consagració i reconeixement
de la presència i participació activa de la nostra
regió en l'exterior i, en especial, en el desenvolupament del
procés de construcció europea.

També, per la premsa, hem conegut que
d'eixe comité formaran part totes les conselleries, la
delegació de la Comunitat Valenciana a Brussel·les, el
Consell Valencià del Moviment Europeu, la Federació
Valenciana de Municipis i Províncies, les organitzacions sindicals,
les associacions agràries, les organitzacions empresarials de
caràcter intersectorial, les cambres de comerç i tres
representants de la societat amb reconegut prestigi i experiència en
els afers europeus.

Per cert, ens agradaria que especificara quin
procés de selecció utilitzarà per a
l'elecció d'eixos tres representants de reconegut
prestigi, si el de mèrit i capacitat, o eixe procediment digital al
que vostés tant recorren.
De moment tenim paraules, i la veritat que
poca credibilitat, com li he dit, només dos referències, la
de l'Estatut d'autonomia i la d'un comunicat de premsa
d'agost de 2007.

Potser tenim un tercer punt de referència, i
és el projecte de pressupost, finalment pressupostat, de l'any
2008 de la Generalitat valenciana.
Perquè suposem que per crear un
organisme d'estes característiques vosté
necessitarà comptar amb una partida pressupostària.
Hem
buscat i vàrem buscar el pressupost destinat a este organisme,
alguna partida pressupostària específica, i no en
vàrem trobar cap; és a dir, zero euros.
Per tant, la seua
voluntat política, l'any 2008, deixa molt que desitjar.

El Grup Parlamentari Socialista vàrem presentar
una esmena per tal que s'aportaren (inintel·ligible) .
.
.
euros, que, almenys, doncs simbolitzaren
l'aposta del Consell per la creació d'este organisme de
manera immediata, tal com vosté va anunciar.
Però lamentem
que el seu grup parlamentari votarà que no.

No entenem, per tant, senyor conseller, que dels tants
projectes que preveu al seu programa electoral, només dos
s'han anunciat d'immediata creació, entre ells este i no
disposen ni un euro per a la seva entrada en funcionament.
Hem de pensar
que la seua conselleria està un poc abandonada.
Demostren
vostés, de manera ben clara, que com no tenen voluntat
política, no poden crear-lo i, molt menys, dotar-lo de contingut.

Si està prevista la seua creació a
l'Estatut d'autonomia, doncs creen-la; comptaran amb tot el
suport d'este grup parlamentari.
Però necessitem saber:
¿quan es crearà?
, ¿quina data de creació ens
pot avançar?
, ¿amb quin pressupost comptarà?
I,
sobretot, que deixe d'utilitzar el futur com a temps verbal i comence
a utilitzar un poc més el present, perquè ja serà la
tercera vegada que ens anuncia este Comité Valencià
d'Afers Europeus.
.
.

El senyor president:

Perdone, perdone un momentito.
No, no.
Perdone,
señora Salvador.

Por favor, señores diputados.

Perdone.

La senyora Salvador Rubert:

Moltes gràcies, havia finalitzat.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señor vicepresidente.

El senyor Conseller de Presidència:

Muchas gracias.

Moltes gràcies, senyora diputada.

No li càpia cap dubte que en molt breus dates
tindrem ací este avantprojecte de creació del Comité
d'Afers Europeu, el que se va comprometre el Consell de La
Generalitat i que té el seu origen en l'Estatut
d'autonomia.

Este Comité Valencià d'Afers
Europeus.
.
.
A més, ja va demostrar este govern la voluntat, o,
almenys, no en este cas, en este govern, però sí el govern
anterior del Partit Popular la seua voluntat de posar-lo en marxa, i de fet
se va presentar en Les Corts.
Ara anem a tornar-lo a presentar amb alguna
xicoteta modificació, però fonamentalment amb el mateix
esquema i utilitzant, como no pot ser d'altra manera, per a
seleccionar les persones que formen part d'este comité, doncs,
els criteris d'experiència, de competència
econòmica i coneixement.
Són els únics criteris que
coneixem per a incorporar persones de prestigi a este comité.

També vull aprofitar per a dir-li que cap
Estatut d'autonomia conté la creació d'una
institució similar, que contribuirà a enriquir les que en
este moment ja existixen, dins del conjunt de relacions que tenim en la
Unió Europea, fonamentalment en la delegació de la comunitat,
en la Unió Europea, i en la recentment creada Comissió
Interdepartamental de Relacions Externes, que és una comissió
formada per distintes àrees del govern, que servirà de base
també a este Comité d'Afers Europeus que -com
dic- en pròximes dates vorà la llum en estes Corts.
I
que confie tindre eixa llei i el recolzament del seu grup parlamentari.

Moltes gràcies.

Pregunta 54 i 55 al conseller de Presidència,
senyor Vicente Rambla Momplet, sobre l'Observatori de
Polítiques Europees, que formula la diputada senyora M.
ª
José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 11.
624 i
11.
625, BOC número 46)

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Para plantear, señora Salvador, las preguntas.
El siguiente bloque de preguntas, que son la 54 y la 55.

La senyora Salvador Rubert:

¿Quina composició tindrà
l'Observatori de Polítiques Europees i quin criteri se
seguirà per a la seua elecció, nomenament?
¿I en quina
data es crearà l'Observatori de Polítiques Europees,
quan entrarà en funcionament, i quins objectius i finalitat
tindrà?

Gràcies.

El senyor conseller de Presidència:

Doncs.
.
.
pràcticament podria repetir el que
abans he dit.
Este observatori estarà dins d'eixe
avantprojecte de llei que crearà el Comité d'Afers
Europeus, i estarà compost pel personal tècnic que, dependent
de la Secretaria Autonòmica competent en matèria de relacions
amb la Unió Europea, se designe a l'efecte, pel president de
l'observatori.

I que, bé, tindrà funcions molt clares
com a sistema d'alerta de tots els projectes i totes les iniciatives
que en la Unió Europea se posen en marxa, per a partir d'eixe
observatori i el coneixement del que es produïsca en
l'àmbit de la Unió Europea posar en marxa totes les
iniciatives de relació, legislatives o polítiques que siguen
necessàries per a poder seguir tenint una important presència
de la nostra comunitat en Europea, i, sobretot, per a poder seguir tenint
Europa una important presència, fonamentalment a través dels
fons europeus, per a les iniciatives que posa en marxa la Comunitat
Valenciana, siga l'administració autonòmica o siga
l'administració local.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señora Salvador, para réplica o
aclaraciones.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé, senyor Rambla, ha de saber que eixa
Comissió Interdepartamental de Relacions Externes, a la qual ha fet
referència, no és de nova creació; es va crear a
l'any 2000.
Ara s'ha modificat, a l'any 2007.
I li
recorde que des de l'any de la seua creació, en l'any
2000, l'ha convocada una vegada.
Espere que siga un poc més, a
partir d'ara, eixa nova convicció europeista que ha emergit en
el Partit Popular, doncs es faça convocar amb més
assiduïtat esta comissió.

Dit açò, dir-li que la creació
d'este Observatori de Polítiques Europees, doncs és
fruit de la falta de planificació de la seua conselleria en
matèria de relacions amb la Unió Europea, i les relacions
exteriors en general.
La conseqüència és que funcionen,
doncs a colp d'anunci, que servix de titular d'un dia i
desapareix per sempre més al dia següent.
I això ha
passat amb este Observatori de Polítiques Europees.

Això fa que vosté, després
d'anunciar el Comité Valencià d'Afers Europeus
-que està previst a l'Estatut, com hem dit, i, per tant,
no és una creació al marge estatutari-, doncs el que ha
de fer és complir, primer, amb l'Estatut d'autonomia.
I
el problema que tenen és que no tenen ni un euro, ni per a crear el
Comité Valencià d'Afers Europeus, i tampoc per a crear
l'Observatori de Polítiques Europees; o no ho sé si
és que vosté espera, doncs, tindre un conjunt de
professionals que treballen de manera altruista o gratuïta en este
observatori.

La realitat, senyor Rambla, és que com
vosté tampoc tenia molta cosa que informar el dia de la seua
compareixença a l'inici d'esta legislatura en
relació a la qüestió relativa a la Unió Europea,
doncs va anunciar la creació d'este Observatori de
Polítiques Europees.
Pareix una cosa més casual que una altra
cosa.

Aleshores, senyor conseller, ens trobem de nou amb una
idea llançada a l'aire, sense molt de criteri i
justificació, i, clar!
, tampoc té pressupost, com pot ser
habitual.
Este grup parlamentari, igual que en el Comité
Valencià d'Afers Europeus, també vam buscar el
pressupost al projecte de pressupostos de 2008; va trobar zero euros; i
també vam presentar una esmena de (inintel·ligible) .
.
.
euros perquè vosté creara este
organisme que ara tanta importància li dóna.
I va dir,
també, el seu grup parlamentari, també va dir que no.

Per tant, estan fent de la seua política, en
matèria de relacions amb la Unió Europea, la
incoherència.
Eixa és la seua bandera, de la seua
política amb la Unió Europea.

Potser siga important la creació d'este
observatori, sempre que estiga dotat, primer, de professionals adequats, i
no acabe sent un chiringuito de contracció digital, i servisca per a estar al
corrent de totes aquelles decisions normatives o no que es decidisquen a
Brussel·les i afecten o bé competències transferides a
l'autonomia directament o tinguen alguna repercussió sobre els
interessos de la Comunitat Valenciana.

No tenen un projecte clar, com li he dit, en
matèria de relacions amb la Unió Europea.
Si el tingueren,
tindria sentit este observatori.
Per tant, li demanem claredat i
concreció, igual que en el cas anterior, una data clara de
fixació i creació d'este observatori de
polítiques europees.

I també ens agradaria saber en quina part de
l'organigrama de la seua conselleria estaria adscrit este futurible
observatori i si va a comptar amb els centres de documentació
europea de les tres universitats de la Comunitat Valenciana, que
són, crec, la Universitat Jaume I, la Universitat d'Alacant i
la Universitat de València.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señor vicepresidente.

El senyor conseller de Presidència:

Sí voldria fer una observació com a
prèvia.
I és que sense menysprear cap de les delegacions que
qualsevol regió espanyola té en l'àmbit de la
Unió Europea, jo he de dir amb satisfacció, i no és
cap mèrit d'este vicepresident, perquè porta uns mesos
al front de les responsabilitats en les relacions amb la Unió
Europea, que crec que tenim una delegació de la Comunitat Valenciana
a Europa que, sincerament dic, no la canviaria per qualsevol altra
d'altres regions.
Crec que som la comunitat que més
iniciatives està fent dins l'àmbit de la Unió
Europea, però no solament del conjunt de regions espanyoles,
sinó del conjunt de regions d'Europa.
Tenim una important
presència en totes les àrees.

L'obtenció de fons europeus per als
nostres ajuntaments i per La Generalitat està per damunt de
qualsevol altra regió de característiques similars a la
nostra.
Ja no vull dir altres regions amb menys població o menys
importància relativa, si es pot dir aixina, des del punt de vista
polític, pel país d'origen de què puguen ser.

I, per tant, per a tranquil·litat de sa
senyoria, sí que vull destacar-li la importància de la nostra
delegació.
I a més, li invitaria que es desplace a
Brussel·les, puga conéixer eixa delegació.
Li podem
organitzar reunions amb altres delegacions perquè veja i compare els
treballs que s'estan fent, i que, a més, estic segur que al
llarg d'esta vesprada tindrem l'oportunitat de comentar-ho.

I a més, eixa relació amb Europa no
és tan sols a través d'una delegació, d'un
director general i uns funcionaris, sinó és també la
implicació d'una Fundació Comunitat
Valenciana-Regió Europea, on estan organismes i empreses de distints
àmbits i sectors de la nostra comunitat, que tenen una
participació directa demanant quines són aquelles
qüestions que els interessa i quines actuacions, en matèria de
pressió o de relació, cal fer en l'àmbit de la
Unió Europea per a obtindre recursos o recolzament a les iniciatives
que es vullguen plantejar des d'esta comunitat autònoma.

Eixa Fundació Comunitat Valenciana-Regió
Europea, eixa delegació que tenim dins la Unió Europea, esta
comissió interdepartamental per a tindre una actuació
també coordinada de tots els departaments de La Generalitat, que
és veritat que no es nova.
.
.
El que passa és que he dit
allò de nova perquè nova és la meua
participació en ella, però, efectivament, no és nova.
A més, ara la creació d'este comité
d'assumptes europeus, que sense cap dubte contribuirà a
enriquir la posició i les iniciatives i les demandes que cal
plantejar.

I després un observatori, que este observatori
té com a funció fonamental el seguiment de totes estes
polítiques europees, persones estrictament dedicades a això.
Però no fa falta contractar nou personal.
Podem assignar durant un
temps -és a dir, amb una dedicació no completa,
però sí parcial- persones que estan en relació
amb la Unió Europea per a constituir este observatori.
No fa falta
comprar un edifici i contractar, com vosté diu, de manera digital,
que deu ser el sistema que vostés deuen utilitzar, perquè me
reclama contínuament eixa manera de contractar gent.
I que li
invitaria també que diga en quants dels organismes en què jo
estic utilitzem eixe sistema.

Però que el que volem és posar en marxa
organismes que siguen eficaços, no organismes que necessiten, com
dic, ni d'un gran edifici ni d'un gran equip de funcionaris,
sinó de persones amb experiència en relació amb la
Unió Europea, que facen un seguiment d'estes iniciatives, que
tinguen un servici de consulta perquè qualsevol persona
física o jurídica que vullga conéixer què
està passant hui en la Unió Europa, que organitze sessions de
treball per als funcionaris municipals o de La Generalitat que ho puguen
demanar, que puguen arrimar encara més a la societat valenciana les
actualitats de les polítiques europees.
.
.

El senyor president:

Señor vicepresidente.
.
.

El senyor conseller de Presidència:

.
.
.
i, sobretot, tindre un sistema d'alerta
que detecte què està passant en cada moment en
l'àmbit de la Unió Europea i de quina manera podem
incidir.

Moltes gràcies, president.

Pregunta 56, 57 i 58 al conseller de
Presidència, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre l'Oficina de
la Comunitat Valenciana a Brussel·les, que formula la diputada
senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE
número 11.
626, 11.
627 i 11.
628, BOC número 46)

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente primero.

Para el seguiente bloque de preguntas, 56, 57 y 58, la
señora Salvador tiene la palabra por un tiempo de cinco minutos.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

¿Amb quants treballadors compta l'oficina
de la Comunitat Valenciana a Brussel·les, i d'ells, quants
d'ells tenen relació contractual amb La Generalitat i quants
amb la Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea?

¿Quants treballadors de l'Oficina de la
Comunitat Valenciana a Brussel·les tenen relació amb altres
entitats que no siguen ni La Generalitat ni la Fundació Comunitat
Valenciana-Regió Europea, i quines són aquestes entitats?

¿Quina és, especificant si es tracta de
La Generalitat, de la Fundació Comunitat Valenciana-Regió
Europea o altra entitat, la modalitat contractual dels treballadors de
l'oficina de la Comunitat Valenciana a Brussel·les?

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señor vicepresidente.

El senyor conseller de Presidència:

Moltes gràcies.

Jo crec que com el que vosté vol saber
exactament són les persones, li vaig a fer un detall.

L'Oficina de la Comunitat Valenciana a
Brussel·les compta amb dos persones vinculades en una relació
contractual amb La Generalitat, una és un tècnic de
l'Institut Valencià de Finances i l'altra és un
tècnic de l'Institut Valencià de la Joventut.
Els dos
són funcionaris de carrera.

A més, tenim el delegat de la comunitat a
Brussel·les, que té el rang de director general i és
un alt càrrec de La Generalitat.

I després, després d'estos tres
que li acabe de dir, dos i el director general, hi han 27 treballadors de
la Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea, que estan
treballant també allí.
D'estes 27 persones, són
23 que tenen un contracte laboral indefinit amb la fundació, 3 amb
un contracte de servici i 1 amb un contracte en pràctiques.

A més, un d'estos treballadors realitza
actualment les seues funcions en el Comité de Regions com a expert
nacional destacat.

Alguns d'estos contractes, a més, han
sigut el resultat de la firma de convenis entre esta Fundació
Comunitat Valenciana-Regió Europea i entre aquelles organitzacions
que tenen vertader interés en tindre una fluida relació amb
la Unió Europea, com és l'Asociación Nacional de
Fabricantes de Fritas, Esmaltes y Colorantes Cerámicos, com
és l'Institut de la Mitjana i de la Xicoteta Indústria
Valenciana o com és la Federació Empresarial
Metal·lúrgica Valenciana.

I a més, hi ha dos treballadors, a més
dels que li he dit, que fan funcions d'agents d'ocupació
i desenrotllament local de la Mancomunitat de la Ribera Alta i de la
Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
És a
dir, són persones que estan treballant a Brussel·les, que
estan dins de la delegació, però que són persones
destacades d'altres organitzacions o d'altres institucions, amb
la finalitat exclusiva de destinar-se a les iniciatives que plantegen estes
organitzacions que els dic.

I a més, com no pot ser d'altra manera,
hi han puntualment alguns becaris que acudixen en períodes de tres o
sis mesos, enviats per alguna delegació per a formar-se o per a un
projecte concret o el que siga.
Però la relació que li he
comentat abans és la de les persones estables que estan treballant
en la Unió Europea.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente primero.

Señora Salvador, tiene usted la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Fa uns quants mesos es publicava en un mitjà de
comunicació escrita ací a la Comunitat Valenciana que
l'oficina establerta per La Generalitat a Brussel·les,
constituïda en l'any 1989 com a delegació institucional
de la Comunitat Valenciana, emprava 42 persones.
L'oficina
paral·lela establida per la Generalitat de Catalunya a
Brussel·les tres anys abans era atesa per 19 persones.
La del
País Basc, de l'any 1986, emprava 14 persones.

Les delegacions que les regions i ciutats espanyoles
han establit a Brussel·les solen ser molt més nombroses que
les de les capitals o regions d'altres països europeus,
però cap com la valenciana.
De fet, de Presidència.
.
.
s'indicava en aquell mitjà de comunicació que del
govern valencià només depenien 8 empleats, del total de 42.

També aquell mitjà de comunicació
feia referència a algunes altres regions europees i quin era el seu
nombre d'empleats en les diferents oficines.
La regió italiana
d'Abruzzo, per exemple, amb 1,3 milions d'habitants, tenia una
oficina des de l'any 1999 que era atesa per 4 persones.
La ciutat de
Berlín, implicada en el conglomerat de Ciutats per la
Cohesió, va establir una oficina a Brussel·les en l'any
1999, que era atesa per 2 persones.
El land de Brandemburg, que englobava a Berlín, tenia la
seua pròpia oficina amb 11 empleats.
I l'oficina de Catalunya
a Brussel·les, a través del Patronat Català Pro
Europa, un consorci promogut per la Generalitat de Catalunya que
incloïa les institucions administratives, universitats, cambres de
comerç i caixes d'estalvi, doncs emprava 19 treballadors.

Les prioritats de la populosa oficina de la Comunitat
Valenciana en la capital europea, com vosté indicava, eren el medi
ambient, el transport, l'energia, la investigació i el
desenvolupament.

I després també fer referència al
cas de Castella-Lleó, creada l'oficina a Brussel·les en
l'any 1997, on s'empraven i s'empren en
l'actualitat 10 treballadors.

Per tant, em sorprén que l'oficina
valenciana a Brussel·les tinga més treballadors que
diplomàtics té el Ministeri d'Afers Exteriors, la qual
cosa estaria justificada, entre cometes, si la nostra oficina desenvolupara
un volum de treball que aixina ho requerira.

Però també des d'este grup
parlamentari se li va fer una pregunta per escrit sobre quina era
l'activitat de l'oficina valenciana a Brussel·les des de
l'any de la seva creació, i ens ha sorprés que si esta
resposta és de desembre de l'any 2007, ens contestara en a
penes quatre folis l'activitat de l'oficina valenciana a
Brussel·les, des de l'any de la seua creació.

Per citar alguns exemple, a l'any 1999,
només participacions, fòrums i seminaris i enviaments de
documentació i informació sobre convocatòries i
programes de la Unió Europea relatius a desenvolupament empresarial,
comerç i turisme.
Açò només de l'any
1999.

L'any 2000 es van realitzar assistències
institucionals a representació i alts càrrecs de la comunitat
per a la seua participació en el Comité de les Regions.
Com a
segona activitat de l'any 2000, enviament de documentació i
informació sobre convocatòries i programes de la Unió
Europea o diverses reunions i seminaris.
Tot açò era
l'activitat de l'any 2000.

En l'any 2003, ens indiquen que tota
l'activitat de l'oficina valenciana a Brussel·les va ser
aconseguir que la Comissió Europea obligara Polònia a baixar
l'IVA del 24% al 7% als cítrics valencians.
Recordar-li que
això ho fa l'estat, no ho fa la comunitat autònoma.
I
una altra de les activitats de l'any 2003 era que l'oficina del
Consell a Brussel·les s'ha convertit en un referent en la
promoció de la cultura, la identitat i la gastronomia valenciana.

Després, l'any 2004, aconseguir que el
valencià es poguera utilitzar en les institucions,
organització de reunions amb comissaris europeus.
Això
és tota l'activitat de l'any 2004.
I aixina,
etcètera, etcètera, és l'activitat que
vostés diuen té l'oficina valenciana a
Brussel·les.

Per tant, no pareix que estiga justificada la
presència de tant personal.
No vindria mal, senyor Rambla, un poc
més de transparència en el desenvolupament de les activitats
a l'oficina valenciana de Brussel·les.
Perquè,
evidentment, el que vostés mateixos ens han explicat
l'activitat no és gens extraordinària en
l'oficina valenciana a Brussel·les.

Aleshores, si han d'estar, i han d'estar
d'esta manera tan massiva, amb 42 treballadors, fixen de veres
objectius clars per a esta oficina i, sobretot, per a millorar la
projecció de la Comunitat Valenciana a la Unió Europea.
I que
d'ací a uns mesos ens pugam vore una altra vegada en esta
comissió i li pugam preguntar al grau de consecució de cada u
dels objectius que vosté s'ha marcat en l'oficina
valenciana a Brussel·les.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señor vicepresidente primero, tiene la palabra.

El senyor conseller de Presidència:

Si vol que li diga exclusivament els treballadors que
tenim directament adscrits dins de l'organigrama funcionarial de la
delegació, només li n'haguera dit dos, que són
els que n'hi han.
Vull dir, jo li he volgut donar
l'explicació de tots els que tenen alguna relació.
No
sé si estes comunitats autònomes que vosté me diu
també està parlant de totes les persones que, destinats per
distints organismes, en determinat moment estan en la Unió Europea.

Però, en tot cas, eixa no seria la
discussió.
Jo li dic amb tot el respecte: crec que vosté
està tocant d'oïda.
Vosté no ha estat a
Brussel·les, vosté no ha vist l'activitat que
s'està fent.
I per a tocar música, jo crec que cal
aprendre una miqueta de solfeig.

Per tant, la invite .
.
.
reitere eixa
invitació, que vaja allí a la Unió Europea i que veja
l'activitat que està fent-se des de la nostra
delegació.

La nostra delegació, perquè vosté
tinga només una xicoteta referència, no me pot parlar de les
activitats de l'any 1999.
Estem parlant de l'any 2008, han
passat quasi deu anys.
I hui li puc dir que la nostra delegació
està cooperant amb 109 regions de la Unió Europea, a
través de 241 consorcis, en matèria de medi ambient,
d'innovació, d'agricultura, de formació o de
desenrotllament sostenible.

Hui, la nostra comunitat està participant en 53
projectes europeus.
Hui, els projectes europeus aprovats en la passada
legislatura, entre 2003 i 2007, ha suposat per a la nostra comunitat quasi
60 milions d'euros en forma d'inversions directes
fonamentalment destinats a municipis de la nostra comunitat.

Hui, cada euro que invertix la nostra comunitat en el
personal i en la seu de la nostra delegació en Brussel·les
s'ha convertit en més de 200 euros, que s'han invertit
en àrees d'innovació, de transport, de medi ambient,
d'energia, de societat de la informació o d'assumptes
socials de la nostra comunitat.

Hui, en 18 projectes de caràcter medi ambiental
en marxa, la nostra comunitat es beneficia del 25% d'una quarta part
del pressupost del programa Life de medi ambient de tot el conjunt de la
Unió Europea, el que suposa més de 34 milions d'euros.
I des de l'any 2005, fa tan sol dos anys, la nostra comunitat, a
través d'esta delegació i la seua fundació, ha
publicat més de 1.
000 notes tècniques en butlletins
d'informació de la Unió Europea amb important
presència de la nostra comunitat.

Hui, a més, esta delegació està
prestant assistència tècnica directa a més de 30
projectes europeus d'investigació, desenrotllament i
innovació en els que participen els distints instituts
tecnològics de la nostra comunitat.
Esta delegació en
Brussel·les ha organitzat més de 50 exposicions
d'artistes valencians o d'iniciatives culturals de la nostra
comunitat, i més de 5.
000 persones han segut formades per esta
Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea.
I, a més,
la pàgina web d'esta delegació rep o ha registrat
més de 220.
000 visites des de la seua posada en marxa.

I tan sols fa una setmana que el president Camps va
estar en Brussel·les en el Comité de Regions, n'hi
havien dos iniciatives posades en marxa en este Comité de Regions en
la Unió Europea.
Una era de les regions o de les ciutats europees en
avantguarda de transport; n'hi havien huit capitals europees, una era
València, de les huit capitals europees, però no capitals de
país, sinó capitals de qualsevol regió, una era
València.
I després n'hi havia una gran
exposició, en el Comité de Regions, d'aigua, eixa gran
exposició exclusivament estava feta per la Comunitat Valenciana.

Per tant, li reitere el que abans li dia, vinga a la
delegació de la Comunitat Valenciana en Brussel·les.
Crec que
no tornarà a fer preguntes de l'estil que hui ha fet.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor vicepresidente.

Compareixença del conseller de
Presidència, senyor Vicente Rambla Momplet, per a informar i donar a
conéixer els continguts de l'informe que sobre la sequera i
l'escassesa d'aigua va presentar el president del Consell de La
Generalitat en el Comité de les Regions de la  Unió
Europea, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 13.
021)

El senyor president:

El siguiente punto del orden del día que es la
comparecencia, registro de entrada número 13.
021, del conseller de Presidencia para
informar y dar a conocer el contenido del informe sobre la sequía y
la escasez de agua que presentó el presidente del Consell de La
Generalitat en el Comité de las Regiones de la Unión Europea,
solicitada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Señora Salvador.
(Algú
diu: «No.
») Perdón.
Señor vicepresidente, tiene la palabra.

El senyor conseller de Presidència:

Muchas gracias, señorías.

La verdad es que no podía haber sido más
oportuna esa comparecencia, y la verdad es que me satisface comparecer hoy
aquí, y agradezco enormemente la oportunidad del Grupo Parlamentario
Socialista para dar cuenta del informe aprobado la semana pasada en el
pleno del Comité de Regiones de la Unión Europea.

El informe con el título «Afrontar el
desafío de la escasez de agua y la sequía en la Unión
Europea» fue defendido por el presidente de La Generalitat, y ha
obtenido un respaldo mayoritario para que las regiones europeas lo tengan
en consideración a la hora de planificar sus políticas
hídricas.
Este proyecto o este informe tiene una historia que
arranca en julio del año 2007, cuando la Comisión Europea
publica una comunicación sobre escasez de agua y sobre
sequía, (so d'un telèfon
mòbil) con el objeto de que se
presenten una serie de opciones políticas a nivel regional, nacional
y europeo para afrontar y paliar el desafío que se plantea como
consecuencia de la escasez de agua.

El Comité de Regiones y, por tanto, el conjunto
de regiones europeas tiene que posicionarse en relación a esa
comunicación de la Comisión Europea y decide elaborar un
informe y, para ello, hay que nombrar a un ponente, que tiene que ser uno
de los 440 miembros del Comité de Regiones.
Ese ponente.
.
.
es
elegido el presidente Camps, no hace falta que le diga, frente al
interés de otras muchas regiones de ser ponente en esta materia tan
importante a lo largo de la historia como es afrontar la lucha frente a la
escasez de agua.

Una vez elegida a la Comunidad Valenciana y, en
concreto, el presidente Camps, el pasado 2 de octubre de 2007 se
presentó en la Comisión de Desarrollo Sostenible del
Comité de Regiones el primer documento de trabajo, fue solo un
esquema para que las distintas regiones aportaran sus propuestas y, con
ello, configurar este informe.
Se les dio un cuestionario incluso, para que
pudieran marcar sus posiciones sobre los temas más importantes que
recogía esa comunicación de la Comisión Europea.

Posteriormente, con la información remitida por
las distintas regiones, se elaboró un proyecto de dictamen que fue
llevado nuevamente a esa comisión, a la Comisión DEVE, es
decir, a la Comisión de Desarrollo Sostenible del Comité de
Regiones.
Y el pasado 10 de enero del año 2008 fue presentado y
aprobado por la mayoría de los miembros de la comisión; por
supuesto, con las enmiendas correspondientes que fueron presentadas por
distintos grupos políticos con origen en diferentes países
para enriquecer el texto.

Una vez enriquecido ese texto, fue llevado, como
digo, al pleno del Comité de Regiones.
Llegamos, por tanto, a ese
dictamen, que aprobado por el pleno del Comité de Regiones el pasado
jueves, distingue expresamente entre sequía y escasez de agua.
Mientras que «sequía» significa una disminución
temporal de la disponibilidad de agua debida, por ejemplo, a la falta de
precipitaciones; la «escasez de agua» implica que la demanda de
este recurso supera los recursos hídricos explotables en condiciones
sostenibles.

Así este dictamen recoge la preocupación
de las regiones y de las entidades locales europeas, tanto del
Mediterráneo como de la Europa central y atlántica, ha
constatado fenómenos como años anormalmente secos,
depósitos y embalses agotados, dificultades con acuíferos
subterráneos, descenso de los niveles freáticos y cambios en
el régimen hidrológico.
Ante esta situación, el
dictamen asume además el compromiso de seguir afrontando ese
desafío de la escasez de agua y de la sequía, como
también lo hizo a través de la Convención de Naciones
Unidas que se celebró en Valencia de Lucha contra la
Desertificación.
En concreto, se refiere expresamente al
último informe de ese grupo intergubernamental de expertos sobre el
cambio climático, que fue presentado en Valencia el 17 noviembre
pasado, y que prevé que muchas áreas semiáridas de la
cuenca del Mediterráneo, como ocurre en nuestra comunidad,
sufrirá una disminución de recursos hídricos debido a
ese fenómeno.
Y este dictamen subraya que para luchar contra la
escasez de agua y la sequía, la prioridad absoluta es ir hacia una
economía que haga un uso eficiente, ahorrativo y sostenible del
agua.
Y «ahorrar» significa, además, ahorrar
energía.

Pero además el dictamen reivindica la
solidaridad, término este no muy utilizado dentro del conjunto de
España, y que esa solidaridad se les exige a los países
miembros afectados, y propone que la Unión Europea apoye a las
regiones en la cooperación y en la solidaridad en materia de agua.
En efecto, si bien las demarcaciones hidrográficas son el
ámbito fundamental de la planificación del uso de agua, este
principio no nos debe llevar a considerar insalvables determinados
problemas que superan los límites de una región o una
demarcación.
Por ello, el dictamen defiende una planificación
hidrológica coherente, en la que los fondos comunitarios que se
inviertan en infraestructuras, tengan como objetivo la conservación
de agua, el ahorro y la eficiencia hídrica, así como paliar
las situaciones derivadas de una sequía grave o de escasez de agua
mediante aportes adicionales de trasvases, de embalses y de
desalación.

Esas propuestas fueron hechas por nuestra comunidad.
Como ven, propuestas no excluyentes, sino propuestas integradoras de
cualquier solución.
Ahora bien, el dictamen puntualiza que en el
marco de cambio climático, y leo textualmente, «la eficiencia
energética y la sostenibilidad son un factor decisivo en la
elección entre alternativas de aporte externo de caudales, es decir,
trasvase o desalación.
Por ello, dado que la desalación es un
proceso de alto consumo energético, -sigo leyendo
textualmente- y con un importante impacto medioambiental, solo
debería considerarse como una opción en los casos en los que
los beneficios compensen dicho alto impacto energético y
económico.
» Por contra, el dictamen considera y leo
también expresamente, «considera positivo los trasvases de
recursos excedentes, dentro de los estados miembros, como medida de
articulación de la solidaridad en materia de agua, siempre que, por
supuesto, quede garantizada la mejora del medio ambiente, la calidad de las
masas de agua, la recuperación de los acuíferos y los
caudales ecológicos.
» Terminología esta, defendida
siempre en la política hídrica de la Comunidad Valenciana.

Paralelamente a la inversión de fondos
comunitarios en infraestructuras hídricas, el dictamen
también propone la creación de un programa europeo
específico para el agua, su objetivo sería respaldar de
manera visible y coherente las acciones destinadas a permitir el acceso a
la tecnología más reciente, las aplicaciones de buenas
prácticas y las medidas de comunicación, con el fin de crear
una cultura de ahorro de agua.

Asimismo, el dictamen se compromete abiertamente a
fomentar la investigación para adaptar las actividades
económicas, los mecanismos de toma de decisiones y la eficiencia
hídrica a los desafíos planteados por la escasez de agua y la
sequía.
En concreto, propone el desarrollo de mecanismos de mercado
que introduzcan criterios de ahorro de agua en el ciclo de vida de los
productos, sistemas de certificación y etiquetado water friendly, es decir, eficiente en
el uso de agua, de manera que los ciudadanos y los contratantes
públicos y privados puedan conocer el impacto hídrico de su
consumo y modificar su comportamiento.

Por último, el dictamen insta a las autoridades
regionales y locales a desarrollar campañas de comunicación
para informar y concienciar y sensibilizar a los ciudadanos sobre el valor
del agua, así como incluir en los programas educativos y formativos
la importancia de un comportamiento respetuoso con el agua.

De todo lo expuesto, se desprende que la
aprobación del llamado «informe Camps» no es solo un
éxito para la Comunidad Valenciana.
El apoyo a los trasvases
solidarios entre cuencas beneficia a todos los ciudadanos españoles:
beneficia a Aragón, a Cataluña, a Andalucía, a Murcia,
a Castilla-La Mancha y a la Comunidad Valenciana.
Porque todos estamos
comprometidos en el empeño de seguir trabajando para que en todos
los lugares de España existan los recursos necesarios para la
prosperidad y el crecimiento económico; por supuesto, atendiendo al
mantenimiento de los caudales ecológicos y a la calidad de las masas
de agua, y con la responsabilidad de invertir en ahorro, en
reutilización, en depuración y en desalación donde
haga falta.

Porque somos una comunidad autónoma, como
otras tantas, con un problema de escasez de agua, y hemos de afrontar esta
circunstancia con esfuerzo inversor, con concienciación ciudadana,
con sensatez y con imaginación, como siempre hemos hecho los
valencianos, esforzadamente y sin disputa, como bien testimonian pozos,
acueductos, acequias de instituciones tradicionales, como el Tribunal de
las Aguas, en definitiva, pues, repartiendo un bien escaso para el provecho
de todos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

En el nombre del Grupo Socialista, tiene la palabra la
señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor
president.

Senyor Rambla, volia començar fent algun vincle
en la seua última intervenció, respecte a tota
l'activitat que fa la Comunitat Valenciana a Brussel·les; si
ne fa tanta és que ens oculten informació quan ens contesten
les preguntes escrites.
Per tant, faça-s'ho mirar.

Quant a la ponència i aclamació del
senyor Camps, com a ponent d'aquest informe, crec recordar que la
primera proposta del Comité de les Regions era el senyor
Valcárcel per a ser el ponent d'aquest informe.
Per tant,
aquesta qüestió sobre la taula.

M'agradaria començar, per una altra
banda, dient que mentres el senyor Camps presentava o redactava aquest
informe, els ministres de Medi Ambient de la Unió Europea aprovaven
a Luxemburg un document de conclusions, amb el que per primera vegada els
estats membres assumien que la sequera i l'escassesa d'aigua
eren problemes comunitaris.
I feien seues les propostes de la
Comissió Europea per a estalviar aigua, en primer lloc, amb els
mitjans dels quals ja es disposen, i fixar una tarifa justa que reflectisca
tots els costos associats.

Els ministres de Medi Ambient de la Unió
Europea van elaborar un informe en el qual es destacava que, almenys, el
12% del territori de la Unió Europea, el 19% de la seua
població i, almenys, 33 conques hidrogràfiques europees
estaven afectades per l'escassesa d'aigua.
L'impacte
econòmic total de la sequera a escala de la Unió Europea en
els últims 30 anys s'estimava en 100 milions d'euros.
Els 27, per tant, varen començar a tractar estos problemes des
d'una òptica internacional, que és des de
l'òptica que s'han d'abordar estes qüestions.

També els ministres de Medi Ambient de la
Unió Europea puntualitzaren que la sequera i l'escassesa
d'aigua haurien de considerar-se per separat, com vosté ha
comentat, ja que la primera és un fenomen natural i la segona es
relaciona amb els desequilibris entre l'oferta i la demanda i fan
insistència que el seu tractament ha de fer-se des de l'actual
directiva de l'aigua, que contempla que els plans de gestió de
les conques hidrogràfiques tenen de tindre degudament en compte
l'equilibri entre oferta i demanda.
A més, el document
pretén que es faça una tarifació de l'aigua
justa i que reflectixca tots els costos.

També, els ministeris de medi ambient de la
Unió Europea a Luxemburg varen contemplar la necessitat de noves
mesures d'abastiment d'aigua quan l'impacte de les
mesures d'estalvi d'aigua previstes resulte ser insuficient.
Estes mesures relatives a l'oferta poden consistir en opcions
tradicionals o bé alternatives, incloses, per exemple, la
reutilització d'aigües residuals o la
dessalinització realitzades en condicions sostenibles.
Però
mentres s'adoptava aquesta posició per part dels ministres de
medi ambient de la Unió Europea, el senyor Camps, ja elegit com a
ponent de la comunicació de la Comissió Europea sobre sequera
i escassesa d'aigua a la Comissió de Desenvolupament
Sostenible del Comité de les Regions, començava una
estratègia sustentada en traslladar a Brussel·les la seua
particular guerra de l'aigua en lloc de treballar eixe informe des
d'una perspectiva comunitària i tenint en compte que estava
representant la veu de les regions europees, de tots.

El primer debat, com vosté ha dit en la
Comissió de Desenvolupament Sostenible (DEVE), que es produïa
el dia 2 d'octubre, ja ens va sorprendre el fet que el senyor Camps,
ponent de l'informe, no hi assistira, i no em diga que era un esquema
i que no tenia d'assistir-hi, perquè si veu l'acta de
convocatòria d'eixa comissió, allí estaven
esperant que anara el senyor Camps a debatre el seu informe.

El president Camps, per tant, va rebutjar
l'oportunitat en aquell moment de debatre el seu informe i
representar la veu de les regions europees, tal i com se'l va nomenar
ponent, i va passar, en lloc de representar la veu de les regions europees,
a representar la veu del seu propi partit, del Partit Popular a la
Comunitat Valenciana.
Quant a la ponència que va ser encunyada pels
seus companys de partit com «informe Camps», i anunciada amb
l'opulència que els caracteritza, resulta que finalment va ser
debatuda per vosté, senyor Rambla, com a suplent del senyor Camps en
el Comité de les Regions, i si bé el dia 2 d'octubre es
van quedar esperant el senyor Camps en la Comissió de
Desenvolupament Sostenible per al primer debat de l'informe,
també es van quedar esperant-lo el dia 10 de gener, data en
què va tindre lloc la segona reunió de la Comissió de
Desenvolupament Sostenible i el segon debat d'aquest informe, que
també va ser vosté una altra vegada qui va anar a substituir
el senyor Camps per a debatre l'informe.
Per tant, estes dos vegades,
al Comité de les Regions esperant el senyor Camps.

Per tant, com hem dit, va perdre l'ocasió
de debatre el desafiament que suposa l'escassesa d'aigua i la
sequera per a les regions de la Unió Europea.
El senyor Camps
haguera pogut aprofitar aquella ocasió que li brindava ser ponent
d'aquest informe, sobre el qual s'ha de pronunciar la
Comissió Europea, per a donar resposta al repte que suposa
l'escassesa d'aigua i la sequera a les regions europees,
haguera pogut treballar de manera positiva i no utilitzar el Comité
de les Regions com un espai per a la confrontació.

El ponent del dictamen s'havia de basar en la
redacció d'esmenes sobre un document previ de la
Comissió Europea que, estic segura, vosté coneix, i aquesta
comunicació de la Comissió Europea plantejava com a
mecanismes per a respondre als reptes de las sequera tres vies.
Primera,
cobrar l'aigua al seu preu just; dos, assignar amb més
eficàcia l'aigua i el seu finançament; i, tres,
millorar la gestió del risc de la sequera.

Respecte del transvasament, la comunicació de
la Comissió Europea diu també, textualment, que els
transvasament és un problema i provoca conflictes socials i
polítics entre les conques donants i receptores, i es qüestiona
la seua sostenibilitat.
Diu que opcions alternatives com el dessalatge o la
reutilització d'aigües residuals es contemplen cada
vegada més com solucions a tot Europa.
Mentrestant, el projecte de
dictamen elaborat pel senyor Camps plantejava tot el contrari al que diu la
Comissió Europea i la seva primera proposta, recorde, era considerar
positius els transvasaments i els intercanvis d'aigua.

Però després de molt de debat, i
vostés obsessionats que apareguera com fóra la paraula transvasament, van rebaixar la
seva postura a la mínima expressió, i acaben per acceptar la
posició «el transvasament és l'única
opció en cas de greu sequera».
A més a més,
vosté, senyor Rambla, ha de saber, perquè com l'hem
vist votar el dia del ple del Comité de les Regions amb una targeta
que dia «expert», doncs, com a expert sabrà que el paper
del Comité de les Regions com a òrgan de la Unió
Europea, les decisions que s'hi prenen ¿són o no
són vinculants, senyor Rambla?
Vosté ens ho podrà
explicar.

Per tant, no acabem d'entendre tanta
eufòria i que el Comité de les Regions haja passat fins ara
de ser totalment desapercebut per vostés a convertir-se en el centre
del món, perquè a vostés no se'ls acaba de
conéixer en el Comité de les Regions, per les seves
absències constants.

La consulta del Comité de les Regions, senyor
Rambla, és evident que és obligatòria en una
sèrie de matèries, entre les quals es troben les
matèries mediambientals com l'aigua.
És a dir, la
Comissió Europea o el Parlament Europeu, abans de prendre una
decisió, han de consultar el Comité de les Regions.
Per tant,
vosté sap, com a «expert», que ara s'han de
pronunciar sobre eixa comunicació de la Comissió Europea les
institucions comunitàries, el Parlament Europeu i el Consell de la
Unió Europea, i ja veurem què diuen.

Però, clar, la seva relació i
implicació en el procés de construcció europea
és tan ínfima que han tingut de muntar una
parafernàlia mediàtica per tal de fer-se sentir en una
qüestió tan quotidiana com és el nomenament de ponents
en l'àmbit del Comité de les Regions o la
votació d'informes, recorde, no vinculants, únicament
amb valor «consultiu».
La veritat és que no cabrien
espais als diaris ni imatges a les televisions ni espais a les
ràdios, si cada ponent de cada regió europea que és
nomenat com a tal i cada informe que s'aprova al plenari del
Comité de les Regions tinguera tant d'autobombo com el que
vostés li han donat a aquest informe.

Facen el favor, senyor Rambla, de treballar amb un poc
més de serietat quan ixen del territori de la Comunitat Valenciana i
deixen de posar-nos constantment en evidència les seves
estratègies de confrontació.
Li recorde que els que estan
boicotejant l'arribada de l'aigua han sigut vostés
boicotejant les dessaladores i el programa AGUA a la Comunitat Valenciana.
Vostés, (veus)
que són els agoreros de las grandes
catástrofes són els que han
negat l'aigua a la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Por parte del Grupo Esquerra Unida-Bloc-Verds:
Compromís, el señor Morera tiene la palabra.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo sí que vull felicitar el president Camps per
l'aprovació d'un informe en el Comité de les
Regions, un organisme que no és tot el que hauria de ser, n'hi
havia una proposta de tractat de la presidència holandesa, que va
ser rebaixat per la posició espanyola en gran mesura, que atorgava
al Comité de les Regions un paper com una cambra de senat
territorial de la Unió Europea.
I en estos moments vull felicitar
eixe informe, perquè és difícil posar d'acord
tantes regions europees, sobretot aquelles regions europees amb
competències legislatives com és la nostra, en un informe
d'estes característiques, tot i que, per desgràcia este
informe, doncs, no té força vinculant.
Vull felicitar el
vicepresident Rambla per haver exercit missió com a expert i per
haver votat en nom de La Rioja, cosa que és una gran habilitat,
perquè tots sabem estes coses com funcionen a la Unió Europea
i tots sabem que aconseguir una posició majoritària per a un
informe amb tants interessos en joc, doncs, no és fàcil, i,
per tant, l'hem de felicitar.

M'agradaria que tot el que diu algun
mitjà de comunicació públic que depén
d'esta autonomia, doncs, fóra veritat, però, per
desgràcia, no és veritat.
No és veritat el que diu
Canal 9, que pràcticament l'aprovació d'este
informe ha arreglat els problemes hídrics del nostre país.
Ja
m'agradaria.
Però jo crec que en estes Corts Valencianes no
hem de confondre els desitjos amb la realitat.

Torne a dir que el felicite per diverses coses.
Primera, perquè en un informe que porta el nom del nostre president
de La Generalitat, que parle que un dels problemes del futur de la
Unió Europea va a ser la disminució dels recursos
hídrics, i parla específicament de canvi climàtic,
és important.
És important que el primo de Rajoy, doncs, no triomfe sobre les tesis del Partit
Popular, sinó que triomfe ja el que se va imposant en tot el
món, que anem a un període en què l'aigua va a
ser un problema i, en el nostre cas, com a poble valencià,
més encara.

M'agrada que l'informe, jo me l'he
llegit amb molt d'interés, doncs, parle de la solidaritat
entre territoris, crec que és important.
No sé per
què, senyors del Grup Socialista, s'han de posar tan en contra
d'un informe que parla de la solidaritat entre conques, no ho entenc,
i parla de coses tan importants com una planificació
hidrològica coherent.
És important.

Jo l'única qüestió que.
.
.
, o
de les úniques qüestions que m'agradaria assenyalar,
és si este informe parla de coses importants, ¿per què
no s'apliquen ja ací, a la nostra autonomia, en una
estratègia valenciana contra la sequera o l'escassesa
d'aigua?
, ¿per què se'n va al Comité de
les Regions i s'aprova un document que, torne a repetir, és
important, tot i que no és vinculant, és important, i per
què no se comença a aplicar el que diu este informe
ací, en la nostra terra?

Este informe parla de coses com un programa, és
a dir, un programa europeu, recursos específics per a l'aigua.
¿Té este govern algun programa específic per a
l'aigua?
N'hi han diverses actuacions en matèria
d'agricultura, el que és el reg per goteig, etcètera.
Este informe parla d'una cosa important, que és la
investigació per a aconseguir l'eficiència
hídrica: ¿estem posant en marxa al nostre país alguna
línia d'actuació d'investigació per a
aplicar tecnologia punta en matèria hídrica?
Crec que no.
I
crec que ens estem endarrerint, perquè l'economia del futur,
l'economia verda va en gran mesura lligada a tot açò, i
en altres estats, siga Israel, siga els Estats Units, estan innovant
moltíssim això.
Nosaltres ens estem endarrerint, i este
informe assenyala una línia d'actuació a escala europea
que ací, a escala valenciana, ¿per què no podem fer de
la Universitat d'Alacant o la d'Elx un centre mundial de
referència en investigació en matèria de
tècniques aplicades al que és la reutilització o la
conducció, etcètera, etcètera, de l'aigua?
Ho
podríem fer.

O ¿per què no podem fer tarifes
ajustades al consum, com diu l'informe?
Qui més consumixca i
que s'ompli la piscina, que pague d'una forma més cara.
Això ho vam fer quan mosatros teníem la responsabilitat en
l'alcaldia de Dénia i els he de dir que funciona molt
bé.

Campanyes de sensibilització.
Senyor
vicepresident, si som un milió més de valencians i, per tant,
més demanda d'aigua, ¿quina campanya de
sensibilització ha fet o esta fent el govern valencià en un
problema greu que tenim els valencians, quan ja una tercera part del nostre
territori està dessecat?

Per tant, i per acabar, torne a dir, si este informe
marca l'inici d'una estratègia valenciana compartida per
tots contra la sequera o l'escassesa d'aigua, benvingut siga.
Si és un element més en l'embolic, en el conflicte, que
ja mos tenen avorrits, que si les dessaladores, que si transvasaments, que
si «agua para todos» o «agua para siempre».
.
.
Mos
tenen avorrits.
Entre altres coses, mos podríem posar d'acord
en recuperar els 430 hectòmetres cúbics del riu Xúquer
que en estos moments estan regant latifundistes en la Manchuela, i ja hem
vist el riu Xúquer com s'ha perdut en la Manchuela oriental.
Comencem recuperant eixos 430 hectòmetres.

Però si este informe, torne a repetir, marca un
canvi de posició per a abandonar posicions doctrinàries o
electorals, que han donat un rèdit magnífics, i pot engegar
una estratègia valenciana compartida per tots o per una majoria,
benvingut siga este informe.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

En representación del Grupo Popular, tiene la
palabra la senyora Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor vicepresidente, tras su magnífica,
clara y precisa intervención, quiero felicitarle en nombre del Grupo
Parlamentario Popular rogándole haga extensiva esta
felicitación al molt honorable president Francesc Camps por el apoyo recibido entre las regiones
de Europa durante el debate ante el pleno del Comité de las Regiones
del ya conocido como «informe Camps».

Creemos que es un informe con una gran trascendencia
política por haberse aprobado como documento base para ser utilizado
en la planificación de las políticas hídricas de las
regiones de Europa, siendo, además, un espaldarazo claro a la
política en materia hídrica y de trasvases del presidente
Camps y del Partido Popular de la Comunidad Valenciana, espaldarazo a la
política hídrica que hemos estado defendiendo en los
últimos cuatro años frente al señor Zapatero, y lo que
es aún más grave, frente al Partido Socialista valenciano.

En este informe, el president propone una alternativa clara para la sequía en la comunitat y en todos los
países de la cuenca mediterránea y del sur de Europa, a
nuestro juicio, la mejor alternativa y la única, que son los
trasvases de cuencas excedentarias a cuencas deficitarias.
Lo demás
son medidas complementarias.
Una alternativa clara para garantizar, como
indica el informe, que todos los ciudadanos de las regiones de Europa,
todos, los del norte y los del sur, tengan acceso a agua de calidad.
Eso,
señorías, es ser solidarios.

El Grupo Parlamentario Popular siente enorme
satisfacción por la reivindicación que hace el dictamen de
solidaridad dentro de cada uno de los estados miembros afectados y la
propuesta aprobada que usted mismo ha resaltado hoy aquí del apoyo
de la Unión Europea a las regiones en la cooperación y la
solidaridad en materia de agua, defendiendo una planificación
hidrológica coherente en la que los fondos comunitarios que se
inviertan en infraestructuras tengan como objetivo la conservación
del agua, el ahorro y la eficiencia, así como paliar las situaciones
derivadas de una sequía grave o de escasez de agua mediante aportes
adicionales, embalses y desalación, como usted ha leído.
Y
también considera positivos los trasvases de recursos excedentes
dentro de los estados miembros como medida de solidaridad, siempre
garantizando la mejora del medio ambiente, destacando, y usted así
lo ha resaltado, que en un escenario de cambio climático son
factores decisivos en la elección entre alternativas trasvases o
desalación, la eficiencia energética y la sostenibilidad,
remarcando el alto consumo energético que tiene la
desalación, así como el importante impacto ambiental que
produce.

El Grupo Parlamentario Popular lamenta que frente al
clima de solidaridad y cooperación entre regiones en política
hídrica que favorecen las regiones europeas, aquí, en nuestra
comunidad, y aquí, en España, vivamos una situación
bien distinta.
La no política hídrica del señor
Zapatero, con improvisaciones continuas, siempre nefastas para la comunitat, nos ha llevado a los
valencianos a sufrir marginaciones continuas en materia de agua.

El Grupo Parlamentario Popular, defendiendo como es
nuestro deseo y nuestra obligación, los intereses de los
valencianos, quiere apoyar al presidente Camps en la denuncia de
marginación, nueva marginación del señor Zapatero a la
comunitat en materia
hídrica, al pactar un trasvase de agua desde el río Ebro a
Barcelona sin ampliar esta solución a la comunitat, Murcia y Almería, condenando a esta parte de
España a no tener el agua que tanto necesitamos, en una
posición de absoluta insolidaridad con las personas que habitamos
estas regiones europeas.

El Grupo Parlamentario Popular quiere que transmita al
president nuestra
total disposición de apoyo y trabajo ante lo que creemos es una
ofensa a la dignidad del pueblo valenciano.

No quiero terminar mi intervención sin resaltar
la novedosa e importante propuesta, hoy decisión porque está
aprobada, de las regiones de Europa de crear un programa europeo
específico para el agua, creando en Europa la cultura de ahorro y
uso eficaz del agua que desde antaño tenemos en nuestra comunitat, avalada por el Tribunal
de las Aguas de Valencia o el juzgado privativo de aguas de Orihuela y que
actualmente certifica el hecho que seamos la región que más y
mejor reutilizamos el agua y que más hemos modernizado nuestro
regadío.

En definitiva, nuestra felicitación al
presidente Camps y a usted, señor vicepresidente, por haber sido
capaces de transmitir su política de solidaridad y sensibilidad en
materia de agua a las regiones de Europa.

Lamentamos que no lo hayan querido entender aquellos
que, como Cataluña, con su voto en contra ponen en evidencia la
contradicción que existe entre lo que hacen y lo que dicen y votan.

Enhorabuena.

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Iranzo.

Perdone un momento, señora Salvador.

¿Quiere usted continuar o quiere iniciar un
receso?
Muy bien.

Pues se suspende la comisión durante cinco
minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor conseller de Presidència:

(Inoïble) .
.
.
especialmente a la señora Salvador el esfuerzo que me consta que
está haciendo porque esta comisión se desarrolle hoy, ya que
tenía su cita fijada.
Y, en todo caso, al margen de hoy,
oportunidades tendremos también en el futuro de seguir hablando de
los temas europeos.
Agradecer también al señor Morera y a la
señora Iranzo su intervención.

Y en el caso de la señora Salvador decirle que
ya puede felicitarle su grupo parlamentario por el enorme esfuerzo que
está haciendo usted aquí y por el papelón que le toca
hacer hablando hoy de agua y del informe Camps cuando es comúnmente
aceptado el éxito conseguido por el presidente y por esta comunidad
defendiendo sus políticas de aguas.
Pero, en todo caso, usted, con
gran esfuerzo y con escasos argumentos -también siento
decirlo- pues ha tratado de defender lo contrario, cosa que le
reconozco el mérito y el esfuerzo y espero que lo haga
también su grupo parlamentario.

Pero, en todo caso, quiero que sepa que hay 440
miembros dentro del Comité de Regiones y, lo decía antes el
señor Morera y yo creo que lo ha dicho con verdadero conocimiento de
causa.
Créame que no es fácil aunar la posición del
conjunto de las regiones europeas en cualquier tema, en cualquier tema y,
especialmente, en un tema tan sensible como el agua.
Ha habido que hacer un
gran esfuerzo convenciendo a distintas regiones europeas de la bondad de un
proyecto que, como digo, era integrador y que no ha querido trasladar el
problema de la Comunidad Valenciana a Europa sino que hemos tratado que
Europa fije soluciones que puedan dar respuesta a cualquier región
de la Unión Europea.
Esa era la voluntad que tenía este
informe.
No era el informe de la Comunidad Valenciana, era el informe de
las regiones europeas en materia de agua.

Y, mire lo que le digo, eso ya queda para los restos.
El informe y la posición de las regiones europeas siempre va a ser
este.
Está fijado, está determinado y por tanto de él
no le quepa la menor duda que será una fuente de la que
tendrá que beber la legislación futura que realice la
comisión europea en materia de agua.
Y eso nos satisface y le
reconozco al señor Morera y a la señora Iranzo el
reconocimiento de ese esfuerzo y de ese éxito que ha alcanzado la
Comunidad Valenciana.

Fíjese si es importante este informe y su
resolución, no porque lo diga yo sino porque sus propios
compañeros de partido de otras regiones le aseguro que se han
implicado muchísimo.
Castilla-La Mancha hizo un esfuerzo denodado en
la comisión por tratar de convencer justo de lo contrario a Europa.
Lo que ocurre que a Europa cuando se le dice no a solidaridad no lo
entiende.
Europa cuando se le dice no a aportar recursos de agua
excedentaria a lugares donde haga falta no lo entiende.
Europa cuando se le
dice que la desalación es la única forma viable de aportar
agua, tampoco lo entiende en un momento de cambio climático y de
necesidad de ahorro de energía como tiene el conjunto de la
Unión Europea.
Pero es que luego, en el pleno, ha sido
Cataluña quien ha tratado de recoger la posición de
países que en principio podía no importarles el tema del agua
porque, créame también, que hay países que el tema del
agua no les importa, porque tienen tanta agua como quieren.
No quieren
gastar un euro ni siquiera en medidas de ahorro de agua, porque para
qué van a ahorrar agua y gastar dinero en ahorrar agua si tienen
toda el agua que necesitan y que van a necesitar en el futuro.

Por tanto, el haber tratado de que Alemania se
posicionara al lado de Cataluña, de Aragón, de Castilla-La
Mancha, pues no les llevó más que al fracaso de ver que la
delegación alemana, que normalmente va en bloque, en esta
ocasión se tuviera que romper y no tuviera el apoyo de buena parte
de la delegación alemana, como sí nosotros tuvimos el apoyo
de buena parte de delegaciones europeas socialistas que reconocieron la
bondad de este informe.

Por lo tanto, pregúnteles a sus colegas de
Aragón, de Castilla-La Mancha o de Cataluña si de verdad este
informe es importante o no es importante.
Ellos, desde luego, se lo han
tomado muy en serio y en sus respectivas comunidades autónomas,
incluso con acuerdos de pleno dentro del parlamento de estas comunidades
autónomas, les han exigido posiciones firmes en contra de lo que la
Comunidad Valenciana quería trasladar a la Unión Europea.

Comentaba el señor Morera que sería
necesario que se fijara, también en la Comunidad Valenciana, alguna
de las medidas o algunas de las iniciativas que recoge ese informe.
Mire,
yo creo que si algo es ejemplo en la Comunidad Valenciana es en medidas y
esfuerzo de ahorro de agua en materia de reutilización, de
reciclaje, de ahorro, de modernización de regadío.
Hemos
destinado aproximadamente unos 1.
200 millones de euros desde el año
1998 hasta el año 2008, en los últimos diez años, en
materia de modernización de regadíos, que hace hoy que cerca
del 80% del regadío de la Comunidad Valenciana esté a
través de riego localizado.
Eso significa que somos la primera
región española en ahorro de agua en el regadío de
nuestra agricultura y, por tanto, también, ejemplo dentro de la
Unión Europea, porque estas políticas, si en algún
sitio son referencia es en el Mediterráneo español.
O, por
ejemplo, que hemos destinado unos 1.
500 millones de euros en la pasada
legislatura a todas las políticas de depuración de agua, con
más de 400 depuradoras que existen en nuestra comunidad, depurando
agua, reciclando agua en los más altos niveles tecnológicos
para su utilización.

Pero cuando todo eso se agota, cuando todo eso se
agota es necesario aportar caudales de agua adicionales.
Y Europa no
entendía cómo Cataluña, cómo Aragón,
cómo Castilla-La Mancha quería hacer desaparecer
términos como solidaridad dentro del informe sobre escasez y
sequía de agua en Europa.
No podían entender cómo
dentro de un mismo país había regiones donde el agua sobraba
y querían hacer desaparecer el término solidaridad.
Afortunadamente, como digo, se impuso la sensatez y la coherencia, porque
si algo hay que reconocerle a las políticas que siempre hemos
defendido desde la Comunidad Valenciana es la coherencia.
Y solamente una
breve referencia a la incoherencia que están llevándoles a
ustedes en materia de agua, ahora mismo ya con decisiones que creo que se
deben estar tomando en este momento de llevar a cabo un trasvase de agua
del Ebro a Barcelona.

Mire usted, el agua que sobra en el Ebro tiene que ser
tan buena para Barcelona como para Valencia, como para Castellón,
que, además, pro cierto formamos parte de la Confederación
Hidrográfica del Ebro, como para Alicante o Murcia.
Yo no entiendo,
todavía, como no hay un socialista valenciano que no haya dado un
puñetazo encima de la mesa y le haya dicho a su partido y a su
gobierno en Madrid hasta aquí hemos llegado, ya está bien de
dejar de lado a esta comunidad, ya está bien de despreciar la
Comunidad Valenciana, ya está bien de no tener sensibilidad con las
demandas de la sociedad valenciana.
Y eso, desgraciadamente, les
está reportando para su desgracia un importante rechazo en el
electorado y en la sociedad valenciana.
Y, al ritmo que vamos y con las
decisiones que se están tomando, me temo que se va a seguir
incrementando.
Espero que algún día, y lo deseo por el bien
de la sociedad valenciana, que su partido tome alguna decisión y se
ponga de lado de los intereses de los valencianos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor vicepresidente primero.

En nombre del Grupo Socialista, la señora
Salvador tiene la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor
president.

També vull agrair la deferència de la
Mesa per entendre la meua situació de salut i permetre el descans.

Senyor Rambla, la veritat és que ha sigut una
falta de celeritat per part de la seua conselleria el que estiguem hui
veient esta compareixença que vaig demanar el mes d'octubre.
Per tant, si vosté haguera tingut un poc més de celeritat i
un poc més de convicció i creença en esta
comissió haguérem vist el procés
d'evolució d'aquest informe des del primer dia, la qual
cosa també haguera sigut molt interessant per a aquest grup
parlamentari.

Vosté parla de solidaritat.
Vosté
recorda quan l'expresident del govern, Felipe González, estava
negociant els fons de cohesió per a Espanya a la cimera
d'Edimburg i el senyor Aznar el va anomenar pedigüeño.
S'enrecorda
vosté, senyor Rambla?
On està la punyada sobre la taula del
seu partit polític?
Jo no recorde que vostés pegaren ninguna
punyada sobre la taula quan aquelles declaracions del senyor Aznar.

Però, mire, senyor Rambla, vosté
s'enrecorda d'eixa pel·lícula
d'Amenábar Los otros, doncs, vostés són los
ausentes.
Són los
ausentes del Comité de les Regions,
no van estar ni al primer debat el senyor Camps, tampoc al segon debat.
Les
seues absències dels plenaris del Comité de les Regions
són constants.
Per tant, ara no podem abanderar ni liderar el
procés de construcció europea ni fer-nos pensar que el Partit
Popular a la Comunitat Valenciana i que el Consell són els
líders o l'autonomia líder en el procés de
construcció europea o de convicció europeista.

Vostés a més de ser los ausentes al Comité de
les Regions han sigut també els qui han generat confrontació.
Saben que el consens i recolzament que ha tingut el seu informe haja fet
que arribara el dia del plenari del Comité de les Regions per a la
seua votació amb 81 esmenes.
Com vosté, que és expert,
haurà llegit el reglament de funcionament del ple del Comité
de les Regions veurà que qualsevol informe que arribe a
votació, a plenari, amb més de 20 esmenes es pot tornar a la
comissió d'on ve, en este cas a la Comissió de
desenvolupament sostenible, per tal de tornar a renegociar l'informe,
tornar a debatre'l i sobretot arribar a un major consens.

Per tant, explique'ns què havia passat
quan s'havia demanat i s'havia votat que es tornara aquest
informe al comité, a la Comissió de Desenvolupament
Sostenible, no per res sinó per un excés d'esmenes, el
que demostra una falta de consens.
Si pensem que són més de
20 esmenes quan es torna i este en tenia 81, poc de consens hi havia entorn
a l'informe Camps.
I sí han fet molt d'esforç,
reconec que han fet un gran esforç per arribar als resultats que
vostés han arribat al plenari del Comité de les Regions.

Mire, si parlem de les esmenes que vostés van
presentar, dir-li que les esmenes de supressió van ser nombroses a
qualsevol proposta o menció que es feia dels transvasaments,
bé de manera com primera opció o de manera generalitzada.
Per
tant, senyor Rambla, vostés han muntat un circ mediàtic
sustentat en la mentida, perquè, a més, el transvasament en
eixe informe no consultiu és l'última opció,
abans han de fer els deures.

En resum, senyor Rambla, lamentable, lamentable,
senyor Rambla, que l'únic president de comunitat
autònoma espanyola que es trobava recolzant-los era el senyor
Valcárcel.
Lamentable que en un debat tan profund, com fer front als
desafiaments sobre la sequera i escassesa d'aigua a les regions
europees, s'haja reduït a la mínima expressió
d'una referència al transvasament.

El recolzament d'Europa, senyor Rambla, el real,
el de les institucions és quina subvenció va rebre el Pla
hidrològic nacional d'Europa?
0 euros.
Quina ha sigut la
subvenció i el finançament rebut per al programa AGUA
d'Europa?
1.
200 milions d'euros.
Senyor Rambla, no han guanyat
res ni vostés ni tampoc els valencians i, ara que és expert,
ho sap.

I per tant, acabe aquesta compareixença
acceptant la seua invitació que ací els membres del Grup
Parlamentari Socialista, que segons vostés tan qüestionem, de
manera desencertada segons el seu criteri, el funcionament d'aquesta
oficina, acceptem perfectament eixa invitació que vosté ha
oferit abans.

Però no oblide i no pense que pel fet de
visitar l'oficina de Brussel·les no anem a continuar
presentant propostes i qüestionant i fiscalitzant la seua acció
a Brussel·les.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Parle en nom del Bloc, no parle en nom del meu grup
parlamentari, perquè.
.
.
, i parle en nom del Bloc, perquè si
un partit ha demostrat (rient) una certa coherència en matèria hídrica
al nostre país, comunitat, regne, regió, com vullguen dir-li,
és el Bloc.

Mire, mosatros estem a favor del transvasament
Xúquer-Vinalopó, mosatros estem a favor del transvasament
Tajo-Segura, amb les aportacions que siguen, a diferència dels seus
partits homòlegs en les regions que tenen d'enviar
l'aigua.
Mosatros estem a favor que ens entregue el senyor
Valcárcel el Segura net, que mos l'envia fet  una
claveguera, i l'agarra net, perquè baixa de Cazorla,
però mos l'envia al seu pas per Oriola absolutament
contaminat.
Mosatros som favorables a eradicar el pacte Zaplana-Bono del
pacte de la conca del Xúquer, pel qual se'ns va privar
d'ús privilegiat contemplat en sentències del Tribunal
Suprem 430 hectòmetres cúbics del riu Xúquer.
D'eixe tema no es parla, i se n'hauria de parlar molt.

Nosaltres estem a favor d'una estratègia
valenciana contra la sequera i l'escassesa.
Mosatros estem a favor
d'un ús racional de l'aigua, i per això estem en
contra de Las Vegas de Los Monegros, i vostés sembla que hi estan a
favor.
Això no combina amb l'informe Camps.
Las Vegas de Los
Monegros no té res a vore amb l'informe Camps,
¡és a les antípodes!
En canvi, vostés hi estan a
favor, PSOE i PP.
I, per tant, tenim una recomanació, torne a dir,
important, significativa, del Comité de les Regions de la
Unió Europea, però, escolte, per damunt d'això
n'hi ha una llei, n'hi ha una llei, que és la directiva
marc d'aigua, directament aplicable a España i, per tant, a la
nostra autonomia.
¡És llei!
, no recomanació, és
llei.
I ja li puc indicar alguns incompliments del seu govern en eixa
directiva marc d'aigües.
¿Sap per què?
Perquè la conca que agafa la directiva marc d'aigües de
la Unió Europea per a analitzar l'aplicació
d'eixa directiva, que ací no està aplicant, és
al riu Xúquer.
.
.
És al riu Xúquer.

Per tant, davant una recomanació, tenim una
llei que és absolutament executable, i no s'està fent
tot el que s'hauria de fer i, per tant, estem entrant en uns
incompliments assenyalats per informes de la Unió Europea, davant
una estratègia europea en matèria hídrica.

Senyors del PP, vostés van arribar al poder, al
Govern d'Espanya l'any 1996, i uns mesos abans el senyor
Zaplana va guanyar les eleccions, no amb majoria absoluta, l'any
1995.
Del 1995 al 2003, en huit anys, els valencians hem perdut 430
hectòmetres cúbics.
.
.
No hem guanyat ni una gota
d'aigua.
Jo em pregunte: l'estratègia de l'embolic
de la confrontació dóna uns rèdits electorals
estupends, i més ara que el senyor Zapatero, no sé si el
coneixen vostés, el senyor Zapatero, ha dit que està disposat
a mirar el transvasament del Roine.
Jo aniria canviant el xip, ¿eh?
Ho ha dit en el debat d'investidura, no és del meu partit, no
sé si.
.
.
Jo crec que vaig escoltar bé.
(Remors)

Però, jo no estic ací per a donar
lliçons a ningú, (ininte­l·ligible) .
.
.
partit de l'oposició i molt xicotet,
però els he dit que la nostra posició en matèria
hídrica ha segut coherent.
En huit anys hem perdut 430
hectòmetres cúbics que estan regant latifundis de la
Manchuela i estan deixant el riu Xúquer sense un gota d'aigua.
És un riu penjat, no té aigua, i ací estem debatent el
sexe dels àngels.
430 hectòmetres cúbics en productes
excedentaris de la Unió Europea que estan subvencionats, a
diferència dels nostres productes hortofructícoles, en un
pacte que vostés van fer.
¡Un poc de serietat en
matèria hídrica!
, ¡un poc de serietat!
Canviem el xip
tots, busquem consensos, busquem acords, busquem una estratègia
valenciana en matèria de l'aigua, d'acord amb
l'estratègia que ens planteja esta informe, l'informe
Camps, que és informe de recomanació del Comité de les
Regions, per tant, de tot Europa, als òrgans de la Unió
Europea, agarrem la directiva marca d'aigües i apliquem una
estratègia per a assegurar el subministrament hídric i per a
assegurar un bé escàs, que és l'aigua per als
nostres ciutadans i per al nostre territori: un terç del territori
valencià està desertificat, ¡és el desert que
avança!

I, mentrestant, anem perdent posicions i anem
perdent.
.
.
El que necessitaríem és una posició
conjunta de tots, que supere el debat en termes només electorals i
que ens situe en vies d'anar solucionant un problema greu.
Fins ara
no hem solucionat res, fins ara estem enfrontant comarques, territoris
interns, i estem enfrontant-mos a la resta d'espanyols.
Jo crec que
eixe no és el bon camí.
Entre altres coses, perquè
estan canviant les coses i el debat d'investidura va donar algunes
pistes.

Per tant, busquem una posició de força
ací i, des d'eixa posició de força, anem a
intentar solucionar este problema.
Jo ja entenc que és molt
golós este tema, perquè electoralment dóna molts de
rèdits, molts rèdits, però ¿és el que
més mos com a valencians esta situació?
Jo crec que no,
sincerament.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

Señor vicepresidente primero, tiene la palabra.

El senyor conseller de Presidència:

Muchas gracias, presidente.

Señor Morera.

Señora Salvador.

La verdad es que a mí me han citado hoy a esta
comisión y comparezco, como siempre hago, y me pongo a
disposición de estas Cortes, para explicar el tema que se me
requiere, y, además, en este caso no ha podido ser más
oportuno, como usted sabe, porque la semana pasada se aprobó el
fondo de la demanda de comparecencia.

Pero es que, además, a lo largo de estos meses
tengo que decir que no he recibido ni una sola recomendación del
Grupo Parlamentario Socialista en ninguna de las instancias parlamentarias
o extraparlamentarias para poder incorporar en ese informe, que con gusto,
por lo menos, hubieran sido escuchadas, debatidas y no sé si
incorporadas, si al final lo hubiera tenido a bien el conjunto de regiones
europeas.
Pero, en todo caso, que quede claro que no ha habido ni una sola
aportación ni recomendación de los socialistas valencianos a
ese informe.

Y en cuanto al señor Aznar, solamente
recordarle que es el que consiguió que esta comunidad tuviera la
consideración de región objetivo 1 y que llegaran los fondos
europeos a esta comunidad, y, por tanto, creo que eso es algo que no se les
olvide a ustedes, porque ya en cuanto gobernó el ser Zapatero, la
primera negociación, que fue en materia agrícola, ya se vio
muy claro cuál es la manera de manejarse en Europa y de conseguir
recursos en Europa del señor Zapatero y el señor Aznar.

Además, el señor Aznar, señor
Morera, es el que aprobó el Plan hidrológico nacional, es el
que aprobó el trasvase del Ebro a la Comunidad Valenciana, es el que
impulsaba el trasvase del Xúquer-Vinalopó, seguía
manteniendo el Tajo-Segura y, en definitiva, el que aportaba recursos
hídricos a esta comunidad.
Por tanto, es el que después de
muchos años de carencia de agua, como usted constataba en alguna
medida, es el que aportó una solución, solución que en
Europa no entendían, ¿cómo es posible, cuando un
país logra, a una ley como aquella, a un nivel de consenso ese al
que se llegó, se rompe de manera unilateral por el nuevo partido que
llega al gobierno, destrozando todo lo andado, solo por cumplir con el
compromiso de un gobierno tripartito en determinada comunidad
autónoma como exigencia para alcanzar el Gobierno de España?

Pero, en todo caso, son las maneras de hacer las
cosas, que nos lleva a algo que preguntaba la señora Salvador:
¿cómo generamos confrontación, nosotros generamos
confrontación?
¿De verdad cree usted que nosotros generamos
confrontación?
¿Nosotros derogamos el trasvase del Ebro o fue
María Teresa Fernández de la Vega quien lo firmó y el
gobierno de José Luis Rodríguez Zapatero el que lo
firmó?

Bueno, yo creo que es más que evidente
quién generó esa posición de enfrentamiento al
conjunto de la sociedad valenciana, quién desde este momento
está negociando una solución con esa misma agua del Ebro para
otra región española,  y en concreto, para la ciudad de
Barcelona.
¿Es el Partido Popular o es el Partido Socialista?
¿Cómo cree que se siente el conjunto de la sociedad
valenciana cuando ve que esa agua que llevamos demandando desde hace
años para que llegue a nuestras tierras secas de la provincia de
Alicante, se va hacia Barcelona?
¿Cómo cree que se siente?
Bueno, pues, evidentemente, se siente humillada, se siente despreciada y,
por tanto, tiene que poner en marcha cualquier iniciativa para hacer valer
su justa posición como región española que tiene que
tener la sensibilidad de un presidente del Gobierno de España.

También aquí, la señora De la
Vega, ayer, esa candidata de su partido por esta comunidad, ayer
decía que esto es una cuestión semántica, que el
transferir agua de un sitio a otro no es un trasvase, que es una
cuestión semántica.
Pues, que venga aquí un día
y que se lo explique a la sociedad valenciana, a ver si es verdad que
entiende ese problema semántico a que se refería la senyora
De la Vega.

Mire, también me ha dicho la señora
Salvador que se presentaron diversas enmiendas que anulaban todos los
términos trasvase en el articulado de ese informe.
Claro que se presentaron
enmiendas que anulaban la palabra trasvase del informe Camps.
¿Sabe quién presentaba
esas enmiendas?
Castilla-La Mancha, Aragón y Cataluña.
Y sabe
que esas enmiendas hicieron que superara el número de veinte, y como
usted ha dicho, cuando se supera el número de veinte enmiendas en un
informe del plenario del Comité de Regiones, puede devolverse a
comisión.

¿Sabe usted que en el último plenario
del Comité de las Regiones se discutieron doce informes en distintos
temas, como el transporte urbano, la salud o este relacionado con la
escasez de agua?
De esos doce informes, seis superaban las veinte
enmiendas.
Ninguno volvió atrás.
Ese es un procedimiento que
establece la normativa del Comité de Regiones, pero no es utilizado.
Eso sí, eso sí, sus compañeros socialistas lo
quisieron utilizar, y sus compañeros socialistas pidieron una
votación para que ese informe volviera atrás, para que los
trasvases no se apoyaran, esos mismos trasvases que hoy sí defienden
dentro de su propia región, dentro de su propia comunidad
autónoma, en un colmo de la incoherencia y el desprecio, en este
caso, a nuestra comunidad.

Por tanto, creo que, en ese sentido, se ha evidenciado
demasiado la posición de los socialistas valencianos y, en general,
del conjunto de los socialistas españoles.

Y, por último, decía usted que estuvo el
presidente Camps en este día de presentación ante el pleno,
como le corresponde, como ponente ante el Comité de Regiones.
Estuvo
también el señor Valcárcel apoyando al señor
Camps, no vi al señor Barreda, no vi al señor Montilla y
tampoco vi al señor Marcelino Iglesias, como tampoco le estoy viendo
ni oyendo estos días, quejándose de ese trasvase del Ebro,
que tantas veces se ha quejado para la Comunidad Valenciana.
Ese es el
interés y la sensibilidad de los presidentes de comunidad
autónoma socialista en relación al agua y especialmente
cuando afecta a la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente primero.

Pues, sin ningún punto, se levanta la
sesión.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 18 hores i
14 minuts)