Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text22 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text21 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text25 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
font-variantsmall-caps;
color:#272526;
}
.para0 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 23 de juny de 2010.
Comença la reunió a les 11 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor David Francisco Serra Cervera.
Reunió número 8.

Proposició no de llei sobre la reforma del sistema de recursos propis de la Unió Europea, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 53.
739, BOC número 226)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Comisión de Asuntos Europeos.

Y, si les parece, antes de comenzar, hay una propuesta de alteración del orden del día, por parte del Grupo Socialista, en la cual el punto 2 pasaría a sustanciarse en último lugar.
Por lo tanto, si nadie objeta nada, entendemos que se aprueba por
todos los miembros de la comisión.
Por lo tanto, voy a pasar la palabra a la secretaria para que vea si hay quórum, y comenzamos la sesión de la misma.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señora secretaria.

Vamos a ver, el primer punto es: lectura y aprobación del acta de la reunión anterior, que la tienen todos ustedes en las carpetas.
Si no hay ninguna
objeción por parte de nadie, queda aprobada por unanimidad.
Perfecto.

El senyor president:

Y vamos a pasar a sustanciar el punto número 3 del orden del día, que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la reforma del sistema de recursos propios de la Unión Europea, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Para el turno de defensa, tiene la palabra, en este caso, la portavoz del Grupo
Parlamentario Popular, señora Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señorías, ésta es una proposición no de ley que yo creo que simplemente con leerla, pues, evidentemente, será entendida y yo creo que respaldada por todos los grupos, porque es un tema que
es verdaderamente importante no sólo para nuestra comunidad, sino también para toda España.
Pero, de cualquier modo, voy a pasar a esgrimir un poco los argumentos.

Desde luego, desde siempre, las políticas de cohesión económica y social comunitarias, desde un punto de vista territorial, tienen y han
tenido el objetivo de garantizar un harmónico desarrollo de todas las regiones y lograr que los ciudadanos de la unión, todos independientemente del país o la región en la que vivan, puedan aprovechar las potencias que le ofrece la unión.

Desde la creación de las instituciones comunitarias, se ha venido impulsando siempre el
desarrollo económico social y cultural de los estados miembros que conforman este espacio de
corporación interregional, aplicando unos criterios de convergencia para evitar y, desde
luego, en su caso, poder corregir los desequilibrios que existieran.

La promoción de la cohesión territorial debe formar parte del esfuerzo que se requiere en todo momento
para que todo el territorio europeo tenga la oportunidad de contribuir al
programa de crecimiento y empleo, un programa que yo creo que en estos momentos
en nuestro país tiene especial importancia.

Las herramientas utilizadas por la Unión Europea deben garantizar la cohesión económica y social, y para ello, pues, como bien es sabido por todos los que estamos
en esta comisión, existen los fondos estructurales y el fondo de cohesión.

En los últimos años, y debido también.
.
.
, y yo creo que en estos momentos recobra especial interés, en un día como el de hoy en el que se está dando balance de lo que ha sido esta presidencia española de la Unión Europea, pues recobra el debate que se ha producido últimamente con motivo de la aplicación del nuevo Tratado de Lisboa de la posibilidad y de la necesidad de hacer una
reforma presupuestaria y una reforma de las bases en las que se deben de basar.
.
.
, soy un poco reiterativa,
(rient) pero son las bases en las que se deben de basar estos fondos estructurales y de
cohesión y el papel fundamental que deben de seguir jugando en todo momento.

Nuestra región, como también todo el mundo sabe, pasó de ser objetivo 1 a ser objetivo de competitividad, encontrándose en este momento en esa fase que se conoce como facing in, una fase en la que, de hecho, en lo que ha sido consciente es, concretamente,
en la Dirección General de Economía, que es la que recibe los fondos estructurales, responsable de la gestión de estos fondos, y que, desde luego, debido a este cambio, que se basaba en el
mayor desarrollo de nuestra región, pues ha visto como su dotación financiera para el desarrollo de programas operativos descendió en un 60% desde el anterior programa.
Me estoy refiriendo, el cambio con relación a la programación 2000-2006, en el que la región valenciana, nuestra comunidad, era objetivo 1 y, al dejar de serlo, en el
actual periodo 2007-2013, pasó a convertirse en objetivo de competitividad y empleo, y los fondos descendieron
en un 60%.

Aquí tendríamos, quizá, que añadir que tampoco para España se realizó la mejor negociación, ni creemos que en estos momentos éstos sean los criterios más adecuados para España, pero eso sigue exactamente igual y lo que viene a avalar es la necesidad de
los cambios estructurales.

Pues bien, con relación a nuestra comunidad, el cambio en el contexto socioeconómico acontecido en los últimos años, yo creo que la situación de España, desde el año 2006, no es la misma que era con anterioridad.
Y, además, los nuevos retos a los que se enfrenta la Europa del 2020, la famosa
Estrategia 2020, que hubiera sido un momento fantástico en esta presidencia haberlo abordado y tener la oportunidad España de sentar unas claras bases, pues en ellas se apuesta por un crecimiento
inteligente, sostenible e integrador, creemos que siguen haciendo.
.
.
, necesarias e imprescindible potenciar esa política de cohesión, como así lo reclama la propia agenda renovada de Lisboa.

Como región de competitividad y empleo, debemos apostar, por tanto, por una comunidad
competitiva, como lo es la nuestra, una comunidad realmente competitiva, dotada
de capital físico y tecnológico; un mayor refuerzo en la productividad de las empresas, en la diversificación hacia actividades de mayor contenido tecnológico, la inversión e innovación y economía del conocimiento y por el capital humano y generación de empleo estable y de calidad, algo que si siempre requiere una importancia,
pues yo creo que en estos momentos, también; además, hacerlo siempre desde la perspectiva de género y facilitando esa integración social y territorial.

Pues bien, la Comunidad Valenciana, como ya he dicho, sigue abogando y luchando
por esa política de cohesión, que sería útil, además, una reforma en las perspectivas financieras encaminadas a fomentar la
competitividad y el capital humano, eso nos daría no sólo a nuestra región, sino a todas las regiones competitivas, una mayor posibilidad de seguir
avanzando.
Y, por lo tanto, desde luego, creemos que debemos de estar
totalmente a favor de la propuesta de reforma basada en el criterio de
distribución de recursos propios de la Unión Europea, que hasta ahora estaban basados en los puntos tradicionales, en la
renta interior bruta e IVA, incorporando nuevas perspectivas, como pueden ser
las perspectivas del ámbito tecnológico y las del mercado de trabajo.

Lo que realmente les pedimos en esta proposición no de ley, que creo que es un poco lógica, y que estaríamos encantados no por nosotros, no por el Grupo Popular, sino por todos los
valencianos, por su interés, que todos ustedes apoyaran, pues lo que les pedimos es que apuesten por los
sectores productivos de nuestra comunidad, unos sectores que son verdaderamente
competitivos.

Nuestro presidente, el presidente de La Generalitat, ya apostó, y fue a Bruselas precisamente en abril de este año, para adquirir el compromiso de la Comisión Europea para modificar el sistema de gestión de fondos estructurales, con el objetivo de contemplar una mayor flexibilidad
para aprovechar al máximo los fondos estructurales.
.
.

Creemos que nuestra comunidad lo ha sido siempre, y en estos momentos lo es, es
un ejemplo en Europa de saber aprovechar los fondos europeos.
Y no lo decimos
nosotros, lo dicen los resultados que se han obtenido, porque todos estos
sectores productivos, la sociedad valenciana ha presentado más proyectos que.
.
.
, bueno, ésta es una de las comunidades, o regiones de Europa, que más proyectos ha presentado, y eso se debe, desde luego, al esfuerzo de los
ciudadanos de la comunidad y a los diferentes sectores productivos, sectores
que nosotros les pedimos que sigan apoyando.
Creemos que estos fondos europeos,
y esta reforma que estamos aquí solicitando, es fundamental para el futuro de nuestro territorio.

Yo quiero también aprovechar para comentarles que esta apuesta por los sectores productivos,
nuestro presidente ya la ha hecho, a través del plan Camps, un plan que ha apostado directamente por el impulso de la
economía valenciana, dotando con 1.
500 millones de euros, y cuyas líneas se vieron reforzadas y ampliadas con el plan Confianza, que contempla 2.
500
millones para potenciar el empleo, la financiación empresarial y el apoyo a los sectores productivos y la inversión productiva en los municipios.
En fin, lo que les estamos pidiendo que apoyen a
nivel europeo no es más que coherente con la política de apoyo que se está realizando en nuestra comunidad.

Y sí quería también decirle que nuestra propuesta, y en este contexto.
.
.
, pues les decíamos que acuerdan instar al Gobierno de España, en el marco de la presidencia española de la Unión Europea, a promover desde las instancias europeas que se adopten las
siguientes reformas que ahora mismo les comentaremos.
Quizá, en este momento, desde luego, ya no es el momento de aprovechar la presidencia
española de la Unión Europea para ello.
Eso se tenía que haber hecho con anterioridad.
Sí que tengo que decirles que esta presidencia española, que estoy segura que ustedes van a calificar de otro modo, pero que, desde
luego, encontramos decepcionante, ha perdido una gran oportunidad para España, que ha sido la de poder negociar ese marco presupuestario.
Un marco
presupuestario en el que, desde luego, España tenía una ocasión única de poder primar los intereses y, desde luego, la Comunidad Valenciana, como
región española que es, también hubiera salido beneficiada.

De cualquier modo, en estos momentos, lo que sí les podemos pedir es que aprueben esta proposición y que trasmitan al gobierno español, que quizá ya no, después de haber perdido esta situación histórica, pues, desde luego, deben de seguir luchado, si cabe, todavía más, y no deben de dejar la posibilidad de defender las bases y los cambios que
debe de llevar esta política presupuestaria, y que creemos que no son otros que: reformar las
perspectivas financieras de la Unión Europea, orientando el gasto público a la innovación, a potenciar el capital humano y a mejorar la competitividad.
Creemos, además, que se debe reformar el actual criterio de distribución del sistema de recursos propios de la Unión Europea, incorporando otros indicadores de reparto, como pueden ser el mercado
laboral o la brecha tecnológica, para dar más fiabilidad al grado de cohesión existente entre los estados miembros y las diferentes regiones europeas.

Señorías, creo que todos ustedes.
.
.
sería estupendo que pudieran apoyar esta proposición, porque, como le decía, yo creo que está basada en algo que es práctico, realmente estamos hablando de una proposición proposición que fundamentalmente tiene una base técnica importante y que lo que hace en todo momento es defender los intereses de
la comunidad.

Y, por tanto, les pediría su apoyo, creo que es un momento importante para apoyar esta situación.
Y ya que hemos perdido, como les decía, la ocasión -o ha perdido España, en estos momentos de la presidencia europea- de negociar esa reforma presupuestaria, pues, por lo menos, sigamos pidiendo
todos con exigencia que nuestra región pueda tener unas bases de reparto que le beneficien, porque, en definitiva, es
un beneficio para los intereses valencianos.

Y.
.
.
bueno, muchas gracias.
Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo.

No habiendo presentado ninguna enmienda a la proposición, de menor a menor, los grupos parlamentario fijarán posición respecto a la misma.

El portavoz del Grupo Compromís, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el nostre grup ha llegit amb atenció la proposició no de llei del grup majoritari, del Grup Parlamentari Popular, que dóna suport a un govern, al govern de la Generalitat valenciana.
I el primer que
ens sorprén és la poca competitivitat que té esta proposició no de llei.
És poc competitiva, perquè la presidència espanyola de la Unió Europea finalitza este mes.

Aleshores, entre que l'eficàcia dels serveis del nostre govern envien la carta i arriba a la presidència espanyola, haurà passat esta magnífica oportunitat de plantejar el que ací ens assenyala el Grup Popular.
És poc competitiva esta PNL.
I indica un poc la situació en què ens trobem com a poble, un poble que sempre arribe tard a tot, i aixina ens va.

Mire vosté, si en estos moments l'Europa dels vint-i-set fóra l'Europa dels quinze, nosaltres, com a regió europea, podríem ser mereixedors de l'objectiu econòmic número 1.
Vol dir això que el nostre límit de renda estaria per davall del 75% que es contempla en estos fons.
Per què?
Perquè el fracàs de les polítiques econòmiques al nostre país, al País Valencià, és palmari.
Ací s'ha bolcat per un model econòmic fracassat, amb peus de fang, incentivant la poca capacitat productiva, la
baixa qualificació, construcció desordenada en el territori, que crea, efectivament, un viratge de mà d'obra extensiva, però no s'ha treballat amb el que ací s'assenyala.
I, en eixe sentit, nosaltres estem mal preparats per a afrontar els
reptes del futur.

El model econòmic del president Camps és un fracàs, fins al punt que ens han.
.
.
, i estem mal preparats per a afrontar els reptes
del futur, molt mal preparats.
I jo recomanaria al Grup Popular i al govern de
La Generalitat que baixaren de la figuera i s'adonaren de la gravíssima realitat que patim al nostre país.
I d'alguna manera vosté ho ha donat a entendre ací en esta proposta de resolució.

Perquè, clar, demanar que com a criteris perquè els fons europeus tinguen com a referent no únicament la renda nacional bruta.
.
.
Que -torne a dir- estem en una situació.
.
.
, per davall de la mitjana europea, evidentment, estem per davall de la
mitjana espanyola, estem molt per davall de la mitjana espanyola.
.
.
A nivell
europeu, el nostre és un fracàs absolut, però mos compensa el fet que estiga Bulgària, Romania, Eslovàquia, no diré Txèquia, que Txèquia ja mos ha avançat.
I això mos dóna una certa situació.
.
.
, en la cua, però no els últims, com estem quasi a nivell espanyol.

I en eixe sentit, que vosté demane que en eixos fons es tinga en compte no la renda nacional bruta, sinó l'índex de desocupació, és un reconeixement al seu model econòmic, que ha provocat que el 23% dels valencians i valencianes estiguen en una
situació de desocupació.
És un reconeixement del fracàs de les seues polítiques.
I és un reconeixement que el nivell d'atur, que fins i tot és superior ací que en alguns països que tenen una renda inferior a la nostra a nivell de la Unió Europea, ací és més gran.
Per què?
Per l'error del sistema econòmic, de planificació econòmica i de polítiques actives d'ocupació que vostés han desenvolupat.
És el reconeixement d'un fracàs.

I després parla ací.
.
.
la bretxa tecnològica.
Efectivament, si és que estem els últims, el pelotó dels torpes.
Ací s'ha incentivat molt la burrera, la fira, la fireta, però no s'ha incentivat de forma lleial amb els instituts tecnològics, que se va muntar en una determinada ocasió.
.
.
Se'ls ha deixat morir.
I no s'ha cooperat amb les universitats per a eixa transferència tecnològica tan necessària.
És que tots els números que pugam vore quant a nivell de desenvolupament tecnològic, són, efectivament, negatius.
Només cal vore una dada.
El fracàs escolar dels nostres joves, ara que ha finalitzat el curs obligatori de quart
de l'ESO, és notabilíssim.
El 40% dels joves que haurien d'acabar l'ensenyament obligatori no l'acaben.

Per tant, estem davant un error sistèmic, un error d'un govern, que dura ja massa temps, amb unes polítiques equivocades.
I ara, com a solució, se'ns planteja una proposta de resolució que arriba tard, que no és innovadora i que ve a manifestar, efectivament, els errors del nostre sistema
productiu.
La veritat és que s'han lluït vostés.

Jo ja sé que la presidència espanyola de la Unió Europea no ha trobat eixa trobada interplanetària que mos va prometre la senyora Pajín, eixe encontre entre dos móns i que anava a ser una conjunció galàctica i que anava a arreglar tots els mals del món.
No ha estat possible.
I, finalment, la presidència espanyola de la Unió Europea ha passat sense pena ni glòria, més bé sense glòria i amb molta pena, perquè han segut uns sis mesos perduts per a redreçar el que seria una falta de lideratge en el que és la Unió Europea.
Però, clar, quin lideratge va a fer el senyor Zapatero, si cada vegada va més a la deriva quant a la seua mateixa gestió en l'àmbit intern espanyol?

Per tant, què vol que li diga?
Sí, el que plantegen està bé, però ho plantegen tard, mal, a destemps i suposa un reconeixement del fracàs de les seues polítiques.

En eixe sentit, com que des del nostre punt de vista el que vostés plantegen ací és demanar allò que no fan com a govern -què vol que li diga?
-, l'interprete com a un reconeixement del que vostés no estan fent, senyora Iranzo, de mancances del seu govern, de la falta de
lideratge per a superar la desocupació que ací és enorme, molt més superior que a Espanya.

I, efectivament, la bretxa tecnològica, nosaltres estem molt per darrere en investigació, en R+D+I, en coneixement, en la societat en què anem.
.
.
Per tant, estem mal situats.

Però si vostés continuen dalt la figuera sense diagnosticar bé la situació, sense entendre que mos hem de posar les piles i que cal buscar un nou model
productiu que ens done garanties de cara al futur, poca cosa tenim de fer.

Plantegen esta situació?
La plantejarem.
I ja li dic que li presentaré una pregunta perquè el conseller de torn mos diga què ha fet amb esta proposició no de llei que ací s'aprovarà, i aixina mos podrem riure tots un poquet d'ací uns quants mesos.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Farà resposta conjunta.
Molt bé.

La senyora Salvador, en nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, dir-li a la senyora Iranzo que, afortunadament, la Comunitat
Valenciana ha superat ser objectiu 1 en l'àmbit de la Unió Europea i que estem en la fase de competitivitat i ocupació, en facing in, que pensem que haurà segut també gràcies als fons europeus que hem deixat de ser objetivo 1.

Dir-li que vostés emmarquen aquesta proposició no de llei en l'àmbit de reivindicar a Zapatero, una vegada més, que és l'únic que fan en esta comissió.
.
.
Menys mal que el Govern d'Espanya ostenta -bé, li queden pocs dies- el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, perquè si no, vostés no hagueren presentat ninguna iniciativa en aquesta comissió.

Bé, una vegada més demanar a Zapatero, arriben tard i mal, perquè si esta era la prioritat, tan prioritària per al Grup Popular, doncs l'hagueren tinguda de presentar quan va començar.
.
.
o abans inclús que començara el semestre de presidència espanyola, quan el seu partit polític en el Congrés dels diputats estava negociant amb el meu partit polític, el Grup Parlamentari Socialista i el Grup Parlamentari Popular al Congrés dels Diputats, l'agenda i les prioritats del semestre de presidència espanyola.
La lleialtat institucional que vostés no tenen en esta autonomia, doncs, en esta ocasió sí la va tindre el seu grup en el Congrés i no es va fer referència a aquesta qüestió.

Dit açò, com deia, una vegada més, una proposta partidista, quan vostés no se deuen haver llegit ni l'Estatut d'autonomia i no saben quines són les competències que té aquesta autonomia en les relacions amb la Unió Europea, perquè en són moltes.
I són moltes les coses que vostés, en lloc de demanar-li-les a Zapatero, que crec que no és este el lloc on s'ha de demanar a Zapatero, sinó podrien demanar-li-les al seu president, al senyor Camps, al Consell, que
assumisquen eixes competències que les relacions amb Europa li reconeix l'Estatut d'autonomia.
I aleshores, sí estaríem en el marc competencial on podríem debatre i on podríem decidir allò que seria millor desenvolupar per part de la Comunitat Valenciana en l'àmbit de la Unió Europea.

Seré molt breu, perquè, com vosté sap, la negociació del marc de finançament 2014-2018 el fa el Govern d'Espanya, no especialment en el marc del semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, el negocia el Govern d'Espanya abans, durant i després del semestre de presidència espanyola.

Per tant, inclús tècnicament aquesta proposició no de llei està mal redactada, l'hagueren poguda inclús fer un poc millor.
Tant que parla vosté del caràcter tècnic i del rigor tècnic.
No hi ha rigor tècnic en aquesta PNL, perquè hagueren pogut llevar eixa coletilla de semestre de presidència i demanar al Govern d'Espanya directament, perquè està entre les competències del Govern d'Espanya negociar tant el pressupost en la comissió com el nou marc de finançament 2014-2018, més enllà del semestre de presidència espanyola de la Unió Europea.

Al Govern d'Espanya li correspon, com li ha correspost, de manera excepcional en el mes d'abril.
.
.
I no me venga la foto del senyor Camps, que, com no volia quedar-se ací, se'n va anar a Brussel·les a fer-se una foto en un pasillo per a vendre que havia renegociat els fons estructurals.
Perquè vostés saben perfectament que ho va negociar prèviament el Govern d'Espanya, com tots els governs, davant la situació de crisi excepcional, que van tindre de renegociar el conveni de fons
estructurals i es va aprovar en l'àmbit del Parlament Europeu.
I ho van negociar els nostres cossos diplomàtics prèviament i no el senyor Camps.
Però a vostés els va vindre bé aquella foto i van vendre el que van voler, com sempre, en aquesta autonomia.
Però a nosaltres no ens enganyen i als ciutadans tampoc.

Dit açò, de la mateixa manera que el Govern d'Espanya va reaccionar davant la conjuntura de crisi, al igual que la resta de
governs de la Unió Europea, per renegociar els fons estructurals i el conveni que els regula,
actualment també està negociant i està implicat en la fixació dels nous criteris de finançament europeu, els més adients, no només per a Espanya i les seues regions, sinó per a tots els estats membres de la Unió Europea.

En eixe sentit, dir-li que és evident -i vostés ho saben- que hi ha una replantejament global a Europa de quins han de ser els criteris
que han de fixar el pressupost europeu, el pressupost en la comissió europea.
Hi ha un replantejament dels criteris del marc financer 2014-2018 al
voltant d'una sèrie de criteris que, evidentment, són prioritaris i han estat prioritaris en el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, com són els objectius de competitivitat, d'ocupació, d'innovació, de noves tecnologies.
I sobretot, també de llançar i de fixar i de marcar la
impronta en el semestre de presidència espanyola europea dels criteris de la llei d'economia sostenible, encara que com el seu president, el senyor Camps, pensa que
el model productiu d'aquesta comunitat és perfecte i no cal que es modifique, doncs ahí ens quedem.
Mentre Europa avança, nosaltres ens quedem estancant en este model tan perfecte.

El que han de fer ací, senyora Iranzo, és presentar propostes en el marc de les competències que l'Estatut d'autonomia conferix a aquesta comunitat autònoma.
Propostes que es puguen portar a terme després el Consell, que per això estem ací, i no per a estar constantment demanant a Zapatero, que també ho podem fer si vostés volen, però de tant en tant debatem alguna cosa que estiga en el marc competencial d'aquesta autonomia.

La seua proposta ni és raonable ni té el més mínim rigor ni tècnic ni polític.
I, evidentment, que el nostre grup no la recolzarà.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per a rèpliques, té la paraula la senyora Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Bueno, en primer lugar, le quería decir al síndic del Grupo Compromís que -y esto aprovecho decírselo también a la señora Salvador-, que esta región, esta comunidad, siempre ha sido competitiva, porque tiene un sector
competitivo.
E iba fantásticamente hasta que, casualmente, mire usted, llegó el señor Zapatero al poder, llegó el señor Zapatero al gobierno de la nación.
Mire usted, es una casualidad, pero España va fatal y coincide plenamente que nuestra competitividad y nuestros.
.
.
han
surgido a raíz de ello.

Quiero decirle también a usted, señor Morera, que en esto de la construcción desordenada del territorio, esa defensa que han hecho ustedes en Europa, yo
les pediría, por favor, que dejaran ya de hacerlo.
Y lo mismo le digo al Grupo Socialista.
Porque yo creo que el hecho de defender en Europa que nuestra comunidad, que
tiene un porcentaje altísimo de costa y de paisaje abierto sin construcción, ustedes han conseguido transformar y hacer creer en Europa que era un
problema gordo.
Y eso le ha costado muchos problemas a nuestra comunidad.

Entonces, por el bien de todos los valencianos, les pido, por favor, que ya
dejen de hablar de eso, porque creo que ha quedado claro en muchas instancias
que es un verdadero problema para todos ustedes.

También comentaba usted lo de los grandes eventos y lo de.
.
.
-seguro que lo va a decir la señora Salvador.
Pues mire, por ejemplo, le voy a decir ventajas que yo creo
importantes.
Ofrecen una ventana de la comunidad al mundo, que, desde luego,
contribuye a generar riqueza y puestos de trabajar y a atraer inversiones; a
atraer inversiones siempre que políticas erráticas del señor Zapatero, como la que ha hecho, por ejemplo, con la energía fotovoltaica, no creen desconfianza.
Porque el señor Camps se está dedicando a atraer inversiones extranjeras a nuestra comunidad, y tengo que
decir que en el período de gobierno del presidente Camps ha aumentado la inversión extranjera en un 60%.
Luego, creo que sus.
.
.
Pero tengo que decirles que.
.
.
y
les pedimos que la política del señor Zapatero no cree la desconfianza que ha generado, por ejemplo, el error que
se ha cometido con la políticas de las energías fotovoltaicas.

Quiero decirles también que si, por ejemplo, hablamos de puestos de trabajo, mire, el gran premio de fórmula 1 -por la cercanía lo digo, que se va a producir este fin de semana, y al que ustedes califican
como grandes eventos- genera un impacto económico de alrededor de 200 millones de euros y permite la creación de unos 5.
000 puestos de trabajo directos e indirectos.
Yo creo que eso es
verdaderamente importante.

Y decirle también que más de 275.
000 empleos, más de 63 millones de visitantes y más de 9.
300 millones, yo creo que es un balance verdaderamente importante con
relación a esos grandes eventos que ustedes dicen que es tirar el dinero en nuestra
comunidad en los últimos años.
Creo que generar riqueza y generar puestos de trabajo es lo que
verdaderamente requiere nuestra comunidad.

Y con relación al rigor técnico que usted decía, yo le voy a pedir que tengan ustedes un poco de rigor político y, desde luego, aprueben esto, porque ustedes saben igual que yo que la
negociación del gobierno español con la Unión Europea ha sido terrible, que siempre lo ha sido así y que por eso perdimos muchos más fondos de los que nos correspondían por el cambio de situación.

Pero es que, además, tengo que decirles, y lo vuelvo a insistir, es que hemos perdido una
oportunidad histórica en esta presidencia española de la Unión Europea de hacer dos reformas importantísimas para España y también para la comunidad: una, la reforma agrícola, en la que debían primarse los intereses españoles y los de esta comunidad también, que son muchos; y la reforma presupuestaria.

Por lo tanto, les pido que por lo menos tengan el rigor político.
.
.
Si ustedes consideran que técnicamente no está, tengan ustedes ahora el rigor político de apoyar como se merecen los valencianos.
Y esto especialmente va dirigido
a eso.

Y quiero además también decir que si hablamos de trabajo, pues mire usted, ya le he dicho que a mí me parece que el señor Zapatero ha llevado a España a la situación más terrible de la historia.
Y no lo digo yo, lo dice absolutamente todo el mundo.
Y además, además, lo que es verdaderamente duro, lo dice la Unión Europea.
Y por eso en estos momentos estamos bajo su protectorado.

Y ¿sabe usted por qué estamos bajo su protectorado?
(Veus) Claro que estamos bajo su protectorado.
Todas las medidas que ha tomado.
.
.
Ustedes se reirán, pero es verdad.
(Veus) ¿Quiere que le diga una cosa más?
Zapatero dirige.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.
Senyora Iranzo.
.
.

La senyora Iranzo Martín:

.
.
.
el gobierno despilfarrador tremendo.
.
.

El senyor president:

.
.
.
senyora Iranzo, vinga.

La senyora Iranzo Martín:

.
.
.
que no ha sido consciente de la crisis.
.
.

El senyor president:

Ha sobrepasado el tiempo que tiene atribuido.

La senyora Iranzo Martín:

.
.
.
y que nos ha conducido a bajar la economía española.

Muchas gracias.
Y con esto es suficiente.
(Rient)

El senyor president:

Senyor Morera, té, per a contestar a la rèplica, té cinc minuts.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

S'han dit tants despropòsit que no sé ni per on començar, (rient) però, bé.

Mire, per començar, efectivament, les negociacions de la Unió Europea per part del govern espanyol sempre han segut perjudicials per als
interessos valencians.
Sempre, sempre.
Des de la incorporació, que se mos va aplicar un període transitori per a la nostra taronja en l'any 1986, i va ser catastròfic per a la nostra agricultura; com els acords que ha fet el govern d'Aznar, per exemple, amb la Xina, que suposava la venda de.
.
.
-el govern d'Aznar, no; dins la Unió Europea-, però que el govern espanyol va supeditar tot el sector tèxtil, bàsicament català, i molt especialment valencià, a la venda d'avions Airbus.
Vostés no van dir res, vostés van callar, perquè vostés són un partit subordinat i depenent del que diguen a Madrid.
I aixina ens ha anat
amb les caixes d'estalvi.

Per tant, efectivament, la majoria d'acords que se fan en clau d'estat en el consell de ministres de la Unió Europea han perjudicat els interessos estratègics del poble valencià.
Sempre.
Però la diferència és que quan vostés tenien de defensar.
.
.
, perquè governaven els seus a Madrid, vostés no ho van fer.
Si vam arribar a la situació que el corredor mediterrani, com a infraestructura prioritària de la Unió Europea, vostés, tenint la comissària europea de transports, la senyora De Palacio, no la van defensar.
I vostés van callar, perquè vostés estan al que obligue i decidisca Madrid.
Vostés són un partit depenent i sucursalista.

Per tant, ara poden criticar o poden plantejar algunes coses perquè a Madrid governa Zapatero.
I, efectivament, la diferència entre vostés i mosatros és que mosatros reivindicarem sempre sense dependències mane qui mane a Madrid.
Això no ho poden fer vostés.
I vosté és d'una comarca i d'una zona vitivinícola.
Els acord que s'han fet per l'agricultura, especialment vitivinícola, els acord que s'han fet en el marc de la Unió Europea han sigut perjudicials per al seu poble i per al sector vitivinícola del Mediterrani.

Mos dóna una gran.
.
.
mos assenyala com a una gran fortalesa.
.
.
Perquè, escolte, si nosaltres hem sigut capaços de mobilitzar a 40.
000 ciutadans d'este territori, d'este país, d'esta regió europea, que presenten queixes davant la Comissió Europea pel caòtic urbanisme que vostés han plantejat, escolte, mos atorga vosté una força molt gran que no ha estat el nostre objectiu.
Han sigut ciutadans que han anat
a la Unió Europea i han reclamat.

I jo no sé si vosté sap, perquè l'altre dia ho va reconéixer el conseller Juan Cotino, que hi ha un procediment d'infracció contra Espanya per este urbanisme desaforat i irresponsable.
I construcció ha d'haver-ne -i tant que ha d'haver construcció!
-, però ordenada i sense vulnerar les disposicions de la Unió Europea, com han fet vostés.
És que vostés són un govern que no entén que estem en un marc de dret, i dins d'eixe marc de dret, les directives i reglaments de la Unió Europea són ja en l'ordenament intern espanyol i valencià.
I vostés tenen un procediment d'infracció.

El senyor president:

Señor Marí, por favor, le llamo.
.
.

El senyor Morera Català:

Aleshores, no sé què mos diu vosté.

Després, tota eixa afirmació que mos ha fet de los grandes eventos.
.
.
Ningú ha parlat de grandes eventos.
He parlat de firetes, que mos costen molts diners, però no sabem la rendibilitat ni econòmica ni social.
En l'argumentari del Partit Popular, no sé què ha dit de quants llocs de treball, contradient-se amb el que diu el senyor
Gerardo Camps, que crec que és conseller del govern de La Generalitat, que crec que és l'únic sensat.
És l'únic que s'ha apartat i no ha dit res, ha desaparegut ara en el tema de la fusió de caixes o, més bé, del robatori i la traïció que hem patit en matèria de caixes d'estalvi.

I el senyor Gerardo Camps va dir una cosa molt clara.
De la mateixa manera que
mos posàvem medalles quan l'economia anava bé, ara també són responsables del caos del seu govern.
Perquè si no, el govern valencià per a què està?
Per a què volem un govern?
Si tot depén de Madrid o de Brussel·les, per a què volem un govern?
És que vosté està fent un discurs centralista total.

Vostés tenen una responsabilitat en les polítiques actives d'ocupació, vostés tenen responsabilitat en la planificació econòmica i vostés són responsables del 23% d'atur, més de mig milió de valencians i valencianes.

Per tant, jo li dic: vull que prospere esta iniciativa com a exemple del nivell
parlamentari d'estes Corts Valencianes, perquè tinc ganes de preguntar-li al govern valencià què ha fet amb l'aplicació d'esta resolució que ara anem a aprovar.
Quan s'envie això al responsable del govern espanyol, al qui siga -perquè no sé si hi haurà remodelació perquè el govern central realment va com va-, però al qui siga, i arribe la carta demanant esta proposta de resolució
(rient), quan el senyor Zapatero no serà president de la Unió Europea, president de la presidència, el responsable de la presidència, aleshores podrem fer ja.
.
.
Quan arribe esta carta al govern central, m'agradaria vore la cara que posarà (rient) el responsable de torn quan arribe esta proposta de resolució a Madrid.
És que m'agradaria vore-ho.

I, per tant, jo demanaré que mos expliquen quines gestions està fent el govern valencià per a donar compliment a esta proposta de resolució, que altra cosa podrem dir ja, però que arriba en temps i forma, (rient) la veritat és que no.
Però, bé, endavant.

I eixe és el nivell que tenim de competitivitat de les propostes de resolució del Grup Popular, eixe és el gran nivell.
I compten amb el.
.
.
no amb el meu suport, sinó que m'abstindré, perquè crec que açò ja no arriba en temps i forma.
Però que els objectius que vostés plantegen són correctes, perquè evidencien el fracàs de les polítiques del Partit Popular en matèria d'atur i d'innovació tecnològica.

Moltes gràcies.
(La senyora Iranzo Martín parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Per part del Grup Socialista, la senyora Salvador té la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Bé.
Com sempre, acabem en esta i en totes les comissions que el senyor president
del Govern d'Espanya, José Luis Rodríguez Zapatero, és la causa de todos los males.
Per això la taxa d'atur de la Comunitat Valenciana està per damunt de la mitjana espanyola.
Alguna cosa mal faran vostés, i alguna competència tindran.

Perquè parla que «si Espanya es el protectorado de la Unión Europea», ja quasi la Comunitat Valenciana, escoltant-los a vostés, és el protectorat del Govern d'Espanya, perquè realment els escoltem i no tenen competències, perquè tota la culpa de todos los males la té el president del Govern d'Espanya i el Partit Socialista.

Ja me dirà vosté quin sector d'esta comunitat és competitiu.
Ja me'n dirà quin, i ho demostra.
Perquè vostés parlen, parlen, parlen i, com la llengua no té os, al final los sectores competitivos.
.
.
Ja me dirà quin sector és competitiu en la Comunitat Valenciana.

El problema, a més, és que vostés fan propostes en aquesta comissió.
.
.
I la veritat és que és molt més greu del que pensàvem inicialment, i és que vostés el problema que tenen és que no entenen què és Europa, no entenen què és la Unió Europea.

Parlen del semestre de presidència espanyola com si Zapatero tinguera d'anar allí a defensar els interessos d'Espanya i els de la Comunitat Valenciana i la resta d'autonomies espanyoles.
No senyora!
El semestre de presidència espanyola en la Unió Europea, el tinga Espanya o el país que el tinga, és per a defensar els interessos generals dels estats membres i regions de la Unió Europea en el seu conjunt.

Evidentment que se fixen prioritats per a Espanya, pactades amb el seu partit -li torne a repetir.
Perquè és que vosté fa rèpliques, que se veu que ja les té escrites i mos parla d'urbanisme i mos parla.
.
.
de no sé què ens ha parlat, que ni tan sols hem esmentat ni hem fet referència a eixa qüestió, doncs jo li demanaria que també la seua rèplica es cenyira al tema.
I el tema és el que és.
I vosté, en les seues rèpliques, ningun contra argument al tema, que és la PNL que ens ocupa, que ens obliga ara a contestar-li coses que no tenen res
a vore amb aquesta proposició no de llei.

Europa es crea per a superar l'estat-nació, les fronteres entre els estats-nacions, però com vostés tampoc van ni al Comité de Regions, que és on tenen veu i vot, només que per a.
.
.
-ja parlarem després per a què van-, doncs eixa és la qüestió i és el problema.

Per tant, en el que queda de legislatura jo confie amb la seua capacitat que
les propostes i els debats que tingam en aquesta comissió, jo els convide realment que siguen en el marc estricte de les competències que té aquesta autonomia i del que realment es pot fer des d'esta autonomia i pot fer el Consell, que pot fer moltes coses.
I ho podem
debatre, i ho podem consensuar i ho podem acordar, per suposat.
Que si són positives i beneficioses, i no són malintencionades, ni són demagògiques, que és el que vostés solen portar ací, els primers que ho recolzarem serem el Grup Parlamentari Socialista.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Iranzo Martín:

Por alusión.

El senyor president:

Senyora Iranzo, entenc que no hi ha hagut cap al·lusió a vosté.
El tema està el suficientment expressat per part de tots els grups parlamentaris.
I anem a
passar a la votació.

Anem a vore.
Per tant, ¿abstencions?
7.
¿Votos a favor?
8.
¿Y en contra?
Ninguno.

Per tant, queda aprovada la proposta del Grup Parlamentari Popular amb 8 votos
a favor, 7 abstencions i ningun vot en contra.

Proposició no de llei sobre la creació de l'observatori de la sequera europeu i la designació de la Comunitat Valenciana com a seu, presentada pel Grup Parlamentari Popular
(RE número 56.
177, BOC número 232)

El senyor president:

Anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la creació de l'observatori de la sequera europea i la designació de la Comunitat Valenciana com a la seua seu.

Per a defensar la postura, en este cas, del grup proposant, del Grup
Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señorías.
.
.
, bueno, tiene relación con lo anterior, pero simplemente le quería decir, señora Salvador, que yo he hablado de temas que se han sacado aquí por unos o por otros.
(Remors)

Bueno, y ahora con relación a la proposición no de ley que vamos en estos momentos.
.
.
, creo que también está claramente explicada en la exposición de motivos y espero que, desde luego, esto sí que lo aprueben, porque esta proposición no de ley lo que pretende es la creación de un observatorio europeo de la sequía y que se cree una sede en nuestra comunidad, algo que yo creo que
verdaderamente sí que es importante y, además, nuestra comunidad está reconocida para ello.
Pero se lo voy a intentar explicar.

Yo creo que todo el mundo sabe que España, junto con Grecia e Italia son los países de la Unión Europea con el máximo índice de desertización, y que la Comunidad Valenciana padece sequía estructural.
Al menos, desde luego, nosotros y muchos ciudadanos de la
comunidad lo sabemos.
(Veus)

La escasez de agua y la sequía no son solamente cuestiones que estén pendientes de resolver desde el punto de vista medioambiental, sino también desde la perspectiva de que son factores esenciales para alcanzar un
crecimiento económico sostenible en Europa.
La Comunidad Valenciana, nuestra región, es líder en Europa en reutilización y depuración de los recursos hídricos, y eso es algo que yo creo que nadie pone en duda hoy y que, además, hace un uso adecuadísimo de nuestros recursos.

El Consejo de Europa, por iniciativa de España y Portugal, destacó en marzo del 2006 la incidencia a escala europea de la escasez de agua y las
sequías.
A partir de esta fecha, los estados miembros crearon un grupo de expertos
denominados Escasez de Agua y Sequía liderados por España, Francia, Italia y la Comisión Europea.
En 2008.
.
.
, y yo sé que a ustedes les molesta, pero yo.
.
.
, se lo hemos repetido aquí varias veces, yo sé ya lo que va usted a decir, pero es que es así.
Entonces, como, la verdad, desde luego, nosotros la debemos de defender, pues,
tengo que decirle que en 2008, y gracias a la apuesta personal del presidente
de La Generalitat, el modelo de gestión hídrica de la Comunidad Valenciana fue respaldado por el Comité de las Regiones, donde se aprobó el dictamen «Afrontar el desafío de la escasez de agua y la sequía en la Unión Europea», y, verdaderamente, el ponente de esta ponencia, pues, fue el propio presidente
de La Generalitat, y por eso este informe se conoce como «informe Camps», informe que obtuvo también el apoyo del Comité Económico y Social Europeo, y, por lo tanto, consideramos que es necesario, por todas
estas razones que les he dicho y muchas más, defender en el marco de las acciones para hacer frente al cambio climático, el desarrollo, además, de programas de financiación y políticas específicas para las regiones de Europa con riesgo de desertización, y creemos que una de las causas que debemos de hacer es, pues, defender un
observatorio europeo de la sequía, que, desde luego, no será solamente bueno para España y para nuestra región, sino para muchas otras regiones de Europa que padecen los mismos problemas.

Pero es que, además, como le decía anteriormente, pues, creemos que nuestra comunidad cumple méritos suficientes para que su sede se cree aquí.
Y yo supongo que usted ya lo sabe, pero le voy a adelantar que con la creación de un observatorio europeo de la sequía están de acuerdo los veintisiete miembros de la Unión Europea.
De hecho, tengo que decirle que se aprobó por parte de los veintisiete ministros de medio ambiente, y ellos, y le leo
palabras literales, consideran necesaria la creación de un observatorio de la sequía cuya función sería contribuir al pronóstico de la sequía, a su evaluación y seguimiento.
Y además esto es bastante reciente, porque es de junio de este mismo año.

Y, en este sentido, le tengo que decir, y por ello espero que ustedes lo
aprueben, que la ministra Elena Espinosa reconoce que la escasez de agua y la
sequía son ya serios problemas en muchas regiones europeas y es posible que la
situación se agrave debido a la demanda creciente y a la incidencia del cambio climático, y son palabras literales de la ministra.

Y, también, la propia ministra dice que la sequía provoca efectos muy negativos sobre la biodiversidad y sobre la salud humana.
Cada vez son más frecuentes los periodos de sequía y de inundaciones y su severidad, especialmente en el sur de Europa.

Bueno, yo creo que, evidentemente, esta proposición no de ley nos la apoyarán, porque con la creación de un observatorio de la sequía están de acuerdo los veintisiete de la Unión Europea, pero, además, no creo que ustedes vayan a poner ningún problema en la segunda parte de nuestra proposición no de ley, en la que les pedimos que este observatorio establezca su sede en
nuestra comunidad, porque yo creo que la comunidad tiene y ha hecho méritos suficientes para ello.

Por ejemplo, les voy a dar algunos datos que reflejan el esfuerzo de los
ciudadanos de la comunidad, de todos los ciudadanos.
Desde hace quince años la superficie de riego localizado en la Comunidad Valenciana se ha
multiplicado por cinco.
Esto, desde luego, ha supuesto una inversión muy fuerte de más de mil quinientos millones de euros procedentes en una parte importante, un
41%, de los presupuestos de La Generalitat, en un 10% de los presupuestos del
estado, y en un 33% de los propios usuarios, fondos.
.
.
, los usuarios.
Pero
tengo que decir también, y por eso me ha saltado la mente, que también ha habido participación de fondos europeos en un 16%.

Tengo que decirles que en nuestra comunidad, con el segundo plan de
saneamiento, se han puesto en funcionamiento 443 estaciones depuradoras.
El
volumen anual de agua depurada se ha duplicado, y la depuración de aguas residuales de nuestra comunidad, pues, alcanza ya prácticamente al 100% de las poblaciones, estamos hablando de un 99,8% de las
poblaciones.

Y tengo que decir, además, un dato que yo creo que es clave, y es que el 50% del caudal de agua
depurada, además, se reutiliza.
Es decir, utilizamos el agua mejor que nadie.
Yo creo que, además, todos nosotros somos conscientes de zonas, por ejemplo, como la Vega Baja,
que son capaces hasta de utilizar hasta cuatro veces, y eso lo hemos visto
cualquier de nosotros que hayamos ido allí, el agua que pasa por sus acequias.
La reutilizan, porque somos expertos en
utilizar hasta la última gota de agua.

Luego, si este observatorio de la sequía se debe poner en una comunidad que haga buen uso del agua, yo creo que
nosotros lo somos.

Tengo que decir, también, que dado el déficit hídrico y la necesidad de disponer de este recurso tan escaso en la Comunidad
Valenciana, es el esfuerzo inversor que está realizando el propio Consell, porque solamente en modernización de regadío, les he dicho que estábamos hablando del 41% de 1.
500 millones de euros, yo creo que un esfuerzo
importante.
También les he dicho, porque luego que no me vengan diciendo, que un 10% venía del presupuesto del estado.

Pero.
.
.
Es que, como se producen los hechos, yo se lo tengo que decir.
Sé que me pondrán el grito en el cielo, pero es que este 9 de abril el propio pleno del Consell
presentó el plan 100 x 75.
Este plan prevé dotar a todos los municipios de la Comunidad Valenciana de depuración de aguas, y su principal objetivo consiste precisamente en que el 100% de las
poblaciones de la comunidad, incluyendo los núcleos más pequeños, puedan tener esa depuración.

Se contemplan, en una primera fase, la construcción de 36 nuevas EDAR y la remodelación de 29 instalaciones más.
Estamos hablando de 36 nuevas estaciones depuradoras y 150 millones de euros.
Y, luego, en una segunda fase, las actuaciones se van a centrar en continuar
mejorando los sistemas de depuración y en seguir desarrollando las infraestructuras de regulación y conducción del agua depurada.

Con este plan, el Consell invierte en aprovechamiento eficiente de agua, en
calidad del territorio y en una mayor protección del medio ambiente.
Además, además, todas estas actuaciones también tienen su vertiente en la generación de puestos de trabajo, lo que yo creo que es importante.
Si damos agua para la
comunidad y, además, generamos nuevos puestos de trabajo, pues, mejor que mejor.
Y tengo que
decirles que estas actuaciones van a generar 3.
150 puestos de trabajo que se
suman a los 3.
500 que ya existen en las actuales depuradoras que se encuentran
en servicio.

Y, cómo no, tengo que hablar también de trasvases, porque le tengo que decir que, a pesar de todos los esfuerzos
que está realizando la Comunidad Valenciana, pues, sigue arrastrando un déficit hídrico histórico, a pesar de todo el esfuerzo que viene realizando.
Por todo ello, les tengo
que seguir diciendo que, desde el Grupo Popular, y lógicamente, pues, vamos a continuar defendiendo la integridad del trasvase
Tajo-Segura y la recuperación del trasvase del Ebro en el marco de una planificación hidrológica nacional al servicio de todos los españoles, así como la solución del trasvase Júcar-Vinalopó, viable para sus usuarios.

Señorías, tengo que decir que hace tan solo unos días se produjo un.
.
.
, pues, yo creo que un acontecimiento y un cumpleaños que yo creo que fue nefasto para nuestra comunidad, que fue la defunción del trasvase del Ebro, que, desde luego, fue el primer castigo que recibió esta comunidad por parte del presidente del gobierno, del señor Zapatero, y que todavía dura seis años.
(Veus) Con esta.
.
.
Y aquí tengo yo que decir por qué creemos nosotros.
.
.
, lo digo por si en algún caso, por qué creemos nosotros que se produjo esto: pues, por una presión que tuvo el señor Zapatero, y esa presión ha sido superior a los intereses de los valencianos.

Yo tengo que decir que seis años después de que De la Vega estampara su firma en el decreto por el que el trasvase del
Ebro murió, seguimos sin tener soluciones, y se ha demostrado claramente que el plan AGUA
es un fracaso.
Por lo tanto, señorías, hay una oportunidad histórica en esta proposición no de ley de aprobar la creación del observatorio de la sequía europeo, algo que ya está respaldado por los veintisiete de la unión, y poner una sede en la Comunidad Valenciana.

Yo creo que esta es una ocasión única a través de esta sede y del esfuerzo de todos los valencianos, de transformar esa
defunción del trasvase del Ebro en un nacimiento y en un bautismo, el bautismo de una
política hídrica adecuada para la comunidad y buena para todos los intereses de los
valencianos.

Yo creo que esta proposición no de ley deben ustedes aprobarla, y les pediría.
.
.
, me gustaría, no es que deban, eso son ustedes quien deben decidirlo, pero yo les diría que el Partido Popular creemos que sería estupendo para la Comunidad Valenciana el que esta proposición no de ley tuviera el respaldo de todos los valencianos y, por lo tanto,
tuviera el respaldo de todos los grupos.

Eso lo dejo en sus manos, pero les digo que les agradeceríamos mucho su respaldo.

Nada más y muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo, por también ceñirse a los tiempos marcados y no sobrepasarlos.

Y no habiendo ninguna enmienda presentada, para fijar posición, por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Iranzo, este observatori europeu de la sequera és fruit d'una idea que té el Grup Popular de la Comunitat Valenciana o és algun organisme que s'estiga preveient crear al si de la Unió Europea?
Perquè jo he sondejat els contactes, eurodiputats, membres de la Comissió Europea a nivell de funcionaris, i allí no saben res de tot açò, no tenen ni idea.

És més, no sabem si açò pot ser una idea interessant, però ja li puc garantir jo que esta proposta naix d'ací, me fa la impressió que naix d'ací.
No hi ha ninguna previsió de creació de nous organismes al si de la Unió Europea, ja es va fer el repartiment que es va fer.
A nosaltres ens va tocar la
OAMI, que està a Alacant, oficina de patents i marques.

Però esta creació d'un observatori europeu de la sequera, la veritat és que allí no saben res del tema.
Quan els he enviat alguna indicació en este sentit als nostres contactes, m'han dit que, bé, que ocurrències estan bé, però que el que a ells els interessava és una cosa que la seua senyoria no assenyala.
I és que -jo no sé si vosté sap.
.
.
, m'imagine que no, perquè ho hauria posat en la proposició no de llei-, i és que hi ha una directiva marc en matèria d'aigües.
No sé si això ho sap vosté.
Perquè allò de l'informe Camps és una opinió, és un
avis, que no configura llei, que no configura legislació aplicable al nostre territori.
El que sí que configura un marc de la nova política en matèria d'aigua a nivell de la Unió Europea és la directiva marc en matèria d'aigües.
Vosté no l'assenyala.
I això té a vore també amb les sequeres.

Efectivament, som un territori que podem patir pel canvi climàtic episodis de major sequera i desertificació del nostre territori i, per tant, hem de fer tots els esforços perquè això no siga aixina.
Però per què s'ha oblidat vosté.
.
.
?
Jo li faig eixa pregunta: per què s'ha oblidat vosté d'este tema?
Per què s'ha oblidat vosté que el riu Xúquer, a nivell de la Unió Europea, és la conca pilot per a analitzar els efectes de la nova gestió de l'aigua, de la nova cultura de l'aigua en matèria de la Unió Europea?
Per què no ho ha assenyalat vosté en la seua proposta?
És que mosatros li l'haguérem aprovada, l'haguérem acceptada.

Però és que creiem que hem de ser rigorosos, rigorosos perquè el que és llei, i que s'està aplicant i que, per desgràcia, vostés estan incomplint decisions de la Unió Europea per a finançar projectes de transvasaments al nostre país, a la nostra comunitat, regne, regió europea, com vullga dir-li.
.
.
Per què s'ha oblidat vosté de tot açò?
I s'inventa una cosa, que pot estar molt bé, observatori europeu de la sequera.
.
.
Molt bé!
Per demanar que no quede.
Però -no sé- és que no està en ninguna.
.
.

Si vosté haguera plantejat una iniciativa referida a un òrgan de supervisió, d'actualització, de posar en marxa lleis i conques pilot, que és un gran honor per al nostra país que el riu Xúquer siga la conca pilot per a analitzar els efectes de l'aplicació de la directiva marca d'aigües.
.
.
Però, clar, com van a estar vostés receptors de res, si vostés són uns incomplidors de la normativa de la Unió Europea!
En residus -està ací el senyor Parra-, en aigua, en territori.
.
.
Si són vostés líders
(rient) en infraccions urbanístiques, en infraccions.
.
.
(veus) en procediments d'infracció.

El senyor president:

Senyor Morera, a la qüestió.
.
.

El senyor Morera Català:

Vaig al tema.

El senyor president:

.
.
.
a la qüestió i avancem, per favor.

El senyor Morera Català:

Però és que, clar, a mi sorprés (rient) açò, li ho dic de veritat.
M'ha sorprés que cite vosté una.
.
.
culminen açò, però en el que és real, en el que està en marxa, en el que la Unió Europea estan preocupats de la deriva d'incompliment de les disposicions i normatives de la Unió Europea i vostés vagen allí a demanar, ni més ni menys, que un observatori europeu de la sequera.
Diu: «Bé, que mos ho envien 
(rient) i ja vorem.
»

La veritat, crec que hem de ser més seriosos, hem de ser més responsables.
Jo no sé si això és ocurrència de la seua senyoria, del govern valencià, no ho sé, però jo m'ho faria vore.
Jo m'ho faria vore, de veritat, perquè és que açò pot quedar molt bé per eixir mig minut en Televisió Valenciana -que, per cert, cada dia està pitjor; esta vesprada en parlarem-, però no.
.
.
això.
.
.
no podem anar fent riure pel món, no podem anar fent riure.

I, efectivament, senyoria, mos tindrà al seu costat, i crec que és necessari que mirem que tenim una perspectiva molt negativa.
Efectivament, que
tenim un govern que està en la figuera, que no se n'adona, paralitzat, sense actuació.

Que el canvi climàtic no és una tonteria.
Afortunadament, enguany ha plogut prou.
I, bé, i tota esta aigua que fins i tot està.
.
.
la zona del Cabanyal està inundada, tots els solar, de l'apujada que ha fet el nivell freàtic.
Però, bé.
.
.
Que això vindrà, que l'aigua és un recurs limitat, que s'ha de fer un bon ús, que l'aigua no és un recurs infinit,.
Que hem de buscar una estratègia complementària per a poder actuar en este camp, però eixa estratègia ha de passar també per les lleis que en estos moments estan en vigor i que estan aplicant i que
configuren un entramat institucional per a combatre esta situació.

Que, efectivament, que s'ha fet un gran esforç per al reg per goteig, en gran mesura a costa, com sempre, no hi han diners per
als nostres llauradors, per al nostres propietaris agrícoles, s'han de rascar la butxaca, a diferència d'altres, que tenen el PER i tenen subvencions per a la mina i tenen de tot.
Però mosatros a rascar-mos la butxaca, perquè eixe és el nivell, el nivelón que tenim.
I aixina mos va, aixina mos va, que en una situació de l'agricultura enfonsada, que les collites no tenen preu, a pagar, a diferència d'altres, la instal·lació del reig per goteig.

Per tant, més rigor, més sentit comú, més realisme, saber on estem, menys incompliments i, per tant, processos d'infracció contra el nostre govern en matèria de dret europeu.

I, per tant, esta proposta, mire, pot estar bé com a una ocurrència per a eixir en un breu o en alguna noticieta per ahí, però realment jo els que demanaria és que a l'hora de fer propostes, tingueren una miqueta més de nivell i més de rigor, perquè és que açò el que farem és riure a nivell de la Unió Europea i a nivell de govern central.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a torn, en este cas, del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

De nou, en la línia argumental que plantejàvem abans, el fet d'emmarcar aquesta proposició no de llei en el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, doncs, de nou, arriben tard, a més de manera escandalosa, en un tema de què vostés han fet tanta bandera, com és el tema de l'aigua i aquest observatori europeu de la sequera.
Si tan important és i tan prioritari és, no entenem com açò s'està debatent en el dia d'avui en la Comissió d'Afers Europeus del mes de juny, de l'última setmana pràcticament del mes de juny, última setmana de semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, la qual cosa ens sembla totalment escandalosa.

Dit açò, ens agradaria per alguna vegada que vostés, en lloc de plantejar i buscar la confrontació, com han fet en l'exposició de motius d'aquesta proposició no de llei i com ha fet vosté en la seua intervenció, ens agradaria que de tant en tant vostés buscaren el consens i tingueren una major lleialtat o manifestaren i
demostraren lleialtat institucional amb el Govern d'Espanya.

Vostés han fet bandera del tema de l'aigua, han fet demagògia política en el tema de l'aigua, han manipulat en el tema de l'aigua.
I, per tant, comence dient que esta comunitat precisament no se troba en
la millor posició perquè el Govern d'Espanya puga defensar, que és el que li correspon -i no se'n riga perquè encara no sap el que anem a votar-.
.
.
no se troba en la millor posició per a defensar que la Comunitat Valenciana albergue la seu d'eixe observatori europeu de la sequera, que el dia 11 de juny de 2010 han
proposat que es cree els ministres de Medi Ambient dels vint-i-set estat
membres de la Unió Europea.

Per tant, no iniciativa del senyor Camps, ni d'eixe personalisme de què vostés fan ara tanta gala del senyor Camps en el tema de l'aigua, i que ara parlarem d'eixe informe.
.
.
Doncs són els ministres de Medi Ambient de la Unió Europea els que han plantejat i han ficat damunt la taula la creació d'este.
.
.
i la necessitat que es cree aquest observatori europeu de la sequera.

Per tant, pense que és important que vostés abandonen eixa estratègia que tenen de confrontació i busquen de veres el consens per a posicionar millor aquesta comunitat perquè albergue i siga seu d'este observatori, perquè vostés saben que des de la confrontació i la deslleialtat institucional serà molt complicat.

Per tant, espere que reforcen totes els seus esforços, també els del Consell, i facen i seguisquen els passos que pertoquen més enllà d'aquesta comissió i que s'hagen començant ja i no arriben tan tard, com han arribat en aquesta comissió a presentar aquesta proposició no de llei, per a defensar que alguna ciutat de la Comunitat Valenciana siga
seu d'aquest observatori.

Mire, respecte de l'informe «Afrontar el desafiament de l'escassesa d'aigua i sequera de la Unió Europea», de la Comissió Europea, com sempre, quan hi ha un informe que partix de la Comissió Europea, s'ha de consultar als òrgans consultius, consultius, que són el Comité de Regions i el Comité Econòmic i Social.
Ahí, en el Comité de Regions, ja que la comunitat Valenciana estava en la Comissió de Desenvolupament i de Medi Ambient, doncs va ser el senyor Camps el que va
aportar aquest informe.
I com tots els ponents dels informes, els informes
acaben portant el nom del ponents.
O siga, que eixe personalisme del senyor
Camps, eixa defensa a ultrança, doncs entra dins de la rutina del que és l'activitat en el Comité de les Regions.

Recodar-li.
.
.
I no és que em sàpiga mal que el senyor Camps haguera sigut ponent d'aquest informe.
Tant de bo fóra ponent d'este informe i de molts més en el Comité de Regions!
Tant de bo la Comunitat Valenciana a Europa, a Brussel·les, fóra protagonista, més enllà que per a generar confrontació amb el Govern d'Espanya i per a utilitzar temes en clau partidista, fórem protagonistes en positiu per altres coses.

Li he de dir que vostés citen i se queden amb els informes dels òrgans consultius i no fan referència als informes, com el que va presentar l'europarlamentari, el senyor Seeber, en el Parlament Europeu, que va rectificar -i el Parlament Europeu és una institució, no un òrgan consultiu, com és el Comité de Regions-, va rectificar eixe informe del senyor Camps i va rectificar, concretament, la
part eixa de la qual vostés tant se vanaglorien, dels transvasaments.

Per tant, dit açò, he de dir-li que de nou vostés fora de temps, inclús els demanaria, no sé si és possible fer-ho in voce, que rectificaren en la proposta de resolució, que no fóra o se cenyiren al marc del semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, perquè és que no arribem.

Per tant, jo pense que a la millor quedaria inclús millor el fet que aprovàrem aquesta PNL, llevant que siga en el marc de presidència espanyola de la Unió Europea, i simplement instar el Govern d'Espanya, perquè en la data que estem, és impossible tècnicament que aquesta proposta arribe en el marc de presidència espanyola.
Per tant, instar el govern d'Espanya crec que seria millor i crec que és una proposta que faig, no sé si és possible, però, bé, que ho deixe ahí.

Per tant, anem a recolzar-los, demanant-los que per una vegada, ni que siga per
una vegada, perquè nosaltres ho anem a fer, abandonen la seva estratègia demagògica en el tema de l'aigua i puguen fer d'esta comunitat i que alguna ciutat de la Comunitat Valenciana, si al final es
crea l'observatori europeu de la sequera, puga ser seu d'aquest observatori.

Per tant, els demanem que busquen realment el consens i que no aprofiten una
vegada més aquesta comissió i aquesta proposició no de llei per a generar confrontació en el tema de l'aigua.
Aparquen la confrontació en el tema de l'aigua i ens troben en recolzar que sigam seu de l'observatori europeu de la sequera.
Com dic, si finalment, com ha sigut proposta
dels ministres de Medi Ambient dels vint-i-set estats membres de la Unió Europea, s'acaba creant, demanarem, igual que vostés, que siga seu.
Però, sobretot, demanem lleialtat institucional per a situar aquesta comunitat autònoma en la millor posició perquè siga seu d'aquest observatori amb seriositat i amb rigor, aparcant d'una vegada la confrontació i la demagògia en aquest tema.

Moltes gràcies, senyories.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Jo entenc, de la seua intervenció, que vosté proposa una esmena transaccional in voce, la qual afectaria únicament i exclusivament a la proposta no de llei que fa el Grup Parlamentari
Popular a suprimir les paraules «en el marco de la presidencia española de la Unión Europea».
Per tant, jo crec que en este cas, el grup proposant que té.
.
.
bé, com té ara el torn, bé, que expresse quina és la voluntat i, per part, en este cas, si no hi haguera per part de cap grup
parlamentari cap problema l'acceptaríem i li demanaria jo als servicis jurídics, a la senyora lletrada que ho tinguen en compte i que se tinguera com a
acceptada l'esmena transaccional que proposa el Grup Parlamentari Socialista.

Té la senyora Iranzo la paraula.

La senyora Iranzo Martín:

Muchísimas gracias, presidente.

En primer lugar, quería agradecer al Grupo Parlamentario Socialista que haya aprobado esta proposición no de ley y decirle que aceptamos totalmente esta enmienda transaccional in voce porque verdaderamente, en este momento, lo que hay que hacer es reforzar.

Y decir, y con esto le contesto a usted, que el observatorio europeo de la sequía no es ninguna bobada.
El observatorio europeo de la sequía está respaldado por los veintisiete y además tiene como fin regular y controlar los planes de sequía y los planes de gestión eficaz del agua.
Y por eso, como nosotros somos una comunidad en la que
destacamos por nuestra eficacia en el uso del agua, es por lo que solicitamos
que pueda haber aquí una sede o algo que controle esa sequía en nuestra comunidad y en otras regiones de Europa también.

Yo quería decir que en las palabras de la señora Salvador, yo le agradezco que la hayan apoyado, esta proposición no de ley, pero he observado algunas cosas que me han preocupado enormemente.
Ha dicho que dejemos de manipular en el tema del agua.
Y eso me ha preocupado
especialmente porque habla usted de que somos nosotros los que estamos en
confrontación con el tema del agua cuando precisamente en estos momentos se cumple el sexto
aniversario de esa terrible, terrible fecha en la que el señor Zapatero nada más llegar al gobierno derogó el trasvase del Ebro.
Un trasvase que ha sido absolutamente defendido por todo
el mundo, también por los propios socialistas porque estaba incluido en el Plan hidrológico nacional que estaba propuesto en su momento por el propio Partido
Socialista en el gobierno y que, además, en palabras del propio señor Pla hemos oído que fue un error el derogar ese trasvase del Ebro y, sin embargo, ustedes
siguen con que la confrontación es nuestra.

Y le quiero decir, de sus palabras, y no me gustaría haber deducido lo que yo he deducido, pero he deducido unas palabras un poco
amenazantes, y ¿quiere usted decir que si dejamos de reclamar el agua para los valencianos nos
va a ir mejor?
¿Eso es lo que me ha querido decir usted, que a esta comunidad le va a ir mejor
si deja de reclamar el agua los valencianos?
¿Quiere usted decir que al, a mi juicio nefasto presidente del gobierno, señor Zapatero, le molesta que reclamemos el agua para los valencianos y por eso
nos castiga?
.
.
.

El senyor president:

Señora portavoz del Grupo Popular, intentemos evitar juicios de valor de ese
calado, por favor.
(Remors)

Y señores del Grupo Socialista, también, guarden la calma y sosiego que se merece la Unión Europea en estos momentos.

La senyora Iranzo Martín:

Evitamos.
Le voy a datos, le voy a datos únicamente, que le van a dejar claro por qué nosotros seguimos reclamando el agua.
Comprenda usted que a lo mejor yo me
exalto pero es una cosa que reclamar el agua para los valencianos nos parece
importante porque es necesario.

Entonces, tengo que decir que el plan AGUA, desde luego, no ha cumplido lo que
en su sitio, lo que esperaban.
Ha sido un fracaso.
De doce desaladoras
previstas solo se ha construido una.
Y por eso.
.
.
, y además no está en funcionamiento.
Pues eso nos hace seguir reclamando.
Y además, lo reclamamos nosotros porque existen doce trasvases del Ebro a Cataluña y a la España húmeda.
Pero, sin embargo, no viene el trasvase del Ebro a la comunidad y
nosotros, de verdad, se lo voy a decir, con.
.
.
no quiero crear confrontación pero es que es necesario, es fundamental para nosotros.
Y ahora también nos preocupa un tema, y es que hay 40.
000 hectáreas de regadío en la zona del Vinalopó, L'Alacantí, que pueden desaparecer.
Y esto yo creo que es una preocupación y serían temas.
.
.
Y creemos, de verdad, creemos que se debería de estudiar todo esto en el marco que los valencianos se merecen.

Independientemente, y dicho lo anterior, les digo que en ningún momento he pretendido molestar.
Quizá me he dejado llevar por mi interés y sí que, desde luego, agradecerles que hayan aprobado esta proposición no de ley porque puedo asegurar que creo que es importante para todos los
valencianos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Señora Iranzo, muchas gracias.
Entiendo la pasión que pone usted en la defensa de las cuestiones que propone pero, en aras también al consenso y acuerdo que debe de tener una iniciativa de este calado, donde
hemos visto que usted acepta la transaccional in voce que ha presentado en Grupo Parlamentario Socialista, bueno, hagamos que el
discurso transcurra en aras a ese acuerdo y consenso que parece ser que puede
tener casi mayoritario esta iniciativa del Grupo Parlamentario Popular.

Señor Morera, en nombre del Grupo Compromís, ¿quiere hacer uso de la palabra?

El senyor Morera Català:

Sí.

El senyor president:

Muy bien.
Brevemente.
Muchas gracias.

El senyor Morera Català:

Breument, president.

Jo, simplement m'he limitat a assenyalar que esta iniciativa que podia estar ben intencionada,
descontextualitzada de l'actual arquitectura jurídica de la Unió Europea en matèria d'aigua, em sembla que és desaprofitar una ocasió.
I l'arquitectura té com a puntal, com a biga mestra, directiva marc d'aigües de la qual, torne a repetir, la conca del Xúquer és la conca pilot per a l'estudi dels efectes d'eixa nova cultura de l'aigua que s'està impulsant des de la Unió Europea i que, per desgràcia, ací s'està bandejant, diguem-ho aixina.

Per tant, no estaria de més, si la senyora diputada ho considera, que se poguera alguna referència a la directiva marc de l'aigua, però, bé, no seré jo el que m'opose que esta iniciativa ben intencionada i, en estos moments, millor situada
en el temps i en la forma, puga tirar endavant.

Simplement això, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.
Però vosté fa una proposta ara en la qual no ha concretat ni fa cap proposta concreta com
ha fet el Grup Parlamentari Socialista, a on s'havia de fer la modificació, quina era la transacció i quin podia ser l'acord, que ja han acceptat els dos grups.

A mi me pareix molt bé que se facen propostes d'esmena però se deuen fer en el seu moment.
I vosté, en la primera intervenció que ha tengut, quan ha denostat la iniciativa d'altre grup parlamentari, no ha fet proposta de fer cap canvi, cap iniciativa ni
cap esmena.
Mos trobem ara en el torn de la rèplica.

Per tant, jo entenc, esta presidència entén que el moment de fer i fixar la posició de cada grup és quan un ha de fer la manifestació política que creu oportuna.
I vosté no l'ha feta en el moment que corresponia, que era en el moment de la defensa o no
defensa de la iniciativa.
Per tant, jo crec que no correspon en este moment.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, ¿la senyora Salvador vol dir res?
(Remors) Doncs moltíssimes gràcies també per la seua incorporació i proposta que han fet, i anem a passar a la votació.

Vots a favor de la proposició no de llei amb l'esmena in voce presentada pel Grup Parlamentari Socialista?
Per unanimitat.

I esta presidència agraïx a tots el grups parlamentaris la voluntat que han tengut en una matèria tan sensible com és la de l'auia, poder estar jo crec que demanant i reivindicant una figura com és l'observatori de l'aigua.

Proposició no de llei sobre el nou acord agrícola signat entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
515, BOC número 217)

El senyor president:

I anem a passar a l'últim punt de l'ordre del dia de hui, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el nou acord agrícola signat entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té l'ús de la paraula l'il·lustríssim senyor diputat, senyor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Molt bé.
Moltes gràcies, president.

Senyories, anem a vore si en esta també tinguem unanimitat, tinguem eixa sort en un tema tan sensible com és l'agricultura per al nostre territori.

Com tots hem sabut, representants de la Unió Europea i el Marroc, es signà el passat 17 de desembre l'acta per a un nou acord que alliberava més encara el comerç agrícola i pesquer entre les dos parts, tant la Unió Europea com el Marroc.

Es tracta d'un acord preferencial que beneficia fundamentalment i clarament els interessos
del Marroc, mentre que ací en Espanya les hem vist passar i, especialment, l'agricultura mediterrània que assumiria la major part del cost de les concessions que ha realitzat
Brussel·les en un procés negociador realitzat sense cap transparència, al nostre punt de vista.

L'acord preveu la pràctica total llibertat d'accés al mercat comunitari de totes les fruites i hortalisses procedents del Marroc,
establint contingents només per a sis productes considerats sensibles: la tomaca, la carabasseta, el pepino o cogombre, com vullguen dir-ho, l'all, la clementina i la maduixa o la fresa, conforme vullguen entendre-ho també.

En estos casos, en aquests productes es fixen continguts molt superiors als
establerts en l'acord anterior.
En el cas de la tomaca passa de 185.
000 tones a 257.
000; amb la
clementina, de 130.
000 a 175.
000; en el carabassí, de 25.
000 a 50.
000; en pepino, de 5.
600 a 15.
000; en l'all, de 1.
000 a 1.
500 i, en la fresa, obrin nous contingents de 3.
600 tones en el mes d'abril i maig.

Una vegada més, i a pesar del llarg període de negociació, no s'ha tingut en compte l'impacte que aquest acord tindrà a nivell econòmic i social en l'agricultura mediterrània en general i, en la valenciana, en particular, que és la que mos afecta a nosaltres des d'este parlament, que s'utilitza de nou com a moneda de canvi, creguem des del nostre Grup Parlamentari
Popular.

És un acord que afectarà directament la futura competitivitat de les nostres produccions en fruites i
hortalisses i, especialment, com he dit abans, en tomaca i cítrics que particularment mos afecten més als llauradors del nostre territori.
En aquest sentit, es troba a faltar una
política més clara per part del govern de la nació en suport de la nostra agricultura i els nostres llauradors.
I s'ha posat en evidència en aquest acord la debilitat negociadora del govern espanyol al qual cap
afegir fermesa en aquestes negociacions i una estratègia clara en relació amb l'agricultura mediterrània, que no té, demostrant una vegada més falta de sensibilitat i el desconeixement de la Unió Europea cap a l'agricultura mediterrània i les necessitats específiques.

A tot açò, no cap oblidar també que les nostres produccions agrícoles i les marroquines competixen en els mateixos períodes d'exportació i amb mercats comuns, com puguen ser França i Rússia, i de no poder optar a aquests mercats en les mateixes condicions i amb els
mateixos nivells d'exigència, les nostres exportacions d'aquests productes podien veure's seriosament perjudicades.

Les repercussions que per al nostre sector de fruites i hortalisses tindrà l'augment de les concessions que he anomenat abans, d'importació de productes procedents del Marroc, poden ser molt greus, especialment per a
productes, i repetixc, com la tomaca, taronges i clementines, fonamentalment,
que són, a més, capítols molt fonamentals de la nostra economia agrària.

Cal insistir, una vegada més, que el principi que ha de guiar en tot moment aquesta i qualsevol negociació amb països tercers ha de ser el de reciprocitat.
A fi d'aquest principi de reciprocitat, des del Grup Parlamentari Popular, ens unim a
la reivindicació que fa la Conselleria d'Agricultura i Pesca i Alimentació, que s'exigisca als països tercers que comercialitzen productes mediterranis el mateix nivell de
compliment de la normativa en matèria de fitosanitaris fonamentalment, d'eixos límits màxims de residus en fruites i hortalisses i normes de qualitat que exigix a les
nostres produccions.

Si no és així, es va a produir una competència deslleial amb les nostres produccions, amb preus més barats, però introduint contingents de fruites i hortalisses que no complixquen amb els
nivells mínims de seguretat alimentària i de qualitat que el consumidor europeu demana i que sí s'exigix a les nostres produccions, la qual cosa et permet competir amb preus més baixos i provocant amb això la caiguda de competitivitat de les nostres produccions.

En resum a tota la proposta, he de dir que, en primer lloc, no se realitzen
noves concessions addicionals, especialment en productes i períodes sensibles.
En segon lloc, que la conselleria d'agricultura de la Generalitat valenciana rebutja les condicions conegudes en l'acord, perquè afectarà molt negativament les produccions mediterrànies, especialment les valencianes.
En tercer lloc, que l'acord preveu la pràctica total llibertat d'accés al mercat comú de totes les fruites i hortalisses procedents del Marroc, establint eixos
contingents sols per a sis productes considerats sensibles, com he dit abans,
tomaca, carabasseta,
pepino, all, clementina i fresa.

En quart lloc, que la resta de productes, i a més és important, que la resta de productes se liberalitza, pràcticament, la seua exportació a la Unió Europea, cosa que mos afecta greument.

En quint lloc, que, evidentment, este acord en les condicions conegudes tindrà una incidència especialment negativa per a la nostra Comunitat Valenciana, amb la consegüent destrucció d'ocupació i exportació.

En sext lloc, que la conselleria d'agricultura planteja que determinades concessions no poden ser acceptades, i
plantejarà que l'acord aconseguit per la Comissió Europea no siga ratificat pel Consell de Ministres.

I, per últim, evidentment, entenguem que, a pesar del llarg període de negociació, no s'ha tingut en compte l'impagament que este acord tindrà a nivell econòmic i social, ni s'han adoptat mesures que permeten fer front a la competència del Marroc.

Per tant, i en base a tota esta proposta, el Grup Parlamentari Popular presenta
la següent proposta de resolució:

«Primer.
Que Les Corts acorden instar el Consell perquè inste el Govern d'Espanya -i retirem això del marc de la presidència espanyola de la Unió Europa, (veus) no ho tornem a repetir-: promoure la no ratificació de l'acord en els temes actuals i a posar en marxa una política clara en suport de la nostra agricultura i els nostres agricultors de
Europa.
.
.
a Europa -perdó.

»Exigir a la Unió Europea que introduïsca el principi de reciprocitat per a poder competir en eixes relacions
comercials amb països tercers i que es prenguen mesures per a un control real i efectiu de l'entrada de productes hortofructícoles en les duanes.

»I, per tant, que el grau de compliment d'aquest acord es done compte a Les Corts en el termini de tres mesos»

Moltes gràcies, senyor president.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor César Sánchez Pérez)

El senyor vicepresident:

Me van a disculpar, pero por un momento he pensado que todavía.
.
.
, (veus) -sí, sí- por un momento pensaba que seguía siendo vicepresidente.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor vicepresident i president accidental.
(Rialles)

Bé, el nostre grup parlamentari donarà suport a una proposició no de llei que ja ha estat aprovada per estes Corts Valencianes i en la Comissió d'Agricultura.

S'han de reiterar els arguments?
Bé, reiterem-los les voltes que facen falta, perquè, efectivament, si pensem en els motius per què l'agricultura valenciana està en el moment que es troba d'absoluta paràlisi, de no tindre preu en les collites, d'una situació molt dramàtica, un camp valencià en una situació gravíssima, l'origen, o una part de la situació, el trobem en els mals acords que s'han pres en matèria de negociació amb la Unió Europea.

I la pregunta que ens podem fer, senyories, és: per què sempre l'agricultura mediterrània, especialment la valenciana, de la qual mosatros tenim competència, és el cavall pagador de les decisions del govern central, siga qui governe a
Espanya, ja siga Zapatero, Felipe González o el senyor Aznar?
I per què sempre la nostra agricultura és el cavall pagador de les negociacions que se fan en el marc de la Unió Europea?
Eixa és la gran pregunta.

És evident que nosaltres necessitem obrir els mercats de la Unió Europea als productes que vinguen del Marroc i és evident que el Marroc té una producció determinada, però també és evident que no sempre eixos productes han de ser els que ens afecten com a
competència deslleial, com bé figura en la proposició no de llei, perquè hem de recordar que eixa producció se fa a uns costos en els quals la nostra agricultura no pot competir i, fins i
tot, amb els requisits de seguretat de.
.
.
de condicions laborals que nosaltres
exigim als nostres agricultors.

Tots sabem que Marroc ha tingut una posició molt oberta a la utilització de transgènics, i hem de pensar que alguns d'estos productes que s'assenyalen ací estan afectats per eixa decisió de les grans companyies químiques, de les grans companyies agroalimentàries, de la indústria agroalimentària en investigació, com Monsant, que ha utilitzat Marroc per a una producció extensiva en matèria de transgènics.
I hem de recordar que la Unió Europea ha posat una moratòria de deu anys en estos productes.

En definitiva, creiem que, efectivament, l'agricultura mediterrània, i especialment la valenciana, no ha de ser la moneda de canvi sempre en les
negociacions en tercers països; segona, que seria una competència deslleial important; tercera, que no s'han negociat ni defensat els interessos valencians per part del govern central,
i això té a vore en la situació que es troba la nostra agricultura i, per descomptat, per coherència amb la nostra posició en la Comissió d'Agricultura, tornarem a recolzar allò que nosaltres vam presentar en la Comissió d'Agricultura en els mateixos termes que ací s'han exposat.
Per tant, el nostre vot favorable a esta proposició no de llei.

(Ocupa la presidència el president, senyor David Francisco Serra Cervera)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té l'ús de la paraula l'il·lustre diputat senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyories, vull fer abans una premissa, i és perquè reiteradament se parla que el govern de l'estat, en un moment determinat, no defensa prou l'agricultura espanyola i, en este cas, la valenciana.

M'agradaria dir-los que un dels grans èxits que hem tingut en estos sis mesos ha segut que el que estava en la Unió Europea en dubte i en perill era la pròpia política agrària comunitària, perquè, evidentment, no estem a soles allí, som 27 països, que la gran majoria, sobretot, els del nord, estaven plantejant que no
existira política agrària comunitària.
I, en este moment, el que s'ha aconseguit ja és que l'agricultura i la ramaderia siga un dels elements prioritaris i, per tant, una
política que necessàriament hem de fer.

Dic açò perquè.
.
.
i, lògicament, mosatros anem a votar el mateix que votàrem en la Comissió d'Agricultura del passat 9 de febrer de 2010, -que, per cert, senyor Parra, jo és que no l'entenc, i encara que fóra a nivell personal, jo crec que vosté hauria de tindre inclús algun inconvenient o vergonya de tornar a presentar açò- en la qual se va debatre una proposició, com bé dia, no de llei del Grup Compromís, en la qual s'instava al govern de la nació a fer les actuacions pertinents destinades perquè la Unió Europea exigira les mateixes condicions de producció al Marroc que les exigides a la resta de països de la Unió Europea.

En eixa proposta, al Partit Popular li va ser admesa per part del Grup Compromís una esmena que pràcticament -més que pràcticament- és còpia literal de la proposta no de llei que avui vosté «torna» a portar a esta comissió.

Senyories, jo crec que al Partit Popular mai li ha importat l'agricultura i el món rural, mai!
El resultat de la seua gestió, de la seua falta de polítiques agràries han portat al camp valencià i als llauradors i ramaders valencians a la total ruïna social i econòmica.

Senyories, mentres el govern del Partit Popular, durant els quinze últims anys, no ha fet absolutament res per solucionar el principal problema, que
era el de la competitivitat del camp valencià, altres comunitats autònomes, amb les mateixes regles de joc, amb les mateixes lleis espanyoles i amb
la mateixa normativa europea, amb les mateixes, -ja m'explicaran com ho han fet de mal- durant estos últims deu anys de bonança econòmica, han preparat els seus sectors agraris fent-los més competitius, fins al punt que mos han desplaçat dels mercats que tradicionalment eren valencians.

En fruites, ha segut Extremadura la que mos ha apartat; en vins, Castella-la
Manxa, Castella-Lleó; en sucs i hortalisses, Múrcia; en transformats, Navarra; en agricultura ecològica, Andalusia, i aixina, un llarg etcètera, perquè tots han anat avançant, dedicant més diners dels seus pressupostos per a preparar el seu sector agrari i ramader,
exceptuant la Comunitat Valenciana, que a pesar que som un dels referents
agraris de tota Europa, ací pareix que ho hàgem desestimat.

Jo dia que a vostés els importa molt poc el sector agrari, perquè, de veritat, senyor Parra, si els importara, primer, i encara que fóra per vergonya, haveren retirat esta proposta, que ja està aprovada des del 9 de febrer en la Comissió d'Agricultura, a proposta del Grup Compromís, amb una esmena de vostés, que -reitere- literalment és el mateix que hui proposen; segon, se dedicarien a no perdre el temps, i
sobretot a fer-nos-el perdre a tots els altres, i se dedicarien a governar, a
fer coses de veritat pel camp valencià, a fer-lo més competitiu, que eixe és el problema que tenim: la falta de competitivitat per a estar en els mercats.

Perquè vostés l'únic que pretenen amb esta proposta és amagar la incompetència, donant-li la culpa sempre als altres, a Zapatero, a la Unió Europea, a qui siga, abans que reconéixer la seua incapacitat per a l'autogovern.
La seua hipocresia i deslleialtat institucional els porta a criticar
el que abans, quan ho feien vostés, era «excepcional, maravilloso y equilibrado», paraules del ministre Arias Cañete quan, governant el senyor Aznar en 2003, firmaren l'acord comercial amb el Marroc, en el qual les exportacions de tomaques passaren
de 175.
000 tones a 220.
000 tones, i no passa res, era «exquisito» l'acord que s'havia fer des d'Europa per a preservar i per a millorar les condicions.

Per tant, senyors diputats, per respecte i coherència, el Grup Socialista votarà el mateix que votàrem, llevat que vosté, encara que siga per vergonya, retire esta proposició i no hàgem de tornar a fer el paperot.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Per a rèplica, té la paraula l'il·lustre senyor diputat senyor Vicente Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, home, no m'agradaria convertir esta comissió en una Comissió d'Agricultura, encara que els dos ponents, en este cas, estem en la Comissió d'Agricultura també i allí, doncs, debatem sobre estos aspectes.
I, afortunadament, a més, estem molt d'acord en moltes coses, perquè és una comissió que se tracten temes que patim, i patim a més en els nostres camps i, a més, personalment, perquè també d'alguna manera venim del món de l'agricultura, i mos afecta, per descomptat.

Però bé, però és que el seu discurs.
.
.
, mosatros no mos anem a cansar mai de reivindicar coses,
siga en la Comissió d'Agricultura, o siga en esta, en Afers Europeus, o siga en una altra, perquè, a més d'estar en el nostre dret, crec que cal insistir, i insistir i reivindicar mai es
fa debades.
I no mos entra vergonya de presentar esta proposta ni mos entra
vergonya de tornar a reivindicar, perquè és que és aixina.
Vosté.
.
.
, i jo sabia que el discurs anava a ser, doncs, anar contra el govern valencià, doncs, perquè és el que creu vosté que és.
.
.
Van mal.
.
.
,
(inintel·ligible) .
.
.
quan en la comissió d'agricultura (so d'un telèfon mòbil) s'ha debatut moltes vegades la gestió de la Conselleria d'Agricultura i els èxits obtinguts en tots eixos exemples que vosté ha posat d'altres comunitats, quant a competitivitat, quant a productes com és el raïm, com són les fruites, com són les hortalisses o.
.
.
, no en el cas dels cítrics, perquè som capdavanters i, a més, crec que siguem de les poques comunitats que estiguem ahí davant en primer línia; però bé, quant al vi de taula també s'ha debatut en la comissió i s'han anomenat tots els èxits que ha tingut esta conselleria i este govern valencià a eixe respecte.

I a vosté no li ha de saber mal que estes propostes que se facen setanta vegades i, a més, que se reivindiquen, i no li ha de saber mal, com ha dit el senyor Morera,
que l'agricultura està castigada i servix, a més, de moneda de canvi, però és el que està fent.
.
.
, s'utilitza com a moneda de canvi, que és el que està fent este govern, el govern espanyol, i el senyor Zapatero, per molt que li
sone ja mal eixe nom, però és que pareix que li sone mal que li digam moltes vegades que la culpa la té el senyor Zapatero.
És que la culpa la té el senyor Zapatero, que és el president del govern, i en este cas, el que està fent en l'agricultura valenciana, tant castigar-la com a moneda de canvi, és el mateix que està fent en tot l'àmbit de la Comunitat Valenciana, en tots els sectors, en turisme, en indústria, en finançament, en tot, és el que està fent el govern al cap del senyor Zapatero en la comunitat, i això és el que mos està passant també en l'agricultura.
I no extrapole eixe maltractament que té el govern valencià.
.
.
ai, perdó, el govern espanyol -el senyor Zapatero- amb el govern valencià o amb la Comunitat Valenciana, no l'extrapole a eixa gestió de la Conselleria d'Agricultura, que sí que està fent els seus deures, i els seus deures, a més, ben fets, per a promoure eixos productes, per a intentar tindre més competitivitat amb eixos productes i ser una comunitat capdavantera quant als
productes, fruites i hortalisses de la nostra comunitat.

No estem d'acord per això, perquè, a més, vosté està ficant-mos com a exemple unes comunitats, que mosatros ja ho hem comparat en
eixa comissió d'agricultura, on hem estudiat i hem debatut eixa diferenciació o eixa competitivitat que n'hi ha, tant en productes de la nostra comunitat com productes d'altres comunitats.

Per tant, torne a repetir, jo li agraïsc, tant al senyor Morera com al senyor Lozano, perquè és aixina i jo estava segur que anàvem a ficar-mos d'acord i anàvem a tindre unanimitat.
Però no extrapolem eixe discurs a una competència, com és la comissió d'agricultura on se debaten coses d'agricultura, i l'únic que estem fent és reivindicant, una vegada més i les vegades que facen falta, i ja he anunciat de llevar eixa frase de la
presidència europea, del president del govern.
I, per tant, reivindicar una vegada més que, en eixe marc que n'hi ha de negociació entre la Unió Europea i el Marroc, que mos tinguen un poquet més en compte, que sàpien que estem ací, que siguem competitius, però fonamentalment, ja no en la competència dels productes o dels preus, sinó també quant a la qualitat i, sobretot, fonamentalment, i pel tema del benefici
alimentari, i ho ha dit en la proposta, que se controle molt el que és el límit màxim de residus, perquè en el tema fitosanitari, com ha dit el senyor Morera, els costos.
.
.
, perdó, els productes del Marroc els costos són molt més econòmics.
Per tant, no puguem ser competitius, però almenys en benefici de.
.
.
, a més del medi ambient i de la seguretat alimentària, que se controle eixe límit màxim de residus en els productes fitosanitaris, que al Marroc hi ha algunes com
el Metidation y el Cention que están permesos, i en el nostre territori sabem que no.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Parra.

Entenc que hi havia una esmena tècnica, ja que vosté és el portaveu del grup proposant, en el qual en la proposició no de llei eliminaríem la frase «en el marco de la presidencia española de la Unión Europea» i el conjunt de la proposició no de llei quedaria exactament idèntica a com està.

Per tant, sent una esmena tècnica presentada pel grup proposant, no té cap problema.
I entenc que per a rèplica tindria la paraula el il·lustre diputat senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president, de nou.

Senyor Parra, jo puc entendre el papelón que vosté està fent i que ha hagut de fer, perquè és que, si no, vosté ha fet un discurs genèric contra Madrid, i el senyor Zapatero, Agricultura, Industria, Turisme i tal.
Si li canvia el nom de Zapatero per Camps és idèntic, a més ací incrementat.
Incrementat el nombre d'aturats, incrementat per falta de competitivitat, incrementat en llauradors que
se n'han hagut d'anar i abandonar, incrementat en tot.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Lozano i Pastor:

Per tant, què és el que ocorre en eixe tipus de discurs, senyor Parra?
Que no mos porta absolutament a cap lloc, a cap, només que ens tirem els trastos perquè vostés no porten esta proposició no de llei ací ni perquè vullguen fer més per la Comunitat Valenciana ni per solucionar el problema.

Vostés ho porten pel que ho porten.
Per la deslleialtat i per la capacitat que vostés volen utilitzar esta cambra per a poder insistir contra i fer l'oposició a Madrid.
Perquè, si no, no s'entén com en unes altres èpoques, quan vostés governaven a Madrid i governaven ací tenien un discurs, i ara en les mateixes circumstàncies resulta que tota la culpa la tenen els altres.
(Remors)

Mire, 2003, a més d'allò de Miguel Arias Cañete, en 2003, el vicepresident segon aleshores i actual líder del Partit Popular, Javier Arenas, dijo que «aquel acuerdo no afectaría a los productores españoles de hortalizas y se mostró convencido que no podría afectar negativamente al cultivo del tomate en España y en Andalucía».

La realitat és que molts d'eixos cultivadors se n'anaren a fer l'agost a Marroc i ara estan produint.
I el 20% de la tomaca que s'importa a Europa hui estan fent-la espanyols des d'allà.

L'exministre hui, en 2009, que també ha vinculat «la resolución al caso Haidar, con el acuerdo agrícola, que con esto Marruecos verá como sus intereses agrícolas.
.
.
».
Què està intentant dir?
Que vostés s'ho fiquen tot en un d'això revolutum, i ara s'ha d'anar contra Madrid.
I si s'ha de ficar el cas Haidar com a «compensación por los acuerdos» i tot (inintel·ligible) .
.
.
, doncs vostés ho fiquen, i no passa res, i es queden tan frescos.

Per tant, senyor Parra, per favor, no insistisquen en eixa idea.
Si vol li llisc
l'esmena que vosté va fer i els punts.
I els que vosté ha presentat avui són idèntics.
Per què ho tornen a presentar?
Perquè vostés volen solucionar els problemes del camp?
Això ja no s'ho creu ja ni borratxo ningú.
Vostés, l'únic que pretenen és a vore ací com insistixen i fiquen el dit en l'ull.

I, per tant, el més coherent seria que vostés retiraren este punt.
Senzillament, ja l'han aprovat, ja està, ja enviat.
I a més no hagueren hagut de fer ni tant sols la.
.
.
, la.
.
.
d'això tècnica que han fet.
Perquè ja en el seu moment inclús estàvem dins dels sis mesos de presidència espanyola.
Ara, ni tan sols això.

Per tant, mosatros anem a abstindre'ns, perquè ho férem aleshores i per coherència ho fem ara també.
I per ajudar que eixe procés que s'està fent en la Unió Europea de salvar la política agrària comunitària, almenys que no siguem tan insensats de carregar-mos-la.
Perquè el problema no serà ja si «nos beneficia más o nos beneficia menos».
És que no n'hi haurà.
I haurem de carregar amb el mort, perquè cada país haurà de finançar la seua política agrària i carregarem amn el mort que mosatros a soles rebrem molts menys diners dels
que ara estem rebent.
Eixe és el tema.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Anem a passar a la votació, en este cas, de la proposició no de llei amb l'esmena tècnica incorporada.

Per tant, vots a favor?
9 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
I abstencions?
6.
Per tant, queda aprova per 9 vots a favor, 6 abstencions i cap vot en contra la
proposició no de llei del Grup Parlamentari Popular.

Senyories, abans d'alçar la sessió comunicar-los que en estos moments tots els temes que estan pendents en esta
comissió s'han vist i que actualment no queda cap tema més per a vore's i per a poder-se substanciar.
Per tant, l'ordre del dia de hui ja arreplegava totes les iniciatives de tots els grups
parlamentaris que ja han sigut debatudes.
I com la pròxima setmana, que és el normal que se tanque el període de sessions, quedaria vista tota la matèria que esta comissió ha tingut al llarg d'estos mesos.

Senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 30 minuts)