Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 15 de març de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 24.

Pregunta 306 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre la prolongació de la línia 5 del metro, que formula el diputat senyor Francesc Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 51.
455, BOC número 209)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
a cavall entres les festes de la Magdalena i la plantada de les falles, és a dir, festes molt importants de la Comunitat Valenciana, anem a donar el pas
a la Comissió d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia de hui.

Abans de començar la comissió vull fer.
.
.
, doncs, no sé, dir que les festes valencianes representen el poble valencià, sense colors polítics de cap classe i, per tant, són molt importants.
Des d'esta comissió jo vull felicitar a tots els festers, a tots, fallers, gaiaters, foguerers,
membres de les comparses de moros i cristians, etcètera, etcètera, etcètera, perquè ells són el verdader poble valencià.

Moltes gràcies i ara comencem la comissió.

Senyor secretari, per a vore si n'hi ha quòrum.
faça el favor vosté de passar llista.

Moltes gràcies.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyor secretari.

Senyories, abans de començar amb l'orde del dia, vull manifestar-los que els punts números 3 i 4 queden ajornats a demanda del grup parlamentari de Compromís, que ha demanat el seu ajornament.
I, també, per a informació, d'acord amb els grups parlamentaris, els punts números 6 i 8 se debatran conjuntament i se farà la votació per separat.

Aixina que comencem, doncs, el primer punt de l'orde del dia: lectura i aprovació, si pertoca, de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories, com sempre, tenen en les seues carpetes l'acta de la reunió anterior, i la donem per aprovada per unanimitat si no n'hi ha ninguna.
.
.
Molt bé, moltes gràcies, senyories, queda aprovada per unanimitat.

Suspenem per dos segons la comissió per a rebre el senyor conseller d'obres públiques i transport.
.
.
D'infraestructures (inintel·ligible) .
.
.

(Se suspén la reunió durant uns segons)

El senyor president:

Continuem, senyories, la comissió.

El senyor president:

Segon punt de l'orde del dia: preguntes orals en comissió.
Per a formular la pregunta número 306, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor conseller, per un dia de Falles estar ací per a respondre a les preguntes.

Senyor conseller, segons resposta escrita del passat dia 5 de novembre, la línia 5 de Metrovalencia es troba a hores d'ara en servei fins a l'aeroport de Manises i en execució la seua prolongació fins Riba-roja, prolongació que es preveu que finalitze el segon semestre d'enguany.
També es preveu la seua extensió fins Vilamarxant.
Vosté és coneixedor, senyor conseller, de la reivindicació de l'Ajuntament de Llíria, governat pel seu partit, que esta línia aplegue a eixe municipi passant per Benaguasil i Vilamarxant.

¿Té la seua conselleria alguna previsió d'atendre esta reivindicació de prolongar la línia 5 des de Riba-roja fins a Llíria?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a respondre la pregunta, té la resposta el senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Muchas gracias, presidente, un presidente muy a tono con la fiesta.
.
.

Señoras y señores diputados.

Como su señoría sabe, señor Signes, la conselleria está ejecutando las obras necesarias para que Valencia y Ribarroja del Turia estén unidas por servicios de Metrovalencia en el año 2011, y también disponemos del proyecto básico, con declaración incluida de impacto ambiental del tramo Ribarroja-Vilamarxant.

Finalmente, y dentro de la programación de la conselleria, en principio no está previsto prolongar la línea 5 de Metrovalencia hasta Llíria, si bien es verdad que contamos con un estudio para la conexión de la línea 5 con la línea 1 en Benaguacil, pero previamente tendríamos que llegar a Villamarxant.
De momento, eso es todo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Signes, té la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, senyor conseller.

La comarca de Camp de Túria gaudix d'un sistema de transport públic de molt baixa qualitat, la qual cosa no afecta únicament esta comarca sinó també la comarca dels Serrans, de la qual, Llíria, com se sap, és la porta d'accés a l'àrea metropolitana de València, per la qual cosa, l'atenció a esta reivindicació permetria un accés directa de tota esta zona al port, aeroport de Manises i València.
No obstant, vosté ha apuntat la possibilitat de la connexió de les seves línies 1 i 5.

A hores d'ara existix la plataforma de l'antiga línia de Renfe Llíria-Riba-roja, que podria ser aprofitada, per la reivindicació que en este moment l'Ajuntament de Llíria planteja.
A més a més, senyor conseller, vosté també es coneixedor de les reivindicacions d'esta ciutat, de Llíria, d'establir -i ací me separe un poc del tema de la línia 5- millores en la línia 1, així com de la reivindicació d'una estació intermodal en la ciutat que permeta connectar amb altres sistemes de transport
públic els usuaris d'esta línia amb l'hospital.

Senyor conseller, si té l'amabilitat, encara que no siga l'objecte de la pregunta de hui, ¿té la seua conselleria alguna intenció d'estudiar esta necessitat?
, la de la línia 1, me referixc.

Permeta'm també, aprofitant la meua intervenció, senyor conseller, i tornant a la línia objecte de la pregunta, demanar-li conéixer les intencions de la seua conselleria, si és possible, que me responga hui, si no, ho faríem en un altre moment, respecte a una ampla reivindicació dels sectors socials i ciutadans de Manises, que és la ubicació de la parada en la prolongació Manises-Riba-roja en el barri de San Francisco, al costat del poliesportiu
municipal, tal i com estava previst inicialment dins del PAI de Gran Manises, i
no allò que pareix que són les intencions de la conselleria, de la seua conselleria, d'ubicar la parada en La Cova, el polígon industrial La Cova, a 800 metres del lloc inicialment previst, cosa que
comporta que els veïns i veïnes del barri de San Francisco tinguen de fer un desplaçament de quasi un quilòmetre i, a banda, la intenció o el moviment veïnal que pretén que s'ubique en el barri de San Francisco, al costat del poliesportiu municipal també gaudix de l'avantatge que en època d'estiu, com vosté sap molt bé, el poliesportiu municipal té molta afluència de públic de Riba-roja i, per tant, seria una ubicació adequada.

Res més.
Moltes gràcies, i li demane que disculpe si he introduït alguns temes que no eren objecte estricte de la pregunta que formulava per
escrit, però deixe al seu parer la possibilitat, en funció del coneiximent que tinga en este moment de les qüestions, de respondre'm o no.

Moltes gràcies.

El senyor president:

(Inintel·ligible) .
.
.
, senyor Signes, precisament anava a dir-li, precisament, que vosté se n'havia eixit un poc de la pregunta i que el conseller, doncs, tenia.
.
.
, quedava a
la seua discrecionalitat poder contestar o no.

Moltes gràcies de totes formes per la seua apreciació.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, señor presidente.

Señor Signes, le voy a intentar poner un poco o aclarar y adelantar parte de lo que
ha dejado.
.
.
, vamos, sobre las inquietudes que ha planteado en esta pregunta,
pero sí que quería antes de nada dejar muy claro el esfuerzo que está haciendo, ¿eh?
, la conselleria para ampliar las líneas de Metrovalencia, y este esfuerzo.
.
.
, y ya que también, si me permite y me ha dado pie, al preguntar por la línea 5, le tengo que decir que en el PIE 2004-2010, en ese, cuando se empezó a elaborar ese PIE, la línea 5 solamente discurría entre Ayora y la avenida del Cid.

Después, elaborando el PIE, hasta estos momentos actuales, tenemos ya una conexión del puerto con el aeropuerto.
Esta inversión ha supuesto.
.
.
, esta actuación, ¿eh?
, para hacer la prolongación hasta el aeropuerto y después hasta el puerto a través del intercambio Marítimo-Serrería con el tranvía, ha supuesto una inversión de 180 millones de euros, que era todo lo que contemplaba el PIE en la
ampliación de la línea 5, a lo que tendríamos que añadir el material móvil.

Después, estamos trabajando en la extensión de hasta Ribarroja, que van a ser cuatro paradas más, 10 kilómetros, y también contemplamos 450 plazas de parquin, de park and ride.
Esto quiere decir que vamos a pasar.
.
.
, ya es la.
.
.
, Metrovalencia es de las líneas más largas, 140 kilómetros, y si vamos con compartidas, 175, 10 kilómetros más, y una inversión de 40 millones.

Y sí que tenemos contemplado el paso de Ribarroja por el centro de la ciudad.
Ahora
estamos viendo con el ayuntamiento.
.
.
, porque nosotros queríamos hacer en superficie, ¿eh?
, el ayuntamiento aboga por un soterramiento, y después continuar hacia Vilamarxant.

Lo cierto es que el año que viene ya tendremos una conexión con.
.
.
, tendremos una conexión, solo veinte minutos, con Valencia, que va a permitir que la gente pueda
acudir a su trabajo, a la universidad, a cualquier centro formativo, a los
hospitales y centros asistenciales, y yo creo que es un adelanto muy
importante.

Efectivamente, para ese tramo hemos aprovechado la antigua vía de Renfe, porque, como muy bien sabe, hasta el año 1984 había una conexión entre Ribarroja y Llíria con Renfe, pero se cortó o se interrumpió en el 1984, y es por eso por lo que también vamos a continuar a Vilamarxant aprovechando la vía de Renfe y tenemos el estudio de, en un futuro, aunque ya lo he dicho en mi
primera contestación, no lo tenemos como prioridad ni contemplado en estos momentos, la prolongación hasta Llíria a través.
.
.
, para conectar con la línea 1 a la altura de Benaguasil.

Lo que sí que le tengo que decir, a lo que se refería de las mejoras de la línea 1, ¿eh?
, son una realidad, puesto que convertimos el punto del cruce del apeadero de
La Pobla de Vallbona, hace muy poco hicimos una obra allí importante, y ha permitido tener una frecuencia de cada quince minutos a las
horas puntas, ¿no?
, desde las seis de la mañana hasta las ocho y media y desde las cuatro.
.
.
, desde las dos hasta casi las
cuatro de la tarde, y desde las siete a las nueve, con una frecuencia de quince
minutos, y el resto en treinta minutos, como estaba antes.

Eso no es no más ni menos que una clara apuesta por que esa línea 1, pues, la vamos a mejorar y esa estación intermodal que ha comentado ahí, desde luego, la queremos contemplar en este caso en Llíria.
Pero decir que ahora hemos mejorado de una manera muy importante la línea 1 con ese incremento de frecuencias, y eso que estamos hablando de una
población a más de treinta kilómetros de Valencia.
Quince minutos, ¿eh?
, en horas puntas, y treinta en, digamos, las horas llanas.

Nada más.

Pregunta 307 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre el retard en l'execució de la CV-10, que formula el diputat senyor Francesc Signes Núñez (GP Socialista) (RE número 51.
794, BOC número 211)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Passem a la segona pregunta, la número 307.
Per a la seua formulació té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor conseller, la CV-10, futura A-7, entre la Pobla Tornesa i Vilanova d'Alcolea, fou adjudicada per la Conselleria d'Obres Públiques el dia 4 d'abril de l'any 2007 -un dia abans s'havia col·locat la primera pedra- amb un finançament pel mètode alemany.
El termini de finalització de les obres era de dotze mesos, per la qual cosa esta obra hauria d'estar acabada ja fa dos anys.
A dia de hui no és que les obres no han finalitzat sinó que, com vosté sap bé, estan paralitzades fa aproximadament quatre mesos.

¿Pot explicar, senyor conseller, quin és el motiu del retard de la paralització i quines són les previsions de finalització d'esta obra?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Pues, la causa del retraso de estas obras no es, ni más ni menos, que ha habido que redactar y aprobar un proyecto modificado para
mejorar la obra inicial dentro de la cual se destaca el nuevo enlace de la
CV-10 y la carretera CV-13, de Torreblanca a Aeropuerto de Castellón, con el diseño de unos ramales directos en dos carriles por sentido -que antes no estaba así-, conforme a las condiciones de la autovía del tramo CV-13 que tuvo un complementario y amplió desde el aeropuerto a la conexión con la CV-10 en doble tramo.
Entonces ha habido que hacer ese modificado que
ha tenido, además, complicaciones añadidas.

En cualquier caso, estamos convencidos que una vez apruebe Hacienda, o que nos
acepte el pago de ese modificado -que estoy convencido que será en breve-, la carretera se terminará en un plazo corto.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Sí, senyor conseller, la seua conselleria no licita, quan licita tarda en començar les obres, i quan comencen les obres algunes es paralitzen i patixen retards
seriosos amb el risc per a la seguretat vial que suposa tindre una obra pates
per amunt -com en este cas la CV-10- o la provisionalitat en què ens troben alguns trams, ha estat i està comportant importants riscos per als conductors.

Va passar, senyor conseller -i vosté ho sap perfectament-, amb la concessió de la CV-35 de Llíria, i està passant també -com també sap perfectament-, en este cas, sense que les obres hagen començat amb la connexió de la CV-50 amb la A-3, i la CV-95 Orihuela-Torrevieja Costa.

El problema de la CV-10 no es pot considerar, per tant, senyor conseller, com
una excepció, sinó com un mètode de conducta de la seua conselleria.
Per desgràcia, cada vegada més habitual d'una gestió nefasta de La Generalitat, en este cas, de greus conseqüències per a la província de Castelló.

Pot passar, amb el retard d'esta obra, que finalitzen abans les obres de l'aeroport de Castelló i els seus accessos que la mateixa CV-10, si no fóra perquè també aquells -aeroport i accessos- estan sofrint també greus retards.

Senyor conseller, en les seues visites a Castelló, vosté ha sigut sempre poc clar a l'hora de donar explicacions.
Estes explicacions que vosté ha donat ací, hui, en este moment, no les ha donat en les seues visites a Castelló.
Donar-les hui sí, les ha donat, espere que incidisca sobre elles.
Però jo li pregunte: el retard, realment es deu al modificat que vosté planteja, senyor conseller?
O, el retard es deu a un problema econòmic?
Ha incorregut, senyor conseller, La Generalitat, en un sobrecost de l'obra que és incapaç d'abordar?
I, sobretot, quines són les dates de reinici i finalització de les obres que vosté hui pot anunciar a la societat de Castelló?

El tram següent, entre Vilanova d'Alcolea i La Jana, fou assumit per Foment a finals d'agost de l'any passat, i este ja ha tret a licitació la redacció del projecte constructiu, té tres subtrams que, a hores d'ara, es troben en fase d'adjudicació, una vegada obertes les pliques el passat 23 de febrer.
No em parle, per tant,
senyor conseller, d'este tram sinó d'allò que és objecte de la pregunta de hui.

Repetixc, per a evitar-li la temptació de, dins la seua resposta, passar a parlar-me del tram que correspon a Foment, li he avançat quines són, quin és l'estat d'execució del tram que li correspon a Foment.
Per tant, m'agradaria, de veritat, que vosté se centrara en la seua resposta.
Ha fet una primera explicació del modificat -ha sigut la seua excusa, del modificat-, que vosté.
.
.
, com a justificatiu de la paralització de les obres de la CV-10, però, de veritat, m'agradaria que me contestara a les preguntes que li he fet al llarg d'esta segona intervenció.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Muchas gracias, presidente.

Señoría, yo le voy a aclarar, en primer lugar, dejarle muy claro que no se trata de un
tema económico, ni mucho menos, puesto que como muy bien ha dicho esta obra está adjudicada con un método alemán que se empieza a pagar una vez recepcionada la obra, con lo cual no puede
haber ningún problema.
El problema ha sido la confección de este modificado.
Un modificado que, como he dicho en mi primera intervención, se ha complicado de una manera importante porque había, en primer lugar, sí que la CV-13 tuvo un complementario en el que decidió hacer autovía el último tramo desde el aeropuerto hasta el enlace con la CV-10, entonces hubo que
adaptar lo que antes era un carril a una vía de alta ocupación, y después ha habido, sobre todo unos problemas con unas tuberías de gas que la compañía Enagás, se redactó un modificado, hicieron alegaciones y tuvimos que redactar un nuevo modificado
con lo cual nosotros tuvimos que mandar a Hacienda ese modificado ya una vez
corregido y atendidas las alegaciones, prácticamente a final del año pasado.
O sea, que no vamos -digamos- tan retrasados.

Ahora mismo, Hacienda pues nos autorizará el gasto, obviamente, y ya podríamos terminar esta actuación en el plazo de dos o tres meses máximo, con lo cual ya le estoy dando una fecha.
En el momento de inicio o de
aprobación del modificado, dos o tres meses, aprobaremos, con lo cual no habrá ningún problema para que el aeropuerto tenga su conexión, aunque el aeropuerto, la conexión -como bien sabe- es la CV-13 la que conecta con el aeropuerto.
Y la CV-13 pues también es una actuación que se está finalizando.

Yo también le diría que los plazos, es verdad que la obra se adjudicó en el mes de junio o en el mes de abril del 2007, pero el replanteo no se
terminó prácticamente hasta final de año, con lo cual estamos jugando un poco con los plazos.
Y hablando de plazos, y aunque usted se haya adelantado, la actuación que corresponde al ministerio, sí que los plazos son mucho más preocupantes.
Mucho más preocupantes porque en julio del 2008 ya teníamos el proyecto y el impacto ambiental pasado, y aunque siempre dijimos que la
redacción del proyecto se podía haber sacado antes porque iba a tener ese impacto ambiental positivo.
Pero se
decidió, por parte del ministerio, esperar a ese impacto que fue en julio del 2008.
O sea, la aprobación del proyecto definitivo e impacto ambiental.

No sacaron la licitación hasta noviembre del 2009 -un año y bastantes meses después-.
Y ahora, la apertura, como muy bien ha dicho, ha sido el día 23 y ahora tendremos que ver el plazo de la redacción del proyecto, el plazo después de la adjudicación y, le voy a decir.
.
.
¿Y por qué insisto en esto?
Sí que me preocupa, porque nosotros hemos hecho un esfuerzo muy importante en la
CV-10 que está prácticamente toda en marcha.
Solamente hay un pequeño tramo de cinco kilómetros que afecta a ese enlace con la CV-13, pero ahora mismo la gente tiene el
mismo ancho de la carretera por la vía de servicio que la que había antes y, ¿qué es lo que va a pasar?
Que, por lo menos, no tendremos -aparte que la han dividido en tres tramos, hasta La Jana, como ha dicho también- y, ¿qué es lo que va a pasar?
Que nosotros vamos a terminar la CV-10, la CV-13,
fenomenal, con una conexión a la nacional 340 y a la AP-7, y como lo otro no va a estar terminado, todo el
desvío del tráfico pesado va a pasar por la CV-13, ¿por qué?
Por la mala ejecución y por la falta del esto.
.
.
del ministerio.

Y es una pena que hayamos tenido que tener en el complementario una ampliación de asfalto para atender esos camiones, que ya lo presuponemos, y ese enlace con doble carril a la CV-10.

O sea, que la mala gestión del gobierno nos hace que a esa autopista.
.
.

El senyor president:

Señor conseller, vaya concluyendo.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

.
.
.
se desvíe un tráfico que no le correspondería.

Nada más, muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Señorías, suspendemos por un minuto.
Agradecemos al señor conseller su asistencia esta mañana y suspendemos por unos segundos para despedirle.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Proposició no de llei sobre la negociació amb l'administració central del traspàs de la gestió de la xarxa de trens de rodalies i regionals dins del territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 50.
037, BOC número 212)

El senyor president:

El punt 3 i el punt 4 de l'ordre del dia -com les seues senyories ja saben- han quedat ajornats.
Passem al punt número 5, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la negociació amb l'administració central del traspàs de la gestió de la xarxa de trens de rodalies i regionals dins del territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida- Bloc-Verds-IR: Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, el primer que volia apuntar és que aquesta proposició no de llei en realitat és una reiteració per decaure en l'anterior període i no haver estat debatuda en la Comissió d'Infraestructures.

El context en el que la situem -i de fet, doncs, ja queda passat, no, com diguéssim, en uns quants mesos- és un context on la Generalitat catalana -fem una comparativa en els avanços aconseguits per la Generalitat de Catalunya- que havia signat el traspàs de les rodalies i anunciava que començaria a negociar el de regionals el gener d'aquest 2010.

De fet, l'1 de gener de 2010 ja comencen a assumir les competències de la gestió i la planificació de serveis de rodalies i l'establiment dels preus dels serveis.

Jo voldria llegir la proposició no de llei, és curta, i després argumentar-la.
Se diu que «amb aquest acord, la Generalitat catalana es farà càrrec de la gestió del servei, decidirà les freqüències de pas, els horaris i les tarifes, com també els nivells objectius de qualitat i inspeccionarà el servei.
Les competències sobre la infraestructura ferroviària seguiran, però, en mans de l'estat, que s'ha compromès a impulsar una millora important del servei de rodalies el 2010.
L'acord preveu que l'estat assumirà anualment la totalitat del dèficit, que pel 2010 es calcula que serà de 117 milions d'euros.
També es preveu que l'estat cedirà, el 2011, 50 milions a La Generalitat per millorar el servei de rodalies».

Fins ara, - i aleshores és quan comencem a endinsar-nos en la situació que vivim al País Valencià- el traspàs de la xarxa de rodalies a l'administració autonòmica valenciana no ha vist cap avanç significatiu.

De fet, l'emmarquem dintre d'un marc estatutari dient que la disposició addicional segona de l'Estatut d'autonomia diu, en el primer punt, que «qualsevol modificació de la legislació de l'estat que, amb caràcter general i en l'àmbit nacional, implique una ampliació de les competències de les comunitats autònomes serà d'aplicació a la Comunitat Valenciana, i es consideraran ampliades en aquests mateixos
termes les seves competències».

El punt 2 diu: «La Comunitat Valenciana vetlarà perquè el nivell d'autogovern establert en el present Estatut siga actualitzat en termes d'igualtat amb les altres comunitats autònomes.
»

En el punt 3 diu: «A aquest efecte, qualsevol ampliació de les competències de les comunitats autònomes que no estiguen assumides en el present Estatut o no li hagen estat atribuïdes, transferides o delegades a la Comunitat Valenciana amb anterioritat obligarà, si escau, les institucions d'autogovern legitimades a promoure les iniciatives corresponents per a aquesta
actuació.
»

És a dir, el marc estatutari, és obvi, que fent la comparativa amb els avanços aconseguits d'autogovern per la Generalitat catalana podem assumir-los perfectament, en este
cas, per la Comunitat Valenciana.

Per tant, aleshores, la competència en la gestió dels trens de rodalies i regionals deuria incloure's també tenint en compte estos punts de l'Estatut.

No obstant això, allò important no és només la transferència de les rodalies, és a dir, preocupar-se únicament per qui té la titularitat, sinó plantejar també millores en el servei, ampliació de les prestacions o dels trajectes.
El traspàs -creguem- ha d'estar acompanyat amb un compromís, per part del Consell, de desenvolupar la línia de rodalies des de, en este cas posem un exemple, de Castelló fins a Vinaròs, i de la millora de totes les xarxes existents al territori valencià.
I és pel que demanem que Les Corts insten el Consell a prendre la màxima prioritat per a negociar amb l'administració central el traspàs de la gestió de la xarxa de trens de rodalies i regionals dins del territori valencià.

Demanem també que s'inste el Consell que, un cop adquirida aquesta competència, no es done cap pas per a la privatització de la gestió -açò volem que quede molt clar-, i també demanem que s'inste el Consell perquè un cop adquirida aquesta competència es milloren i amplien les prestacions de la xarxa de rodalies, com ara la
creació d'un servei fluid entre Castelló i Vinaròs emparada en els municipis de pas.

Jo volia llegir aquesta proposició no de llei perquè, de fet, no és nova, no és nou aquest debat.
Ja en abril de 2009, en el ple de Les Corts, el meu grup
parlamentari presentà una proposició no de llei amb un tarannà prou similar que fou transaccionat i votat de forma unànime pels grups parlamentaris de les Corts Valencianes.

Hi ha moltíssimes visions, moltíssimes perspectives per a poder portar a una comissió o al ple de Les Corts qualsevol iniciativa.
En aquest cas, nosaltres creguem que és de justícia tornar a parlar sobre açò, és de justícia tornar a posar damunt de la taula aquest debat i més en el context que he descrit al principi d'aquesta proposició no de llei.
És a dir, en el 2010 canvia molt el context quant a la gestió de les rodalies, tenint en compte les autonomies que volen ampliar el seu
autogovern, volen ampliar la seua autogestió i, per tant, com que hi ha uns acords damunt la taula i han estat assumits pel
govern central, amb altres autonomies creguem que, no solament nosaltres hem d'aspirar a açò, sinó que el propi marc estatutari ens dóna totalment legitimitat per a fer-ho.

Això per un costat.
Per altre, s'ha de parlar de la necessitat que continua estant existent i continua sent
urgent parlar, per exemple en este cas, fem menció d'una línia entre Castelló i Vinaròs.
I també creguem que una altra perspectiva que nosaltres volem posar damunt de la taula
en aquest debat és, bé, la no-acció, la no-acció després d'una petició clara dels tres grups parlamentaris al govern central i que nosaltres creguem
que també s'ha donar, doncs, un toc d'atenció perquè el que no podem fer és esta en el ple de Les Corts, aprovar una proposició no de llei d'un tarannà molt semblant a aquest, fins i tot més ambiciós que el que nosaltres presentem en aquesta proposició no de llei; que açò es faça ressò a tots els mitjans de comunicació d'aquesta comunitat, és a dir, tots els ciutadans que hagen accedit a eixa notícia que en eixe dia es va produir un acord unànime, van poder llegir que els partits polítics, tots, es posaren d'acord per a demanar el traspàs de les rodalies, a més acompanyat d'un compromís d'una demanda d'uns determinats milions d'euros, que no eren pocs, sinó 2.
500 milions d'euros per a millorar tot el que respecta a la xarxa ferroviària.
És a dir, açò es va posar en el seu dia, fa quasi un any, se va posar damunt de la taula, es
va acordar, es va aprovar, i la ciutadania es va fer ressò d'aquesta notícia.

I el que no podem ara és passar com si no haguera passat res, és a dir, sense pena i sense glòria.
Portem quasi un any amb un incompliment que nosaltres creguem que és flagrant, que cal posar-ho damunt la taula i que s'ha de parlar.

Molts diran que posar açò damunt d'este debat, d'esta comissió, és donar-li les ales al Partit Popular perquè continue en la seua dinàmica de victimisme cap al govern central.

I segur que el representant del Partit Popular que faça el debat ho farà, perquè a més és que és l'únic discurs que saben fer.
I d'això ja ens tenen ja quasi alliçonats, no?
Però a mi això no m'espanta, i no m'espanta perquè nosaltres el que volem és donar resposta a les inquietuds i les necessitats de la ciutadania.
I el que
nosaltres volem avui dir ací i denunciar és que és el govern central el que a dia d'avui amb este tipus d'incompliment cap a la ciutadania i cap als acords que s'han pres aquí, en Les Corts, fan i ells que són els qui promouen el victimisme del PP, que és el que el sustenta bàsicament en el govern de La Generalitat, a banda de la manipulació constant que fan de totes les qüestions en què tenen competències.

El missatge es va llançar i nosaltres creguem que l'execució real és el que hauria d'acompanyar el missatge.
És a dir, no quedar-nos amb les bones intencions dels grups parlamentaris, dels
partits polítics de la Comunitat Valenciana, sinó creure veritablement, almenys fer vore als valencians i valencianes que estos
partits, estos grups parlamentaris tenen capacitat d'exigència cap al govern central.
I també La Generalitat.
És a dir, com a Corts Valencianes, i també instant La Generalitat, crec que hem de tindre capacitat d'exigència.
I almenys això jo crec és que el que la ciutadania espera de nosaltres.
I no crec que hàgem de passar, ja dic, sense pena i sense glòria, el que nosaltres creguem que ha sigut un
ninguneo per part del govern central en este tema.

Perquè, de fet, se va dir en un moment donat en el debat de fa un any que.
.
.
-pel senyor Godoy, que era qui representava al Grup Parlamentari Socialista-, i diu: «.
.
.
y finalmente -y termino-, en cuanto a las transferencias del servicio de cercanías, totalmente de acuerdo, siempre que en estas transferencias mejore la seguridad,
mejore la calidad y no vaya a ser después que el Consell vaya a privatizar estas líneas».

És a dir, amb açò nosaltres creguem que el Partit Socialista estarà molt d'acord en els punts que nosaltres posem damunt de la taula.
Perquè sí que deixem ben clar que una de les nostres inquietuds és la possible privatització dels serveis, després que adquirim aquestes competències.
Nosaltres això ho volem deixar clar perquè en el cas que este acord es vote de forma unànime, com ja hi va haver un antecedent fa un any, se declararà una declaració d'intencions, com si diguéssim, una voluntat política en aquest cas de tots, que no se privatitzarà el servei, és a dir, un compromís ferm.
És a dir, després també hi haurà lloc a la denúncia en el cas que el Partit Popular en el govern de La Generalitat pervertixca
un acord com el que avui pretenem que votem de forma unànime, igual que férem fa un any.

I se diu, i ja ho he dit, que el Partit Socialista tampoc tenia cap tipus de
problema i estava totalment d'acord.

Aleshores, jo crec que si açò és una.
.
.
, bé, un partit que mira molt cap a la seua gestió en el govern central, crec que podrien donar-nos una explicació més lògica que la que jo puc en un moment donat deduir sobre què està passant amb este acord i per què donem lloc que s'òbriga un debat sobre el greuge comparatiu, el greuge comparatiu amb altres
comunitats.

Perquè a dia d'avui, ja dic, no som nosaltres els que oferim el debat del victimisme al Partit
Popular, sinó el mateix govern central que, en estes manques d'acord i d'avanços cap al nostre autogovern, fa que el Partit Popular continue posant en el punt
de mira el govern central com el que ens perjudica constantment.
I no és així.
I nosaltres en els debats ho diem.
Moltes de les qüestions que se denuncien per part del Partit Popular són qüestions que competixen únicament i exclusivament La Generalitat valenciana, és a dir, estan en mans de Partit Popular i no fan els deures competencials que
caldria fer.

Però és que en este cas no hi ha altra discussió.
És a dir, nosaltres som conscients que la voluntat s'ha posat damunt de la taula en diverses ocasions, no en altres, perquè tampoc no hem d'oblidar, perquè hi ha qui té memòria selectiva, que el Partit Popular en estes Corts ha votat altres iniciatives
d'este tipus abans de les del 30 d'abril, en contra.
Fins i tot, quan governà el senyor Aznar en el govern de l'estat no volia parlar d'estes coses.
Perquè, ja dic, el Partit Popular, quan arriba al govern central s'oblida del que és l'autogovern, no?
, perquè és com una paraula que els costa molt digerir.
No sé si la barregen molt amb independentisme o qüestions d'estes, que no vaig a entrar en els seus complexos d'inferioritat.

Però, ja dic, açò està ahí.
El Partit Popular en un moment donat accepta una proposició no de llei transaccionant-la, però arribant a acords amb Compromís.
El Partit Socialista diu, ni tan sols en l'esmena transaccional, sinó accepta també el text que se transacciona i diu que «totalmente de acuerdo» i, aleshores, ara què està passant?
Perquè açò encara no ha tingut cap tipus de resposta, els avanços es produïxen al nord de la nostra comunitat, però nosaltres, ja dic, passem sense pena i sense glòria.
I és pel que creguem interessant que se pose damunt de la taula de nou este debat
perquè puguem vore les reaccions polítiques en esta cambra i poder instar i donar-li suport, perquè nosaltres també en les coses que creguem que són de rebut hem de donar-li suport a La Generalitat perquè faça les gestions que creguem que són les lògiques i coherents i les que vénen a donar-li un tarannà positiu a l'autogovern.

Així que això és el que presentem i esperem el vot afirmatiu de tots els grups parlamentaris.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Grups que vullguen intervindre?

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Quant de temps tinc?
(Remors)

Bé, a vore, jo.
.
.
(veus) Sí.

El que crec és que es vol vendre un agravi comparatiu respecte a la Comunitat Valenciana.
Una
cosa és la proposició no de llei que hui debatem, i m'ha paregut que una altra cosa era la intervenció que ha fet la representant de Compromís.
És a dir, m'han paregut coses diferents.

Pense que es vol vendre com un agravi comparatiu respecte a la Comunitat
Valenciana el que no és més que l'expressió de la ineficàcia de La Generalitat a l'hora de reclamar al govern central les competències del nou estatut, a pesar d'existir acords previs.

Fins ara no han reclamat la reunió mixta de transferències estat-Comunitat Valenciana, que ens conste, per a negociar cap transferència de les que el nou estatut contempla després de quatre anys de la seua aprovació.

Per tant, la primera pregunta que se m'ocorre és dir: després d'aquell acord unànime, La Generalitat ha demanat encetar les negociacions amb l'estat i ha demanat la reunió de la comissió estat-Comunitat Valenciana per a estudiar aquell tema?
És a dir, em sembla, em sembla que no, que no ho ha demanat.

De totes formes, senyora Oltra, vosté fa un preàmbul, una exposició de motius respecte al cas de la Generalitat de Catalunya i vosté fa referència a la clàusula Camps, a la clàusula Camps per a poder tindre la Comunitat Valenciana allò que Catalunya té.

Mire, jo pense que no cal, que no fa falta.
És a dir, en primer lloc, la Constitució espanyola, en l'article 148.
1.
5, disposa que les comunitats autònomes podran assumir competències en matèria de ferrocarrils, l'itinerari dels quals es desenvolupe íntegrament dins del seu territori.
I així mateix, l'Estatut d'autonomia també de la Comunitat Valenciana establix la competència autonòmica en línies fèrries que transcórreguen íntegrament dins de la Comunitat Valenciana, així com del transport intracomunitari.

Per tant, per a demanar el que vosté està demanant hui en la seua PNL, que hui presenta ací, no fa falta recórrer ni a la clàusula Camps ni fa falta recórrer al que ha fet o no ha fet Catalunya.
Simplement fa falta recórrer a dos disposicions, una la que contempla la Constitució i una altra la que contempla l'Estatut.
I el que fa falta és preguntar-se: ha fet La Generalitat el que havia d'haver fet emparat en la Constitució i emparat en allò que diu l'Estatut per aconseguir eixa transferència de rodalies?
Ha fet el que havia de fer?

Bé, s'han fet coses.
En la reunió entre el ministre Blanco i la reunió amb el president Camps del 14 de juliol de 2009 es van avançar coses.
Per tant, no es pot dir que no s'ha fet res.
Es va signar el protocol de col·laboració entre el Ministeri de Foment i La Generalitat per a promoure la transferència i modernització de la línia Xàtiva-Alcoi -això es va fer, es va fer-, en la qual el Ministeri de Foment es feia càrrec d'assumir la competència de fer el condicionament entre Xàtiva i Montaverner i entre Benigànim i Alcoi, i La Generalitat es faria càrrec de fer el condicionament de la part central de la línia Xàtiva-Alcoi.

Per tant, ahí s'ha fet una qüestió.
Per tant, no es pot dir que no s'ha fet res.
S'han pres unes decisions, s'ha negociat, s'ha pres un acord, repetixc, no basat en la clàusula Camps, a la qual vosté apel·la en este moment, sinó simplement basat en el que diu la Constitució i el que diu l'Estatut d'autonomia.

També, com vosté sap molt bé, la connexió Gandia-Dénia és un tema en el qual s'ha avançat substancialment, i m'estranya que vosté carregue les seues crítiques en el govern central, sabent com sap que el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010.
.
.
, en ell figurava una previsió de 235 milions d'euros, per part de La Generalitat, per a la duplicació de la via en el tram Cullera i Xeraco de la C-1 i la seua extensió entre Gandia i Dénia.
Concretament, el PIE comprometia les següents inversions: 104 milions per a la connexió Gandia-Oliva, 98 milions per a la connexió Oliva-Dénia i 33 milions per a la duplicació entre Gandia i Xeraco, el que fa els 235 milions d'euros, del quals, a data de hui, la inversió executada per La Generalitat ascendix a zero.

Per tant, per què vosté critica.
.
.
, i, bé, després de les converses que hi han hagut i que s'han conegut, vosté sap perfectament que eixes actuacions de 235 milions d'euros -que ara són més- per a duplicar, com dia abans, el tram Cullera-Xeraco i connectar Gandia-Oliva
i Oliva-Dénia, el govern central s'ha compromés a executar-ho amb despeses pròpies, a pesar que en el PIE la responsabilitat corresponia a La Generalitat.

¿Per què, per tant, senyora Oltra, vosté critica el govern central i no critica La Generalitat per incomplir en açò ¡que són rodalies!
-el que vosté està plantejant, que són rodalies-, els seus incompliments?
¿Per què?
És rar, senyora Oltra, és rar.
Jo intuïsc l'inici d'un estrany amor entre el seu grup i el Grup Popular, perquè açò vosté havia d'haver-ho fet patent ací en la seua intervenció en compte de carregar culpes al govern central.

Després, en la seua proposició no de llei vosté parla del tema del traspàs, fa referència a Catalunya, que no ve al cas; fa referència a la clàusula Camps, que li he dit abans que no ve al cas, perquè simplement amb el que diu la Constitució i el que diu l'Estatut dóna peu més que suficient en La Generalitat per a començar a negociar amb l'estat eixe traspàs de les rodalies, cosa que La Generalitat no ha fet.
Per tant, no entenc eixa
exposició de motius.
Però sí que en el punt tercer de la part dispositiva, vosté parla que en un tema tan important per a la comunitat com és el traspàs de rodalies i trens regionals que circulen per dins de la comunitat, vosté en el punt tercer diu que «un cop adquirida aquesta competència, es milloren i amplien les prestacions de la xarxa de rodalies, com ara la
creació d'un servei fluid entre Castelló i Vinaròs», la qual cosa al Grup Socialista ens pareix molt bé, magnífic, esplèndid.

Perquè jo li pregunte, senyora Oltra, entre Castelló i Vinaròs, però ¿i per què no la renovació de la línia C-3 de València a Bunyol que comporta duplicació de via i electrificació?
O li pregunte, ¿per què no han afegit ahí també la modernització del tram Bunyol-Utiel?
¿Tenen alguna cosa vostés contra Bunyol o contra Utiel?
¿Per què no han inclòs ahí la duplicació de via Cullera-Gandia?
, ¿o l'extensió de rodalies Gandia-Oliva-Dénia?
¿Per què vostés no han inclòs també ahí com a exemples la millora dels serveis Alacant-Villena, per exemple?
És a dir, ¿per què no han inclòs ahí també la rehabilitació de la Xàtiva-Alcoi?
Supose que perquè saben que hi ha un protocol ja signat que és el que m'he referit abans.

¿Per què no han inclòs també la supressió de passos a nivell?
És a dir, el tercer punt de la seua proposició no de llei de la part dispositiva, jo pense que és un punt que queda totalment coix.
(So per interferència d'un mòbil) És a dir, dit que, aconseguit un acord amb el govern de l'estat, que el ministre de Foment ha promés reiteradament que eixe acord de rodalies se presentarà en el primer trimestre d'este any, jo pense que, a part d'eixe exemple que vostés posen, n'hi han moltes més coses pendents en la Comunitat Valenciana a les quals vosté podia haver fet cas en la seua intervenció.

Per tant, jo repetixc, i reitere, senyora Mollà.
.
.
Jo pense que vosté vol vendre com un agravi comparatiu respecte a la Comunitat Valenciana el que
no és més que l'expressió de la ineficàcia de la paràlisi d'un Consell, d'una Generalitat que, quatre anys després d'aprovat un estatut, ha estat absolutament incapaç de posar-se mans a l'obra per a reclamar al govern central les noves competències que eixe Estatut contempla i que encara no estan transferides.

La Generalitat encara no ha reclamat la reunió mixta de transferències estat-Comunitat Valenciana ni per estudiar eixa transferència, ni cap altra de les noves transferències que figuren en el nou Estatut.
I, per tant, no sé per què vosté carrega contra el govern central, i no carrega contra La Generalitat, que és la que modifica un estatut amb més competències, més competències, i després, quatre anys després, i això li ho he sentit dir jo moltes voltes al senyor Morera, al seu company, quatre
anys després, encara no hem aconseguit ninguna nova competència.
Per tant, no entenc.
¿És que vosté i el senyor Morera no parlen?
O vosté i el senyor Morera, ¿no s'entenen?
¿O duen vies diferents?
És que no ho sé, perquè el que jo estic diguent no és més que allò que el senyor Morera ha repetit en el plenari moltíssimes voltes.

Per tant.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes, vaja concloent, quan puga.

El senyor Signes Núñez:

Sí, vaig acabant.

Per tant, jo pense, i repetixc.
.
.
, és a dir, jo crec que no cal recórrer a cap clàusula Camps; ahí està la Constitució, ahí està el nou Estatut d'autonomia i ahí està La Generalitat, que té l'obligació de dirigir-se formalment al govern central per a rodalies, per a totes les
competències noves que apareixen en eixe estatut i que, fins ara, no ho ha fet.
¿Per què?
Per ineficàcia.
¿Per què?
¿Perquè tal volta és conscient que té un grau d'endeutament que tota transferència que li vinga va ser incapaç de finançar-la?
Segurament.
Vosté tampoc ha fet referència a això.
Segurament, eixe pot ser un dels motius pels quals el president Camps no
vullga més transferències de l'estat a la Comunitat Valenciana, perquè les que té ja no les pot finançar.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes.
.
.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
Per tant, segurament no en vullga més.

El senyor president:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

I vosté, a això, senyora Mollà, no ha fet cap referència.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Sí, serà per a rèplica, no?
, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, senyor president.

El senyor president:

En primer lloc, senyor Signes, vosté convindrà amb mi que cal dir que en el Diari de Sessions conste que on diu «senyora Oltra», diga «senyora Mollà», a efectes que quede clar el tema.

Moltes gràcies.

Senyora Oltra.
.
.
, Mollà, té l'ús de la paraula.
(Rialles)

La senyora Mollà Herrera:

Bé, no importa, perquè estiguera aquí la senyora Oltra, estiguera el senyor Morera, diria el mateix que estic dient
jo.
Així que no dubte que el meu grup parla.
.
.
, i la voluntat del meu grup està reflectida en cada una de les meves paraules.
Per tant, és igual el cognom que m'adjudique.

Perquè, anem a vore, l'acord.
.
.
, el que vosté no diu és que l'acord d'abril, unànime, també assumit pel seu grup parlamentari, instava des de Les Corts al Consell i al
govern central.
És a dir, este acord que es pren arriba també al govern central.
Potser siga massa utòpic pensar que el Partit Socialista, en un moment donat, estant tan còmode allí, no?
, en Madrid, puga reaccionar d'una manera que nosaltres cregam que és acció per part del Partit Socialista quant a.
.
.
, doncs, assumir que compromisos que s'han posat damunt de la taula, voluntats polítiques que s'han votat i que han arribat a acords, que els han arribat per registre, perquè açò arriba així, és com arriben estes coses quan s'acorden, se manen; és a dir, ells saben d'eixa necessitat, i, almenys, el que jo he sentit al conseller Castellano és dir que sí que ha sol·licitat aquesta reunió.

Jo no tinc per què no creure el que diu el senyor conseller.
No tinc per què no creure.
Vosté ho diu ací, quedarà reflectit i, aleshores, ens posarem a discutir.
A la millor dóna lloc que jo li pregunte al senyor Castellano en el ple de Les Corts si ha sol·licitat esta reunió.
Podria haver-ho fet vosté també, i haver-lo deixat en evidència, si creu veritablement que açò és una qüestió que deuríem avançar en este tema.

Diu que la clàusula Camps no ve al cas.
Doncs mire, nosaltres utilitzem les fórmules que ens vénen en gana, perquè estan ahí i, de fet, em sembla curiós que el Partit Socialista i el Partit Popular, que votaren este Estatut amb
esta clàusula, (rient) cada vegada que se'ls parla de la clàusula Camps, ja siga per a tractar el tema del finançament autonòmic per part del Partit Popular, ja siga en este cas, doncs que no els
parega.
.
.
, doncs és suficient, només que amb açò és suficient, només que amb açò.

Vosté diu: «Bé, és que podria haver-se'n anat a altres qüestions ja.
» Però és que en esta, també.
Per tant, no s'escandalitzen tant perquè anem a la clàusula Camps, que a vostés se veu que els va agradar en el moment perquè la van votar.

Diuen que no fem l'agravi comparatiu.
Doncs, anem a vore, jo el que crec és que aquí hi ha una realitat que nosaltres -Les Corts- també l'hem posat damunt de la taula, i que, per tant, hauria d'estar de forma paral·lela la negociació entre la Generalitat catalana i la Generalitat valenciana.
I jo, sincerament,
si aquí és qui agafa primer el telèfon, mal anem, perquè les relacions precisament entre la Generalitat valenciana i el govern estatal
entenc -ho entenc- que no siguen molt bones.
Però si el problema és este, mal anem.
És lògic que els vaja millor en la Generalitat catalana, també perquè estem nosaltres ahí pressionant.
.
.
, Iniciativa per Catalunya.

Diu l'acord que s'ha firmat, diu que l'estat assumirà anualment la totalitat del dèficit, en la Generalitat catalana.
Per tant, entenem que la voluntat també en la Generalitat valenciana siga la mateixa, assumir el dèficit que se genere de la gestió de les rodalies.
Per tant, aclarit este tema, no tindrem tants problemes quan
tingam estes competències.

Diu: «Per què Castelló i Vinaròs?
» I per què no?
I mos posa una retafila.
.
.
, i diu: «I a vostés és que els dóna igual.
» No, als que els dóna igual és a vostés.
Perquè és que el que ja se va votar en el seu moment incloïa totes estes coses que vosté m'acaba de dir.
Ja ho incloïa.
Però a vosté li dóna igual.
Açò ja ho incloïa.
.
.
I ara, perquè açò ve.
.
.
, que la ciutadania, en les comarques del Maestrat, tenen açò com a una prioritat, i nosaltres, en demanda del que ens arriba d'allà, proposem açò.
I per què no hem de parlar de Castelló i Vinaròs?
(Veus) Facen vostés una transaccional si els crea tant de problema quedar-se només que amb açò.
Perquè ja en el seu dia se féu una transaccional per a ampliar qüestions que al meu grup parlamentari.
.
.
, doncs bé, no s'havien posat específicament.
I se va fer la retafila, que vosté ha dit avui ací, i se va posar punt sobre punt, i votaren vostés a favor.
Doncs, quin problema hi ha?

Diu: «Bé, és que hi han protocols i hi han avanços.
» Mire, els avanços, tant per a uns com per als altres, a mi em semblen eterns.
Perquè que vosté diga que és que saben vostés que en la línia Gandia-Dénia s'ha avançat!
Mire, que vostés, abans d'una manifestació convocada, vinguen els tècnics del ministeri, els passen uns powerpoints als alcaldes de la comarca, i creguen que això són avanços, té barra la cosa.
Perquè això és el que féu el ministeri.

Però és que diu: «Bé, i és que, a més, hi ha un protocol signat entre Xàtiva-Alcoi.
» Clar, si és que els protocols són molt típics del Partit Socialista.
El PP fa els plans, que també són eternos compromisos incumplidos.
I aquí, al final, jo mire cap a un, cap a un altre, i ja no sé cap a on va la pilota.
Perquè sóc conscient que el debat es centrarà en el victimisme que està acostumat.
.
.
, però si és que el senyor Serra no sap fer una altra cosa.
Jo entenc que farà això.
Però és que no me fa por dir-ho.
Però que vosté vinga aquí: «No, és que el problema és la clàusula Camps.
» «No, és que el problema és que vostés només que s'han centrat en Castelló i Vinaròs.
» «No, és que el problema és que són molt roïns ací.
» Clar, si tot això, jo estic molt d'acord amb vosté.
Però també hi ha un problema que no assumixen, i és que el govern central no ha vullgut moure's, ni tan sols per voluntat pròpia.

Escolten, jo crec que vostés, vostés que volen ser diferents a ells, podrien fer, de tant en tant, un exercici de
reflexió ahí en el govern central i creure que, de vegades, cal mirar més i agafar el telèfon.
De vegades, això demostra la diferència entre els uns i els altres.
Perquè la resta, doncs és el que pensa la gent.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
que dóna igual mirar cap a un costat que cap a un altre.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyora Mollà.
(Veus)

Vosté té cinc minuts de rèplica, si vol.
Si vol un minut, pot tindre'l també.

Té vosté la paraula, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

L'únic que vull dir-li a la senyora Mireia Mollà és que la iniciativa, la iniciativa.
.
.
, veig que el senyor Serra li tanca l'ull a la senyora Mireia Mollà, no sé.
.
.
(Veus i rialles)

El senyor president:

Senyories, estes coses.
.
.
Continuem, continuem, seriosament.

El senyor Signes Núñez:

El que vull dir és que estes qüestions, és a dir, a qui correspon prendre la iniciativa de reclamar competències estatutàries és a l'autonomia respecte al govern central, i no el govern qui se sega i diga: «vaig a estudiar els estatuts i a repartir competències que apareguen en els estatuts».
És a dir, a qui correspon prendre.
.
.
pegar el primer pas i reclamar competències estatutàries és a La Generalitat cap al govern central.

I la meua pregunta és: ¿la Generalitat ha reclamat alguna competència del nou estatut al govern central?
¿Ha reclamat que se reunisca la comissió mixta de transferències estat-Comunitat Valenciana per a debatre, i, d'alguna manera, discutir sobre eixes competències que demana?
Jo crec que no, jo crec que no.

Per tant, el pas és de baix cap amunt, no de dalt cap a baix.
Perquè vosté diu : «Allà, al govern central, estan molt bé.
» Estan molt bé esperant, doncs, no és que estiguen molt bé esperant, és que és el que toca.
El que toca és que les autonomies els demanen, en funció els seus estatuts, i el desenvolupament dels seus estatus, els demanen que s'encete el procés de transferència de competències.
I si La Generalitat no enceta eixe procés és perquè La Generalitat no vol que encetar eixe procés.
Per què no vol?
No ho sé, és a dir, ara mos ho explicarà el senyor Serra, segurament, per què no vol; pot ser per incompetència, pot ser per desídia, pot ser perquè considere que més competències.
.
.
.
-com ha dit abans-, no tenim ja prou deute com per a assumir més competències.
No sé el que pot ser.

Jo espere que el senyor Serra, en la seua intervenció, explique per què quatre anys després -repetixc- de l'aprovació de l'Estatut d'autonomia, La Generalitat no ha reclamat al govern de l'estat cap inici del procés de cap transferència estatutària.
Per tant, eixe és el tema, el tema va de baix cap a dalt i no de dalt cap a baix.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, té la paraula, per part del Grup Parlamentari Popular, el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, jo me vaig a referir al que hui estem debatent ací, que és una proposició no de llei del Grup Compromís, on demana que se manifeste políticament, en este cas, la comissió, i que parlem d'unes coses molt concretes.
I el debat ha donat molt de si, inclús ha sigut molt més ampli, referent a posicionaments polítics de les formacions, quasi d'àmbit nacional.
I m'ha agradat.

Però, jo crec que el més important que jo he sentit ací este matí -i amb satisfacció- es vore com una part del Grup Compromís assumix la clàusula Camps, la reivindica i la posa en valor.
I això, políticament, per als que hem estat recolzant la reforma de l'Estatut d'autonomia, ha de ser un motiu d'alegria de vore que n'hi ha més formacions polítiques que se sumen a la clàusula Camps, que la veuen possible i que la posen en els documents d'estes Corts per a poder utilitzar i que servisca com instrument polític per al poble valencià, que és amb la finalitat que se va fer en el seu moment.

Ha dit la senyora Morera, -perdón- .
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor.

El senyor Serra Cervera:

Perdó, perdó, ha dit la senyora Mollà -li demane disculpes- que és una reiteració esta iniciativa i que la presenten perquè va decaure i no se va poder debatre en l'antic període de sessions.

Jo crec que els grups parlamentaris i les formacions polítiques han de tindre debats actuals i reals.
I vosté ha parlat que en l'any 2009, en estes Corts, se va parlar d'estes qüestions.
I en l'any 2008 també hi hagueren resolucions aprovades en esta cambra, algunes amb el recolzament
del Grup Parlamentari Compromís, i, altres, sense ell, i parlaven de la transferència de les rodalies i parlaven d'alguns dels punts que vosté fa en la seua proposta.

Eixes resolucions que se van donar en l'any 2008 i en l'any 2009 se van traslladar al Ministeri de Foment, se li van traslladar les
voluntats polítiques que havia manifestat les Corts Valencianes, per tant, en el seu moment.
I
això, senyories, se va plasmar en una iniciativa, a instàncies de la Generalitat valenciana, a instàncies del govern de La Generalitat i del president Camps, de seure's amb el ministre de Foment el 14 de juliol de l'any 2009.
I allí hi hagué un document, hi hagué un esborrany de conveni que féu la Generalitat valenciana i li posà damunt la taula al ministeri.
I, hui, el ministeri s'ha de pronunciar.
Hi hagué un acord temporal per part del senyor Blanco, del ministre de Foment, que en el
primer trimestre de l'any 2010 hi hauria, en el primer trimestre, hi hauria una presentació del pla de rodalies per a la Comunitat Valenciana.
I dins del marc de relació de la comissió mixta, estat-comunitat autònoma, se parlaria d'eixe document i d'eixes condicions.

Hui, estem a 15 de març, en plenes festes falleres, com molt bé jo crec que està testimoniant el president de la comissió.
Això vol dir que el primer trimestre no ha acabat.
Mosatros, el Grup Parlamentari
Popular, en abril reclamarem que els compromisos del ministeri se posen damunt
la taula, perquè molt més enllà del que siguen les topades partidistes i polítiques, la lleialtat institucional ha d'estar.
I nosaltres reivindicarem al govern de Madrid tot el que siga just i
necessari per a esta terra.
I reivindicarem tindre les mateixes situacions que tenen altres governs perquè som iguals, perquè tenim els mateixos drets i perquè anem a reivindicar-ho amb la fortalesa que ens dóna tindre un manament de la societat valenciana en eixa direcció.

Però, dit això, sí que dic que és veritat que a la Comunitat Valenciana voldrem tindre un sistema de transferències amb les garanties econòmiques que ha tingut el model català.
Que no el tripartit, que no el PSC, que no Iniciativa per Catalunya, hagen de
tindre una situació de privilegi polític enfront del govern socialista de Madrid, única i exclusivament per criteris i equilibris polítics, sinó que el que té la societat catalana ho tinga la societat valenciana en igualtat de condicions.
I anem a demanar el mateix tractament i el mateix finançament.
I anem a demanar i anem a reivindicar que, lògicament, el traspàs de rodalies i els compromisos que havien d'haver tingut en qualsevol de les línies, o el compromís i el paperot polític que hem viscut per part del Ministeri de Foment en les últimes actuacions, en allò que és l'ampliació del tren Gandia-Dénia, que ha sigut patètica l'actuació en este cas del Partit Socialista, no se torne a donar.

A la representant i a la proposant del Grup Compromís, senyora Mollà, mosatros no anem a recolzar-la per extemporània i perquè discrepem en qüestions que vosté ha posat en la seua proposta de resolució perquè no la recolzem.
Estem oberts que en els models de gestió en els serveis públics, l'eficàcia i l'eficiència funcionen al màxim nivell.
L'estat del benestar social que tenim, hui ha de comptar amb tots els elements.
I
estic absolutament convençut que en el seu grup parlamentari hi ha altres formacions polítiques que a l'externalització de serveis públics no li diuen que no.
I hi ha exemples d'on estan governant, o en el Partit Popular, o en el Partit Socialista, en altres
àmbits territorials, estan apostant de manera contínua per l'externalització.
I vosté li dirà privatització o no privatització, o altres models de gestió.

Per tant, jo respecte la seua posició i la seua declaració política de vosté i de la seua companya de grup com a partit propi, però li dic que el seu grup parlamentari té altres formacions polítiques que recolzen el Partit Socialista i el Partit Popular en àmbits de govern i en decisions sobre la gestió.

Per tant, la declaració, el tercer punt, que se li ha criticat en la seua proposta, jo no el critique.
Me pareix molt bé la reivindicació que vosté ha posat del servei de rodalies entre Castelló i Vinaròs.
I li dic, senyora Mollà, des del Grup Parlamentari Popular s'ha aprovat ja eixa resolució, s'ha pronunciat esta cambra en eixe sentit i ho hem dit molt clar: el dia 30 d'abril de l'any 2009, la Resolució 176/VII -a eixa famosa iniciativa que vosté diu que se sumàrem tots els grups, que s'aprovà per unanimitat- ho dia i ho deixava absolutament clar: «l'establiment de les línies de rodalies entre Castelló i Vinaròs».
Ens pareix molt bé que estiga.
Nosaltres no anem a secundar-la, no l'anem a recolzar.
Este tema està aprovat.

La voluntat política de Les Corts i dels grups parlamentaris s'ha dit de manera reiterada.
La societat i la ciutadania saben el que pensa cada
grup polític.
Però, jo li dic que voler mantindre un debat obert quan eixe debat ja s'ha superat, quan el govern de La Generalitat, quan el president de La
Generalitat i el Govern d'Espanya han parlant, tenen documents damunt la taula oficials per a parlar i n'hi ha un compromís del Govern d'Espanya que en este trimestre, quan finalitze, tindrem el pla damunt la taula,
jo crec que queda absolutament desvirtuada, queda temporalment fora de lloc i
políticament no aporta res perquè tots els grups parlamentaris ens hem manifestat al voltant d'esta qüestió.

Jo no vaig a entrar en les topades entre vostés i el Partit Socialista.
Això són qüestions del Compromís i del Partit Socialista, o d'una part del Compromís i d'una part del Partit Socialista.
Nosaltres, amb absolut respecte al que vostés facen, decidisquen i proposen, però la voluntat política d'esta comissió, la declaració política d'esta comissió al respecte ja s'ha fet.
Hui, vosté li ha posat elements absolutament contradictoris en allò que pensa part del seu grup parlamentari per a buscar la individualitat, perquè entenc que hui la seua proposta, única i exclusivament va a comptar amb el seu recolzament, després de vore la manifestació que ha fet ací cada grup parlamentari.
Jo, no he fet victimisme en la meua intervenció.
Jo he parlat de qüestions molt clares i molt concretes.

Crec que la societat valenciana té dret a reclamar-li al Govern d'Espanya molts deutes en finançament, en infraestructures, i, especialment, en rodalies.
A partir del mes d'abril, la voluntat política que hem manifestat els grups tindrà una altra realitat.
Esperem que el ministre Blanco no continue enganyant els
valencians com han fet la resta de ministres de Foment del Partit Socialista,
que tinguem l'ocasió de tindre un document realista amb les nostres necessitats, amb la realitat
social i poblacional que som i amb el finançament just i necessari, i que no torne a discriminar-nos com s'ha fet en altres territoris en tantíssimes ocasions.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a rèplica, té vosté la paraula, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Senyor Serra, l'última part haguera quedat millor perquè vosté anuncia que no va a fer victimisme, i, aleshores, solta este argumentari que ha
fet al final tan típic del seu partit i que no té cap tipus de suport, no va al fons de la qüestió, i, a més, queda tan estèril dir eixes coses que ningú se les creu.

Però, bé, de totes formes, vosté li vol donar la volta a la truita, comença a donar-li la volta a la truita, «assumiu, vostés, la clàusula Camps.
.
.
».
Doncs, mire, vol argumentar açò?
Molt bé, facen el que vulguen, nosaltres no votàrem l'Estatut, però el que vostés no van a fer és que no pugam utilitzar com a arguments qüestions que se posen en l'Estatut que votaren vostés i el Partit Socialista i que donen lloc a poder argumentar les qüestions que nosaltres posem.
Tampoc ho votàrem i posàrem una proposició no de llei damunt de la taula perquè vostés desenvoluparen la carta de dret social, l'aprovàrem nosaltres i encara estem esperant-la.

És a dir, hi han coses que nosaltres creguem que se poden posar com a
argumentaris i, lògicament, com que vivim en esta comunitat i tenim un marc estatutari, podem
entrar-lo per a les qüestions que ens done la gana i no per al que vostés vullguen dir que ens agafem a esta clàusula com a manera d'argumentar que l'Estatut és bo.
No ho és, era un estatutet, i aixina ens va.

Però, bé, diu que hi ha una reiteració, i ja ho he dit jo, ¡clar que hi ha una reiteració!
, però és que açò se presenta en estes Corts quan hi ha un anunci amb data fixa d'entrada en vigor d'un acord amb la Generalitat catalana, i el que a vostés els donaria.
.
.
, els tindria de donar vergonya, sembla mentida que haja
utilitzat eixe argument per a dir que no a la meva proposició no de llei, és que està passat en el temps.
Mire, mire la data d'esta proposició no de llei, que és del 7 de gener del 2010, quan se fa la reiteració, i mire la data on estem discutint i pregunte's per què han passat estos mesos sense portar a esta comissió esta proposició no de llei: per les vacances eternes, la incapacitat, la manca de treball a què ens té sotmés el Partit Popular en estes Corts Valencianes.
.
.
¿O és que es pensa que és per una altra cosa?

És de data 7 de gener i, per tant, és una de les primeres proposicions no de llei que se posa damunt de la taula en
una comissió, però, clar, com que ens han tingut amb les vacances eternes, fins que el senyor
Camps ha vullgut baixar de Mundo Ilusión per a, després, tornar a pujar-se'n-hi, doncs, ¿què vol que li diga?
, ¿la vergonya?
, per a qui la té de tindre, no per a nosaltres.

Nosaltres posem este debat en un context on s'ha de debatre, perquè creguem que les perspectives que s'han posat damunt de la taula en altres comunitats crec que és acceptable que vinguen també a aquesta i, per tant, no és extemporània la proposició no de llei.

El que hi ha, en el fons, és el que vosté ha dit, i ho ha passat aixina, de passada, però emmarcat en una frase molt perillosa, senyor Serra.
Diu que el Partit Popular
el que aposta és per l'eficàcia, l'eficiència, que funcione al màxim nivell, i aleshores diu, «i per això nosaltres apostem per les -com vosté diu- privatitzacions», pa-pa-pa-pa-pa.
.
.
És a dir, està assumint vosté, i el Partit Popular que creuen veritablement que amb la gestió pública no s'arriba a la màxima eficiència ni la màxima eficàcia, és a dir, al màxim nivell.
És el que vosté acaba de dir.
Perquè això no ho diré jo.
Jo crec que la gestió assolix este màxim nivell en eficiència i eficàcia, no ho lligaré, eixe argumentari, en que és la base per a l'aposta per les privatitzacions, que és el que vostés fan.
Això és superperillós, senyor Serra, és molt perillós, perquè deixa en molt mal lloc la gestió pública.
Almenys el que nosaltres creguem que és d'aspirar, el govern ha d'aspirar que la gestió pública garantixca este màxim nivell, però sembla ser que vosté, amb eixa reflexió que ha fet, no ho està.

I eixa és la diferència, i és pel que vostés no volen votar esta proposició no de llei, és justament perquè nosaltres declarem públicament que no apostem per la privatització del servei, ho declarem públicament, i vostés no estan per açò, perquè és la dinàmica que estan seguint allà on ara sí que tenen competències i, per tant, les que vinguen de noves, volen que continuen amb la mateixa
dinàmica, i això és una errada de fons, i això ens costa moltíssimes qüestions, i és no solament un forat en la caixa impressionant, sinó que, després, a l'hora de reclamar una gestió de màxim nivell, tingam les mans nugades en moltes qüestions.

Diu privilegi polític, d'Iniciativa, del PSC.
.
.
Bé, ¿vol vore-ho així?
, doncs, estiga content.
El que jo sé és que amb el govern d'Aznar açò arribà a Les Corts i vostés votaren que no, arribà a estes Corts també i votaren que no, i, per tant, ¿quin problema hi ha?
Al Partit Popular el que passa és que, com que ja no pot continuar amagant el que hi ha darrere, doncs, voten a
favor de les nostres iniciatives.
Això és el que hi ha.
Ni hi ha problema, ni hi ha seguidisme, ni hi ha pinça, ni hi ha problemes amb el Partit Socialista, el que hi ha un problema.
.
.
, és d'ineficàcia i de manca de resposta del govern de La Generalitat i, en este cas, del
govern central també,.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.
.
.
, senyora Mollà, faça el favor.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i això és el que nosaltres emmarquem.
.
.
-sí, senyor president, acabe-, això és el que emmarquem i no entenem que si en abril vostés, açò, li donaran.
.
.
, ho reclamaran, per què no ho fan en març.
Sempre, ja dic, en eternes vacances i sembla ser que encara tampoc volen començar a treballar.

Gràcies.
(Veus)

El senyor president:

Gràcies, senyora Mollà.

Vaig a donar-li la paraula al senyor Serra, que li pertoca per a rèplica.
Vull agrair-li a la senyora Mollà en el que respecta a la mesa de la comissió, que no és la primera comissió que se celebra este mes.
.
.
No, no, no, no, no, no.
.
.
Vosté ha dit que no havia.
.
.
, (veus) que s'havia reunit, que era la primera de les PNL, ¿no?
Si haguera segut de les primeres PNL.
.
.
(Veus) Sí vullc aclarir-li que si haguera segut de les primeres PNL, sí s'haguera debatut, perquè n'hi hagué una densa comissió en el mes de febrer, s'haguera debatut.
Ha entrat amb el seu número, com li correspon.

Res més i moltes gràcies.
(Veus)

Senyor Serra, per a rèplica.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Una vegada més veem com eixa xicoteta part del Compromís que li agrada molt la política de campanar, hui ha deixat patent (veus) el que és ganes de treballar i ganes de fer coses.
Veritat que són poquets, però hui han renunciat que dos punts de l'ordre del dia, dos punts que parlen de la protecció oficial del barri de Sant Blai d'Alacant i un altre de la posada en marxa de l'ens públic del transport metropolità d'Alacant, no se puguen ací debatre i no se puguen manifestar els grups parlamentaris, perquè les han ajornat.
Això demostra.
.
.

El senyor president:

Senyor Serra, a la qüestió (inintel·ligible) .
.
.

El senyor Serra Cervera:

Vaig a la qüestió.
Sí, sí, no, no, és que com estem parlant de la qüestió de vacances i eixes coses d'activitat, veem com el deixament de les iniciatives per part d'un grup és el pitjor que se pot fer de cara a la ciutadania.
(Veus) Però, bé, eixa és la realitat, eixa és la realitat, senyories, eixa és la realitat, (veus) s'han ajornat els dos punts.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Serra Cervera:

Però, bé, senyories, jo, la clàusula Camps, hi he fet una xicoteta referència.
Qui ha basat la seua iniciativa i declaració política sobre esta proposta és el Grup Compromís, i la basa en la clàusula Camps, la proposta que hui ha fet, que és extemporània, perquè s'ha votat i s'ha manifestat, estes Corts, i perquè posa elements per a tindre la soledat parlamentària en el recolzament, elements d'incongruència política,
(remors) elements que no donen res més que una incongruència contínua quan se té la capacitat de governar i de gestionar i quan part del Compromís governa amb el PP o amb el PSOE, que ho fan per tota la Comunitat Valenciana,
a on poden, veuen totes les fórmules de gestió possibles, té igual que siguen privatitzacions pures i dures o estiguen parlant de servicis
externalitzats, els té igual, perquè tenen la responsabilitat de la gestió.

En rodalies, la voluntat política del Grup Parlamentari Popular està manifestada, aprovada i traslladada al govern central.
La Generalitat, complint
amb les seues obligacions, s'ha assentat amb el Govern d'Espanya, al Govern d'Espanya li queden quinze dies per a tindre feta la seua proposta, i en el mes d'abril que puguem parlar i se puga reunir la comissió amb un document de veritat.
I esperem la sensibilitat del Govern d'Espanya cap a esta terra, que no l'ha tenguda fins ara en cap dels projectes en matèria d'infraestructures, a on aporte els recursos econòmics, no només la declaració polítics, els recursos econòmics perquè els valencians no tinguen menys oportunitats que els catalans.

Senyories, i ahí m'agradarà vore quina és la voluntat i la posició política quan estiga la proposta damunt de la taula de la resta de grups
parlamentaris.
M'agradarà vore si l'oposició està a l'altura de les circumstàncies i està al costat dels ciutadans d'esta terra o fa seguidisme pur i dur de les directrius de les seus dels partits
polítics i, en tot cas, en funció de l'aritmètica parlamentària.

Si han segut bons 4.
000 milions d'euros en inversions en l'any 2009 per al pla de rodalies de Catalunya, també és bo que el pla general de rodalies de la Comunitat Valenciana tinga el mateix
tractament, el que corresponga, el que li pertanya a la Comunitat Valenciana.
I
mosatros, des del Partit Popular, des d'este grup parlamentari, no anem a renunciar en cap moment a això.

Jo agraïxc el debat, l'agraïxc perquè hem pogut vore ací i escenificar d'una manera molt clara, cada grup parlamentari a on està i com està, i el Grup Parlamentari Popular ho té molt clar: la política d'infraestructures d'esta terra, la política de rodalies d'esta comunitat, mosatros la tenim de marcar d'acord amb el govern central, i anem a continuar treballant durant estos mesos
per a, el més aviat possible, puguem tindre una bona solució que millore qualitativament els serveis públics en la Comunitat Valenciana i, especialment, el que són les matèries relacionades amb les rodalies.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Acabat el debat, anem a passar a la votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
1.
¿Vots en contra?
8.
¿Abstencions?
6.
Per 1 vot a favor, 6 abstencions i 8 en contra, queda
desestimada la proposició no de llei.

Proposicions no de llei sobre la realització d'un major esforç pressupostari per part del Consell per a complir els compromisos d'inversió directa als ports i a les costes de la Comunitat Valenciana continguts en el
PIE 2004-2010, presentades pel Grup Parlamentari Socialista (RE números 50.
089 i 50.
091, BOC número 212)

El senyor president:

Passem, senyories, al següent punt de l'orde del dia, que serà el debat conjuntament dels punts 6 i 8: presa en consideració de la proposició no de llei sobre la realització d'un major esforç pressupostari per part del Consell per a complir els compromisos d'inversió directa per als ports de la Comunitat Valenciana continguts en el PIE
2004-2010, presentada pel Grup Parlamentari Socialista; i presa en consideració de la proposició no de llei sobre la realització d'un major esforç pressupostari per part del Consell per a complir els compromisos d'inversió directa a les costes de la Comunitat Valenciana continguts en el PIE 2004-2010,
presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

El Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010 va comprometre 213 actuacions en ports competència de la Generalitat valenciana amb una inversió estimada de 653,7 milions, 202 en ports de gestió directa i 11 en ports de concessió, les actuacions.
De les 202 actuacions en ports de gestió directa, La Generalitat hauria d'invertir 160,2 milions i la iniciativa privada 349,2 milions.
Això, junt amb els 144,2 milions que s'haurien d'invertir també per la iniciativa privada en els ports en concessió, sumarien els 653,7 milions als que m'he referit al principi.

Els 160,2 milions a invertir per La Generalitat haurien de ser en 202
actuacions en els ports de Vinaròs, Benicarló, Peñíscola, Borriana, Cullera, Dénia, Xàbia, Moraira, Calp, Altea, Benidorm, la Vila Joiosa, el Campello, Santa Pola,
Tabarca i Torrevieja, amb distintes actuacions que anirien des dels, per no
dir-les totes, 630.
000 euros a invertir al poble de Benidorm en estos set anys,
2004-2010, fins els 31,9 en Torrevieja, 24,8 en Dénia, 19,5 milions en Borriana o els 15,5 milions en Vinaròs.

¿Quin ha estat el ritme inversor de La Generalitat en este període 2004-2010?
Raquític, (remors) senyors del PP, un ritme inversor raquític, unes inversions que ja des de 2004 feien vore que arribat 2010 per a res
anaven a complir-se els compromisos d'inversió dels 160,2 milions ni en obra pressupostada ni molt menys en obra executada.

En 2004 es pressupostaren 2,8 milions; en 2005, 0,8 milions per a actuacions en
molts casos repetides de l'exercici anterior i que no s'havien executat; en 2006 la conselleria pressupostà 1,2 milions i manifestà que a través de l'ens gestor d'infraestructures i transports de ports anava a invertir uns altres 2 milions; en
2007 es pressupostaren 0,8 milions i l'ens gestor adjudicà obra per valor de 19,1 milions; en 2008 es pressupostaren 3,4 milions; en 2009,
3 milions; i, finalment, en 2010, s'han pressupostat en noves infraestructures portuàries per a l'exercici actual un total d'1,8 milions en 13 actuacions.

Tot això dóna com a resultat una consignació pressupostària de 34,9 milions, el que vol dir que vostés s'han quedat 125,3 milions per baix del 160,2 milions compromesos al PIE
2004-2010.
És a dir, que dels compromisos d'inversió de La Generalitat, en els 16 ports que he esmentat abans, La Generalitat només n'ha complit -i pel que fa a consignació pressupostària- un 21,7%.

Lògicament, les xifres d'execució són infinitament d'execució que no de licitació perquè eixe 21,7% és de consignació pressupostària.
Les xifres d'execució són infinitament més baixes, quasi, quasi, insignificants.

El mateix, senyories, passa respecte a la inversió en costes compromesa al Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010.
Este pla va comprometre una inversió de 470 milions en obres, de les quals 188 milions corresponien ser executats
per La Generalitat.
188 milions en obres al voltant de 3 eixos: un primer eix,
regeneració, defensa i manteniment de la costa.
Segon eix, infraestructures per a la
millora de l'accessibilitat i l'ús públic de la costa.
Tercer eix, recuperació integral i adequació per al seu ús de la vorera costanera.

En el període de vigència del PIE, en costes, La Generalitat ha pressupostat únicament 50 milions, el que suposa -en costes, no ja en ports sinó en costes-, el que suposa el 26,5% dels 188 milions que haurien d'haver pressupostat.
Una altra cosa és, igual que en ports, allò que han executat de la quantitat invertida que, una vegada més, podem afirmar que és una quantitat verdaderament ridícula.

En resum, un 21,7% dels 160,2 milions que haurien d'haver invertit en ports -i que han invertit únicament 34,9-, i un 26,5% dels 188 milions que haurien d'haver invertit en costes -50 milions dels 188-.

La conclusió, senyories, és clara i ens conduïx, una vegada més, a allò que caracteritza els seus compromisos, que és l'incompliment.
(Algú tus) Han incomplit el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, en inversions, en ports i costes, però també l'han incomplit en carreteres, en transports, en infraestructures hidràuliques, en energia, en arquitectura i en telecomunicacions, que eren les línies que conformaven el PIE 2004-2010.

Miren, dels 6.
000 milions compromesos en totes estes línies, en tots estos conceptes, en estos últims set anys únicament n'han executat 1.
500 -dels 6.
000, 1.
500- i han deixat d'invertir 4.
500 milions d'euros.
El que ha fet que a la Comunitat Valenciana, en moments de greu crisi
econòmica com la que estem passant, s'hagen deixat de crear 120.
000 llocs de treball -75.
000 llocs de treball directes i 45.
000 llocs de treball indirectes.

I, pel que fa a ports i costes, amb els seus incompliments s'ha vist greument afectat una part del sector primari de la nostra economia, com és el de la pesca i un element clau de l'economia valenciana com és el nostre turisme, pel que fa als seus incompliments en costes.
I, el que és pitjor, és que no porten camí d'esmenar el seu comportament perquè, tal com els deia en l'últim ple, al ritme inversor dels pressupostos d'enguany, el nou PIE -el PIE 2010-2020, que en este moment estan acabant de redactar i a punt de
presentar, 2010-2020- al ritme inversor que duen en els pressupostos de 2010, no es vorà finalitzat fins l'any 2065.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Grups que vullguen.
.
.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Simplement dir que el meu grup parlamentari donarà recolzament a la proposta de resolució, a les dos -perquè el debat ha sigut de les dos-, i les votacions separades i, per tant, ens sumem a l'argumentari, sobretot a l'exposició de motius, que se fan en les dos proposicions no de llei, que creguem que
reflectixen la realitat en números, en xifres reals i, per tant, se poden fer les reflexions que després es pretenen aprovar en les resolucions, i és l'únic que hem d'argumentar.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Pel Grup Parlamentari Popular té la paraula el senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias señor presidente.

Señorías, señor Signes.

Ya como consecuencia del debate de política general que el pasado septiembre se produjo y se presentó como propuesta de resolución por su grupo, en ese mismo pleno del día 30, se planteó el rechazo a una propuesta en este sentido en el que incluían, ustedes, entre otras, el tema inversor sobre estas dos PNL de costas y de
puertos.

Yo le indicaré que a todo esto habrá que decirle que la inversión recogida en los presupuestos de La Generalitat, en los programas de puertos y
costas de los años 2004-2009 -concretamente en los capítulos VI y VII-, junto con las inversiones recogidas en los presupuestos del ente gestor de
transportes y puertos, superan los 100 millones de euros y, si añadimos el 2010, estamos ya superando los 115 millones.

Desde el 2004 se han puesto en servicio numerosas actuaciones públicas, de entre las que podríamos destacar la lonja de pescado en Benicarló; en Castellón, la ordenación del frente litoral norte de la playa del Pinar; en Valencia, la ordenación del centro litoral de la playa del Pinedo, sector Arbre del Gos; en Xàbia, la reparación del talud del puerto; en Benidorm, el paseo marítimo de la playa de Poniente; en Santa Pola, el paseo marítimo de la playa de Tamarit; en La Vila Joiosa la rehabilitación del borde marítimo playas Varadero, Estudiantes y Tío Roig y, en Torrevieja, la urbanización del paseo Vista Alegre, reposición de los calados del puerto de gestión directa de La Generalitat.

La inversión pública, que toda en su conjunto y asociada a actuaciones que finalizaron en el año 2004, hasta ahora, en esos puertos y costas, se sitúa en torno a los 64 millones de euros.
Usted nos indica ahí una serie de cantidades que seguramente serán los datos que usted tenga, que nada tienen que ver con los que ostentaba en
estos momentos por parte de la conselleria, y dentro de este mismo ámbito.

Asimismo, hemos licitado (so d'un telèfon mòbil) la puesta en servicio de cuatro grandes obras de construcción en las zonas náutico-deportivas con más de mil quinientos puestos de amarre mediante el sistema de concesión y que están prestando servicio a los puertos de Burriana, Denia, Santa Pola y Torrevieja.

La inversión privada, global, además, en esas cuatro concesiones supera los 65 millones de euros, y la ejecución y las adjudicaciones y licitaciones que en este conjunto se están poniendo en marcha tienen una inversión pública global de más de 35 millones de euros.
Entre las mismas podemos destacar Vinaroz -una nueva zona pesquera industrial en el puerto-, Denia -la estación marítima, entre otras-, y de estas actuaciones, las relativas a Vinaroz y Denia, que suponen el importe global en torno a esos
veinte millones de euros -que he dicho anteriormente-, que las están ejecutando en este momento por medio del ente gestor de transportes y puertos,
que las abona con cargo a sus presupuestos, distintos de los que la
conselleria tiene en estos momentos.

En cualquier caso, el grado de inversión que lleva a cabo la conselleria y sus entidades adscritas, se recogen en todos y cada uno de los presupuestos de
los años, este y anteriores, que aprueban las Cortes Valencianas, por lo que son estas
las que determinan el esfuerzo inversor directo que puede llevar a cabo el
Consell, de manera -y como usted supondrá y en coherencia con lo que en aquel pleno, que anteriormente le he indicado- ya le anticipo que serán rechazadas estas propuestas.

El programa de infraestructuras de puertos, costas y aeropuertos, destina un
73% de sus fondos de inversión, lo que permite concluir, en el 2010, actuaciones como la urbanización del paseo marítimo en su segunda fase en Peñíscola -como dije anteriormente-, las actuaciones urgentes que se llevan a cabo en el puerto de Tabarca y,
asimismo, se van a iniciar en breve las obras de acceso al puerto de Torrevieja
que, por cierto, hoy mismo se han abierto las plicas, para que esos 31 millones de euros que anteriormente usted también indicaba, en breve sean adjudicados.
Sin olvidar un descenso de los fondos
presupuestarios de la
conselleria marcados por la reducción de ingresos por la crisis y el déficit de financiación del estado a los valencianos, que indudablemente no quiere usted mantener
relación de ello, pero supone para nosotros un agravio comparativo con muchas otras
autonomías.

No debemos olvidar que las dos actuaciones más significantes como son los puertos, y entre ellas, la nueva zona pesquera e
industrial de Vinaroz, que finalizará en el 2010, con esta actuación el Consell pretende reordenar los usos del puerto, abriendo la ciudad y
haciendo compatibles las actividades pesqueras, náuticas, turísticas, con el desarrollo de la vida urbana de Vinaroz.
Cuestión que usted también dice que se ve sometida a un agravio cuando no se produce esta infraestructura
y afectan a la pesca y al turismo.

Indudablemente le estoy diciendo que a lo largo del 2010 esto será una realidad.
Por lo tanto, esa afección no será cierta.
La estación marítima de Denia, que seguirá su ejecución el año 2010, es una nueva estación que está previsto que pueda entrar en servicio a partir de este año 2010 precisamente.
Permitirá resolver los problemas de atención a los viajeros ante el aumento y el crecimiento del tráfico, en este caso y, fundamentalmente, el comercial.
Así, la
(inintel·ligible) .
.
.
se ha diseñado con una capacidad de unos 600.
000 pasajeros al año y con una hipótesis de unos 6.
000 viajeros en días punta.

Por otro lado, el proyecto de ley de acompañamiento introduce posibilidades de aplicar cláusulas de aplazamiento de pago en esta materia.
Hasta ahora sólo era posible en carreteras y en transporte, lo que incidirá en un adelantamiento de estas actuaciones, sin lugar a dudas.
Eso es invertir
en los puertos valencianos y no lo que hace el gobierno socialista.

Usted no ha hecho ninguna mención, pero se lo diré yo inmediatamente.
Además de estas inversiones, la conselleria va a invertir en el 2010 otros 276 millones en actuaciones del plan Confianza,
casi 400 entre el 2010 y el 2011, concretamente, de los que la conselleria gestionará directamente más de 300 millones de euros.
Entre todas estas partidas que afectan a las
materias competencia de la conselleria -gestionadas directamente o a través de sus entes-, el Consell ha decidido priorizar, en línea con su política general, aquellas que tienen una vocación más social como son las inversiones de redes de transporte y urbano, y
metropolitano, y las inversiones de infraestructuras viarias que resultan
cruciales para la vertebración de nuestro territorio.
Aquí surge otro tema, y la pregunta que yo les haría es: ¿de dónde quieren ustedes quitar el aumento de esta partida presupuestaria del
departamento de infraestructuras?
¿De sanidad, de educación o de servicios sociales?
Indudablemente esto es algo que no debe ser así.

Desde el 2004 -primer año de ejecución de este PIE- hasta el 2010 -último año del mismo-, los presupuestos consolidados de la Conselleria de Infraestructuras y
Transportes, y sus entes adscritos, suman más de cuatro mil cuatrocientos millones de euros, es decir, más de setecientos mil millones de las antiguas pesetas, que usted también, parece ser, que obvia en este sentido.
Desde el 2004 hasta hoy hablamos de un
nivel de inversión, terminada en puertos y costas, de más ciento diez millones de euros.
Por ejemplo, recientemente se inauguró el paseo marítimo de Benidorm con más de mil quinientos nuevos amarres deportivos, que en Torrevieja con esa
licitación -que le he dicho que en breve se pondrá en marcha- supondrá otros 1.
500.

Estas dos fases ya están en ejecución y alguna de ellas acabada, por lo tanto, esto es invertir para el progreso en
la pesca, el progreso del turismo, y sin lugar a duda, para generar riqueza en
nuestra comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Lorenzo.

Sí, para réplica tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies, president.

Bé, jo, em dóna la impressió que este debat pot arribar a convertir-se en un debat impossible.

Jo he sumat tots els pressupostos, d'una manera rigorosa i exhaustiva, i dóna les xifres que he donat.
Bé, l'última intervenció, les últimes paraules del representant del Partit Popular diu, «¿d'on vol llevar consignació pressupostària (tus) per a dotar les partides de ports i costes?
».
Doncs, mire, vol que li responga?
Sincerament?
Crec que de ningun lloc.
Crec
que no es pot llevar de ningun lloc, només que d'alts càrrecs, d'assessors, etcètera, etcètera, és l'únic lloc perquè la veritat és que, repassant els pressupostos, són tan raquítics, tan raquítics, que no trobem cap lloc d'on llevar consignació pressupostària per a traslladar a ports i costes.
Eixa es la pura realitat.
Per tant, vostés lleven gent que no els val i que estan ahí mantenint amb intencionalitats polítiques i, tal volta, pugam dotar a ports i a costes de més recursos.

Jo no tinc temps, però vosté ha parlat de Vinaròs, per dir Vinaròs.
Vinaròs hauria de tindre en el PIE 15,50 milions d'euros -Vinaròs-.
En l'any 2004, 1 milió; en el 2005, 0,2; en el 2006, 0,1; en el 2007, 0,1; en el 2008, 3,4, però per a Vinaròs, Peñíscola, Borriana, Cullera, Santa Pola, Xilxes, Dénia, Vila joiosa, Altea, Massalfassar, Sueca, Xàbia, Calp i Torrevieja; en 2009, 3,6 milions, però també per a tots eixos ports; i, en 2010, 1,8 milions en 13 actuacions.

Evidentment, vosté convindrà amb mi que Vinaròs, entre 2004 i 2007, s'ha quedat a anys llum dels 15,50 milions que s'haurien d'haver invertit en ells.
Podem fer el mateix en cadascun dels ports; jo puc ací allargar-li i allargar-li, parlar-li de ports i fer-li totes les sumes -que les tinc-, però crec que és un absurd, crec que és un absurd.
Crec que vosté ha acabat reconeguent que no es pot complir les inversions en ports i costes
perquè no hi han diners.

I me diu, «d'on els llevaria vosté?
» Doncs, mire, eixa no és la meua faena, la primera, és la seua faena.
I li ho he dit ja.
Sé que tenen problemes d'on llevar-los, sé que tenen molts problemes perquè estan molt malament econòmicament, molt malament.
Però, repetixc, jo suggeriria que agafen alts càrrecs, d'eixos que estan per ahí bambant i que fan poca cosa, i ahí podríem estalviar moltíssims diners.

Mire, el recurs al qual vostés sempre van, que és el de l'estat.
Mire, en el període 2009-2013, el Ministeri de Foment destinarà 740 -740, estem parlant d'unes xifres infinitament superiors a tot el que estàvem parlant, de la ridiculesa que estàvem parlant de 7 anys del PIE de La Generalitat-, 740 milions d'euros per la modernització dels ports de l'estat a la Comunitat Valenciana, d'acord amb els plans d'inversió de les autoritats portuàries d'Alacant, Castelló i València.

Principals actuacions en eixe període: a València, obres d'abric per l'ampliació del port de València.
Pressupost, 194 milions d'euros; moll nord, dàrsena 2, Port de Sagunt, 29 milions; moll sud, moll fruiter del port de Gandia,
4 milions; autoritat portuària d'Alacant, ampliació del port d'Alacant, 140 milions; pavimentació i augment del calat del moll 11 d'Alacant, 6 milions; autoritat portuària de Castelló, prolongació del dic de l'est i dragat de millora d'accés, 23 milions; dragat canal d'entrada de dàrsena sud, 18 milions.
.
.

Miren, vostés no poder fer.
.
.
, en ningun tema!
, però en este tampoc poden fer agravi comparatiu, discurs d'agravi comparatiu.
¡Vostés fan el ridícul si fan discurs d'agravi comparatiu!
Fan el ridícul analitzant-se, com estem analitzant, les seues xifres, i fan el ridícul fent el discurs de l'agravi comparatiu.

Miren, vostés han de ser sincers, han de ser sincers i han de reconéixer que tenen greus problemes econòmics.
I han de reconéixer que el PIE, no únicament en estos dos conceptes, sinó en tots els conceptes, vostés no han pogut complir-lo, com no han pogut complir el protocol de carreteres
2005-2010, que els queden 24 carreteres per licitar, com no han pogut complir
infinitat, infinitat de qüestions.
I vostés han d'assumir-ho.
Perquè si vostés no comencen per assumir-ho, no ho solucionaran mai, no ho solucionaran mai, i
continuaran sempre damunt de la gran mentida, cavalcant damunt de la gran
mentira.
I això no és bo, això no és per a la Comunitat Valenciana.
Repetixc, vostés han d'assumir la seua problemàtica que tenen, i, a partir d'ahí, començar a posar el que han de posar per a solucionar-la.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Señor Lorenzo, tiene usted la palabra.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Signes, ha utilizado usted algunos adjetivos que, indudablemente,
correspondería más a escribirlos de parte de su presidente.

Mire usted, habla de que podríamos liberar el gasto de nuestros asesores para pagar esas inversiones.
¡De asesores no creo que se atreve usted a hablar!
Tenemos un 0,2% respecto al
presidente del gobierno, que muy bien habría que ver para qué sirven porque, indudablemente, la situación económica da para que se repartan entre los asesores unos cuantos millones de euros.

De cualquier manera, en el Grupo Popular, señor Signes, somos los primeros interesados en que los puertos de la Comunidad
Valenciana y sus costas estén financiados de forma adecuada y que reciban todas las inversiones adecuadas,
precisamente para que en el desarrollo de los mismos y su actividad sea la que
entendemos que debe de ser: productiva.
En cualquier caso, en estos momentos,
fundamentalmente sea la que garantice en ciertas medidas y en muchas de
nuestras zonas -que, por suerte, tenemos una gran costa- la solución de, tanto la pesca como el turismo, indudablemente.

Por ello, nuestro grupo, y concretamente en el Congreso, en varias ocasiones ya
ha puesto en marcha y ha hecho algunas preguntas muy importantes.
Y es el apoyo
que en estos momentos tenemos desde el gobierno de la nación a la Comunidad Valenciana, también dentro del ámbito de los puertos y las costas.
Hasta ahora no ha habido, respecto a los
traspasos de gestión, como en otros lugares se han producido, (inintel·ligible) .
.
.
la ejecución y situación en la que se cuenta de forma administrativa alguna de las partidas consignadas
en los presupuestos, contestación alguna.
Tenemos siempre una gran retórica en ese sentido y no nos llega nunca a solucionar el real y verdadero
problema que tenemos los valencianos y valencianas.

Y créanme si le digo que lamentamos profundamente que, como en otras muchas
ocasiones, el gobierno no conteste y use la evasiva y la retórica para la respuesta con los valencianos; que el gobierno no conteste, que la función de los puertos de interés general del estado es coayudar al desarrollo económico y social de una zona e influencia, y de España en su conjunto.

Agradecemos la (inintel·ligible) .
.
.
, pero eso lo sabemos todos.
¡Sin lugar a dudas que lo sabemos!
Y no debe ser de otra manera.
Lo que acabamos
de descubrir es que los puertos valencianos se conviertan o no en la principal
puerta de mercancías del sur de Europa depende de otros factores, de otros factores que no
entendemos los que son, indudablemente.
Entre otros, la competitividad en
precio y la calidad de los servicios portuarios que se prestan por empresas
privadas, es decir, que el gobierno traslada su responsabilidad a las navieras.
¡Increíble!
Pero, eso es así de cierto.

Sobre el traspaso de la gestión de los puertos pesqueros, Zapatero nos recuerda que para la gestión de los puertos pesqueros de competencia de La Generalitat se acude a la figura
de la adscripción, regulada en el artículo 49 de la Ley de costas, y aprovecha para dejar caer que en la actualidad,
en la agenda del gobierno, no figura ninguna otra transferencia de puertos para
esta comunidad.

Y hablando de costas y puertos, también le podré decir -y hoy un medio lo indica- que parece ser que se tiene por parte, en este caso, de la directora general de
sostenibilidad de la costa y el mar, con esta comunidad, pues, un grado de
agradecimiento.
Nos viene indicando algo así como que «ya no podemos hacer más excepciones con los chiringuitos».
Mire usted, si hacer excepciones con los chiringuitos es querer echarlos al
suelo, vamos a contribuir bien en la costa, sin lugar a dudas.
Ese turismo -al que usted aludía anteriormente- se va a ver sometido a esa presión, que se le está ejerciendo en estos momentos, donde el desarrollo de la actividad, sin lugar a
dudas y con esta serie de elementos que van alterando la conducta y la propia
actividad, llevarán a la mayor parte de ellos a la quiebra.

Yo, sin lugar a dudas, también le podría decir que todo lo que le he dicho anteriormente, respecto a la inversión recibida de los valencianos de los presupuestos del estado, además de insuficiente.
.
.
, no lo digo yo, sino los datos publicados en el Ministerio
de Economía en la liquidación del sistema de financiación del año 2007, concretamente, que fue el último del que disponemos: «La Comunidad Valenciana registró la financiación per cápita más baja de toda España.
» Y eso hay que decirlo.
Y no solamente en esto.
Lo hacen en otras muchas
partidas y en otras muchas actividades.
Pero, fundamentalmente, en la de costas
y puertos -que es lo que hoy ahí nos viene a debatir- en 11 puntos sobre la media, en este caso, por debajo, sin lugar a dudas.
Una
financiación por valenciano a la cola de la financiación autonómica, como viene siendo habitual en el trato del gobierno central a los
valencianos y valencianas, lo que evidencia y supone menos recursos para la
administración valenciana que, además, debe de buscar otras fórmulas de financiar todas las inversiones que se vienen y se tienen que
practicar.

La verdad es que el tema de la financiación y esta renta per cápita, que es un agravio comparativo con otras muchas comunidades, no entendemos
a qué se debe, o sí.
Pero, también es cierto que, de cualquier forma, si obviamos la realidad será solamente en perjuicio de los valencianos y no otra cosa, y aquellas otras
situaciones que se puedan ir planteando, que de alguna manera afecten directa o
indirectamente a todos los ciudadanos, los que nos hagan ir donde creo que nos
van a llevar.

Creo que para todos nosotros sería fundamental reivindicar el derecho, que creo que tenemos todos los
valencianos, para que la financiación sea la que se corresponda precisamente con esa realidad.

El senyor president:

Señor Lorenzo, concluya cuando pueda.

El senyor Lorenzo Paredes:

Sí, señor presidente, acabo enseguida.

Solamente una consideración.
Hablábamos que las inversiones que no se producen y que por cada 35.
000 euros de
inversión en obra pública que genera un puesto de trabajo, que viene usted y dice que «nos afectan por no estar, en este caso, financiada», el Gobierno de España, al dejar de invertir esos anteriores 2.
000 millones a los que le he hecho
alusión, ha dejado sin trabajo a 57.
000 nuevos valencianos.

Por lo tanto, creo que también hay que tener eso en consideración.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

¿Para qué pide usted la palabra, señor Signes?

El senyor Signes Núñez:

Uns segons, per l'al·lusió al tema dels càrrecs.
(Veus)

El senyor president:

Anem a vore, mire.
Por favor, dejen que el presidente dirija el debate.

Se ha cumplido estrictamente el reglamento.
Ha habido fijaciones de posición, las réplicas pertinentes y alusiones personales, que es lo que dice el reglamento, no
las ha habido.

Por lo tanto, señorías, vamos a pasar a votación, si les parece bien.

Señorías, pasamos a votar primero el punto número 6, que es el referente a puertos.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por 7 votos a favor y 8 en contra queda rechazado.

Punto número 8, que es el referente a las costas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Queda igualmente rechazado.

Proposició no de llei sobre la redacció i aprovació immediata dels plans d'acció territorial de ports i de costes de la Comunitat Valenciana, presentada pel
Grup Parlamentari Socialista (RE número 50.
090, BOC número 212)

El senyor president:

Señorías, pasamos al punto número 7, que va a ser el último punto de este orden del día: «Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la redacció i aprovació immediata dels plans d'acció territorial de ports i de costes de la Comunitat Valenciana, presentada pel
Grup Parlamentari Socialista.
»

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

En l'últim diari oficial de la comunitat apareixia el nomenament d'un personal eventual, grup A, nivell 26, president de noves generacions de La
Safor, amb la despesa del qual alguna cosa haguérem pogut fer en un port o en una costa.
Però, vaig al meu tema.

Senyor president, l'aprovació del Pla territorial de ports i de costes de la Comunitat Valenciana és un compromís del Consell en l'inici de l'anterior legislatura 2003-2007, compromís reiterat en diverses lleis de pressupostos de La Generalitat.
També, en els pressupostos de 2010, on es marca una vegada més l'objectiu de redactar la planificació portuària dels ports de La Generalitat i d'allò que enguany anomena -els pressuposts de 2010- Pla director de sostenibilitat de la costa i Pla d'acció de territorial de l'àrea litoral de la comunitat.

I, finalment, un compromís recollit també al PIE 2004-2010, on en la línia ports i costes, definix les actuacions en eixes dos àrees, tot i emmarcar-les dins dels plans d'acció territorial de ports i costes que en el propi PIE qualificava ja en 2004 com «en estado avanzado de redacción», en estado avanzado de redacción en el LLM 2040.

Han passat set anys des de la primera promesa d'elaboració d'estos plans d'acció territorial i sis anys des que el PIE anunciara eixe «avanzado estado de redacción», sense que encara sapiguem res d'ells, en una mostra més de la indiferència del Consell cap a les seues promeses i compromisos expressats, ja siga en
esta cambra, ja siga en els plans i programes que anuncia reiteradament, ja
siga en les lleis que aprova com en les lleis de pressupostos a què m'he referit.

A juny de 2004 -i en resposta a una pregunta del meu grup- l'aleshores conseller d'Obres Públiques i Transport ens donava a conéixer la següent informació.
Llegisc literalment: «La conselleria va elaborar entre els anys 2002 i 2003 un pla director de ports
de la Comunitat Valenciana com instrument estratègic per a definir les línies a seguir en les fases posteriors del procés de renovació de la planificació portuària».
Una de les conclusions d'este treball fou la conveniència de reunir tals disposicions de caràcter normatiu, com la programació d'actuacions, en un únic document de planificació.
L'òrgan redactor del pla és la Direcció General de Ports i Costes de la conselleria, comptant amb una assistència tècnica adjudicada a la UTE, formada per les empreses Berenguer Enginyers i GTT.
El document està pràcticament conclòs -dia en aquell moment, en 2004-, i les seues previsions més significatives s'han incorporat al PIE 2004-2010.
Això ho diu el PIE.
És cert.
Açò fou en juny de 2004.

En maig de 2007, el mateix conseller, a una altra pregunta del meu grup, ens
tornava a despatxar amb la següent asèptica asseveració, -llig literalment-: «La conselleria està treballant en una sèrie de documents de planificació, les previsions més significatives.
.
.
de planificació.
.
.
, les quals ja varen ser plasmades al PIE 2004-2010.
» Literal.

Senyories, ens trobem en març de 2010, i no ens consta que s'haja aprovat el pla d'acció territorial de ports de La Generalitat, malgrat que, com hem sentit abans, la
direcció general corresponent començara a treballar-lo, amb l'assistència tècnica inclosa, en l'any 2003.
Açò és el que es diu agilitat en la gestió.
Començaren en 2003, la Direcció General de Costes amb assistència tècnica externa d'una UTE, han passat els anys que han passat, que són set, i encara no sabem res d'eixe pla d'acció territorial.
Això és diu agilitat de la gestió.

I una cosa semblant, senyories, passa amb el pla de costes de la Comunitat
Valenciana, el qual ja, en 2007, el dia 15 de març, -o siga que hui fa tres anys, hui- el conseller d'Obres Públiques afirmava estar treballar en ell, i afirmava també la necessitat de comptar amb el consens de totes les parts interessades i, en
especial, amb el Ministeri de Medi Ambient.

Senyories, la planificació a mig i llarg termini en matèria de ports i costes és essencial en una comunitat costanera com la nostra per a ordenar els assumptes
portuaris i els assumptes de costes.
La Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge de 2004 preveu esta circumstància i crea al seu article 58 la figura dels plans d'acció territorial per a donar eixida a plans com el de ports i costes, als quals
estem referint-mos.

A dia de hui, no coneguem l'existència dels documents d'avaluació ambiental estratègica dels plans d'acció territorial de ports i de costes.
A dia de hui, tampoc ens consta l'obertura de cap període d'informació pública.
A dia de hui, tampoc ens consta que s'haja donat audiència als agents socials i sectors econòmics interessats.
A dia de hui, tampoc ens consta que s'haja recaptat dictamen dels municipis, el planejament urbanístic dels quals es poguera vore afectat pels plans d'acció territorial.
Qüestions, totes elles, que figuren com a obligatòries en la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge de 2004 on s'instauren, se definixen el que han de ser els plans d'acció territorial de caràcter sectorial.

Senyors del Partit Popular, davant de tot açò la pregunta és molt clara, senyors del Partit Popular, qui vaja a contestar-me, però el Consell ¿ha fet alguna cosa?
¿Ha fet alguna cosa?
¿Hi ha voluntat política de fer alguna cosa després de set anys?
M'agradaria que contestaren.
¿No creuen que alguns dels problemes.
.
.
, i això és per una intervenció que hi ha hagut abans, que alguns dels problemes que afecten les nostres costes
podrien vore's a hores d'ara, almenys, atenuats, si el Consell ja havera aprovat estos dos PAT -plans d'acció territorial-, sobretot, el pla d'acció territorial de costes?
¿No creuen que molts dels problemes se podrien vore atenuats en este moment?
Per
tant, ¿no creuen que vostés tenen part de la culpa d'alguns aspectes que estan passant, d'alguns conflictes que estan passant en les costes valencianes?
(Veus)

Estem encara a temps que no passe una altra legislatura, senyories, sense que
el Consell complisca els seus compromisos.
I és per això que instem el Consell a redactar i a aprovar, no sé quants anys després, en el mínim termini de temps possible, estos dos plans d'acció territorial.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, per banda del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Simplement, dir que el Grup Parlamentari Compromís va a recolzar aquesta proposició no de llei.
A més, no és la primera vegada que parlem d'estes coses, perquè hi han diferents plans d'acció territorial sectorials que vénen, a mode de proposició no de llei, per a reflectir l'incompliment de les manifestacions fetes públiques pel Partit Popular i, fins i tot, plasmades en altre tipus de documents,
vénen a la Comissió de Medi Ambient constantment i, aquí, a la d'Obres Públiques.

I, per tant, és de caixó entendre que és una necessitat que, a més, és un incompliment fla.
.
.
(algú diu: «flagrant»), bé, com.
.
.
-sí, senyora-.
I, per tant, nosaltres només anem a dir que sí amb els mateixos arguments que el Grup Parlamentari Socialista ha esbrinat en
aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Per banda del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Mos trobem aquí una proposició no de llei que ve una mica a complementar també.
.
.
, de la qual anteriorment hem parlat.
Perquè abans parlàvem d'inversions en ports i costes i, en este moment, estem parlant del que és la normativa de ports i costes.

Normativa que.
.
.
, com bé dia el portaveu del Grup Socialista, el senyor Signes, mos ha donat compte una
mica de l'exposició de motius que marca la seua proposició no de llei, on mos està parlant de tota la problemàtica que n'hi ha hagut durant estos anys respecte al que ha sigut la tramitació de les seues iniciatives de preguntes i d'iniciatives respecte al mateix tema.

Jo li voldria recordar aquí, que bé, si és cert, perquè així consta, i no n'hi ha cap cosa en contra d'una cosa que està dins de Les Corts, en el que són els seus bolletins, de les seues contestacions i tot el que n'hi ha hagut, també és cert que açò és un clàssic de les propostes que, en els debats de l'estat de la comunitat del mes de setembre, proposa com a propostes de resolució el Partit Socialista, i que ara, en este moment, mos ve ara una proposta de PNL
respecte al mateix que en aquell moment vostés presenten.
Aleshores, mos la vam trobar el 28 de setembre de 2008, mos la
troben ara, el 30 de setembre de 2009, i en les mateixes dos ocasions va ser
rebutjada, en el plenari, per part del Grup Parlamentari Popular, la seua
proposta.

I jo vaig a l'última, que va ser la de l'any passat.
I en l'última de l'any passat, el senyor Signes, que va ser el que va defensar totes les propostes
de resolució, d'esta mateixa no va dir res, soles va passar de llarg.
En el seu temps que va
tindre no va argumentar res al respecte.
Vol dir que, o és perquè és la clàssica de sempre, no diem res i, en este moment, doncs esta és una de les més que n'hi hauran, no té la importància que tenia dins del contingut.

Però sí el senyor Sánchez Pérez, el senyor César, que la va defensar, ja li va indicar, en el mes de setembre, que el Consell
està treballant en l'elaboració d'un avantprojecte de llei de ports, no d'un pla sectorial, sinó d'una llei de ports de la Comunitat Valenciana.
I, per tant, el primer, en este
sentit, és crear un bon marc legal adequat per a, després, plantejar els plans d'acció territorial, primer a la llei de ports.
Perquè tot açò estava emmarcat, i vosté ho emmarcava, en la LOT, no en una llei concreta i específica dels ports de la Comunitat Valenciana.
Eixa va ser la contestació que li va donar en aquell moment.

I, des d'aquell moment fins ara, ¿què s'ha fet?
Pensem, en un primer lloc, que quan vosté està fent referència a les primeres iniciatives, estem parlant del temps en el qual la
conselleria que portava tot el tema d'urbanisme era la Conselleria de Transports, d'Obres Públiques, que en este moment està tot passat per la Conselleria de Medi ambient.
Per tant, ha canviat de
conselleria, i no vol dir això que una cosa diferisca d'una altra.
Però, indubtablement, ¿què és el que ha fet la Conselleria -en este moment- de Medi Ambient?
Doncs, en este moment, la Conselleria de Medi Ambient està treballant en un document importantíssim.
I pensem per la nostra part quina és l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

Estem parlant de l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana que tindrà un treball important durant este 2010, que estem treballant ara, que s'està presentant en els diferents -diguem- apartats que s'ha dividit la Comunitat Valenciana per a poder començar les jornades de participació, les jornades en les quals participaran ajuntaments, participaran tota la
societat civil, participaran també institucions relacionades en tot el que és no tan sols els ports i costes que mos ocupen en este moment, sinó, segons el que marque esta estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, és un instrument de planificació espacial, contemplat en la Llei d'ordenació del territori i de protecció del paisatge, que té com a principal objectiu l'establiment d'una forma rigorosa, però flexible, dels criteris, directrius i recomanacions a aplicar en matèria de política territorial durant els pròxims
(inintel·ligible) .
.
.
anys.

I, ¿què té?
Té unes metes i unes propostes.
Eixes metes i propostes estan, en este moment, tal
com s'ha presentat, en fase de definició i en fase de poder fer aportacions fins al mes de juny i juliol d'enguany, en estos mesos.
I després, redactar de forma definitiva este document, que servirà de base posteriorment per a tot el desenrotllament que es puga fer en els
diferents municipis de plans generals i el que puga fer-se després en actuacions en ports i en costes de la nostra comunitat.
I té un apartat concret que és l'objectiu número 09, que és planificar i gestionar el litoral de forma integrada de tota la Comunitat
Valenciana.

I per a fer eixa planificació i gestió del litoral de forma íntegra està marcant primer uns reptes, unes tendències i uns reptes.
Les tendències i reptes que està marcant diu que.
.
.
, el litoral com un recurs altament estratègic, un espai per a traure talents, un ús i activitats mixtes en la zona, el desenrotllament del turisme esportiu i la
reducció de l'erosió i de la contaminació.
Estem parlant del que és la costa.
Parle també dels ports, parle d'actuacions dins dels ports, tant de titularitat de la comunitat com els que està gestionant i de titularitat estatal.

Per tant, este document, que planifica i gestiona tot el que representa, és el instrument que en este moment està en disposició per a tirar endavant estos plans estratègics o estos plans sectorials que mos puguen afectar.

Durant eixe temps, que no s'ha fet res, no és veritat.
Vostés han debatut abans dos PNL que demostren clarament que durant tot este temps s'ha estat.
.
.
, a través del PIE 2004-2010 se van a introduir, i vostés ho han dit, fa un moment vosté ho dia, senyor Signes, més de 200 obres estan incloses dins d'eixe PIE com actuacions dins dels ports i de les costes de la Comunitat
Valenciana, -actuacions públiques, actuacions privades, concessions- una sèrie d'actuacions que marquen una estratègia que han tingut durant estos anys.

¿Problemes d'adjudicació?
No n'hi ha hagut.
No me consta a mi que n'hi ha hagut cap problema de normativa que haja impedit fer actuacions dins dels
ports de la nostra comunitat, perquè, tant municipis com la mateixa Generalitat, d'alguna forma, han ordenat i, en alguns moments determinats, s'ha fet alguna actuació dins dels ports en moments significatius, per exemple.
.
.
, un exemple clar el
tenim en el port de Vinaròs, que vosté al·ludia anteriorment.

En el port de Vinaròs s'ha fet una zona portuària important, tant pesquera com industrial, una dàrsena, s'ha fet una inversió més gran que la que vosté dia anteriorment, més gran que la que dia anteriorment, i ho dic per pròpia experiència, que la conec, i en este moment, s'ha hagut de fer una modificació en esta, per una actuació autoritzada, per al tema del depòsit de gas.
I allí en la mateixa dàrsena s'ha habilitat una zona important durant estos anys per a poder fer l'activitat de l'atracament i de la càrrega i descàrrega.
Per tant, eixes actuacions s'han pogut materialitzar totes en els ports de la comunitat, i han segut, d'alguna forma, durant estos anys, realitzades.

Per tant, tenim dos documents importants, un que fa la Conselleria d'Obres Públiques, que és la llei de ports, i un altre que fa la Conselleria de Medi Ambient, que és l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana en l'ordenació de tot el que és el litoral.
Per tant, estos dos instruments que estan treballant.
.
.
, el més breu possible, una llei que enguany n'hi ha previsió, l'estratègia, que siga (inintel·ligible) .
.
.
una vegada entre a Les Corts, nosaltres podem ja treballar sobre esta i,
després, desenrotllar-la; però marcarà clarament quines són.
.
.
, el que podem dir els ports de la nostra comunitat.

Per tant, s'està treballant en el mateix.
Nosaltres estem en la mateixa contestació que li vam donar a vosté en el ple del debat de l'estat de la comunitat del 30 de setembre de 2009.
I, per tant, anem a procedir a
rebutjar la seua proposta, perquè en la contestació que en aquell moment teníem és la mateixa i perquè quant a la Llei de costes, li repeteixo, estem en este moment plenament, des de
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, en la participació de tots els sectors implicats en esta, i en la qual indubtablement tindrem la
millor visió en un temps mitjà i llunyà del que representen les iniciatives que La Generalitat farà en esta la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per a rèplica, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor Mundo, estem parlant de planificació.
Vosté a última hora se n'ha anat al que era l'altre debat.

Anem a vore, la llei de ports.
Vosté no pot ací, ara, inventar-me la llei de ports.
Fa dos o tres comissions este tema el vaig
dur jo com una proposició no de llei ací, a la comissió, i recordava que, no sé, és que ara, clar, com vosté m'ho ha tret i no tinc ací els documents, però recordava que no sé quin any, si 2007, em sembla que aplegàrem a un acord unànime de tots els grups parlamentaris en esta comissió, per la qual me sembla recordar que donaven el 2007 o el 2008 com a data límit perquè La Generalitat elaborara la llei de ports.
I han passat tres anys i, no és que no l'han elaborat, és que no ha complit aquell mandat d'esta comissió.
I fa dos comissions, o tres o una, no ho recorde molt bé, jo duia ací una proposta de reprovació al Consell per no haver complit el mandat d'estes Corts d'aprovar la Llei de ports, que no recorde si era en 2007 o en 2008.

Per tant, què me diu vosté de la Llei de ports?
Si ací va haver un acord unànime fixant una data per a la seua aprovació, han passat tres anys, no s'ha aprovat la llei de ports i jo vaig portar fa dos comissions una proposició no de llei perquè reprovàrem el Consell per no complir el mandat d'estes Corts i vostés la votaren en contra.

La llei de ports, no sé què és el que passa en ella, però que, bé, que vostés estan en el que estan, no?
Evidentment que hem demanat moltíssimes voltes els plans d'acció territorial de costes i de ports, i molts altres.
Des de 2004 que s'aprovà la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge són tants els plans d'acció territorial, alguns de caràcter sectorial i altres no, que havien d'haver-se aprovat i no se n'ha aprovat cap que, imagine's, des de 2004, en sis anys, les voltes que haurem presentat en estes Corts
propostes de resolució en el debat de l'estat de la comunitat, PNL, com vosté molt bé ha dit, etcètera, etcètera; etcètera, etcètera.
És que han passat sis anys.
I vostés sempre voten que no.

I sempre vosté ha tornat ara a la vella estratègia del conseller d'Obres Públiques.
És a dir, que és l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.
Ací cada vegada que demanem alguna cosa, és a dir, apareix el tap en què s'ha convertit l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana per a no aprovar el pla del litoral,
per a no aprovar el pla de l'Horta, per a no aprovar els plans de les àrees metropolitanes de Castelló, Elx, la Vega Baja, per aprovar ningun pla d'acció territorial.
Eixa és l'excusa que vostés s'han trobat per a, cada volta que se demana el compliment, sis anys després d'aprovar eixos plans, sobretot alguns tan importants com el del litoral i de l'horta, perquè mentres no s'aproven seguix degradant-se el nostre litoral i seguix desapareixent la nostra
horta, cada volta que jo he demanat l'aprovació d'eixos plans, com hui demane el de ports i el de costes, se m'ha dit, és que ara està l'estratègia territorial i estos PAT han d'estar dins del que l'estratègia territorial d'alguna manera marque.
Sempre se m'ha dit el mateix.

Per tant, l'estratègia territorial que vorem què es deia, vorem quan s'aprova, voren al final què és el que passa amb eixa estratègia, el que s'ha convertit és un tap per a paralitzar el desenvolupament de tot el que marcava com a
obligatori la llei d'ordenació del territori.

I eixa és la vertadera realitat.
I passa en el pla del litoral, en el pla de l'Horta, passa en el pla de la costa, passa en el pla de ports, passa en el pla de
la Vega Baixa, del (inintel·ligible) .
.
.
, el PATEMAE, en el Patecas, passa en tot, és que passa en tot.
És que vostés no complixen res pel que fa a planificació, no únicament ja territorial, sinó planificació de les costes i dels ports.
Vostés no complixen res.
I ja fa un any s'inventaren allò de l'estratègia territorial.
I bé, i ahí estem, esperant a vore això de l'estratègia territorial en què acaba.
Perquè això si hi ha un altre debat ho mirarem a fons, allò de l'estratègia territorial, però, de veritat, s'ha convertit en un tap, eixa estratègia territorial, perquè ja fa tres anys que se m'està dient, «no, és que el pla del litoral mentres l'estratègia territorial no», «no, és que el pla de l'Horta»; ara se me diu «no, és que el pla de costes; no, és que el pla de ports».
Bé, però ací què passa?
Ací hi ha una llei que està per damunt d'una estratègia, que és la LOT.
I, per tant, segons la LOT, eixos plans d'acció territorial han d'aprovar-se.
Havien d'haver-se aprovat des de 2004.
Han passat sis anys i no s'han aprovat.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
i la LOT està per damunt de qualsevol estratègia d'eixes que s'inventa el Consell i que a més no complixen el que han de complir respecte d'informació pública, respecte a.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes, vaja concloent, per favor.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
contractes i (inintel·ligible) .
.
.
implicats, etcètera, etcètera.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Sí, senyor Mundo, té la paraula.

El senyor Mundo Alberto:

Bé, jo crec que quan li he parlat -gràcies, senyor president-, quan li he parlat, senyor Signes, li he parlat del punt que mos ocupava.
Ahí he fet una referència a l'anterior perquè indubtablement estaven els dos d'alguna forma vinculats.
No hi ha inversions, indubtablement si parlem d'un PIE, un PIE d'inversions que hi han hagut contemplats en aquella contestació que vosté dia anteriorment, al principi, que se li va fer a una pregunta que va fer el
senyor Godoy, que va fer una pregunta sobre el pla sectorial de ports de la
comunitat i de costes, sobre les inversions ahí realitzades, i dia que estava avançat i que eixes actuacions s'havien inclòs en el que era el PIE 2004-2010.

Allò de l'estratègia, sí, recorreguem a un tema que és l'estratègia, perquè indubtablement l'estratègia marca moltes, moltes actuacions que estan totes elles entrelligades.
No és el mateix una actuació a un port si no ve definida també la infraestructura d'accés al port o dels parcs logístics que puguen tindre en una zona o en una altra, ha de tindre tot lligat de
cara que les coses no poden ser puntuals en un lloc sense tindre el recurs
corresponent al costat.

El document de l'estratègia.
Jo crec que el document de l'estratègia el deu conéixer vosté perquè s'ha presentat, està en la web de la mateixa conselleria, i ja s'ha presentat en molts llocs de la Comunitat Valenciana, i que me consta que hi
ha ja molts ajuntaments, molta gent, que ha començat a entrar al lloc on ha de (inintel·ligible) .
.
.
fins al mes juliol -li ho he dit anteriorment-, per a recollir informació o propostes que puguen hi haure, i fer eixe debat que, segons les previsions
quan s'ha apuntat que durant este any se prevenia que durant enguany poguérem tindre establit el document final d'aquest.

Per tant, jo crec que l'estratègia que marca una sèrie de metes, una sèrie de propostes és una ferramenta important, no tan sols per això que estem parlant ara, sinó per a altres coses, i no anem a discutir l'estratègia en este moment, sinó que parlem d'un punt dedicat a ports i costes.
Però, indubtablement, moltes actuacions de ports i costes estan lligades directament
amb altres activitats a la vora de la costa, o en connexions o en altres
activitats que puguen n'hi haure o altres inversions que puguen n'hi haure, infraestructures i altres coses.

Indubtablement també hauríem de parlar del tema de costes.
Vosté m'ha fet abans una xicoteta al·lusió, velada, al tema del que són autoritzacions de costes, que hi ha ahí competències compartides Generalitat i estat, que crec que si tot ho tinguera la
mateixa administració molts dels problemes que en este moment han sortit no hagueren sortit, i s'haguera donat solució a eixos problemes; perquè està molt clar, està molt clar que s'han buscat problemes al lloc que on no n'hi havia anteriorment.

Per tant, jo crec que les actuacions de costes que s'han fet i les actuacions en ports han estat totes consensuades, han estat totes
discutides en allò que representa la gent afectada a estos, i que, indubtablement, tot el que s'ha fet en este moment en ports i costes s'ha fet d'una forma raonada.
I en este moment tenim dos documents, l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana i la llei de ports, importants en
redacció, que és el que hem contestat sempre d'este grup parlamentari en les seues contestacions que han fet, cada any en les
mateixes seues propostes, fetes, com ve sent habitual, d'una forma rutinària cada vegada que vénen vostés les propostes a l'estat de la nostra comunitat.

Per tant, senyor president, amb això acabe.
Nosaltres pensem que eixos són els motius pels quals nosaltres anem a rebutjar la seua proposta de PNL.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Conclòs el debat, anem a passar a la votació.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.
Per 7 vots a favor i 8 en contra queda
rebutjada la proposició no de llei.

Senyories, abans d'alçar la sessió, agrair-los a tots la seua compareixença este matí en esta comissió i la seua col·laboració.

Res més i moltes gràcies.

S'alça la sessió.

(S'alça la sessió a les 12 hores i 58 minuts)