Pol%C3%ADtiques%20d'Igualtat%2020210705HTML.html





Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI realitzada el dia 5 de juliol de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix la diputada senyora Cristina Cabedo Laborda.
Reunió número 12.

La senyora presidenta:

Passarem, en primer lloc, per part de la secretària, a passar llista.

Quan vullga, senyora secretària.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, presienta.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, señoría.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora secretària.

A continuació, passaríem al primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Si ningú té ningun comentari, entenc que aprovem l'acta?
Molt bé.

I, a continuació, prèviament a passar a les PNL, voldria comentar dos qüestions.
La primera és que, com saben, jo, en algunes proposicions no de llei, intervinc i, en eixes proposicions no de llei, presidiria la secretària, perquè el vicepresident està en una altra comissió, si no hi ha ningun problema per part de ningú.

I la segona qüestió és que aquesta presidència, a l'igual que les portaveus de tots els grups, ha sabut de la petició, per part d'un grup, de canviar l'ordre del dia.
L'ordre del dia, per tant, quedaria…, la primera PNL que debatrem hui serà del grup Socialista; després, Ciudadanos, que no canvia; després, el grup Popular, que no canvia; després, aniria la proposició no de llei d'Unides Podem; i, per últim, la proposició no de llei de Compromís.
Si no hi ha res en contra, ho faríem així.
Indicar, per part del grup sol·licitant, que agraïx que tots els grups hagen acceptat aquesta modificació de l'ordre del dia.
Sí indicar-los que, en aquesta modificació de l'ordre del dia, jo vaig a haver de baixar i de pujar més vegades i, per tant, en cada punt faríem un recés d'un minut, simplement perquè netegen i que puguem canviar-nos.
Ho dic perquè, per favor, no se'n vagen en eixe moment perquè, com sempre, farem un recés de cinc o de deu minuts a mitat de comissió.

Proposició no de llei sobre un registre estadístic de dones prostituïdes assassinades, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 34.
438, BOCV número 158)

La senyora presidenta:

I, dit açò, començaríem amb la primera proposició no de llei, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre un registre estadístic de dones prostituïdes assassinades, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
A aquesta proposició no de llei no han presentat cap esmena; per tant, passaríem, en primer lloc, que el grup Socialista l'exposara.

Senyora Mustafá, quan vullga, té 6 minuts.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

En els cinc anys en què Gladys va ser prostituïda, allò que li feia més por eren les eixides a hotels o a apartaments en els quals, habitualment, els prostituïdors -puters, maltractadors, com vullguen dir-ho- li recordaven que ningú sabia que ella estava allí i, per tant, podien fer amb ella el que volgueren.
A Sara encara li tremola la veu quan conta que s'havia de passejar nua davant d'aquells que anaven a comprar el seu cos, mentre el proxeneta cridava: «que pase al ganado».

Ningú sap que estan, no se sap amb certesa quantes en són, intercanviables, com un remat sense nom.
Eixa és la cruel realitat de les dones prostituïdes, tan prop de vegades com en un pis en la mateixa finca on vivim, tan lluny de la nostra realitat que sembla que no existiren, però sí que ho sabem, sabem que al voltant de deu mil dones són prostituïdes en la nostra comunitat i que el 90 % d'elles són estrangeres, la majoria en situació irregular, és a dir, són invisibles per a l'estat, simplement no existixen.
Si la seua vida no importa, encara menys la seua mort.
Una societat amb un mínim de decència no pot continuar impassible davant això.

Conforme a allò establert en el Conveni del Consell d'Europa sobre prevenció i lluita per acabar amb la violència contra les dones i violència domèstica, el Conveni d'Istanbul, s'ha de considerar qualsevol manifestació de violència contra les dones per raó del seu gènere que comporte violència física, psicològica, econòmica, sexual i abusos sexuals, amb inclusió de les víctimes de prostitució i delictes sexuals.
L'obligació de realitzar informes i recopilar dades estadístiques sobre violència de gènere i, com a conseqüència, valorar les mesures a adoptar resulta imprescindible com a estratègia per a erradicar desigualtats i violència contra les dones.

D'una banda, l'article 30 de la Llei orgànica 1/2004, de mesures de protecció integral contra la violència de gènere, fixa «la constitució de l'Observatori Estatal de Violència sobre la Dona com a òrgan col·legiat adscrita al Ministeri de Treball i Afers Socials, al qual correspon l'assessorament, avaluació, col·laboració institucional, elaboració d'informes i estudis i propostes d'actuació en matèria de violència de gènere.
I estos estudis, informes i propostes consideraran, de manera especial, la situació de les dones amb major risc de patir violència de gènere o amb majors dificultats per accedir a serveis».

D'altra banda el Pacte d'estat contra la violència de gènere, en el seu eix 6, establix l'obligació legal d'obtindre i prestar dades estadístiques detallades i seqüenciades, amb la periodicitat que s'establisca, sobre totes les formes de violència contra les dones, incloses en aquest pacte, per a la seua difusió, realització d'estudis, impuls d'investigacions i elaboració d'enquestes, amb la finalitat d'estudiar les seues causes i efectes, avaluar la seua incidència i la seua percepció social, alhora que conéixer les mesures per a la seua erradicació, així com l'eficàcia d'aquestes.

També el nostre Pacte valencià contra la violència de gènere i masclista inclou, en la seua línia estratègica 3, l'objectiu d'estudi, investigació, innovació i avaluació que parla de l'anàlisi de les dades relatives a l'ús dels serveis sanitaris per part de les dones que han tingut un ingrés hospitalari, han rebut atenció sanitària o han mort a conseqüència de la violència de gènere.
De fet, l'Institut Nacional d'Estadística elabora fitxes de víctimes mortals per violència de gènere que proporcionen informació sobre el número i característiques sociodemogràfiques de les dones que moren cada any com a víctimes de violència de gènere i dels seus agressors.
I, a més, des de l'any 2012, la delegació de govern per a la violència de gènere distribuïx un butlletí estadístic mensual on es recopilen dades oficials respecte a les víctimes mortals de violència de gènere mes a mes.

Aprofitaré les paraules de la directora, productora i activista, Mabel Lozano: «sembla que hi ha dones de segona i morts de segona».
Almenys cinquanta dones en situació de prostitució han estat assassinades en els últims vint anys.
No han estat reconegudes com a víctimes de violència de gènere, sense identificar perquè ningú reclama els seus cossos.
És inaudit que això ocórrega en un estat de dret.
Els seus noms no apareixen enlloc.

Senyories, és una vergonya mirar cap a un altre costat.
«Que mi nombre no se borre de la historia», va dir Julia Conesa, una de les Tretze Roses, abans de ser afusellada.
Voten a favor d'escriure els noms de les dones prostituïdes en la nostra història perquè esborrar-lo ens fa còmplices d'una indignitat insuportable.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies a vosté, senyora Mustafá.

Com he dit abans, no s'ha presentat ninguna esmena a aquesta proposició no de llei.
Per tant, passaríem a fixar posició i ho faríem, per part dels grups parlamentaris, de menor a major.

Començaria el grup Vox.
Senyora Criado, quan vullga, tindrà 3 minuts.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señorías, dicen que las agresiones a mujeres prostituidas son una realidad que la ley continúa sin reconocer como violencia machista.
¿A qué ley se refieren con este enunciado sobre violencia machista?
Ni siquiera lo especifican, cuando la base de su iniciativa es la referencia a una ley que ni detallan.

La Ley 7/2012, integral contra la violencia sobre la mujer en el ámbito de la Comunidad Valenciana, que es donde estamos, reconoce a cualquier mujer como víctima, basta con leer el artículo 2, el artículo 3.
6 y el artículo 5 de dicha ley.
Les recomiendo que repasen la redacción antes de presentarla, porque da la impresión de que lo han hecho de forma rápida y crea confusión.

Pero, bueno, vayamos al grano.
Suponemos, dado que la ley de la Comunidad Valenciana sí que contempla su pretensión, que se refiere a la ley estatal.
Señora Mustafá, nos preguntamos, ante esta curiosa iniciativa, ¿qué interés tienen en ampliar el número de víctimas?
¿Les conviene tener unas cifras más altas para dotar al género de mayor presupuesto?
¿A más víctimas, más presupuesto; a más presupuesto, más víctimas; el círculo perfecto para alimentar todos los chiringuitos de la industria del género, que ya está bastante engordado a costa de los ciudadanos que lo que quieren es ser ayudados en sus necesidades reales, no en esta farsa que es el género?

Mire, esto nos recuerda al tema de la eutanasia.
En el caso de la eutanasia, por ejemplo, dicen que la causa de la muerte por eutanasia es muerte natural.
Estas iniciativas lo que buscan es engañar a los ciudadanos, ustedes son maestros del engaño.
Así, en la Ley orgánica 3/2021, de 24 de marzo, de regulación de la eutanasia, disposición adicional primera dice que «la muerte, como consecuencia de la prestación de ayuda para morir, tendrá consideración legal de muerte natural a todos los efectos, independientemente de la codificación realizada en la misma».
¡Qué forma de engañar!
¿La eutanasia es muerte natural?

Volviendo al tema que nos ocupa, quieren hacer creer que el hombre es un malvado ser, que no para de matar y, para ello, engordamos las cifras, que nos va muy bien para que, en lugar de 55 mujeres de media víctimas asesinadas por hombres al año en toda España, lleguemos a más.
Así, criminalizamos al hombre en general, ese malvado ser que va por el mundo asesinando a mujeres.
Yo no sé de qué hombres se rodean ustedes.
En el fondo, debe ser por eso; lo que ustedes pretenden es aumentar las estadísticas, falsearlas.
¿Pretenden con esta iniciativa eso?

Mire, señora Mustafá, esta iniciativa no tiene mucho sentido por otro motivo y le explico por qué.
Porque la policía y la Guardia Civil ya llevan su seguimiento de estos crímenes, ya llevan estas estadísticas, no es necesario hacer más, no ocurriendo estos crímenes más que de forma muy residual, afortunadamente -por si usted no ha indagado en el tema, nosotros sí y se lo decimos.

Por todo ello, no apoyaremos esta iniciativa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Criado.

Disculpen, perquè el grup menor és Unides Podem, no és Vox.
Per tant, ara continuaríem, per part d'Unides Podem, senyora Davó, quan vullga, té els seus 3 minuts.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, presidenta.

Encara que malauradament alguns venen a donar cobertura al terrorisme masclista, jo li agraïsc, senyora Mustafá, que porte hui ací aquesta proposta.

Sabem que la llei orgànica de la lluita contra la trata està ara mateix en tràmit i que una de les coses que pretén i que serà fonamental és que la detecció i identificació de les víctimes, però, sobretot, el desplegament de mecanismes de protecció i de reparació també per a les dones en situació de prostitució, siga una eix fonamental.
I, per tant, el que es proposa, doncs, són eixes mesures d'assistència, protecció i, per tant, reconeixement per a totes les víctimes, assegurant així un enfocament integral.

Era necessari que hi haguera una perspectiva de drets humans perquè, tot i que fem passes endavant, encara ens cal fer esforços per acabar amb aquests delictes, per ampliar el reconeixement, com deia vosté, a totes les víctimes i, a més, fer-ho d'una forma integral, honesta i reparant el que durant tants anys hem deixat pel camí.

Per tant, nosaltres veiem totalment adient aquesta proposta que va en la direcció del Pacte d'estat contra la violència de gènere i del Pacte valencià contra la violència de gènere i masclista, a més com les nostres lleis.
Estem parlant dels grups més vulnerables dins dels grups vulnerables, no?
, on hi ha major risc de patir violència de gènere i que aquesta, a més, quede sense ningun tipus de conseqüència.
I, per tant, doncs, allò que ja ens demanen totes les lleis, els pactes, els convenis internacionals i que, malauradament, encara no hem posat a la pràctica, és un bon moment per a continuar fent, com dèiem, eixes passes endavant ara que el feminisme, a més, ens està…, bé, doncs, està posant la vida en el centre, la vida de totes les dones, independentment del seu origen, de la seua professió, de la seua situació personal, en aquest cas una situació de prostitució, on tot el que envolta la violència de gènere i el tracte masclista es dona en un percentatge més alt.

Per tant, com li deia, a pesar d'alguns discursos que volen blanquejar aquest fet, de discursos d'odi que després, doncs, creen situacions molt tristes, com la que hem vist aquest cap de setmana amb l'assassinat d'un jove per la seua orientació sexual, ací hi ha una majoria progressista que continuarà fent força per avançar en el reconeixement i la dignitat de totes les víctimes.

Des del nostre grup parlamentari, votarem a favor.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Davó.

Passaríem, a continuació, a fixar posició per part del grup Ciudadanos.
Senyora Quiles, quan vullga, té 3 minuts.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Bien, cuando vino a comparecer a esta comisión la responsable de Amnistía Internacional para explicar el informe de la trata en España, pues, uno de los aspectos más recurrentes que nos explicó y que se aborda en esta PNL es la trata de seres humanos y que cuenta con un importante obstáculo, que es la obtención de datos fiables sobre sus dimensiones.
Esto es consecuencia -y nos lo explicó muy bien- de la implicación en este delito de estructures delictivas complejas, ubicadas muchas veces en diferentes países, lo que generan situaciones que se desarrollan en un contexto transnacional y en la más absoluta clandestinidad.

Lo anterior, unido a la vulnerabilidad de las víctimas, en su mayoría en situación administrativa compleja, la desconfianza de estas hacia las autoridades y su gran reticencia a denunciar o colaborar por miedo a represalias, pues, obstaculiza la obtención de estos datos tan necesarios para mejorar su situación.
Así mismo, también se nos habló de las desigualdades que hay en el caso de los tratamientos de las víctimas de trata en cada comunidad autónoma y, de hecho, ese informe también nos dio una serie de recomendaciones, como era también, por ejemplo, la necesidad de coordinación entre administraciones en los casos en los que se hayan podido detectar estos indicios de trata.

Pero, sobre todo y lo más importante, que sí que echamos un poco en falta en su PNL es poner en marcha desde la administración autonómica el que las potenciales víctimas de trata puedan acceder a la información, asesoramiento, recursos de atención y protección especializados capaces de atender sus necesidades específicas, como posible vía para salir de la situación en la que se encuentran.

Debemos asegurarnos su asistencia y también entendemos que debe garantizarse una formación especializada con perspectiva de género y obligatoria para detectar las posibles víctimas, no solo en las unidades especializadas de la policía sino también en personas dedicadas al trabajo, pues, con infancia, trabajadores sociales.

Pero, vamos, centrándonos en su PNL, en lo que presentan.
Efectivamente, no existe ese registro estadístico, como sí sucede en los casos de mujeres asesinadas por violencia de género, de manera que, como usted bien ha dicho, esas mujeres, por desgracia, quedaron en el olvido y es que…, quemadas vivas, descuartizadas, apalizadas, tiroteadas, acuchilladas.
Desde 2000, más de 46 mujeres en situación de prostitución, que sepamos, han sido brutalmente asesinadas en España, incluso, muchas de ellas habían sido denunciadas como testigos protegidos.

Usted ha nombrado varios casos.
Uno muy breve; aquí en Valencia, que seguro que también nos ponen los pelos de punta en la localidad de Albal.
Florina Gogos, de tan solo 18 años, sus compañeras la vieron subir a un coche conducido por un hombre que había pedido sus servicios; era prostituida en un camino en la localidad cercana de aquí de Albal, zona de mafias y proxenetas.
Y lo siguiente que supimos de ella es que un cazador la encontró flotando en una acequia sin vida.
El caso término archivado.
Es solo un ejemplo, como los que usted ha dicho, de los muchos que conocemos de violencia de género en los que resulta increíble y muy triste que ni siquiera entran en la fatídica lista de violencia de género que crece cada año.

A Florina, como a las que usted ha nombrado, nadie lo recordará, su nombre se borraba de la historia y su corta vida no dejará ninguna huella.
Como la de las otras 44 mujeres asesinadas antes que ella, que son mujeres que han sido despojadas de todo: de sus derechos, de su dignidad e incluso de sus nombres, muchas veces, para deshumanizarlas incluso más.

Pensamos que no solo es necesario que se creen esas estadísticas, sino también necesitamos esa ley integral contra la trata.
Y para cuándo vamos a vestir de derechos a esas miles de…

La senyora presidenta:

Senyora Quiles, per favor, vaja acabant.

La senyora Quiles Bailén:

Ya termino.
Por supuesto vamos a aprobar esta PNL.

Y solo les pido, señorías, que, por favor, no quede en un brindis al sol.
Ustedes están gobernando, tienen nuestro apoyo, como siempre lo tendrán en estos temas.
Solo les pido que protejan, que protejamos en la medida que podamos, a estas mujeres, a estas niñas…

La senyora presidenta:

Senyora Quiles, per favor.

La senyora Quiles Bailén:

…que muchas veces son el eslabón más débil de nuestra sociedad.

La senyora presidenta:

Gràcies.

A continuació, passaria a fixar posició la senyora Álvaro per part de Compromís.
Quan vullga.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

I les meues felicitacions a la companya Mustafá.
Vaja per davant que donarem suport a aquesta proposta, com no podia ser d'altra forma.

Com ja s'ha dit, del Conveni d'Istanbul, del que desgraciadament hui ens arriben males notícies per part del govern d'Ankara i des d'ací tot el meu suport a les dones turques que s'estan manifestant contra l'eixida de Turquia d'este conveni, doncs, este Conveni d'Istanbul ja va reconéixer que la violència contra les dones no es limita a eixe marc de les relacions sentimentals, suposant el reconeixement que és d'este cap a un problema social de major envergadura.

En eixe sentit, els últims anys, el govern valencià, el govern del Botànic, ha realitzat diferents modificacions sota la llei valenciana de violència sobre la dona per tal d'adaptar la nostra legislació al que estableix el Conveni d'Istanbul.
Conveni que l'estat espanyol, recordem, va ratificar el 2014 i ja estaria bé que, a l'igual que ha fet el govern del Botànic, el govern espanyol prenguera mesures com les que s'han pres ací a casa nostra i com les que s'insten en esta proposta.

Efectivament, com ha comentat la companya, tenim unes estadístiques que no són correctes, falten dones.
S'estan deixant invisibilitzades a moltes dones i, si no treballem sota les xifres reals per a dissenyar les polítiques destinades a erradicar la violència contra les dones, les nostres polítiques no estaran encertades.

Hui mateix, hui mateix, comença el judici contra La Manada de Callosa que va violar en grup una dona de 19 anys.
Algú té algun dubte que eixa violació no fou violència masclista?
Ens queda algun dubte, senyories?
Si ens esglaiem en sentir que l'any 2020 van ser assassinades 45 dones a l'estat espanyol per violència de gènere, imagineu quan comencem a parlar de xifres reals, que, segons feminicidio.
net, la xifra per al 2020 podria estar en 83 assassinades, 83 dones assassinades a l'estat espanyol pel fet de ser dones.
Per elles és necessària votar esta proposta.

Senyories, aquesta PNL és molt necessària.
Hem de conéixer i reconéixer la realitat de les dones que estan prostituïdes, estes dones estan sent invisibilitzades a les estadístiques.
Aquesta és una qüestió molt complexa, és clar, el registre no serà fàcil d'elaborar, ja s'ha dit, però s'ha de fer quan més aviat millor per poder tindre un coneixement real i quantificat de les dones que necessiten de l'ajuda de l'estat i de la protecció de l'estat.

De nou, reiterar que Compromís votarem a favor d'esta proposta i agrair que hui s'haja presentat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Àlvaro.

I per a finalitzar amb el torn de fixació, ho faria el Partit Popular.
Senyora Mezquita, quan vullga.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, presidenta.

Que existe prostitución en nuestro país es una realidad, aunque esta sea difícil de cuantificar.
No existe un censo del número de mujeres que ejercen la prostitución ni de cuántas lo hacen captadas por redes y obligadas.
Aunque se suele hablar de estimaciones, hay unos datos que son demoledores.
Un informe de la ONU revelaba que el 84 % de la trata de seres humanos se realiza con fines de explotación sexual, de ese porcentaje, el 94 % de las víctimas son mujeres y niñas.

De forma similar se pronunciaba en su comparecencia en esta misma comisión hace escasos meses la señora Álvarez de Amnistía Internacional, que también incidía en la dificultad de su detección y, por ende, de la recopilación de datos.
Estamos hablando de mujeres, y también niñas, obligadas a ejercer la prostitución, víctimas de redes y bajo la coacción de unos proxenetas.
Estamos ante una práctica de esclavitud sexual.

La pandemia para estas mujeres no ha sido un atenuante, más bien todo lo contrario.
La demanda de puteros no ha cesado durante el confinamiento y ha posicionado a estas mujeres en situación de doble peligro: deudas acumuladas con sus proxenetas y la posibilidad de contraer el virus.

Como sociedad nos enfrentamos a un problema gravísimo, a la práctica de la esclavitud sexual, que lejos de minorar se acrecienta porque se trata de un negocio fructífero.
En 2019, último año con cifras oficiales, las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado liberaron a 1.
561 víctimas de explotación sexual, 29 de ellas menores de edad, y detuvieron a 732 personas, desarticulando 93 organizaciones criminales.
Se hace necesario dotar de más medios para los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado para que puedan intervenir más eficazmente.

En cuanto menos, lo único que me resulta irónico de esta iniciativa es que un partido como el suyo, que se ha negado a investigar los casos de menores tuteladas prostituidas, tanto aquí en nuestra comunidad como en Baleares, hoy traen aquí esta iniciativa cuando ni siquiera condenaron los actos.
El mismo Partido Socialista se gastó el dinero de los andaluces en putas y cocaína, no sé si recordarán los casos de los ERE, Isofotón, Faffe.

Mire, la señora consellera Bravo, socialista, hace un mes aproximadamente afirmó en prensa tener identificados 55 burdeles en la provincia de Castellón.
Pensé que estaba muy bien, pues, es que la identificación es fundamental para la detección de posibles víctimas de explotación sexual.
Y le pedí por escrito que me pasara la relación de municipios donde se habían detectado y si en el resto de las provincias también.
La contestación fue muy clara: que la información ofrecida se realizó en un contexto de comunicación social y que la Generalitat no dispone de un registro de establecimientos catalogados como tal.
Creo que no tienen un rumbo claro, lo único que tienen claro es la disputa entre las tres patas del Botánic por abandonar la problemática de la prostitución.

Combatir la trata de mujeres y niñas con fines de explotación sexual, y a tal fin, es fundamental.
Acordamos instar al gobierno de la nación a promover la aprobación de la Ley integral contra la trata que lo contemplara, una PNL presentada por este grupo parlamentario que les habla y que fue aprobada hace apenas 2 meses.
en esta comisión.
A nuestro entender, hay una voluntad manifiesta…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, vaja acabant, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

…de componentes tanto del Partido Popular como del PSOE, de esta misma semana iniciar unas reuniones para acordar y consensuar la realidad de esta ley de trata.

Es por eso, entiendo, que en el contexto de esta ley se debe de articular todo…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

…y por eso, esta iniciativa, vamos a votar abstención.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies a vosté.

A continuació, i fet el debat, passaríem a la votació de la proposició no de llei.
Votem la presa en consideració de la Proposició no de llei -sempre m'embolique ací…- sobre un registre estadístic de dones prostituïdes assassinades presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Abstencions?
2 abstencions.
Quedaria aprovada aquesta proposició no de llei.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa eventualment la presidència la secretària de la comissió, senyora Sandra Martín Pérez)

Proposició no de llei sobre el reconeixement del paper de la dona en la pandèmia de la COVID-19, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 32.
293, BOCV número 150)

La senyora presidenta eventual:

…la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el reconocimiento del papel de la mujer en la pandemia del COVID-19, presentada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos.

Tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Ciudadanos, la diputada María Quiles por 3 minutos.
Perdón, por 6.
(Veus) Por 6 minutos, efectivamente.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Aunque esta PNL es amplia y toca muchos aspectos, porque son muchos en los que por desgracia las mujeres aún tenemos necesidad de mejores reconocimiento, como son, por ejemplo, la necesidad de acabar con la brecha salarial, que nos afecta de forma mayoritaria a mujeres y que solo podemos solucionar instando a las diversas administraciones a que destinen más recursos para solucionar este problema o, por otro lado, la necesidad de crear o de que nazca ese pacto de estado para que la igualdad, la conciliación y la corresponsabilidad dejen de ser palabras vacías de contenido, y de verdad tenemos que concienciarnos de que estos problemas afectan a la mitad de la población de este país.

Y desde Ciudadanos entendemos que debe realizarse una labor principalmente desde el gobierno central, pero también, por supuesto, desde los gobiernos autonómicos y la administración local, contando siempre con la colaboración y el asesoramiento de expertos, asociaciones, entidades y empresas, porque solo así podremos llevar a cabo políticas serias y útiles en este sentido y con las que yo creo sinceramente que la inmensa mayoría de los miembros de esta comisión estamos de acuerdo.

Pero permítanme que me centre específicamente en un tema muy concreto y que es al final el que ha sido el que ha puesto de relieve aún más las deficiencias de este sistema y el increíble papel que han desempeñado tantas y tantas mujeres en esta pandemia, desde las más brillantes investigadoras a cualquiera de nosotras, a trabajadoras, cuidadoras, sanitarias, madres, abuelas, amas de casa… Y es que los avances científicos las decisiones políticas y la gestión sanitaria del coronavirus no habría sido posible de no haber contado con las mujeres, tanto en posiciones de mando como en la primera línea de combate a este virus.

Y algo que podría parecer una obviedad resulta increíble si se sacan a la luz los datos sobre el lugar que ocupan las mujeres, no solo en el ámbito sanitario, docente o de cuidados, sino también en la ciencia o en la propia política, campos en los que nos enfrentamos a desigualdades todavía no superadas.

Esta falta de visibilización del papel que han tenido las mujeres en la batalla contra el COVID la hemos querido plantear desde una perspectiva global y europea, dado que es un hecho que trasciende en nuestras fronteras y por lo cual creemos que es interesante este enfoque.

Por ejemplo, en el ámbito de investigación y desarrollo de las vacunas queremos resaltar el papel de Sarah Gilbert, directora del equipo de la Universidad de Oxford y que desarrolló la vacuna de AstraZeneca contra la COVID-19.
Y, además, ustedes recordarán que la semana pasada justo recibió un emotivo homenaje en el torneo de Wimbledon, donde fue ovacionada.

Sarah Gilbert comenzó a desarrollar vacunas contra enfermedades nuevas en 2014.
Un año que, según los datos de la Unesco, solo el 28 % de investigadoras a nivel postdoctoral -de investigaciones, perdón- estaban a cargo de mujeres, algo que lógicamente se convierte en un abismo todavía más difícil en los escalones más elevados en la adopción de decisiones.

Yo me pregunto que si siendo solo el 28 % de estas investigadoras conseguimos estos resultados, ¿qué habría pasado si hubiésemos sido esa mitad?

De hecho, en el año 2020 las mujeres solo recibían el 37 % de ayudas otorgadas a investigadores en los campos de Ciencias de la Salud, Ciencias Físicas e Ingeniería.

Y en el último informe de 2021, la Unesco retrata que, en general, las investigadoras suelen tener carreras más cortas y peor pagadas, suelen recibir becas de investigación más modestas y aunque representan el 33 % de investigadores, solo el 12 % de los miembros de academias científicas nacionales son mujeres.

Más casos.
Al frente del desarrollo de la vacuna de Pfizer también se encuentra otra mujer, Kathrin Jansen, directora de investigación y desarrollo de vacunas en Pfizer.

Pero en el sector farmacéutico el techo de cristal es aún mayor.
Las mujeres apenas representan el 25 % de equipos de liderazgo y solo hay una directora entre las diez principales empresas farmacéuticas.
Dicho de otro modo, la posibilidad de que Jansen estuviera a cargo de un equipo de 650 investigadores, como es el caso, es de una frente a tres con respecto a un hombre.

La historia de otra de las protagonistas de esta lucha contra la pandemia también retrata el papel de las mujeres, la bioquímica húngara, Katalin Karikó, lleva décadas desarrollando tratamientos y vacunas basadas en la molécula del ARN.

Sin embargo, Karikó cuenta que durante años recibía una carta de rechazo tras otra de instituciones y compañías farmacéuticas cuando les pedía dinero para desarrollar esta idea y relata cómo, por ejemplo, la farmacéutica Merck & Co rechazó su petición de 10.
000 dólares para financiar esta investigación.

Yo creo que con estos ejemplos queda todo dicho en cuanto a investigación.

En cuanto a la toma de decisiones en esta pandemia, decir que la comisaria europea de Salud y Seguridad Alimentaria, Stella Kyriakides, es una de las 13 mujeres que componen el colegio de comisarios liderados por la presidenta de la comisión, Ursula von der Leyen.

Solo un año después de ocupar el cargo, tuvo que hacer frente a la pandemia y, junto a la directora de Salud de la comisión, Sandra Gallina, ha estado al cargo de la negociación para la compra de vacunas.

No obstante, las mujeres que han ayudado en esta pandemia no han estado solo en empresas, en laboratorios o en cargos destacados.
Yo quiero resaltar el papel de miles de mujeres que han luchado desde los hospitales, desde sus trabajos, desde los centros de enseñanza y desde sus casas.
Y es que las mujeres representan el 95 % del personal de limpieza y ayuda doméstica, el 93 % de cuidadores y personal docente de escuelas infantiles y el 86 % de los trabajadores dedicados a cuidados personales.
Además, cerca del 76 % de cuidadores y sanitarios de la Unión Europea son mujeres.
Creo que con estos datos, poco más que añadir.

Pero además quiero recalcar también la importancia del trabajo de cuidados y de los no remunerados.
Seguimos con los datos del INE, que en trabajo no remunerado, un 47 % de mujeres trabajadoras frente a un 31 % de hombres trabajadores realizan todos los días actividades de cuidado y educación.
Asimismo, un 77 % de mujeres trabajadoras frente a un 33 % de hombres trabajadores realizan todos los días actividades de cocina y tareas domésticas.

Definitivamente, desde mi grupo pensamos que es increíble el papel de las mujeres que han realizado en esta pandemia y que merece un homenaje, un reconocimiento y, sobre todo, una visibilización.

Creo que es nuestra obligación pedir que no se quede todo en esa ovación en Wimbledon, que está muy bien, pero el papel de las mujeres y su aportación en todos los sentidos debería quedar visibilizado en campañas, en publicidad institucional y en los centros de enseñanza para que el papel de estas mujeres y de tantas otras sirva de ejemplo a niñas y a niños y, de una vez por todas, tengamos reconocido el papel real y seamos conscientes de la enorme labor que las madres, abuelas, hermanas, sanitarias, investigadoras, políticas, profesoras, cuidadoras, las mujeres en general, han realizado en esta pandemia.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Quiles.

A continuación, tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Unides Podem la diputada Cristina Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Unides Podem votarà a favor de la seua proposició, senyora Quiles, i és que ens és impossible votar en contra quan és la línia en què ja hem vingut treballant.

El seu primer punt, sobre impulsar l'enfortiment de l'agenda europea per la igualtat, sé que en els últims mesos han passat moltes notícies, moltes d'elles ja no ens recordem, però fa justament un any en la Unió Europea s'estava debatent sobre quin tipus de polítiques s'anaven a aplicar per a eixir de la crisi econòmica derivada de la COVID.
I, justament, el Govern d'Espanya va ser dels països que més fermament van apostar perquè eixes mesures no foren les de l'austeritat.

Si no s'haguera aconseguit això, seria totalment impossible ara poder impulsar justament l'enfortiment de l'agenda europea per la igualtat.
Diria que Podemos en el seu moment i actualment Unides Podem hem sigut de les poques formacions que des d'un principi sempre hem denunciat que les polítiques d'austeritat no eren la mesura necessària per a poder eixir de les crisis econòmiques.

En segon lloc, respecte al segon punt, reconéixer el paper que han tingut les dones en la lluita contra la COVID, li agraïsc que presente aquesta proposició no de llei, perquè, efectivament, és importantíssim reconéixer el seu paper.
Per això també nosaltres vam presentar una proposició no de llei que recollia un paquet de mesures per a evitar la feminització de la pobresa i de les cures derivada de la COVID-19, perquè no només s'ha de reconéixer, sinó que, a més, no hem de fer pagar el pato a les dones de la crisi.

Respecte a reconéixer les cures destinant ajudes econòmiques per a la contractació de serveis relacionats amb les cures, la seua proposició no de llei la va presentar el 22 de febrer i, dues setmanes després, el Ministeri d'Igualtat, a través del Consell de Ministres, va aprovar el pla Corresponsables que destina quasi 200 milions d'euros, que gestionaran…, o que gestionen ja les comunitats autònomes justament per a la contractació de cuidadores de menors de 13 anys.
Per tant, també entenem que estem treballant en aquesta línia.

I en el punt 4 i 5, en què vosté parla sobre afavorir la conciliació i la coresponsabilitat, hem estat treballant durant tot un any en la comissió d'usos dels temps, on hem arribat a moltíssimes transaccionals amb el seu grup, Ciudadanos.
Per això també crec que aquestes mesures que vosté planteja ací estan incloses en eixe dictamen.

Voldria, per tant, no només per part nostra aprovar aquesta proposició no de llei, sinó convidar el grup Ciudadanos també a aprovar eixe dictamen de la comissió dels usos dels temps.
Sé que tenen algunes discrepàncies com, per exemple, impulsar o reduir la jornada laboral màxima a 32 hores, però creiem que també és una línia molt important a afegir a aquestes que vosté mateixa també inclou en l'apartat 4 i 5.

Per tant, com dic, aprovarem aquesta proposició no de llei i invite el grup Ciudadanos a també recolzar el dictamen de la comissió dels usos dels temps.

Gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Cabedo.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Vox tiene la palabra la diputada… Criado.
Perdone.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, presidenta.

Señoría de Ciudadanos, esta iniciativa pretende, como otras tantas, en lugar de que todos sumemos, generar una lucha de sexos, división, confrontación.
Buscan el supuesto reconocimiento del papel de la mujer en la pandemia COVID-19 en busca de esa supuesta igualdad de las mujeres, y lo que realmente fomentan es la desigualdad.

¿Por qué ese olvido de mitad de la población, de los hombres?
¿Por qué pretenden ese adoctrinamiento en género mediante campañas institucionales?
Les diremos, como en anteriores ocasiones, que Vox apoya la conciliación de la vida laboral y familiar de trabajadores, autónomos y asalariados, y el fomento de horarios más racionales y que sean compatibles entre sí.

Pero, pese a que apoyamos este punto, es imposible decir «sí» a su iniciativa por cuanto la engloban dentro un pacto que no apoyamos y supondría, por tanto, un apoyo al pacto de estado por la igualdad.

Y todo lo que para ustedes es igualdad deviene en la más absoluta desigualdad para la mitad de la población, los hombres.
Y eso es algo que Vox nunca propiciará.
Al revés, luchará contra esa desigualdad con todas sus fuerzas.

Entrando en los detalles de su iniciativa, por supuesto que nunca apoyaremos la agenda europea por la igualdad.
Hablan ustedes de las brechas de género.
Hablan de las que consideran que son de la mujer.
No hablan nunca de las brechas que sufren los hombres.

En cuanto a la brecha salarial, por ejemplo, es una falsedad más de género que pretende trasladar la idea que las mujeres cobran menos que los hombres por el mismo trabajo.
Ningún convenio laboral permite esto.
A igual trabajo, igual sueldo, seas hombre o mujer.

Puede ocurrir que una mujer prefiera trabajar también media jornada.
¿O no, señorías?
No les cabe en la cabeza que las mujeres quieran voluntariamente trabajar solo mediodía.
Tampoco les cabe en la cabeza que la mujer prefiera asumir responsabilidades familiares y domésticas o que las compatibilice con el trabajo y se ocupe de su casa queriéndolo ella.

Repito para quien no lo haya entendido.
La mujer puede voluntariamente optar por trabajar media jornada o atender su casa voluntariamente después del trabajo, destinando el resto del día a atender a la familia después del trabajo, o no trabajar fuera de casa con la misma intención.

Comentan el tema de las adaptaciones de jornada, excedencias y jornadas reducidas, mayoritarias en las mujeres respecto a los hombres.
Volvemos a lo mismo.
¿No pueden pensar que sea una decisión libre?
Parece que ustedes vean como algo peyorativo ciertos trabajos de los que hay mujeres que se sienten orgullosas, como es, por ejemplo, actividades de cuidado y educación de los hijos o nietos.
Sí, a muchas mujeres les gusta y también les gusta cocinar, sí.
Incluso, las áreas domésticas, sí.

¿Pueden, señorías, pensar en la posibilidad de que hay mujeres que quieren esto, justo eso y que no querrían trabajar o que la persona que está viviendo con ellas lo haga, que lo prefieren hacer ellas por mucho que ustedes parece que quieran hasta presionarles a cambiar sus preferencias.

El único punto que Vox apoyaría de su iniciativa, como hemos indicado, es el de la conciliación, pero englobándolo en un pacto de estado por la igualdad.
Nos resulta del todo imposible por las razones antes expuestas.
La base toda persona, señorías, es la libertad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Criado.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra la diputada señora Àlvaro

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

Voldria traslladar-li a la companya les meues felicitacions per la proposta, a la companya de Ciudadanos, evidentment.

La veritat és que, com vosté sabrà, aquest és un tema que a Compromís i a mi personalment ens semblen fonamentals.
Si crec que és una de les coses que la pandèmia ha posat de manifest és la urgent necessitat que la responsabilitat de les polítiques de conciliació de la vida personal, familiar i laboral passen a ser un assumpte de primer ordre en les agendes polítiques.

Les dones, una volta més, hem carregat, volent o no volent -normalment no volent-, sota les nostres esquenes les tasques de les cures durant la pandèmia, les dobles i les triples jornades que en el teletreball, en molts casos, han suposat tot un parany per a les dones.
Per això, propostes com aquestes em semblen fonamentals actualment.
No obstant això, sí que voldria fer algunes apreciacions.

Parla vosté de la proposta de resolució, de reconéixer el paper de les dones en la lluita contra la COVID, i de reconéixer i donar la importància a les activitats que tradicionalment desenvolupen les dones, molt bé.
Enguany, la campanya del 8-M, impulsada per la vicepresidència, precisament va centrar-se en això, en posar en valor el paper de les dones en la lluita contra la pandèmia, un homenatge a les que estigueren en primera línia garantint el sosteniment de la vida, sent imprescindibles, com deia la campanya.

Vull també emfatitzar que hem posat en valor les cures, els treballs de les dones, però també hem de posar en valor la corresponsabilitat com a eina fonamental per garantir i permetre la igualtat entre dones i homes.
Crec que quan parlem de conciliació hem d'avançar cap a la corresponsabilitat, on queda clar que totes i tots tenim la nostra part i la nostra responsabilitat.

I, per això, jo voldria posar també en valor les campanyes de la vicepresidència de la conselleria d'igualtat que s'han desenvolupat en els últims anys.
I per què no dir-ho?
La veritat és que m'haguera agradat que la companya de Ciudadanos haguera sigut la que haguera esmentat aquestes campanyes, per allò de visibilitzar el treball de la resta i la sonoritat, reconéixer quan les coses es fan bé, o, inclús, parlar del treball fet en este sentit, en esta mateixa casa, on moltes de les coses que ací es demanen -i com ja s'ha dit- es votaran el dimecres en el dictamen de la comissió d'usos del temps, on després d'esta proposta que hui presenta el grup Ciudadanos esperem ansiosament el seu vot a favor.
I, fins i tot, comentar que el secretari autonòmic d'ocupació, ací mateix, la setmana passada ja va anunciar eixe pla específic d'ocupació femenina per a seguir avançant.

Crec que esta proposta de hui es nodreix d'un recull de les coses que s'han fet per part del Botànic i també del treball que hem fet totes i tots en esta casa, en les Corts Valencianes.
Evidentment, no podem votar en contra d'estes coses que ja hem engegat i per les quals apostem.

I, sincerament, gràcies per esta proposta i esperem el seu vot a favor -com ja li hem dit abans- en el dictamen de la comissió d'usos del temps, un dictamen que recull un treball conjunt d'esta cambra i que, efectivament, avançarà en allò que vosté hui sol·licita.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señor Àlvaro.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra… ¡Ay!
, perdón, perdón, discúlpenme.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Mezquita.

La senyora Mezquita Juan:

Muchas gracias.

Esta iniciativa se centra en el reconocimiento del papel de la mujer en la pandemia de la COVID 19, y es verdad, no hay lugar a dudas que la mujer ha jugado, ha desempeñado un papel imprescindible.

Hay dos aspectos que cuando hablamos de pandemia y mujer se asocian rápidamente, y son: personal sanitario que, sin lugar a dudas, han sido nuestros héroes, y es cierto que el porcentaje de mujeres entre los profesionales sanitarios es considerable; y, después, nos encontramos con las personas dependientes, más bien sus cuidadoras, porque son ellas el porcentaje más representativo en el ámbito de los cuidados, tanto en el ámbito del hogar como a nivel de profesionales que trabajan en el mundo de los cuidados.

Habla usted de igualdad salarial, de la participación más equilibrada de hombres y mujeres en el mercado laboral.
Habla también de la necesidad de conciliar la vida personal y laboral; de la necesidad de posibilitar la flexibilidad de horarios en el trabajo; de la necesidad de que se incremente la oferta de servicios de cuidados para niños y personas dependientes.
Habla, también, de un sistema de ayudas para incentivar a las empresas para que adopten medidas que faciliten esa conciliación y esa corresponsabilidad, como la flexibilización de la jornada laboral, el teletrabajo, etcétera.

Sabe, me está recordando a aquella proposición de ley para la conciliación de la vida personal, familiar y laboral y para la eliminación de la brecha salarial que presentó el Partido Popular hace justamente un año.
No se aprobó, a pesar de que urgía la toma de medidas, puesto que la pandemia ha agravado -y sigue gravando hoy en día- una situación que perjudica gravemente a las mujeres.

La brecha salarial de las mujeres de nuestra comunidad es acuciante, se sitúa por encima de la media nacional, según informe de 8 de marzo de 2021, de Comisiones Obreras, de esta comunidad.
La tasa de parcialidad femenina también se ha agravado considerablemente, el 62 % de la población inactiva en la Comunidad Valenciana son mujeres, siendo el principal motivo el tener que atender responsabilidades familiares y el cuidado de niños o personas dependientes.

En su intervención ha resaltado a las mujeres que han brillado a nivel de investigación…, pero quiero incidir en aquellas mujeres anónimas, aquellas que se han visto obligadas a elegir entre trabajo y familia, aquellas que afrontan cada día las dificultades de conciliación, que es una realidad que afecta a muchos hogares cada día y que tiene una especial incidencia en familias como las numerosas, las monoparentales, las que se encuentran en una situación de especial vulnerabilidad, o en los entornos rurales.

Mire, ha pasado justo un año desde que presentamos nuestra proposición de ley, que hubiésemos podido comenzar a trabajar con inmediatez pero la respuesta fue «no», un año que hubiésemos podido emplear a fondo en desarrollar una ley para mejorar esa conciliación y corresponsabilidad familiar tan necesarias, y esa eliminación de la brecha salarial; en definitiva, mejorar la vida de muchas mujeres porque esta sigue siendo fundamental para que investigadoras, científicas, puedan brillar en el ámbito profesional.
Pero las prioridades políticas en aquel momento se antepusieron y el «ha de ser mi ley y no la tuya» tuvo más fuerza.

No me convence realmente su punto cinco, simplemente por derivar la responsabilidad al Gobierno de España.
Pero, visto lo visto, igual conseguimos alguna medida antes del gobierno de la nación que desde la Comunitat Valenciana.

Por eso, vamos a votar favorablemente su iniciativa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Mezquita.

Ahora sí, tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, la diputada Mustafá.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora Martín.

Votarem que sí a esta iniciativa encara que siga per recordar allò que ja sabíem, que som les dones les que ens fem càrrec majoritàriament de les cures en la nostra societat.

Tot el món sap, per exemple, que el producte interior brut és el principal indicador de l'economia d'un país, però quasi mai ens parem a pensar que no contempla moltes activitats realitzades en casa ja que aquestes no s'hi intercanvien en el mercat, és el cas de la cura de menors i dependents, de cuinar o netejar a casa.
El cost econòmic d'aquestes activitats s'estima calculant el temps que els membres de la llar invertixen en les tasques domèstiques, i multiplicant aquest temps pel salari net que es pagaria a una persona externa per a fer-les.

Segons el càlcul realitzat en l'estudi «¿Cuánto vale el trabajo doméstico en España?
», publicat per la Fundació la Caixa, el treball no remunerat representaria el 40 % del PIB, una barbaritat, però, la major part d'aquest treball invisible, quasi el setanta per cent, el realitzen dones.
El treball invisible i no comptabilitzant és majoritàriament femení.
Potser un dels efectes de la pandèmia ha sigut traure a la llum eixes jornades inacabables de dones a casa, teletreballant mentre preparaven el dinar, es feien càrrec de les criatures, etcètera; i alhora, s'ha pogut observar més que mai que professions essencials com les sanitàries, especialment la infermeria, o les caixeres de supermercat, estan altament feminitzades.
No deuríem deixar passar esta oportunitat, com vostés assenyalen en la seua proposta, per a atorgar valor al paper de les dones, més de la mitat de la població al nostre país, per a assenyalar que sense les dones el món s'atura.

La veritat és que quasi la pràctica totalitat d'allò que vostés proposen s'està duent a terme, però, bé, creiem que està bé donar suport, inclús donar impuls des d'esta comissió.
Per exemple, respecte al punt dos -que ja ha comentat la senyora Álvaro-, les campanyes de sensibilització, doncs, crec que ha estat molt bé la campanya del 8M de la conselleria d'igualtat, «Imprescindibles», que ha sigut un homenatge a les dones que han treballat en primera línia en la lluita contra la pandèmia i que d'alguna manera han sostingut les nostres vides.

Respecte a les ajudes a la contractació de cures, una de les mesures del pacte valencià contra la violència de gènere és incentivar la contractació estable i indefinida de les treballadores de la llar i de les cures, establint mecanismes de deducció fiscal en el tram autonòmic de l'IRPF.

El pla Corresponsables, que també ha esmentat la companya Cabedo, en relació a les ajudes a les empreses per a afavorir la conciliació i corresponsabilitat, va estar el decret que establia ajudes econòmiques als treballadors i treballadores que reduirien la jornada laboral per la conciliació familiar amb motiu de l'estat d'alarma per la COVID.

I el que hauríem de mirar, també, és que l'impacte d'estes ajudes posa de manifest que resulta fonamental impulsar polítiques públiques i l'impuls de la conciliació i corresponsabilitat, més enllà del marc de les ajudes.

I veig que em quede sense temps, però no m'agradaria deixar passar una altra reflexió que és la d'estudiar l'efecte real del teletreball en la vida de les dones, una qüestió que ja s'ha plantejat en la comissió d'usos del temps i que adverteix del perill de tornar a casa amb totes les pèrdues que podria suposar per a nosaltres, per a les dones.

Gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Mustafá.

A continuación, tiene, por 3 minutos, la réplica la señora Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Pues, sinceramente, es difícil replicarle a la señora Criado porque es que, al final, hablemos de lo que hablemos el discurso siempre es el mismo.

Existe la brecha de género, existe la brecha salarial, y la brecha salarial efectivamente -ya se lo dijimos-, señora Criado, no significa que las mujeres por el mismo trabajo cobren algo distinto a los hombres porque eso estaría prohibido por ley y sería una ilegalidad, y sería anticonstitucional.
Significa que por nuestra situación, por el hecho de ser mayoritariamente las cuidadoras somos las que, normalmente, no podemos hacer horas extras, no nos podemos quedar después del trabajo a esas cervezas, a ese momento en el que, a veces, se pueden conseguir ciertas cosas que nosotras por nuestra situación es difícil.
Significa que tenemos más precariedad laboral, significa que ascendemos menos y significa que eso, al final, supone que cotizamos menos y tenemos peores salarios, no que por el mismo trabajo nos paguen distinto porque ¡solo faltaba!
, en un estado de derecho, en el siglo XXI, que por hacer el mismo trabajo nos pagasen de manera distinta.

En cuanto al resto, por supuesto que valoro el trabajo de las amas de casa, a las mujeres que quieran… Soy hija de una madre de casa, ejerzo, como creo que todas y todos, el que quiera, de ama de casa, cada vez que quiero y puedo, y me encanta, y de hecho lo he dicho, no hablo solo de investigadoras brillantes y de grandes profesionales, o de grandes políticas, sino de todas las mujeres, las madres, las abuelas que han hecho un papel, y siguen haciendo un papel fundamental, señora Criado, pero yo sé que va a ser inútil porque no se puede…, ya decía Ortega que «no se puede convencer a quien no quiere ser convencido.
» Entonces, poco más que decir.

Lamento que no la apoye porque lo único que pido es que el papel de los hombres históricamente está.
Y yo repasaba quién ha hecho el resto de vacunas y, por desgracia, incluso aquí, en España, no he encontrado prácticamente a ninguna investigadora potente que pueda estar en esos laboratorios.
Y yo me pregunto que cómo es posible, si somos más de la mitad en las universidades, si somos mucho más de la mitad en carreras sanitarias, no estemos en la cabeza de esas investigaciones.
¿Cuál puede ser el problema?
Y esto es la comisión de igualdad; igualdad significa que podamos tener los mismos derechos y las mismas oportunidades, no por ello quitarle nada a los hombres pero entiendo, señora Criado, que es predicar en el desierto.

Bueno, muchísimas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señor Aquiles.

A continuación, señora Criado, tiene usted 3 minutos para la réplica.

La senyora Criado Gonzálbez:

Mire, señora Quiles, la supuesta igualdad que ustedes quieren conseguir lo único que trae es desigualdad.
La supuesta igualdad que se pretende para las mujeres lo único que genera es desigualdad para los hombres.

Todos somos personas, hombres y mujeres, iguales en derechos y obligaciones y, por tanto, no debemos reconocer a ningún colectivo, en este caso a las mujeres, puesto que todos, hombres y mujeres hemos colaborado, por ejemplo, en este tema de la pandemia, cada uno desde donde podía y de muy distinta forma; todos intentando sacar adelante a España pese a las dificultades tan grandes para llevar, por ejemplo, adelante los negocios, hombres y mujeres, mujeres y hombres; otros en el ámbito sanitario, hombres y mujeres, mujeres y hombres; otros llevando transportes públicos, hombres y mujeres, mujeres y hombres; otros trabajando en supermercados, hombres y mujeres; otros trabajando en tareas domésticas y cuidando a otras personas, hombres y mujeres; otros de policías, por ejemplo, hombres y mujeres; otros de profesores, hombres y mujeres… Y no sigo porque no pararíamos.

Dejen de dividir, todos, hombres y mujeres somos iguales en derechos y obligaciones, pero hombres y mujeres no somos iguales, no reaccionamos igual, no tenemos los mismos gustos.
Esta diferencia se pone de manifiesto en los gustos, en los intereses.
¿No pueden aceptar que las mujeres no elijan ciertas profesiones o que dediquen todo su tiempo a un trabajo remunerado, sencillamente porque no les apetece?
¿No puede ser que no coincida con sus intereses?
¿No será que no encaja en sus preferencias?

Como les hemos indicado, el único punto que Vox apoyaría en su iniciativa es el de la conciliación, pero englobándolo en un pacto de estado por la igualdad nos resulta del todo imposible, por las razones antes expuestas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Criado.

A continuación, si no hay ninguna réplica más, pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
6, perdón, 7, no me he contado, disculpe.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
Ninguna.
Queda aprobada la PNL.

A continuación, vamos a hacer un receso de un minutito solamente para que haga ya el cambio de presidencia.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Cristina Cabedo Laborda)

Proposició no de llei sobre les retallades en les transferències als ajuntaments per a combatre la violència de gènere, emmarcats en el Pacte d'estat de violència de gènere, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 32.
991, BOCV número 153)

La senyora presidenta:

…proposició no de llei seria la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre les retallades en les transferències als ajuntaments per a combatre la violència de gènere, emmarcats en el Pacte d'estat de violència de gènere, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
A aquesta proposició no de llei s'ha presentat una autoesmena, pel que entenc, senyora Mezquita, que explicarà l'autoesmena en la seua mateixa explicació de la proposició no de llei.

Per tant, tindria 6 minuts i pot començar quan vulga.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, presidenta.

En lo que llevamos de año, 23 mujeres -24, si se confirma la última-, han sido asesinadas en nuestro país, 1.
102 desde 2003, dejando 13 huérfanos en 2021, 317 desde 2013.
De confirmarse esta última víctima, estaríamos hablando de dos mujeres asesinadas a manos de su pareja o expareja en nuestra comunidad.

Comenzar, pues, con mi más sentido pésame a todos esos huérfanos a los que les han arrebatado a su madre y a todas las familias de mujeres asesinadas por violencia machista.
Con cada mujer asesinada por violencia machista, la sociedad en su conjunto pierde.

En la necesidad de combatir y erradicar de nuestro país todo acto de violencia hacia la mujer por el mero hecho de serlo, fue aprobado, en 2017, el Pacto de estado en materia de violencia de género, fruto del consenso político y la implicación de todas las administraciones.

De entre todas las administraciones, los ayuntamientos son los que juegan un papel destacado, se convierten en parte activa e importante en el desarrollo de actuaciones encaminadas a la lucha contra la violencia de género.
Su proximidad a la ciudadanía los convierten en un servicio cercano para la población y, por ende, para las mujeres susceptibles de estar sufriendo violencia machista, que se acercan a ellos en busca de información o de recursos asistenciales vitales para salir adelante.

La pérdida de soledad nos debe hacer reflexionar, revisar con detenimiento en qué podemos mejorar para lograr garantizar la máxima protección y acompañamiento a cualquier mujer víctima de violencia de género.
Por ello, he visto la necesidad de presentar una autoenmienda a la iniciativa inicial, porque los recursos de los ayuntamientos no deben centrarse en la parte económica únicamente, sino que debemos procurar que dispongan también de herramientas a las que a priori no todas las entidades locales pueden elaborar o garantizar por sus propios medios.
Los recursos de los que disponen los ayuntamientos son fundamentales; se precisan recursos económicos, pero también humanos y asistenciales, aunque no todos los ayuntamientos disponen de ellos.

La Federación de Asociaciones de Mujeres Rurales, Fademur, alertaba que la mitad de las mujeres asesinadas en 2021 vivían pueblos de menos de veinte mil habitantes, con una clara tendencia al alza de esa ruralidad de los crímenes por violencia machista.

El Pacto de estado contra la violencia de género establece que los presupuestos generales del estado garantizarán fondos necesarios para los ayuntamientos, vía transferencias, para que estos puedan aplicar todas las medidas contempladas en el mismo.
Asimismo, el propio pacto establece que el gobierno debe acordar con la Federación Española de Municipios y Provincias u otras asociaciones de municipios en el conjunto del estado los programas que deberán llevarse a cabo para garantizar la efectividad de las medidas.

Con el Real decreto 1.
023/2020, de 17 de noviembre, se modificaron los criterios aprobados en un principio del reparto de los fondos para los municipios, quedando de la siguiente forma: la cuantía mínima de 1.
000 euros por cada municipio, cuantía en función del número de habitantes de derecho a 0,18 por habitante y el remanente que exista después de este reparto se distribuirá proporcionalmente entre los municipios incorporados a VioGén y aquellos con víctimas empadronadas usuarias de Atenpro.

La presidenta de la Federación Española de Municipios y Provincias comparecía el pasado 17 de febrero de 2021 en la comisión de seguimiento del pacto de violencia de género, donde afirmaba que el nuevo reparto ha supuesto una drástica reducción económica para muchos ayuntamientos que pone en peligro la continuación, en algunos casos la eliminación, de servicios imprescindibles para combatir la violencia de género que están sustentados con estos fondos.

En conjunto, esta nueva distribución en la Comunitat Valenciana ha visto recortados los fondos en un 36 %, esto es un millón de euros menos que el año anterior.
Por provincias, Castellón ha sufrido un recorte del 27,4 %; Valencia, cerca del 30 %; y Alicante de un 48 %.
Algunos municipios han sufrido más que otros estos recortes.
En municipios de L'Horta, hasta un 70 %, pero hay otros que, literalmente, les han dejado a cero.
Finestrat, Guadassuar, Peñíscola, Moncada, Sollana, Picassent…

En definitiva, lo positivo es que el presupuesto general del estado de 2021 contempla que las entidades locales pasarán de percibir en lugar de veinte millones, cuarenta millones de euros para el desarrollo del pacto de estado.

Por ello, pedimos trasladar al Gobierno de España el rechazo de esta nueva distribución para el presente ejercicio; instar al Gobierno de España a aumentar dichas transferencias e iniciar una revisión de consenso, con el respaldo de la Federación Española de Municipios y Provincias, que garantice que los municipios reciban los recursos necesarios para combatir esa violencia de género; instar también al Gobierno de España a contemplar el reintegro de las cantidades dejadas de percibir por estos ayuntamientos con esta nueva distribución para aquellos municipios que así lo soliciten y justifiquen, para poder dar continuidad o mejora de los recursos implantados en sus respectivos municipios.
Y es fundamental también que, con independencia del tamaño del ayuntamiento y los recursos humanos de que se disponga, se aúnen las fuerzas para equilibrar esas diferencias.

Por ello, también solicitamos en nuestra iniciativa que, en coordinación con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias y en colaboración con las diferentes administraciones, entidades sociales e instituciones que trabajen en la detección, prevención, asistencia y erradicación de la violencia de género, la elaboración de un protocolo marco para los ayuntamientos de la Comunitat Valenciana en la detección, asistencia y acompañamiento a las mujeres víctimas de violencia de género, al que se puedan adherir.
Dicho protocolo marco contemplará las singularidades de los municipios, en cuanto a emplazamiento y tamaño, con el fin de dar mayor cobertura posible a la protección y asistencia a las víctimas bajo los principios de eficacia e inmediatez.

También exigimos garantizar la dotación económica necesaria para implementar recursos formativos, porque la formación es fundamental en la detección…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor, vaja acabant.

La senyora Mezquita Juan:

…y atención a las mujeres víctimas de violencia de género -vaig acabant- a todo el personal susceptible de atenderlas.

Y ya, por último, que se establezcan los mecanismos para que los ayuntamientos cuenten con unidades policiales especializadas y se garantice la continuidad de personal adscrito a las mismas.

Por todo ello, espero contar con la aprobación de sus grupos parlamentarios.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Mezquita.

Passaríem, per tant, al torn dels grups parlamentaris.
Començaríem, per part d'Unides Podem, senyora Davó, quan vulga.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, presidenta.

Senyora Mezquita, parlen vostés, en l'exposició de motius de la seua proposta, inclús en el titular, de retallades en les transferències, de rebuig als nous criteris, de falta de consens amb la FEMP o inclús de la falta de protocols marc i de recursos formatius.
Però és que el que vostés estan reflectint ahí no s'atén a la realitat o certes propostes ja s'estan fent.

A vore, totes sabem que aquests fons són una ferramenta molt potent que impulsa el govern central, a través dels ajuntaments i de les comunitats, per a oferir recursos i serveis d'atenció a les dones víctimes de violència masclista.
I no s'han reduït ni un cèntim; és més, s'estan augmentant paulatinament i així ho ha hagut de dir vosté.
I és que el que s'està fent és repartir d'una forma diferent, amb l'objectiu d'arribar a més llocs, a més municipis, sobretot als més xicotets i, sobretot, ja que vosté també hi ha fet referència, als de les zones rurals.
La nova distribució fa que els fons arriben a més municipis, a moltíssims més.
De fet, al 2019 no arribàvem a quatre-cents municipis, n'eren 392 en total, i ara, al 2020, s'ha multiplicat fins als dos mil municipis a què arriben a aquest fons, perquè no incorporen sols aquells municipis que estan adherits al VioGén, sinó que, a més, també aquells que estan en Atenpro.

Evidentment, evidentment, per a poder arribar a més municipis, l'import a distribuir, el del romanent, ha de ser inferior perquè, tot i que la quantitat fixa és 300 euros superior al 2019, perquè paulatinament va augmentant-se el pressupost i que la quantitat per habitant és la mateixa, el romanent sí que varia a menor, perquè arriba a més municipis.
I, a més, amb la nova distribució, s'està atenent també una reivindicació històrica que hi ha de les comunitats autònomes de flexibilitzar els programes en els quals es poden gastar fins al 10 % d'aquest pressupost.
Per tant, no podem rebutjar -com vostés demanen- els nous criteris, ja que suposa atendre a més municipis, a més a aquells en què era més complicat arribar de les zones rurals i, a més, fer-ho atenent a reivindicacions de les comunitats autònomes.

Per altra banda, demanen vostés també la modificació… Ah!
, i que no hi ha hagut consens amb la FEMP i, per tant, s'haurien de modificar els criteris.
Però el cert és que la FEMP no ha mostrat cap tipus de rebuig; de fet, ha emés un informe favorable i no hi havia cap observació negativa sobre els criteris de repartiment.

Demanen també un protocol marc per als ajuntaments en l'autoesmena que es fan, però eixe protocol marc ja està establert en el pacte valencià; i no sols està establert el protocol marc, sinó que està establerta la calendarització.

Per tant, és que, com li deia al principi, no s'atén a la realitat allò que vostés ens demana, perquè no hi ha ni retallades en les transferències ni és possible rebutjar criteris, quan fan que arribem a més municipis i, a més, en situacions més complicades, i alguns dels punts que vostés demanen ja estan atesos amb les lleis i amb les propostes i mesures, tant del govern central com del govern valencià, que està fermament compromés en la lluita contra la violència de gènere i que, a més, ho fa en coordinació amb les institucions més properes, que són els ajuntaments.

Per tant, des del nostre grup parlamentari, haurem de votar en contra de la seua proposta.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Davó.

Me demana, la senyora Mezquita rèplica, pel que tindria 3 minuts per a contestar al Grup Unides Podem.

Quan vullga, senyora Mezquita.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, senyora Davó.

Jo crec que vosté està confosa o vol confondre en la seua explicació el que ha estat passant als municipis.

Mire, jo no li negue que la quantia per a l'exercici de 2020 haja estat menor, en global, respecte a l'exercici anterior.
Evidentment, hi havia vint milions i vint milions se van repartir.

El primer que li he de dir és que no s'està complint l'acordat en el Pacte d'estat de violència de gènere, perquè hi havia un compromís d'incrementar les quanties, d'any en any, en un 15 %.
Per tant, això no s'havia estat complint.
Sí que reconec que per a l'exercici 2021 els pressupostos de l'estat sí que contemplen eixe increment, passarem d'una quantia de vint milions per als municipis a quaranta milions, crec que li ho he dit en la meua intervenció i li ho he reconegut, és a dir… Però simplement està donant compliment a l'acordat en el mateix pacte d'estat, és a dir, tampoc és ninguna novetat ni ninguna excedència, val?

El que jo li he dit és que en els nous criteris de repartiment, el que han eixit és municipis que han eixit molt perjudicats.
Evidentment, s'han incorporat nous municipis perquè en els criteris donava peu perquè s'incorporaren nous municipis.
I en la nostra proposta el que estem dient és, ja que en l'exercici 2021 hi van a haver vint milions més d'euros per a repartir, el que s'ha de fer és que molts municipis han hagut de renunciar a aquelles accions que estaven realitzant des dels seus ajuntaments per a combatre la violència de gènere perquè no els han arribat les transferències en eixe nou repartiment, val?
Que sí, haurà beneficiat a algun que altre municipi, però, en còmput global, jo el que li dic és que a la Comunitat Valenciana en 2019 van a arribar 2.
767.
000 euros i, per a l'exercici 2020, a la Comunitat Valenciana, als municipis de la Comunitat Valenciana han arribat 1,7 milions d'euros.
Per tant, és innegable que, de l'exercici 2019 a l'exercici 2020, a la Comunitat Valenciana li ha arribat un milió menys de euros per a repartir entre els seus municipis i, per tant, algun municipi que altre s'ha hagut de quedar o a zero o ha vist reduïda, en un percentatge molt elevat, la seua quantia, que habitualment venia rebent, i que eixa quantia, a més a més, li permetia dur a terme unes accions que, al no tindre eixos fons, ha deixat de percebre.

I, mire, després, vosté deia que jo m'he inventat que… Jo l'inste que llija el diari de sessions de 17 de febrer de 2021, del Senat, on la presidenta de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies diu, literalment: «Hemos constatado que este cambio de criterio ha ocasionado un problema importante en muchísimos ayuntamientos.
Es necesaria una revisión global de los criterios de reparto», no ho dic jo, ho diu la presidenta de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies; per tant, arreplega el sentir dels ajuntaments que este nou criteri ha perjudicat molts ajuntaments…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor, vaja acabant.

La senyora Mezquita Juan:

…concretament ajuntaments de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Senyora Davó, me demana contrarèplica.
Quan vullga, pot començar.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, presidenta.

Sí, és evident, senyora Mezquita, que, a pesar de l'exposició de motius que vostés fan i, com deia, d'un titular de la proposta molt contundent, quant a retallades en les transferències, vosté mateixa ha dit en la seua intervenció que augmentava per al 2021 de vint a quaranta, que és un augment bastant extraordinari.
I jo he de tornar a dir que, amb els nous criteris, les transferències en quantitat fixa i en quantitat per habitant han augmentat, perquè la quantitat fixa ha augmentat al voltant de tres-cents euros, tot i que és cert, i això també ho he dit jo, que el romanent que es reparteix és menor per als municipis perquè l'abast és major, també ha sigut major en la Comunitat Valenciana l'abast dels municipis als quals ha arribat.

I també és cert que hi ha municipis que han vist una davallada gran i ,inclús, que s'han quedat quasi sense fons perquè, sap vosté, que les quantitats no executades, quan són al complet o una part, s'han descomptat d'aquelles que havien d'arribar al municipi per al 2020.
Per ahí que arriben certes davallades importants en alguns municipis quan no executen les quantitats que havien demanat per als seus programes.

Jo crec que vostés són conscients que les mesures concretes a les quals apel·len, com els protocols, com els cursos de formació o mecanismes per a comptar amb unitats policials, estan recollits a través de diferents mesures i objectius en el pacte valencià contra les violències masclistes d'aquesta comunitat que, a més, va ser pioner i que està molt detallat.
I que, per altra banda, quan parlen de la necessitat de tornar eixos diners o eixes retallades, doncs, no podem, torne a dir-li, donar-li suport perquè no han hagut retallades, el que hi ha és un abast dels municipis que poden ser beneficiaris d'estos fons, que, a més, creixeran per al proper any perquè, com déiem, el pressupost ha augmentat sempre.
Sempre es poden tornar a estudiar les mesures, millorar allí on hi haja possibilitat de millora i fer que hi haja una major coordinació.

Però, evidentment, crec que el full de ruta que ha marcat tant el govern valencià com el govern central fent que arriben fons als municipis en zones més complicades on normalment no arribaven, que es puguen posar a terme nous programes i que, a mes, per als propers anys la quantitat vaja augmentant, crec que és el camí que toca.
I, per tant, com li deia, no podem votar a favor de la seua proposta.

La senyora presidenta:

Continuaríem amb el debat de la proposta i a continuació fixaria posició el grup Vox.
Senyora Criado, quan vulga, té 3 minuts.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señora Cabedo.

Señora Mezquita, coincidimos con ustedes en la necesidad de revisar el actual sistema de financiación autonómica, si bien diferimos radicalmente con el núcleo principal de su iniciativa, como no podía ser de otra forma, en materia de género al estar el PP rendido a los pies de esta ideología que ataca vida y familia.

Todos sabemos, también los ciudadanos, que hay unas comunidades que se llevan la cabeza del león y otras, como nuestra comunidad, no llegan ni al rabo del ratón.
Desde Vox alentamos a reivindicar más fondos al estado para los valencianos, claro que sí; siempre que luego se destinen esos fondos a las verdaderas necesidades de los valencianos, no, por supuesto, a absurdos como es el género y a atrocidades como son la eutanasia y el aborto.

Cuando están en el Gobierno de España olvidan las reivindicaciones de los valencianos, ocurre lo mismo que con el Botànic estando Sánchez en el Gobierno.
Porque en Madrid, gobierne quien gobierne, PP o PSOE, ni se pelean, ni defienden el interés ni el bienestar de los valencianos.
Aquí nunca llega el dinero que legítimamente nos correspondería.
¿Y qué decir del Botànic?
Cuando gobierna se preocupan únicamente por su sillones, palacios, asesores y cercanos colocados a dedo y para ello es fundamental tirar, por supuesto, de ideologías y de los presupuestos asociados a estas.

La pandemia cambió el contexto en que nos encontrábamos en marzo de 2020.
Desde entonces, los problemas económicos de autónomos y pymes, que no pueden sacar su negocio adelante, no se han visto respaldados por las políticas del Botánico, más preocupado por las meramente ideológicas, como es el género, que en ayudar a los valencianos necesitados.
La emergencia sanitaria exigía incrementar los recursos públicos destinados a la crisis sanitaria.
Las colas del hambre no paran de crecer, pero parece que ningún partido -ni siquiera ustedes, señorías del PP- deja de presentar iniciativas de género, que es lo mismo que tirar el dinero a la basura ya que alimentan chiringuitos, y a las mujeres que realmente merecen ayuda no les llega apenas nada.

En lugar de destinar estos recursos a las verdaderas necesidades de los valencianos lo tiran a la basura, como decimos, destinándolo al género, industria que alimenta a sus chiringuitos y no protege realmente a las mujeres que realmente necesitan esa ayuda.
¿Por qué no se centran en lo que los valencianos necesitan?
Se debieran reducir los gastos superfluos e ideológicos e incrementar las ayudas de las personas sin recursos, de los trabajadores que pierden sus empleos y de los autónomos a los que se les obliga a dejar actividad.

Así lo ha propuesto Vox en muchas ocasiones, la prioridad debiera ser luchar por las verdaderas necesidades de los valencianos.
Impulsar y recuperar el bienestar de los ciudadanos debiera haber sido la cuestión nuclear de actividad de los gobiernos estatal y autonómico.
La pregunta que nos hacemos es ¿para qué quieren más presupuestos si el fin es el que es?
¿Apoyar una nefasta ideología?
¿Por qué no se preocupan de las verdaderas necesidades de los valencianos?

Resulta más que obvio decir que no vamos a apoyar su iniciativa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Criado.

A continuació fixaria posició el grup Ciudadanos.
Senyora Quiles, quan vulga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Bien.
Las comunidades autónomas con mayor número de víctimas inscritas por violencia de género del año 2020 fueron Andalucía, la Comunidad Valenciana y la Comunidad de Madrid.
Seguimos siendo, hasta el momento, la segunda comunidad autónoma con más víctimas inscritas.
Y yo sé que ustedes van a decir que eso es muy bueno, que estemos en esa posición, porque eso significa que las mujeres denuncian.
Pues, hombre, si sumamos a las que no denuncian, que, por desgracia sabemos todos que también las hay, pues, para estar muy contentos yo no es que creo que sea.

Los datos recogidos a nivel estatal durante el periodo de confinamiento por la COVID-19 reflejan el aumento de las peticiones de ayuda por violencia de género.
En este año todos sabemos que el problema no ha disminuido, solo se ha ocultado bajo la alfombra ante la imposibilidad de denunciar y de abandonar el domicilio que han tenido las mujeres.
De hecho, las llamadas al 016 a nivel nacional han aumentado, según datos del Ministerio de Igualdad, más de un cuarenta y siete por ciento las consultas online al 016, un 650 %; y también se ha disparado la atención psicológica y emocional vía Whatsapp.

Y nosotros tenemos un Pacto de estado contra la violencia de género de 2017, que mi grupo firmó, que, además de establecer las medidas que se tenían que llevar a cabo, establecía, como siempre, los necesarios fondos para que garantizasen que todas las administraciones pudieran aplicarlas.
De hecho, ese pacto establece que el Gobierno de España tiene que acordar con la Federación Española de Municipios y Provincias, así como con otras asociaciones locales, los programas que se tienen que aplicar desde los ayuntamientos.

Este acuerdo, junto con el compromiso de garantizar los fondos necesarios para aplicar las medidas, teóricamente al menos, serviría de garantía para que este pacto sea poco más que papel mojado.
Pues bien, nos encontramos con que en la aprobación por el Gobierno de España del Real decreto 1.
023/2020, de 17 de noviembre, se establecen esos nuevos criterios para determinar el reparto de los fondos destinados a las entidades locales para la lucha contra la violencia de género, pero lo que viene siendo, señores, es un cambio para los municipios, pero sin contar con los municipios.

Y esto, ¿qué ha supuesto?
Pues, que en la Comunidad Valenciana se ha recortado más de un 36 % del dinero que se destina a las entidades municipales respecto al ejercicio 2019.
Y todo ello, señorías, con un Ministerio de Igualdad que cuenta con un presupuesto de 403 millones de euros, un 129 % superior a la partida asignada el año anterior.
Y, aun así, los recortes para los municipios y para comunidades autónomas en algo tan importante como es la lucha para la violencia de género, pues, ya me dirán que si en eso no se invierte, ya me dirán en qué estamos dispuestos a invertir el dinero del ministerio.

¿Cómo ha afectado a nivel autonómico?
Pues, también nos siguen recortando.
En 2020 se nos transferían 8.
700.
000, en el 2021, 7.
700.
000.
Yo creo que, como sigamos así, pues, quizá en un par de años, señorías, nos quedamos sin transferencias, pero aquí todos callados.
Cada vez más denuncias, el ministerio con más presupuestos y no sabemos en qué se lo gastan.
Porque, vuelvo a decir, si la prioridad no es la violencia de género con la que está cayendo, ustedes dirán.
Está claro que en ayudar a los municipios, que parece ser que son los que más lo necesitan, los que están en primera línea, no; en ayudar a las comunidades autónomas, tampoco.

Con lo cual, por supuesto, vamos a apoyar esta PNL.
Y ya se lo dije una vez, yo creo que deberíamos de ponernos de acuerdo todos los miembros de esta comisión si quieren que los acompañemos al ministerio a pedir una financiación justa, a exigir esa financiación a los ministerios, a exigir mejor financiación para la comunidad autónoma…,

La senyora presidenta:

Vaja acabant, senyora Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

…Ciudadanos siempre estará de su parte.

Muchas gracias, señorías.

La senyora presidenta:

Gràcies a vosté.

A continuació, fixaria posició el senyor Tena per part de Compromís.
Quan vulga.

El senyor Tena Sánchez:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyora Mezquita, segurament, si aquesta proposta a vosté l'haguera fet arribar ací un poquet abans, s'haguera trobat vostés amb el suport de Compromís i li explicaré per què.

El meu grup parlamentari, com vosté segurament pense que ja sap, va registrar el 20 de desembre de 2020 una proposta per poder revisar el millor sistema de repartiment dels fons que es destinen als ajuntaments per a la lluita contra la violència de gènere i masclista per tal de que es comptarà també amb la col·laboració i el suport de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.
Aquesta proposta, que vam registrar en desembre i que després vostés van registrar en maig de 2021, responia a la quantitat de reclamacions que es van produir per part de la federació i per molts ajuntaments, com vosté bé ha explicat, davant el que es va establir al Reial decret 1.
023/2020, de 17 de novembre.

I és de veres que eixes reclamacions i eixos dubtes es van produir, no anem a negar-ho.
Però ací estava la proposta de Compromís que vam presentar recollint justament això, així com diferents aclariments que es van fer des de la Delegació del Govern contra la violència de gènere, qui va aclarir que les variacions en les quantitats eren conseqüència de les variacions dels romanents i els canvis dels terminis administratius que es van haver de produir per conseqüència de la pandèmia.

Mire, en el tema este no vull estendre'm massa, crec que està molt clar.
S'entendrà el nostre posicionament, doncs, perquè, mire, després de tot això li dic que aquesta proposta arriba tard, li ho torne a repetir.
Perquè després de les reclamacions, que efectivament es van produir, ja existeix un acord amb la federació sectorial d'igualtat pel qual es van fixar els criteris de distribució.
Un acord que compta amb el gran suport de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, és més, el que la representant de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies va destacar en la conferència d'abril és la necessitat de donar estabilitat als criteris, més important que les quantitats.

Perquè, senyora Mezquita, el que no seria molt bo és que d'ací a uns anys canviara el govern central de color polític, fora el que fora, i que els criteris passaren a ser uns altres o que els criteris disminuïren o, que fora més greu encara, desaparegueren totalment.

Pel que fa a l'esmena que vosté presenta.
Doncs, mire, hi ha coses que ja s'estan fent, com ja li ho ha dit la companya de Unides Podem.
I aquesta esmena el que fa és afegir informació, però no modifica en absolut la primera part que, com ja li he explicat, no estem gens d'acord.
Insistisc, no anem a anar en contra del que ja hi ha acords.

Així que res més.
Com ja li he dit, creiem que aquesta proposta arriba tard, que no té cap sentit anar en contra del que ja la federació ha acordat amb el govern i que la nostra proposta la vam presentar uns mesos abans que la seua a l'ordre del dia d'esta comissió.
La vam retirar, la vam canviar perquè, efectivament, està totalment desactualitzada, li ho torne a repetir, que és el que haguera d'haver fet vosté.
Crec que en això no ens podran acusar de res, però que, per qüestions de responsabilitat, nosaltres respectem i celebrem que s'haja arribat a un acord.

Moltes gràcies.
El nostre vot serà negatiu.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Tena.

Em demana la senyora Mezquita rèplica al senyor Tena.
Quan vulga.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor Tena, hi ha sis punts en aquesta iniciativa, vosté em parla d'un punt que, perfectament, doncs, potser vosté té una informació que jo no tinc actualitzada.
En este moment no li ho puc rebatre perquè, a mi, l'última informació que em consta i que m'han fet arribar és que encara no hi ha un acord i que, de fet, encara no hi ha plasmat ningun criteri nou.
Els criteris que hi ha vigents a dia de hui són els que jo li he dit en la meua intervenció inicial.

Però és que s'oblida dels altres cinc punts.
És a dir, vosté sap, perquè vosté va presentar una iniciativa, que ha recalcat que la va presentar i està molt orgullós d'haver presentat la iniciativa.
Per què va presentar la iniciativa?
Doncs, perquè sap que en l'exercici 2020 molts ajuntaments de la Comunitat Valenciana han rebut menys dotació econòmica de la que venien rebent.
I això és aixina, això és tal qual, això vosté no m'ho pot contradir perquè és la realitat pura i dura.
En el còmput global, els municipis de la Comunitat Valenciana han rebut un milió d'euros menys.

La qüestió, a banda, va més enllà.
És a dir, un dels punts el que diu és: «que se contemple el reintegro de las cantidades dejadas de percibir con esa distribución -que a dia de hui està aprovada-a aquellos municipios que así lo soliciten y justifiquen».
És a dir, vosté està negant-li també que aquells municipis que d'alguna manera vullguen recuperar aquella quantitat de diners que li correspondria si hagueren mantingut els criteris inicials, vosté li està negant la possibilitat de que puguen recuperar eixa quantitat de diners quan hi ha municipis que han tingut que cancel·lar activitats que estaven previstes i programades en la lluita per a combatre la violència de gènere, perquè no han tingut la capacitat de ells tindre fons propis amb els quals poder fer front.

Han hagut ajuntaments que, malgrat la disminució dels ingressos de les transferències, han continuat amb les activitat perquè han pogut permetre's amb fons propis dur-ho a terme.
Però hi ha hagut ajuntaments que han tingut que dir que no i vosté està tancant-los esta possibilitat de que puguen recuperar quantia.

Després parlen que… fa cosa d'un mes, así en la Comunitat Valenciana, vam haver de patir el primer assassinat d'una dona en la nostra comunitat, en Sagunt.
La dona se va apropar a l'ajuntament, va sol·licitar ajuda i no la va obtindre amb la immediatesa que haguera requerit per a detectar que esta persona estava en una situació altament perillosa.

Els ajuntaments, dia a dia, s'enfronten a estes situacions d'atendre persones i han de tindre la capacitat de poder actuar davant una situació d'emergència com esta.

Mire, el passat mes de setembre, Castelló aprovava el seu propi protocol.
Castelló, una ciutat, capital de província amb la capacitat suficient per a elaborar el seu protocol.
Però és que estem parlant que hi han ajuntaments menuts que no tenen la capacitat de dur a terme o desenvolupar un protocol…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor, vaja acabant.

La senyora Mezquita Juan:

…per a poder actuar.
I vosté, amb la seua negativa, també està tancant les portes perquè els ajuntaments puguen disposar d'un protocol al qual se puguen adherir.
Un protocol consensuat, unificat, amb uns criteris…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor, acabe.

La senyora Mezquita Juan:

…perquè qualsevol ajuntament se puga adherir.
I vosté ha tancat la porta també a eixa possibilitat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Senyor Tena, me demana contestar-li al grup Popular.
Quan vullga.

El senyor Tena Sánchez:

Gràcies, presidenta.

Mire, senyora Mezquita, no li ho anava a dir, però és que en l'anterior convocatòria que tenim per a esta comissió ja van vostés portar una proposta que ni era de dones ni parlava d'igualtat ni de polítiques ni d'LGTBI i me la canvien per una que està totalment desactualitzada.
No sé què és pitjor si que duen PNL que no tenen res a vore en la comissió que estem o que en duen algunes que estan totalment desactualitzades com esta.

El meu grup ja va… -i ho torne a repetir- va portar una proposta molt semblant a aquesta, i el que vam fer és que la vam retirar pel mateix motiu que ja li he explicat.
Està totalment desactualizada, ho mire com ho mire en la seua proposta.

I a això hem vingut ací…, doncs una altra proposta de profit.
També l'hem canviada nosaltres, però n'hem portada una que sí que és més profitosa, que podem estar d'acord, que no, però el que no és de rebut és que lleve vosté una proposta que tenia… perquè no parlava de res del que es pretén en esta comissió i que me la canvie per una altra que està desactualizada.
Me pareix molt pobra l'aportació que fa a esta comissió en este tema concretament.

Ací crec que podem treballar en positiu.
Hem de donar força per donar estabilitat als criteris.
Li ho torne a repetir.
El més important són els criteris, que de vegades uns anys se poden modificar pels romanents o les situacions actuals, doncs és una cosa conjuntural i temporal.
El que és important és -li torne a repetir- els criteris establerts.

El 19 d'abril la federación va dir -d'enguany, eh?
-: «Subrayo la importancia de los fondos del pacto de estado para los municipios, así como la necesidad de dar estabilidad a los criterios de reparto, ya que aquello contribuye en la toma de decisiones y a la elaboración de los presupuestos por parte de los ayuntamientos -per tant, sí que s'està fent-.
Comunico su disposición para poder asistir la justificación de los fondos de los ayuntamientos».

És molt important l'acord que hem tingut amb la Federació Espanyola de Municipis i Províncies i s'estan tractant tots estos temes.
Per tant, ací no estem qüestionant el repartiment dels municipis.
Li ho torne a repetir.
El més important és donar estabilitat a eixos criteris perquè açò tinga una solidesa.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Tena.

I, per últim, passaria a fixar posició el grup Socialista.
Senyora Mustafá, quan vullga té 3 minuts.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Mezquita, no podem votar a favor de la seua proposta perquè és que allò que s'ha apunta no és cert.

En primer lloc, vosté partix de dades errònies per a justificar la seua proposta.
A vore, no vull reiterar-me molt, perquè ja s'han dit totes les dades, però, d'una banda, les regles de distribució no suposen reducció, sinó un increment.
Els criteris de repartiment per al fons 2020 destinat a entitats locals, que eren 20 milions d'euros, establixen -vosté ho ha dit- que cada municipi rebrà la quantitat fixa de 1.
000 euros, però el que no ha dit és que són 1.
000 euros front als 689 dels anys 2018 i 2019, més els 0,18 euros per habitant.

Després d'aquesta distribució, es repartixen els romanents, que és el que sobra després del repartiment, segons eixos criteris que acabe de dir, i es té en compte per a la quantitat assignada a cada municipi si està adherit a VioGén o té dones empadronades usuàries d'Atenpro, que és això el que influïx en la variació de les quantitats, que fins a 2019 només comptava VioGén.

D'altra banda, respecte als 2,7 milions front a l'1,7, no es tracta de cap retallada, sinó que té a vore amb els romanents i els canvis en els terminis administratius per la pandèmia.

A més, les entitats locals en 2021…, vosté crec que sí que ha dit alguna cosa d'allò dels 20 milions i 40 milions.
Eixos 40 milions són gràcies a una esmena socialista als pressupostos de 2021 i duplica el pressupost de 20 a 40 milions dels previstos inicialment.

En segon lloc, la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, a la conferència del 19 d'abril, el que va qüestionar és la necessitat d'estabilitat dels criteris.
De fet, va subratllar, com ha dit el company de Compromís, la importància dels fons del pacte d'estat per als municipis i la necessitat de donar estabilitat perquè contribuïx a la presa de decisions i a l'elaboració dels pressupostos municipals.
És cert, això sí, estem d'acord que el pacte estableix que és necessari l'acord i nosaltres ho tenim clar.

Finalment, en lloc d'una reducció hi ha hagut un increment dels fons, tant per part de l'estat i també de la comunitat autònoma.
A la nostra comunitat hem passat de 7,6 milions d'euros en 2015 a 22,7.

És que, senyoria, el seu nou PP és tan nou que s'ha oblidat de la seua última etapa en el Govern d'Espanya.
Ha oblidat que el pacte i els fons als quals vosté fa referència van estar impulsats des del grup Socialista en l'oposició; que sí, que vostés van signar el pacte, però després quan van redactar els pressupostos generals per a 2018, dels 200 milions d'euros compromesos per al pacte, 120 van desaparéixer.
És que no van incloure 120 milions destinats a comunitats i ajuntaments, i van haver d'eixir les dones, el moviment feminista, al carrer a reclamar-los perquè vostés van frustrar les expectatives de les víctimes.
I va ser una esmena també del grup Socialista al congrés la que va recuperar eixos diners.
Senyories, cal memòria i comprensió lectora.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, me demana rèplica.
Quan vullga, tindrà 3 minuts per a contestar-li a la senyora Mustafá.

La senyora Mezquita Juan:

Senyora Mustafá, jo crec que vostés s'han ficat d'acord en…, d'alguna manera, intentar no reconéixer que han hagut ajuntaments que quan rebien deu, amb el nou repartiment ara n'estan rebent dos.
Si és que això és una realitat.
És a dir, no sé què els costa.

És a dir, el que m'estranya de vostés és que abanderen totes les pancartes hagudes i per haver, però justet quan els ajuntaments han clamat al cel -i han sigut més d'u, més de dos i més de tres- perquè un milió d'euros en tota la comunitat és per a notar-se, és per a notar-se, vostés no hagen fet ningun tipus de reivindicació i, ara, tots calladets, perquè vostés presumixen que han aconseguit amb una esmena duplicar de 20 milions a 40 milions.
Perfecte.
Jo el primer que he dit és que me n'alegre, però que me n'alegre que se done compliment a un pacte d'estat que dia que cada any s'havien d'anar incrementant les quanties, i que no s'estava fent.
I tant que vostés criticaven al govern del Partit Popular, és que vostés quan han entrat a governar és que han perpetuat la mateixa quantia tots els anys que han estat.
Han perpetuat la quantia tots els anys que han estat.
I ja era hora que pujaren, adequaren i compliren el pacte d'estat.
Sols faltava!
Sols faltava!

És més, me sembla molt greu que vostés ara, reconeixent que va a haver el doble quantia, no estiguen d'acord en els punts que en la iniciativa se plantejaven perquè aquells ajuntaments que tingueren la necessitat de recuperar eixa quantia que havien deixat d'ingressar que ara per fi pogueren rebre-la.
Vostés a això els estan diguent que no a estos ajuntaments.
Doncs m'agradaria que anaren d'un en un a vore què els conten, que els pareix perfecte que si abans en rebien deu que ara en reben dos, perquè els nous criteris, doncs bé, cal repartir entre més.

Però és que ara hi han més diners i el que jo dic és que havent més diners en el pressupost de 2021 el que hauria de fer-se és un esforç perquè aquells ajuntaments que ho demanen…, perquè ho diu clarament: «Los municipios que así lo soliciten y justifiquen».
Vull dir, que tampoc és a repartir aixina alegrement, sinó que aquells municipis que ho sol·liciten i que justifiquen que necessiten eixos fons, incrementar eixos fons per a poder donar continuïtat a les polítiques per a combatre la violència de gènere en el seu municipi, doncs que pogueren fer-ho.
I vostés, amb la seua negativa, els han dit que no.
I ara el que jo li dic és que m'agradaria que anaren u per u, u per u a dir-los que nanay, que a vostés no els pareix perfecte.

I en el tema dels protocols me pareix francament lamentable que vostés no consideren que un protocol unificat per a tots els municipis, comptant que no tenen la capacitat d'elaborar per ells mateix eixe protocol, que des de Federació Valenciana de Municipis i Províncies d'alguna manera s'elabore eixe protocol marc que tinga en consideració les singularitats d'aquells municipis que per tamany o per ubicació tinguen clar com actuar davant d'una detecció d'una dona sotmesa a violència de gènere, doncs me pareix també lamentable que vostés veten eixa possibilitat que eixos municipis que no tenen la capacitat per ells mateix, doncs que d'alguna manera des de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies se puga regular…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, per favor, vaja acabant.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.
(Veus)

Senyora Mustafá, me demana contrarèplica.
Li fique el micro.
Quan vullga.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies.

Mire, senyora Mezquita, la veritat és a nosaltres no ens resulta creïble la preocupació actual per la dotació de recursos i el finançament de les entitats locals quan va ser el Partit Popular qui les va exhaurir.

Efectivament… Sí, sí, vosté deia: «És que parlaven».
Clar, és que van ser els governs del PP, liderats per Rajoy i per Montoro, qui van imposar una llei d'estabilitat pressupostària regressiva que va deixar sense recursos els governs locals de tot el país i que va desactivar les inversions i l'ocupació.
I que, a més, es van perdre més de 80.
000 empleats i empleades públiques en les entitats locals entre l'any 2012 i 2018.
També, les empleades que es dedicaven a lluitar contra la violència de gènere.
Que va ser el govern del Partit Popular qui no va permetre utilitzar els romanents, arribant-se a generar més de 14 milions d'euros, uns diners que van deixar estar en els bancs el mes d'octubre passat de 2020 gràcies a una suspensió de les normes fiscals a través d'un reial decret aprovat pel govern de Pedro Sánchez.
Sí, senyora.

Parla vosté d'ajuda als ajuntaments de la província d'Alacant.
De veritat volen vostés ajudar els ajuntaments de la meua província?
Reivindiquen davant de la Diputació d'Alacant la seua participació en els fons de cooperació municipal, així com una gestió més àgil i més eficaç dels fons destinats als consistoris.

És que enguany serà el cinqué en què els ajuntaments de la comunitat rebran de la Generalitat el fons de cooperació municipal.
Des que els pressupostos autonòmics van incloure en 2017 eixe fons, els municipis de la província han rebut, si incloem els que arribaran enguany, quasi setanta milions d'euros.
Sap vosté quants euros ha destinat la Diputació d'Alacant als municipis de la meua província?
Zero, zero.
En canvi, els municipis de la província de València i de Castelló, les diputacions, que no sols participen en aquest fons, sinó que és que, com és el cas de la Diputació de València, arriba a triplicar la seua assignació.

És que, damunt, a això els alacantins i alacantines hem de sumar el col·lapse en la diputació que tenim, governada pel Partit Popular i pel seu nou president que ara ha eixit per aclamació, en la resolució dels projectes.
L'ínfima execució d'obres i els retards constants a fer arribar els fons.
Tant és així que en 2020, l'any passat, els municipis alacantins hem rebut fins al 50 % menys d'ajudes respecte a allò que han rebut els que depenen de les diputacions de València o de Castelló.
Facen el favor de estalviar-nos teatres i propostes sense fonament.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Debatuda la proposta, passaríem a la votació de la mateixa.
Votem la Proposició no de llei sobre les retallades en les transferències als ajuntaments per a combatre la violència de gènere, emmarcats en el pacte d'estat de violència de gènere, presentada pel grup Popular.
Vots a favor?
4 vots a favor.
Vots en contra?
6 vots… (Veus) Ah!
Perdó, 7 vots en contra.
Abstencions, ninguna.
Quedaria rebutjada aquesta proposició no de llei.

A continuació, faré un descans de cinc minuts i continuaríem amb la següent proposició no de llei.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa eventualment la presidència la secretària de la comissió, senyora Sandra Martín Pérez)

Proposició no de llei sobre la formació dels policies en el respecte a la identitat i l'expressió de gènere i com a prevenció de la transfòbia, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 17.
605, BOCV número 79)

La senyora presidenta eventual:

Señorías, retomamos la sesión con el punto cinco: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la formación de los policías en el respeto a la identidad y expresión de género y como prevención de la transfobia, presentada por el Grupo Parlamentario Unides Podem.

Tiene la palabra, por 6 minutos, la diputada Cristina Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Fa justament un any, en ple confinament, vam ser coneixedores de les vexacions que una dona trans va patir a Benidorm per part d'un policia municipal mentre un company, també policia, ho registrava amb el seu mòbil.
Van ser uns fets deplorables on, a la humiliació que aquesta dona va patir per part d'aquests agents, cal afegir també la reflexió que precisament aquestos estaven per a defensar els seus drets, a més a més, en un moment de crisi sanitària, entre els quals, d'eixos drets, es troba el de ser tractada amb respecte i acord amb la seua identitat i la seua expressió de gènere.
D'immediat, el ministeri d'igualtat va fer una denúncia davant la fiscal delegada per a delictes d'odi i discriminació, que va reforçar la denúncia també presentada per l'Observatori contra la LGTBIfòbia de València; com també l'actuació de la delegada del govern a la Comunitat Valenciana, que també va demanar que s'investigaren els fets; per part de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat també els va obrir un expedient administratiu per veure si s'estava vulnerant la coneguda com a «llei trans»; i l'Ajuntament de Benidorm va obrir un expedient disciplinari i va ordenar la suspensió provisional.
Per tant, esta clar el compromís de totes les institucions per a fer complir aquest dret a ser respectada en la seua identitat.

Però, creiem des d'Unides Podem que no només cal actuar sinó que també cal previndre, especialment quan tenim l'empar legal.
A nivell valencià tenim aquesta Llei trans de l'any 2017, i, com saben, fa una setmana es va aprovar en el Consell de Ministres l'avantprojecte de la llei LGTBI que també inclou tot un apartat per a les persones trans.

Però, en eixe objectiu de previndre amb eixe ampli empar legal, hem presentat aquesta proposició no de llei on demanem reforçar les formacions de la policia local i autonòmica valencianes, perquè és evident que si tenim una llei des del 2017, però al 2020 ocorreixen aquestes coses, doncs, s'han de reforçar aquestes formacions.

En segon lloc, instem els municipis de més de cinquanta…, volem que el Consell inste els municipis de més de 50.
000 habitants a posar en marxa els grups especialitzats en prevenció de delictes d'odi.
Açò és una esmena que els grups del Botànic vam registrar al projecte de llei en l'anterior legislatura i creiem que s'ha de començar a ficar en marxa, perquè també en la darrera llei d'acompanyament vam modificar la Llei de coordinació de policies locals ficant un termini, que és l'any 2023, perquè existisquen estos grups especialitzats en els municipis de més de 50.
000 habitants, i, si no comencem a treballar en ells, arribarem al 2023 sense ells.
Per això, també instem.

I, en tercer lloc, demanàvem a la Generalitat Valenciana que es personara en el possible procediment judicial que n'hi haguera per aquests fets.
Açò és el que hem modificat a través de la nostra autoesmena perquè, efectivament, així ho va fer la Generalitat Valenciana -com dic- demostrant el seu compromís.
En aquest precepte també ve el de personar-se en aquelles causes LGTBI més importants, és un precepte que ve en l'article 41.
3, de la llei del 2017, també per una esmena que Podem va presentar en l'anterior legislatura al projecte de llei, i l'hem esmenada per a indicar a la Generalitat Valenciana que continue fent el que ja ve fent demostrant eixe compromís i, per tant, personant-se en els possibles successos que puguen ser de la mateixa rellevància per a -com dic- demostrar el seu compromís.

Fa justament una setmana, el 28 de juny, vam celebrar el Dia Internacional de l'Orgull LGTBI, i creiem que no només cal eixir als carrers a continuar demanant la dignitat per aquests col·lectius, sinó treballar dia a dia més enllà d'eixe 28 de de juny.

I per això demanem el vot a favor d'aquesta proposició no de llei, concretament ja no només als grups del Botànic, que van donar suport a aquesta proposició, bé, el que en el seu moment va ser un projecte de llei, sinó que també li ho demanem i donem una segona oportunitat a aquells grups que en aquell moment no van donar el seu vot a favor a la llei trans, que ho facen ara a través d'aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Cabedo.

A continuación, y no habiendo ninguna enmienda, pasamos al turno del posicionamiento de grupos.

Tiene la palabra la señora Criado, por parte del Grupo Parlamentario Vox, por 3 minutos.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señora presidente.

Señoría, ¿por qué utilizan un supuesto puntual -repito-, un supuesto puntual para desprestigiar y para sembrar dudas sobre el buen hacer de nuestra policía?
Vox votará no sin ningún tipo de duda a esta iniciativa, porque rechazamos radicalmente que se hable de formar a los cuerpos y fuerzas de seguridad en respeto a la identidad y expresión de género que se propone, de formar a quienes ya tienen suficiente formación, y así lo demuestran día a día.

Ofenden a los cuerpos de seguridad que protegen a todos, todos los días; olvidan que son funcionarios y que, por tanto, conocen y respetan las normas y a los ciudadanos.
¡Ojalá!
, muchos políticos fuesen igual de respetuosos con las normas.
Y aprovecho la ocasión para recordar aquí y prestar nuestro homenaje al coronel Pérez de los Cobos, quien antepuso el respeto y el cumplimiento de la ley frente a los chantajes y presiones del poder político.
Así son nuestras Fuerzas y Cuerpos de Seguridad del Estado, conocen, cumplen y respetan las normas.
Y nos preguntamos: ¿quizá esa formación que pretenden darles tiene como objetivo ampliar su red clientelar de asociaciones que reciben el dinero de los ciudadanos?
¿Otro chiringuito más?

Respecto a la segunda propuesta de poner en marcha a los grupos especializados en prevención de delitos de odio, sigue la misma filosofía de su grupo; cuestionar y desprestigiar la exquisita profesionalidad de los cuerpos de seguridad en defensa de todos los ciudadanos.
El respeto y la corrección de actuaciones es para todos, sin diferenciar ni discriminar a nadie.
La policía previene todo tipo de delitos y de todo tipo de personas.
Se ha de proteger a todos los ciudadanos, a todos, incluidos los afines en ideas y también los que piensan de forma diferente.
De todos es sabido lo que para ustedes es libertad de expresión cuando es algo que concuerda con sus ideas; en sentido contrario es delito de odio.
Ustedes son pura tiranía, que no admite más que el pensamiento único impuesto por ustedes, son comunismo puro.
Ignoran lo que significa la palabra libertad.

En relación con su tercera propuesta de personarse en el procedimiento judicial contra él, o los policías implicados, ¡qué pena y qué casualidad!
Los ciudadanos habrían agradecido mucho que ustedes se hubieran presentado, Unidas Podemos, al ser tan defensores de la mujer -según dicen-, de boquilla, a las pruebas me remito, en el caso de la menor abusada por el marido de la señora Oltra; aunque les lanzó la idea, ya que parece ser que el tema no ha finalizado todavía, según las últimas noticias, los ciudadanos se lo agradecerán.
O la marquesa de Galapagar, la señora Iglesias, que ha instado en este caso que comentamos a la fiscalía para investigar la actuación policial, y no ha sido igualmente activa para instar a la fiscalía para tomar medidas en defensa de las menores abusadas en un centro…

La senyora presidenta eventual:

Señora Criado, vaya finalizando, por favor.

La senyora Criado Gonzálbez:

…sí, acabo enseguida-, en un centro de Mallorca.
Casualidad.

Por favor, coherencia, señorías, bastante más integridad y menos injerencias en la justicia y en el ministerio fiscal.
Vigile mejor sus propias conductas y evítenlas.
No duden que se lo agradecerán todos, todas y «todes».

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Muchas gracias, señora Criado.

A continuación, por parte… ¿Quiere hacer la réplica ya, señora Cabedo?
De acuerdo.

Entonces, por parte de la diputada Cristina Cabedo, tiene derecho a réplica de 3 minutos.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Voldria explicar a les seues senyories com sol ser habitual en els discursos de la ultradreta fer pensar a la ciutadania que la ciutadania s'ha de pegar pels diners, però no és eixa la veritat.

Els pressupostos estan per a servir al conjunt de la ciutadania i les minories no tenen per què estar marginades dels diners públics, però és que encara anem més allà.
Açò no costaria absolutament ni un duro en els pressupostos tenint en compte que els cossos de policia tenen l'Ivaspe, on se'ls forma quotidianament i normalment en tots els assumptes en els quals els policies han de tindre una formació contínua, i allí s'hi integraria, o s'hi integra perquè ja s'està fent, amb açò el que es demana és que es reforce la formació en aspectes que han de vore amb el col·lectiu LGTBI.

En segon lloc, dins del mateix cos de policies n'hi ha també persones LGTBI i, per tant, açò afavoriria que aquestes persones, dins del propi cos de policia, puguen viure també la seua diversitat sexual de forma normalitzada.

En tercer lloc, i de cara a la ciutadania però parlant també del mateix cos de policia, són ells, eixe cos de policies, que moltes vegades estan interessades en saber de les eines, perquè no tenim cap dubte de la voluntat del cos de policies de servir a la ciutadania, però servir-la bé.

Per tant, ens consta que els policies i les policies volen tindre eixos recursos per a saber com treballar amb persones LGTBI, i, concretament amb persones trans.
De fet, fa una setmana va ser el Dia de l'Orgull LGTBI i a mi em va complaure molt veure molts actes… -ara mentre vosté parlava, jo estava mirant, o estava buscant un d'ells-, on anaven policies a fer xarrades sobre l'orgull LGTBI; per exemple, la setmana passada va n'hi haure un acte en un poble molt menudet del món rural de Castelló, Teresa, on Diego Morente, policia, va anar a parlar sobre com es tracta la qüestió LGTBI dins del cos de policies.
La qual cosa demostra com n'hi ha un interès per part de la policia de visibilitzar aquesta qüestió i prendre els recursos i eines perquè una persona, ja siga Cis, ja siga trans, puga, a més a més, dirigir-se a la policia amb la suficient confiança per a saber que aquesta serà ben atesa.

Per tant, vostés no tenen absolutament…, o siga, no tenen cap prova que la policia no tinga un interés sobre aquesta qüestió, inclús la mateixa -com dic- policia té un enorme compromís per a prendre aquests mecanismes que en absolut són un xiringuito, sinó que són més necessaris i, a més, no consten ni un duro a l'administració pública.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Cabedo.

Señora Criado, dispone usted de 3 minutos.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señora Cabedo, habla usted de que no hay que discriminar a las minorías, pero, mire, es que no se trata de discriminación, es que ustedes están creando castas privilegiadas.
Dignidad y honestidad, señorías.

El planteamiento de esta PNL es denigrante y ofensivo para nuestros cuerpos y fuerzas de seguridad del estado.
En esta propuesta ustedes han convertido la excepción en regla general, cuestionan a un colectivo entero por este caso puntual.
Esto es vergonzoso y perverso.
Unos hechos puntuales de un policía probado, con un comportamiento no apropiado, contra una persona trans, aún está sub iudice, se transforma en un cuestionamiento de la actuación de las fuerzas y cuerpos de seguridad en su totalidad en su trato con los ciudadanos, con todos los ciudadanos.

Les voy a trasladar lo que me comentó una policía local al contarle está genial iniciativa suya, entre comillas: «El hecho fue desafortunado -dice la policía local-, no se puede hablar así a ninguna persona.
El respeto es lo primero y más para un policía.
» Esta iniciativa supone pisotear el cuerpo de la policía, es dar por sentado que se trata así de mal por parte de un policía.
Esta iniciativa es para mí un insulto.

Olvidan y ponen en entredicho el exquisito trato que en tantas ocasiones y con tantos ciudadanos tiene la policía, sin diferenciar si son niños, mujeres, hombres, trans, LGTBI, o cualquier persona independientemente de su condición sexual, o cualquier otra circunstancia; personas que son atendidas y protegidas todos los días y en múltiples circunstancias por nuestros cuerpos y fuerzas de seguridad del estado, siempre con máxima deferencia y profesionalidad.

Afirman en su proposición: la policía está para proteger a la ciudadanía, pero no por ello está exenta de transfobia.
¿Hemos oído bien?
¿Saben ustedes lo que están diciendo?
Su afirmación presume que nuestra policía trata incorrectamente a algunos ciudadanos.
Eso es cuestionar a todas las fuerzas y cuerpos de seguridad en su profesionalidad y en su tarea al servicio por igual a todos.

Señorías, se refieren a tomar medidas preventivas colectivas contra un comportamiento incorrecto singular de un policía local.
Entonces, yo me pregunto: ¿también, para evitar riesgos, habría que formar específicamente a todas las parejas de los grupos políticos del Botànic para evitar el abuso de menores?
Tranquilícese, señoría, no se alteren.
Aunque en este caso los hechos están probados judicialmente, a diferencia del caso al que nos referimos.
Nunca Vox acusará a colectivos por responsabilidades que son de individuos, es algo de sentido común y que ustedes debieran tener también claro, aunque vemos que no, el Botánico no lo tiene claro: son culpables los hombres, son culpables ahora los cuerpos de seguridad y, por supuesto, es culpable cualquier disidente de su línea ideológica.

Por todo, ello diremos no a esta iniciativa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Criado.

A continuación, tiene la palabra, por tres minutos, el Grupo Parlamentario Ciudadanos, que en este caso va a ejercer el turno la ilustre diputada Mercedes Ventura, a la cual le damos la bienvenida en esta comisión de nuevo.

Señora Ventura, tiene la palabra por 3 minutos.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidenta.

La verdad que me alegro de participar una legislatura más en esta comisión.
Veo que las cosas han cambiado, pero Ciudadanos vamos a seguir con un espíritu propositivo tras ver algunas conductas que poco favorecen a la igualdad y a erradicar la violencia de género ni otro tipo de violencias, como en este caso, la transfobia.

He de decir que Ciudadanos vamos a votar a favor y, adelanto, porque estamos en contra de cualquier tipo de violencia, venga del lado que venga.
Violencia cero.

Estamos de acuerdo con ustedes cuando indican que en la Comunidad Valenciana no tiene cabida la violencia, ni en la Comunidad Valenciana ni a nivel estatal.
Pero también quiero recordarles que a nivel nacional Podemos no estuvo de acuerdo con el Pacto de Violencia de Género a nivel nacional.
Pero, oiga, yo lo digo porque las palabras tienen ser congruentes con los hechos.
Pero bienvenida sea la PNL que he dicho que vamos a votar a favor.

Y desde Ciudadanos vamos a seguir trabajando por aquel dictamen que ya trabajamos contra la violencia de género, firmando un pacto de violencia de género y machista y también a favor de una ley integral de reconocimiento del derecho a la identidad.
Y estaría bien que el Consell hiciera valer las mismas dotándoles de recursos para que estas cosas no vayan a pasar.

En este caso, entendemos que de nada sirve elaborar leyes si no se dotan de estos medios necesarios para garantizar su cumplimiento.
Y redundar en leyes que no se hacen efectivas nos lleva a un bucle de estar siempre hablando de lo mismo y no nos hace avanzar hacia los derechos del colectivo LGTBI.

Esta parálisis pues podría denotar una irresponsabilidad por parte del gobierno, y quiero recordarles que ustedes forman parte del gobierno aquí, en la Comunidad Valenciana.

Como no podía ser de otra manera, pues estamos de acuerdo en dotar de más recursos para formación respecto a la identidad de la expresión de género, para que ninguna persona de ningún sitio vuelva a sufrir o vuelva a ser víctima de transfobia o cualquier tipo de violencia.

En este sentido, nos parece positivo que haya un cuerpo policial local especializado en delitos de odio en municipios, como ustedes dicen de más de 50.
000 habitantes.
Pero, oiga, también podía extenderse a municipios más pequeños, que también existen delitos.
No vea la cantidad de agresiones que se producen en este ámbito.
Pero la Generalitat debe también reconocer que han hecho un poquito de dejación de funciones y que este año en los presupuestos, tras cuatro años de esta ley integral de reconocimiento del derecho de la identidad y la expresión de género, pues han introducido una fecha límite para crear estos servicios.
Y decir que ha habido una crítica, que usted sabe, que no han contado para la planificación de la Comisión de coordinación de las policías locales para valorar cómo se puede poner en funcionamiento este cuerpo con la mayoría o con las mejores garantías y para dotarles de recursos necesarios, que ya se han visto que en municipios como Valencia pues los recursos han sido limitados por falta de personal.

Finalmente, indicarles que con esta PNL pues refuerzan la situación que estamos viendo, pero no aportan nada nuevo porque la ley ya menciona estas propuestas.
E indicar que en su tercera propuesta de resolución el articulado de esta ley ya contempla que, en la medida que la comisión de estos delitos afecte a los intereses colectivos de los intereses de las personas trans, la Generalitat se debe personar en el procedimiento o estaría incumpliendo sus obligaciones.

No obstante, creemos que hay que recordarlo, creemos que estas situaciones no se pueden volver a producir, y votaremos a favor para que se cumple esta ley reguladora del reconocimiento del derecho a la identidad y expresión de género.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Ventura.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra por 3 minutos, el ilustre diputado Silverio Tena.

El senyor Tena Sánchez:

Moltes gràcies, presidenta.

Primer que res voldria agrair-li a la companya d'Unides Podem la seua proposta, tan important en els moments que estem vivint en estos temes, que pareix que hi hagen alguns que estan encabotats en què no existeixen, pues jo li agraïsc esta proposta, és molt valenta.

El cas de la policia municipal de Benidorm, que va ocórrer contra una dona trans en el mes de maig de 2020, va ser un exemple vergonyós i intolerable, del que no pot continuar passant en una societat de dret.
Això és intolerable.

Mire, al País Valencià som pioners en l'aprovació de lleis i de reconeixements de persones dels drets trans i dels drets LGTBI.
Justament fa un parell de setmanes jo mateix li vaig preguntar per esta qüestió a la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, li vaig preguntar per la implantació de les lleis, que són importants, però també per l'estat de desenvolupament d'estes lleis, que encara és més important.

Senyories, si una cosa tenim clara els que estem en la defensa i en la conquesta dels drets és que aquests drets malauradament molt els regala ningú, cal dia a dia lluitar-los perquè es complisquen.
I ahí ens trobem.
I l'any 2017 vam donar un pas fonamental en eixa lluita mitjançant l'aprovació d'aquestes lleis.
Lleis que van dir clar i reconeixien el dret a ser i el dret a estimar.

Malauradament encara hi ha persones en aquest territori que continuen patint situacions en les quals els seus drets són vulnerats, situacions de violència i de rebuig.
I això és perquè hi ha encara persones en aquest territori que continuen exercint eixa violència contra el col·lectiu LGTBI.

Les persones trans constituïxen un col·lectiu molt vulnerable que patixen moltíssimes agressions, un col·lectiu on també no hem d'oblidar que es produïxen molts casos de suïcidis, un col·lectiu, en definitiva, que patix un sofriment continu.

Aquest cap de setmana ens hem trobat en el terrible assassinat de Samuel Luiz Muñoz.
Per què?
Perquè era qui era.
Simplement és un crim d'odi, i l'odi no té cabuda en la nostra societat.
Tenim obligació de lluitar contra la transfòbia a tots els àmbits de la societat.
Aquestes situacions mereixen tot el nostre rebuig, i ens permetran que afegisca que quan aquestes agressions provenen dels cossos i forces de seguretat de l'estat, quan provenen de l'administració, quan provenen dels qui han de garantir la protecció de totes i cadascuna de les persones, quan provenen dels qui han de garantir els drets humans, em permetran manifestar que encara em causen més rebuig si és possible.

Efectivament, tal com diu la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, van presentar la denúncia davant la Fiscalia delegada i és que va personar també complint la causa de la llei, que diu la llei trans, es van personar perquè ho diu la Llei trans.

Pel que fa a reforçar les formacions, estic totalment d'acord amb vosté.
Aquestes s'estan desenvolupant permanentment.
Però totalment d'acord que cal continuar reforçant, cal continuar reforçant i donant, és clar que mentre continuen succeint aquestes situacions cal continuar, són fonamentals.

No tinc més temps, perquè ja se m'ha acabat.
Totalment d'acord també en el que diu el punt número 2 de la seua proposta, pel que fa als grups municipals i els pobles de més de cinquanta mil habitants, de posar en marxa els grups especialitzats en delictes d'odi.
Totalment d'acord.

Novament agrair-li aquesta proposta, i el nostre vot, com no pot ser d'altra manera, serà favorable.

Gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señor Tena.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Mezquita, por 3 minutos.

La senyora Mezquita Juan:

Muchas gracias, presidenta.

Me gustaría comenzar por condenar cualquier acto de odio dirigido hacia cualquier persona del colectivo LGTBI, pero muy en especial a los dirigidos hacia las personas trans.

Nadie debe ser objeto de discriminación, burla, maltrato o cualquier otra situación denigratoria o discriminatoria por razón de nacimiento, raza, sexo, religión, opinión o cualquier otra condición o circunstancia personal o social.
Lo dice claramente nuestra Constitución española y así lo recogen también las diferentes instituciones europeas e internacionales.
Se trata de derechos fundamentales de las personas.
Ni condena por ende al trato deplorable que sufrió la mujer trans por parte de los agentes de la policía el pasado mes de mayo, en Benidorm, sufrió y que usted explica en la parte expositiva de esta iniciativa.
Acción que obtuvo una respuesta inmediata tanto de la administración estatal, autonómica y también local.
El Ayuntamiento de Benidorm procedió a la apertura inmediata del expediente disciplinario a los agentes, también ejerce una labor diaria en pro del colectivo LGTBI con el desarrollo del plan municipal para el colectivo LGTBI, aprobado en 2016, y que es de los pocos ayuntamientos que lo tienen, cuya finalidad es la de promover, apoyar, acciones de visibilización y reivindicación de todos los derechos LGTBI y mejorar la vida de las personas en igualdad de condiciones y promover -esto es fundamental- el respeto a la diversidad sexual y de género, con especial atención a las personas más vulnerables.

La formación en el respeto, en definitiva, hacia todas las personas es fundamental para combatir la transfobia.
Es importante incidir en esa formación en la diversidad sexual y de género existente en nuestra sociedad para conseguir esa igualdad de trato en el respeto y que la protección de los derechos humanos sea una realidad.
Estoy de acuerdo con usted en esto.
Se deben reforzar la formación de los cuerpos policiales, sí, como también la de los profesionales del ámbito de la sanidad, de la educación, en todos los niveles educativos, en el ámbito judicial, de todo el empleado público y un largo etcétera.

Pero la necesidad de formar ya viene recogida en diferentes artículos de la propia ley.
Usted lo ha dicho, la 8/2017 y la 23/2018.
Entiendo que usted tenga un interés especial por sacar pecho por este hecho puntual y que quiere incidir hoy en la formación policial, el respeto hacia la identidad y expresión de género.
Y lo que yo le digo es que, tanto en esa ley, en la 8/2017 como en la 23/2018, en sus artículos 41 y 42, respectivamente, ya establecen justo lo que hoy nos piden los tres puntos de su iniciativa: formación.
Por lo tanto, ustedes, que gobiernan, cumplan y ejecuten lo que consta en las leyes.
Es que están acostumbrados a aprobar esas leyes y luego desarrollarlas ya es otra cosa.

El punto 2.
Poner en marcha los grupos especializados en prevención de delitos de odio.
Pues usted misma lo ha reconocido en la Ley de medidas fiscales de 2021, viene a decir que estos grupos deben estar creados antes del 1 de enero de 2023.
Lo que no me queda claro es cómo piensa usted, es decir, si les damos un plazo en la Ley de acompañamiento, ustedes cómo, de repente, las ha entrado la prisa, lo que no entiendo es por qué no aprovechan la ocasión y de alguna manera pidieron que el plazo fuese anterior, es decir, tampoco me queda muy claro cómo van a garantizar que realmente se pueda realizar antes del 1 de 2023, cuando ya la ley le dice, les insta, a que deben tenerlo.
Por tanto, no sé si vamos a ganar mucho con dos meses, tres meses, que tampoco lo habla.

Lo de continuar…

La senyora presidenta eventual:

Vaya finalizando, por favor, señoría.

La senyora Mezquita Juan:

…el procedimiento, es que tampoco nos aporta nada diferente.
No obstante, tenemos un compromiso firme desde nuestro grupo parlamentario en combatir la transfobia y, a pesar de que entiendo que esta iniciativa es más bien un tirón de orejas al Botànic porque no está desarrollando lo que ya pone en la propia normativa, pues desde luego va a contar con nuestro voto favorable porque, como le he dicho, nos van a tener a su lado para combatir cualquier delito de odio, y en especial los delitos de transfobia.

Muchas gracias.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Mezquita.

A continuación tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, la diputada Rosa Mustafá, por 3 minutos.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Vaja per davant el nostre suport a aquesta iniciativa, una proposta que ens fa recordar fets deplorables i haver de reclamar de nou una cosa tan òbvia i protegida per llei com són els drets humans de qualsevol persona.

Un delicte d'odi és un delicte tipificat en el Codi penal, agreujat a més per motiu d'odi, un delicte específic contra la integritat que no cal explicar.
La dificultat en este cas de delictes, bé, i en qualsevol, no?
, també, sol ser la prova, però en este cas no hi ha cap dificultat ,van tindre la desagradable oportunitat de vore aquella gravació en què el delicte quedava suficientment provat.

Per suposat que és necessària la formació, però, personalment, crec que a estes persones no els faltava formació, sinó que els sobrava mala fe, perquè no sols van maltractar unes persones per la seua condició sexual, sinó que també van incomplir la finalitat principal de la seua funció com a forces i cossos de seguretat: la garantia i el respecte dels drets humans.

Ens consta que a l'Ivaspe durant l'any 2020, dins dels cursos selectius d'accés a les categories d'oficials i agents, així com dins dels cursos de formació de 60 hores per a interins i interines de nova incorporació, s'ha impartit l'assignatura de Delictes d'Odi i s'han format quasi set-cents agents i oficials de la policia local.
A més, justament la setmana passada vaig tindre l'oportunitat de comentar amb l'oficial Alcaraz, de la policia d'Alacant, el temari en matèria LGTBI que ara mateix està impartint.
Fa molta falta, sí.
Des de l'any 2018, el 112 ha arreplegat 172 incidents motivats per l'orientació sexual i identitat de gènere dels afectats i afectades i, per tant, l'homofòbia o la transfòbia estan presents.

A més, el cas que ens ocupa, tal com va dir la consellera Bravo, va ser una situació intolerable que, a més d'atemptar contra la dignitat d'una persona, atempta contra la imatge de la institució que té la responsabilitat de fer complir la llei i denunciar el delicte.
Per això, volem donar suport al treball que es va fer des de la Generalitat, des de l'Oficina d'Assistència a Víctimes del Delicte de Benidorm i Alacant, al servei Orienta i els animem a continuar treballant.

No sols l'assistència i protecció dels drets de les persones LGTBI es troba garantida pels serveis que oferix la Generalitat, en compliment de la llei, també es desenvolupen protocols i procediments específics per a les víctimes.
Per exemple, l'Oficina d'Atenció a Víctimes del Delicte compta amb un protocol específic d'intervenció integral amb víctimes de delictes d'odi, validat pel col·lectiu Lambda, i que incorpora els elements que establix la guia de recomanacions per a les oficines d'assistència a víctimes del delicte en l'àmbit de l'atenció a víctimes de delicte d'odi del consell assessor estatal d'assistència a les víctimes.

Per això, reitere el nostre vot positiu, el nostre suport i estima per a les víctimes.
I perquè no li quede dubte a ningú, també el nostre reconeixement cap a les policies locals de la nostra comunitat que, majoritàriament, exercixen el seu treball de forma impecable.

Gràcies.

La senyora presidenta eventual:

Gracias, señora Mustafá.

A continuación, pasamos a votación de este punto quinto, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la formación de los policías en el respeto a la identidad y expresión de género como prevención de la transfobia, presentada por el grupo parlamentario Podemos.
¿Votos a favor?
10.
¿Votos en contra?
1.
¿Abstenciones?
Ninguna.
Queda aprobada la iniciativa.

A continuación, hacemos un receso de un minuto solamente -con lo cual, rogamos a sus señorías no se ausenten- para el cambio de presidencia.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Cristina Cabedo Laborda)

Proposició no de llei sobre la promoció d'una masculinitat igualitària, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 35.
947, BOCV número 168)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … dia que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la promoció d'una masculinitat igualitària presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Per a la seua presentació, el senyor Esteve tindria 6 minuts, que podria iniciar quan vulga.

El senyor Esteve Aparicio:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Ara que escolte, més que una masculinitat igualitària, jo diria vàries o diverses o el que cadascú puga triar.
Però sobretot és no autocondemnar-nos a només una manera de viure la nostra quasi condemna, diria, de ser homes.
Doncs, són homes, això està clar, i jo crec que podem ser homes de moltes maneres.
I d'açò és el que volem que tracte aquesta proposta.

Senyories, pensem, jo crec, que estem convençudes, convençuts, de que la igualtat avança, però segurament ho fa massa lent.
Segurament tots i totes voldríem que els processos del feminisme, de que homes i dones tinguérem les mateixes possibilitats, la mateixa consideració de la societat, haurien d'avançar més ràpid.
I tenim ferramentes molt potents, pense que el Pacte valencià contra la violència de gènere i masclista és una ferramenta molt potent perquè ens involucra a tots i a totes, involucra a totes les institucions però també a la societat.
I açò va suposar en el seu moment un avanç molt important.

També tenim un desenvolupament d'una xarxa d'agents d'igualtat, d'una xarxa d'igualtat, arrelada en el municipalisme que ha començat a fer política d'igualtat, política feminista, en cada poble i jo crec que açò són avanços molt importants.
Però, com deia, la sensació és que avancem massa lent i que probablement necessitem noves polítiques, noves apostes i más madera , que dia aquell.
I per això Compromís vol plantejar que afegim polítiques que ajuden a accelerar un procés que assumim com imparable.

El primer que vull dir és que de cap manera pot suposar que l'aprovació d'aquesta proposició o d'aquestes polítiques de les quals anem a parlar ara, de cap manera pot suposar un detriment d'allò que ja tenim pressupostat com a polítiques d'igualtat i que ha de continuar funcionant exactament amb el mateix objectiu creixent d'un any a un altre.
I entenem que aquesta havia de ser una aposta que en la part pressupostària hauria de dotar-se des d'altres espais.

I passe a explicar un poc per on van les línies que humilment volem proposar.
Evidentment, quan parlem de qüestions de transformació social hem de parlar de campanyes de sensibilització.
En aquest cas volem adreçar-les, volem proposar-vos adreçar-les, directament a homes i assenyalar referents d'homes especialment en l'àmbit de les cures, que és un àmbit en el que ens hem autonegat d'alguna manera i hem reduït la possibilitat de viure-les amb la intensitat que cal.
Apostem per l'itinerari educatiu en tota la seua extensió, des de l'escola, amb el reforç de la utilització de la guia repensant-nos en el masculí i el plural.
I hem de traure tot el profit perquè és una guia que apunta molt bones maneres i que pot donar molts bons resultats.
I obrir les opcions de que visquem des de molt xicotets, molt xicotets, la masculinitat des de, com dia, moltes perspectives, no una única dogmàtica i irresoluble.

Però també volem apostar per altres fases del sistema educatiu, per la formació professional i les universitats, i volem promocionar entre els homes totes aquelles titulacions que estan vinculades a les cures.
Igual que està funcionant molt bé esta associació de dones i ciència, igual que estem aconseguint que cada vegada hi haja més dones que se lleven un poc eixa obligació social que hem mantingut de determinats itineraris formatius, igual podem fer-ho pel que fa als homes en aquells itineraris formatius que tenen a vore amb les cures, en el tracte a les persones, en cuidar la nostra societat.

I anem un poc més enllà.
Volem proposar també que hi hagen quotes i accions positives en l'oferta pública d'ocupació per a fomentar en els casos en què hi haja una discriminació molt evident, en què hi haja una demanda molt evident d'un gènere o d'un altre, per a fomentar l'accés d'aquell gènere que està minoritzat.
En el cas de que les dones tinguen menys accés a determinats llocs de places públiques, fomentar i generar quotes perquè açò s'estabilitze i exactament igual pel que fa a l'accés dels homes quan siguen el gènere minoritari.

També volem proposar accions formatives en el context dels equips específics d'intervenció en infància i adolescència, especialment adreçades a la corresponsabilitat i a la criança en positiu.
I, per últim, un tema que crec que és important també, que són els grups i organitzacions d'homes per la igualtat.
No són molts, és cert, però són creixents.
I jo crec que són un exemple en positiu de què podem fer i de com podem fer -ho.
Generen un espai no mixt que probablement pot ser una manera d'entrar per a molts de nosaltres en una confrontació amb allò que hem sigut sempre, amb allò que sempre se'ns ha dit que hem de ser.
I per això plantegem que entre dins d'una estratègia municipal en el sí de la Xarxa Valenciana d'Igualtat.

No se'ns escapa, jo crec que no se'ns ha d'escapar, que en el camí de la igualtat, en qualsevol camí de la igualtat, siga esta igualtat o qualsevol altra, especialment en el feminisme, hem d'assumir una renúncia de privilegis.
Açò ho hem d'assumir com a part del procés.
Ara, hem de proposar-nos també accions positives, valoracions positives i entendre també esta renúncia com una oportunitat.

Per què dic açò?
I vaig a posar només un exemple.
Als homes des de sempre se'ns ha dit que el nostre paper en la societat és produir i treballar i això s'acaba.
65 anys, ara estarem debatent sobre si als 67 o el 70, això s'acaba.
I per a molts de nosaltres això suposa un punt d'inflexió en què la nostra utilitat com a persona dins de la societat desapareix del tot.
Jo crec que sobre això es sobre el que hem d'actuar i entenc que en el llarg termini, perquè no estem parlant d'un procés d'un dia per a un altre, açò va a portar salut emocional, alternatives vitals i que ens plantegem projectes que fins ara ens hem autonegat.

I acabe amb una cita que crec que hauria de banyar açò.
Kelley Temple dia que «els homes no hem de buscar quin és el nostre paper en el feminisme i remarcar-lo, el que hem de fer és mirar quin espai tenim en la societat i fer tot el que estiga al nostre abast per fer-lo feminista».

Confie en el seu suport.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Esteve.

No s'ha presentat ninguna esmena a aquesta PNL.
Per tant, passaríem al debat i començaríem fixant posició per part d'Unides Podem.
Senyora Davó, quan vulga, té 3 minuts.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, presidenta.

En els últims anys i a mesura que ha anat avançant l'hegemonia del moviment feminista, jo crec que cada dia s'ha fet més evident la necessitat d'una pregunta, i és quin és el rol dels homes en aquesta lluita i si són subjectes passius o són també actors imprescindibles per als canvis estructurals en la nostra societat.
I jo crec que després de segles de lluita, doncs, el moviment feminista ha aconseguit que les reivindicacions d'una societat més justa i igualitària se situen al centre del debat polític i social i que això, junt a una anàlisi crítica del patriarcat i de les incorporacions de la perspectiva de gènere, doncs, estableixen les bases per a poder analitzar les desigualtats estructurals entre les dones i els homes i per poder també desenvolupar eines polítiques per a revertir-les.

I els canvis socials que proposa aquest moviment, com a projecte profundament transformador, no només interpel·len i ens afecten a les dones sinó que es dirigixen al conjunt de la societat i, per tant, també dels homes.
I, sobretot, no es podran assolir en profunditat si no s'aconseguixen al mateix temps les transformacions de valors i els rols de la masculinitat hegemònica.

Jo crec que per això ens cal des de les institucions, doncs, impulsar actuacions en relació a les relacions necessàries entre la masculinitat i els principals àmbits de la societat en transformació i, per tant, parlar i tractar-ne de punts, com apareixen en aquesta proposta, de la construcció col·lectiva de la masculinitat o de les masculinitats i el seu vincle amb l'educació, amb la formació, la cultura i amb les cures i la criança.

I, a més, perquè a mesura que s'ha anat conquerint, doncs, de manera creixent eixos espais en la societat per part de les dones, han proliferat també discursos neomasclistes que evidencien cert malestar masculí procedent d'alguns segments de la societat que prové d'aquells homes que veuen amb dificultats els canvis, que se senten desubicats amb els nous conceptes dels nous rols o de les relacions o que directament no estan disposats a renunciar a alguns dels seus privilegis.
I justament a ells es dirigixen els projectes reaccionaris i d'extrema dreta que fan de la salvaguarda de la masculinitat tradicional un dels seus principals eixos.

I just per eixe context, jo crec que resulta imprescindible preguntar-nos i implementar des de les institucions altres maneres d'interpel·lar a eixes masculinitats i des de les institucions implicar als homes en les transformacions de les relacions i dels rols de gènere i en l'erradicació de les desigualtats entre els homes i les dones a l'esfera pública i també a la privada.

I, bé, per això i pel fet de buscar i aconseguir una societat més justa, més lliure, més fraterna, més sorora, crec que ens requereix abordar les masculinitats i la seua implicació en la lluita per la igualtat a través de mesures concretes, com proposen en aquesta en aquesta PNL.
I per això, bé, des del nostre grup parlamentari, des d'Unides Podem, li donarem suport per aprofundir en aquest camí.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Davó.

Continuaríem amb el debat de la PNL i a continuació fixaria posició el grup Vox.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señorías, presentan una iniciativa para intentar que los hombres dejen de ser hombres, no les gustan los hombres.
Esta es la base del feminismo actual, más bien odian al hombre.
Hablan de promover una masculinidad igualitaria, una masculinidad respetuosa aliada del feminismo, de feminizar la sociedad, de nuevas masculinidades, de nuevos referentes de hombres.
Pretenden que los hombres estudien titulaciones vinculadas a los cuidados, como por ejemplo la atención de personas enfermas o dependientes.
¿Por qué ese empeño en hacer a las mujeres, hombres, y a los hombres, mujeres?
¿Por qué ese empeño en hacer que las mujeres actúen y sientan como hombres y los hombres actúen y sientan como mujeres?

¿Masculinidades igualitarias?
Pero ¿qué es eso?
¿Que un hombre sea como una mujer?
Cuánta palabra hueca, cuánta idea sin fundamento, cuánto sinsentido.
Una pregunta, ¿por qué quieren las feministas ser como el hombre si lo desprecian profundamente?
Otra pregunta, ¿creen que pueden hacer a la mujer y al hombre distintos a lo que naturalmente son?
¿Creen que pueden ustedes ganar a la biología porque ustedes lo digan?
¿De verdad lo creen?

Hombre y mujer seguirán siendo lo que son, afortunadamente y gracias a Dios.
Y ustedes nunca podrán luchar contra lo que es natural, ninguna persona puede.
Podrán, en su afán dictatorial, promulgar las leyes que quieran, pero nunca podrán ir contra lo que es natural.
Hay alguien superior a ustedes, superior a todos nosotros, la naturaleza está por encima de su voluntad.

Hombre y mujer seguirán siendo hombre y mujer siempre, ni el hombre se feminizará ni la mujer se masculinizará, la biología está por encima de ustedes.
Por muchas iniciativas, presupuestos y sanciones, no podrán con ella.
Quieren el mundo al revés, buscan deconstruir la masculinidad, que los hombres se sientan avergonzados de su virilidad, los hombres deben pedir perdón por haber nacido hombres hoy día.
Desprecian la paternidad, quieren que las mujeres odien ser mujer y lo más característico de esta, la maternidad, que desprecian también profundamente.
Y quieren que los hombres odien ser hombres y lo que les diferencia de las mujeres.
Quieren hombres feminizados, quieren mujeres masculinizadas.

En su iniciativa pretenden campañas de sensibilización, difusión y promoción de la guía de masculinidades igualitarias, campañas informativas, crear organizaciones de hombres igualitarios no mixtas como espacio transformador de las conductas machistas.
¿En estas cosas pretenden gastar el dinero de los valencianos?
¿Saben ustedes, señorías de Compromís, cuáles son las verdaderas necesidades de los valencianos?
¿Saben cuántos negocios han tenido que cerrar?
¿Saben cuánta gente no llega a fin de mes?
¿Han ido a las colas del hambre que crecen cada día más?

¿Hablan con los valencianos?
¿Ha estudiado cuáles son las quejas de los síndicos de agravios?
¿Por qué no se interesan por lo que realmente preocupa a los valencianos y se dejan de estas chorradas de convertir al hombre en mujer y, a la mujer, en hombre?
¿Por qué no dejan estas tonterías y miran por los ciudadanos?

Señores de Compromís, a juzgar por su iniciativa, deben de estar muy aburridos.

La senyora presidenta:

Senyora Criado, vaja acabant.

La senyora Criado Gonzálbez:

Pero, por favor -ya acabo, señoría- no hagan que su obsesión regulatoria, ajena a los intereses de la sociedad, aburra a los demás.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

A continuació, fixaria la posició el grup Ciudadanos.
La senyora Ventura…, (veus) que és la seua primera sessió de comissió, (veus) tindria vosté 3 minuts.
(Veus) Tindria vosté….
(Veus)

Senyora…, continuem en la comissió, senyora Ventura, tindria vosté 3 minuts per a fixar posició sobre la PNL del grup Compromís.
Quan vulga, pot iniciar.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, presidenta.

Es una sesión un poco intensa en mi primera sesión, creo que me acostumbraré conforme vayan pasando las comisiones.
(Algú diu: «Afortunadamente»)

Tengo quiero decir y estoy afortunada de querer a los hombres y tener hombres en mi casa muy feministas, que aplaudirían esta iniciativa que únicamente lo que busca es la corresponsabilidad y dejar de un lado esas masculinidades hegemónica de que hombre es todopoderoso; el hombre es el protector, el proveedor, el que trae la comida a casa, que sí, que está muy bien si está negociado por la familia, pero esa masculinidad tradicional se ha visto que tiene problemas y que se aleja de la nueva realidad y puede conducir a identidades insanas y pierde también el desarrollo de esta igualdad que pedimos, y yo, como mujer, lo solicito y espero que mis hijas también lo sigan solicitando y que vayamos a evolucionar en positivo.

Estamos en el 2021 y hemos evolucionado.
Es importante fomentar las nuevas masculinidades que buscan una alternativa a este modelo arcaico, desfasado, hegemónico que incorpore una perspectiva de género.

En este sentido, como me gustan los hombres y quiero que los hombres tengan una mentalidad y que sean sanos mentalmente y físicamente, a pesar de que la sociedad he dicho que ha evolucionado, las masculinidades cada vez son más igualitarias afortunadamente, pero tenemos que seguir trabajando para conseguir esta igualdad entre hombres y mujeres.

Y por eso he dicho que vamos a votar a favor porque entendemos que es positivo realizar campañas de sensibilización en el marco de la igualdad, sobre todo reforzadas con referentes masculinos en el ámbito de los cuidados, de la crianza, la corresponsabilidad y dirigida siempre a menores, adolescentes y familias.

En este sentido, debe de ir acompañado por acciones formativas dentro de una educación formal y de una educación no formal, para eliminar esos estereotipos de la antigüedad más remota, por decirlo de alguna manera elegante.

Por otro lado, debo entender que la guía también «Repensando en masculino plural» de la conselleria de educación también puede contribuir a concienciar al alumnado de los diferentes niveles educativos -por ejemplo, de la ESO y de bachiller- sobre la importancia de la coeducación y, sobre todo, el papel de las masculinidades ante la igualdad entre las mujeres y hombres, así como prever conductas de riesgo y conductas violentas que se reproducen a causa de la socialización sexista y machista en la que vivimos todavía actualmente y, de esta forma, prevenir el acoso sexual o a la violencia de género, entre otras problemáticas de ámbito social.

Es hora de trabajar en las masculinidades y apostar por esta igualdad y libertades…, eliminar este tipo de acoso.

Y para finalizar, me parece muy bien que se realicen campañas de difusión para incentivar el acceso a hombres a titulaciones vinculadas con los cuidados, igual que también se hace con mujer y ciencia.
Yo creo que hay que eliminar estos estereotipos.
Somos personas y tenemos que cambiar esta forma de ver la vida y lo estamos consiguiendo afortunadamente.

Y, en este sentido, como he dicho, al final nos encontrarán siempre para erradicar cualquier tipo de violencia, acabar con cualquier tipo de sesgo y también estereotipos de género.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ventura.

A continuació, fixaria la posició el grup Popular.

Senyora Mezquita, quan vullga, té 3 minuts.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, presidenta.

En la exposición de motivos de su iniciativa, señor Esteve, habla del proceso de liberación y empoderamiento de la mujer.
También habla de una masculinidad respetuosa que esté aliada al feminismo, lo que yo suelo denominar igualdad de trato entre las personas, y que esa igualdad pasa por asumir las responsabilidades familiares, cuidado del hogar, de los familiares, etcétera.
Vamos, que la compra, el planchado, la limpieza, bañar o acostar a los niños, cuidar de esa persona dependiente en la familia, etcétera deben ejercerse equitativamente.
Lo que venimos denominando corresponsabilidad.

Habla de desfeminizar los cuidados cuando su partido carga en las familias -con familia me refiero a las mujeres, evidentemente- el peso de la dependencia.

La señora Oltra está perpetuando a las mujeres en el cuidado de las personas dependientes con prestaciones low cost el 75 % de las prestaciones a la dependencia son para cuidadores no profesionales.
Esto es que nueve de cada diez mujeres se dedican al cuidado de la dependencia.
Muy irónico, ¿no?

Así lo recogía la Fundación Adecco en su informe Discapacidad y familia, que revelaba el número de valencianos que se retiró del mercado laboral para cuidar familiares dependientes o con discapacidad.
Este creció en un 64 % con el gobierno del Botànic, más de 15.
000 personas, de las que el 94 % son mujeres.

Otro informe del IVIE menciona cómo se ha incrementado el peso de las actividades domésticas sobre las mujeres durante la pandemia.
También hace mención el Pacto valenciano contra la violencia de género y machista de esa línea estratégica 2 con diferentes objetivos, entre los que se encuentra la promoción de nuevas masculinidades.

Está bien que se vayan cumpliendo las medidas del pacto, sabiendo que un 34 % siguen pendientes de ejecutarse tras cerca de cuatro años desde que se aprobó.

No obstante todo lo dicho, coincido con usted, que es fundamental el fomento de la corresponsabilidad.
Por ello presentamos hace un año una proposición de ley en este sentido, pero ustedes votaron que no, cerrando la puerta a trabajar de inmediato en medidas a este respecto.

Se acogen al dictamen de la comisión de usos del tiempo, pero me he leído el dictamen con detenimiento y refleja en cada uno de sus puntos la importancia de realizar estudios, así como la elaboración de una guía para detectar y planificar antes de actuar.

Ustedes parece que se saltan esto un poco, obviando la singularidad de las familias monoparentales, que también se hace mención en el dictamen de la comisión de usos del tiempo, que en su mayoría están encabezadas por mujeres y su mayor aportación son campañas informativas y difusión cuando son ustedes los que gobiernan.

El punto 2 dice: «Promocionar la guía Repensant-(nos) en masculí plural.
Una guía anunciada hace seis meses por el conseller Marzà.
Y yo lo que me extraña un poco es que hoy necesite que aprobemos su difusión.
Si en teoría debería estar seis meses funcionando y ampliando la difusión y la formación.
Quiero decir, me pierde un poco eso de la iniciativa.

No obstante, vayamos a lo que es el contenido en sí de la iniciativa.
Y, en ese sentido, comparto el fondo de la misma, que, al fin y al cabo, se trata de fomentar la corresponsabilidad.
Y en eso voy a estar siempre de acuerdo.

Pero creo que se pierden ustedes un poco en los vocablos, eso de «masculinització igualitària», pues, oiga, yo simplemente le pido que por favor se centren en…

La senyora presidenta:

Senyora Mezquita, vaja acabant, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

…fomentar realmente la igualdad.

Y, desde luego, como le he dicho, desde fomentar la corresponsabilidad siempre nos van a tener a su lado.
Así que apoyaremos esta iniciativa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Passaríem, per tant, a votar aquesta proposta.
(Veus) Ai!
, perdó, perdó.
Ja anava accelerada.
Anava accelerada.
Disculpe, senyor Blanch.

El grup Socialista fixaria posició respecte a la proposta de Compromís.
Quan vullga, té 3 minuts.

El senyor Blanch Marín:

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Des del grup Socialistai també estem segurs que la majoria dels grups que componen esta comissió volem un futur millor per a les dones i els homes i això implica que la manera de fer les coses en matèria de gènere requerix un camí i un treball continu i progressiu.

Elements com la conciliació, l'accessibilitat o la no discriminació, de fet, continuen sent lluites dures en favor de la igualtat, però també, com no, les masculinitats igualitàries, que són d'eixos elements que pareix que traspassen l'àmbit de la subtilitat, però que tenen un recorregut molt més de fons del que pareix a primera vista i que són eixos factors als quals dona contingut la present proposició no de llei.

Ací estem fent eixe treball continu de superar de manera progressiva eixes barreres insalvables que té la societat i anant fent efectiva la seua superació.

No podem caure encara en la fal·làcia que el feminisme és allò oposat al masclisme.
És evident que s'imposa un canvi en el model de masculinitat tradicional existent i en el qual hem sigut educats en favor d'una conciliació i corresponsabilitat paritària, treballant un món en equitat i igualtat des d'una perspectiva de gènere molt més ben entesa i amb tots els seus matisos.
Ací apareixen els conceptes lligats a les masculinitats igualitàries com una alternativa a eixes funcions assignades de produir, protegir, procrear un canvi de pràctiques masculines cap a posicions més corresponsables, conciliadores, emocionals, sanes, respectuoses i equitatives pel bé de totes i tots.

Tenim ací i ara la necessitat de visibilitzar com la masculinitat també pot resultar negativa per als mateixos hòmens, genera malestars i formes de violència sense cap sentit i que cal revertir, que és conseqüència també d'una concepció massa tradicional i una educació sexista malentesa que cal modificar, però crec que és just venir ací i dir-ho.
I manifestar que hem de seguir treballant per eliminar eixos desequilibris com fa la proposició.

És per això que alguns hòmens hem de parlar d'aquestos temes encara en boca menuda, però molt esperançats que puguem anar superant eixos problemes que continuen existint en el món dels hòmens i de les dones per a aconseguir que siguen un sol món en igualtat de condicions i removent les condicions per a aconseguir-la de manera clara i sense discussions, crec que no només m'ho demanaria la meua parella o la meua mare, sinó també les meues filles i les totes i tots els que estem ací.

L'opció és clara: o seguim avançant o tirem enrere.
No volem retrocessos que hàgem de patir les persones que ens rodegen.

I en esta matèria, proposicions no de llei com la que ara ens ocupa són fonamentals per a continuar donant passos en favor dels canvis dels conceptes i, en conseqüència, dels valors preexistents, per la qual cosa agraïm el diputat Esteve la proposta i, com no pot ser d'altra manera, va a comptar amb el suport i el vot favorable del grup Socialista.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gràcies a vosté.

Ara sí, per tant, passaríem a votar la Proposició no de llei sobre la promoció d'una masculinitat igualitària, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Vots a favor?
10 vots a favor.
Vots en contra?
1 vot en contra.
Cap abstenció.
Quedaria aprovada aquesta proposició no de llei.

Senyories, amb aquest debat, acabem l'última sessió d'aquest període ordinari.
Ens veiem esta setmana al ple, però quant a la comissió ho reprendríem en el nou període de sessions, al setembre.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 6 minuts)