Agricultura%137265.04.27%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 27 de juliol de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Emigdio Tormo Moratalla.
Reunió número 27.

El senyor president:

(Inoïble) … agricultura del día de hoy, 27 de abril.

Si le parece, señora secretaria en funciones, ¿podemos constatar si hay cuórum o no?

(La secretària passa llita per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay cuórum, presidente.

El senyor president:

Constato también que doña Graciela está aquí.

Muy bien.
Muchísimas gracias.
Pues hay cuórum.

Pasamos, si quieren, al punto número 2… ¡Ah!
, perdón.
La lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
¿La aprobamos por asentimiento?
Pues aprobada queda, señor letrado.

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la proposició de llei de reforma dels articles 6, 7 i 8, i la inclusió del títol V de la Llei 3/2013, de 26 de juliol, de La Generalitat, dels contractes i altres relacions jurídiques agràries (RE número 83.
670, BOC número 236)

El senyor president:

Y pasamos al punto número dos: comparecencias en la fase de participación ciudadana sobre la proposición de ley de reforma de los artículos 6, 7 y 8 y la inclusión del título V de la Ley 3/2013, registro de entrada 83.
670.

Compareixença del senyor Carles Peris Ramos, de la Unió de Llauradors i Ramaders

El senyor president:

Vamos a proceder con la primera comparecencia: el señor Carles Peris Ramos, de la Unió de Llauradors i Ramaders.
Si tienen a bien llamarle.
(Veus i pausa)

Bueno, don Carles, le digo -primero, gracias, por su comparecencia hoy aquí-, le digo cuál es el procedimiento que establecemos.
Usted tiene ocho minutos aproximadamente para intervenir.
Intentamos ser un poco flexibles en este caso, dada la importancia también del tema, pero también rogamos que se ciña lo más posible al tiempo.
Después la intervención de cada grupo parlamentario será de cuatro minutos.
Y luego habrá un turno también de respuesta de otros cuatro minutos por su parte.

Y cuando usted quiera, adelante.
(Veus)

El senyor Peris Ramos:

Bon dia a tots i a totes.

En primer lloc, vos vullc agrair l'oportunitat que ens brinda Les Corts a la Unió de Llauradors i Ramaders, i en el meu propi nom, d'exposar un poc un tema tan important per a la citricultura i per a tot l'àmbit agrari, com és el tema dels contractes en el camp.

Per fer una miqueta d'ironia, ací veig molta llum, molt de colorit.
I mosatros hui anem a abordar un tema que en el camp és parlar del passat, del blanc i negre.
És en pla ironia, però és una realitat.
Perquè ho tingueu ben clar que és una realitat el que està passant en el camp.

És evident que tot el que s'ha fet fins ara a l'hora de regular la relació contractual entre nosaltres, els venedors i els comerços compradors no ha solucionat el problema.
Al contrari, cada vegada hi ha més insatisfacció.

Per tant, pensem que qualsevol iniciativa que es faça per a avançar en la normalització i regulació de les relacions comercials serà molt positiva.
Cal dotar d'equilibri i seguretat la cadena agroalimentària.

Tot i que em centraré en les relacions contractuals dels principal sector productor agrari valencià, o siga, els cítrics, la problemàtica és extensible a la resta de sectors agraris, excepció feta d'aquells que funcionen amb el règim d'integració, com pot ser el porcí o l'aviar.

Però tots els productors el que necessitem bàsicament en esta matèria són dos coses: cobrar el preu i que ens retiren la collita en el temps i amb les condicions pactades.

Abans era una donada de mans i ara, al segle XXI, el que necessitem és tindre la tranquil·litat de disposar d'una seguretat jurídica a les nostres explotacions.

Hi ha clarament dos posicions prou diferenciades.
Per un costat, els productors que exigeixen una major garantia i, com deia ara, seguretat jurídica a l'hora de collir i cobrar el nostre fruit.
Per altra part, el sector comercial, que legítimament vol tindre el mínim risc possible.

En este escenari, lamentablement, durant dècades sempre perd la part més feble, que, en este cas, correspon a la part productora, o siga, al llaurador.

La reconeguda creença que la paraula del llaurador té més força que qualsevol document escrit ja ha passat a la història, no perquè nosaltres no la respectem, sinó perquè ja estem farts que al final sempre sigam nosaltres els que hàgem de complir i no l'altra part.

Des del comerç sempre s'han plantejat diversos arguments per a no avançar cap a una regulació més justa de les relacions contractuals.
En primer lloc, l'existència de diversos models de contractes en les diferents comunitats autònomes podria, segons ells, originar greuges que perjudicaria la competència.
I, per tant, si la nostra fóra molt estricta, estaríem en desavantatges enfront d'altres comerços que no estarien obligats a complir requisits que nosaltres marcàrem.

Per tant, es va anar treballant cap a un contracte a l'estat espanyol, i ara ja n'hi ha un contracte homologat en cítrics, però encara falten per a altres sectors.
Ací també vullc recalcar que eixe contracte homologat que n'hi ha per a cítrics s'utilitza molt poc en el camp.

En segon lloc, la llei de la cadena agroalimentària recull les qüestions contractuals; per tant, no creuen convenient tenir tres lleis que regulen el mateix: l'autonòmica, altra estatal i altra europea, ja que podrien entrar en contradiccions, continuant d'esta manera amb el mateix discurs de no entendre com ací exigim el pagament a un mes que no s'acomplix mai i a Europa el termini és molt més llarg, el que provoca una indefensió i una menor competitivitat al nostre comerç.

En esta línia, la directiva per a evitar abusos en la cadena agroalimentària, que va fer pública la comissió d'agricultura el passat 12 d'abril, també evitarà este fet, perquè pretén establir el mateix termini el passat 12 d'abril.

També evitarà este fet perquè pretén establir… Bé, perdoneu.
També evitarà este fet perquè pretén establir el mateix termini que tenim nosaltres, trenta dies.
Ja tenen un altre argument menys on agafar-se.
Per tant, pareix ser que les directives també a nivell europeu van en el camí d'acurtar eixos terminis de pagament.
Per tant, vaja, no entendríem de cap de les maneres que ací no anàrem regulant en eixe sentit, que al final el productor encara se senta molt més segur en el tema del contracte i…

Després, un altre punt és, finalment, com les cooperatives no asseguren cap preu als productors, el comerç privat es troba en un clar desavantatge.
I per això, en defensa de la competitivitat, van imposar en el seu moment la venda a resultes o a comercialitzar, que tant de mal va fer al sector des de la vessant econòmica com d'imatge.

Esta modalitat actualment està prohibida, però continua utilitzant-se en el sector.
I ací també voldria puntualitzar un poquet.
A nivell cooperatiu, el llaurador està molt tranquil.
La gent que està integrada en les cooperatives està molt tranquil·la, perquè al final rep de forma clara, molt clara, el…, digam, el preu del seu esforç.
I en el tema de la comercialització per mitjà dels comerços és molt evident, i jo ho patisc com a productor, i ho patixen els meus companys, que la venda a resultes o a comercialitzar és un autèntic drama, un autèntic drama per al productor i per a la gent que l'envolta, perquè sempre estem en una…, estem patint contínuament.

Estos aspectes són un risc per la seua activitat.
Ells es dediquen a comercialitzar i nosaltres a produir.
La qüestió és que per unes coses o altres no acabem mai de regular la situació.
I, per tant, no podem estar d'acord en el posicionament del comerç d'esperar que tots, sobretot a nivell europeu, es posen d'acord i fer un únic contracte, perquè el que s'està aconseguint és no tenir res.
Per tant, estem a favor d'avançar nosaltres i la resta, si vol, ja s'apujarà al carro.

Al final, tenim la sensació que les diferents parts del sector viuen en mons diferents.
Per tant, des de La Unió estem d'acord en regular el sector, tal com es regulen altres sectors, com ara el bancari, autopistes o qualsevol altre.
El sector agrari, com qualsevol altre, el sector agrari també és estratègic.

En conseqüència, La Unió recolzarà qualsevol iniciativa que avance en el camp.
I en línies generals tenim que l'oferta citrícola es caracteritzarà… (Veus) ¿Me regales uns quants minutets?
(Veus i rialles)

En conseqüència, La Unió recolzarà qualsevol iniciativa que avance en el camp.
I en línies generals tenim que l'oferta citrícola es caracteritzarà per l'alt grau d'atomització, la dispersió geogràfica, fluctuació estacional, la impossibilitat d'emmagatzemar a llarg termini per ser un producte perible i la lenta adaptació a les demandes diferenciades.

El preu i les condicions de l'operació està influenciat per la negociació directa entre el productor i el corredor i, per tant, amb el comerç.

L'estadística de preus agraris no són fiables, ni arrepleguen en temps real les cotitzacions de les operacions, posant sempre per la falta d'informació una situació més desfavorable al productor.

I si, a més, s'imposa el criteri per part del sector comerç que la conselleria d'agricultura amague el detall de la producció citrícola per varietats, els productors ens tornarem a trobar de nou en una situació de desavantatge per falta d'informació.

A La Unió estem totalment d'acord amb la modificació de la Llei 3/2013, de contractes, en els termes plantejats, encara que considerem que seria convenient incorporar alguns aspectes per millorar el seu contingut.

Per les raons ja exposades anteriorment, estem a favor de l'eliminació de qualsevol contracte verbal i que sempre estiga per escrit.
S'haurà d'identificar les parcel·les preferentment amb indicació de referència si cal.
També s'haurà d'identificar correctament les varietats objecte de la compravenda, identificació completa, dades personal, localització, telèfon, email, adreça de la part compradora i de la part venedora.
I si actuen, en resposta també s'hauran d'identificar totalment.

En definitiva, es tracta que quede reflectit en un contracte responsable en l'última operació.
El contracte hauria de recollir la modalitat de compravenda, és a dir, si és a pes o és a ull, i a càrrec de qui aniran els riscos meteorològics.

Respecte a recol·lecció i transport, el contracte hauria d'establir qui fa el càrrec.
També caldrà deixar molt clar quin percentatge i quines condicions pot haver-hi en la minoració de la producció objecte del contracte.

Respecte al preu de l'acord, aquest serà sense IVA i es podrà descomptar el percentatge d'IRPF sempre que es certifique el règim fiscal aplicable i d'acord amb la normativa vigent.

El senyor president:

Vaya terminando, por favor.

 El senyor Peris Ramos:

Sí.
La forma de pagament serà especificada i s'aplicarà en terminis de la Directiva 2011/7 del Parlament Europeu.

Respecte a les condicions de pagament i lliurament de la mercaderia, el pagament de la mercaderia correspondrà a les quantitats netes lliurades al comprador, prenent com a base els pesos en destinació més les minoracions corresponents per la fruita.

Respecte de la durada…, renovació i modificació de requisits formals, la durada del contracte s'estén des de la data de la signatura fins al dia assenyalat com a fi de la recol·lecció.

En el cas de l'incompliment del lliurament o recepció de la fruita, s'indemnitzarà a l'altra part amb el valor de la mercaderia no lliurada.
(Veus)

També demanem un arbitratge.
Amb els intervenients s'acordarà que tot litigi, discrepància o qüestió, reclamació, resultat de l'execució i interpretació del contracte o relacions amb ell directa o indirectament.

Una cosa molt important també seria el registre d'operadors, l'existència d'un registre públic, i la transparència i la informació dels preus i les varietats.

En definitiva, senyories, el que volem en el sector productor valencià és tindre una garantia jurídica en les operacions en què estem immersos.
I per tindre esta garantia cal legislar amb valentia les relacions entre els diferents parts de la cadena alimentària.

I esta llei de contractes agraris pot ser un bon punt de partida si se regula la relació formal entre en venedor i el comprador, si posem ferramentes per evitar el sofriment del llaurador que és l'esclavó més dèbil de la cadena.

Moltes gràcies i quede a expenses de les seues preguntes.

El senyor president:

Muy bien.

Muchísimas gracias, señor Peris.

De verdad yo comprendo que para un tema tan complejo ocho minutos son escasos, pero sí que les rogaría que se ciñeran al tiempo, más que nada porque tenemos cuatro…

El senyor Peris Ramos:

És que jo pense que açò anava més ràpid del que tocava.
(Rialles)

El senyor president:

Ya, por eso… (Se sent una veu que diu: Â«Sempre passa el mateix.
Â») Por eso esta casa ha sido flexible, como he dicho al principio, y en vez de ocho han sido cuatro más, es decir, doce.

El senyor Peris Ramos:

Li done les gràcies.

El senyor president:

No, no se preocupe.

Entonces, ahora abrimos un turno de intervención de los grupos.

Si el señor vicepresidente tiene a bien y me sustituye un momento mientras yo intervengo.
Gracias.
(Se senten unes veus que diuen: Â«Tot el matí canviant-nos.
Â» Â«Somos flexibles hasta para eso.
Â»)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyora José Ramón Nadal Sendra)

El senyor vicepresident:

Té la paraula el representant de Ciudadanos per un temps màxim de quatre minuts.

Quan vullga.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Peris, este grupo parlamentario de Ciudadanos desde el inicio de la legislatura ha sido especialmente intenso en su labor parlamentaria sobre el derecho de los agricultores de la Comunidad Valenciana, de la comunitat, porque creemos que ha sido el origen de gran parte de la riqueza de esta región.

Es decir, cuando -y lo hemos dicho en muchas intervenciones- en esta comunidad, en España, no se generaba riqueza y lo único que se generaba era miseria, en muchos momentos históricos de nuestro devenir, pues ha sido esta comunidad la que conseguía ingresar divisas a la economía española y poder tirar un poco del carro en momentos especialmente críticos de los últimos ciento cincuenta años, incluso si nos vamos más hacia atrás, todavía más.

Somos conscientes de que una actividad como la agrícola que ha sido puntera y que ha sido vector de generación de riqueza en esta comunidad, pues en los últimos decenios pues se ha visto perjudicada por muchísimas razones.

Y si quiere vamos a nombrar una, por ejemplo, la falta de agua que es un tema recurrente y que especialmente la provincia de Alicante pues es un freno al desarrollo y a la exportación y, por lo tanto, a la generación de riqueza, a la generación de puestos de trabajo y, por lo tanto, también a la generación en ingresos de tasas e impuestos por parte de las administraciones públicas.

La intervención de este grupo parlamentario respecto… Le digo lo expuesto porque hemos sido siempre partidarios de la modernización de la agricultura valenciana, como no puede ser de otra forma.
Incluso hemos sido también pioneros en algunas iniciativas que han sido aprobadas por unanimidad en esta casa como ha sido un impulso y un estímulo a la agricultura ecológica.

Y pasando al tema concreto de los contratos agrarios, la modificación de ciertos artículos de los contratos agrarios, nuestra intervención, tanto la mía como la de mi compañera van a versar fundamentalmente en dos aspectos.
Primero, detectamos en esta propuesta de modificación de la ley de contratos una ausencia del carácter punitivo de la ley, es decir, qué ocurre cuando se incumplen los requisitos o las condiciones que se imponen, ¿no?
¿Qué iba a ocurrir?

Sobre todo cuando la remisión que se hace en la ley es la ley, la costumbre, al derecho valenciano… Bueno, todos sabemos en qué situación se encuentra también el derecho civil valenciano a raíz de las últimas sentencias del Tribunal Constitucional.
Y qué ocurriría…, porque en última instancia nos remite al derecho civil, que el derecho civil sí que contempla la posibilidad de un carácter -digamos- coercitivo de la ley.

Al fin y al cabo, el monopolio del estado en cuanto al ejercicio de ese poder coercitivo es lo único que impone en última instancia el incumplimiento de la ley.
Por lo tanto, qué opina su sindicato y usted, en representándole, sobre esa ausencia de carácter punitivo de la reforma que se pretende.

Y la otra pregunta que yo tenía para usted era… La ley tampoco prevé la asistencia de una vía extrajudicial para la solución de problemas, es decir, no recurre ni al arbitraje ni a la mediación, tal como sí que sucede en la ley estatal.

Por lo tanto, lo que nosotros planteamos es si esta reforma de la ley tiene como objeto una mejora de las condiciones de los agricultores y en dos elementos fundamentales de esa ley, que no se contemplan en la reforma, remite la ley estatal, ¿cuál es su opinión y la del sindicato que usted representa sobre estos dos asuntos concretos?

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Continuaríem amb la ronda d'intervencions.
Quatre minuts per al representant de Podemos-Podem.

Quan vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Peris.

La veritat que agraïm la seua exposició perquè coincidim plenament en tot allò que vosté ha exposat.
Coincidim plenament que s'ha de protegir el productor, que se li han d'oferir garanties jurídiques, perquè ahí comença l'esclavó -diguem- de la cadena de producció que acaba en els consumidors i que, si no protegim al productor, finalment desprotegim també al consumidor.

Nosaltres estem amb vosté que és necessari regular este sector, igual que es regulen altres sectors, perquè una compravenda tinga les garanties jurídiques adequades perquè les dos parts, no sols els productors sinó també els venedors, tinguen eixes garanties.
I entenem que una llei que va rebre el beneplàcit unànime -diguem- de tots els grups quan es va aprovar, doncs, en este aspecte considerem que no va quedar ben regulada.

I, per tant, doncs bé, encetem una nova oportunitat, és un tema molt concret.
Però vosté ha deixat caure ja algunes qüestions que ara ha apuntat també l'altre company que ha parlat, que és el tema de resultes.
Que és una activitat que està prohibida, però que a dia de hui continua fent-se de manera, doncs bé, alegal i perquè considerem que aquesta llei possiblement va deixar una porta per darrere (veus) per la qual, doncs, es regulava alguna cosa però es continuava fent el tema de la venda a resultes.

I ahí és on voldríem insistir nosaltres en si considera que, a banda de ficar el contracte escrit com una obligació, si vostés veuen.
.
.
Perquè bé, sabem les dificultats que possiblement puguem tindre una vegada si nosaltres decidim aprovar aquesta modificació, doncs bé, les dificultats que puguem tindre que no se'ns presente un recurs d'inconstitucionalitat i que ens tire totes les modificacions que puguem fer.

Aleshores, si vostés veuen alguna alternativa possible -tenint en compte, doncs, algunes alternatives que n'hi ha en altres comunitats autònomes- que poguera oferir algun tipus de garantia i que s'aproximara a eixe contracte escrit.
Per exemple, doncs, algun document tipus una prefactura o alguna qüestió similar.
I, bé, una factura proforma o alguna qüestió similar.

I després, ¿com veuen vostés el tema d'ampliar el règim sancionador i ampliar la qüestió de la inspecció per a poder evitar que, bé, que es puga continuar fent la venda a resultes?
I de quina manera consideren que es podria verificar que eixa venda està fent-se a resultes i que, per tant, s'està fent una activitat il·legal.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor diputat.

(Ocupa la presidència el president, senyor Emigdio Tormo Moratalla)

El senyor president:

Gracias.

Pues, por parte del Grupo Compromís, cuando usted.
.
.
Tómese su tiempo, señor Nadal.
Cuando usted quiera.
Gracias.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Peris, per vindre a esta comissió representant el seu sindicat a la Unió de Llauradors.

Des de Compromís hem presentat esta modificació alegal perquè pensem que no és cap secret que la gent del camp està patint molt en tota la situació que està vivint el camp valencià en general.
Tant des del punt de vista laboral, com des del punt de vista productiu, com també en altres situacions que van molt més enllà fins i tot del que és esta llei de contractes.

Però enteníem que, pel que està en la nostra mà com a diputats d'estes Corts, que podem legislar sobre temes com esta llei de contractes, doncs, enteníem que és la nostra obligació intentar protegir al màxim el productor, protegir al màxim el llaurador que és la part més feble de la cadena.

Pensem que -per això hem presentat esta proposta de modificació de llei- es basa en dos punts bàsicament, que és el fet d'eliminar el contracte resultes, de manera que sempre siga obligat tindre un contracte quan es fa un intercanvi de productor i comerciant, eliminar la part eixa quan diu que sempre n'hi haurà contracte excepte si la producció es paga en el moment.

Per això voldria preguntar i vull preguntar a totes les organitzacions agràries que vinguen ací hui, la gran dificultat de què vol dir al moment.
Què és això de pagar al moment.
I com també han denunciat algunes organitzacions agràries i alguns particulars, del fet que és molt fàcil en este tema allò de pagar al moment, doncs, que el moment no siga abans de collir, que siga després, que no estiga clar qui té els riscos, per exemple, si n'hi ha una pedregada, si passa qualsevol altra cosa, no?

Que també n'hi ha comerços que canvien la data una volta està fet, renegocien les condicions una volta ja t'ho han collit quan el llaurador ja no té capacitat de negociació perquè ja li han collit la fruita del seu bancal, no?
M'agradaria que ens explicara un poc in situ quines són estes problemàtiques que té el camp valencià.
I també se n'hi havia estadístiques.

Jo igual preguntaria a les organitzacions agràries si n'hi havia estadístiques, abans de presentar esta llei, d'abusos.
I el que se'm va contestar és que no n'hi havia estadístiques sobretot perquè és un tema que no està negre sobre blanc, que no està escrit.
I la mateixa naturalesa que no n'hi haja contracte verbal impedix, allò que no n'hi haja contracte per escrit, impedix que n'hi hagen estadístiques en este cas.
I m'agradaria que ens explicara un poc quines són les situacions que es viuen al camp en este tema.

I, per últim, l'altra part que pensàvem important i que hem introduït per a modificar és introduir que hi haja un registre.
I el registre és perquè quede negre sobre blanc totes les condiciones i perquè queden clar en un moment donat què és el que s'ha pactat i com s'efectuarà eixe pagament, en quin termini, en quines condicions, quina és la varietat de què estem parlant, la localització, etcètera, etcètera, no?
Eixa és la proposta que fem de registre.
M'agradaria que m'explicara també un poc què pensa vosté de la nostra proposta de registre.

I finalment, dir que bé, que esta és una modificació legal que nosaltres anem a tocar només uns pocs articles, que és el que hem presentat, però que estaria oberta que n'hi hagueren més aportacions i més modificacions.
I per això li preguntem si creu que, a banda d'estes modificacions pel que fa al contracte per escrit i pel que fa al registre que són les dos principals que presenta Compromís, si tenen altres propostes.

Per últim i per acabar, dir que des de Compromís anem a fer tot l'esforç necessari per a pactar amb vostés, amb la Unió de Llauradors, però també amb AVA i amb COAG, amb les dos altres organitzacions agràries que vindran ací hui -i si alguna organització més vol apuntar-se- pactar el text que finalment.
.
.
, i també evidentment a tots els partits, perquè si no, no podia ser d'una altra manera, pactar el text que finalment es quedarà a la llei.
Pense que és una cosa que hauríem de fer entre tots i totes i que hauria de ser cosa només d'un partit.

Moltes gràcies per vindre, senyor Peris.

El senyor president:

Gracias, señor Nadal.

Pues, por parte del Partido Socialista, señoría, cuando usted quiera.

La senyora Escrig Monzó:

Muchas gracias, presidente.

Moltes gràcies i benvingut a esta la casa que és de tots els valencians i valencianes.

Tots els que estem ací, no és per ficar més medalles uns i altres, tots treballem i presentem proposicions no de llei per a aconseguir millorar l'agricultura valenciana.
L'agricultura valenciana que és tan important en aquesta terra.
Jo crec que la proposta que ha presentat Compromís de la modificació de la llei sobre contractes i altres relacions jurídiques agràries va a millorar el treball dels llauradors i llauradores i millorarà sobretot l'actual llei.

L'única apreciació -i m'agradaria que vosté em donara la seua opinió- és el tema del registre de contractes, perquè pense que el registre.
.
.
, s'hauran de posar ferramentes que fóra operatiu i que no allargarà el procés de presentació.

I després, el que també m'agradaria que tornara a explicar, perquè com se li havia acabat ja el temps, és el tema de què més milloraria vosté en aquesta llei.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Muy amable, señoría.

Pues por parte del Grupo Popular, señoría, cuando usted quiera, también cuatro minutos.

El senyor Calpe Saera:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

I, moltes gràcies, senyor Peris, per la seua compareixença, per totes les idees que ens ha aportat i de bon segur per aquelles que ens aportarà en la seua segona intervenció.

Estem ací demanant la seua opinió, els seus criteris sobre una reforma legislativa que ha proposat un dels grups de la cambra sobre la llei de contractes agraris.
Bàsicament la reforma que se'ns proposa -com molt bé ha dit el representant de Compromís, que és l'autor de la iniciativa- se centra en dos temes.
Vosté n'ha suggerit d'altres que es podrien introduir i que és molt oportú.

Els dos temes…, un es referix a la forma del contracte i l'altre al registre.
Sobre la forma, vosté s'ha estés prou.
I, en concret, ha citat que en algun sector, com és el citrícola, Intercitrus ha fet un contracte tipus, que vosté diu que no…, que no s'aplica massa.
Voldríem saber una miqueta per què no s'aplica massa.

Perquè vosté, a més, quan ha parlat sobre la forma del contracte, sobre la identificació de la parcel·la, ha donat uns criteris distints als quals se seguix precisament en eixe contracte tipus, que es limita al polígon i parcel·la, i no a la identificació, el Sigpac i tot açò.
¿Per què creu que no s'aplica?
I ¿no creu que eixos requisits d'identificació a la millor acabarien complicant encara més el seu ús, perquè n'hi han llauradors que ni tan sols saben exactament quin és el seu número identificació de la parcel·la?
Això d'una banda.

Per una altra banda, sobre el registre, que és l'altre gran tema de la reforma, vosté ha parlat mínimament, però ha parlat, si no l'he entés malament, sobre crear un registre d'operadors.
En canvi, el que proposa la reforma és un registre dels contractes.
Voldria saber com veu això de no sols que es registren els operadors, sinó també els contractes i per què vostés proposen un registre d'operadors, què hauria de contindre eixe registre.
Si eixe registre implicaria la necessitat d'estar inscrit per a poder operar en el mercat o simplement el fer-ho sense estar en el registre hauria de ser objecte de sanció.
També en eixe cas, caldria a la millor incorporar un règim sancionador a la norma, com podria comprendre també altres incompliments formals dels que se pretenen introduir.

I sobre una altra qüestió…, o dos qüestions que vosté ha citat i que, efectivament, no estan contemplades ni en la legislació actual ni en la proposta de reforma, però que les dos resulten molt interessants.
Una és la de la venda a resultes, que, clar, seria una venda totalment admissible si el productor tinguera algun cert control de què està fent el comerç, que sapiguera exactament quines són les despeses que el comerç té, a quin preu té, on col·loca el producte.
I, per tant, podria d'alguna manera acceptar una fórmula societària, però, clar, tots sabem que això no passa.

Aleshores, efectivament, la venda a resultes és una venda per a quedar venut totalment en mans del comerç.
I, malauradament, és una venda que accepten molts productors perquè en una situació desesperant més val que els paguen qualsevol quantitat.

¿Creu que se podria regular d'alguna manera això o que el més pràctic és tindre una prohibició directa sobre la venda a resultes?

I, per una altra banda, sobre el sistema arbitral, nosaltres ho creiem molt interessant.
De fet, quan es va debatre la iniciativa el nostre grup eixa possibilitat la va traure també.
Pel sistema arbitral que existix en la llei de la cadena alimentària, ¿tenen vostés notícies de com està funcionant, si ha tingut alguna virtualitat o no?

Perquè el ben cert és que sí tenim sentències judicials que han aplicat ja a la llei vigent, però, clar, les sentències moltes vegades no se produïxen simplement perquè el llaurador diu: Â«Ara a soles me falta posar un pleit damunt.
Â» (Rient) I ni tan sols se planteja la situació.

Bé, si poguera contestar estes preguntes, li donaríem les gràcies.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Bien.
Señor Peris, pues tiene usted ahora tiempo, en principio de cuatro minutos, que es manifiestamente escaso, para contestar a sus señorías.
Empiece usted e iremos viendo.
Pero, bueno, habrá cierta flexibilidad también.
Gracias.

Cuando usted quiera.

El senyor Peris Ramos:

Crec que me farà falta algun minutet més.

A vore.
Per començar una miqueta en ordre.
En les preguntes referents al Grup de Ciudadanos, jo pense que… M'ha preguntat què opine sobre incloure sancions en el que… Jo pense que tot el que siga millorar en incloure sancions, a La Unió li pareix bé i als llauradors els pareixeria bé, perquè estem veient com han remarcat alguns també el tema de la llei a nivell estatal, que sí que estem veient que estan actuant alguna cosa, però més sobre la part d'abusos comercials.
L'AICA, sí que està interposant ahí algunes sancions i també quan n'hi ha alguna denuncia sobre comerços també han actuat.

Ahí també vos llance un missatge que caldria eixa llei també començar a forçar a nivell d'estat que eixes sancions augmenten, perquè estem comprovant que moltes vegades li resulta millor a l'infractor pagar una quantia baixeta abans que complir la llei.
O siga, que això també són coses que sempre el sector estem remarcant, que moltes vegades la llei està, però són lleis que no funcionen, i estem veient-ho en molts casos.
Són lleis que realment no funcionen i mos deixen indefensos.
L'argumentari està ahí, la llei està ahí, però les sancions són tan baixetes que…, conforme bé he dit, que a l'infractor li ve de luxe això.

Després, en el tema de l'arbitratge, mosatros el que volem és -doncs això- que se cree, que se cree, digam, una llei…, dins del marc de la llei de mediació de la Comunitat Valenciana, que se puga intervindre en eixe arbitratge perquè les coses estiguen clares.

El tema del contracte homologat… Bé, passant ja a una altra resposta del Grup de Podemos, en el tema del contracte homologat, tot el que siga…, que n'hi haja un contracte homologat, però que…, estem en el cas anterior, que se complisca.
O siga, el contracte està, però no s'utilitza, no se complix, sempre estem en la mateixa.
Dotar la llei de ferramentes que li permeten…, que siguen ferramentes clares que se puguen aplicar, bé en sancions econòmiques, o bé en l'arbitratge, però que siguen clares i que se puguen aplicar.
I que al final, la part més dèbil, que és el llaurador, se veja beneficiada, i que el comprador que tinga de complir eixes mesures.

També havia fet referència al tema del règim sancionador.
Doncs el que hem dit abans, el règim sancionador, quan més elevat siga, millor.
Mosatros en això no estem en contra.
Si té cabuda en el text, i en eixe text també que heu fet referència un poc tots, pot ser un text pactat entre tots i consensuat amb les organitzacions agràries, vaja, ja seria un luxe.
I voldria dir…, i demostraria si realment teniu interés que açò vaja avant.
Si n'hi ha interés, això eixirà avant i eixirà amb un consens de tots.
Això és evident.
I jo pense que deu estar eixe consens, perquè és una cosa molt problemàtica dins un sector superimportantíssim per a la Comunitat Valenciana.

Després, un poquet passant ara al Grup de Compromís, sobre el tema que ha fet referència al pagament directe i tal, jo això en la vida ho he vist.
Que un comprador vinga i faça un pagament directe, això és impensable, això.
(Rialles) En la vida.
Sempre problemes.

Estadístiques.
Estadístiques no n'hi han perquè no…, mos falta eixa dotació, eixe registre, eixes coses, que sí que podrien tindre…, donar-mos eixa informació per a dir si realment mos estem queixant amb raó o realment estem fent-ho perquè mos interessa.
Tant de bo estiguen en eixes estadístiques eixe registre oficial que mos poguera…, vaja, que poguérem demostrar la raó que tenim.
O siga, és que jo en això estic superconvençut.
Seria una ferramenta boníssima, boníssima.

Després, el tema del registre, de crear el registre.
El registre se pot crear de…, li pots donar moltes funcions al registre.
Podem tindre un registre de comerços solvents.
El comerç que estiga solvent, que estiguera en eixe registre, i el que no és solvent, doncs tu ja podries consultar allí si no és de confiança o no és solvent, ja estaria fora…, exclòs d'eixe registre.
Això seria importantíssim també.

O un registre a partir d'una quantitat econòmica d'un tracte, doncs que aparegueren.
A la millor si són tractes que no són massa importants, a la millor podríem donar una miqueta de flexibilitat, però si són quantitats econòmiques altes, doncs perfecte.
I això mosatros en eixa línia estem disposats a treballar-ho i que hi haja consens en eixe tema.

Després, passant al grup parlamentari del PSOE, més o menys també és el tema del registre, que més o menys ho he deixat clar.
I he fet referència al tema de pactar la llei i tot això, perquè pense que en La Unió estem molt d'acord i ho fiquem molt en valor perquè pense que seria…, donaria un exemple clar sobre un sector importantíssim i de recolzar un poquet a eixe productor que, digam, és el més feble en la cadena.

I ara ja, per últim, passant un poc al grup parlamentari del Partit Popular, tu fees referència a per què no s'aplicava el tema de…, o se fea ús del contracte.
És el que he comentat també.
El contracte està ahí, però no se li dóna ús.
¿Què passa?
Tu tot el que siga… O siga, mosatros estem ací perquè estem veient que no n'hi ha un contracte que mos puga garantir davant d'un incompliment anar a la justícia amb garanties de poder demostrar que hi ha hagut ahí un incompliment dels pagaments, dels terminis i tot això.
Perquè, clar, no estan utilitzant-ho.

Per tant, ahí mosatros és claríssim: un contracte, siga el que siga, un contracte homologat que mos permeta jurídicament poder tindre força quan n'hi han incompliments en el camp.
Eixa ferramenta seria indispensable.

I el tema de prohibir la venda a resultes, jo sí que…, des de La Unió ho tenim claríssim que caldria prohibir la venda a resultes.
Al final, les coses…, és com una miqueta…, com al principi de la meua intervenció.
O siga, és que estem actuant en blanc i negre, estem actuant en blanc i negre, però claríssimament.
És que açò ratlla el ridícul ja i l'abús és total en el nostre sector.
Estem veient que la llei de la cadena agroalimentària, l'AICA, quan li fas una denuncia de venda a pèrdues o qualsevol incompliment, estan actuant, però també té moltes carències eixa llei.

Per tant, jo també vos ho he dit que és un cosa que heu de prendre nota tots els grups i començar a forçar algun canvi en el tema de les sancions, perquè l'actuació pareix ser que sí que està funcionant prou bé, estan actuant, però moltes vegades l'infractor està eixint beneficiat clarament.

I, en principi, com ens hem passat de temps també…

El senyor president:

No se preocupe.
Pues muchísimas gracias al primer compareciente, señor Peris.

Procedemos a despedirle como representante del sindicato correspondiente, La Unió.

Y damos la bienvenida al segundo compareciente.
(Veus i pausa)

Compareixença del senyor José Francisco Sales Marqués, d'AVA-Asaja

El senyor president:

Muy bien, señorías.

Si les parece, retomamos la sesión, con el segundo compareciente, que es don José Francisco Sales Marqués, que sustituye a don Cristóbal Aguado, en representación de AVA-Asaja.

Y con el mismo sistema y procedimiento que el anterior compareciente, le damos un tiempo de intervención de ocho minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Sales Marqués:

Molt bon dia.

I moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, diputats de les Corts Valencianes, per invitar-mos des d'AVA a contar-los la nostra posició sobre la Llei 3/2013, de contractes i altres relacions jurídiques agràries.

En segon lloc, m'agradaria disculpar la presència de Cristóbal Aguado, com ha dit el president.
Ell estava anunciat hui, però per motius d'agenda, ha segut impossible vindre i ha delegat en mi perquè els conte jo la postura nostra en este tema.

Bé, jo, igual que l'anterior compareixent, com vostés sabran, en els anys 1990, anys 2000, en l'agricultura valenciana saben vosté que se ficà en marxa un sistema pervers en el qual a l'agricultor més o menys se l'invitava que venera les seues collites sense preu, per la famosa venda a resultes a comercialitzar.
.
.
Â«Te recojo la fruta.
Te pagaré cuando quiera, como quiera.
Â» En fi, la veritat que això va ser un autèntic caos.

Tant AVA com altres organitzacions agràries vàrem alçar la veu en el seu moment i des d'esta casa -des de les Corts Valencianes- i la Generalitat valenciana, en l'any 2013 se publicà esta llei.
Esta llei -mosatros en aquell moment.
.
.
, i també la valorem ara- és una llei que en teoria està per a defendre l'agricultor, l'anella més dèbil de la cadena alimentària i pensem que té coses positives esta normativa.

Ara bé, dit açò, vist que ja ha passat un temps des de l'aplicació d'esta llei entenem que n'hi han coses que deurien millorar-se.
I deurien millorar-se perquè és de veres que la llei contempla molts aspectes: regula la venda a pes, la venda a ull; regula el període de pagament -està regulat en la normativa-; regula els contractes d'arrendaments històrics; regula una modalitat específica de la Comunitat Valenciana, que és el tornallom, els treballs entre veïns, etcètera, etcètera, amb la qual cosa és una llei que, des del punt de vista de l'agricultor, no mos desagrada.

Ara bé, jo els plantege el mateix que ha dit el compareixent anterior: ¿què passa si algú no complix la llei?
Jo els he de dir que hui en dia ací en la Comunitat Valenciana no passa res.
¿Per què?
Perquè no n'hi ha ningun règim sancionador.
Si tot això és el que no pot ser.
Han d'haver algunes mesures perquè l'agricultor, en definitiva, que és el més dèbil, estiga mig cobert d'alguna forma.

Per tant, sí que valorem mosatros que ha d'haver un règim sancionador.
Com n'hi ha un règim sancionador en la llei nacional, que vostés recordaran que també va ser en l'any 2013 que se publicà.

He de dir-los que.
.
.
, home, algú podrà pensar: és que l'agricultor pot anar a un juí.
És de veres, però és que els agricultors valencians vostés saben perfectament que tenen una estructura parcel·lària minifundista.
Estem parlant d'unes quanties econòmiques relativament baixetes.
I, per tant, l'agricultor.
.
.
, hi han vegades que val més l'espart que l'escurada, i per això no va al jutjat.
Per tant, sí que valorem que deuria ficar-se en marxa este règim sancionador.

En segon lloc, mosatros pensem que és una.
.
.
, en fi, una postura idònia crear un registre de contractes agroalimentaris.
Però a fi que la cadena alimentària estiga transparent i que tot el món conega el que està passant en el sector -per tant, mosatros el registre este el considerem oportú- i que s'aporten els contractes de compravenda de tots els productes agroalimentaris perquè quede constància del que està passant.

Estem d'acord que han d'haver-hi uns models que s'han d'entregar i vostés saben que l'operador comercial té un model; el corredor, en el cas que n'hi hasca, se queda una còpia i l'agricultor se'n queda una altra.
Però a mosatros mos agradaria que n'hi haguera una quarta còpia que s'entregara a eixe registre.

Eixa quarta còpia mosatros proposem que siga entregada per l'operador comercial.
Però no per res, per no carregar més l'agricultor des del punt de vista burocràtic perquè haja de fer una tasca.
I aleshores, seria una cosa molt senzilla: quan se firma el contracte, n'hi han quatre còpies i una va directament ja a eixe registre de contractes.

Jo estic comentant i algú podrà pensar: però és que estem parlant únicament dels productes que se comercialitzen en fresc.
A mi m'agradaria també que s'incloguera en açò aquells productes que van destinats a la indústria transformadora.
Sobretot perquè n'hi han molts intermediaris, molts receptors que estan hui en dia arreplegant estos productes i portant-los a la mateixa indústria.
A mi m'agradaria que.
.
.
, o a mosatros mos agradaria que estos contractes també s'inclogueren en este registre i que fóra una obligació.
Perquè, a més, vostés saben que hui en dia està ocorrent en el sector agrari que n'hi han molts productes que se roben en el camp, no n'hi ha ningun control i entren a estos receptors i pareix ser que tot se maquilla, se difumina, i això seria una forma també de controlar indirectament estos robatoris.

Després, també, un tema que també no hem d'obviar, perquè vostés saben que els contractes se fan sempre entre operadors comercials privats, però, clar, ací n'hi ha un grup de productors que estan integrats en cooperatives.
Clar, vostés saben que un agricultor realment és l'amo de la cooperativa i no n'hi ha ningun contracte entre l'agricultor i la cooperativa.

A mosatros mos agradaria, a fi que la transparència en la cadena alimentària siga el màxim possible, que les cooperatives, quan liquiden a final de campanya, també entregaren a este registre quines són les seues liquidacions, i d'esta forma tindríem una visió global de com està el mercat agrari per a tots, perquè després cada u haja de prendre les mesures que considere oportunes.

I ja, per últim.
.
.
Per cert, estes liquidacions que aporten les cooperatives haurien d'aportar-les d'una forma homogènia, de tal forma que ràpidament se puguen comparar tant en els operadors privats com entre les mateixes cooperatives.
Vull dir-los, si n'hi ha cooperativa que liquida calibre 1, calibre 2, calibre 3, aplica un destriament o no sé què, doncs que totes tinguen unes normes perquè ràpidament puguem comparar i puguem saber quina és la realitat del sector.

I ja, per últim.
.
.
, per últim, m'agradaria també proposar-los que, ja que se crea este registre, imaginem que en un futur està i que la gent comença a portar ahí els contractes i tal, jo crec que és important que açò se faja públic, sempre que la llei de protecció de dades ho permeta.

Per tant, seria interessant que.
.
.
, aixina tot el món, l'agricultor, l'operador comercial, però sobretot les administracions també, saberen i tingueren un coneixement més profund del que està passant.
És més o menys una cosa pareguda a un observatori que puga ser de preus o el que siga perquè tot el món sàpia les transaccions comercials de forma real com estan funcionant.

I, per últim, l'objectiu de tot açò és, en definitiva, que la cadena agroalimentària estiga equilibrada.
Jo crec que en el món n'hi ha de tot, n'hi han comerços privats seriosos i comerços privats irresponsables, igual que cooperatives i igual que agricultors.
I ací del que es tracta, en definitiva, és que d'esta cadena alimentària pugam excloure aquelles entitats o persones que no estan complint-la i que sobretot fa mot de mal a la resta del sector.

Per tant, el que se pretén, en definitiva, és per una banda, que n'hi hasca una seguretat jurídica cara al productor i, per una altra banda, que n'hi hasca una transparència.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchísimas gracias.

Iniciamos el turno de intervenciones de los grupos políticos.

Doña María José, por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, cuando usted quiera.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor Sales, por la explicación que nos ha dado.

Nos ha dado anotaciones que creemos que se deberían de cumplimentar en esta reforma legislativa, porque se plantea una reforma, pero se plantea una reforma para una cosa en concreto y ahora estamos viendo, con ustedes ahí exponiendo, que es mejorable, es mejorable frente a esta situación.

Estamos siempre diciendo lo mismo, estamos dando nuestro apoyo a los agricultores y creemos que con esto se está dando un apoyo a los agricultores, que ha pedido el anterior ponente que haya un consenso entre todos los grupos políticos y yo creo que si nos dejan participar e incluir ciertas peticiones que están haciendo todos los organismos, creo que habrá ese consenso -creo, supongo-, pero es una percepción dentro de mi parecer, o sea, como persona.
.
.
, o sea, como diputada simplemente.

Y en todas estas modificaciones que estamos haciendo hay una cosa que me gustaría saber desde su asociación, y es: ¿qué medidas piensa usted desde la perspectiva agraria se deberían de incluir en esta reforma legislativa sobre el régimen sancionador?
O sea, ¿cuáles son los puntos que se deberían de introducir?
Un poco también porque ustedes están todos los días viendo cómo les están robando las cosechas, cómo no les pagan el precio que corresponde, como que son, como han dicho ustedes, el último eslabón de la cadena, con lo cual, si tiene que existir un régimen sancionador, ver qué peticiones son las que realizaría.

Y, por otra parte, no nos han comentado nada sobre el tema del arbitraje.
No sé si es que no están conformes con el arbitraje o si, en caso de que no se formalizara algún contrato por escrito, si podría existir ese arbitraje o deberían de ser todos los contratos por escrito.

Claro, es que en esta ley tampoco hay.
.
.
, dice que se deben de inscribir todos.
Pero en caso de incumplimiento, ¿ustedes qué piensan, aparte del régimen sancionador, que se debería de hacer, por arbitraje, por otras medidas.
.
.
?
No sé, es algo que nos gustaría que nos expusiese.

Por otra parte, dejo a mis compañeros que realicen también preguntas y muchas gracias por su intervención.

El senyor president:

Gracias, señora García.

Don David, cuando usted quiera, por un tiempo de cuatro minutos también.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor Sales.

Benvingut i agrair la seua claredat en l'exposició.
La veritat, que ens ha donat fins a huit punts molt clars de què és el que està demanant des d'AVA i que coincidix pràcticament en la totalitat del que ha dit l'anterior compareixent.

Jo crec que n'hi ha una sensació unànime en el sector agrari que la llei tenia eixes deficiències, que no recollia en el text original i que estem en el moment de poder-les modificar, sobretot per a millorar la cadena alimentària.

Jo seré breu i insistiré només en una qüestió, en el tema del règim sancionador.
Jo crec que és fonamental que el pugam abordar i que aquesta llei el puga recollir, però per l'experiència amb altres lleis que hem pogut treballar, el problema no està moltes vegades només en la sanció, sinó també en la inspecció.

I ací vegem que damunt es dóna la situació que l'agricultor té certes dificultats per a anar al jutjat i inclús a la millor per a anar a l'administració per a fer eixes denúncies.
Possiblement eixe tribunal d'arbitratge a la millor podria millorar eixa situació, però pensem que el tema de la inspecció seria també prou millorable.

Aleshores, no sé com veuen vostés eixa qüestió.
Evidentment, en estos moments, al no estar articulat eixe règim sancionador, la inspecció es fa per altres qüestions.
Si vostés pensen que es podria adaptar l'administració que existix actualment per a poder inspeccionar que s'estiga complint la llei, que no s'estiga venent a resultes, que és una activitat que ja està prohibida, i qui consideren i com s'hauria d'articular eixa inspecció.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Torres.

Por parte del Grupo Parlamentario Compromís, señor Nadal, cuando usted quiera.

El senyor Nadal Sendra:

Gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Francisco Sales, a vosté i al seu grup, AVA, per estar en esta comissió, per estar en estes Corts, que són sa casa.

A mi m'ha semblat molt interessant la seua exposició i pense que també mos donava un poc la raó quan vam fer l'exposició inicial, ja no tant en l'interés, que és interés crucial d'esta llei, del tema del contracte i eliminar el contracte verbal i que sempre siga per escrit i donar-li seguretat a l'agricultor, sinó a més preteníem que esta comissió es conformara, almenys en este tram de participació ciutadana, com un punt de trobada de la gent del camp perquè puguen expressar-se.

I pense que ha sigut molt interessant tot el que ha dit vosté.
A més, demostra, igual que ha fet l'anterior compareixent, que vostés són.
.
.
, les organitzacions, són la gent del camp els que estan xafant la terra tots els dies i són els que millor mos poden aportar quines són les novetats i quines són les reformes que necessita esta llei.

Nosaltres vam plantejar eixos dos punts importants, que el contracte sempre siga per escrit i el tema del registre, però veig que vosté ha aportat moltes més coses i molts més matisos.

I continuar dient el que li he dit a l'anterior compareixent que mos comprometrem a intentar estudiar tot el que ha aportat vosté i intentar pactar amb la resta de grups polítics, amb la resta d'associacions agràries perquè quede reflectit en esta llei, perquè esta creguem que és la nostra faena.

Vosté ha dit algunes coses interessants.
Jo també voldria remarcar-ho això.
No s'ha fet esta llei per a anar contra els comerços.
Vull dir, i això vosté també.
.
.
, vull dir, esta reforma no està feta contra els comerços, n'hi ha de tot.
I diguem-ne que els comerços seriosos i els comerços honrats són als que també més perjudiquen les males pràctiques.

D'alguna manera, regulant i fent que al camp vagen abundant les bones pràctiques en este sentit.
.
.
, també vull dir que és bo evidentment per al productor, però també és bo per als comerços que funcionen amb bones pràctiques.

També és important el mateix que ha inclòs vosté en el tema de les cooperatives, ¿no?
, diguem-ne és la gran pregunta un poc que quan expliques a la gent que vols fer una modificació legislativa d'este calibre, molta gent pregunta: ¿i què passa amb les cooperatives?

Pense que vosté ha introduït un matís important, el tema de les liquidacions.
En este cas, evidentment hem de tindre clar que les cooperatives.
.
.
, la seua situació no és la mateixa que la que es produïx exactament entre un comerç privat i un productor, però això no vol dir que a voltes no n'hi hagen abusos, ¿no?
, que a voltes sí que en poden haver.
O més que abusos, que es tracta d'una situació que sembla que, pels comentaris de la gent, cada volta vaja a pitjor i que no tinga solució.
Pense que és interessant que entrem ahí, i mirant-ho amb matisos, com ha fet vosté.

Jo simplement… Ha presentat vosté moltes més coses, que pense que són interessants.

El tema de registre públic… El tema del registre que siga públic, doncs ho haurem de mirar molt detingudament.
En el tema de la protecció de dades, jo ara mateix tinc els meus dubtes, però sí que, evidentment, seria interessant estes coses que siguen públiques -no ho sé-, ja vorem com ho podem fer.
Igual es podrien algunes dades ometre i, les altres, no.
Intentarem estudiar-ho això.

I el tema de tot el que fa a la indústria transformadora, també pense que és interessant.
Seria ampliar molt més la visió d'esta llei, però nosaltres estem oberts a mirar-ho.

Moltes gràcies per haver vingut.

El senyor president:

Gracias, señor Nadal.

Por el Grupo Parlamentario Socialista, don David, cuando usted quiera.

El senyor Cerdán Pastor:

Agradecerle su presencia, señor Sales.

Y quiero hacerle unas preguntas concretas.

En cuanto al registro, ¿el registro de los contratos sería para todos los tipos de contratos, para todas las producciones y para todas las cantidades económicas de esos contratos o podríamos tener ahí un margen para, en fin, excluir las cantidades menores, por ejemplo, o algún tipo de contratos de alguna producción en concreto?

Aterrizando el tema, para que fuera práctico y operativo, ¿cómo podríamos articular ese registro?
Es decir, usted ya ha apuntado que fuera el operador el que directamente se guarde copia -lo ha apuntado, y creo que con buen tino-, pero si nos podía insistir en esa línea, para que no fuera una sobrecarga burocrática administrativa para el productor, para que fuera también operativo y ágil de acceso para la administración, que tampoco lo sobrecargásemos en exceso, porque la administración, cuando hace unas cosas, deja de hacer otras.
El personal es el que es.
Es una realidad.

Insisto, ¿contrato no verbal en ningún caso?
Es la pregunta que le hago directamente.

Coincido con la compañera de Ciudadanos, tendríamos que concretar más en el régimen sancionador, exactamente en qué condiciones y cómo articularlo.

Me parece interesante lo que ha apuntado también el anterior compareciente, el proceso de arbitraje.
Yo le pregunto directamente: ¿podía ser útil un proceso monitorio específicamente para las deudas en el sector agrícola, que tiene esas ventajas de no necesitar abogado, procurador, es mucho más ágil que el procedimiento ordinario?
Eso se nos escapa a estas Cortes, pero ¿podría ser interesante articular un proceso monitorio en ese sentido?

Usted también ha apuntado un registro de operadores, como el anterior.
Nosotros entendemos que un registro de operadores tiene…, bueno, puede tener alguna colisión con la libre competencia, pero sí podíamos articular -le pregunto- un registro de operadores como un sello de calidad.
Es decir, si usted voluntariamente se registra aquí, con unos parámetros objetivos, es decir, estar al corriente de la seguridad social, estar al corriente de hacienda, estar al corriente de…, en fin, no sé, de una serie de parámetros objetivos, y La Generalitat, en fin, la administración autonómica le da un sello de garantía que le genera, evidentemente, cierta seguridad al agricultor, al productor.
Podría ser en ese caso y quería ver su opinión.

Y al final, lo que nos preocupa a todos es la transparencia, para poder competir en igualdad de condiciones y no ser no el último de la cadena…, porque en realidad el productor, el agricultor es el primero de la cadena, o sea, si yo no cultivo, nadie va a vender y nadie se va a hacer rico a mi costa.
Somos el primero, tendremos que cambiar también el lenguaje.
Pero, claro, es el que menos información tiene en cuanto a precios.
Ya se ha apuntado que las estadísticas de precios no son muy claras, no son muy útiles.

Ese acceso público al registro podría ayudar, es verdad, pero le pregunto si habría alguna alternativa para que el productor supiera exactamente cuál es la cosecha de esa temporada, que pudiéramos manejar también ese dato, y, desde luego, cuál es el precio que, en consecuencia, se articula, para saber si estamos por encima o por debajo de los parámetros normales de la campaña corriente.

Y…, y nada más.
Agradecerle las aportaciones y emplazarnos para seguir trabajando, que es muy interesante.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Cerdán.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, señor Calpe, cuando usted quiera.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies també, senyor Sales, per la seua compareixença i la seua exposició.

Jo quasi podria limitar-me a demanar-li que contestara a les preguntes que li han fet els membres que han representat als altres grups, perquè poques coses més se poden afegir ja.

De tota manera, sobre el registre, que el nostre grup ja quan se va debatre la iniciativa per a la seua presa en consideració, ja va mostrar un cert escepticisme sobre la utilitat d'eixe registre.
.
.
Vosté ha parlat ací d'una vessant que podria tindre eixe registre que m'ha sorprés, però que li dóna una altra utilitat.

Però, clar, inclús ha dit que podria aprofitar com un observatori.
I, clar, jo, en eixe sentit, també li voldria preguntar… Actualment tenim la llotja, que a més la seua organització està present, ¿per què no funciona bé la llotja com a observatori de preus i cal crear un registre per a tindre el coneixement d'eixes coses?

I per una altra banda, sols voldria afegir una qüestió que sí que no s'ha tractat fins ara.
Vosté ha parlat de les cooperatives, de com haurien de portar les liquidacions, per què no fan contractes amb els seus socis.
Però, clar, resulta que la venda a comercialitzar, la venda a resultes actualment també està dissimulada o disfressada, perquè la majoria dels productors que consideren que donen la taronja a comercialitzar, a la millor no en són conscients, però resulta que són socis d'una SAT que han creat els mateixos comerços.
I, clar, teòricament estan en una societat en què tenen tots els seus drets com a socis, tenen accés a la informació, podrien dur una fiscalització de tot això, que sabem que no passa.

Però, clar, com això està present ahí, a la millor la SAT és més útil per al comerç que com a organització de productors pot tindre línies d'ajudes públiques i coses, i menys per al soci de la SAT que no exercix els seus drets com a tal soci.

Però com això està ahí, ¿creu que deuria tindre algun tractament especial o caldria assimilar-ho al de les cooperatives en el que vosté ha proposat sobre la seua aportació d'informació al registre?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Calpe.

Buenos, pues ahora, señor Sales, si usted procede a contestar a los grupos parlamentarios.
Cuando usted quiera.

El senyor Sales Marqués:

Moltes gràcies.

En primer lloc, al Grup de Ciudadanos, bé, ha manifestat el tema del consens en la resta de grups polítics i també d'entitats.
Mosatros pensem que açò, evidentment, té de nàixer d'un consens per part de tots, perquè ara, en definitiva, el que estem buscant és que el més dèbil de la cadena estiga compensat.

Ha parlat vosté del tema del règim sancionador i mos ha preguntat què pensem sobre això.
Perquè, clar, ací en la Comunitat Valenciana no n'hi ha res.
¿Què podríem fer en el règim sancionador?
Bé, tenim l'exemple de la llei nacional que tenim hui en dia.
Vostés saben que en la llei se contemplen tres tipus d'infraccions: lleu, greu i molt greu.
Ahí n'hi han unes quanties econòmiques per a qualsevol incompliment que regula la llei nacional.
Bé, açò podria ser el mateix.

Estem parlant que si la normativa autonòmica diu que cal pagar en trenta dies des de la data de recol·lecció, quan n'hi haja un incompliment, que s'aplique una sanció en este aspecte.
Quan algú pacte alguna cosa pel seu compte i no siga consensuat amb l'agricultor, sinó que de forma unilateral aplique alguns descomptes, alguns destríos que no siguen comunicats, això també haurà de tindre alguna sanció.

També m'ha preguntat el tema de l'arbitratge i de la mediació, què pensem sobre això.
Mire, mosatros pensem que totes les fórmules que ajuden el agricultor a vetlar perquè la cadena alimentària funcione, mos pareix bé.
Tenim l'últim recurs, que és el tema judicial, però com jo he dit, l'agricultor hui en dia és molt complicat que vaja a un juí.
L'arbitratge i mediador mosatros estem d'acord, no diguem que no.
Ara bé, el que mos agradaria és que tant els àrbitres com els mediadors siguen coneixedors del sector agrari i que coneguen l'agricultura, perquè si no coneixen l'agricultura, anem a tindre també dificultats.

I després, també un tema que és important és que ahí n'hi ha uns costos que assumir també.
A vore si els costos van a ser igual que en un jutjat o van a ser més que en jutjat.
Aleshores, clar, això desincentiva molt que l'agricultor opte per estes fórmules.
Pensen que estem parlant de quanties econòmiques realment baixetes.
I aleshores, clar, hui en dia la justícia té uns barems, unes tarifes, que a la millor també desincentiva l'agricultor que vaja.
I si muntem un sistema d'arbitratge i de mediació i estem en el mateix nivell, segurament anem a continuar com estem.
¿Val?

El representant de Podemos també ha contat…, m'ha dit allò del tema del règim sancionador.
Jo crec que ja està contestat.

I m'ha preguntat també el tema de la inspecció, el tema de la inspecció, com podria ser la inspecció i tal.
Bé, jo torne una altra vegada a copiar el que està fent hui en dia el ministeri d'agricultura.
Vostés saben que n'hi ha una Agència d'Informació i Control Alimentari, que té ahí uns funcionaris, funcionaris que tenen rang d'autoritat pública.
Per tant, ahí ningú se pot negar a col·laborar amb l'autoritat.
I, per tant, açò podria ser un exemple a prendre i podria a la millor equiparar-se a la normativa que tenim ací en la Comunitat Valenciana.

En la intervenció del representant de Compromís, jo agraïsc molt les seues paraules.
Crec que coincidim en moltes coses que vosté ha plantejat.
I mosatros li diguem també el que mos ha comentat.
Estem disposats a consensuar amb vostés i amb la resta de grups polítics, perquè pensem que és bo el final per a l'agricultor.

En el tema del representant del Partit Socialista, mos ha preguntat què pensem si el registre ha de ser per a totes les produccions agrícoles i per a totes les quantitats.
Jo crec que sí, que té de ser per a tot, perquè aixina mos dóna una visió global no a soles d'un sector, perquè aquí a la millor estem pensant en el sector més important de la comunitat, que són el cítrics, però no s'ha d'oblidar que n'hi han sectors importants.
L'agricultura mediterrània és hortofructícola, n'hi ha molta fruita, n'hi ha molta hortalissa.
I aleshores, seria interessant tindre-ho de tot.

En el tema del contracte, com s'aporta eixe últim model al registre.
Bé, mosatros -jo ja ho he dit-, mosatros pensem que per a evitar la burocràcia a l'agricultor, creguem que l'operador comercial, que és el que va a fer eixe contracte i va a emetre unes còpies, de la mateixa forma que dóna una còpia al productor i al corredor, jo crec que no estaria de sobra que enviara una còpia a este registre i que ahí s'aportara perquè quedara reflectida eixa transacció comercial.

El tema de l'arbitratge, que vosté m'ha comentat, jo crec que ja l'he contestat.
Mosatros totes les fórmules que intenten dirimir qualsevol problema que n'hi haja en el sector estem d'acord, però tenen de ser fórmules que s'ajusten a un pressupost reduït i que, evidentment, estiguen contestades per experts.

El tema del registre dels operadors comercials -que també m'ho han preguntat, m'ho ha preguntat vosté-, jo crec que també podria ser interessant tindre un registre per a vore quin comerç…, encara que jo els tinc de dir que una part de…, sobretot els agricultors, que estan treballant ja en el món molt de temps, ja coneixen quins són els operadors seriosos perquè se coneixen en el sector.
El problema el tenim quan un operador apareix de nou o té una duració curteta.
Clar, ahí n'hi han moltes incertituds i l'agricultor és de veres que té dubtes a l'hora de vendre la seua producció i si al final li pagaran o no li pagaran.

Per tant, podria ser una cosa interessant que tingueren els agricultors una ferramenta on poder controlar si eixe operador està inclòs en algun sistema que puga tindre algun problema de futur a l'hora de liquidar les collites.

El tema de l'observatori de preus, que també m'han preguntat.
Bé, l'observatori de preus, bé, ahí el que jo he intentat explicar és que en este registre, com se van a aportar els contractes, té d'haver-hi un preu, perquè és que aixina ho diu la llei.
O siga, no se m'ocorreria que aportara algun operador comercial un contracte i que ficara venda a resultes.
Això és impossible, perquè automàticament ja sabem que està incomplint la llei.

Per tant, si tenim clar ja un preu que està regulat, jo pense que eixe contracte, que és una transacció comercial real…, és que m'ha dit no sé qui per telèfon, m'han cridat.
.
.
, sinó que consta negre sobre blanc, tindre una informació, que el sector sàpia el que n'hi ha.

Miren, la majoria de productes agrícoles o de cítrics, el preu mitjà està ací, el preu més alt la majoria estan per ahí, el preu més baix està per ahí i podríem tindre una referència.

I, per últim, el representant del Partit Popular, m'ha fet també un comentari sobre el tema de l'observatori i m'ha comparat el tema en la llotja dels cítrics.
Efectivament, la llotja dels cítrics està hui en dia publicitant preus de transaccions comercials reals que estan donant-se hui en el sector citrícola, però a mi m'agradaria no centrar-me únicament en cítrics i que fóra de tot.
Inclús si poguera haver-hi algun organisme que poguera aglutinar tot açò i esta informació divulgar-la, pense que seria interessant.

I després, sobre la pregunta de si les SAT tenen de tindre la mateixa equiparació de les cooperatives, mosatros, siga l'entitat que siga, creguem que per la transparència de la cadena alimentària per a conéixer-la, deuria aportar eixa informació i dir-la.
I sobretot en un fi, i el fi és que l'administració, quan tinga de desenrotllar una política agrícola, tinga en compte això i després la política agrícola la desenrotlle.

És a dir, si n'hi ha un sector que està caiguent, que està inclús per baix de cost de producció, algú haurà de prendre alguna mesura i vore què està passant en eixe sector per a intentar ajudar-lo en la mesura del que siga possible.

I res més.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Sales.

Pues despedimos al segundo compareciente y….
(Veus)

Si quieren, cinco minutos.
O ¿continuamos?
¿Continuamos?
No les hace falta cinco minutos.
(Veus) Pues nada no se hable más.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del senyor Vicent Domínguez Calatayud, membre del grup de treball de dret patrimonial i agrari de la Comissió de Codificació Civil Valenciana

El senyor president:

(Inoïble) … con el tercer ponente del día.

Señor Domínguez, por favor, si es tan amable.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Bueno, señorías, retomamos la comisión, pues, con el tercer ponente del día y representante del grupo de trabajo de derecho patrimonial y agrario de la comisión de codificación civil, señor Domínguez Calatayud.

Cuando usted quiera.

El procedimiento es ocho minutos, más o menos; luego, intervención de grupos políticos, cuatro minutos cada uno; y, luego, un turno otra vez de réplica de cuatro minutos, más o menos, otra vez por su parte.

Cuando usted quiera.

Gracias.

El senyor Domínguez Calatayud:

Bueno, muchas gracias por contar con mi presencia aquí, en las Cortes.

Y, luego, pues, nada.
Primero, me presento rápidamente.
Para diferenciarme de los otros tres que han intervenido, de los otros tres compañeros que han intervenido esta mañana, que representan a asociaciones agrarias y tienen un conocimiento del campo y de la problemática mucho más directo, infinitamente más directo, ¡vamos!
, oceánicamente, que el que tengo yo, yo soy miembro de la comisión de codificación civil.
Soy el coordinador, hasta que el nuevo decreto que regula la estructura nueva de otro ente, que se llamará comisión asesora de La Generalitat en materia de…, hasta que eso entre, soy el coordinador.
Y soy registrador de la propiedad de profesión.

O sea, mi conocimiento del campo es, digamos, aunque me crie en un pueblo de Alicante, que se llama Agres, y allí tuve mis experiencias agrícolas, pues, la verdad es que, salvo eso, poco, ¿verdad?
Y, sin embargo, lo que sé es algo de derecho, algo, ¿eh?
, porque el derecho… Picazo decía que conocía el 1%; pues, imaginaros yo, o sea, lo mío puede ser mucho menos.

Entonces, voy a ir al grano.
Yo tenía preparada una exposición en la que, artículo por artículo… Pero, como llevo un pen que, si me hacen el honor de aceptármelo, lo dejaré aquí para que, por si acaso les puede ser útil, lo tengan aquí, pues, me voy a permitir el lujo de saltarme lo que tenía, que era una narración, artículo a artículo, de lo que yo entiendo que había que modificar para darle cierta coherencia a lo que se pretende, que es consagrar la forma escrita del contrato.
Efectivamente, hay una serie de… Incluso, incluso en el preámbulo, hay algunas veces que se refiere también a la forma verbal y escrita.
Recomiendo, por tanto, por la coherencia, un repasito al preámbulo para que no se escape, si se quiere establecer la forma escrita.

Y voy a entrar…, porque repasé, repasé, pasé y repasé el debate parlamentario que se produjo en estas Cortes, con ocasión de la toma en consideración de la proposición de ley.
Ho vaig repassar, ho vaig tornar a repassar, me vaig fixar i els dubtes que jo vaig vore, fonamentals, en les exposicions dels diversos grups polítics o parlamentaris van ser, bàsicament com a jurista, fixant-me, com a jurista, n'eren dos.

Per una banda, quin era el grau d'exigència de la forma escrita.
És a dir, esto es.
.
.
, ja sabem que deixem que siga voluntària, que era abans, verbal o escrita; ara volem que siga escrita.
Però, escrita, amb quin abast?
O siga, obligatòria?
Per suposat, perquè si no és lliure és obligatòria.
Però declarativa, constitutiva?
En quin abast, des d'eixa forma tal, no?
I, aleshores, eixa és una pregunta que a mi, com a jurista, em toca directament.

I l'altra qüestió és que em toca com a jurista i com a registrador, és a dir, el pretés registre de contractes.

Aleshores, pel que fa a la primera part, és molt lloable la idea de la proposició.
És a dir, la idea de la proposició d'anar a la forma escrita és molt lloable, perquè això garantix seguretat jurídica sempre i l'article 9.
3 de la Constitució mos diu que la seguretat jurídica és un dels principis de l'ordenament i, per tant, ahí hem d'orientar totes les nostres polítiques.
És incompatible qualsevol decisió que minve els estàndards de seguretat jurídica.
I, per tant, és bona la reforma en eixe sentit.

És bona també perquè ajuda al principi de justícia, que és un dels quatre que fonamenten l'article 1 de la Constitució, en el sentit que la part més feble de la contractació l'eleva, sense parlar de dignitat de ningú, però sí que és veritat que l'agricultor, cultivador, és la persona més feble i, per tant, ajuda.

Per tant, la forma escrita és correcta.
Prescindir de la verbal és correcte, en la meua opinió com a jurista.
I el que sí que jo entenc és el següent, és a dir, la forma és obligatòriament escrita, però l'obligatorietat de la forma escrita l'únic que fa és que, si una de les parts no vol que siga escrita, l'altra té dret d'anar als tribunals i compeler -diu el 1.
279 del codi- al otorgamiento de la forma.
No arribem a molt en això, eh?

Per això, jo el que propose, modestament, el que propose és que la forma escrita siga constitutiva.
És a dir, si no n'hi ha contracte escrit, no n'hi ha contracte, punt.
I això, per tant, és l'única manera clara d'anar i aconseguir l'objectiu que perseguix la reforma.

Bé, després, sobre això es poden fer mil matisacions, que ja les deixe per al torn d'intervenció en les vostres preguntes, o en les seues preguntes, val?

La segona qüestió, el registre de contractes.
El registre de contractes està molt ben regulat, i ahí discrepe d'algunes intervencions.
Està molt ben regulat.
És un registre administratiu, no és un registre jurídic.

El registre de la propietat és jurídic.
Hi han decisions d'un funcionari, que és el registrador, que dóna i lleva drets i protegix drets i, per tant, és un registre d'abast jurídic, que vincula tribunals, vincula administracions, etcètera.
Eixe registre té reserva de llei, és a dir, hi han parts d'eixe registre que s'han de regular, necessàriament, per llei i, per tant, no cal ningun altre tipus de regulació reglamentària, com passaria en este.
.
.
, com es diu ahí, que és: aquí yo en la ley lo declaro y ya el reglamento lo desarrolla, no?
Diguem sols que serà de depòsit de contractes i alguna coseta més, no?
Aleshores, jo estic d'acord en les regulacions.
Un registre administratiu no necessita reserva de llei i, per tant, està ben plantejat en la proposició.

Jo el que sí que diria és que, anem a vore, hi han observacions molt encertades: ¡oiga!
, es que cuesta dinero; ¡oiga!
, y ahora, ¿cuántos va a haber?
 Jo, mira, sóc registrador.
L'altre dia vaig estar parlant amb la degana i li vaig dir: degana, si a mosatros La Generalitat mos diguera porteu un registre de contractes agrícoles en el registre -que és una xarxa de més de cent oficines en tota la comunitat-, ho podríem fer?
I la degana em va dir, així, off the record, tot ha de passar per junta de govern i tal, però em va dir: a mi m'encantaria, a coste cero, val?
, cero.

Bé, no passa res, no passa absolutament res.
Mosatros en els registres fem moltes coses a coste cero, moltes.
I, aleshores, doncs, bé, no hi ha ningun problema.
És un registre que, a més, seria molt interessant que es ficara ahí per raons d'utilitat.
És a dir, el registre de la propietat es porta per finques i és molt important -que això és una de les observacions que li faig a l'article 8-, és molt important que, a l'hora d'identificar la finca, quede esta molt ben identificada, bé siga per la referència cadastral o pel codi registral únic, que també està incorporat a la fitxa cadastral de les finques.
Per tant, identificar bé la finca en què està la collita que es ven és molt important per a la seguretat jurídica i per a la tranquil·litat dels contractants.
El registre es porta per finques.
És el lloc idoni, per tant, per a portar-ho.

I, després, és que hi han coses interessants.
Com vosaltres sabeu, la hipoteca s'estén als fruits, eh?
, i no en la vida de la hipoteca, sinó just en el moment de l'execució, quan hi han problemes, l'execució comença mitjançant una certificació que lliura el registrador de la propietat al jutjat que executa.
Si en eixa certificació jo li poguera fer arribar al jutge, en una publicitat (inintel·ligible) .
.
.
merament informativa: senyoria, hi ha un contracte de tal i qual sobre los frutos de la finca que se va a ejecutar, eixa seria una molt bona posició per al jutge que podria donar-li, si ell vullguera, certa intervenció en el procediment, bàsicament en l'avalua i en la subhasta de la finca al comprador d'eixa collita, no?

Per altra banda, també és cert que el titular de la finca, l'agricultor, pot vendre el bancal després de vendre la collita.
És molt interessant també que el comprador puga tindre un coneixement fefaent que hi ha un contracte de venda de la collita també, per a saber, exactament, què és el que està comprant.
Estem parlant de seguretat jurídica per a tot el món: per al comprador de la collita, per al venedor, per al comprador d'una o altra, perquè les dos poden vendre.
.
.
, el dret de recollir el pot vendre el comprador i la propietat del bancal la pot vendre també el propietari d'este.

Per tant, estem parlant de seguretat jurídica, d'una bona forma.
.
.
d'una estructura que és prou compatible en el tipus de contracte de què estem parlant i d'una institució que té una xarxa ja muntada en tota la comunitat i en què mosatros no tindríem ningun problema, de ninguna classe.

Protecció de dades.
Doncs, molt fàcil.
El contracte es deposita.
El contracte es porta per -a mi em pareix molt bé el que ha dit l'anterior ponent-.
.
.
el contracte el porta el comprador, l'empresari o el comerciant que va a comercialitzar la collita, el porta al registre i firma una acteta, només, quatre línies que estén allí diciendo deposito este contrato aquí y tal, i que això el vincule ja, quant a l'autenticitat d'allò que.
.
.
I això ho firma la part que normalment té més possibilitats d'incomplir, que és el.
.
.
I, aleshores, allí se li fa, en eixe paperet se li fa una observació sobre la protecció de dades.

Jo, a més, sóc el president de la comissió de protecció de dades del col·legi nacional de registradors, a nivell nacional.
I el dia 25 del mes que ve entra en vigor ja, no la llei, que té tres-centes esmenes i no arribarà a aprovar-se en la data.
.
.
Perquè és una cosa molt curiosa, el projecte deia, Â«entrará en vigor el 25 de mayo de 2018Â».
Jo, clar, quan vaig llegir això vaig dir, Â«¡vaya voluntad que tienen algunos!
Â«, no?
, perquè era impossible i, efectivament, no.
Però sí que entra en vigor, efectivament, ja, com a llei directament aplicable, el reglament europeu.
I, bé, ahí sí que.
.
.

I, aleshores, mosatros, el clausulat el tenim molt estudiat, el nou clausulat que cal ficar per a fer la protecció de dades i es podia incorporar en un paragrafet en eixa instància de depòsit i ja està, i allí quedaria.

I, a més, mosatros, en instruments informàtics podríem tractar la informació que es conté per a subministrar-li-la a La Generalitat i que La Generalitat poguera monitoritzar el funcionament dels contractes i de les vicissituds de l'agricultura i dels contractes i altres coses.

Bé, jo, com ja me n'he anat dos minuts i vint-i-cinc segons de temps, demane disculpes a l'auditori i em quede a la vostra disposició per a qualsevol cosa que vullgueu, como jurista, claro.

El senyor president:

Faltaría más, señor Domínguez.
Faltaría más.

Muchísimas gracias.

Pues, si el señor vicepresidente me sustituye un segundito y puedo yo hacer un par de consideraciones al ponente.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor José Ramón Nadal Sendra)

El senyor vicepresident:

Senyor representant de Ciudadanos, quan vullga.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Señor Domínguez, hablaba usted del profesor Picazo y de su reconocimiento del escaso conocimiento del derecho, el 1%.

Tenerle a usted como ponente de aquí es un lujo.
Si el señor Picazo sabe y conoce el 1%, usted un poquito menos, quizás, pues, mire, yo, que solo soy abogado, pues…

Después de escuchar sus explicaciones, pues, eso.
Ha sido una clase magistral de diez minutos, pero clase magistral, al fin y a la postre.

Mire, estamos de acuerdo en varias situaciones yo creo que todos los grupos políticos que estamos aquí, incluso los ponentes.

En primer lugar, la situación de debilidad del agricultor en la Comunidad Valenciana.
La necesidad, en segundo lugar, de potenciar una actividad que se ha visto disminuida con el paso de los años y que la industria, el comercio, el turismo, etcétera, le ha tomado la delantera en muchísimos aspectos.

Y por lo tanto, aquella actividad económica, como la agricultura, que en el pasado fue motor o al menos motor principal de la economía de la Comunidad Valenciana se ha traducido o se ha visto disminuida, como decía, en una situación que ya no es de locomotora de esa economía.
Y cuando todo va bien, todo va bien.
Pero cuando todo va mal, la parte más débil es la que más sufre, como suele ocurrir.

Otro de los elementos donde estamos de acuerdo es la inexistencia del régimen sancionador en la modificación de la ley de contratos agrarios, y por lo tanto cuál es la solución a eso.

Es decir, ¿nos referimos a la ley estatal?
¿Modificamos, como pretende este grupo parlamentario y así lo expusimos en la intervención que tuvimos en pleno, modificamos la iniciativa, en este caso concreto para dotarla de un régimen sancionador?
¿O nos referimos al régimen sancionador establecido en la ley estatal?

Y por último, el otro elemento donde yo creo que estamos todos de acuerdo es la capacidad o no de llegar a acuerdos extrajudiciales, y como bien ha señalado la anterior ponente, el coste que eso tiene.
Primero, la capacidad de entender de qué estamos hablando, de quién se tiene que dedicar al arbitraje y mediación, y el coste de todo ello.

Y si este registro que se tiene que poner en marcha podía suplir la falta de capacidad sancionadora de la ley o, en su defecto también, la capacidad de arbitraje y mediación entre las partes.
Es decir, podíamos dotarle de esa capacidad para no tener que referirnos a la ley estatal.

Y por parte de este grupo parlamentario, nada más y agradecerle de nuevo su asistencia y su ponencia.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Bé, tornem a canviar.

(Ocupa la presidència el president, senyor Emigdio Tormo Moratalla)

El senyor president:

Bien, por parte del Grupo Parlamentario Compromís… Perdón, Podemos.
Señor Torres, cuando usted quiera.
También, cuatro minutos.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor Domínguez.

La veritat que està bé que no sols vinga la gent del sector, sinó que vinga també algú que ens explique com això que volem fer com ho podem articular de manera correcta, sobretot perquè després no pugam tindre problemes.
I dic Â«problemesÂ», perquè estem acostumats en aquesta comunitat que moltes vegades, sabent què volem fer, ho fem, però després moltes vegades ho tiren enrere.

Ho hem vist en la llei contra la pobresa energètica, també ho van intentar en la de funció pública de la vivenda, en altres lleis d'educació.
I ho vegem perquè fan recursos d'inconstitucionalitat, en principi perquè es diu que no som competents per legislar en eixa matèria.
Vosté sabrà molt millor d'això que jo evidentment.

I en aquesta pareix que n'hi ha cert conflicte en eixa qüestió, en la llei estatal i en el que nosaltres volem articular.
Aleshores, m'agradaria saber la seua opinió sobre aquest aspecte, i si podem tindre algun problema i com podríem articular-ho o fins on arriben les nostres competències perquè ho pugam fer.

I bàsicament eixa és la preocupació més important, perquè la veritat que vosté ha sigut molt sistemàtic i damunt ens ha dit que ens deixarà un pen en què va article per article.
O siga que ja tindrem gran part de la feina feta.

Però n'hi ha un tema, vosté ha comentat, el tema de la protecció de dades, ho comentava abans el company, és un tema que a nosaltres no ens preocupa perquè nosaltres ja vàrem impulsar la llei de comptes oberts, i eixe va ser el principal problema que ens trobàrem, com publicitar de manera pública tots els contractes i pagaments de la Generalitat valenciana, complint la protecció de dades.

I ahí n'hi ha pagaments delicats.
Gent que rep subvencions, per exemple, per temes de violència de gènere, o tema de dependència, o qualsevol altra que evidentment no pots ficar el seu nom, no per la seua situació, perquè a més la llei no ho permet.

I ahí vostés han dit que tenen sistemes informàtics, ahí es una aplicació informàtica que directament t'encripta totes les dades personals i es poden fer públics.

O siga que a banda de signar el document que diu que tu diposites el contracte, però que a més en aplicació a la llei de protecció de dades, això serà visible, complir això, doncs el que ho firma sap que està obligat a publicar-ho i que està segur que no n'hi haurà cap dada personal.

Per tant, és un tema que no ens preocupa, però sí que ens pareix molt interessant el que vosté ha dit, que tindria un cost zero, que ja existix, que és una cosa que nosaltres hem defensat en tantes altres qüestions.

I inclús en aquesta llei de comptes oberts, que és una cosa que l'administració que tenim no la sobrecarregaria, i que és un acte administratiu que a més està en gran part informatitzat i que per tant té un cost molt baixet, inclús zero, com vosté ha dit.

Per tant, res, agrair molt la seua intervenció i que no soles vinga el sector, sinó que també aporten la seua visió per a dotar de qualitat aquesta llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Pues ahora sí, señor Nadal, cuando usted quiera, tiene cuatro minutos.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Vicent Domínguez, per haver vingut i haver-nos explicat esta exposició tan interessant.
Nosaltres volem donar-li la benvinguda també com a membre del grup de treball de dret patrimonial i agrari de la comissió de codificació social.
Pense que.
.
.
Eh?

El senyor Domínguez Calatayud:

Civil.

El senyor Nadal Sendra:

Civil?
Social i civil.
.
.

El senyor Domínguez Calatayud:

De dret civil.

El senyor Nadal Sendra:

Val, val.
És interessant perquè trobe que hauríem d'estar tots d'alguna manera units per a poder tirar endavant esta llei.
Ja se sap que n'hi ha alguns problemetes a la vista, que en el 2013, quan es va fer, tot i que tots els grups parlamentaris en principi dien que estaven d'acord en el que estem plantejant ara de l'exigència del contracte per escrit, al final, no va poder ser.

I està bé que anem llimant estes diferències i sobretot que estiguem ben assessorats per a blindar a nivell legal qualsevol pas que puguem fer i tinguem la majoria de seguretat per a tirar avant.

Jo en primer lloc volia preguntar el mateix que li ha comentat el company de Podem, sobre el tema de compatibilitats i incompatibilitats del nostre marc legal amb l'estatal, amb la Constitució, i també sobre el tema que açò és l'última escletxa foral que mos queda com a valencians i valencianes.

I això quines implicacions té, que estem parlant d'una llei foral per damunt del que puguera ser les altres lleis, quines diferències pot haver-hi, quines implicacions pot haver-hi en qualsevol canvi que hi fem.
Volia preguntar-li sobre el tema este.

Després vosté, clar, ha dit una cosa superinteressant, és el tema dels registradors de la propietat.
Em sembla que s'estava referint a això.
Clar, ha dit dos coses que són molt interessants.
La primera és allò de cost zero.
El cost zero és, per a qualsevol polític que tinga gestió sobre l'economia, les grans paraules que més li agraden.

Qualsevol cosa que pugues fer que siga gratis o a cost zero per a l'administració, quan tu ja vas entrant a demanar qualsevol cosa a l'administració i dius que serà cost zero, el polític és quan escolta.
Diu: Â«Si va a costar-me res, doncs a vore.
Â» En este sentit, estem molt contents del que vosté ha dit.

També ha dit que tingueren la voluntat, inclús encara que això no està clar i ho haurem de parlar, la voluntat i la capacitat de fer-ho.
Si n'hi ha voluntat, n'hi ha capacitat i damunt no val diners, la veritat és que és una cosa molt interessant el que ha dit vosté, i ho haurem de parlar fins a les últimes conseqüències sobre el tema este.

Jo sí que volia preguntar-li si creu que el que estem plantejant -diu que el té i pen i mos dirà article per article com hauríem de tirar avant- si creu que hauríem de fer una llei una miqueta més reglamentista, en el sentit si alguns temes a la millor podríem deixar per al desenvolupament reglamentari posterior, podríem deixar-lo ja encaminat en els annexos i tal de la llei.

Sobretot evidentment pel que fa al contracte, com hauria de ser i com no hauria de ser el contracte, tots els aspectes que hauria de tindre.
Si això que és molt reglamentari, si ja hauríem de començar a posar-ho en la llei, fins a quin punt ho hauríem de posar i fins a quin punt no.
I també pel que fa al registre.
Si hauríem d'encaminar més o menys com hauria de ser eixe registre.

Per la resta, en este cas, normalment se mos diu, Â«estem al seu servei i talÂ».
Jo veig que més estar al seu servei, li demanem ajuda a vosté i a la gent del grup de treball del dret patrimonial, perquè la veritat és que mos seran de gran ajuda a mosatros i a tot el sector per a tirar endavant esta modificació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Nadal.

Por parte del Grupo Parlamentario Socialista, don David, cuando usted quiera.

El senyor Cerdán Pastor:

Señor Domínguez, ha puesto la comisión patas arriba, con el ofrecimiento que ha hecho.
Soy sincero.

Nos parece interesante esa propuesta que hace, evidentemente el coste cero siempre es muy atractiva.
Cuando alguien pone 0,99 es igual de atractivo (rient), pero cuidado, cuidado, y a eso voy.
En fin, de esto habrá que discutir mucho.

Le pregunto.
Nosotros entendíamos también que este registro de los contratos permitía concentrarlos y por lo tanto tener una herramienta de información que es fundamental para competir en igualdad de condiciones, fundamentalmente el productor que es el primero de la cadena, yo siempre lo digo al revés, pero el más débil.

Si utilizamos los registros de la propiedad, que están dispersos por el territorio, eso es un elemento potente, muy útil, pero también hay una dispersión de esa información.
Quería preguntarle exactamente cómo podíamos articular un mecanismo para que la administración pudiera tener los controles de información de datos fundamentales.

Es quién, qué y cuánto.
Es decir, quién hace esas operaciones, de qué producto estamos hablando y desde luego a qué precio, que es lo fundamental, de qué estamos hablando aquí.
Y le quería preguntar, por lo tanto.

El resto de preguntas, en su breve exposición me las ha contestado, y quería preguntarle por el proceso monitorio.
Si generar un proceso monitorio para específicamente los incumplimientos, impagos, adeudos del sector agrario podía ser una herramienta fundamental.
Ya se genera en otros ámbitos y está funcionando bien.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Cerdán.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, señor Calpe, cuando usted quiera.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Domínguez.
Un plaer trobar-nos ací.
Jo sabia que no anava a decebre la seua intervenció, sinó al contrari, com ha ocorregut, anava a ser molt interessant.
I bé, entranyable el record al mestre Picazo, que a vosté i a mi ens va introduir en el dret civil, indubtablement a vosté amb molt més èxit que a mi.

I ja sobre tot el que ha plantejat, bé, estem davant d'una reforma legislativa, d'una llei en què hem considerat que estem desenrotllant dret civil valencià, i que per tant formaria part del dret foral.
Algun compareixent anterior ha parlat de la possible col·lisió de la norma amb normes estatals.

Per exemple, la llei de la cadena alimentària té sobre la forma escrita unes previsions, també consagra la forma escrita, però exceptua quan el pagament se fa al comptat, encara que això considerem que és una cosa molt estranya, si no és en la venda a ull.

Existiria eixa col·lisió o estaríem parlant d'una norma en què la Generalitat valenciana, la Comunitat Valenciana tindria totes les competències, i per tant, diguera el que diguera la legislació estatal, nosaltres podem regular apartant-nos de la legislació estatal amb total tranquil·litat?

Per una altra banda, sobre el registre, vosté ha dit que hi hauria d'haver normes, supose que ho desenrotllarà en el pendrive que ens deixarà, que haurien d'estar necessàriament en la llei i que no se podrien deixar per a un desenrotllament reglamentari.
Això entenc que, per tant, la redacció de l'article 56, que n'hi ha en la proposició de llei, caldria canviar-la totalment.

Perquè allí es diu que tots els contractes que es regulen en la present llei hauran de ser registrats al registre de contractes i altres relacions jurídiques agràries, de la manera com es determine reglamentàriament, i amb el dipòsit de la còpia, en fi.

Supose que este article aixina no és prou, perquè la llei hauria d'entrar més en la regulació del registre.
Supose que ens ho donarà vosté ahí, o si ens pot aclarir alguna cosa més sobre açò.
Clar, vosté ens ha parlat en el pendrive que entra a fer una anàlisi de tota la llei, inclús.
.
.

El senyor Domínguez Calatayud:

No, de tota no, eh?

El senyor Calpe Saera:

O de quasi tota.
Bé, inclús del preàmbul.
Però jo li volguera plantejar una qüestió.
El títol, l'ha mirat?
Creu que el títol és encertat?
Perquè el títol de la llei és Â«de contractes i altres relacions jurídiques agràriesÂ».
Clar, al dir Â«altresÂ», és el contracte una relació jurídica, o el contracte crea o regula la relació jurídica?

Caldria corregir el títol també?
(Rient) Aprofitem que tenim un jurista de luxe.
.
.

El senyor Domínguez Calatayud:

(Inintel·ligible) .
.
.
jurista.
(Rient)

El senyor Calpe Saera:

.
.
.
ací per a plantejar això.

I bé, jo crec que en estes qüestions ja si ens contesta, doncs ens donarà una informació molt valuosa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchísimas gracias, señoría.

Pues, cuando usted quiera, también por un tiempo aproximado de cuatro minutos.

El senyor Domínguez Calatayud:

Muy bien.

Bueno, voy a ordenar las respuestas, como yo creo que tal.

La primera, jo he sentit que hi ha preocupació, he notat preocupació en les preguntes sobre la competència i sobre si estem invadint competències estatals, i si algun dia mos tiraran a degolla i se n'anirà la mitat de la llei fora o jo què sé.
Bé, jo sé per experiència, perquè jo estic en la comissió, que l'advocacia de l'estat volia també impugnar d'inconstitucionalitat esta llei.
Aleshores, no obstant això, al final es varen retirar, no varen impugnar i, és més, en la sentència de 1992 dels arrendaments històrics als valencians mos negaren fins a un expedient, una tècnica d'ampliació del dret que era el de les matèries connexes.

Si un llig detingudament la sentència de 1992 vorà que ni tan sols matèries connexes podíem utilitzar per a desenvolupar el nostre dret civil en aquella matèria regulada per aquella llei dels arrendaments històrics.

I, no obstant això, ara, ara, en les sentències que mos han tallat les tres llei d'una manera absolutament arbitrària -aprofite per a dir-ho- Â«porque no quiero que tengáisÂ», perquè l'argumentació del constitucional enfront de la de La Generalitat no és paupèrrima, és una vergonya i un insult.
Bé, si em permeteu, bé, ahora vuelvo a jurista y me dejo de.
.
.

Però sí que he de dir que no hi ha cap dubte sobre l'abast de la competència en esta matèria.
Tot el que esta matèria regula és regulable per La Generalitat.
La competència de La Generalitat en matèria de dret agrari és absoluta, la connexió consuetudinària és fins a cert punt l'origen de la legitimació, però no el límit de la legitimació.

I, per altra banda, és lògic que per a fer lleis actuals i eficaces i que tinguen afecte hui en dia en la societat actual és evident que no anem a estar en la mateixa regulació de l'època foral, haurem de ficar institucions noves com el règim sancionador, etcètera, etcètera.

Per tant, en el règim sancionador que és.
.
.
O siga, per tant, aclarim i despreocupem-nos de dubtes sobre la competència.
La tenim, no hi ha dubte.
Dos, el règim sancionador.
Doncs, no era l'objecte d'esta llei, encara que en llegir la sessió de presa en consideració, vaig vore que els grups volien donar-li a açò, doncs, una idea de reforma completa de la llei.
Anem a vore si la fem més bé.
No solament la cosa escrita, sinó també és alguna cosa més.

Doncs ahí es pot fer el que es vullga.
És a dir, es pot donar a una remissió a la llei estatal o es pot fer el propi règim sancionador.
Però en la matèria específica que regula la proposició, que és la forma escrita del contracte, ja n'hi ha una sanció civil per la inobservança d'eixa forma i és la inexistència del contracte.
Les categories de la ineficàcia, la categoria extrema és anulabilidad, nulidad e inexistencia.

Doncs, el caràcter constitutiu de la forma que jo propose de la forma escrita determinaria la sanció civil d'inexistència del contracte.
Per tant, fins a eixe règim sancionador arribe jo.
És a dir, és el règim sancionador propi de l'objecte de la reforma relatiu a la forma del contracte.
Això és el que jo vull dir.
Máxima sanción.
És a dir, inexistència.

El contracte no existix, per tant, ningú pot invocar-lo per a demanar el compliment d'obligacions o exercir drets.
Ningú.
El contracte no existix, val?
Per tant, màxima sanció civil.
Règim sancionador, això és el que puc dir del tema.

Després, he de dir-los que els registradors estem fent des de ja fa temps cursos de mediació.
Els registradors són mediadors.
A més de registradors, són mediadors.
Vull dir, que a banda de ficar a disposició de La Generalitat, com he dit abans, no a 0,99 com ha dit el representant del Grup Socialista, no, cero punto cero, el servei, és que nosaltres també podem desenvolupar una faena, una tasca de mediació i de conciliació.
Això ja, el cost zero ja no m'atrevisc a dir-lo.
Però bé, tampoc serà dissuasiu, ni molt menys.

I a vore, què més.
Protecció de dades.
Nosaltres, l'aplicació informàtica que utilitzarem s'adaptaria perfectament al reglament comunitari que entra en vigor el dia 25 de maig que exigix seguretat des del disseny.
O siga, esta és la primera vegada que s'utilitza eixa concepte en protecció de dades.
És a dir, les mateixes aplicacions informàtiques que han de servir per a tractar les dades, han de tindre seguretat estructural, seguretat estructural en el seu disseny.
Aleshores, nosaltres, l'aplicació que utilitzaríem.
.
.

I, per què utilitzaríem una aplicació?
I en això passe a respondre a altres de les preguntes que se m'han fet.
Perquè nosaltres podrem tractar les dades eixes, les podem tractar a efectes de què?
De, com he dit abans, que La Generalitat puga monitoritzar l'evolució de les vicissituds de la contractació agrària en tots els sentits: quién, qué y cuánto.
I més coses.

O siga, per tant, no ha de tindre dispersió, sinó que.
.
.
Fixeu-vos-en bé, nosaltres en Espanya som 1.
200 registres aproximadament en tota Espanya.
Tota la informació d'eixos 1.
200 registres, quant a titularitats, està concentrada, a banda d'en els nostres registres, està concentrada en el col·legi de registradors també.
I qualsevol persona de qualsevol lloc pot demanar qualsevol registre per a demanar informació de gent que no siga d'eixe registre.

Per exemple, jo vull saber si tal té una finca a El Grove, a Pontevedra.
Doncs no he d'anar-me'n al registre de Pontevedra, ni tan sols telemàticament.
Jo puc anar al meu d'Altea.
.
.
Jo no, perquè jo no em puc demanar a mi mateix, però bé.
O siga, puc anar al registre de Callosa, per exemple, i dir-li: Â«Dime si fulano tiene una finca en El Grove.
Â» M'entens?

O siga, està tot centralitzat i a més de centralitzat disponible en tota la xarxa.
Per tant, no n'hi ha ningun problema de dispersió de dades ni dispersió d'informació.
La Generalitat pot tindre perfectament tota la informació.

Com s'aconseguix això?
Dissenyant l'aplicació ben dissenyada perquè des del primer moment siga tot molt fàcil.
És a dir, tu a mesura que vas introduint dades, eixes dades van arreplegant-se per grups en funció de l'interés que tinga el destinatari i sense més històries.

El senyor president:

Tenemos que ir acabando, señor Domínguez.
Lo siento.

El senyor Domínguez Calatayud:

Sí, yo acabaría…, es que a mí estos temas me gustan.
Es lo que pasa, ¿no?
(Rialles)

Aleshores, anem a vore, pel procés monitori.
Estaria bé.
Però jo crec i corregiu-me, La Generalitat sí que, en matèries de processal no té competència salvo para aquellas que sean competencia sustantiva de ellas.
Però jo crec que no.
Jo ahí dubte de la competència.

Però la mediació, una bona mediació, sí que pot substituir o deixar reduïda al mínim la necessitat d'una via processal per a resoldre les qüestions.
I res més.
I encara que hi haguera.
.
.
Ah!
La denominació de la llei.
Ahí la finura del compañero de carrera.
(Rient)

Bé, anem a vore, no, José Ramón.
Jo crec que està ben utilitzada, és dir.
.
.
Per què?
Perquè Â«contratos y demás relaciones jurídicas agrariasÂ», el contracte, en totes les modalitats que regula la llei és.
.
.
El contracte jo crec que és un negoci jurídic, sense dubte, i és una relació jurídica també en la mesura que posa en contacte dos subjectes de dret que es comprometen lliurement i d'ahí naixen drets i obligacions que han d'observar.

És una relació jurídica en el sentit tècnic i estricte.
Quina denominació proposaves o proposeu en el grup vostre o tu o.
.
.
?
O què suggerix?
(Veus) Ah!
És Â«altres.
Â» (Veus) Ah!
Sí, però és que, potser si ho feu perquè voleu distingir el contracte de les relacions jurídiques i dir Â«el contracte no és relació jurídicaÂ» jo crec que això no és correcte.
Pense.
Perquè el contracte és una relació jurídica.

També podia dir Â«i altres negocis jurídicsÂ» i això seria molt més tècnic.
Però no veig jo a una llei parlant del negocio jurídico en el seu títol.
No ho veig.
Veig relacions jurídiques, sí.
Però no és ninguna apostasia, ninguna heretgia, jo crec que està ben portat.

Bé.
.
.

El senyor president:

Muy bien.

El senyor Domínguez Calatayud:

Perdón por el exceso.
.
.

El senyor president:

No se preocupe.
Faltaría más.

Pues, muchísimas gracias.
Despedimos al tercer compareciente y retomamos la sesión en breve.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença de la senyora Beatriz Aparicio Hernández, de la Coag-CV

El senyor presidente:

Bueno, pues, retomamos las intervenciones.

Doña Beatriz Aparicio Hernández, de la Coag, cuando usted quiera, por un tiempo de ocho minutos.

Tiene usted la palabra.

La senyora Aparicio Hernández:

Gracias, presidente.

Buenos días a todos.

En primer lugar, quiero agradecer la invitación a nuestra organización agraria ya que son contadas las ocasiones que tenemos la oportunidad de estar aquí.

Bueno, a estas alturas de la comisión creo que los principales temas se han tratado, aunque yo voy a dar el punto de vista de mi organización.
Me van a permitir que hable en castellano ya que es mi lengua materna.

Nosotros desde mi organización, desde Coag-Comunidad Valenciana, estamos de acuerdo con la propuesta que realiza Compromís en cuanto a la modificación del artículo 6.
2, de Â«si el contrato es verbalÂ» por Â«el contrato será siempre por escritoÂ»; así como la eliminación del artículo 7.
1 en el que elimina la frase Â«si el contrato fuera verbalÂ».
Creemos que se va a mejorar la ley con estas modificaciones.

En cuanto al artículo 8, en el punto 1, nosotros lo que proponemos es que en el contrato sea obligatorio, no que figure como mínimo sino que sea obligatorio que figure el vendedor, el comprador, la fecha, la fecha de pago y el precio.

En lo que sí que tenemos serias dudas es que deba figurar en el contrato si la cosecha está o no asegurada ya que en caso de siniestro es el agricultor el que corre con los gastos de la cosecha, por lo que no nos queda claro por qué se debe incluir ese dato en el contrato.

En cuanto a lo de incluir el título V, de registro de contratos y otras relaciones jurídicas agrarias, estamos de acuerdo en la creación de dicho registro para que haya una institución que regule un registro de contratos; pero también nos surge una duda, y es si se va a tener que pagar por registrar.
(Rient) El anterior ponente ha dicho que sería gratuito para la administración, pero, claro, nosotros lo que queremos saber es cuánto costaría al agricultor ese registro, porque está claro que en el registro de la propiedad cuando vas a registrar cualquier documento tienes que pasar por caja evidentemente, si va a ser un coste mínimo o un coste simbólico el precio que se va a pagar por registrar estos documentos ya que sabemos que el agricultor entre poco margen que nos queda de nuestra cosecha, si encima le tenemos que añadir el coste de hacer un registro del contrato, nos queda la duda de saber si se va a tener que pagar o no.

Sabemos que los que hemos elegido esta profesión, que es la agricultura, es dura pero a la vez es reconfortante.
Siempre vivimos con una incertidumbre: la incertidumbre del tiempo, en primer lugar, pues no sabemos si nuestras plantas que criamos y cuidamos con tanta dedicación van a conseguir darnos la cosecha que esperamos, si tenemos suerte y el tiempo nos acompaña.

Nos encontramos con otro impedimento que parece ser todavía peor que las inclemencias meteorológicas, que es el mercado.
Nos preguntamos si nos van a pagar lo que realmente merece nuestro producto o, por el contrario, vamos a tener que vender a precios irrisorios que no nos garantizan ni siquiera una renta mínima.
En ocasiones, nos encontramos con que tenemos que dejar perder nuestras cosechas en el campo ya que no vamos a obtener ni siquiera el coste de recolección, o peor aún, recoger la cosecha sin saber qué precio nos van a pagar por ella.

Así suele ser la vida de la agricultora, por lo que está muy bien tener una ley que regule los contratos agrarios, pero la pregunta que nos hacemos es ¿quién va a garantizar que se cumpla esa ley?
¿Van a haber inspecciones campo a campo?
¿O va a ser la propia agricultora o el propio agricultor quien tenga que denunciar ante la administración?
Porque sabemos que aquel que denuncia, sobre todo a grandes empresas, no le vuelven a comprar sus productos.
En caso de incumplimiento, si se va a contemplar en la ley algún tipo de sanción y qué se va a proponer.

Quiero puntualizar, también, en nombre de mi organización que nunca estaremos de acuerdo ni con la venta a pérdidas ni con la venta a resultas, ya que no garantiza una renta mínima a la agricultura o al agricultor y que la mayoría de los casos sirve para enriquecer al intermediario a costa de la figura más débil que siempre es la agricultora o el agricultor.
La agricultora debe conocer cuál va a ser el precio que va a obtener por la venta de su producto desde el principio.
Y ¿por qué digo esto?
Porque existe todavía una venta a resultas muy normalizada.

Yo soy viticultora y, además, soy cooperativista.
Tenemos hoy en día en las comarcas vitivinícolas de nuestra comunidad una práctica habitual en las cooperativas: los socios de dichas cooperativas llevan su cosecha a la bodega de la cooperativa sin saber qué precio van a recibir por su producto; cuando la junta rectora de la cooperativa vende el producto elaborado, en este caso el vino, el socio recibe el pago de su cosecha que normalmente se fracciona en distintos pagos, por lo que nos encontramos normalmente que terminamos de cobrar -con suerte- al año de la recolección o incluso más tiempo.
Con esto quiero decir que los productores amparados en las cooperativas no están cubiertos en esta ley, y creemos que es un punto que en un futuro no muy lejano se debería trabajar en las Cortes.

Pensamos que se podría solucionar con un contrato que estableciera un precio mínimo a la entrega de la cosecha en las cooperativas y que la junta rectora no pueda vender por debajo de ese precio, ya que conocemos el caso de alguna cooperativa que la junta rectora vendió por debajo de precio de mercado y con lo cual hundió a los socios de la cooperativa.

Pues, yo creo que… Muchas gracias por su atención.

El senyor president:

Pues, muchísimas gracias.

Tiene la palabra la representante del Grupo Parlamentario de Ciudadanos.

Doña María José, cuando usted quiera.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señora Aparici, Aparicio, perdón, por toda la explicación que nos ha dado; nos ha dado algunas anotaciones que tenemos aquí ya puestas para tenerlas en cuenta cuando tengamos que mirar qué es lo que modificamos o qué mejoramos en este articulado.

Y dentro de las cosas que usted ha comentado, por lo que he podido entender, si no, dígamelo si no ha sido así, usted ha dicho que ha trabajado con cooperativas, o sea, y que trabaja, pero me gustaría saber si ustedes alguna vez han contratado no con cooperativas sino que han realizado algún contrato verbal, o sea, si en su experiencia como agricultora ustedes han realizado un contrato verbal y cómo se ha desarrollado ese contrato verbal, o sea, si les han pagado más que la cooperativa o les han pagado menos, o les pagan el mismo precio, o la verdad es que no han llegado a finalizar nada en ese aspecto económicamente.

Por otra parte, también estamos aquí incidiendo mucho con el régimen sancionador.
Nos gustaría saber qué es lo que opina su organización respecto al régimen sancionador, o sea, si están conformes y si tienen alguna idea que deberíamos añadir a esta mejora de ley.

Y, por otra parte, tampoco nos ha comentado nada del arbitraje, simplemente saber si ustedes están conformes o no estarán conformes, y qué medidas aportarían frente a esta situación.

Por el resto, como les van a hacer más preguntas mis compañeros pues dejo la palabra para que pregunten ellos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora García.

Por parte del Grupo Parlamentario Podemos, señor Torres, cuando usted quiera.

El senyor Torres Jiménez:

Gràcies, president.

Gracias, señora Aparicio.

La verdad es que a mí me ha gustado mucho su intervención porque, al final, parece ser que hay una coincidencia en la necesidad de todo esto por los tres sindicatos, a pesar de las diferencias que puedan tener en cosas puntuales entre ustedes, pero me ha gustado mucho su intervención porque a mí me da la impresión de que usted ha puesto los puntos sobre las íes.
Está muy bien que hagamos estos cambios pero desde un punto de vista, en su caso, una viticultura, y de los agricultores y agricultoras, pues hay algunas cuestiones que podemos regular pero que hay que tener en cuenta.

Y es evidente que, claro, si se hace un registro pues habrá unas tasas y esas tasas pues habrá que ver cuál es la repercusión que pueden tener sobre un sector en el que los rendimientos son tan bajos; en otros sectores pues, evidentemente, si uno vende su casa seguramente le va a sacar una rentabilidad bastante elevada para poder pagar unas tasas que en diferencia a lo que pague pues será poco, pero en el tema de la agricultura seguramente sean elevadas.

Por tanto, yo creo que es un tema a tener en cuestión porque, al final, regular las tasas también es algo que nos compete a nosotros y que es algo pues que se tendrá que tener muy en cuenta a la hora de regularlas.

Y, luego, vuelve a poner el punto sobre la i sobre…, y está muy bien, hagamos el contrato, pongámoslo obligatoriamente, pero ya vemos como con la venta de resultas que está prohibida pues se sigue haciendo.
Y, por tanto, ¿quién va a inspeccionar?
¿Sobre quién va a recaer la inspección?
Y ahí, bueno, nosotros en la otra intervención lo hemos dicho, ¿no?
, que no puede ser el agricultor el que tenga que estar denunciando continuamente y encima con la inseguridad que tiene frente a los compradores, y más cuando son grandes compradores.

Por tanto, es algo que vamos a tener muy en cuenta también, que podamos hacer que sea una ley efectiva, que no sea papel mojado y que, evidentemente, esa inspección se pueda realizar, tendremos que verlo, y también que la inspección muchas veces nos sirva para fiscalizar al eslabón más débil, ¿no?
, que muchas veces es al agricultor y tiene otra intención en este sentido.

Y por el resto, bueno, yo creo que ya avanzada la comisión muchas de las preguntas se han quedado resueltas.

Y nada más, agradecer su intervención y, bueno (algú tus), darle la bienvenida que no le he dado al principio.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Torres.

Señor Nadal, cuando usted quiera.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora Beatriz Aparicio, a vosté i al seu sindicat per vindre a esta comissió de Les Corts a aportar quina és la seua opinió sobre esta reforma legal que volem escometre ací.

Jo ho he dit abans en les altres intervencions.
És molt interessant que vinguen vostés perquè, evidentment, veuen la problemàtica xafant terra, sobre el camp i sobre quin és el dia a dia i sobre quines problemàtiques n'hi han.

Evidentment, esta reforma naix del mateix agricultor o agricultora, que són els que.
.
.
, als diputats mos paren pel carrer plorant-mos de quin és el preu de la producció agrària i, evidentment, podem arribar fins on arribem, ¿no?
I pensem que fins on arribem és, per exemple, la reforma d'esta llei.

Jo veig que ha dit vosté algunes coses molt interessants que podem parlar.
El tema de l'assegurança és un dels temes que podem parlar.
Ja.
.
.
, tenim temps per a parlar d'estes coses.

En el tema del registre de la propietat.
.
.
Sí, diu vosté una cosa molt interessant evidentment, que no li coste diners al llaurador.
Eixa és la nostra idea, però, evidentment i amb la proposta nova que s'ha fet, haurem d'anar parlant de tot i siguent realistes.
.
.
, clar, com es pot fer açò, que done la màxima seguretat jurídica i, a poder ser, que no li coste diners a l'administració, però sobretot que no li coste diners a l'agricultor, perquè estem parlant d'unes transaccions que moltes voltes són molt baixetes i que, si s'ha de pagar, a la millor es deixa de fer este tràmit.

Veig també molt interessant el tema de.
.
.
, ha comentat vosté una cosa del tema de la venda a pèrdues, ¿no?
Estem ací parlant de la venda a resultes -de la venda a pèrdues no hem parlat molt- i vosté ha introduït açò i pense que és interessant.
El que passa que ahí n'hi han algunes directives europees i unes lleis estatals que permeten la venda a pèrdues.

Des del nostre partit hem presentat iniciatives tant al congrés com al Parlament Europeu perquè s'elimine i perquè es prohibisca la venda a pèrdues, perquè evidentment és un mecanisme del lliure mercat molt nociu per als mateixos productors, i al final t'obliga, diguem-ne, a estar treballant per a arruïnar-te, i això evidentment no té ningun sentit.

Si podem amb esta reforma legal posar algun punt que facilite, diguem-ne, la seguretat de l'agricultor, els preus mínims, etcètera, etcètera o, com vosté diu, de cara a les cooperatives, això també ho podem estudiar i a vore com ho podem tirar avant.

Després.
.
.
, també, clar, és important -i això és el més important de tot- que, clar, això que diuen moltes voltes que el paper és molt sofrit i que pot estar la llei feta, però, evidentment, si l'anella més dèbil de la cadena, que és l'agricultor o agricultora.
.
.
, després, és el que diu vosté, o siga, si jo ho denuncie, després eixe comerç no em comprarà les taronges o, el que és pitjor, que pot haver-hi una espècie d'omertà entre tots els comerços i no me les compra ningú.
.
.
Clar, eixe és un gran problema.
I haurem de legislar al màxim perquè això no passe i protegint.
.
.
tant pel que fa a la inspecció, la mediació, el registre.
.
.
Per això intentem fer les màximes figures legals possibles perquè a l'agricultor no li passe això.

I estem a la seua disposició perquè faça les propostes que vullga per a millorar esta llei i, sobretot, per a donar seguretat a l'agricultor i agricultora; també, perquè no tinguen por de reclamar els seus drets.
Perquè una volta es fa la llei, si després els mateixos interessats no reclamen els seus drets, és difícil que tinga els efectes positius que volem.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Gracias, señor Nadal.

Por parte del Grupo Parlamentario Socialista, señora Escrig, cuando quiera.

La senyora Escrig Monzó:

Muchísimas gracias, presidente.

Muchísimas gracias, señora Aparicio.

La verdad es que hoy ha sido todo un lujo escuchar a todos los comparecencias.
Y creo que con todas las aportaciones que nos han hecho vamos a mejorar considerablemente la propuesta del Grupo Compromís.

Tomamos nota de lo que ha dicho -que para mí es muy importante, para nuestro grupo es muy importante- que el registro debe ser a coste cero para el agricultor.
Coste cero o el coste mínimo, porque ya sabemos que ya con todas las cargas que tiene, con los precios de venta que existen, etcétera, al final el que acaba perdiendo siempre es el agricultor y la agricultora.

Y también tomamos nota del tema de los cooperativistas, de lo que usted ha explicado en el tema de la cooperativa y el vino.

De verdad que muchísimas gracias por sus aportaciones y que seguro que llegaremos a un consenso y va a salir una modificación de la ley que nos gustará a todos, pero sobre todo al sector, que es lo que más nos interesa.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Señor Calpe, cuando usted quiera también.

El senyor Calpe Saera:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias también, señora Aparicio.

Sobre todo, gracias porque nos ha planteado una serie de cuestiones que nos van a obligar a reflexionar en la redacción definitiva del texto y, por lo tanto, confiamos que con esa reflexión podamos hacer un texto que satisfaga al sector, que es lo que deberíamos intentar entre todos, lo que seguro que estamos intentando entre todos.

Sobre lo que usted ha dicho hay dos cosas que le quería preguntar.
Cuando usted ha hablado de la innecesariedad de que en el contrato -que la proposición de ley sí que lo exige- conste si la cosecha está o no asegurada, dice usted: Â«Porque, claro, el seguro lo va a cobrar el agricultor.
Â» Yo le quería preguntar: ¿usted lo dice porque está pensando en el agricultor -que luego se ha referido también- socio de una cooperativa y, por lo tanto, tiene ya el destino de su cosecha claro porque va a ir a la cooperativa y, por lo tanto, si no mete la cosecha en la cooperativa, va a cobrar el seguro?

Pero es que puede haber el supuesto en que se venda la cosecha -se puede haber cobrado el precio, no se puede haber cobrado- y luego venga el siniestro.
Y, por lo tanto, quien ha comprado, si ha cobrado, no pueda.
.
.
En fin, a lo mejor yo creo que cabría matizar si debe estar o no esa mención en el contrato, sobre todo por la variedad de supuestos que puedan darse y que en algún caso, en algún supuesto eso sí que puede ser interesante.

Y, por otra parte, me ha llamado la atención cuando usted ha pedido que se ponga un precio a la entrega de la cosecha cuando el socio cooperativista entrega la cosecha a su cooperativa.

Claro, la cooperativa al final es una empresa.
El socio es una parte de esa empresa, es un empresario y al final lo que recibe, por decirlo de alguna manera, es el dividendo que saldría al final de todo el proceso de producción, no solo de cosechar.

Claro, yo no sé si eso.
.
.
, es posible o no.
Lo vamos a estudiar, pero, claro, cuando usted dice que se ponga un precio a la entrega de la cosecha, ¿quién pone precio?
¿Ha de ser un pacto entre socio y cooperativa?
, que es el único sentido que tiene fijar un precio en un contrato, que es que las partes se pongan de acuerdo en el precio.
¿Pero es que hay un contrato entre el socio y la cooperativa más allá del propio contrato que supone constituir la cooperativa?
No sé, si pudiera aclarar eso un poco.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Doña Beatriz, cuando quiera también, por un tiempo, con cierta flexibilidad, de cuatro minutos.

La senyora Aparicio Hernández:

De acuerdo.

En el tema de las cooperativas que me han preguntado.
Si como tema de cooperativas había realizado algún contrato verbal, normalmente la junta rectora no suele hacer contratos verbales.
Se suelen hacer por escrito al comprador y con el cooperativista normalmente no se suele hacer el contrato verbal.
Cuando entregas tu cosecha en la cooperativa, recibes un albarán de entrega de esa cosecha que te sirve como justificante de entrega.

Lo que proponía es un contrato en el que fije no un precio de la cosecha, sino un precio mínimo, que la junta rectora no pueda vender el producto por debajo de ese precio mínimo.
Normalmente, cuando vas a entregar la cosecha a la cooperativa, suelen haber ya unos baremos de mercado en el que te puedes fijar para ver sobre qué precio está en esos momentos en el mercado el producto.

Entonces, lo que se puede realizar es un contrato en el que fije un precio mínimo que prohíba a la junta rectora vender por debajo de ese precio mínimo para asegurarle al agricultor una renta mínima, que no puedan ocurrir casos como los que ya han ocurrido en alguna cooperativa en los que prácticamente arruinaron a los agricultores.

Sobre el tema del régimen sancionador que me preguntaban, estamos de acuerdo en que haya un régimen sancionador, ya que en la ley no lo contempla, que existan unas sanciones, sobre todo que sean unas sanciones que asusten al.
.
.
, comprador para que obligue a hacer el contrato.

Y, ¿que exista un arbitraje?
Pues sí, estamos de acuerdo también en que exista un arbitraje antes de tener que llegar a los tribunales.
Porque, claro, si encima de lo poco que le queda al agricultor, si encima se tiene ya que meter en tribunales, pues.
.
.
Normalmente, el agricultor va a dejar el tema y no va a querer intervenir en poner denuncias.
Lo que si existe un arbitraje, probablemente si llegan a un acuerdo ahí, pues ya se pueda solucionar.

Yo creo que más o menos he contestado a lo que me han dicho.
Agradezco que nos hayan invitado.
Y nada, estamos a su disposición para ver si entre todos logramos que salga una ley que garantice sobre todo una seguridad a las agricultoras y a los agricultores de esta comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias a usted, señora Aparicio, por su comparecencia, por su tiempo y esta es su casa para cualquier cosa que usted quiera.

Señorías, damos finalizada la comisión, gracias a todos y hasta más ver.

(S'alça la reunió a les 13 hores)