DS-078HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 17 de juny de 2021.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 42.
 Segona i darrera reunió.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, anem a continuar el nostre treball.

Senyories, es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Preguntes

El senyor president de les Corts Valencianes:

Passem al punt 9 de l'ordre del dia, que són les preguntes de control al Consell.
Coneixen vostés el procediment, emmarcat en l'article 159 del nostre reglament.
I la substanciació de les preguntes se realitzarà d'acord amb el que ha previst la Junta de Síndics del 16 de febrer de 2021, atenent l'ordre de preferència dels membres del Consell.

Començarem amb la pregunta 654, formulada per la il·lustre diputada Belén Bachero, en nom del Grup Parlamentari Compromís, al vicepresident segon i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica sobre el dret d'un habitatge digne.

Té la paraula la il·lustre diputada Belén Bachero.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Conseller, en les darreres setmanes hem tingut dues notícies que han sigut realment colpidores per a l'estat del benestar.
La primera és el suïcidi d'un home just quan anaven a desnonar-lo per no pagar el lloguer durant la pandèmia.
I la segona és que l'estat espanyol, el govern suposadament més progressista de la història, recorre la llei catalana de vivenda.

Clar, per a nosaltres és fonamental seguir donant passos per a aconseguir el dret constitucional a la vivenda.
Des d'ací, des del govern del Botànic, s'estan donant passos valents i s'està fent tot el que està en les nostres mans per a poder caminar cap ací, però vosté sap que si Madrid no ens ajuda, si Madrid no afavorix amb una llei de la vivenda que permeta de veres paralitzar els desnonaments, aquestos drames socials continuaran estan en la primera línia de les notícies.

Aleshores, aquest drama en política immobiliària, que genera molts diners per a uns i molt de dolor per a uns altres, açò que al final és una violència immobiliària amb uns responsables directes, que som els polítics, i en aquest cas, el govern de l'estat, que és qui ha de garantir que l'habitatge siga un dret i no un bé de mercat, i fer extensiva la regulació a totes les autonomies necessitem deixar ja d'un costat les polítiques de la dreta de vivenda, el legado de Ayuso, eixos zero pisos socials acabats i 3.
000 sense recuperar per al patrimoni públic.
Eixa és una política, per una banda, que hem de deixar a banda i continuar evolucionant la nostra política, la política que fica al centre a les persones.
És hora que el govern de l'estat actue, que governe per a les majories socials i no pels fons voltor.

No obstant, la situació d'emergència habitacional és clamorosa i ja fa més de 12 anys que dura, 1.
553 desnonaments en el primer trimestre, la finalització el 9 d'agost del decret d'antidesnonaments i la negació radical de no renovació i signatura de nous contractes de lloguer de fons com, per exemple, Solvia.

Com bé sap, els darrers mesos, en diverses localitats del territori valencià -Alfafar, Torrent, Pobla de Vallbona- s'han mobilitzat milers de famílies víctimes de pràctiques abusives en els contractes de lloguer per part dels seus llogaters, grans inversors o fons voltor i, en ocasions, també, la Sareb.
En el cas de les vivendes del Raval Universitari de Castelló, els fons voltor estan darrere de l'expulsió d'unes huitanta famílies per la pràctica cada volta més habitual d'aplicar clàusules abusives en els seus contractes de lloguer.

Des de les institucions no podem permetre aquestes pràctiques d'assetjament, no podem mirar a un altre lloc i és necessari aprovar ja la nova llei de vivenda de l'estat per a incloure una regulació dels preus de lloguer extensiva a totes les autonomies, com ja he manifestat en aquesta cambra en reiterades ocasions.

I per què no copiar el que s'ha fet a Catalunya, fer extensiva la regulació aplicable allí al nostre territori.
Les dades oficials del mercat de lloguer a Catalunya del primer trimestre de 2021 són dades molt positives que tornen a demostrar que la regulació dels lloguers, aprovada en el parlament català en 2020, funciona.
Baixen els preus i puja el nombre de contractes.

Amb les últimes dades, ha quedat clar que la regulació de lloguers és una mesura eficient que protegix als inquilins, evitant les pujades de preu i promovent baixades, garantint el dret d'habitatge i frenant l'especulació.

Celebrem que el govern de Sánchez finalment no impugne la llei de regulació dels preus de lloguer de Catalunya.
I des d'ací demanem que durant aquesta legislatura regulem el lloguer.
Només cal fixar-se en Dinamarca, on està quasi tot el mercat regulat.
La solució és regular el mercat privat en defensa de l'interés general, baixar els preus de lloguer un 60 %.
I seguint les indicacions de l'ONU, no hauríem de destinar més del 30 % al lloguer i subministraments bàsics.
És una mesura que fa front a la crisi residencial i millora la vida gent.
I, per això, necessitem aplicar polítiques valentes per fer-li front.
És el moment d'elegir entre els fons voltor o la ciutadania, l'especulació o els drets fonamentals.
I, per tant, des de les diferents institucions hem de lluitar contra els fons voltor.

Per això, senyor conseller, li preguntem: davant les actuacions dels fons voltor per adquirir vivendes aplicant condicions abusives en els contractes de lloguer, com està passant en Castelló, Torrent i Pobla de Vallbona, com pensa actuar la conselleria per evitar aquesta situació i garantir el dret d'habitatge digne dels valencians i les valencianes?
I quines mesures té previstes adoptar per defensar a estes famílies afectades?

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el vicepresident segon del Consell a la qüestió que s'ha formulat.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Moltes gràcies, senyora Bachero, per la seua intervenció.

O fem dels desnonaments un problema comú o serem còmplices de les pràctiques abusives dels fons voltor i de les entitats financeres.
Perquè els desnonaments són un problema públic, un problema que ens concerneix a totes i a cadascuna de nosaltres.
Una societat no pot avançar si els seus governants permeten que els interessos particulars prevalguen per damunt de l'interés general.

I durant els últims anys, hem vist com els fons d'inversió i de les entitats financeres han promogut un projecte privatitzador del dret a l'habitatge que promulga el neoliberalisme.

I lluny d'assegurar que totes les persones tinguen un sostre on poder desenvolupar la vida diària, el sistema econòmic ha tornat a desposseir de vivendes a milers de famílies per concentrar-les en mans d'uns pocs propietaris que s'amaguen darrere dels grans conglomerats de sigles.
Sigles, moltes voltes, inintel·ligibles: Blackrock, Vanguard, State Street, Fidelity, Blackstone, Capital Group, Cerberus… Totes les seues filials immobiliàries han exercit el seu poder de pressió sobre les famílies més vulnerables per garantir les seues taxes de benefici promeses als seus inversors en contra dels interessos de la gent.

I, tot això, amb la connivència de governs de les dretes que, sabent el problema, no van desenvolupar cap mecanisme de protecció per a estes famílies.

Vaig a posar un cas que coneixem molt bé en la conselleria.
És el cas de Sergio i Sara, veïns de València, que van ser víctimes d'una d'aquestes pràctiques.
El fons voltor els oferia 1.
200 euros en negre per abandonar la seua casa, ja que el suposat comprador no volia inquilins en la casa.
Volia la casa lliure de persones.
I als fons voltor no els va importar la situació econòmica i social d'estes famílies.
Literalment els van dir: Â«Os vamos a desahuciar igual, pero si cogéis el dinero y os vais ya, pues mejor para todosÂ».
I així, centenars de casos que ens arriben cada dia, cada dia al nostre departament.

I el govern del Botànic ha revertit la passivitat dels governs anteriors.
I hem entés, gràcies també als moviments socials, que el problema dels desnonaments és un problema comú, és un problema públic.
I com a conseqüència, la resposta a esta emergència ha de ser pública davant la disjuntiva d'interessos particulars i l'interés general…, sempre hem d'escollir l'interés general.

Per això, hem posat en marxa, com saben, una unitat antidesnonaments.
Una unitat antidesnonaments que és la materialització de tot este nou procés d'institucionalització del problema públic d'accés o permanència en un habitatge digne.

En els últims mesos, hem atés més de sis-cents 600 casos amb resultats molt satisfactoris, on sempre, sempre hem pogut aconseguir que les famílies romangueren en els seus habitatges o tingueren una alternativa habitacional en forma d'habitatge o d'ajuda d'emergència.
He de dir, i estem molt orgullosos d'esta situació, que cap cas de desnonament que ha arribat a la conselleria d'habitatge, cap cas, en estos dos anys que complim hui per cert, cap cas ha acabat amb la gent, amb les famílies vivint al carrer.
Això no ha passat en cap cas.

I vosté pregunta pel cas de Torrent.
En el cas de Torrent, per exemple, la Generalitat vam negociar directament amb la Sareb.
Els contactes del lloguer de les famílies vencien i l'entitat no volia renovar estos contractes de lloguer.
I eren famílies amb vulnerabilitat acreditada pels serveis socials del municipi.
Doncs bé, gràcies a l'escut social, es van poder prorrogar tots els contractes de forma automàtica.
I a dia de hui seguim negociant amb la Sareb per a trobar la solució definitiva i esperem tindre resultats finals en les properes setmanes.

Pel que fa a la Pobla de Vallbona, que també ha mencionat, la immobiliària dels fons voltor Cerberus va remetre a 38 famílies una ordre de desnonament amb data d'execució imminent.
I els serveis de la vicepresidència i conselleria d'habitatge va proporcionar l'assessorament jurídic a les famílies per aturar estos desnonaments temporalment.

I, tot seguit, ens vam comprometre amb l'ajuntament a adquirir els habitatges i la setmana passada ho vam fer.
Vam comprar els 29 habitatges per 1,7 milions d'euros.
Mai en la història de la Generalitat s'havien comprat 29 habitatges en menys de sis mesos perquè la gent poguera estar en les seues cases.

Per tant, seguirem vetlant perquè cap persona patisca la injustícia dels desnonaments.
Seguirem vetlant perquè cap persona es quede al carrer sense alternativa habitacional.
I això és gràcies justament a este govern del Botànic.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Següent pregunta, 247, que formula l'il·lustre diputat, Rubén Ibáñez, en nom del Grup Parlamentari Popular, al honorable conseller d'Hisenda i Model Econòmic sobre el canvi de model de finançament.
Una pregunta molt oportuna a estes altures.

Senyor Ibáñez, quan vosté vullga.

El senyor Ibánez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Fíjese la oportunidad, que está registrada en 2020.
Es de plena actualidad con el Botànic.
Las cosas no cambian nunca.

En cualquier caso, señor conseller, no vengo a preguntarle por lo satisfecho que está usted y el Consell con el gobierno de España, ni por el optimismo que le traslada a la ministra Montoro, ni por los aplausos del Consell a cada palabra que pronuncia la ministra Montoro, ni a que nos hable de liquidez, ni que nos hable de fondo COVID, ni tan siquiera -fíjese- de que nos hable de la impotencia del Consell, y eso que hoy podemos leer de Â«hemos hecho lo que hemos podidoÂ».

No, no vengo a eso.
Vengo a que nos hable de los varapalos continuos a los valencianos por parte del Gobierno de España, a que nos hable por qué la comunidad está huérfana de un Consell que les defienda, del ninguneo constante de Sánchez a los valencianos, de por qué no hay un consejo de política fiscal y financiera que hable de financiación desde años, de la nula credibilidad del Consell en materia de financiación, fracaso tras fracaso, de cómo los expertos en materia de financiación se les cerró la puerta en el ministerio en 2018, y sin propuesta del Gobierno de España.

Y, en particular, vengo a que nos hable de su fracaso personal como conseller.
Ni financiación, ni fondo de compensación o de nivelación.
Y por eso le pregunto, señor conseller: ¿cómo va a exigir el Consell al Gobierno de España un cambio de modelo de financiación?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Evidentment, és l'article 156 de la Constitució parla amb claredat de dos principis de finançament autonòmic: el principi de suficiència i el principi d'equitat.

El principi de suficiència.
Evidentment, la senyora Montero té poc a vore amb el senyor Montoro.
Per què?
Perquè en els pocs mesos que porta o els pocs anys que porta ha canviat totalment la perspectiva de la suficiència per al conjunt de comunitats autònomes.
Només fique l'exemple dels 16.
000 milions no reemborsables de fons COVID, que no té precedents en la història de l'Espanya autonòmica.
Són suficients?
, no suficients?
S'ha fet un esforç.

Quan va anar a Brussel·les la primera vegada en juliol del… 2019, 2018, quan va ocupar el ministeri, el primer que va fer és distribuir l'augment del sostre del dèficit de manera diferent al que ho va fer Montoro, més per a les comunitats autònomes que per al govern central.

Per tant, ahí hi ha una sensibilitat autonomista que no hi havia abans.
Però atenció, cuidado en el que estem parlant, voler fer d'açò, senyor Ibáñez, un debat partidista és estafar a 5 milions de valencians.
Este, o estem tots units, este és un debat territorial on gent del seu partit, de Galícia, de Castilla-León, pensa molt diferent de vostés, i gent del meu partit, que està en altres autonomies, també pensa diferent, hem de tancar files els valencians, perquè sinó perdre'm, açò no és un problema del conseller d'Hisenda, del govern del Botànic, és d'una forma política en la governació d'Espanya.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Continuarà la pregunta l'il·lustre diputat Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor conseller, a usted ya se le acaban prácticamente las ideas, la credibilidad es ninguna ya, y las ideas, por lo que vemos, es lo de siempre.

Le he preguntado que qué va hacer el Gobierno de España, el gobierno de la Comunidad Valenciana para el cambio de modelo de financiación.
Y usted me viene contando películas.
Nos ha hablado de la estafa.
Mire, aquí la única estafa que existió es la estafa de un gobierno socialista, que primero nos impone una ley de financiación y que hoy un gobierno, en la Comunidad Valenciana, socialista, es incapaz de reclamarle a un gobierno socialista el cambio de ese modelo.
Esa es la gran estafa de la comunidad, la estafa solo se produce cuando gobiernan los socialistas en España y en la comunidad.

Y usted me dice que esto es un debate territorial.
Oiga, parece que acaba de descubrir usted las américas.
Oiga, el debate territorial existe siempre desde que están las autonomías.
Pero yo no le pregunto por las demás autonomías, yo le pregunto por mi autonomía, por mi comunidad.
Qué puede hacer el gobierno de mi comunidad para que cambie el modelo de financiación.
Esa es la pregunta.
Y su respuesta ¿sabe qué es?
Lo que hacen los demás.
No, no nos cuente lo que hacen demás, cuente qué es lo que va a hacer usted.

Porque mire, usted, aparte de aplaudir a la señora Montero cada vez que habla, aparte de estar optimista y satisfecho cada vez que la ministra nos dice algo, hombre, ciertamente usted ha ido cambiando mucho el rol en este tiempo, ¿no?
Yo recuerdo, fíjese, es de hacienda.
gva, es la página oficial de su conselleria, usted, en el dieciocho, no hace tanto de esto, el matiz es que había un cambio de gobierno, nos dijo que el trabajo político en materia de financiación tenía que empezar, y que ese trabajo -fíjese lo que decía usted-, ese trabajo no se tenía que hacer en el Congreso.
Ahora nos dice que se tiene que hacer en el Congreso.
Entonces nos decía: se tiene que hacer en el Consejo de Política Fiscal.
Consejo de Política Fiscal que no se convoca desde hace años por parte del gobierno socialista.

La segunda de las cuestiones.
Usted nos dijo al final, antes de la moción de censura, usted nos dijo textualmente: el Consell no aceptará un sistema de financiación que no solucione el problema de la deuda derivada de la infrafinanciación.
Y yo le pregunto, señor conseller, como valenciano y representante de los valencianos, ¿usted va a aceptar un modelo de financiación del gobierno socialista que no incluya la deuda por la infrafinanciación como un fondo adicional?
¿Lo va a hacer?
¿O esto simplemente era una de sus proclamas ante un gobierno del Partido Popular?
Dígame, ¿mintió entonces a los valencianos?
¿Es esa su forma de actuar?
¿La de mentir?
Porque, hombre, vamos a ver, en el año dieciséis…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…-y ya finalizo, señor presidente-, en el año dieciséis usted nos dijo que era imprescindible la reforma del sistema de financiación, Â«la situación es insostenibleÂ».
Si era insostenible en el dieciséis ¿cómo es ahora, señor conseller?
¿Qué va a hacer el gobierno de la Comunidad Valenciana por los valencianos para un cambio del modelo de financiación?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Com que vull emfatitzar la por entre tots nosaltres, no vull traure a col·lació, per exemple, l'última votació en el Congrés dels Diputats a favor d'una esmena per l'equitat i la suficiència del sistema de finançament, on 193 vots a favor de tot el Botànic, més de Ciutadans, va eixir contra l'abstenció del Partit Regionalista de Cantabria, del PP, del Foro Asturiano, del BNG i UPN.
Normal en aquells!
Perquè són de comunitats que se senten (inintel·ligible) …, però el Partit Popular?
El Partit Popular?

Per tant, anem a parlar, de què podem fer i que em sembla molt correcta la pregunta.
Tots, tots, per exemple, discutir un tema central del sistema de finançament, és el concepte ajustada.
Tema fonamental perquè és la nostra tesi, la nostra tesi és que la població ha de ser l'element crucial i deixar-nos d'històries del passat on sempre acabàvem els pitjors.
El concepte de població, i per tant de població ajustada, és… Assegurar això, treballar com estem treballant amb el ministeri, en eixa vinculació bilateral del ministeri i les comunitats autònomes, parlar en totes les comunitats autònomes, moure-nos, com van fer abans de la pandèmia, i ho tornarem a fer, òbviament, ens hem de moure, ens hem de manifestar en tots els llocs també, hem estat en el despatx de la ministra, hem estat en el Congrés dels Diputats, perquè no és un tema de partit, torne a repetir.
I atenció!
qui vullga fer d'açò un tema de partit, torne a parlar del mateix to, està estafant a 5 milions de valencians, perquè la nostra fortalesa és la d'una comunitat autònoma de 5 milions d'habitants en un estat de 45 milions, un entre dèsset.

Quines són les estratègies intel·ligents per a guanyar la batalla?
Quines són?
Quines són?
Estar barallats entre nosaltres?
O tancar files per fer una posició dura, ferma, absoluta, liderada pel govern valencians?
Naturalment, però en tots.
Això és molt important, perquè si no, si no, sabem el que passarà, que és noves abstencions en el Congrés dels Diputats.
I si una cosa queda clara és: no hi haurà llei sense una majoria en el Congrés dels Diputats.
Nosaltres ja hem parlat en el ministeri.
Què passarà, què pensa el senyor Pablo Casado d'este tema, amb el qual necessitem el seu vist i plau, la seua posició favorable per a poder guanyar esta batalla.
Però, insistisc, vull sobretot la unitat nostra, la fortalesa de la unitat, la de decidir els partits polítics, etcètera, mos farà més forts.
Guanyarem la batalla o no?
Anem a fer que guanyem.
Però, insistisc, som un entre dèsset.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Passarem a la següent pregunta, la número 841, que formula la il·lustre diputada María de los Llanos Massó, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, a l'honorable conseller d'Educació, Cultura i Esports.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, presidente.

Buenos días, conseller.

Debido a la pandemia, durante el curso 2020-2021, las escuelas infantiles han sufrido un descenso en las matriculaciones de una media del 40 %.
El miedo a los contagios, el descenso de la natalidad, el teletrabajo de los padres, la reducción de recursos de las familias, pues son algunas de las causas que han motivado esta caída en las matriculaciones, en un sector ya de por si muy perjudicado por las políticas educativas de su conselleria.

Hace unas semanas conocimos la intención de usted, conseller, de su conselleria, de crear 1.
782 nuevas plazas de dos años en los centros de infantil y primaria.
Qué razones justifican la creación de nuevas plazas de dos años en los colegios de infantil y primaria públicos de la Comunidad Valenciana, en vez de concertar estas plazas en la red de escuelas privadas existentes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable conseller.
Quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyora diputada.

En resposta directa a la seua pregunta, que per què contemple ampliar l'oferta de dos anys en escoles públiques i fer-ho de forma gratuïta.
La resposta podia quedar-se molt senzilla i molt directa, i és que els fons que arriben del ministeri són directament per a ampliació d'oferta pública.
Per tant, no es poden invertir en un altre sistema, s'han invertir sí o sí en ampliació d'oferta pública.
I, per tant, és la millor manera de poder invertir eixos fons que no anem a deixar perdre, evidentment.
I després d'escoltar la pregunta que acabem d'escoltar d'infrafinançament dels valencians i de les valencianes.

Respecte a la resta d'argumentació que ha dit, recordar-li que eixa baixada d'ingressos precisament som l'únic territori que ha fet ajudes directes a l'escola 0-3, i ho va fer durant la pandèmia, i que hem multiplicat la inversió en el bo infantil, que precisament va dirigit a les escoles infantils privades més que mai, i més que ningun altre govern de tot l'Estat.

Simplement sí que m'agradaria, per saber del context de què estem parlant, si vostés estan a favor o en contra de la gratuïtat del 0-3 i de seguir avançant en eixa gratuïtat.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Continuarem amb la pregunta.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, señor presidente.

Pobre, es que no le quedaba otro remedio.
O sea, resulta que los fondos vienen para lo que vienen y a usted no le queda otro remedio que hacerlo así, aunque usted no quería, usted no quería enviar a la calle a los trabajadores de las escuelas infantiles privadas.

Según sus propias declaraciones, la mitad de las nuevas aulas de dos años iban a escuelas rurales.
Pero, como le decía antes, qué pasa con las que ha creado y lleva creando.
Es que no son ahora, conseller, es que viene desde el 2015, fuera del entorno rural, donde hay escuelas privadas infantiles abiertas.
Esas escuelas infantiles es un sector que ha sido muy maltratado, como le he dicho, por la pandemia y están en una situación muy complicada.
Pero, no nos engañemos, la sentencia la ha firmado su conselleria, pero no ahora, sino desde el 2015.

Su obsesión por acabar, como le he dicho tantas veces, con la libertad de elección, por acabar con lo que usted no controle, está destrozando una actividad que da trabajo a más de cinco mil personas en nuestra comunidad y que hace una labor fundamental en la educación de nuestros hijos y en la conciliación de la vida laboral de las familias.

Como digo, desde que a usted se le ocurrió en 2015 crear aquellas primeras aulas piloto hasta el día de hoy, muchos centros no han podido mantenerse a flote y muchos han cesado la actividad.

¿Para usted qué era lo importante?
¿Qué los niños tuvieran una plaza de dos años o ampliar un año más el tiempo que tiene para adoctrinar a nuestros hijos?
No creo que sea causalidad que sus programas experimentales lingüísticos se impartan en infantil, por ejemplo.
Si lo que le importa de verdad fueran los niños y las familias, la solución hubiera sido concertar de alguna manera las plazas vacantes en las escuelas infantiles privadas antes de crear plazas nuevas.

¿Se le ha ocurrido hacer un estudio de las plazas vacantes de las que podría disponer?
Usted no es tonto, muy al contrario.
Claro que sí que se le ha ocurrido, pero no le interesa, no le interesa porque quiere controlar todas las etapas educativas.
Porque además, si hiciera ese estudio vería que en muchos casos, en muchos municipios y en algunas zonas de las ciudades la oferta es mayor que la demanda.
Por tanto, usted está llenando sus aulas de dos años vaciando las de las escuelas infantiles, conseller.
Está condenando a las escuelas infantiles privadas, que se encuentran cerca de uno de estos colegios que ahora van a abrir nuevas aulas de dos años o que ya las abrieron antes, a cerrar sus puertas y a enviar a los trabajadores al paro.
Es que además su manía persecutoria de lo que no es público le lleva, además, a no puntuar en la baremación para esos puestos de trabajo de infantil el tiempo que algunas personas han dedicado a trabajar en escuelas infantiles privadas.
Eso nos lo han trasladado trabajadoras de escuelas infantiles privadas que han querido optar a una plaza en la pública.

Yo ya sé, lo sabía, que usted me va a hacer, me ha hecho una parte ya, y volverá a hacer ahora después un publirreportaje de toda su actuación en la conselleria, puede ahorrárselo, se lo digo de verdad, porque, ¿sabe usted una cosa?
Un buen gestor no es el que más gasta, un buen gestor es el que gasta mejor, y los resultados educativos demuestran que usted gasta más que otras comunidades autónomas y obtiene peores resultados.
Pero eso, claro, a usted no le importa.
Ya se lo he dicho otras veces, usted solo tiene un objetivo, y es acabar con la libertad, y para ello acabar con la educación en todas las etapas, acabar con el futuro de muchos trabajadores y con el sustento de muchas familias.
Y si esto sirve para su objetivo, usted no va a reparar en los daños que haga.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Acabarà contestant l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, president.

Esta no me l'esperava: adoctrinament als xiquets que encara ni parlen.
És espectacular!
0-3 i ja estem adoctrinant.
És un espectacle, senyora.

No només això, sinó que resulta que vosté no explica si realment volen més o menys 0-3, si volen més o menys gratuïtat.
Perquè, s'hauran d'aclarir, volen més 0-3 i més gratuïtat, segons diuen en el seu programa.
Deien que era un incentiu per a la natalitat.
Doncs mire, s'hauran d'aclarir.

El que estem fent nosaltres precisament és ampliar l'oferta i incentivar que hi haja més demanda.
De fet, els fets, els fets, quan veu els fets vorà que hi ha més persones matriculades del 0-3 ara que abans, hi ha més.
Per què hi ha més?
Perquè estem complementant perquè totes les persones puguen portar els seus xiquets a les aules de 0-3, els que tenen recursos i els que no.
Eixa és la gran diferència, això que vostés només volen els que tenen recursos, nosaltres volem tots i totes per a conciliar, per avançar en igualtat i per a generar més oportunitats des de l'inici, des de tots els xiquets i xiquetes des dels 0-3.

Mire, és que per a nosaltres s'ha d'anar universalitzant.
I ho hem d'anar universalitzant en el sentit que ho estem fent, ampliant allà on l'oferta privada no arriba.
Sí, la privada no arriba a tot, vosté sap, precisament, que en municipis com Bellús, Bufalí, Montixelvo, Agres, Benimantell, Fondeguilla, Eslida, no trobarà ninguna escola privada perquè no li ix rentable, ahí està l'administració i estem obrint places.
I no només això sinó que estem augmentant el bo infantil des de que hem arribat.
El bo infantil no el percep una gent del Partit Comunista que està en el politburó de Sibèria, sinó que el reben empreses privades que formen part de l'oferta 0-3.
I han passat de rebre 60 euros cada família a rebre'n un mínim de 90, que ara augmenta fins a 110, i un màxim que passava de 200 i que ara augmentarà fins a la totalitat dels recursos necessaris per a implantar els dos anys en els xiquets en les etapes d'infantil 0-3 en les escoles privades.

Per tant, de què estem parlant?
Estem parlant d'augmentar l'oferta, d'universalitzar l'accés, d'intentar que siga gratuïta.
I en eixe sentit anem avançant.
Vostés porten en el seu programa que és un incentiu per a la natalitat i que és bo per a augmentar la gratuïtat.
Sí, i hem diu que sí.
Doncs, bé, s'haurà de revisar què fan els seus companys de Múrcia que, just fa unes setmanes, van rebutjar la gratuïtat 0-3 a proposta d'un altre partit parlamentari en la Comunitat de Múrcia: Â«PP, Ciudadanos y el diputado de Vox rechazan la gratuidad de 0-3Â».
S'hauran d'aclarir si després el que fan és una altra cosa tan senzilla com: Â«La Junta de Andalucía desvía 5 millones de euros de ayudas para las guarderíasÂ».
Ayudas para las guarderías, que ací s'augmenten.
I on vostés estan, què passa?
Que es destinen a reformar el estadio de la Cartuja.
Eixa és la gran diferència, ací al Botànic, al País Valencià, més 0-3, més igualtat, més inversió; on està l'extrema dreta més retallades als 0-3 i, com sempre, més especulació.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Pregunta 830 que formula l'il·lustre diputat Fernando Llopis a l'honorable consellera de Sanitat Universal i Salut Pública.

El senyor Llopis Pascual:

Bé, endavant, president.

Sí.
Bueno, en primer lugar, buenos días, señorías.

En primer lugar, me gustaría agradecer el trabajo que están haciendo todos los sanitarios en la inoculación de vacunas, Creo que están haciendo un trabajo importante.
En la parte que le corresponde a usted también, señora consellera, darle la enhorabuena.
Creo que faltan aspectos de flexibilización a la hora de asignar las dosis y avisar a algunas personas que, al final, no se les está inoculando la segunda dosis, pero creo que todos los procesos son mejorables y se lo seguiremos recordando.

La verdad, yo ya tengo las dos dosis, animo a la gente que lo haga.
Estoy un poco dolorido la verdad, es como si tuviese a Marzà en el hombro ahí intentando hacer la inmersión lingüística, pero aguantamos y tal.
(Rient)

Muy bien, vamos a la pregunta.
La defensa de la sanidad pública que están haciendo los grupos del Botànic, socialistas, Compromís y Podemos, yo creo que es un claro ejemplo del quiero y no puedo, quiero y no puedo.
Es decir, se dice que en la vida hay muchas cosas que te gustaría hacer, pero por lo que sea no puedas hacerla.
Y no es que exista ninguna limitación que te lo impida, pero, simplemente, por alguna razón, pues, parece que no se puede hacer.

Y a mi me gustaría recordar un poco, hacer un poco de historia.
2016, había un contrato con una empresa, el contrato finalizaba en el 2018.
Y en 2016, en la comisión de sanidad de estas Corts, se aprobaba una resolución en la que se instaba a la elaboración de un plan para la recuperación del servicio de resonancias magnéticas y la inclusión de su personal en el sistema sanitario público.
Y aquí es donde empieza la conselleria con su quiero y no puedo y pasa uno año -lo típico del Botànic- y pasa un año y no pasa nada.
El Botànic no mueve un lápiz y al final, pues nada, se aprueba una propuesta en la misma línea, tampoco pasa nada.

Y en ese momento surge de la nada la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, y dice: Â«Això ho apanye joÂ».
Y en julio de 2018 dice: La conselleria de sanidad subrogará al personal de Eresscaner Salud necesario para la prestación del servicio de resonancias magnéticas una vez termine el contrato de gestión, que era en 2018.
¿Usted ha visto el decreto?
Yo no, los trabajadores tampoco.
¿Por qué no se siguió entonces adelante con la tramitación de esa normativa?
¿Por qué se dejó en el olvido?
¿Qué causas llevaron a la conselleria de sanidad a no absorber en ese momento el servicio?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà la consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Llopis.
Me alegro de que ya esté inmunizado y tenga la pauta completa.
Yo espero que esos dolores que tiene momentáneos se le pasen en el día de hoy.
(Veus)

Bueno.
Mire usted, sabe que la Comunitat Valenciana ha sido durante muchos años un laboratorio de privatización por parte del Partido Popular respecto de la sanidad pública y no resulta fácil cerrar una etapa de políticas nefastas en la que se anteponían parámetros empresariales de coste-beneficio a los de salud.
Este gobierno mantiene una hoja de ruta para completar todas estas reversiones asegurando el mejor servicio sanitario, de forma que todas las personas tengan el sistema público cohesionado, innovador y que les cuide a lo largo de toda su vida.

Efectivamente, se suscribió el último contrato con una UTE, Eresscanner Salud, para que realizara las resonancias magnéticas en 16 hospitales con 20 equipos, dado que el Partido Popular nunca invirtió en tecnología sanitaria, nunca invirtió, y le era más sencillo sacar a concurso las resonancias magnéticas.
Ya se ha demostrado, por el informe que además consta en la memoria de la creación de la empresa, el ahorro que supondrá cuando incorporemos las resonancias magnéticas a la gestión pública y, por tanto, esta falta de inversión durante muchísimos años impidió que se pudiera revertir la situación.

La conselleria, además, durante este tiempo compró 5 resonancias más, 5 equipos más, y ha llegado a sumar 4 equipos más gracias a la Fundación Amancio Ortega.
En este marco, la recuperación para lo público del servicio de resonancias nos permitía y nos permitirá ofrecer a la ciudadanía una mejor asistencia con más recursos, nueva tecnología y una gestión no basada, como decía, en criterios economicistas sino criterios y parámetros de igualdad y de eficiencia.

Hay dos cuestiones que son relevantes.
Una, cuando concluye el contrato de la resonancia empiezan también las negociaciones con las empresas que forman parte de la UTE para determinar qué personal iba a incorporarse, porque no toda la plantilla iba a incorporarse a la gestión dado que asumíamos la tecnología de esta propia UTE.
Esa era la primera cuestión, que nos llevó muchísimo tiempo determinar y todavía estamos abordando con ellos esta cuestión.
Y la segunda, la llegada de la pandemia paralizó absolutamente cualquier tramitación de esta incorporación definitiva.

Por tanto, señoría, estamos en este proceso.
Yo espero que lo concluyamos pronto porque el objetivo está claro y además es irreversible: tenemos que desprivatizar los servicios que privatizó el Partido Popular con un único objetivo económico.
El nuestro, el objetivo del Botànic, es eficiencia, eficacia y, sobre todo, invertir en la sanidad pública.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Gràcies, consellera.

Acabarà de formular la pregunta l'il·lustre diputat Fernando Llopis.

El senyor Llopis Pascual:

Sí.
Muchas gracias.

Sí, señora consellera, tiene usted razón.
Dice: es verdad, el Partido Popular privatizó.
Eso lo hizo anteayer, han tomado ustedes el gobierno anteayer, ¡ah!
, ¿no?
Que llevan seis años, seis años, juraría yo.
Sí que les cuesta, sí que les cuesta, vaya…, xe, diuen que arrancà de cavall i parà de somera.
Pero, bueno, también hay que intentar agilizar un poco las cosas.

Porque es que el problema ya no es solo eso, es que en 2016 se dijo una cosa, en 2018 la señora Oltra dijo otra, pero es que usted el 17 de enero de 2020 llegó usted y dijo: que això ho apanye jo.
Usted también lo dijo: Lo revertiremos todo, incorporaremos al personal al servicio público de salud.
Y, además, por una vez, parece ser que hay un informe del Síndic de Comptes que avala esa incorporación del personal al servicio sanitario público.
Que está el servicio sanitario público y la empresa pública de salud, que no es lo mismo.
No es lo mismo, señora consellera, no es lo mismo.
Porque hay servicios, que lo dicen los profesionales, donde a veces se juega la vida de los valencianos que van a ser mucho mejor solucionados si está todo el servicio de resonancias integrado dentro del servicio sanitario público.

Y se lo vuelvo a preguntar otra vez, vamos a ver, en los últimos segundos.
Usted ha dicho que tiene ya un proceso irreversible, que ya saben el camino irreversiblemente que van a seguir.
Y aprovechando que sus socios de Compromís y Podemos están leyendo Â«cartas desde mi celdaÂ» de Oriol Junqueras, vamos a ver y que no se enteran, a ver si usted es capaz de decirnos públicamente ¿cuál es la hoja de ruta para la integración del servicio de resonancias en una empresa pública de salud o en el servicio sanitario público valenciano?
Solamente eso hoy, tiene una cuarta oportunidad a que el Botànic se pronuncie, ¿empresa pública de salud o servicio público sanitario?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Acabarà l'honorable consellera donant resposta final.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Mire, no voy a hacer ahora mismo un debate con usted sobre cuál es la herramienta que vamos a utilizar para esta incorporación del personal, pero usted no confunda la tecnología con el personal.
Porque la tecnología ya le digo que quedará en la conselleria de sanitat y, por tanto, los equipos estarán a disposición de los profesionales que están en cada uno de los departamentos de salud.
No confunda.
Y cuestión distinta son los trabajadores que hay que incorporar porque nos tenemos que subrogar al recibir también esa tecnología, que, por cierto, está prácticamente toda ella al final de su vida.

Por tanto, no confunda, señor Llopis.
Las dos cuestiones son gestión directa y no tiene nada que ver el personal con dónde queda la tecnología.
Y ya le digo que la tecnología quedará incorporada en los departamentos de salud.

Mire, el instrumento será el más adecuado y, además, llevará mejoras a nuestros hospitales, va a garantizar que la dirección del servicio organice el trabajo asistencial en cada centro.
Creo que con esto le contesto.
La dirección del servicio organizará el trabajo asistencial en los centros y ofreceremos la solución para aquellos trabajadores que proceden de la UTE para poder cumplir también con esa subrogación que es la que nos obliga la ley.

Yo tengo una pregunta para usted.
¿Y usted qué opina de la privatización?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, consellera.

Passarem a la següent pregunta, la que formula l'il·lustre diputat…, (veus) Felipe Carrasco.
(Veus) Ah!

Senyor Fernando Llopis, pareix que la vacuna li ha donat a vosté més energia de la que normalment té.
(Rialles) De la qual cosa ens alegrem, ens alegrem.

La següent pregunta la formularà l'il·lustre diputat Felipe Carrasco a l'honorable conseller d'economia sostenible i sectors productius.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Carrasco Torres:

Gràcies, president.

Señor conseller, las noticias sobre Feria Valencia desde que ustedes gobiernan siempre son negativas.
Hemos pasado desde la preocupación por la situación patrimonial hasta la angustia institucional, porque ustedes han llevado a Feria Valencia a las puertas de la quiebra.
Hay que añadir un pequeño detalle y es que nadie de su gobierno está pensando en el plan estratégico para feria postpandemia.
El modelo de feria se ha cambiado, pero lo único que ustedes saben es que no saben darle una solución para la feria.
Y todos pasaremos, pero la feria debe de continuar.

Por todo ello, ¿puede usted hoy explicar con claridad cuál es el modelo patrimonial, económico y de gestión de Feria Valencia para su Consell?

Gracias, president.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable conseller.
Conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Molt bé.
Moltes gràcies, president.

Senyor Carrasco.
Vosté sap que, malgrat la situació de la pandèmia, aquest Consell continuem amb el suport i el full de ruta marcat en la reestructuració del model firal, amb l'objectiu que tant Fira València com IFA afermen la seua contribució en la promoció turística, industrial i comercial de la nostra economia, i que siguen el millor expositor internacional de les nostres empreses.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Continuarà la pregunta l'il·lustre diputat Felipe Carrasco, sobre el model de gestió de Fira València.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Carrasco Torres:

Gràcies, president.

Señor Climent, pocas explicaciones, espero que en la segunda parte dé muchas más.

Porque lo único que ha podido usted evidenciar es una situación de normalidad, en esos 29 segundos que usted ha empleado.
Ha querido dar una situación de normalidad.
Y esto no es real, y usted lo sabe perfectamente.
Ascer ha dicho públicamente, la patronal de la cerámica, que existe Â«un problema político y económico de gran magnitudÂ».
Cuando dice político, se refiere personalmente a usted.

Y no le tengo que recordar para nada que Cevisama aporta el 30 % de los ingresos de Feria Valencia y que ha amenazado con abandonar Feria Valencia.
Esto, de llegar a ocurrir, sería un fracaso a la Comunidad Valenciana, pero especialmente iría vinculado a usted, un fracaso para usted.

Pero la Confederación de Empresarios Turísticos de la Comunidad Valenciana también le ha señalado a usted públicamente y le ha pedido dos cosas, esencialmente.
En primer lugar, que se aclaren, el señor Soler y usted, el conseller Climent.
Y, en segundo lugar, que dejen de crear inseguridad jurídica.
Esto es muy grave, que una institución, una asociación como es turística de la Comunidad Valenciana le diga al Consell que deje de crear inseguridad jurídica es para hacérselo ver.

Señor Climent, esto son les Corts Valencianes.
Espero que no venga a discutir conmigo, porque lo que yo le pido simplemente es la respuesta del Consell.
Y, si su respuesta va a ir no a dar soluciones, realmente empezaré a plantearme para qué sirve el conseller de economía.
No podemos quejarnos, y espero que no lo haga.

Se lo dije aquí yo hace cuatro meses, tan solo hace cuatro meses le di una pista sobre lo que están haciendo otras regiones europeas con sus ferias.
Alemania, por ejemplo, ha dado 660 millones a sus LÃ¤nder para que puedan restablecer la competitividad pospandemia, a la feria de Frankfurt, Hanover, Dusseldorf, etcétera.
Italia 440 millones para Milán, Bolonia, Florencia; incluso Escocia, que no es un referente a nivel ferial internacional, ha dado 120 millones de euros para hacer más competitivas a sus ferias.

Sin embargo, si lo comparamos con el trato que le está dando el Consell a Feria Valencia, solo cabe un adjetivo, es humillación e indignación.
No me ha contestado a la pregunta que yo le he formulado, y espero que en la segunda parte de su interlocución pueda hacerlo.

Lo único que sí que sé, y usted no lo ha dicho en ningún momento de los que ha participado en debate aquí, hablando de Feria, es que la Feria no tiene presidente, conseller.
Sigue sin liquidez, sigue con retraso de pagos a proveedores, sigue sin plan estratégico, sigue sin financiación suficiente, sigue sin un solo proyecto europeo, perdiendo apoyos de sectores importantes para la economía valenciana y sin modelo jurídico estos seis años, señor conseller.

Por tanto, lo único que sabemos es que usted deja de ser creíble en el momento de que no es capaz de aportar una solución.
Siento ser yo portador de estas malas noticias para usted, pero el problema, señor conseller, no es si corporación de derecho público o no, o si deuda o déficit.
El problema son directamente ustedes y la única solución vendrá cuando ustedes dejen de gobernar en la Comunitat Valenciana.

Gràcies, president.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el conseller a la qüestió plantejada.

Té la paraula l'honorable conseller, Rafael Climent.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Moltes gràcies, president.

Senyor Carrasco.
Mil milions.
Mil milions.
Un poquet de vergonyeta hauria de tenir amb les seues declaracions.
(Aplaudiments) Un poquet de vergonyeta.
Mil milions, mil milions.

A més a més, la seua ironia agra és que ja no fa gràcia a ningú, a ningú.
I, a més a més, és capaç de posar algunes asseveracions en boca d'altres.
Vosté és un hermeneuta, és un hermeneuta pur i dur.
Per tant, faça-s'ho mirar, perquè no van tenir la capacitat de fer absolutament res, sinó de crear el problema i no solucionar-lo.
I eixa és la seua realitat.

I vaig a contestar-li.
Mire, aquest Consell des de 2015 vam estudiar la situació de Fira i vam planificar i vam començar a gestionar bé.
Des del 2016, Fira presenta beneficis.
Ja li ho vaig explicar fa unes setmanes, en el juliol del 2017 vam encetar el nostre full de ruta amb la signatura del protocol d'intencions entre Generalitat, Ajuntament de València i Fira Mostrari Internacional de València per tal de possibilitar el procés de reestructuració de la institució en els àmbits financers, societari i de negoci, pels quals vosté pregunta.
Procés de reestructuració que vam dur a terme mitjançant els decrets llei 8/2017 i 7/2017.

Actualment, després d'un procés de més de tres anys, que s'ha vist afectat i allargat per la pandèmia provocada per la COVID-19, estan a punt de culminar-se els processos establerts en el Decret llei 7/2017.

Parlem del model econòmic.
El desenvolupament del pla de negoci 2017-2021 dona bons resultats i aconsegueix, fins l'arribada de la crisi sanitària provocada per la COVID-19, que els comptes de la institució milloren per damunt de les previsions.
Així les coses, el disseny del pla de negoci 2021-2024 recull propostes de millora de l'activitat principal i incorpora, a més, noves línies de negoci, com són els serveis associats a restauració i servei d'àpats, serveis d'hospitality i serveis de màrqueting i patrocinis, estratègia que a hores d'ara s'està replantejant per a adaptar-la a l'escenari post-COVID.

Parlem del model societari, de què vosté també pregunta.
La conselleria d'economia sostenible està treballant en la definició del model societari que millor responga a les necessitats estratègiques de Fira València per a potenciar el seu paper de dinamitzador econòmic i eina de competitivitat al servei del teixit productiu valencià.

Situació patrimonial.
Vull recordar-li que el passat 26 de febrer del 2021 es va signar un acord amb l'Ajuntament de València, que supose que vosté haurà seguit, mitjançant el qual s'afecten al servei d'interés general autonòmic de promoció de fires comercials oficials les propietats municipals compreses dins del recinte firal i ens transmet la titularitat d'aquestes, de manera gratuïta, a la Generalitat, que mantindrà la titularitat d'aquests béns i immobles mentre continuen afectes a l'ús o servei públic que motiva la mutació demanial.

I, per concloure, senyor Carrasco.
Li puc dir que la nostra proposta és traure endavant un projecte decret llei d'institucions firals, on es reconeixeria que les institucions firals valencianes són corporacions de dret públic sense ànim de lucre.
I, per tant, mantenen el caràcter d'associació d'utilitat pública dependents de la Generalitat, sense detriment dels interessos privats que puguen perseguir.
A més, per al compliment dels seus fins, gaudiran de personalitat jurídica pròpia i plena capacitat d'obrar, la seua estructura i funcionament seran democràtics i estaran subjectes en l'exercici de les seues activitats a la tutela de la Generalitat.

En els mateixos anys que porta este govern, hem fet quaranta mil vegades i coses més que el temps que van tindre vostés per a poder resoldre també un tema que vostés mateixos van provocar.
Senyor Carrasco, vergonya: mil milions que vostés han posat damunt de la taula perquè paguem tots i totes les valencianes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

La següent pregunta, la 810, la formula l'il·lustre diputat David García, en nom del Grupo Vox Comunidad Valenciana, a l'honorable conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball.

El senyor García Gomis:

La doy por reproducida, señor presidente.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Dona per reproduïda la pregunta, que té a vore amb el programa d'ocupació juvenil 2014-2020.

Li contestarà l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Moltes gràcies, president.

Senyor diputat.
Des de 2015 fins l'inici de la pandèmia, l'atur juvenil va abaixar 14 punts, des d'un 37 % fins un 23 % en l'últim trimestre de 2019.
Com la majoria de les crisis, la situació provocada per la COVID-19 ha afectat principalment els col·lectius vulnerables, com és el dels joves també.
No obstant això, les dades actuals, comptant amb els efectes de la pandèmia, mostren un descens de set punts de l'atur juvenil respecte de 2015, i continuaran millorant.

Sé que vosté no vol que parlem de dades, però després també parlarem, si de cas, de projectes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat David García per a acabar de concretar la pregunta al conseller.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, señor presidente.

37 segundos en resumir seis años de trabajo, señor Climent.

Mire, no nos intenten engañar, porque yo sé que me puede intentar engañar, pero, mire… Ustedes están vendiendo ahora triunfo donde solamente hay fracaso y mala gestión.
Por mucho que maquille los datos, usted sabe como yo que ahora, en la época estival, los datos son los mejores del año.
Y ustedes saben que venimos de una situación catastrófica y, por poco que mejoren, esos brotecitos verdes ustedes los van a vender como un triunfo.
Hacen dos trampas.
Esa es la primera y, la segunda, compararla con la crisis y achacarla al Partido Popular, cuando esa crisis viene de Zapatero, del 2008.

Y yo le voy a preguntar, señor Climent.
¿Es un triunfo que el 10 % de los hogares de la Comunidad Valenciana tenga a todos sus miembros en el paro, un 1 % por encima de la media española?
¿Es un triunfo que sigamos siendo la cuarta región de España con mayor desempleo juvenil?
¿Es un triunfo que la deuda siga creciendo y estemos ahora mismo en 51.
100 millones y sigue creciendo?

Mire, señor Climent, yo no dudo de su buena fe, de sus buenas palabras y, además, siempre le agradezco el tono y la forma que tiene para con este diputado, pero es que ahora mismo nos encontramos en situaciones tan catastróficas que Alicante roza un 20 % de desempleo, seis puntos más por encima de Valencia, por lo que empieza a haber un desequilibrio total de las provincias en la Comunidad Valenciana.
Pero es que si comparamos el cuarto trimestre de 2019 con el primero de 2021, hemos pasado de un 26 % de desempleo juvenil a un 41 %.

Y somos el peor país de la Unión Europea en paro juvenil.
Estamos a la cola, señor Climent.
Aquí no ha funcionado nada, que estamos hablando del futuro de nuestros jóvenes, que tienen que aceptar contratos que no quieran…, contratos que no van acorde con su formación y que no quieren tener esos contratos, pero es que no tienen nada más que coger.
Que estamos perdiendo a grandes talentos, que están emigrando a otras provincias, e incluso a países que no tienen más oportunidades de futuro que aquí, pero no tienen otra salida.
Por mucho que la bancada de la izquierda murmulle, no les gusta escuchar esta verdad.

Por eso le decía, señor Climent, que no me gusta hablar de datos, porque es una historia de verdad.
Y cuando aquí alguien viene y dice las verdades, los señores que tiene usted sentados aquí a su derecha se ríen, se ríen y les molesta escuchar las verdades.
Y yo se lo he dicho, se tienen que acostumbrarse ustedes a escuchar las verdades.
Lo que tienen que hacer es dejar de pisar moquetita y venirse a los barrios alicantinos, a los barrios valencianos y a los barrios castellonenses, y palpar la realidad.

Miren, el mercado español lidera las peores calificaciones de la Unión Europea en las condiciones laborales de los jóvenes, son cada vez peores.
Seis años de trabajo.
Señores, es que estamos hablando del futuro de nuestros jóvenes, se lo vuelvo a decir.
Estamos hablando de una generación que prácticamente la podemos considerar perdida, que no se pueden emancipar, que tienen problemas psicológicos por las situaciones que están teniendo, que todos los informes arrojan que les acecha la pobreza y la pobreza extrema, que incluso están en riesgo de exclusión, señor Climent.
Su plan de seis años no ha funcionado, y esto no solamente es achacable a la pandemia.
Esto ya venía de mucho antes.

Y, mire, se lo dije la semana pasada.
Si quiere ver bien la realidad, no mire las gráficas que le planta delante el señor Nomdedéu, véngase conmigo.
Véngase conmigo a recorrer los barrios, ya que esos señores no quieren.

Por mucho que inventen nombres para sus proyectos que suenen como increíbles, no funcionan.
Por muchas subvenciones que hagan con el dinero de todos para intentar enmascarar los datos reales del paro, no funciona.
Por mucha brocha gorda que le dé a la realidad, la realidad es que nuestros jóvenes cada año tienen menos posibilidades de encontrar un trabajo, un salario digno y unas condiciones dignas.
La realidad es, señor Climent, que sus políticas no están funcionando y que nuestros jóvenes lo están pagando.

Y la realidad, señor Climent, no está en algunos datos o en una estadística.
La realidad, señor Climent, está en la calle, en la casa de todas las familias y en esas colas del hambre que estamos viendo cada día y que a este diputado, por lo menos, le parten el alma.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La qüestió que s'acaba d'exposar i preguntar serà contestada per l'honorable conseller d'economia sostenible… al qual li done la paraula perquè puga contestar a la qüestió plantejada.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyor president.

Senyor diputat.
Jo el primer que voldria dir-li és que vostés haurien de començar a ser conseqüents amb allò que diuen, que demanen, i allò que fan, i ara intentaré explicar-me.

Nosaltres, des del primer moment, hem començat a treballar en generar estructura, i per això parlem de model productiu.
I per això parlem que, per a nosaltres, tot l'àmbit de la formació, orientació, intermediació és bàsic, és fonamental.
Per això tenim una aposta des del Consell per la Formació Professional, bàsicament.

I també sempre hem parlat que la reindustrialització és fonamental en el nostre territori per a generar estructura i qualitat en el treball.
A més a més, atenent a la digitalització, a la innovació, a la descarbonització de la nostra economia, apostant per l'emprenedoria, acompanyant els nostres joves, i els no tan jóvens, en l'àmbit de l'emprenedoria.
I eixa és la tasca que estem desenvolupant.
Per tant, açò no es fa de hui per a demà.
Sabem d'on venim i també sabem on volem anar, però amb llums llargues.
Hi ha recorregut, i això vosté també ho hauria de saber.

Per tant, vostés el que no poden fer és fer-nos creure que un burro vola i jugar a ser hipòcrites, amb un discurs però amb fets totalment diferents.
Vaig a posar-li exemples, perquè vostés diuen que defensen els interessos de les persones treballadores i jo diria que ni de les persones amb menys recursos ni de les persones joves, a les quals vostés també diuen que estan defensant…, si analitzem que és el que fan, doncs resulta que les tenen totalment superabandonades.

I ara vaig a dir-li quina és la realitat.
En febrer de 2021, en Europa, Vox ha votat en contra d'establir salaris mínims que permeten viure dignament.
Principal detractor del pacte social que va fixar el salari mínim en 950 euros.
Això és ajudar els joves.
Ha votat en contra de la pròrroga dels ERTO, de la renda mínima, de la llei riders per garantir les condicions laborals d'aquest col·lectiu, principalment jove.
Se n'adonen de la seua hipocresia?
De que tenen un discurs que realment és mentira continuada, senyor diputat?
Va donar suport als acomiadaments durant les baixes, va donar suport a Trump, que va plantejar els aranzels al calçat.

Parlem de la política fiscal de Vox.
Dos trams de l'IRPF, 22 % sobre els 60.
000 euros anuals i el 30 % sobre la quantia que supere els 60.
000 euros de salari anual.
És a dir, pujar impostos als que menys cobren i baixar-los a aquells que més tenen.
Perquè la pregunta li la faria jo, quants jóvens cobren més de 60.
000 euros?
(Veus) Diga-m'ho, senyor diputat.

I, per a acabar, perquè vosté es llija el seu programa, que crec que ni se'l lligen, la realitat és que en el seu programa econòmic no tenen cap proposta per a les persones joves.

Esta és la realitat, hipocresia pura i dura, dualitat, doble moral.
Diuen una cosa, fan totalment la contrària.
Per tant, no ens faran creure que un burro vola.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La següent pregunta la formula l'il·lustre diputat Ferran Martínez a l'honorable conseller d'economia sostenible.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, jo volia començar mostrant la satisfacció del meu grup parlamentari, perquè sembla que ja definitivament s'ha descartat, per part d'Intu, la construcció d'aquell macro centre comercial, Puerto Mediterráneo, en el parc natural de les Moles.
Imagine's vosté, senyor conseller, que li arribem a donar llum verda a això, amb el que ens trobaríem ara.
Amb el paratge natural de Les Moles absolutament destruït, amb un solar del qual aquesta multinacional no voldria fer-se'n responsable.
Avui, molts dels que l'han insultat durant anys, dels que li han faltat al respecte durant anys, han de callar-se, han de ficar el cap sota el ala, perquè no tindran el coratge de vindre ací a assumir que van cometre un error.

I, passant directament a la pregunta, senyor conseller, portem unes setmanes amb importants increments de preu en l'electricitat i en els carburants, que afecten directament el poder adquisitiu de milions de famílies i també la competitivitat de les nostres empreses.
Unes pujades que se sumen a les que es van donar en el mes de gener i que, a més, es contraposen als beneficis rècord que han registrat Iberdrola i Endesa, un creixement del 36 %, més de cinc mil milions d'euros.

I les causes, com en ocasions anteriors, són les mateixes: una excessiva dependència del petroli i del gas estrangers i un mercat dominat per un oligopoli que controla el 80 % de les vendes finalistes i que fa que puguen manipular el mercat tal com vullguen.

El Govern d'Espanya ha aprovat en les últimes setmanes algunes reformes que, des del nostre punt de vista, van en la direcció correcta, però que encara no són suficients i que, sobretot, tindran un impacte més en el mitjà i en el llarg termini que no en el curt.
Ens hem trobat amb que suprimeixen els anomenats beneficis caiguts del cel, mil milions d'euros anuals; el finançament del subministrament elèctric a consumidors vulnerables, que arribarà a 360.
000 famílies; les primes a les renovables, que ja no es carregaran només en la factura, sinó que també hauran d'assumir les grans corporacions i ara s'està negociant, també en el si del govern, una rebaixa de l'IVA al 10 %, que el Partit Popular va pujar en el seu moment al 21%.

El diagnòstic, senyor conseller, jo crec que està clar i estem d'acord.
Cal democratitzar el mercat energètic, cal parlar d'una reforma en profunditat del mercat, cal parlar d'una participació pública amb empreses pròpies, tal com passa en els països del nostre entorn, i també caldria prohibir d'una maleïda vegada les portes giratòries que connecten els consells d'administració amb els alts càrrecs del govern.

I, d'altra banda, impulsar una transició ecològica justa que ens faça menys dependents dels combustibles fòssils estrangers, i una cosa i l'altra estan estretament lligats, perquè una transició energètica que estiga guiada per les mateixes multinacionals que dominen ara el mercat no repercutirà en benefici ni de les famílies, ni del nostre teixit productiu, ni del nostre territori.
Únicament servirà per a alimentar els comptes de beneficis de les grans multinacionals.

Ho estem veient en aquestos moments amb l'extensió de macroplantes d'energia fotovoltaica al llarg del nostre territori, que suposen una amenaça mediambiental evident, que és un intent per part d'aquestes grans empreses de copar la única font d'energia que fins ara escapava al seu control i que, a més, volen aprofitar per a capitalitzar els fons europeus de reconstrucció.

El nostre plantejament en aquesta qüestió és, primer, que cal una planificació racional d'aquestes instal·lacions, perquè el que no pot ser és l'al·luvió de plantes que es pretenen instal·lar, destruint paratges naturals valuosíssims, sense que ni els ajuntaments ni els veïns dels municipis puguen fer absolutament res.

Dos, no té sentit fomentar aquest tipus de projecte quan tenim alternatives sense afecció mediambiental.
A tall d'exemple, en Balears Unides Podem està prioritzant la utilització de sostres i cobertes per a instal·lar plaques fotovoltaiques.

I tres, cal accelerar la promoció de les comunitats energètiques locals, que sabem que hi han iniciatives per part del Consell en aquest sentit, que permeten avançar en un model més descentralitzat, amb un major control per part dels consumidors, però que també és més eficient, perquè genera estalvis i perquè evita pèrdues en el subministrament.

Vaig acabant.
Tot açò, a més, són qüestions que tenen relació directa amb la llei de canvi climàtic i transició energètica, que a nivell estatal ja s'ha aprovat però que ací continua pendent de tramitació, i que és una eina fonamental per als propers anys, i el temps ens apressa.

Senyor conseller, jo sé que des d'Unides Podem portem uns mesos donant-li molt la tabarra amb aquestes qüestions, i és perquè estem convençuts que la transició ecològica té un caràcter absolutament estratègic per al nostre futur i que el que passe en aquestos mesos i els que tenim per davant serà determinant per al futur del sector energètic en les properes dècades.

Per tot això, senyor conseller, volem preguntar-li quines són les perspectives del Consell sobre la implantació de plantes fotovoltaiques en la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Una vegada formulada la pregunta, serà contestada per l'honorable conseller, sobre este tema tan important com és l'energia i les plantes fotovoltaiques.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Sí.
Moltes gràcies, president.

Senyor diputat.
Primer que res, volia agrair-li les seues primeres paraules.
I, a més, pense que de vegades des del Consell, els consellers i conselleres, amb un treball callat, d'aguant i amb rigor, moltes vegades cotitza a l'alça, sobretot quan es veuen resultats determinats, com el que vosté ha anomenat.
Per tant, voldria agrair-li-ho.

I, entrant ja en matèria, dir-li que el sector fotovoltaic s'està consolidant en els últims anys com a tractor d'un model energètic sostenible i impulsor de la transició energètica cap a la descarbonització i la creació d'oportunitats econòmiques i d'ocupació.
Aquesta tendència ha sigut possible gràcies, jo diria, a quatre fites importants.

La primera a nivell estatal, el canvi radical respecte a la normativa anterior.
Recorde la barbàrie de l'impost al sol.
Amb la publicació del Reial decret llei 15/2018 i el reial decret d'autoconsum s'estableix per fi un marc favorable, que recull els principis definits per la directiva europea d'energies renovables: seguretat jurídica, no retroactivitat, dret a l'autoconsum sense càrrecs i simplificació administrativa.

Una altra fita important a nivell regulador ha sigut el PNIEC, que defineix un marc regulador ambiciós, ja que a 2030 estableix com a objectiu que el 42 % de l'energia siga d'origen renovable, en línia amb l'Estratègia valenciana de canvi climàtic i energia 2030 i amb les directives europees.

També una tercera qüestió és la maduració del mercat.
La tecnologia està madura i provada i hi ha un consens social en relació amb la necessitat de combatre el canvi climàtic.
La conscienciació social en relació amb l'energia; el nou paper del prosumidor, és a dir, persones que produïxen i consumixen al mateix temps; la preocupació pel cost, que es materialitza en un increment exponencial de l'autoconsum; l'interés per les comunitats energètiques i la cerca de solucions d'eficiència.

I una quarta, que seria l'aposta ferma i decidida d'aquest Consell per a accelerar la transició energètica per les energies renovables i l'eficiència energètica, traduït en la publicació del Decret llei 14/2020, orientat no sols a l'eliminació de traves, sinó a activar la materialització de tots els projectes de generació renovable que hagueren obtingut accés a la xarxa elèctrica, arribant fins i tot a comprometre terminis, tant a promotors com a les administracions.

Això és de veres que ha evidenciat un increment exponencial de les sol·licituds d'autorització de plantes fotovoltaiques.
Concretament, en aquestos moments tenim 486 expedients de noves plantes de generació d'energia que sol·liciten 15.
000 megawatts, això representa multiplicar per quaranta els megawatts instal·lats en l'actualitat.
De totes maneres, control, perquè anem a estudiar planta per planta.
Vull dir, que no es pensen que açò va a anar aixina com, no sé, como Pedro por su casa.
És a dir, que n'hi haurà tota una sèrie d'estudis i de detalls.

Respecte a les instal·lacions d'autoconsum, la nostra aposta vosté sap que es ferma i decidida.
Hem sigut la primera comunitat autònoma en aprovar un pla d'impuls a l'autoconsum i any rere any augmentem les ajudes.
En conseqüència, l'evolució ha sigut la següent.
Menys de cent instal·lacions registrades a l'octubre del 2019.
1.
998 juliol del 2020, mire el creiximent exponencial.
7.
998 a data de hui.
De cent a quasi huit mil instal·lacions en dos anys, això representa que hem generat en dos anys 65 megawatts.

En aquest àmbit, vull posar en valor el treball fet a través de l'administració electrònica, que ha suposat una simplificació de procediments i agilització de terminis administratius.
I, a més, en el marc de les comunitats energètiques locals hem donat suport a set projectes en 2020 que han produït 442 quilowatts.

I, enguany, se n'han presentat 80.
És a dir, que també hi ha ahí darrere un interés clar per les comunitats energètiques locals.
Com li deia, any rere any augmentem les ajudes, incentius per a aconseguir la transició energètica del nostre territori.
Hem passat de 10 milions en 2015 a més de 23 en 2021.

I, com a conclusió, seguint aquesta senda arribarem a objectius marcats a nivell autonòmic, estatal i europeu i, a més, ho farem respectant els criteris mediambientals i paisatgístics que persegueixen preservar el valor patrimonial del nostre territori, sempre atenent, com li he dit una vegada i una altra i una altra, i ho seguiré repetint des d'aquesta tribuna, a tres preceptes: dimensió, ordenació i distribució.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Per a la seua informació, els he de dir que anem a instal·lar no una planta solar, sinó unes plaques solars ací a l'edifici del Palau dels Borja.
Passarem a la següent pregunta, la 816, que formula la il·lustre diputada Mamen Peris a l'honorable conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

La senyora Peris Navarro:

President, vicepresidenta del Consell, consellers.

Conseller Arcadi, coincidirá conmigo en que el Tram es un medio de transporte público rápido, seguro, fiable, ecológico y sostenible.
Pero el Tram también es un medio de transporte que vertebra la provincia de Alicante.

Conseller, ¿sabe que en el debat de pressupostos aquí mismo en les Corts Valencianes a iniciativa de Ciudadanos se aprobó una enmienda para ampliar la redacción del estudio de conexión del Tram hasta los municipios de Sant Joan y también de Mutxamel.

A pesar de esto, sorpresa, conseller.
El 12 de mayo del 2021 mirando la plataforma del contrato del sector público nos encontramos justamente que se había hecho pública la licitación de la redacción del estudio informativo, proyecto básico y proyecto de construcción del Tram pero sólo a Sant Joan.

Y Mutxamel se nos había quedado por el camino.
Aparte, ya se hablaba de un presupuesto de 534.
946,65 euros, cuando estaba presupuestado por 400.
000.
En ninguno de estos pliegos aparecía Mutxamel.
Nuestra primera pregunta, conseller, ¿por qué?
¿Por qué se han olvidado de Mutxamel?

Sabe que hubo protestas.
Usted envió a la directora general, a Roser Obrer.
Y la explicación que dio es que habían valorado que se haría en dos fases, una primera fase que sería Sant Joan y la segunda Mutxamel.

¿Y por qué en dos fases, conseller?
Sobre todo, porque hay una cosa que no nos cuadra y es que en el propio expediente se justifica la necesidad de no dividir en varios lotes, justamente porque se trata de un contrato de servicios y que justamente para la redacción de esos instrumentos de planificación, lo lógico, como son documentos que están prácticamente conectados, es que se hiciera sólo en un lote.
¿Por qué dos fases, conseller?

Mire, conseller, yo creo que usted es consciente de que a Mutxamel no la podemos olvidar.
Mutxamel cuando tiene que ir a Alicante sólo tiene un tren y tarda aproximadamente cincuenta minutos.
Sabe que no tiene parada en la universidad ni tampoco conexión con el resto de la comarca.
Sabe de esa necesidad.
No queremos que se vuelva a olvidar.
Por eso, nuestra pregunta es ¿para cuándo la licitación prometida hasta Mutxamel?

Es decir, conseller, hoy quería que usted, como máximo responsable de esta conselleria, nos diera respuesta a tres cuestiones clave.
¿Por qué se ha olvidado de Mutxamel y no está en la licitación?
¿Por qué se habla de dos fases?
Y tercero, conseller, ¿para cuándo esa licitación prometida?

Y mire, conseller, como las preguntas hoy son fáciles y no voy ni a agotar el tiempo, yo creo que la pregunta que querrían sobre todo los vecinos de Mutxamel, ¿sabe cuál es?
La que me gustaría que hoy aquí en sede parlamentaria nos dijera, ¿cuándo podrán subir al Tram los vecinos de Mutxamel?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Escoltarem la resposta a la qüestió plantejada per part de l'honorable conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

Quan vosté vulga, conseller.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gràcies, president.

Gracias, diputada.

No hay olvidos en política.
Uno siempre tiene que tener presente que no se puede olvidar de nadie, lo que hay es que a veces hay que optimizar los procedimientos administrativos, que usted sabe que son complejos.
Y hemos tenido muchas conversaciones, es verdad, como decía usted, en la negociación presupuestaria con los diferentes grupos, en especial también con el grupo de Ciudadanos sobre esa inclusión en los presupuestos.

El título quedó de la siguiente forma: «Redacción de estudio de conexión en tranvía entre El Campello, Hospital Universitario de Sant Joan y Sant Joan d'Alacant e intercambiador de transporte en el hospital y redacción del estudio de viabilidad para la conexión con Mutxamel a través del Tram».
Eso es un poco lo que quedó así.
Es decir, este título hablaba de no un único estudio, sino dos: El Campello y Sant Joan d'Alacant y la conexión con Mutxamel.

Pero bien, aterrizando en la pregunta que usted hacía directamente.
En la licitación recientemente abierta por la conselleria para la redacción del estudio informativo, proyecto básico y proyecto de construcción, hemos querido hacerlo todo conjuntamente para agilizar, no se incluía la conexión con el municipio de Mutxamel, tal y como estaba recogido en su enmienda.

¿Cuál es el motivo?
El motivo es que hemos licitado una primera fase de actuación, la que contempla la conexión del Tram con el Hospital Universitario y el propio Sant Joan d'Alacant.
¿Y eso por qué?
Porque teníamos ya avanzados los pliegos de ese trazado.
Los teníamos avanzados, mientras que la prolongación hasta Mutxamel estaba en fase de redacción, menos avanzada, lo cual nos ponía en una decisión que yo creo que ha sido la correcta.

Porque teníamos dos opciones: o parábamos la documentación del tramo hasta Sant Joan y el hospital y esperábamos a incorporar lo que quedaba hasta Mutxamel, o tomábamos una decisión de ir en paralelo.
Sacar lo que ya estaba, que es lo que hemos hecho, que será hasta el hospital y Sant Joan, y luego, que estamos preparando ya los pliegos, la segunda hasta Mutxamel.

Como sabe, hemos tenido reuniones a todos los niveles, desde Ferrocarrils, la conselleria, con la plataforma de vecinos.
Y yo mismo me quiero reunir con ellos próximamente, y también con el alcalde, para transmitirles y darles confianza en que ha sido una cuestión de ajustar y optimizar procedimientos administrativos, lo cual no significa olvidar o no querer asumir los compromisos que en esta cámara, gracias también al esfuerzo de su grupo, se han ido asumiendo.

O sea, que en cuanto tengamos esos pliegos realizados iniciaremos inmediatamente la licitación para cumplir con los compromisos con los vecinos y las vecinas de Sant Joan y también con los de Mutxamel.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Acabarà de formular la pregunta la il·lustre diputada.

La senyora Peris Navarro:

Conseller, yo confío plenamente en usted.
Me parece muy bien la explicación, pero nuestras preguntas 2 y la más importante se han quedado por explicar y, sobre todo, por concretar.

Que no haya olvidos en política, me tranquiliza que usted sea de esa opinión y que ya se haya puesto en marcha para hacer estos pliegos, pero la pregunta es cuándo.
Un vecino, y usted lo sabe muy bien y, sobre todo, los que venimos del municipalismo, y lo digo porque también sus compañeros del Partido Socialista en el pleno que hubo en Mutxamel, decían y le preguntaban al gobierno en el que está Ciudadanos, le decían exactamente para cuándo.

Y dijeron: «No se preocupe, la portavoz de infraestructuras se lo preguntará a su conseller de su partido en les Corts Valencianes».
Y aquí le pregunto.
¿Para cuándo estarán, para qué fecha ese pliego para licitar hasta Mutxamel?
Nos quedamos tranquilos de que no se olvida de Mutxamel, pero queremos saber ese cuándo.
Y lo segundo, conseller, en toda su previsión, y usted es un conseller previsor, ¿para cuándo podrán subir los vecinos de Mutxamel al Tram?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable conseller.

Quan vosté vulga, conseller.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Sí.

Señoría, entenderá que una de las cosas que más preocupa cuando se habla de infraestructuras es la frustración que generamos a veces los políticos con los ciudadanos cuando hablamos de infraestructuras, seguramente por querer correr mucho y avanzarnos a lo que nos dicen los estudios sobre cuándo se puede ejecutar una obra.

Están trabajando los pliegos.
En cuanto estén, que espero que sea pronto, me gustaría que fuera antes del mes de septiembre, sacaríamos esa licitación.
y en las reuniones que tendremos una vez con el proyecto en la mano estableceremos el calendario.
Prefiero ser prudente a dar grandes titulares y luego que toda la política pierda credibilidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Passarem a la següent pregunta, la 842, que formula l'il·lustre diputat Jesús Salmerón a l'honorable conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

El senyor Salmerón Berga:

Gracias, presidente.

Señorías, hoy subo a esta tribuna no solamente como diputado, sino como uno de los cuatrocientos vecinos del municipio de Gátova que nos sentimos defraudados ante la inacción de su conselleria y el gobierno en particular.

Quiero comenzar mi intervención citando unas palabras de un compañero suyo, el alcalde de Olocau, socialista.
El señor Ropero, ante el inminente inicio de las obras en el año 2018, dijo que «no se trata de una obra que para nosotros sea indispensable ya que el tramo que llega desde Llíria hasta Olocau sí que está en condiciones».
Esto a fecha de 29 de octubre del 2018, justo cuando estas obras iban a comenzar.

Como ve, señor conseller, todo un ejemplo de solidaridad de un cargo socialista con los vecinos de un municipio colindante.
Unas obras que sí, que se iniciaron en el año 2018 a sabiendas de que eran insuficientes, de que contemplaban sólo el tramo desde Olocau hasta Marines viejo y que consistían, según el director general, en arreglar el firme y los arcenes con el fin de mejorar la seguridad en la carretera.

Y, una vez más, los vecinos del municipio de Gátova vimos cómo la conselleria no hacía nada en el tramo de Marines viejo a Gátova, una muestra más de la falta de compromiso de su antecesora en el cargo, la actual vicepresidenta de estas Cortes, a la hora de hacer frente a la lacra de la despoblación con medidas y actuaciones concretas y efectivas que den soluciones y oportunidades de mejora de las comunicaciones a los municipios del interior, en este caso, la Sierra de Calderona, como es el mío, una zona basada económicamente en la agricultura y en el turismo rural.

Le recuerdo estas palabras de este compañero suyo, señor conseller, porque espero salir de este hemiciclo hoy arrancándole el compromiso de que también arreglará el tramo de la carretera desde Marines viejo hasta Gátova.

Hoy tiene usted la oportunidad de redimir a su conselleria del compromiso fake de cara a la galería que vendieron ustedes en el año 2016 a los vecinos de Olocau, Gátova y Marines, pero muy especialmente a los vecinos de mi municipio.
Un caso más sangrante por considerarse más de una necesidad que una infraestructura innecesaria, como dijo el alcalde socialista del municipio de Olocau.

Se trata, además, de una reivindicación histórica que desde su partido abanderaron allá por el año 2005, cuando el gobierno de la Generalitat no estaba controlado por ustedes.
Y hoy que gobiernan no hacen absolutamente nada más que echar hormigón en alguna cuneta, quitar alguna broza como han hecho en el día de hoy y en el día de ayer y tirar asfalto en algún parche puntual.

Ni siquiera tampoco se anuncia en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana un proyecto constructivo de mejora de la seguridad vial como hicieron en el año 2017 y que incumplieron, ya que más allá de una actuación cosmética, yendo de parche en parche, se quedó prácticamente en nada.

Porque esto, señor conseller, no es gestionar, se llama engañar a los valencianos y valencianas, y muy en concreto a los vecinos del municipio de Gátova, a los 405 vecinos que vemos cómo mientras arreglan las carreteras de los municipios vecinos la nuestra nadie la arregla.

Es engañar a todas esas madres y a esos padres del municipio de Gátova que mandan a sus hijos todos los días en un autobús al instituto de Llíria a estudiar arriesgándose la vida.
O es también insultar a todos esos sanitarios que vienen en las ambulancias a recoger a nuestras personas mayores y que se juegan la vida todos los días.

Por todo eso, señor conseller, le pregunto por qué no se cumple con lo acordado en estas Cortes en el año 2016, también con lo que se acordó entonces ya en el 2005 y que no se ha cumplido.
¿Y qué diferencia tenemos los vecinos del municipio de Gátova, no gobernado por el Partido Socialista, con el municipio de Marines, gobernado por una alcaldesa socialista y presidenta de la mancomunidad o con el alcalde de Olocau, también del Partido Socialista?

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable conseller a la qüestió plantejada.

Quan vosté vulga, conseller.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gràcies, president.

Gracias, diputado, señor Jesús Salmerón por su pregunta.

Dos apreciaciones previas.
En política hay veces que uno tiene suerte y otras no.
Yo he tenido suerte de que mi antecesora fuera María José Salvador como consellera.
Estoy muy orgulloso de su trabajo y dejó una conselleria mucho mejor que como se la encontró.
(Aplaudiments)

En segundo lugar, si me permite otra apreciación, mire, cuando hay que hacer alguna actuación no me pregunto quién gobierna, qué partido gobierna.
Me pregunto qué necesidades hay y cómo puedo priorizar en el precio impuesto para atender a esas necesidades.
No hago distinción política entre unos ayuntamientos y otros, ni entre ciudadanos de un sitio ni de otro, y mucho menos, del interior o de las zonas menos pobladas.

En todo caso, señor Salmerón, a la pregunta, la resolución que hace mención dice: Â«Dur a terme les actuacions necessàries en el manteniment de la CV-25 en el tram entre Olocau i el terme municipal d'Altura en les condicions adequades a la seua funcionalitat, intensitat, trànsit i entorn naturalÂ».
Per tant, es parla d'actuacions per al manteniment de la CV-25 en les condicions que vosté coneix, perfectament complexes que tenen eixos termes municipals.
Complexes per la qualitat i la sort que tenen d'estar en un entorn natural d'eixa bellesa, en eixe sentit.

No cal oblidar que estem parlant d'una carretera de muntanya entre Olocau, Marines i Gàtova, amb intensitats mitjanes al voltant de set-cents vehicles/dia entre Olocau i Marines i uns cinc-cents vehicles entre Marines i Gàtova, sense vehicles pesats i que discorren junt al límit del Parc Natural de la Serra Calderona entre Olocau i Gàtova, a més d'estar inclós dins de la zona d'influència del pla d'ordenació de recursos naturals de la serra Calderona.
Per tant, hi ha una complexitat a atendre per a garantir les necessitats que n'hi han.
És una zona molt utilitzada també per molts ciclistes i jo soc un d'ells que l'he utilitzada algunes voltes i sé l'orografia i com de complexa que és eixa zona en eixe context.

En l'any 2018, la conselleria va fer dos actuacions: una, de millora de marges, drenatges, cunetes de seguretat entre Olocau i el terme municipal d'Altura al llarg de 12,5 quilòmetres, amb un pressupost de 415.
000 euros i un altre, de reforç del ferm al llarg de 3,5 quilòmetres entre Olocau i Marines, amb un pressupost esta de 367.
000 euros.

Soc conscient també, perquè la conselleria hem parlat amb els tres alcaldes, que hi ha una petició històrica també de millora dels amples de la carretera, que vosté també fea menció.
Anem a estudiar-la… anem a estudiar, per descomptat.
L'única qüestió és que, com vosté sap, estan en l'entorn d'un parc natural i això fa complexa qualsevol actuació que s'haja de fer en eixes vies de comunicació.

Però allò important és el que tenim damunt la taula i que s'ha parlat amb els alcaldes per als pròxims mesos.
Està previst seguir actuant en la travessia de Marines amb una actuació d'adequació per als vianants, amb un pressupost de 420.
000 euros, que començarem el mes que ve.
Una altra adequació per a vianants és la travessia de Gàtova, amb un pressupost de 100.
000 euros.
Esta l'anem a retardar a l'hivern a petició del propi alcalde, perquè no volia que les actuacions dificultaren l'etapa estival.
I també anem a fer un reforç de ferm entre Marines i Gàtova en direcció al terme municipal d'Altura al llarg de 7,2 quilòmetres i amb un pressupost de 754.
000 euros.

Continuem amb eixe diàleg amb els tres ajuntaments i demà mateix té la directora general d'obres públiques una reunió amb l'alcalde d'Olocau.

Per tant, màxima comprensió i màxim esforç en unes connexions fonamentals per als tres municipis i, també, per a totes les persones que les disfruten, siga en bicicleta o disfrutant de les seues rutes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Finalitzarem la pregunta.

El senyor Salmerón Berga:

Mire, conseller, yo quiero confiar en su palabra.
Me gusta el anuncio, pero la verdad que los vecinos de mi zona, los vecinos de mi ciudad todavía estamos hartos de las excusas, así es que ahórrese este argumentario a golpe de retrovisor, echando siempre la culpa a la herencia recibida en las legislaturas anteriores y piense en el presente y en el futuro de los vecinos en el caso en el que me incluyo.

Porque es que ustedes ni siquiera han cumplido con la palabra…, con su palabra.
Por ejemplo, la reparación del talud de la CV-25, que publicaron en el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana en el año 2017.
Ha puesto cuatro parches y poco más a la curva conocida por los vecinos de Gátova como la curva de Pulpé, en la que los autobuses muchísimas veces tienen complicaciones para girar, un autobús repleto de estudiantes.
Le pido además desde aquí que elimine esta curva, que es la curva previa al desdoblamiento de la carretera de Gátova, y que ustedes ya conocen la problemática que supone para los vecinos del municipio.

Porque es que me atrevo a decir que tenemos… -y voy ahora reivindicar a mi pueblo- que tenemos el mejor pueblo de España.
Tenemos el mejor aceite de España, con una variedad que es la serrana, que conoce algún compañero de estas Cortes, que es el mejor aceite del mundo.
Y esta carretera nos ayudaría…, si se mejorara la carretera, nos ayudaría a poder potenciar mejor nuestra agricultura y, sobre todo, nuestro turismo rural.
Un pueblo que cuenta además con cinco casas rurales.
Un pueblo de apenas 400 habitantes.

Pero todo esto se ha visto lastrado hasta la fecha por el abandono que tenemos de la CV-25 al paso por Gátova.
Sí que es cierto que se han realizado obras.
En concreto, desde el puerto de Chirivilla hasta Altura se cambió el asfaltado, pero vimos, como bien le he dicho antes, que desde Gátova hasta el puerto de Chirivilla no se ha hecho absolutamente nada y que desde Gátova hasta Marines Viejo tampoco se ha hecho absolutamente nada.

Por todo ello, espero que usted cumpla con su palabra.
Un mensaje que ha lanzado a las familias de Gátova, pero, sobre todo, a todas estas familias que viven de la agricultura, a todas las familias que, como le he dicho antes, mandan a sus hijos en un autobús todos los días al instituto de Llíria, jugándose la vida.
Yo he sido uno de esos usuarios de ese autobús, que he bajado todos los días a las siete y media de la mañana a estudiar al instituto de Llíria.
Porque ya son varias las iniciativas presentadas en esta cámara en este sentido.
Y pese a que desde el Botánico en estas Cortes se está vetando mis derechos como parlamentario, seguiré trabajando por los intereses de los valencianos y las valencianas, como he hecho hasta la fecha, para que se mejore la seguridad vial, en este caso además de mi municipio.

Porque, aunque lo que ya es visible a ojos de los vecinos de Gátova, de mi comarca y de todos los valencianos es del abandono por parte del Consell durante muchísimos años en una reivindicación histórica, como es la CV-25, confío de verdad en que hoy cumpla la palabra que ha dado en estas Cortes y en invierno se inicien estas obras para arreglar nuestra carretera.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el conseller.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat:

Gracias, señor Salmerón, por su pregunta, por su preocupación por su pueblo.
Si uno no quiere a su pueblo, al final no se quiere a sí mismo.
Y todos creemos que nuestro pueblo también es uno de los mejores de España.

En todo caso… por supuesto, esas son las actuaciones…, el compromiso que adquiero aquí en la cámara y con usted de esas actuaciones fundamentales para mejorar la vida de los vecinos y vecinas de esos dos municipios y de todas las personas que les visitan.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Pregunta que formula la il·lustre diputada Laura Soler, en nom del Grup Parlamentari Socialista, a la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives sobre la gestió de la dependència.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Soler Azorín:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, consellera i consellers.

Hui venia cap ací i m'he trobat una pintada de Vicent Andrés Estellés -al qual mon pare va tindre l'honor de conéixer- que dia que Â«perquè hi haurà un dia que no podrem més i llavors ho podrem totÂ».
I crec que això és el que està passant, malgrat que encara queda camí en la llei d'autonomia personal i de dependència a la Comunitat Valenciana dels canvis que s'han produït.

Crec que hem d'estar orgullosos que l'Associació Estatal de Gerents i Directors de Serveis Socials digué que durant el confinament la Comunitat Valenciana va ser la que més expedients va resoldre.

També crec que és fonamental reconéixer ací, una vegada més, el treball que tots els ajuntaments de la nostra comunitat estan fent per dur endavant aquesta llei i dur a terme els expedients.
Són els que han treballat en primera línia amb els ciutadans i crec que és un treball que mai el reconeixerem prou.
Per això s'ha d'agrair tota la formació que se'ns està donant des de la conselleria, tant en gradació com en valoració o en procediment d'acord l'ampliació de personal i la flexibilitat que s'està donant en aquest àmbit.

I crec que hem parlat ja d'un altre estatus, que és estatus més de com es concreta tot això del que estem parlant en recursos en la gent, és fonamental assenyalar com s'ha aconseguit que es puga tindre dos recursos d'aquesta llei, fonamental per a tantes persones i es puga compatibilitzar el tema tant de la teleassistència com l'ajuda de cuidadors no professionals en el domicili i, per exemple, un centre dia, perquè hi han persones que no poden cuidar-los tot el dia -els seus familiars-, però sí poden tenir-los a la nit, o al contrari, i necessiten suport d'un centre de dia.
Per tant, això és fonamental, igual que l'ampliació del centre de dia.

Estem parlant de persones i de situacions molt complicades que s'han complicat més en aquesta pandèmia i s'ha deixat vore.
Per tant, creem que ho hem de tindre clar i continuar treballant a fons per ells.
Perquè quan tenim en compte els més vulnerables som millors sempre com a societat.

I, per últim, com no podia ser d'altra manera, m'agradaria reconéixer la part de l'autonomia personal, que per a mi té molt de sentit i reconéixer el paper fonamental que tindrà la PATl, que és l'assistent personal infantil, perquè d'ací uns anys espere que no siga necessari que estiga reivindicant estes coses perquè haja molts joves amb discapacitat que puguen tindre totes les ferramentes per a desenvolupar la seua vida i que no siga notícia que una persona com jo estiga ací perquè hi haja moltes persones amb discapacitat que tinguen les ferramentes que necessiten per a desenvolupar la seua vida.
Per això eixa figura és fonamental.

Per això, li vull preguntar, després de tot això que he dit, que me diga què més coses de serveis associats…, ¿com se gestiona l'atenció de la dependència i la implementació de tota la cartera de serveis associada a la llei?

Moltíssimes gràcies i un gust poder parlar d'això.
Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

És un gust per a nosaltres poder escoltar les seues reflexions i la seua pregunta, que ara serà resposta per la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives.

Té la paraula la vicepresidenta primera del Consell per a respondre a la qüestió plantejada per la il·lustre diputada Laura Soler.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada.

Senyories.

Efectivament, com vosté ja ha plantejat part en la seua pregunta, des de l'1 de juliol de 2015 fins ara s'ha millorat notablement el sistema d'atenció a les persones en situació de dependència.
De fet, des de l'1 de juliol de 2015 hem incorporat 131.
365 persones al sistema de promoció d'autonomia personal i atenció a la dependència en la Comunitat Valenciana, 131.
365 persones.

Això vol dir que ara tenim 111.
042 persones ateses amb un servei o una prestació econòmica de dependència, 88.
409 d'elles amb una prestació econòmica i 22.
633 amb un servei en contraposició a 2015.
Ara hi ha 111.
042 persones ateses.
En 2015 hi havia 41.
611 persones ateses.

Mentrestant, en llista d'espera oficial hi havia 45.
978 persones i en calaixos ens trobàrem 17.
000 expedients sense registrar.
La qual cosa vol dir que hem augmentat en 69.
431 persones el sistema i s'ha reduït la llista d'espera en 30.
649 si comptem la llista d'espera oficial, però en realitat en 47.
649 si tenim en compte eixos expedients que estaven en els calaixos amagats.

Per aconseguir eixes xifres hem hagut de fer canvis en la gestió del sistema.
Hem reforçat els equips base dels Serveis socials d'atenció primària dels municipis, als que vosté també ha referència, passant de 145.
000 municipis a 226 municipis i augmentant el personal de 396 persones en 2015 a 3.
365 en 2021.
És a dir, hem multiplicat pràcticament per nou.

Aprovàrem també el Decret 62/2017, pel qual s'establix el procediment per a reconèixer el grau de dependència de les persones i l'accés al sistema públic de serveis i prestacions econòmiques.
I esta norma va permetre unificar en una sola el procediment per a la declaració de la situació de dependència i l'accés a les prestacions del sistema, avançant en la regulació del procediment per al reconeixement de la situació de dependència per part de l'ajuntament que el situa com a primer òrgan tramitador.
I en breu actualitzarem també este sistema per afavorir la permanència en l'entorn de les persones i també per a fomentar la desinstitucionalització i garantir la lliure elecció de les persones davant la cartera de serveis.

Mentrestant, amb el decret actual hem possibilitat: desenvolupar la formació i informació a les persones professionals; augmentar el servei d'ajuda a domicili, que començava en 2017, perquè he de recordar que fins que no arribà el govern del Botànic no hi havia servei d'ajuda a domicili del sistema de dependència en esta comunitat, començarem en un pilotatge a cinc municipis i ara ja són 120 municipis i el perceben 2.
556 persones.

També es va establir la complementarietat de dos recursos de dependència, a més de la teleassistència, que perceben actualment 6.
824 persones.

L'impuls de la prestació de l'assistència personal, fonamental perquè la gent puga desenvolupar la seua vida personal, professional o acadèmica, ampliant la quantia per a persones amb diversitat funcional de 2.
100 euros al més a 2.
350 i de 1.
500 a 1.
825, en el cas de persones majors.
Molt superior al màxim establert per l'estat, que és de 426 per al grau 2 i 715 per al grau 3.

Ara anem a ampliar també amb la figura de la persona d'assistència terapèutica infantil, la professional d'assistència terapèutica infantil.

Hem establit el preu de referència com a preu màxim de les places residencials a fi de garantir un adequat servei d'atenció residencial.
En la prestació vinculada de garantia es limita el preu del mateix cost de referència, 1.
825 en el cas de persones majors, 2.
350 en el cas de persones amb diversitat funcional.
També hem modificat la tipologia de serveis de prevenció i promoció de l'autonomia personal i la seua prestació vinculada.

Hem impulsat un pla d'actuació dirigit a persones cuidadores en l'entorn familiar que desitja integrar-se laboralment en el sector professionalitzat d'atenció a persones dependents i no disposen d'una qualificació professional específica en este sector.
Actualment hi ha 2.
445 persones inscrites.
Estem canviant l'aplicació de gestió de dependència (inintel·ligible) … i a més hem augmentat, l'augment pressupostari ha sigut notable, que va passar de 159 milions en 2015 a 427 milions en 2021, un 168 % d'augment.

Sabem que queda molt per fer, però anem pel bon camí.
Així ho ha reconegut l'associació de directors i gerents de Serveis Socials, que ens ha qualificat com la comunitat on més s'ha avançat des de 2013 fins a 2021 en el desenvolupament dels serveis socials, i en concret també del sistema d'atenció a persones en situació de dependència.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Pregunta que formula la il·lustre diputada Elena Bastidas, en nom del Grup Parlamentari Popular, a la vicepresidenta.

La senyora Bastidas Bono:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Oltra, qué balance de su gestión hace al frente de la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas en este momento de la legislatura.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La pregunta serà contestada per la vicepresidenta primera del Consell.
Quan vosté vullga.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Senyora diputada.

Si la primera legislatura va implicar un canvi normatiu amb l'aprovació de lleis que ho possibilitaren, esta segona va significar un desenvolupament i desplegament d'este marc normatiu nou, juntament amb l'adaptació i creació de la infraestructura necessària que farem possible a través del pla Convivint de 2021 a 2025.

Per tant, i atenent al grau de deteriorament que ens trobàrem en esta comunitat arran del maltracte patit per dècades d'indolència i saqueig del seu partit, ara podem dir que tenim una molt millor situació que en 2015.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

I haurà de completar la pregunta de control, la il·lustre diputada Elena Bastidas.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Bastidas Bono:

Gracias, señor presidente.

Fraude, esa es la conclusión de muchísimos valencianos que hacemos balances de su acción de gobierno en estos poco más de dos años que llevamos de legislatura.
Porque hacer balance, señorías, significa revisar los objetivos marcados, las expectativas, analizar y evaluar con rigor para detectar las fortalezas y sobre todo las debilidades para mejorar.

Y cuando usted hace balance de su gestión, la hemos oído aquí también en esta tribuna, a través de los medios de comunicación, se engaña a si misma y, lo que es peor, insiste en engañar a la ciudadanía.
Omite deliberadamente una gran parte de la realidad sólo porque se le cae ese frágil castillo de naipes, donde no cabe una manipulación ni una mentira más.

Un fraude, sí, porque la que vendía políticas públicas centradas en la persona, resulta que sólo se centra en una persona, en usted y en su imagen, con esas campañas de autobombo, con esas promesas, con esos propósitos, que son eso, solo son más deseos que realidades.

Podríamos hablar de muchas cosas, de residencias, de dependencia, de renta valenciana de inclusión, de menores.
Se mire donde se mire, fracaso.

Se ha desentendido desde el principio de lo que estaba ocurriendo en las residencias de mayores.
En el momento más álgido, en la tercera ola, con la mayor letalidad de todo el país, usted, como siempre que hay un problema, desaparecida.

Tardó más de un mes y medio de interesarse por la vacunación en nuestros geriátricos, en el peor momento, como le decía, de la pandemia, echando la culpa muy sutilmente, eso sí, a la señora Barceló de lo que estaba ocurriendo ahí dentro.
Y ahora sigue sin querer flexibilizar las restricciones para que nuestros mayores, que tanto han sufrido, después de reducirse los contagios de una manera drástica, puedan recuperar con todas las medidas necesarias todos esos abrazos pendientes de sus familiares.
Y no hacerlo, señora Oltra, es maltrato institucional.

O con la dependencia, de la que tanto alardea usted, lo acabamos de escuchar.
Es cierto que ha ingresado mucha gente en el sistema, faltaría más, pero quiere que le diga a costa de qué, señora Oltra, yo se lo diré, a costa de predicar la dependencia.
Desde que usted está al frente de la conselleria el 76 % de las nuevas prestaciones son low cost y estos son en palabras de utilizadas por los gerentes de Servicios Sociales, con un impacto de género, para una feminista de salón con usted, inasumible como sociedad.
Y los 18.
500 dependientes que han fallecido bajo su responsabilidad sin cobrar la prestación que en justicia les correspondía.

También tenemos la frustración de tantísimos valencianos que comprueban como sus instituciones no les ayudan.
Mire, sólo uno de cada cinco valencianos que pidieron el Ingreso Mínimo Vital lo cobran.
Pero no se vaya usted a pensar que son más esperanzadores los datos de la Renta valenciana de inclusión, justamente ahora, cuando es más necesario que nunca.
Sólo beneficia, esa Renta valenciana de inclusión, al 4,7 % de la población que se encuentra en situación de pobreza o en riesgo de exclusión social.
Con ello está empujando a que miles y miles de valencianos tengan que recurrir para poder comer o para pedir ayuda para la solicitud de prestaciones a colectivos como Casa Caridad, Cruz Roja o Banco de Alimentos.
Así estamos, señora Oltra.

Por no recordarle los escándalos de los centros de menores, cuyo máximo exponente es la sentencia condenatoria a cinco años de prisión a su exmarido, una chapucera gestión en el caso de abuso sexual que sigue vivo y en el que ni usted ni su conselleria creyeron a la víctima.

No olvidemos tampoco su posición política que se caracteriza por su debilidad, por su pérdida de influencia y su capacidad de crear problemas dentro y fuera del gobierno.
De sobra son conocidas sus desavenencias, cuando no conflictos, con sus socios y compañeros de partido, unos trascienden y los otros no.
Fíjese, la que nosotros pensábamos, porque así la llamaban sus subordinados, la madame guillotina, del Botànic se encargó de señalarla a usted como la que debía ostentar tan alto honor.

En fin, concluyo, que mi tiempo se va acabando, como el suyo en el gobierno.
Señora Oltra, la mentira y el engaño tienen fecha de caducidad, al final todo se descubre, y al mismo tiempo la confianza muere para siempre.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Serà contestada la pregunta plantejada per la vicepresidenta primera del consell.

Quan vosté vullga, vicepresidenta, té la paraula.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Bastidas, vosté ha citat l'Associació estatal de directors gerents de serveis socials, correcte?
Vaig a fer una cita textual del que diu esta associació que vosté ha citat, eh, ho dic perquè ho ha dit vosté.
Diu textualment: Â«El gran cambio de tendencia que registra el sistema de servicios sociales de la Comunidad Valenciana desde 2015 en todas sus dimensiones es el mayor cambio de tendencia positivo de una comunidad desde que se viene aplicando el índice de ello.
Â» Això és el que diu textualment l'associació de directors i gerents.
És a dir, que esta és la comunitat on major canvi en positiu s'ha donat des que s'aplica este índex.

Vosté s'enrecorda als governs del Partit Popular com els qualificaven, veritat?
En un zero, en un zero cada any.

Però mire, dades.
Hem passat un pressupost de 858 milions, en 2015, a 1.
975 milions en 2021.
Exactament hem multiplicat per 2,3.

Inversió global en dependència.
En 2015, 541 milions; 2020, 907 milions.

Persones dins del Sistema d'atenció a la dependència.
En setembre de 2015, 41.
662; en maig de 2021, 112.
042.
Hem multiplicat per 2,7.

Renda garantida de ciutadania.
En 2015, 29 milions; Renda valenciana d'inclusió en 2020, 254 milions.
Quasi vuit vegades més que vostés, senyora Bastidas.
23.
645 persones destinatàries de la Renda garantida de ciutadania en 2015.
71.
004 en la Renda Valenciana d'Inclusió en 2021.
I tenint en compte la diferència d'imports que cobren les persones en una i altra modalitat, i que en la Renda Valenciana d'Inclusió no se limita a sis mesos la prestació, com feien vostés, fent a la gent cada sis mesos a haver de renovar la prestació.

Ràtio de professionals en atenció primària.
En 2015, amb el govern del Partit Popular, una persona professional per cada 12.
743 habitants; en 2021, una persona professional per cada 1.
561 habitants.
Hem multiplicat per més de vuit les persones professionals.

Despesa invertida en atenció primària bàsica.
En 2015, 24 milions amb el PP; en 2021, 94,9 milions.
3,8 vegades més.

Despesa invertida en centres d'atenció primerenca i de diversitat funcional.
En 2015, 7 milions; en 2020, 15 milions.
Més del doble, senyora Bastida.

Despesa invertida en centres ocupacionals de diversitat funcional.
En 2015, 26.
011; en 2020, 31,1 milions.
Quasi un 20 % més.

Despesa invertida en centres de rehabilitació i integració social de salut mental.
2015, 3,3 milions; 2020, 6,6 milions.
El doble, senyora Bastidas.

Despesa invertida en centres residencials per a persones amb diversitat funcional.
En 2015, 35,9 milions; en 2020, 48,2 milions.
Un 34 % més.

Centres residencials per a persones amb problemes de salut mental.
2015, 1,34 milions; 2020, 5,46 milions.
Quatre voltes més, senyora Bastidas.

Places en centres residencials i de dia de persones majors, finançades amb fons públics.
En 2015, 18.
844; en 2020, 20.
611.

Hem destinat 5 milions en 2021 per a la Xarxa Valenciana d'Igualtat, superant els 1,2 milions de 2015.
Quatre voltes més.
El que ha suposat passar de 4 centres Dona a 12 que tindrem enguany.

En infància i adolescència hem passat d'un pressupost de 98 milions a 237 milions en 2021.

En l'Institut Valencià de la Joventut, amb vostés, 11,2 milions; ara, 28,5.
Un 153 % més.

I el pla Convivint d'infraestructures de serveis socials, serà una inversió de 561 milions per a la reforma posada en marxa de 247 instal·lacions noves.

Estos són els balanços, estos són els números.
Açò és el rigor, i no les seues especulacions, els seus tuits de valor sense cap rigor, sense cap base i que ningú se creu ja, senyora Bastidas.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Pregunta que formula la diputada María Luisa Mezquita, a la vicepresidenta primera del Consell.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies.

Los puntos de encuentro familiar fueron definidos en la ley de 2008, y se mantienen en la vigente 26/2018 de derechos y garantías de la infancia y la adolescencia, como un servicio especializado en prestación de atención profesional para facilitar que los menores puedan mantener relaciones con sus familiares durante los procesos y situaciones de separación, divorcio u otros supuestos de interrupción de la convivencia familiar hasta que desaparezcan estas circunstancias, siendo las personas beneficiarias los menores inmersos en situaciones de crisis o ruptura familiar y así lo determine una resolución judicial o administrativa.

Las listas de espera en los PEF han sido una constante, creciendo de manera exponencial en los últimos años, agravada más si cabe por la pandemia, durante la cual usted decidió el cierre de este servicio que no fue considerado esencial por usted.
Esto supone que a día de hoy nos enfrentamos a la grave situación en la que se encuentran los derechos efectivos de los menores y también las familias.

Según usted, en diferentes ocasiones ha afirmado que la problemática esta tendrá un final feliz cuando por fin se implante el nuevo modelo PEF.
Yo misma le pregunté en la comisión de noviembre, en su comparecencia, que para cuándo iba a ser esto una realidad.
Eso fue en noviembre de 2020, 7 meses después seguimos esperando.

Por eso le pregunto, ¿cuándo está prevista la implantación del nuevo modelo de PEF?
Y ¿cómo va a garantizar la eliminación de listas de espera y garantizar también el cumplimiento de los horarios de visita?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà la vicepresidenta primera del Consell.
Quan vosté vullga.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

El nou model de punts de trobada familiar està preparat per a iniciar la implantació a finals de juny i a principis de juliol, és a dir, és imminent, una vegada es produïsca la formalització del contracte del servei per a la gestió dels punts de trobada familiar.
Això suposarà més i millor atenció i, per suposat, la reducció i eliminació de les llistes d'espera.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

S'acabarà de concretar la pregunta de control.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Mezquita Juan:

Gràcies, president.

Diciembre de 2017: Â«Mónica Oltra anuncia que la red PEF contará a partir del próximo año con 11 nuevas instalaciones, cuadruplicará la plantilla hasta 205 trabajadores, aumentará el horario de atención hasta las 50 horasÂ».
2017, señora Oltra, estamos en junio de 2021.
Vamos para cuatro años desde que usted anunció esa implantación nueva de la red PEF y seguimos esperando.

¿Sabe cuál es la realidad a la que se enfrentan las familias?
Â«Dos años de espera -este es el titular- para conseguir una visita tutelada a un hijo en CastellónÂ».
Esa es la cruda realidad a la que usted lleva castigando a las familias, padres, madres, también abuelos y abuelas y demás familia extensiva.
Pero lo peor son los niños, señora Oltra, a esos a los que usted debe proteger y por los que velar.
Ellos son los verdaderamente perjudicados, a los que la falta de contacto con sus familiares les va a dificultar las relaciones con ellos en un futuro.
Esos son los verdaderos perjudicados, los niños y niñas, els nostres xiquets que vosté tant s'ha fartat de xillar, de dir.

El Síndic de Greuges lleva ya dos quejas iniciadas de oficio ante tantas denuncias que le llegan de afectados.
Y usted ha pasado de ignorarle, con una falta total de respeto, a excusarse en la implantación del nuevo modelo anunciado en 2017, pero que a día de hoy sigue siendo una expectativa y, desde luego, no a una realidad.
¿Se imagina usted con un hijo o una hija con pocos meses de vida, como le pasó al progenitor de Castellón, que le digan que está en lista de espera y que hasta dentro de 24 meses no lo va a poder ver a pesar de que una sentencia judicial así lo dictamine?
¿Sabe cuál es el nivel de indefensión y de frustración que se puede sentir?
¿Es consciente de las repercusiones en el desarrollo emocional del menor?
Estamos hablando de menores, en este caso de un niño de ocho meses.

Es que no solo hablamos de posibilitar las visitas, también la falta de personal, ampliación de horarios para que se facilite la conciliación, las condiciones de los centros, las condiciones laborales del personal y un largo etcétera.
En sus manos el PEF ha pasado de ser en lugar de espacios de encuentros familiares y espacios amables a ser un intercambiador de menores o guardería con progenitor no custodio.
Y no lo digo yo, lo dice el Síndic de Greuges.

Señora Oltra, cómo hemos cambiado, qué mal le sienta el cargo, cuánto ha perdido desde que guardó en el armario todas esas camisetas reivindicativas.
Reconózcalo que lo suyo no es gestionar.
Els nostres xiquets han quedado relegados, ya le importó bien poco la niña tutelada que fue abusada sexualmente y bien poco le están importando estos menores.

Lo que venga de los juzgados también le importa poco, más bien se ha acostumbrado a cuestionarlos.
En el caso de la condena a su exmarido por abusador de una menor tutelada no dudó en culpabilizar a la fiscalía de perseguirla a usted por afirmar que desprotegió a la menor.
El tribunal de recursos contractuales le tiene que suspender el concurso de los PEF por imponer su ideología.
Los trabajadores de los PEF se encuentran en condiciones de sobrecarga de trabajo, algunos de ellos han alzado la voz y le han acusado de despreciar…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

La senyora Mezquita Juan:

…sus derechos laborales por tenerlos como falsos autónomos.
Hace poco, mujeres del Frente Obrero también le dijeron alto y claro: es usted una vendeobreras.
Ineptitud, chapuza, desprotección, vendehúmos, son palabras que la definen…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

La senyora Mezquita Juan:

…a la perfección.
Señora Oltra, está caduca váyase ya.

Y en cuanto al modelo PEF…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

…le recuerdo una frase de Frida Kahlo: Â«Quiero hechos, no quiero palabras.
Si quiero palabras, me leo un libroÂ».

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà a la qüestió plantejada la vicepresidenta primera del Consell.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada, per descomptat que si els únics arguments que tenen vostés quan pugen ací a la trona és l'atac personal no exempt de masclisme, per un costat, o els arguments de l'esquerra lepenista per altre és que tant, tant, mal no ho estem fent.

Però, mire, efectivament, açò s'ha retardat i no li vaig a llevar la raó.
Des de que dissenyarem el nou model en el 2017, que jo els vaig explicar, el nou model que es dissenyava, òbviament, portava tota una faena perquè es tractava d'una ampliació de la xarxa en 11 punts nous i a més, òbviament, el buscar els immobles on ubicar-los i després traure el contracte.

És cert que una de les demores ha sigut causa de la resolució del Tribunal Administratiu Central de Recursos Contractuals, la qual cosa va implicar una nova licitació.
I sap vosté que els terminis de licitació en la Generalitat, doncs, donat l'infrafinançament i la infradotació que tenim de personal, es demoren més del que seria desitjable.
Però, en qualsevol cas, l'augment pressupostari, passant de -de la Direcció General d'Infància i Adolescència- 98 a 366 milions va també a millorar en molt esta xarxa.
Onze nous punts de trobada familiar.
Els nous seran en Vila-real, Buñol, Alfafar, Alzira, Llíria, Sueca, Torrent, Orihuela, La Vila Joiosa, Villena.
Després tindrem Benissa que passarà a Dénia, Utiel que passarà a Requena i assumirem també el PEF de València.

S'augmenta considerablement el número de persones professionals, val?
Actualment en els punts de trobada familiar, els que vostés deixaren, treballen un total de 43 persones: 5 persones professionals del dret, 21 de psicologia, 17 auxiliars administratives.
Amb el nou model açò es multiplica per quatre, fins un total de 190 professionals, de 43 a 190 professionals: 43 professionals de psicologia, 31 d'integració social, 28 auxiliars administratius, 26 professionals de l'educació social, 18 de treball social, 25 de dret i 17 de tècniques superiors de promoció de la igualtat.

També s'ampliarà l'horari d'atenció dels punts de trobada familiar.
Passarem de l'actual model, que té un horari de dilluns, dimecres i divendres de 5 a 8 i dissabte de 10 a 2 i de 5 a 8 i diumenge de 5 a 9, al nou model amb ampliació d'horari, passant de ser matí i vesprada tots els dies, de dilluns a divendres, i alternant matins i vesprades els caps de setmana.
S'han dissenyat 4 grups de tipologia de PEF en funció de la població a la qual han d'atendre i en funció d'això també van els horaris.

Mentre s'està tramitant la implantació del nou model, estem adoptant també altres mesures per a la reducció de la llista d'espera com un protocol de derivació temporal d'expedients de la xarxa de punts de trobada familiar judicial als punts de trobada familiar de protecció.
És a dir, en alguns casos, per a evitar els casos com els que vosté ha descrit, es deriven als punts de trobada de protecció per a poder alleugerir la llista d'espera.

I s'augmenta pressupostàriament, per a possibilitar estes actuacions, passant de l'import de licitació del contracte de 2015 de 2,5 milions als actuals 23,8 milions per a 2021.
Tot això és possible gràcies a la Llei de drets i garanties de la infància i adolescència i, per descomptat, estem convençuts que amb estos recursos, els nous horaris i multiplicant per quatre els professionals de la xarxa, estarem en condicions en molt breu de temps en reduir la llista d'espera o, fins i tot, eliminar-la cap a finals d'any o principis de l'any que ve.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Passarem a la última pregunta de la sessió de control i en acabar passaríem a les votacions.

Pregunta que formula la il·lustre diputada María de los Ángeles Criado.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señor presidente.

¿De qué manera está protegiendo el Consell a las madres embarazadas cuyos hijos no nacidos tienen alguna discapacidad?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà la vicepresidenta del Consell.
Quan vosté vullga.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

El Consell protegix a totes les dones embarassades, siguen quines siguen les seus circumstàncies, amb l'acompanyament dels serveis sanitaris de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública i també l'ajuda psicosocial quan és necessària.
Una atenció, precisament, garantida pel govern del Botànic a través de la sanitat universal a totes les persones que viuen al nostre territori, mesura, per cert, amb la qual vostés no estan d'acord.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Doncs, anem a poder escoltar la concreció de la pregunta per part de la il·lustre diputada María de los Ángeles Criado.

La senyora Criado Gonzálbez:

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Quan…

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señor presidente.

El deber de la administración es cuidar hasta el extremo a esas madres que van a tener niños con discapacidad o incluso que no van a sobrevivir o van a fallecer intraútero o vivir escasas horas o días y a esos niños, seres vivos muy vulnerables y dignos de todos los cuidados posibles.

Desde la administración se invita e instiga a abortar como solución entre comillas.
Esos niños son pacientes vivos, aunque vayan a tener una vida muy corta.
A veces son pacientes que no están enfermos, pero nacen en la semana 19, 20 o 22 y muchos de ellos nacen vivos, como decimos.

Los cuidados paliativos perinatales tienen cuatro aspectos a cuidar: los físicos, los psicológicos, los sociales y los espirituales o religiosos.
La opción, señora Oltra, ante esta situación no es únicamente el aborto.
Hay que prever distintos escenarios, estas madres no pueden ir a clases preparto con otras madres de niños sanos.
Hay que ayudar a estas familias, hay que preparar para el momento del parto y también para el momento de la despedida.

Le voy a leer una carta de una madre escrita a los médicos a los tres o cuatro meses de nacer y morir su hija, que vivió tan solo diez minutos.
Dice esta madre: Â«Una de las cosas que más hemos agradecido durante los nueve meses de vida de nuestra hija ha sido el acompañamiento de médicos y enfermeras que nos han sostenido en el proceso.
Nosotros recibimos la noticia de que nuestra hija padecía encefalía a las 11 semanas de vida.
La ginecóloga buscó una sala tranquila para decírnoslo y sufrió con nosotros al comunicárnoslo.
Ver que tu médico se conmueve, se emociona y llora contigo lo hace humanísimo y cercano.
Agradecí que nos dijeran que era una niña, que pudiéramos preguntar todas las cuestiones que nos inquietaban cuando lo necesitamos.
Agradecí ser tratada como el resto de las mamás.
Agradecí que se nos pusiera en contacto con una familia que había vivido lo mismo, pues pudimos preparar todo con tiempo y cariño.
Pudimos comprar todo para sus dos primeras puestas, una para cuando naciera y otra para su féretro.

Â»En el momento que nació nuestra hija, todo estaba cuidado y preparado para ella.
Agradecí que involucraran a mi marido cogiéndola en brazos, agradecí que mi marido pudiera bautizarla.
Agradecí que, después de esos minutos, cuando se fue al cielo, entraran mis padres y padrinos para que pudieran conocer a nuestra hija.
Agradecí que antes de que entraran pudiéramos vestirla bonita, agradecí que me pusieran en una habitación alejada de los llantos de otros bebés.
Agradecí la taparan hasta el pecho con una sábana, como si fueran a cambiarla en el momento más desgarrador.
Sufrí mucho al pensar cómo le harían la resonancia magnética post mortem, si alguien diría algo al ver su cabecita, y me dijeron que iban a cuidarla con mucha delicadeza y que no me preocupara.

Â»Al final, cuando eres mamá y papá, eres quien más sufre por la vida de tu hijo, sufres mucho porque amas mucho.
Por eso, lo más importante es que nos traten como mamá, como papá, con todo lo que ello significa, como bebé hijo, con todo lo que este necesita como dependiente total de sus padres.
Sobre todo, que la vida de ese hijo tenga todo el peso que debe tener, porque existe y vale infinito.
Si hoy vivimos en paz y felices por la vida de nuestra hija es porque hemos sido llevados en volandas por grandes profesionales, que han amado a nuestra hija y la han mirado con nuestros ojos.
Por eso, agradezco a todos los profesionales que traten así a los pacientes.
Lo necesitamos.

Señora Oltra, estos cuidados paliativos perinatales no llegan a toda la población y deberían estar a disposición de todo el que los necesite.
La pregunta es: ante un embarazo en que el niño puede tener problemas, la solución no es únicamente el aborto.
¿Puede indicarme en qué hospitales hay cuidados paliativos perinatales?
¿Tienen previsto implantarlo en todos los hospitales para cubrir a todo aquel que lo necesite?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La pregunta serà contestada per la vicepresidenta del Consell i tot seguit, senyories, passaríem a les votacions.
Vicepresidenta primera, quan vosté vullga.
Té la paraula.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada.
La veritat és que mai és anodí pujar ací a contestar una pregunta de vosté.

Vosté ha descrit un cas que, sens dubte, mostra que les coses en tot cas no van tan mal del tot com vostés plantegen, perquè és una carta d'agraïment d'una dona.
Certament, si vosté volia parlar de les cures perinatals, potser haguera sigut més adient dirigir la pregunta a la consellera de sanitat universal, perquè des de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives ens ocupem dels xiquets quan ja han nascut, val?
No durant l'embaràs.

En qualsevol cas, precisament…, i m'alegre, m'alegre perquè vosté ha utilitzat una expressió que a mi em dona esperança.
Perquè vosté ha dit que calen cures perinatals perquè la senyora que ha escrit esta carta…, les dones que estiguen en esta situació tinguen estes cures i se senten reconfortades en un moment tan difícil.
Perquè esta senyora va decidir, malgrat un diagnòstic d'anencefàlia, tindre a la criatura, en l'exercici de la seua llibertat i, per tant, els poders públics hem de posar tots els mitjans perquè quan una dona decidix lliurement tirar avant amb el seu projecte de maternitat tinga les cures necessàries, però vosté també ha dit que la solució no és únicament la interrupció voluntària de l'embaràs.
Almenys ha reconegut que també pot haver dones que, davant d'un diagnòstic aixina, doncs òbviament decidisquen interrompre l'embaràs.
Anem avançant i vostés van reconeguent que la seua visió no és l'única ni és uniforme.

A partir d'ahí, nosaltres el que fem (tus) -perdó- (tus)…, nosaltres el que fem és prestar les cures als xiquets i xiquetes quan naixen.
Per tant, el que hem fet des del sistema públic valencià de serveis socials (tus) és un sistema en què hem augmentat (tus) -i disculpen-me-… (Tus.
La senyora vicepresidenta del Consell fa una pausa per a beure aigua)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Un segon i reprendre'm… Donarem un poquet de temps.

La senyora vicepresidenta primera del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

És que no volia faltar a la sessió de control, però… (Tus)

Val.
Hem passat en diversitat funcional de 184 milions a 315 en estos sis anys, augmentant un 70 % esta inversió.
Igual en infància i adolescència, de 98 a 237 milions.
(Tus) I en els centres d'atenció primerenca, que són els primers centres on xiquets i xiquetes amb discapacitat acudixen per a l'estimulació primerenca, s'ha passat de 7 a 15 milions, és a dir, hem doblat els recursos per a esta xarxa i hem doblat també les places, de 1.
476 a 2.
859.

Ha de tindre també vosté en compte que no tota la discapacitat es pot diagnosticar amb les ecografies ni amb els controls obstètrics.
Moltes discapacitats es diagnostiquen ja una vegada nascuda la criatura, o fins i tot passat un any o 18 mesos del seu naixement.
Pense, per exemple, en tot el que és el trastorn de l'espectre autista, que no es diagnostica mitjançant ni ecografies ni anàlisis cromosòmics.
I també la despesa invertida en centres ocupacionals de diversitat funcional, perquè quan eixos xiquets creixen i ja es fan major, ha passat de 26 a 31, i també hem incrementat.
A banda de tots els increments que he contat ja en esta sessió de control a companyes seues.

I, per últim, amb la modificació del Decret 62/2017 anem a blindar ja una figura -que estem posant en marxa a través d'una instrucció, però que estarà ja en el decret-, que és la persona professional d'assistència terapèutica infantil, que podrà fer, a partir dels tres anys, un acompanyament de xiquets i xiquetes amb algun tipus de diversitat funcional, també per a millorar la seua inclusió i la seua inserció al llarg de la seua vida.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Votació dels punts segon a huité de l'ordre del dia de la 42a sessió de les Corts Valencianes

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, una vegada culminat este punt, anem a passar, senyories, a les votacions.

Senyories, anem a votar el punt 2, que és votació del vot…, anem a votar la votació del vot particular del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana… Efectivament, el vot particular del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana al dictamen de la comissió especial d'estudi sobre les mesures de prevenció de riscos d'inundacions del Baix Segura en matèria territorial, urbanística i hídrica.
Senyories… (Veus) Si són tan amables de prendre… (Veus) Anem a votar, senyories, el vot particular del grup Vox Comunidad Valenciana, no el dictamen, que votarem després, sinó el vot particular del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana al dictamen de la comissió de la DANA, de riscos d'inundacions del Baix Segura.

Votem ara el vot particular del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació ha sigut 7 vots a favor que, sumats als 5, fa un total de 12 vots a favor.
36 Â«noÂ» que, sumats als 16, fan un total de 52 vots en contra.
25 abstencions que, sumades a les 9, fan un total de 34 abstencions.
Queda rebutjat el vot particular del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Senyories, seria tan difícil que prengueren seient totes les seues senyories?
Estem en votacions, volen prendre… (Veus) Per favor, o s'assenta o ix.
(Aplaudiments)

Votarem ara el següent punt de l'ordre del dia, que és la votació del dictamen de la comissió especial d'estudi sobre les mesures de prevenció de riscos d'inundacions del Baix Segura en matèria territorial, urbanística i hídrica.
Votem ara el dictamen.
Senyories, comença la votació.
61 vots favorables que, sumats als 26 que han expressat telemàticament, fan un total de 87 vots favorables.
7 en contra que, sumats als 3 emesos telemàticament, fan un total de 10.
I ens consta una abstenció telemàtica; però, en tot cas, queda aprovat el dictamen de la comissió especial d'estudi sobre les mesures de prevenció de riscos d'inundacions de la Vega Baja per 87 vots favorables, 10 en contra i una abstenció.

Votarem, senyories, ara el punt 3 de l'ordre del dia…, el punt sext, perdó, que és la moció subsegüent a la interpel·lació al Consell sobre l'estratègia que està duent a terme per posar en marxa d'una vegada per sempre la reforma del sistema del finançament autonòmic, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyories, comença la votació.
61 vots favorables que, sumats als 27 expressats telemàticament, fan un total de 88 vots favorables.
7 en contra que, sumats als 3, fan un total de 10, i 0 abstencions.
Queda aprovada la moció subsegüent.

Votem ara el punt 7 de l'ordre del dia, que és interpel·lació al Consell sobre matèria de fons europeus, presentada pel Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 36.
829, amb l'esmena subscrita pel Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada 37.
630.
Senyories, comença la votació.
25 vots favorables que, sumats als 11 que s'han expressat telemàticament, fan un total de 36 vots favorables.
43 vots en contra que, sumats als 19, fan un total de 52 vots en contra, i 0 abstencions.
Queda rebutjada la moció subsegüent.

I votarem, finalment, senyories, el punt huité de l'ordre del dia, proposta de creació d'una comissió d'investigació sobre el presumpte cobrament de comissions en contractes públics d'operacions urbanístiques entre els anys 2004 i 2011 investigades en el cas Azud, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada 36.
465, correcció d'errades 36.
615, amb altra correcció d'errades, registre d'entrada 37.
586.
Senyories, comença la votació…, 61 vots favorables que, sumats al 26, fan un total de 88 vots favorables.
7 en contra que, sumats als 3, fan un total de 10 vots en contra, i 0 abstencions.
Queda aprovada la proposta de creació d'una comissió d'investigació.
(Aplaudiments)

Interpel·lació al conseller d'Educació, Cultura i Esport sobre la política general de la conselleria en matèria de suport a les activitats esportives en el medi natural, que formula el diputat Luis Martínez Fuentes (GP Popular) (RE número 36.
923, BOCV 171)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, passarem, seguidament, a la interpel·lació…, passarem seguidament al punt 10 de l'ordre del dia, que és la interpel·lació al conseller d'Educació, Cultura i Esport sobre la política general de la conselleria en matèria de suport a les activitats esportives en el medi natural, que formula l'il·lustre diputat Luis Martínez Fuentes, en nom del Grup Parlamentari Popular.

Senyories, escoltarem la substanciació de la interpel·lació i la intervenció de l'il·lustre diputat.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Martínez Fuentes:

Gràcies, president.

Bon dia, conseller.
Ens veem novament, la setmana passada ja vam estar parlant vosté i jo d'un tema que, tant a vosté com a mi, em consta que ens agrada.

I la interpel·lació de hui era sobre el que estan patint els esports que es practiquen a l'àmbit natural, concretament a la muntanya.
N'hi han més, també està l'àmbit aquàtic, però hui volia centrar-me en el tema de la muntanya.

Com li vaig dir la setmana passada, està clar que molts dels condicionants de la pràctica esportiva en el medi natural venen marcats per la normativa mediambiental de la conselleria que dirigix la seua companya Mollà, la senyora Mollà.
Però també és cert que vosté, com a conseller d'esports, com li vaig dir, alguna cosa ha de dir i alguna cosa s'ha de preocupar quan hi han problemes, i ha d'intentar mediar, com jo li demanava la setmana passada.
Jo a vosté el que li demanava era mediació i diàleg.

Hui podríem parlar dels aspectes econòmics, de suport, de la seua conselleria a les federacions, als esdeveniments que es donen de muntanya, però a mi m'agradaria hui que centrarem el debat en dos problemes, dos, bàsicament.
Per un costat…, són dos problemes, dues problemàtiques que m'han traslladat tant ajuntaments, federacions, clubs, associacions i també empreses de turisme actiu.
Per un costat, tenim les prohibicions derivades dels projectes de decret que ha plantejat la conselleria d'agricultura i desenvolupament rural i, un altre tema, serà la tramitació, el que costa i la lentitud de les autoritzacions en l'organització de proves esportives que pateixen els organitzadors per a realitzar-les.

Començant per la primera qüestió, que és la de les prohibicions, encara que vosté i la consellera Mollà neguen eixes prohibicions, perquè aixina ho han fet, no n'hi ha més que llegir les al·legacions que han presentat, per exemple, la federació d'esports de muntanya de la Comunitat Valenciana o associacions esportives per a veure que eixa normativa obri la porta a la prohibició total de l'activitat en certes zones, en zones determinades.

Vaja per davant, des del grup Parlamentari Popular creiem fermament que pot haver i deu haver eixe equilibri entre el que és gaudir i la conservació de la natura.
I vaja també per davant el reconeiximent de la funció que fan tant senderistes, escaladors, ciclistes, en definitiva, tota la gent que practica l'esport en el medi ambient perquè actuen, realment, com a agents mediambientals.
Però el que no pot ser és que es culpabilitze a ells, als esportistes, del mal que es produïx en el medi natural i que se'ls tracte com a delinqüents, i agarre paraules que ells mateixos utilitzen.

I jo, després de vore els projectes de decret, llegia…, només vaig a llegir-li un paràgraf, que deia…, un projecte de decret d'una de les serres diu: Â«Las actividades y actuaciones que se indican en los apartados correspondientes de la norma de gestión deben considerarse incompatibles a los efectos de la presente norma y, por tanto, quedarían excluidas de cualquier posibilidad de autorizaciónÂ».
És a dir, ja d'entrada eixe projecte el que diu és que hi ha certes activitats que van a ser prohibides.

Per tant, com li dia, s'imposa per damunt de l'aplicació de la norma, i ho dic perquè els decrets referits, que declaren no autoritzables el barranquisme o l'escalada en les serres del centre d'Alacant, es fan d'una manera irregular, tal com al·lega la federació d'esports de muntanya, i que afecta, concretament, 300 zones d'escalada i barranquisme.
És un número important per a tindre-ho en compte.

I què fa vosté, la seua conselleria, el seu director general?
El que fan és el que han fet, i com dia vosté la setmana passada, negar-ho, no hi han tals prohibicions.
Com li vaig dir, vosté ha de vetllar perquè puga practicar-se l'esport, preocupar-se en veure que la seua companya amb la seua normativa no passe com un elefant per cacharrería per damunt de federacions, d'ajuntaments, d'empreses d'esport actiu, perquè tots, en definitiva, tots han al·legat.
Una part de raó tindran.

No pot prohibir-se sense realitzar els estudis científics d'avaluació de càrrega, que és important, i geolocalitzar les zones possibles afectades.
Vostés, en esta normativa, primer prohibixen i després ja vorem que fem.
Ha de ser al revés, senyor Marzà, ha de defensar que primer s'han de fer els estudis i, com a resultat d'aquests, si cal fer restriccions en alguna zona determinada, que es facen.
Ací crec que tots sabem que en algun moment s'haurà de fer algun tipus de restricció.
Una cosa són restriccions temporals i localitzades i una altra cosa són prohibicions totals com la que li acabe de llegir que diu ja el decret.

No es poden fer eixes restriccions o eixes prohibicions per intuïció, primer els estudis, com li dia.
I, com dia Carlos Ferri, el president de la FEMECV, el que no podem tindre és un model de parc santuari, perquè no aporta res ni als habitants de la zona ni tampoc als esportistes.

I vosté em dirà Â«ja hem constituït la mesa de diàlegÂ».
Mire, si parla vosté amb els que van ser cridats a eixa primera reunió, que jo denominaria preliminar, no tenen la idea que s'ha constituït, perquè allí no es va prendre cap tipus d'acord, ni quant a objectius que ha de tindre la taula, ni quant a problemàtiques, ni terminis, ni dates de pròximes reunions.
No es va prendre eixe tipus de decisions.
I he de dir-li també que, baix la nostra opinió, naix coixa, perquè també han d'estar presents associacions importants com pot ser IMBA, que vosté també coneix, o representants també de turisme actiu.
I inclús li diria que algun representant més d'organitzadors de proves en el medi natural.

Per tant, conseller, això seria allò relatiu a les prohibicions, però també m'agradaria parlar de la següent qüestió que li dia, que era dels permisos.
Els permisos afecten sobretot a trail i mountain bike.
És lògic que hagen d'haver permisos, que s'haja de tramitar un permís.
Complixen els organitzadors, però qui no complix és la Generalitat Valenciana.
Perquè vosté sap que n'hi han vegades que vint-i-quatre hores abans d'una prova no s'ha contestat o inclús es nega.
Què ocurrix?
Doncs diguen vostés que és el que passa amb organitzadors, diguen què passa amb els corredors, diguen què passa amb els hostalers de les cases rurals que tenen les reserves, què passa amb els restaurants… Vull dir, cal fer alguna cosa.

I jo hui vull aportar-li també solucions, no vinc només a criticar, vinc a aportar-li solucions.
I jo li diria que una solució que s'ha de donar és donar una resposta mínima 15 dies abans.
Una altra solució…, 15 dies abans de la realització de la prova, perquè hi haja temps de fer algun tipus de modificació.
Una altra solució seria fer una declaració responsable.
N'hi han, mire, de Castelló només hi havia, en 2019, 110 proves d'este estil, el 90 % eren repetitives de circuits.
Per tant, amb una declaració responsable podria agilitzar-se.

Però vaig a dir-li més, vaig a posar-li un exemple també que s'hauria de fer algun tipus de tramitació especial per a esdeveniments que siguen estratègics, li ho dic…, campionats d'Espanya, campionats del món.
I li ho dic per un cas que vosté coneix.
Vosté va estar en la presentació de la Mediterranean Epic.
24 hores abans es feia la presentació, vosté estava en eixa presentació.
I en eixe moment, 24 hores abans d'una prova que té una repercussió mundial, perquè vosté sap que esta té un caràcter mundial, la Generalitat encara no havia donat la seua autorització.
No podem estar aixina.
Per tant, crec que s'hauria de fer també una tramitació especial.

Per tant, senyor Marzà, i amb açò ja acabe esta primera intervenció, aplique's.
Treball té, i molts i milers de persones depenen de les decisions i solucions que han d'adoptar-se des del seu departament.
Deixen d'un costat la persecució als esportistes, que es com se senten ells amb estos decrets, i apliquen solucions, per favor.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'honorable conseller d'Educació, Cultura i Esport per a respondre aquesta interpel·lació.

Els avance que hem rebut en estos moments la Mesa una sol·licitud, per malaltia sobrevinguda, d'ajornament de la interpel·lació número 12.
La vicepresidenta, crec que per motius obvis, ha sol·licitat absentar-se del que queda de sessió plenària.
I, per tant, el punt 12, la interpel·lació a la vicepresidenta del Grup Parlamentari Vox, l'ajornarem per a la pròxima sessió plenària.

Té la paraula l'honorable conseller per a donar resposta a la interpel·lació.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Quan vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor diputat.

Va interpel·lar sobre la mateixa qüestió el seu grup a la consellera Mollà, que ens acompanya, precisament, també ací.
Em va fer una pregunta oral en aquest sentit…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Silenci, senyories, per favor.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

…la setmana passada.
Hui substanciem aquesta interpel·lació que, per cert, la va registrar abans que li contestara la pregunta, és a dir, que ja li donava igual el que li anava a contestar, perquè anava a fer-me igualment la interpel·lació.
I lluny de dir-li que no m'agrada que faça això, li vaig a dir que m'agrada.
Perquè no només m'agrada, sinó que compartisc plenament i compartim plenament el que és el fons de la qüestió.

Si la pregunta és a un conseller d'esports i, a més a més, practicant d'esports en el medi natural, si volem que hi haja activitat física i esport en el medi natural, és evident, sí.
Totes i tots ho volem.
I quanta més millor, i que siga sempre compatible amb la preservació del medi ambient i, per tant, que ajude a vetllar per la sostenibilitat del nostre territori.
I així és com ho fan la immensa majoria dels esportistes, la immensa majoria de les persones que fan activitat física en el medi natural.
I així és com es viu i així és com es vol fer per part del govern de la Generalitat Valenciana, de forma transversal, tant pel que fa a esports…, i evidentment, vosté em diu Â«medie, treballeÂ».
No fem altra cosa més que treballar i mediar i ajudar, però és que, a més a més, és fàcil mediar quan es compartix l'objectiu amb la resta de departaments de la Generalitat.

I, en eixe sentit sí que m'agradaria matisar-li algunes qüestions a què vosté ha fet referència, que dins d'eixe respecte que li tinc a la seua posició i a la seua persona, evidentment, em sobten un poc, en tant que repetir diverses vegades que n'hi han noves prohibicions no implica que siga això cert.
No és que n'hi hagen noves prohibicions, sinó que simplement es continua desenvolupant una normativa que, per cert, feta pel Partit Popular, anava, fins i tot, més enllà del que ara s'està proposant.
Que anava més enllà del que ara s'està proposant.

I això és el que ara es veu, precisament, en eixe procés d'exposició pública, en què és ara el moment de poder fer eixes apreciacions que vosté diu que han fet les diferents federacions, i em consta, ens consta, perquè hem parlat amb elles, precisament, perquè treballem contínuament per a millorar els processos i millorar la normativa.
Una normativa, entre altres, que es basa en la llei forestal del 1993, en el Decret 179/2004, i ahí ja es preveuen eixes restriccions.
En el decret del 2004, en concret en els articles 8 i 11.
De fet, van més enllà i incompatibilitzen de forma generalitzada, i, en este cas, el que es vol és flexibilitzar.

Mire, en eixe sentit, este govern el que ha fet és que hi haja cada vegada més activitat i que hi haja cada vegada més acompanyament als esportistes.
Si no, vosté pot anar, precisament, al que correspon directament a la competència de la conselleria amb competències en esport, la nostra conselleria, i mirar el pressupost de la conselleria d'esport, si ha augmentat o ha disminuït.
Ha augmentat, el doble.
Si l'acompanyament als esportistes que fan activitat en el medi natural és menor o major, i és molt major.
Pot parlar amb els mateixos esportistes i vore si s'està fent acompanyament o no.

Per cert, no m'ho escoltarà dir moltes vegades perquè sap que no m'agrada això, però a vegades cal posar-ho damunt la taula.
Malgrat que hem de destinar el 20 % del nostre pressupost, quasi set milions d'euros, a compromisos adquirits per governs del seu partit i que no havien pagat.
Més del 20 % ens toca dedicar a això, i encara així destinem més recursos per a acompanyar els nostres esportistes i per a seguir fent més activitat.

Es fa més activitat en medi natural o menys?
Se'n fa més.
Es fan més esdeveniments ara o menys en activitats en el medi natural?
Se'n fan més.
Tenen més suport o menys per part de la Generalitat?
En tenen més, només cal vore les línies d'ajudes que n'hi han ara i les que n'hi havien abans.
No n'hi havien, ja li ho dic.
En eixe sentit, no n'hi havien, per a esdeveniments que es realitzen en el medi natural i que tenen repercussió internacional.
Vosté n'ha dit un, la Mediterranean Epic, efectivament, estàvem allí i seguirem estant, perquè és una de les apostes estratègiques.

I ahí ara li contestaré algunes de les qüestions que ha fet en mesura de proposta més que de crítica, que les compartisc i, per tant, vaja per davant que aquelles que han sigut propostes li les compre totes perquè treballem en el mateix sentit, i ara li les diré.

Totes les activitats que estem realitzant de mesures estratègiques seguixen endavant, en activitats en medi natural.
Parlem de la Mediterranean Epic, però parlem també d'esdeveniments, per exemple, i de premis d'orientació que entren en els rànquings mundials; de triatló, que deia vosté; en activitats nàutiques també, de vela, que també seguixen endavant… Per tant, és la major aposta que hi ha hagut fins ara d'un govern de la Generalitat per a compatibilitzar l'activitat física amb la preservació del medi natural, i és això el que volem.

Respecte a la normativa i, en concret…, ens hem reunit amb totes les federacions, la de ciclisme, la de triatló, la d'orientació, la de muntanya, la d'espeleologia, la d'atletisme, la de moto nàutica, la d'esports de muntanya i escalada; amb el director general d'esport, amb el director de medi natural, amb el director de turisme també, com vosté deia d'incorporar-lo.
Sí, efectivament, també ha d'estar turisme, perquè és una qüestió transversal i hem d'estar.
I no només hem començat a treballar en eixa mesa conjunta, sinó que ens vam marcar un treball molt concret, que és, precisament…, i ambiciós, que és revisar tota la normativa.
No només anar a un decret o a un altre, sinó revisar tota la normativa precisament per a facilitar que es puga compatibilitzar, per a flexibilitzar-la i per a fer-ho més fàcil.

I per a facilitar també, en eixa segona qüestió que vosté em posava damunt la taula i que no estava en la primera pregunta, que no estava prevista en la pregunta, que és facilitar de quina manera podem avançar en els permisos.
Cosa que, com sap perfectament, tant una normativa com, és la de la limitació o no limitació respecte a la compatibilitat d'activitats físiques en el medi natural, com les autoritzacions, que no depenen directament de la conselleria d'esports, però sí que estem sempre mediant, ajudant, facilitant.

En eixe sentit, sí que precisament un dels punts que planteja l'actual proposta de normativa facilitaria eixes autoritzacions, que és, precisament, la creació dels itineraris homologats ja i que siguen compatibles, és una de les qüestions que s'està treballant per part de la conselleria de medi ambient.
Que ja n'hi hagen uns itineraris que siguen compatibles i, per tant, tot allò que siga passar per eixos itineraris, al ser compatible, que es puga realitzar i, per tant, que facilite també eixes autoritzacions.

A més a més, crec que és important posar-ho damunt la taula.
La normativa, com deia abans, que hi havia fins ara feia incompatible determinades qüestions de forma automàtica.
Ara el que es diu és que estarà permés amb caràcter general i el que serà incompatible serà en determinats moments, en determinats usos, en determinades qüestions.
Per exemple, en l'escalada.
No serà incompatible tot, sinó que en aquells moments en què hi ha una nidificació d'una au determinada en un espai concret que és necessari preservar, doncs donar-li eixa incompatibilitat, com és natural i com volem les persones que escalem.
Com volem.
Perquè no volem estar fent la mà a un animalet que està allí nidificant en eixe moment.

Pel que fa al senderisme, per exemple, es posa com a compatible també amb caràcter general, el que passa que diu que en grups de més de trenta, cosa que ja ho posava en la normativa anterior, s'han de fer unes determinades qüestions.

O en ciclisme, li llig el text que hi havia del govern del Partit Popular, del seu partit.
Deia que Â«en senders i itineraris naturals que discorren fora de carreteres o pistes només estarà permés el trànsit a peuÂ».
Només.
És a dir, ciclisme res.
Quina és la proposta que s'està ara fent?
La proposta que n'hi ha damunt la taula és que a les sendes que discorren dins del parc natural es reconeix la pràctica de ciclisme.
Per tant, es va un pas més enllà, es flexibilitza més, es reconeix en aquells itineraris definits al catàleg.
És a dir, definim uns itineraris, determinem que això és compatible i ajudem a que es puga fer.

Per tant, amb les propostes que m'ha fet, seguim, entre altres coses perquè ja ho estem fent.
No només per a facilitar i perquè hi haja més activitat, sinó perquè siga més compatible.

Amb aquelles crítiques que fa de forma un poc més vehement, tot i que el seu caràcter no té eixa vehemència -i li ho agraïsc-, doncs és evident que ja li hem dit que el que es busca és precisament poder flexibilitzar, poder compatibilitzar i els fets són els fets.
N'hi ha més activitat a l'aire lliure, més activitat física i el que volem és que siga, evidentment, responsable i sostenible amb el medi ambient.
I en eixe camí ens trobarem, com no pot ser d'una altra manera.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a exercir torn de rèplica a aquesta interpel·lació, té la paraula l'il·lustre diputat Luis Martínez, en representació del Grup Parlamentari Popular.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Martínez Fuentes:

Intentaré no perdre'm.

Està clar que vosté i jo tenim alguns interessos comuns, i vosté i jo ens coneixem fa temps, sabem del nostre amor per l'esport, però sí que tenim algunes visions diferents.
I jo li diré.

Mire, dia Â«és que vosté va presentar una pregunta, va presentar una interpel·lació…Â» Mire, quan hi ha una problemàtica i n'hi ha un sector, el que fem és presentar totes les iniciatives que podem, i tenim eixa llibertat perquè tampoc sabem quines van a tramitar-se abans o després.
En qualsevol cas, és un tema que a nosaltres, com a grup, ens preocupava, i és aixina.

Mire, vosté em parlava de les limitacions i em parlava d'esports.
Jo li he llegit només un paràgraf per no llegir tots els esborranys de decret, que són de seixanta pàgines i escaig i ve detallada cada una de les zones, però no m'ha parlat ni del barranquisme ni de l'escalada, que és el que jo li estava dient.
El barranquisme i l'escalada, en esta proposta de decret, diu: Â«Las actividades y actuaciones que se indican en los apartados correspondientes de la norma de gestión deben considerarse incompatibles a los efectos de la presente norma y, por tanto, quedarán excluidas de cualquier posibilidad de autorizaciónÂ».
És a dir, jo no sé això el que vol dir, però jo entenc que és una prohibició total.
Total.

Per tant, en l'esborrany ja es diu que eixos no van a practicar-se, zona a i zona b de la serra, si no recorde mal, del decret de serra central.
Bé…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

El senyor Martínez Fuentes:

En qualsevol cas.
I, després, si parlem de normatives, ací podem parlar de normativa.
I una és esta, que parla de prohibicions, i la que vosté fa referència, del 2004, que vosté parlava de l'article 11 i també pot parlar de l'article 4, dels usos permesos.
Â«A més de la seua utilització pels agropecuaris i forestals, es considera compatible amb l'ús excursionista i muntanyenc dels senders, l'activitat eqüestre i altres formes de desplaçaments no motoritzatsÂ».

Efectivament, parlem de normatives.
És a dir, n'hi ha una normativa del 2004 que parla de compatibilitat i n'hi hauran restriccions quan aixina, com vosté dia, i aixina ho diu l'article 11, que poden haver…, i parla de Â«puede haber restricciones (inintel·ligible) …

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor, pregue silenci.

El senyor Martínez Fuentes:

…temporalÂ», és a dir, que és el que diem, no d'una prohibició, com es diu ací, que seria total.
Bé, eixa és la diferència de criteri, compatibilitat davant de prohibicions.
Eixa és una de les qüestions que volia dir-li.

Em parlava vosté també del recolzament econòmic.
Lògicament, vosté des del 2015 a ara té 8.
000 milions més d'euros dels que tenia el Partit Popular en una situació de crisi que no vaig a contar-li.
Lògicament, només faltaria que no el recolzara aixina.

I respecte al que dia de la mesa… respecte de la mesa jo li recorde que n'hi han associacions de turisme actiu, i espere que aixina ho recolze quan presentem la moció subsegüent, que estiguen integrades dins d'eixa mesa que, torne a repetir, no està en funcionament, no està constituïda.
Va haver una reunió preliminar i jo des d'ací, torne a repetir, advoque perquè hi haja gent com empreses de turisme actiu i, per un altre costat també, associacions representatives, jo li he dit IMBA, poden haver altres, però poden ser eixes també.
Des d'ací li ho dic.

I també un tema d'una normativa.
Mire, quan parlem de normativa, i crec que l'ha anomenat vosté, del ciclisme, dels ciclistes, en el 2014 el Partit Popular va ser el que va modificar la normativa perquè en les zones d'amortiment dels parcs naturals pogueren circular les bicicletes i vostés, en la llei d'acompanyament del 2016, se la van carregar.
Per tant, si parlem de normatives, parlem de totes i qui és el que ha restringit i qui és el que no.

Però ja acabe, acabe, senyor conseller.
Vosté ha manifestat en la seua intervenció que coincidix en algunes de les qüestions, sobretot en el tema d'autoritzacions que jo li he plantejat.
Espere que quan presentem nosaltres la moció subsegüent siga recolzada i eixes propostes que jo li he fet, i que pareix ser que vosté també està d'acord, siguen recolzades pel Botànic.
D'ella depenen moltíssima gent, milers de persones, tant en l'àmbit esportiu com en l'àmbit econòmic de moltes persones, molts ajuntaments, moltes empreses de turisme actiu que depenen d'eixos treballs.
Aixina que eixa normativa o eixes modificacions ajudarien a sobreviure a tots i espere que siguen aprovades.
Si no les aproven, jo he de dir-li…, tenim esperança de govern, som un partit de govern, i quan governe el Partit Popular no dubte que les ficarem en marxa.

¡Ah!
, i abans d'anar-me, soc una persona que m'agrada complir la paraula.
L'altre dia vaig quedar que li donaria una camiseta, quan me'n vaig anar, al tornar, vosté ja no estava.
I he de complir també amb IMBA, que va ser qui em va dir que li la donara.
Aixina que quan acabe la intervenció li donaré la camiseta perquè és un deute que tinc amb vosté.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Molt bé.
Gràcies, senyoria.

Per a exercir torn de rèplica, té la paraula l'honorable conseller.

Quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor diputat.

Primer que res, vosté ha dit una cosa que és bastant clau.
M'ha ensenyat un document i diu Â«en l'esborrany de decret diu que…Â» Bé, i jo li estic llegint decrets seus i vosté m'està parlant d'un esborrany, que precisament ara està en exposició pública i està en negociació i està en parlament per a poder-se modificar, per a poder-se treballar conjuntament, amb eixos compromisos adquirits per part de tant la consellera Mollà en la seua interpel·lació ací…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.
Un moment, senyor conseller.

Senyora Díaz, la interpel·lació és entre el senyor Martínez i l'honorable conseller.
Faça el favor de mantindre silenci, perquè la interpel·lació s'està produint entre el conseller d'educació i el portaveu d'educació i cultura del seu grup parlamentari.
Aixina, que per favor, pregue silenci.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Quan vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Segona qüestió.
Tant…, li ho vaig dir en la primera pregunta, li ho he dit en la interpel·lació, li ho torne a dir.
Ha preguntat per l'escalada i el que es proposa i el que es considera és que en determinants moments i en zones d'especial sensibilitat es puga fer eixa incompatibilitat.
I això és la voluntat que hi ha manifestada i, per tant, és el que hem de treballar perquè així siga, perquè es evident que s'ha de fer segons com nidifiquen les aus en cada moment.
I això canvia cada any i s'ha de fer d'acord amb el que els tècnics ens diuen.
Precisament una qüestió que no s'establia en la normativa que hi havia del govern anterior, que posava que n'hi hauran limitacions que s'establiran d'ofici, directament.
Que s'establiran directament d'ofici i que directament determinaran incompatibilitats de forma generalitzada.

Dit això, quedar-nos repetint sempre el mateix no solucionarem res.
Per tant, si el que es vol realment és que hi haja més activitat física a l'aire lliure que siga compatible, ho hem de fer, però que siga compatible de veritat, i que preserve de veritat el medi ambient.

Vosté em deia que els esportistes no són delinqüents, clar que no.
Clar que no.
Clar que no.
De fet, són els primers defensors del medi ambient, i els que ho fan i practiquem bé ho som, els primers defensors del medi ambient.
També sap vosté que n'hi ha determinats usos, que ara mateix han començat a haver de persones que habitualment no anaven a la muntanya i que no eren practicants habituals, que no són els mateixos que els que sí han practicat sempre.
De fet, les pròpies federacions ho estan dient.
Just ahir, despús-ahir, eixia un comunicat de la federació d'esports de muntanya i de la de ciclisme, que ells mateixos dien Â«hem de contribuir a sensibilitzar molt més les persones que van a la muntanya perquè estan havent alguns comportaments que no són adequatsÂ».
Ells mateixos ho diuen, mire si estem en contacte amb ells o no que ho compartim plenament.

Per tant, hem de treballar en els dos sentits, en la compatibilitat, la compatibilització, la flexibilització i, evidentment, un bon ús dels espais naturals perquè hi haja una sostenibilitat adequada, perquè el nostre medi natural estiga ben protegit.
Perquè, al final, els que ens estimem fer activitat física en el medi natural el que volem, precisament, és preservar-lo i que pugam seguir gaudint d'eixe medi natural i no en detriment del medi natural.

Per tant, hem de trobar eixe punt, i eixa és la voluntat i eixe és el treball que volem.
Si el que volem és polititzar o partiditzar l'activitat física en el medi natural no em trobarà, i ja sé que vosté tampoc; per tant, treballem-ho.
Si és veritat que sí, no hi ha ningun problema en treballar eixa moció subsegüent de la qual vosté feia referència per a vore realment quins són els punts.

Ja li deia també amb anterioritat que precisament este és el govern que més està ajudant a que hi haja eixa activitat, no només de forma puntual en els esdeveniments…, pot preguntar-li a qualsevol organitzador dels esdeveniments, crec que en coneix a molts, a quines hores i en quins moments telefonen al conseller per a dir-me Â«estem patint, ací no sabem si n'hi ha autorització o no, a vore com podem ajudar…Â» Vull dir, sap perfectament com estem sempre damunt de cadascuna d'estes qüestions.

Però, a més a més, anem a allò estructural i anem a allò que ajuda realment a fer més activitat en el medi natural, com les inversions, per exemple, en les escoles en la mar, que ara mateix estem procurant perquè hi hagen més persones que vagen als esports nàutics, que en l'any 2015, abans que arribàrem al govern, s'invertien 67.
000 euros, i que només entre l'any passat i enguany destinàrem 1.
200.
000 euros.
Per tant, mire si estem fent o no per l'activitat en el medi natural.

O, per exemple, en eixa rehabilitació del refugi escola de Sant Joan de Penyagolosa, que he d'agrair precisament a la consellera Mireia Mollà, de medi ambient, que va vore que era una oportunitat per a eixa compatibilitat dels usos que diem abans en el medi natural i va cedir eixe espai, que abans era de medi ambient, perquè fora a les Corts i poguérem fer un refugi escola, i que precisament puguem avançar no només en una bona pràctica esportiva i respectuosa amb el medi ambient, sinó també ajudant a evitar el despoblament, ajudant també a sensilibilitzar sobre el medi ambient.
I ahí ens trobarà sempre: ajudar a sensibilitzar contra les agressions al medi ambient, a fomentar la pràctica esportiva i ajudar que el nostre entorn es desenvolupe econòmicament i fixe població.
Tots eixos són atributs que ajuden a l'esport i el medi natural.
Treballem-los, fent-los possible i compatibilitzem els usos.

Eixa és la voluntat i, evidentment, sempre trobarà un conseller d'esport volent que hi haja més activitat i que siga compatible.

I la samarreta sí que m'agradaria que me la donara, perquè me va escriure precisament la persona que li la donà, dient-me: Â«No te la donàÂ».
Per tant, que me la done i aixina me la podré posar.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Queda clarificada la qüestió de la samarreta.

Interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, senyora Mireia Mollà Herrera sobre la política general de la conselleria relativa al sector pesquer valencià, que formula el diputat Eduardo del Pozo Querol, del Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 37.
203, BOCV 173)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Passem al punt 11… Va a fer el diputat entrega.
(Aplaudiments) Punt 11, interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica sobre la política general de la conselleria relativa al sector pesquer valencià, que formula el diputat Eduardo del Pozo, del Grup Parlamentari Ciudadanos.

Té la paraula l'il·lustre diputat per a presentar la interpel·lació esmentada.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Del Pozo Querol:

Gracias, señora presidenta.

Señora consellera, en Ciudadanos estamos muy preocupados por la situación del sector pesquero valenciano, porque ellos mismos nos trasladan que o cambian las cosas o creen que el sector desaparecerá.

Y con estas palabras, entenderá que los quedemos sorprendidos cuando hablamos de un sector que tiene un enorme arraigo en las poblaciones costeras de la Comunidad Valenciana.
Un sector que nos proporciona un complemento de calidad a la oferta turística.
Un sector que nos proporciona alimentos de calidad a todos los ciudadanos.
Por tanto, nos preocupa mucho esta situación de un sector que, además, dependen 8.
000 familias, que genera un volumen de negocio en lonja en torno a ochenta y cinco millones de euros y el cual realiza capturas de casi veinte millones de toneladas anuales.

Por tanto, hemos hablado con pescadores, hemos hablado con las cofradías de la Comunidad Valenciana y están hundidos, señora consellera.
Están hundidos anímicamente.

Y es triste ver cómo nuestros pescadores están desanimados, señora consellera, porque no ven futuro, no ven ayuda por parte de las administraciones públicas, sino más bien al revés, que se les están poniendo palos en las ruedas o que les están levantando muros para que puedan trabajar, trabajar en aquello que les gusta.
Y así nos lo hicieron saber el pasado 4 de junio en concentraciones que se organizaron en los puertos de Castellón, de Cullera y Villajoyosa.
Concentraciones a las que se sumaron 355 embarcaciones y 1.
000 marineros.
Por cierto, tengo que decir que no la vi en el puerto de Castellón junto a los pescadores, señora consellera, así como tampoco vi a ninguno de sus compañeros de Compromís.

Por eso le pregunto si está usted en contra del plan de gestión de la pesca de demersal para el Mediterráneo occidental aprobado por la Unión Europea.
Porque nuestros pescadores, sí, los pescadores valencianos lo tienen claro.
Porque ellos dicen que con esa reducción de días les resulta inviable el trabajo, con lo que dicen que al final el sector acabará desapareciendo.

¿Qué está haciendo usted, señora consellera, para solucionar este grave problema que tiene el sector pesquero valenciano y que afecta a miles, a miles de familias?

Está claro que la pesca debe desarrollarse de forma sostenible, con una visión de futuro y garantizando la preservación del medio donde se desarrolla y de los recursos que explota.
Pero, claro, los pescadores nos afirman que han pedido una y otra vez esos informes técnicos que respaldan la reducción de días para salir a faenar, y no han obtenido respuesta.
Por eso aprovecho ahora esta ocasión para decirle si existen esos informes que avalan la reducción de días.

Y, por otro lado, sabe que la pandemia del COVID-19 supuso la paralización temporal de la flota de arrastre desde el 16 de marzo hasta el 15 de julio de 2020, con lo que desde Ciudadanos les propusimos que con estas circunstancias se paralizara la reducción de días de la pesca para el año 2021.
Pero, claro, sus socios de gobierno votaron en contra de esta medida, cuando meses atrás usted había defendido que había que tomarse medidas en cuanto a este tema.
La verdad es que no entendemos esto, señora consellera.

Mire, su gestión del sector pesquero valenciano ha sido pésima, señora Mollà, y perdone que se lo diga, pero es que los datos lo avalan, los datos hablan por sí solos.
Llevan seis años gobernando ustedes, los partidos del Botànic, la izquierda valenciana, y la flota pesquera valenciana ha perdido 40 barcos.
Con ustedes hemos perdido 40 barcos, señora consellera.
Y, tal y como están las cosas, o ustedes cambian o ustedes mejoran la situación, o bien el sector pesquero cada año que pasa perderá barcos.

Pero, claro, no solamente eso, sino que se ha disminuido el número de kilos los capturados y también se ha disminuido el valor de la pesca en lonja.
De hecho, este último año tenemos un dato muy negativo: el valor en lonja del pescado se ha disminuido un 10 %.
Otro dato del año pasado que también es muy negativo es el número de pescadoras que se dedican a esta actividad en Comunidad Valenciana: se ha reducido también en un 10 %.
Por tanto, este descenso tanto en el número de buques como en el de pescadores lo que está generando también es una pérdida de puestos de trabajo indirectos.

Los datos reflejan esta crítica situación que está viviendo el sector pesquero valenciano, en donde, por ejemplo, hablamos de que hay especies que tienen el mismo valor que hace 20 años.

Señora consellera, como le digo, los datos hablan por sí solos y desde que gobierna el Botànic se ha producido una disminución de la flota pesquera valenciana, una disminución de los números de capturas, una disminución de los ingresos, una disminución del número de personas que se dedican a esta actividad tradicional.

Con esta situación, ¿cree usted, señora consellera, que los jóvenes van a entrar a trabajar en la pesca?
Pues no, señora consellera.
El sector advierte que este es otro de los graves problemas que tiene el sector, y es el relevo generacional.
Porque nos afirman que hay veces que les está resultando difícil encontrar a gente para salir a faenar.
Y así nos lo afirman las diferentes cofradías de la Comunidad Valenciana: no existe relevo generacional y al sector le quedan entre 10 o 15 años de vida.

Por tanto, está en jaque la supervivencia de sector pesquero valenciano tras las nuevas medidas impuestas desde Europa.
¿Qué piensa hacer usted, señora consellera?
¿Se va a conformar con decirles que es irrenunciable este sector que da empleo a 8.
000 familias?
¿O piensa ir al ministerio, a Bruselas a pedir que se respete el trabajo del sector pesquero valenciano?
Porque, señora consellera, déjese de promesas y pase a la acción, porque el sector está agonizando dia tras dia.

Por favor, le pido que defienda el sector pesquero valenciano de tanta prohibición que lo ahoga, porque no se trata de criminalizar al sector con prohibiciones, sino de lo que se trata es de ayudarlo, de tenderle la mano, de sentarse con ellos a buscar un consenso.
Y por eso le reclamamos que se elabore con urgencia un plan de viabilidad para el sector pesquero valenciano.

Nada más, muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la interpel·lació té la paraula l'honorable consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Quan vullga, senyoria.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies.

Señor Del Pozo, yo creo que usted abierto, de hecho, una noticia en grande y lo que pasa es que no ha leído el titular.
Y yo soy miope, pero que la mayoría no ha leído que esa reivindicación pesquera de todas nuestras cofradías de escasas semanas, al final…, pone en contra de las jornadas de faena que impone la Unión Europea en esa reducción.
Lo digo por situar el tema.

Más que nada, porque esa unión que conselleria…, con los pescadores de esta comunidad, con el sector que trabaja en el mar Mediterráneo, esa unión que tenemos todos los territorios afectados por esas decisiones de la Unión Europea, esa unión incluso que le digo que llegamos a conseguir con el ministerio en una conferencia específica de pesca donde el ministerio trasladó en el ámbito de la Unión Europea la propuesta de España, que efectivamente era no aplicar ese recorte en los días de trabajo, ¿vale?
, en el ámbito del Mediterráneo.
Esa unión donde se rompe es donde se han tomado decisiones que responden a otros intereses.
Intereses de otros países e intereses de lobbies que hacen mucha presión en el ámbito de Europa y que están imponiendo unos recortes en el trabajo, en las cuotas de captura, etcétera que hacen inviable o cada vez mucho más complicado el trabajo de los pescadores y pescadoras de la Comunidad Valenciana.

De hecho, usted ha dicho: Â«Los datos de los últimos años hacen que tengamos menos barcos, menos kilos capturados y en el caso del año pasado -que, por cierto, se enmarca dentro de la pandemia- bajaron los precios en las lonjasÂ».
Perder barcos y menos kilos de captura son decisiones de la Unión Europea.

Cuando tú tienes muchas más complicaciones para trabajar, incluso impedimentos de cuándo puedes salir a faenar, porque se te recortan esas autorizaciones para trabajar, eso se traduce en una concentración del trabajo en menos manos, ¿verdad?
Porque para tantos no hay.
Y el problema es que estamos perdiendo, y de una manera muy considerable y muy crítica.
Claro que sí.
Es un problema.
Le agradezco además la interpelación.

Pero, además, cuando usted dice Â«menos kilos capturadosÂ» es porque hay unas cuotas que se fijan y que cada vez se toman unas decisiones para que esas cuotas sean menores, supuestamente para recuperar caladeros de determinadas especies, pero que no están los datos que evalúan los esfuerzos que en el ámbito del Mediterráneo, y fundamentalmente de la flota valenciana, se han hecho, se han autoimpuesto incluso, para poder subir esa cantidad de especies, esos caladeros sean mayores y puedan capturar más kilos.
Pero se imponen unas cuotas.
Y yo creo que usted eso también lo sabe.
Eso no es competencia de la Generalitat valenciana.

De hecho, en esas manifestaciones y en todas las conversaciones que usted haya tenido con el sector de la pesca valenciana jamás le habrá dicho que esto culpa del govern del Botànic, ni de esta consellera.
Imposible.
Ellos saben dónde está el problema, igual que lo sabemos nosotros y que yo creo que usted sabe cuál es el problema.
Así que lo que yo espero de aquí es que toda la política valenciana sepamos que el sector de la pesca está señalado, está en una situación muy crítica por decisiones que se toman en un ámbito de la Unión Europea, donde todos ustedes tienen representación y pueden decidir estar en el problema o en la solución.
De momento, su grupo no sé dónde está en el ámbito europeo.
Así que puede ser que usted me lo debería resolver.

El ámbito de la pesca valenciana para nosotros es muy importante.
De hecho, en el ámbito mediterráneo somos los más potentes.
Y le digo que no están los informes porque es una de las peticiones que trasladamos al ministerio, y que el ministerio trasladó a la comisión, que el sobreesfuerzo que había hecho, por ejemplo, la flota valenciana a la hora de los días de faena y de capturas se evaluara previamente a sumar un recorte de 7,5 % para ver si efectivamente ese sobreesfuerzo que se había hecho había conseguido mejorar la situación de los caladeros.
Y no se ha hecho ese informe por parte de la Unión Europea.
Y ha sido una exigencia.
Es decir, ¿cómo podemos ir a ciegas?
¿Cómo podemos comprobar si el sector de la pesca está haciendo las cosas correctamente para poder capturar las cuotas que se asignen, pero tener esos caladeros de manera adecuada?
Y no.
Entonces, la respuesta es Â«noÂ».
Claro que no están hechos esos informes.
Pero no será porque no lo hayamos pedido, reivindicado y, además, exigido como vinculantes a la hora de decidir los días de faena, la actividad y las cuotas que se asignan, en este caso, en el ámbito del Mediterráneo.

Además, dice usted: tienen que hablar con el ministerio, tienen que acordar postura conjunta con el sector.
Es que eso ya está hecho.
Tanto es así que hay posturas acordadas con otras comunidades autónomas y escritas, claramente, que son las cuestiones que creemos que se tienen que tener en cuenta, y aquí el sector es parte de estas medidas, están completamente acordadas con ellos y, además le digo más, no hay reunión que solicitamos con la Secretaria de Estado de Pesca y con el ministro para hablar de la pesca en la que no pidamos que las organizaciones de pescadores formen parte, junto a nosotros, de esa reunión, no solamente para que sea una interlocución entre administraciones, sino para que el sector pueda trasladar de viva voz y en persona cuáles son sus reivindicaciones.

En este acuerdo que ya está trasladado hace meses al gobierno y pactado con el sector lo primero que se pide es la elaboración de un plan global de viabilidad de la pesca mediterránea.
Claro que sí, porque es competencia en todo caso del ministerio, ante la aplicación de las medidas de la Unión Europea, poder desarrollar este plan y en eso es lo que estamos trabajando con el ministerio.
Pero sí le tengo que ser sincera esas decisiones europeas condicionan cualquier plan de viabilidad, porque, ¿cómo vas a hacer viable algo si no te dejan trabajar?
Pero es que directamente no poder salir a faenar.
Ya no estamos hablando de más menos kilos de atún o de otras especies, es que directamente no tienes permitido trabajar.
Y, por tanto, es complicado hacer un plan de viabilidad si se siguen tomando estas decisiones.
Le digo más, algunos incluso se sintieron algo aliviados de que sólo fuera un recorte del 7,5 %, porque la intención de Europa era mucho mayor.
Nosotros dijimos: cualquier recorte es lesivo a nuestro sector de la pesca y, por tanto, no nos vamos a conformar con que se rebajen las expectativas que siguen estando encima de la mesa en el ámbito europeo.

Así que, les vuelvo a repetir, es una cuestión de política general, es una cuestión de altura de miras, es una cuestión de unión de todos y no de interpelarnos en culpables o no cuando no tenemos esa competencia, sino que traslademos de verdad al ámbito europeo que toda la política valenciana, todas sus instituciones, todo el ámbito económico y vinculado al sector de la pesca estamos unidos, sin fisuras, para reclamarle a Europa un trato justo para la empresa valenciana.
En eso me verá a su lado, sin lugar a dudas, en eso.
Yo no sé su grupo en Europa lo que está haciendo o a lo mejor también fragmentándose ahí.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Una vegada escoltada la primera resposta a esta interpel·lació per part de la consellera, escoltarem les rèpliques per part de l'il·lustre diputat Eduardo del Pozo.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, senyor president.

Y agradezco, señora consellera, que usted haya reconocido como veraces los datos que yo he citado, lo agradezco de verdad, porque eso le honra, ¿no?
Le honra que usted reconozca los malos datos que existen en el sector pesquero, le honra.
Le honra que usted reconozca que hemos perdido durante el tiempo que ustedes llevan gobernando, durante estos seis años que llevan gobernando, le honra que reconozca que hemos perdido 40 barcos, que se ha disminuido el número de kilos de capturas, que se ha disminuido el 10 % del valor del pescado de lonja y que también se ha disminuido el 10 % del número de pescadores que se dedicaban en la Comunidad Valenciana.
Y es así, los datos son muy malos, señora consellera.

Pero es que encima ustedes hacen con los pescadores algo que nos resulta increíble, y eso sí que depende de ustedes.
Y es que la Generalitat debe a los armadores valencianos las ayudas europeas por veda desde el año 2018.
Llevan ustedes tres años de retraso en entregar las ayudas europeas.
Increíble, señora consellera, porque nos parece una auténtica vergüenza que ustedes les deban a los pescadores valencianos la mitad de las ayudas de 2018, la mitad de las ayudas de 2019 y la totalidad de las ayudas de 2020.
Es una vergüenza, señora consellera.
Es que hablamos de un dinero, de un dinero, que le ha entregado la Unión Europea a la Generalitat para que la Generalitat se lo entregue a los pescadores.
Y esto no puede ser, señora consellera.
¿Dónde está el dinero de los pescadores valencianos, señora consellera?
¿Dónde está?

Hoy tiene una oportunidad muy buena aquí para comprometerse a que este mes pagará a los pescadores valencianos las ayudas europeas por veda.
Hoy tiene aquí una oportunidad increíble para comprometerse a ese pago de las ayudas que usted debe a los pescadores valencianos.

Por otro lado, otro de los problemas que tienen los pescadores valencianos es la plaga del atún rojo en nuestras costas.
Y así lo reivindica el presidente de Coincopesca, Sergi Albiol, desde Europa, en donde dice que Europa ha restringido tanto las cuotas de pesca atún rojo que al final lo que ha provocado es una sobrepoblación de esta especie en el Mediterráneo.
¿Esto en qué se traduce?
En que pescadores artesanales reducen sus capturas en boquerón, en sardina, en caballa, en pulpo, en gambas.
¿Y por qué?
Pues, porque el atún rojo se lo come todo, porque puede llegar a ingerir entre 30 o 40 kilos de pescado al día.

Para ello, desde Ciudadanos, para solucionar este problema, lo que le pedimos es que se aumente esa cuota de pesca del atún rojo para todas las embarcaciones valencianas de artes menores, ya que en la Comunidad Valenciana sólo tenemos una cuota del 3 % para pescar atún rojo.

Además, para solucionar este problema, desde Ciudadanos proponemos que es necesario depurar el censo de embarcaciones con derecho a capturar esas especies, ya que de esta forma conseguiríamos un pleno rendimiento de kilos adjudicados.

Como ve, señora consellera, desde Ciudadanos pues le presentamos propuestas de apoyo al sector pesquero, pero ustedes, los partidos del Acuerdo del Botànic, pues nos votaron en contra de diez medidas que presentamos para apoyar al sector pesquero.
Y hablamos de un sector, como le he mencionado muy importante en la Comunidad Valenciana, 8.
000 familias dependen de él y genera un volumen de negocio en torno a 85 millones de euros.
Y nuestras propuestas eran las propuestas de los pescadores, simplemente las trasladamos aquí, buscando el consenso de todos, pero tristemente la izquierda valenciana pues dijo que no, no a apoyar un sector tradicional valenciano, un sector que nos proporciona alimentos sanos y de calidad.

Por eso hoy hemos querido venir aquí a volver a insistir.
Por eso le ruego, señora consellera, escuche, escuche esas reivindicaciones del sector pesquero que defiende los intereses de los pescadores valencianos y le digo que, si lo hace sepa, que contra el apoyo de Ciudadanos.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

I amb la contestació de l'honorable consellera finalitzarem la sessió plenària de hui, perquè saben vostés que s'ha ajornat per raons de malaltia sobrevinguda la interpel·lació que tenia lloc després.
I, per tant, serà en esta contestació de la consellera quan finalitzarem esta sessió de ple.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Â«Punto 8.
Un incremento de la cuota de atún rojo para la flota artesanal mediterránea.
La franja costera se halla sometida a múltiples impactos antrópicos y es, sin duda, el caladero mediterráneo más castigado y amenazado, lo cual compromete enormemente la actividad y viabilidad de nuestras flotas artesanales.
Los recientes accesos a una pequeña cuota de captura atún rojo les ha permitido constatar el gran potencial de este recurso, actualmente muy abundante, para complementar su viabilidad económica.
Ante esta situación, emplazados nuevamente a la Secretaría General de Pesca a actuar con la máxima urgencia para incrementar sustancialmente la asignación de cuotas de colectivo, con vistas al 2022, así como a posibilitar nuevas autorizaciones en consonancia con el gran incremento de las posibilidades de pesca para el atún rojo que se desprende la evolución reciente del TAC.
Â»

Es que yo no sé exactamente usted qué me está pidiendo, sinceramente, porque si usted fuera honesto lo que tendría que venir aquí es a decir: le felicito que la conselleria y este gobierno esté punto por punto al lado del sector en todas y cada una de las reivindicaciones, de sus reivindicaciones, que, como usted verá, son competencia en algunos casos del Gobierno de España, pero la mayor parte del peso es del ámbito de la Unión Europea.

Entonces, seamos un poco serios.
Si a ti te asignan una cuota no puedes pescar una pieza más.
¿Usted eso lo entiende?
Entonces, si las sucesivas decisiones de la Unión Europea han sido rebajar la cuota, el resultado final son menos kilos capturados.
¿Obvio o no obvio?
Entonces, eso requiere responsabilidad.
Si las sucesivas decisiones del ámbito europeo, que puede restringir y restringe la capacidad de faena y los días de salir y van recortando, en este caso ahora imponiendo un añadido de un 7,5 %, ¿cuál será la conclusión final?
Pues que habrán trabajado menos días.
¿O no?

Entonces, yo le digo, usted me alaba mi honestidad, pero la situó donde está.
Lo que yo no puedo alabar es su honestidad, cuando usted hace ese discurso y luego me hace responsable a mí.
Mañana yo firmo una resolución que dice que se pueda capturar el triple de atún rojo y faenar tres meses más de los que ahora están autorizados y ya se puede.
¿Eso es lo que usted va a poner en su moción subsiguiente?
Espero que no haga el ridículo.
Pero, si quiere, escríbalo, escriba cuál es mi competencia, que a los dos segundos de que usted la ponga yo la ejecutaré.
Escríbalo, o sea un poco serio y entienda que este problema de verdad no es para que usted y yo discutamos.
Si yo le agradezco este tema porque estamos en una situación muy crítica del sector de la pesca, porque se están tomando decisiones muy críticas, ya ejecutadas.
Pero que además le advierto, y lo digo aquí, en sede parlamentaria y se lo dejo por escrito a todas sus señorías, que la intención de Europa iba mucho más allá.
Y, por tanto, la amenaza de ir incrementando la presión y sometiendo a nuestro sector a cada vez menos posibilidades de captura y cada vez menos días de faena, sigue existiendo.
Así que les emplazó a todos a formar parte de la solución y no del problema.

Yo me imagino en el ámbito de Europa escuchándonos este diálogo aquí y dirán: ¡estos valencianos!
pues mira, mientras entre ellos discutan, nosotros seguimos tomando decisiones.
O hacemos lo que hemos hecho desde conselleria, unirnos al sector, unirnos.
Aquí está el membrete de mi conselleria, está firmado.
Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica.
Y a lo mejor les molesta que está también por la Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Direcció General de Pesca i Afers Europeus.
A lo mejor les molesta que yo firme ese documento con el gobierno catalán.
O lo mejor les molesta que esté gestionando acuerdos con el Gobierno de Murcia o de Andalucía.
Pero es que yo entiendo que esto es política que sobrepasa un ámbito competencial de una conselleria, y hay que tener altura de miras para combatirlo y formar parte de la solución y no del problema.

Y dice usted: las ayudas no están pagadas ni las paradas temporales de 2018 ni de 2019.
¡Fake news!

Además, es que usted ha dicho aquí una cosa que es una barbaridad.
Se han pagado solo la mitad de 2018 y la mitad de 2019.
Eso no puede pasar, no puede pasar, porque van todas en un paquete, o se pagan completas o no se pagan.
Fake news.
Tanto las paradas temporales de 2018 como las de 2019 están pagadas completamente y las de 2020 es inminente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, consellera.

I amb esta contestació última, senyories, finalitzem esta sessió de Ple número 41.
2 que ha tingut alguna incidència.
Però, en tot cas, s'han retirat algunes iniciatives, però, en tot cas, han fet vostés, senyories, un bon treball.

És closa la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 13 hores i 37 minuts)