RTVV%2020220217HTML.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 17 de febrer de 2022.
Comença la reunió a les 16 hores i 6 minuts.
Presideix la diputada senyora Estefania Blanes León.
Reunió número 14.

La senyora presidenta:

Bona vesprada.

Donem inici a la comissió amb la secretària passant llista per a veure si hi ha quòrum.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Molt bé, doncs, comprovat que estem totes i tots, passaríem al punt 1, que és la lectura i aprovació de l'acta anterior.
Si hi ha alguna qüestió a tractar i, si no, la donaríem per aprovada per assentiment.
Val, doncs, l'aprovem.

I, després, passaríem al segon punt, que és la compareixença del senyor Rafael Alborch Bataller, candidat proposat pel comité d'empresa de la SAMC per a ser designat com a membre del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, en representació de les organitzacions sindicals en els òrgans de representació del personal de la corporació i les seues societats, en substitució de la senyora María Soledad Fernández Cano.
Així que, si podem avisar-lo.

Benvingut, senyor Alborch.

Els comente que el compareixent tindrà sis minuts per a fer la seua primera intervenció; després, els grups tindrem tots tres minuts per a poder-li fer alguna pregunta o aclaració que es necessite; i, per a acabar, tindrà cinc minuts més per a poder donar resposta al que se li puga posar sobre la taula.

Compareixença del senyor Rafael Alborch Bataller, candidat proposat pel Comité d'Empresa de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació (SAMC) per a ser designat membre del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, en representació de les organitzacions sindicals en els òrgans de representació del personal de la corporació i de les seues societats, en substitució de la senyora María Soledad Fernández Cano (RE número 50.
393)

El senyor Alborch Bataller:

Hola, bona vesprada.

En primer lloc, he d'agrair a Intersindical Valenciana, el meu sindicat, i als comités d'empresa d'À Punt Media la confiança en mi per a representar a la plantilla en el Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Com saben vostés, el 20 de febrer de 2019 es va subscriure un acord entre les organitzacions sindicals representatives de la corporació i la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació per a l'aplicació del que disposa l'article 13.
3, de la Llei 6/2016, i al novembre de 2019 es va publicar en el DOGV el cessament i nomenament dels vocals del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans, a proposta de les organitzacions sindicals.

En aplicació de l'acord citat, passat el termini d'un any, corresponia a UGT proposar a la persona que ha de substituir, María Soledad Fernández Cano, de Comissions Obreres.
El passat mes de gener, UGT ha renunciat al seu torn davant del Consell Rector i dels comités d'empresa, i STAS-Intersindical Valenciana em proposa a mi per a ocupar aquest càrrec amb el vistiplau dels comités d'empresa.

El meu currículum el tenen a la seua disposició, no té massa secrets, és el d'un treballador del sector audiovisual amb trenta anys d'experiència, el qual ha compatibilitzat la seua tasca de productor amb la docència i amb l'activitat sindical.
En aquesta última tasca soc un afiliat al STAS-Intersindical Valenciana de des 2007 i vaig formar part del comité d'empresa de Radiotelevisió Valenciana fins la seua liquidació en 2015, comité d'empresa que es va enfrontar a dos ERO: el primer es va declarar nul pel TSJ gràcies en part a l'acció sindical; després va arribar el segon ERO, el d'extinció, que va ser el pitjor escenari per a l'empresa de comunicació més gran de la nostra comunitat i per a tot el sector audiovisual.

Però, el currículum meu no parla de sentiments i records que venen al cap quan tornes a un lloc com aquest.
No puc oblidar la data del 27 de novembre de 2013, dia de l'aprovació de la lamentable llei de tancament de Radiotelevisió Valenciana en aquesta institució on hui ens trobem, un mal record difícil d'oblidar, enguany farà nou anys.

Venim de la desfeta laboral més gran a la nostra comunitat des del desmantellament dels Alts Forns de Sagunt, pero en el nostre cas no va haver reconversió ni organitzada ni pactada.
En esta travessia del desert de l'atur i la precarietat, en un sector audiovisual arrasat, vàrem patir la desfeta de les nostres economies i de les nostres carreres professionals; després, va arribar el temps de demanar solucions al nou govern del Botànic.
Tots els sindicats volíem que s'aturara la liquidació de Radiotelevisió Valenciana i encara érem a temps.
Partir de zero era una entelèquia, la successió d'empreses era de llibre.
Tancar una empresa per a més tard tornar a obrir-la en el mateix lloc i amb la mateixa activitat haguera sigut impossible per a qualsevol empresari.
Calculem que de la plantilla de Radiotelevisió Valenciana només va a tornar a treballar en À Punt Media un de cada cinc persones; les que tornaren, mitjançant les borses de treball, entre elles jo, ho férem amb uns contractes d'interinitat i amb la data de caducitat que marcaran les oposicions.

No oblidem que des del govern del Botànic mai va haver-hi cap intent de negociació amb els sis sindicats que formaven el comité d'empresa, no es va voler paralitzar l'absurda liquidació de Radiotelevisió Valenciana, SAU, i el procés de crear una nova empresa i una llei ens va deixar quatre llargs anys sense uns mitjans públics en valencià.
En eixe procés de creació no feren cas ni dels sindicats ni de l'informe dels experts universitaris a l'hora d'encetar una empresa de comunicació com la de qualsevol altra autonomia.
Al mateix temps, tampoc la justícia va fer costat amb les nostres demandes.

Però, arribats al moment actual, cal mirar al futur sense oblidar el passat i quins són els problemes laborals als mitjans públics ara mateix?
Pel que fa a la plantilla i a la seua estabilitat, per una part es tracta d'una plantilla interina, infradotada i espremuda, hi ha dificultat per a cobrir els torns de treball.
En alguns departaments s'acumulen hores extraordinàries per damunt del límit legal.
Al respecte, s'han presentat demandes a la inspecció de treball pels incompliments de l'acord de matèries concretes que es va signar a l'inici de les contractacions.
Més d'un centenar de persones d'aquesta plantilla continuen en l'aire, sense saber si tindran alguna plaça a la qual concórrer en les oposicions, i a l'espera d'un gest d'un consell enrocat en el mantra de fer més amb menys.

Al voltant del conveni, el passat mes de setembre, la conselleria d'hisenda va rebutjar el conveni col·lectiu acordat entre els sindicats i l'empresa.
La decisió desbarata més de dos anys de negociació entre les parts i aprofundix en l'anomalia laboral de la corporació valenciana i la societat anònima, les úniques empreses del sector públic instrumental valencià que continuen sense conveni propi.

Per altra banda, el sector públic ja va suspendre l'acord de matèries concretes que regia les incorporacions per borsa de treball, la qual cosa ens manté tècnicament amb l'Estatut dels treballadors, una norma genèrica com a garantia mínima de regulació de les relacions laborals.
La Generalitat ens penalitza novament per l'estructura dual d'empreses, l'ens públic i la societat anònima, encara que el mateix consell va decidir construir À Punt, un disseny que teòricament obligaria a tindre dos convenis i dos plans d'igualtats diferenciats en un mateix lloc de treball, les instal·lacions centrals de Burjassot, i per a plantilles que estan més barrejades que dividides per la frontera teòrica que marca eixa dualitat.

En resum, quatre anys sense conveni amb l'acord de matèries concretes suspés, aplicant-se al·legalment en algun dels seus punts per necessitats bàsiques de funcionament, i amb l'Estatut dels treballadors, una norma de mínims, i sense cap especificitat audiovisual com a marc de regulació.

Sobre les externalitzacions, l'ombra de l'antiga Radiotelevisió Valenciana continua perseguint la nova empresa.
La direcció de l'empresa i destacats assessors del Consell s'obliden de Radiotelevisió Valenciana quan els advertim del risc que suposa reproduir en À Punt la fórmula d'externalitzacions d'aquella.
Els recordem que van ser aquestes subcontractacions la via d'aigua per la qual entraren les corrupteles i començà a agegantar-se el pressupost; tanmateix, sembla que aquest és el camí que ha decidit l'empresa per a resoldre els problemes estructurals.
Així, ha canviat el projecte en els últims quatre anys d'una empresa pública incipient a una versió del model d'externalitzacions, que ja li haguera agradat aplicar al Partit Popular d'Eduardo Zaplana: de la promesa d'un servei essencial a la realitat d'una mercantil que alguns valoren el seu servei a la ciutadania només per audiència i retorn econòmic.

La revolució econòmica que alguns anticipaven a la indústria audiovisual no s'ha produït i la vida ambulant de les plantilles de les productores està a anys llum de l'estabilitat; estabilitat que es reivindica en públic per al conjunt de la ciutadania.

També, ens agradaria recordar que la radiotelevisió pública continua tant en risc com el primer dia, que s'està perdent el temps per a consolidar-la en l'Estatut, un gest decisiu que sí han fet Catalunya o Andalusia, i que, per tant, res no impediria en un eventual gir a la dreta que es baixara la persiana, ja ho vam fer, o s'externalitzara tot i més.

I jo plantejaria uns deures, ja, per a acabar la meua intervenció, que haurien de posar-nos tots un poquet…, amb tot el respecte i la sinceritat.

Primer.
Hauríem de preparar uns processos selectius adequats a les característiques de l'empresa i a la regulació actual.

Segon.
Recuperar les negociacions del primer conveni col·lectiu dels nous mitjans públics.
No poden ser les úniques empreses del sector públic instrumental valencià que continuen sense conveni col·lectiu propi.

Tres.
Demanar que desaparega la llosa del terç del pressupost per al capítol de personal, instar el augment del pressupost.
N'hi ha quinze autonomies amb mitjans públics, À Punt Media és la sisena autonòmica per ordre de pressupost i la penúltima en el percentatge d'eixe pressupost, respecte al total de la comunitat.
La comunitat de Madrid i la Comunitat Valenciana són les que menys costen per habitant, 13 euros a l'any, després de Múrcia que els costa tres.

Evitar l'externalització dels serveis que ha de cobrir la plantilla, molt important, i, en el meu cas, en el meu cas com a deure posar-me al dia de la dinàmica de treball del Consell Rector per a col·laborar en el que diu la llei que ha de complir aquest organisme en matèria laboral.

I ja, per acabar, com a conclusió, per a acabar copie el títol del programa dels matins dels caps de setmana en À Punt Ràdio, Podríem fer-ho millor.
El recomane perquè crec que el sentit de l'humor és molt important en la vida.
Totes i tots tenim excuses a mà, hem de treballar per a millorar les condicions laborals de la plantilla, la qual cosa milloraria també el fonamental servei públic que ofereix.
Cadascú i cadascuna des del seu lloc pot fer-ho millor.

Moltes gràcies per la seua atenció.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Alborch.

Ara, com he dit, tindrem tres minuts cada u dels grups.

Senyor Llopis, si vol ocupar la presidència.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Té tres minuts la representant d'Unides Podem.

Senyora Estefania Blanes, quan vullga.

La senyora Blanes León:

Moltíssimes gràcies, president.

I moltíssimes gràcies, senyor Alborch.

Jo, bé, quasi que li diria que està tot dit, però sí que m'agradaria remarcar algunes coses que jo crec que és evident que el meu grup parlamentari compartix amb el que vosté ha dit, i sobretot perquè les ha dit també com a mena de conclusió moltes d'elles.
I entenc que eixe serà, no?
, segur que serà el seu objectiu de formar part d'aquest Consell Rector, canviar i millorar determinades coses, sobretot les que venen relacionades amb els treballadors i treballadores de la radiotelevisió pública valenciana.

Per tant, doncs, bé, no li ho faria com a pregunta perquè crec que ja m'ho ha contestat, però sí que emfatitzaria sobre açò.
Eixe terç, eixa limitació del terç com els afecta a vostés i com pensen, si d'una vegada per totes açò s'elimina, com creuen que podrà afectar sobretot per al funcionament de treball diari perquè, com vosté ha dit, estem observant algunes externalitzacions, inclús de serveis que baix, potser personal, el meu parer, pareix que són estructurals perquè són llocs de treball que són necessaris i formen part del dia a dia i la necessitat del funcionament de la radiotelevisió.
I, per tant, no sé, eixe treball, si vosté pensa que és una de les prioritats que ha de fer dins d'eixe consell rector.

Ha parlat del conveni col·lectiu.
Evidentment, no podem estar sense un conveni col·lectiu.
Els treballadors i treballadores han d'estar blindats per conveni.
Les OPE, que, com bé he dit, vénen relacionades amb eixe terç, però que jo crec que cal recordar-ho sempre que faça falta i a qui faça falta que eixa moratòria que està aprovada de la llei per al compliment d'eixe terç, jo crec que està aprovada per a algo, no?
, quan una moratòria significa que no és d'aplicació l'article que fa referència a eixa limitació per al pressupost de personal.
Per tant, no deurien de vore's afectades o limitar-se les OPE per aquesta qüestió.

I després, bé, vosté ha dit que caldria blindar-ho per l'Estatut, algo que jo crec que estic molt d'acord i que pot ser també estem en el moment, no?
hi ha coses que es poden solucionar a través de la llei, eixa modificació que la majoria dels grups d'aquesta cambra estem intentant treballar, de vore si podem arribar a un acord per a millorar-la; altres grups, bé, pareix ser que han desistit o que no volen participar en ella.
Però jo crec que eixe és l'objectiu d'eixa comissió d'estudi, millorar la llei per a donar solució a certes coses, i una altra és la de blindar l'Estatut.
Com li deia, jo crec que també estem en el moment, estem en el 40 aniversari del nostre Estatut d'autonomia, i també s'està treballant fent una valoració, una avaluació de quin és l'estatut que tenim, d'on venim.
La consellera ho anunciava ací, és futur, és present i sobretot volem que siga futur.
I, per tant, bé, doncs tal vegada siga l'ocasió que es blinde i que es clau en el nostre Estatut un servei essencial com és la informació en la radiotelevisió pública.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

És el torn de paraula del representant del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.
Senyor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Alborch, buenas tardes.
Muchas gracias por su comparecencia hoy aquí, en esta comisión.

Y lo que me gustaría hacer, más que preguntarle sobre su comparecencia es, para que todo el mundo que nos está viendo a través del canal de las Cortes Valencianas, pues un pequeño resumen añadido al que usted ha hecho al principio de su intervención para conocer por qué usted o cualquier otro que hubiesen nombrado los sindicatos está hoy aquí.
Porque al final las organizaciones sindicales que tienen representación en la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación y en la sociedad anónima, según indica la ley, pues tienen que ir nombrando, como usted bien ha explicado, tienen que nombrar a un miembro y, en aplicación de esto, pues las entidades sindicales firmaron un acuerdo en el 2019, exactamente, para ir alternándose en ese sillón del Consejo Rector.
Entonces, usted pues entraba en sustitución, como bien ha dicho, en sustitución de la señora Soledad Fernández y le nombran a usted, Rafael Alborch, para ser nombrado como miembro del Consejo Rector de la corporación.

Entonces, pues nada, poquito más que añadir, simplemente desearle lo mejor.
Y también, para ser sinceros, desearle que su paso por el actual consejo rector sea lo más breve posible.
Y le voy a explicar por qué.
Porque, según la Sindicatura de Cuentas, el actual Consejo Rector habría incumplido lo dispuesto en el artículo 18.
3 de la ley de radiotelevisión valenciana y se dan, según la Sindicatura de Cuentas, se dan las circunstancias para su cese.
Y es por ello que la señora presidenta del Consejo Rector viene aquí -es el siguiente punto-, y por eso quiero preguntarle yo ahora mismo, ya que está en esta comisión, y luego nos va a ser imposible invitarle a que usted venga a esta comisión porque bloquean las comparecencias, pues si cree usted que se dan las circunstancias para que desde la comisión cesemos al Consejo Rector.

Y también me gustaría saber qué le parece a usted que el Consejo Rector sea incapaz de, por ejemplo, tener un contrato programa, que llevan ya un año de retraso, o los cuatro años que lleva, como usted ha indicado, sin el convenio laboral.
Y, en fin, todos los problemas que usted ha ido comentando, problemas estructurales de la corporación.
Y ya le digo, puede usted hablar con total liberta porque, si cesamos al Consejo Rector, a usted lo vuelven a nombrar en el Consejo Rector posterior, y no habría pasado absolutamente nada.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefanía Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Pascual.

Espere que siga molt llarga la seua vida en el Consell Rector, i sobretot que sàpiga que ací sempre serà benvingut i mai hem vetat a ningú, però bé.

Ara tindrà la paraula, per part de Ciudadanos, el senyor Llopis, per tres minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies, senyor Alborch.

La veritat és que a voltes haurien d'haver canviat l'ordre dels punts, si no haguera sigut el conseller més efímer del món, si té mala sort.
Però no, anem a fer-li les preguntes.

En primer lloc, agrair-li la seua presentació.
I, evidentment, jo he estat mirant el seu currículum i una miqueta la seua trajectòria, el que hem pogut vore, ara mateixa sempre té una part pública, no?
, i, evidentment, no vaig a discutir les capacitats que té vosté per a ocupar eixe lloc de treball.

Sí que m'agradaria fer-li alguna pregunta al respecte d'algunes coses que va dir en el seu moment i que potser siguen interessants.

Considera que À Punt és plural i participativa ara mateixa?
I, si no ho és, com podíem fer-ho més plural i més participativa, que és una de les coses que volem fer, entre altres coses perquè vosté va participar en unes activitats sobre la viabilitat de l'antiga RTVV, si pensa que À Punt tal com està ara és viable en les condicions actuals?
I què hauríem de fer o que caldria fer perquè tinguera eixa viabilitat?

També vam vore que pareix ser que a vosté li van llevar un programa de televisió, pot ser, pot ser per motius polítics, pot ser, per la informació que teníem mosatros fa molt de temps, el programa Cop d'ull, si no m'enrecorde.
Pensa que això pot passar ara mateixa en l'actual Á Punt?
Són coses que hem passat, que a voltes mos passen i que evidentment no són bones, i és interessant què podem fer per a evitar que passen.

També m'agradaria preguntar-li alguna coseta més.
Evidentment, vosté ha parlat que hi ha dues empreses que estan dificultant la gestió.
Jo m'imagine que voldria, vosté pensa que és millor o més raonable tindre una única empresa per a gestionar els mitjans de comunicació, que és una de les coses que havien de fer.

No estem d'acord en el tema del percentatge de personal.
Evidentment va ser una proposta de Ciutadans limitar eixe personal, precisament per a evitar que passara el que va passar en l'antiga Canal 9.
I m'agradaria que m'explicara com podíem llevar eixe 30 % sense incórrer en el risc que ens passara el mateix que va passar en l'antiga Canal 9.

Vosté demana també un augment del pressupost, crec.
Evidentment també el pressupost se pot incrementar, tant per l'aportació que fa la Generalitat, però també per la publicitat que obté.
Si se fan bones coses, al final tens més publicitat i pots intentar incrementar el pressupost addicionalment als recursos públics.

Evidentment, m'imagine que vosté estarà d'acord en el canvi de la llei que va impulsar el grup Ciudadanos.
I m'agradaria saber si té algun apartat addicional que pensa que és molt crític d'eixe canvi de llei, (inintel·ligible) … important.

I poc més, jo acabe la meua intervenció.
Vosté ha dit que li agrada un programa que es diu Podríem fer-ho millor.
Jo diria, hem de fer-ho millor, i la qüestió és com hem de fer-ho per a fer-ho millor.
I són les preguntes que li faig.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Ara és el torn de Compromís.
Per a la seua intervenció la senyora Àlvaro tindrà tres minuts.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

I donar-li la benvinguda a sa casa i també espere que al Consell Rector, un espai on haurà de desenvolupar, sense dubte, és una tasca molt important per a la nostra Ràdiotelevisió Valenciana, i que, desgraciadament, encara està molt amenaçada per aquells que volen tornar a fondre a negre o a pagar la ràdio.
I no ens oblidem mai d'això, encara estem amenaçats.

Però, veient el seu currículum, perquè el puguen estudiar, perquè l'han exposat ací, mostra que compta vosté amb preparació i coneixement per desenvolupar aquest paper, té formació i experiència laboral als mitjans de comunicació, i en concret ens agrada la seua experiència pel que fa a la música i a la cultura de l'audiovisual.
I, per descomptat, allò que fa referència al documental de Bosch i Morata, ja que el meu poble, Vila-real, fou dels primers en treure de l'oblit a semejante figura històrica, i el meu grup, Compromís, el primer en portar una PNL a estes Corts per retre-li honor a esta figura.

Dic que m'agrada el seu perfil perquè pense que la nostra Radiotelevisió Valenciana encara pot fer més per la cultura, com, per exemple, engegar un segon canal de ràdio -que després en parlarem del tema-, i pot ser un perfil com el seu tinga la sensibilitat i la voluntat per a sumar-se a aquesta feina de continuar impulsant i consolidant l'espai cultural als nostres mitjans públics.

Però, evidentment, pel que realment vosté estarà al Consell Rector serà per a portar la seua tasca en pro de les persones que treballen en la Radiotelevisió Valenciana.

Així que, com creu vosté que es pot solucionar eixa problemàtica laboral que existeix en À Punt, a la qual vosté ja s'ha referit ací clar i ras?

És a dir, i em centre, actualment existeix en estes Corts una Subcomissió d'estudi de la Llei 6/2016, on no estan tots els partits, hi ha gent que directament no vol aportar, no vol estudiar com millorar esta llei, i en un possible canvi, introducció de canvis en la llei, quines serien les seues prioritats?
A banda d'eliminar eixa moratòria del terç, en el qual nosaltres també coincidíem, o més pressupost per a la radiotelevisió valenciana, cosa que any rere any és objecte de llarg debat en estes Corts, però que no es pot quantificar en llei.
Quines són per a vostés les prioritats de canvi en eixa llei?

I, per últim, un prec que li faig.
No s'oblide vosté de la ràdio quan estiga ahí.
Hui no ho ha fet, ha esmentat un dels programes estrella de la ràdio, però, efectivament, és un prec que fem sempre des de Compromís, tenim la ràdio molt present.

I, en fi, desitjar-li molta sort i encerts, perquè la seua sort i els seus encerts hauran de ser els nostres.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

I per acabar les intervencions dels grups, per part… Ai!
, perdó, senyor Martínez.
Pel Partit Popular, el senyor Martínez tindrà tres minuts.

El senyor Martínez Fuentes:

Gràcies, presidenta, per enrecordar-se de mi, eh.
(Remors)

Bé, bromes a part.
Benvingut a la comissió, senyor Alborch, moltes gràcies per la seua exposició.
I bé, sí que hem pogut vore el seu currículum lligat al sector audiovisual.
Per tant, considerem que és una persona preparada per a exercir el que rep, formar part del Consell Rector.

Entrant en el fons de la seua compareixença, li plantejaré diferents qüestions, i m'agradaria que vosté em donara la seua opinió, perquè vosté haurà de posicionar-se dins del Consell Rector davant de certes qüestions que li plantejaré a continuació.

Per un costat, volia plantejar-li que el passat octubre la Sindicatura de Comptes posava de manifest que en l'exercici 2020 -és algo que ja s'ha comentat- s'havia executat un 35 % menys dels ingressos pressupostats que hi havia, del pressupost.
Segons la normativa que regix el funcionament de la corporació del Consell entra en causa de cessament quan els ingressos són d'un 25 % menys dels pressupostats.
Per tant, quina és la seua opinió al respecte?
Opina que ha de cessar el Consell Rector o és partidari d'obviar esta norma?
Eixa seria la primera qüestió.

D'altra banda, vosté també entra al Consell Rector com a representant de les organitzacions sindicals i, per tant, de la defensa dels treballadors, com vosté ha manifestat en la seua intervenció.
En la seua intervenció vosté ha parlat d'al·legalitat la situació laboral dels treballadors.
Ha dit textualment, al·legalitat.
Per això m'agradaria conèixer la seua opinió també respecte a l'oferta pública d'ocupació i estabilitat laboral del personal.
Vosté ha parlat d'una plantilla interina i del conveni laboral que va a estar rebutjat.

El Consell Rector va demanar per a 2020 376 places, Hisenda va autoritzar 349 i els sindicats van demanar posteriorment 404 places.
Per què 404 i no 349 que són les que va autoritzar Hisenda?
I, segons vosté, quin seria el nombre aproximat de places que serien necessàries per a dur a terme el projecte?

Un altre tema crucial i que està damunt la taula és el tema del contracte-programa, que va finalitzar el juny passat, i en aquest moment, vuit mesos després, encara no tenim aprovat el nou contracte.
Aquesta situació, baix el meu punt de vista, demostra això, desídia i una nul·la gestió per part del tripartit nacionalista que està governant.
El Consell sabia perfectament que el contracte-programa acabava en juny i no ha fet res per posar-ne en marxa un altre que done cobertura a la televisió pública i, evidentment, huit mesos després, encara no està en marxa.
Per tant, en aquests moments, ningú marca la programació, la publicitat o els continguts d'eixe servei públic que marca el contracte programa.

I ja vaig finalitzant.
I sí que m'agradaria també una altra de les qüestions que hi ha, que és el tema de l'audiència, que és un tema recorrent, que sempre n'hem parlat.
En el seu currículum consta que vosté, entre el 2004 i el 2006, com a professor associat de comunicació audiovisual, va donar també l'assignatura de desenvolupament del projecte audiovisual i investigació d'audiències.
Per tant, alguna cosa tindrà a dir-nos i quines serien les mesures que vosté adoptaria per a augmentar eixa audiència de què tant parlem.

I ja, sense més, finalitze la meua intervenció desitjant-li molta sort, senyor Alborch, en el seu treball com a membre del consell rector.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Ara sí, la senyora Caballero, té el seu torn de tres minuts per a acabar amb aquest punt.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Alborch, per vindre a comparéixer i enhorabona perquè jo crec que formar part del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació ha de ser un honor per a tots els que creguem en els mitjans públics i donada la seua trajectòria, que jo crec que no val la pena ni mencionar-la perquè, òbviament, tots els requisits que se fiquen perquè siga vosté membre del consell rector els complix de sobra.
Però si volia fer-li alguna pregunta i alguna matisació.

Vosté va treballar en Canal 9, va patir el tancament de Canal 9, però hui parlem d'una altra televisió, d'una altra ràdio, que no tenen res a vore amb el que eren la televisió i la ràdio.
Hui parlem de plataformes audiovisuals.
La situació ha canviat moltíssim, però és veritat que nosaltres també hem canviat i l'especialització professional de cadascun de nosaltres també canvia respecte al treball.

Hi ha moltes coses que jo volia preguntar-li, que ja li han preguntat els meus companys.
Per exemple, això de quin pensa vosté o què pensen, des dels sindicats, que serien les places ideals, ideals, o mínimes o màximes, per a, en este moment, la corporació valenciana i la societat, tota la corporació.

Respecte al pressupost, és veritat que estem en un pressupost dels més baixos de les televisions autonòmiques.
Però és veritat també que el govern del Botànic sempre ha defensat que havíem d'anar apujant poc a poc.
Tots els anys ho intentem i, amb més o menys sort, anem apujant el que se pot.
I ahí nugue això del terç del personal.
Vosté sap que això va ser una condició de Ciudadanos per a aprovar la llei.
Sense eixa condició, la llei…, hui no estaríem ací, perquè no tindríem corporació.
Però sí que és veritat que, des del Partit Socialista, sí estem d'acord que hi ha d'haver un límit, ficar un límit perquè no passe el mateix que va passar en Canal 9, que s'apujà el nombre de personal per damunt de les necessitats.
Per això preguntava també al principi per les places.

I vosté ha parlat de l'externalització.
Òbviament, els serveis informatius són obligatòriament fets per producció pròpia, però hi ha molts més programes, programes en què sí que entra l'externalització perquè, a més, la ficada en marxa d'À Punt també va ser una manera de fomentar el sector audiovisual de la Comunitat Valenciana.
Aleshores, quan parlem d'externalització, de no externalització, jo crec que hem de ser més rigorosos i parlar de no externalització de què, concretament de què.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Ara bé el difícil.
Ha d'intentar donar resposta, en cinc minuts, a tot el que puga i agrair-li que s'atenga al temps.

El senyor Alborch Bataller:

Bé, he vist que pregunten molt pel tema del terç i pel tema de les externalitzacions, que és el primer que vaig a tractar d'expressar-me.

A banda de tot això, jo estic ací a nivell, de moment, personal, representant a la plantilla, però encara no estic dins del consell rector.
Amb la qual cosa, jo no tinc el coneixement de moltes coses que s'han tractat i que se treballen, no estic al dia de la dinàmica de treball del consell rector perquè encara no he entrat dins, no?
Aleshores, la meua experiència és la que és i els meus coneixements són més personals que representar a qui represente, no?
Però, sobretot, el que no puc és donar informació sobre coses de les quals no tinc suficient informació i no voldria arriscar-me en això.

Això del terç per a mi és una llosa i per a nosaltres és una llosa que, per un costat, ens tanca la possibilitat de cobrir les places que fan necessari el treball en els mitjans públics, tant en la ràdio com en la tele com en el web, que no ens oblidem mai del web també.
És una llosa perquè, si per un costat no s'apuja el pressupost i, per un altre costat, hi ha el límit del terç, és una llosa doble.
Per això jo també demane que s'apuge el pressupost.
Però això del terç és el que no puc entendre, perquè el que no se contracte gent vol dir que, si se vol fer un servei com toca, se contracten productores perquè facen el treball o, inclús, els intents de contractar treballadors que treballen dins de la casa, fent les mateixes tasques que els qui estan ja, diguem-ne, contractats per la casa i en el mateix lloc de treball, però amb condicions laborals molt diferents i això és lamentable que ocorra.

Però contractar programes fora, sense dubte.
Que el sector audiovisual s'ho mereix, també.
Però el que no es mereix el sector audiovisual és que ara els retallen els pressupostos, com els han retallat, i moltes vegades… Últimament, jo conec productores que han hagut de tirar al carrer personal perquè els han retallat el pressupost per a fer el programa que estaven fent.

Aleshores, si per un costat no tenim pressupost, tampoc podem comprar a productores programes i tampoc podem contractar gent perquè els faça.
O siga, que és una doble llosa que hauríem d'intentar llevar de damunt, no?

Quan parlem que el pressupost és baix, és no només en comparació de les autonòmiques, en comparació també del que li costa al ciutadà o la ciutadana el seu servei públic de comunicació de la seua autonomia.
I en això sí que estem baix de tot.
El percentatge del pressupost que té la Comunitat Valenciana, el que ocupen els mitjans públics de comunicació és que és un 0,28 %, és que és poquíssim.
El que li costa a cada…, són 13 euros, que és poquíssim també.
Únicament ens supera Múrcia, que els costa 3 euros la seua televisió autonòmica.
Però jo crec que, tal com és el País Valencià, hauria de tindre una televisió autonòmica amb un pressupost més cap a Galícia, no tant a ETB o a Catalunya, que tenen un pressupost molt alt, potser, també pel que estan fent, els canals que tenen, el treball que fan és diferent; però ací ja anem poc a poc, però anem apujant perquè, és que, si no, entre la llosa del terç i el pressupost que tenim, no se poden fer més coses.

Jo sé que no se pot arribar o és molt difícil fer els torns, torns de cap de setmana o torns d'entre setmana dels treballadors, perquè falta gent, falta gent, falta personal des del primer dia i això ho he vist jo en l'any que vaig estar treballant en À Punt.
Falta personal des del primer dia.
I és molt difícil cobrir tot això.
Clar, l'única solució quina és?
Contractar-ho fora?
Contractar gent que vinga a treballar dins?
No, això jo crec que no, no s'ha de fer.

Els informatius s'han de fer amb producció pròpia, això està claríssim.
Programes se'n podrien fer també, però no se poden fer, retransmissions tampoc se poden fer; s'ha de contractar tot fora, s'ha de contractar tot fora.
Però això se paga també, eh?
, els programes se paguen; igual que se paguen els llocs de treball, els programes se paguen i el pressupost ho ha de cobrir tot.

En relació a les audiències, jo crec que hi ha prioritats.
L'audiència és una prioritat, però un servei públic com el nostre té altres prioritats més importants que estar fixant-se en l'audiència, ho he dit abans, o també en els ingressos de publicitat.
El mercat publicitari, que hem estat parlant d'això, ha patit una crisi brutal en la pandèmia, ha abaixat moltíssim, les empreses han llevat de damunt els seus pressupostos per a publicitat perquè han hagut de patir una crisi important.
Això ho ha patit també À Punt i À Punt Mèdia en la seua publicitat.
Tirar-li en cara ara que està disminuint o que ha disminuït els ingressos publicitaris, jo crec que no s'ha d'aplicar en este tipus d'empreses públiques, que el millor és que facen un servei com toca, digne i amb treballadors suficients i treballadores.

Jo de Colp d'ull no vull parlar, perquè crec que no toca, però Colp d'ull es va tancar, es va dissoldre com a programa, en mig d'una temporada, per qüestions que part de l'equip es va manifestar en contra de la privatització d'aquell moment, en el govern del PP d'Eduardo Zaplana.
I sí, tancaren el programa, un programa que portava sis temporades, un programa cultural de prestigi, sense complexos, es va tancar.
I és el que puc dir.
Vull dir, s'han fet moltes malifetes, se va substituir per un programa que feien a Madrid i això va ser un desastre, un desastre per a tots, per a les famílies, per a gent que se'n va anar al carrer i va ser una mesura política perquè l'equip estava…, i se va demostrar o se volia demostrar que l'equip del programa, que érem vint persones, estàvem en contra de la privatització i ens havíem manifestat en contra.
Això va ser així.

Per la resta, allò dels ingressos, allò de la publicitat, jo no vaig a entrar en les deliberacions del cessament dels membres del consell rector perquè no tinc la informació suficient com per a parlar de si s'hauria de cessar o no per incomplir.
Crec que, a més, la presidenta del consell rector parlarà més avant d'este tema i jo, amb tot el respecte, no voldria clavar-me ahí, no?

Tampoc en la dualitat.
Nosaltres, els sindicats, no comptaren amb nosaltres per a vore si calia fer dos empreses, una o tres.
Nosaltres ens trobarem dins d'una borsa de treball per a l'empresa que ens tocara i per a les places que hi havia.
Però, ja que se va prendre la mesura de fer dos empreses, una corporació i una societat, i contractar treballadors per a la corporació i per a la societat, ara que no tinguem el problema de carregar amb eixa culpa.
O siga, no som culpables d'això.
Aleshores, el que siga, però que cal decidir-se, perquè no hi poden haver…, és molt complicat tindre dos plantilles diferents, amb dos convenis diferents i dos plans d'igualtat diferents.
Aleshores, això sí que s'hauria de superar, crec, amb el que siga, però que se supere, tampoc sense perjudicar la gent que va ser contractada per la corporació, i tindre un mateix conveni per a tots.

Jo crec que amb això, si tenen alguna pregunta més o recordar-me alguna de les que han fet, jo encantat de respondre.

I moltes gràcies per la seua atenció.

La senyora presidenta:

Bé, moltes gràcies a vosté i molta sort i encerts en eixa participació en el consell rector.
I, ja sap, aquesta és la seua comissió, de tots i totes, així és que moltes gràcies per la seua intervenció.

El senyor Alborch Bataller:

Moltes gràcies a vostés.

La senyora presidenta:

Ara passarem al punt 2, mentre acomiadem el primer compareixent.
(Veus)

Compareixença de la presidenta en funcions del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, senyora Mar Iglesias García, per a exposar els motius pels quals no concorre el supòsit previst en l'article 18.
1 de Llei 6/2016, de 15 de juliol, perquè es produïsca el cessament dels i de les membres del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, sol·licitada a petició pròpia (RE número 49.
029)

La senyora presidenta:

Val, ara passaríem al tercer punt de l'ordre del dia, que és la compareixença de la presidenta en funcions del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, la senyora Mar Iglesias García, per a exposar els motius pels quals no concorre el supòsit previst en l'article 18.
1 de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, perquè es produïsca el cessament dels i les membres del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, sol·licitada a petició pròpia.

Senyora Iglesias, quan vullga.

Per a la seua compareixença, en el seu cas, pot utilitzar el temps que considere, sempre tenint en compte que tenim una vesprada intensa, però tot el temps que necessite.
Després seran els portaveus dels grups parlamentaris, en aquest cas, al ser a petició pròpia de la senyora Mar Iglesias, seran primer…, acabarem amb el torn dels grups que donen suport al govern, de menor a major.

Així és que, quan vullga, té el seu torn de paraula.

La senyora presidenta en funcions del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació:

Molt bé, moltes gràcies.

Bona vesprada a totes i tots.

Comparec hui davant aquesta comissió per a explicar els motius pels quals no concorren les circumstàncies previstes en l'article 18.
3 de la Llei 6/2016, en concret l'apartat relatiu al cessament del conjunt del consell rector, del qual ja s'ha parlat fa uns moments.

Segons aquest apartat, tots els i les membres del consell rector cessaran en el cas que la liquidació del pressupost anual de la corporació determine l'existència d'un dèficit del resultat pressupostat amb una desviació igual o superior al 10 % de la compensació atorgada per a la prestació del servei públic o una disminució de més del 25 % dels ingressos propis previstos en el pressupost anual de la corporació.

Però també inclou que hi ha l'excepció de causa justificada.
Perdó, un segon.
De causa justificada, que amb un informe previ de la Sindicatura de Comptes s'ha d'exposar davant de la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual, i que aquesta justificació s'haurà d'acceptar o no en una votació nominal i per majoria dels seus membres.

El passat 19 de novembre de 2021 la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació va rebre l'informe definitiu de fiscalització de 2020 de la Sindicatura de Comptes de la Comunitat Valenciana, tant de la corporació com de la societat.

Aquest informe de fiscalització de la corporació indica en l'apartat de conclusions sobre el compliment i altres requeriments legals i reglamentaris -i cite textualment- que «entenem que les referències d'aquest article a la corporació són també extensives a la societat en atenció a l'article 36.
5 de la Llei 6/2016».

En segon lloc, en l'informe s'assenyala que la corporació i la societat han elaborat una execució dels seus respectius pressupostos anuals de 2020, que han permés comprovar el compliment de la primera de les situacions assenyalades per l'article esmentat abans.

I, per últim, continue citant el contingut de l'informe: «Quant al segon supòsit, hem comprovat que la societat ha comptabilitzat en 2020 ingressos propis per publicitat i altres conceptes per import d'1.
615.
926 euros, que suposen una disminució superior al 25 % dels previstos per a aquest exercici, quantificats en 2.
500.
000 euros en la llei de pressupostos per al 2020».

En conseqüència, concorre aquesta circumstància prevista en l'article 18.
3 per al cessament dels membres del consell rector, que haurà d'exposar causa justificada davant la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual, que és on ens trobem en aquests moments.

A conseqüència de les conclusions expressades per la Sindicatura de Comptes, aquesta presidència en funcions va sol·licitar comparéixer davant aquesta comissió per a exposar la causa justificada perquè no es produïsca el cessament del consell rector d'acord amb allò disposat en l'article 18.
3 de la llei de creació.
Especificar que aquesta compareixença es va demanar el dia següent de rebre l'informe que els he comentat.

Passe ara a exposar les causes que justifiquen per què els ingressos per venda de publicitat no es corresponen amb allò previst en el pressupost de 2020.

És important recordar primer que la televisió d'À Punt complia tres anys el passat 10 de juny i la ràdio d'À Punt, quatre anys el passat 10 de desembre.
Els mitjans públics valencians van aparéixer en un moment de decreixement constant del mercat de venda de publicitat, tant en el televisió com en ràdio.
A això cal afegir l'aparició de noves plataformes i l'augment de la publicitat en altres formats i en els mitjans anomenats no convencionals.

Aquesta transformació del mercat publicitari va tindre lloc en els anys que van transcórrer des de la desaparició de l'antiga radiotelevisió pública valenciana fins al sorgiment d'À Punt Mèdia, però no podem oblidar que la crisi econòmica provocada per la pandèmia de la covid-19 ha afectat durament el sector empresarial i, en conseqüència, el publicitari a escala mundial.

No voldria atabalar les senyories amb xifres, però pense que és important destacar que totes les previsions relatives al 2020 es van esvair en el moment en què es va decretar el confinament obligatori de la població el 14 de març de 2020 i el mercat publicitari va experimentar una greu crisi després que es paralitzaren totes les activitats… totes les activitats no essencials.

Segons l'informe i2p, elaborat per la consultoria Arce Media, Espanya va ser un dels països més afectats pel que fa a la pèrdua d'inversió publicitària, per davant de França, Itàlia, Alemanya i Regne Unit.

Segons la mateixa consultora, els únics sectors que van incrementar la inversió en publicitat van ser el sector de la neteja, de l'energia i dels serveis públics.
Tota la resta van disminuir en inversions.
En concret, els sectors que més van patir la caiguda de les inversions publicitàries van ser art i espectacles, -61 %; viatges i turisme, -51 %; begudes, -37 %, automoció, -36 %.

L'estudi anual d'Infoadex de la inversió publicitària a Espanya relatiu al 2020 afirma que la caiguda del mercat publicitari va ser del 18,1 % respecte de l'any anterior.
Per mitjans, en televisió va ser un 18,4 %; en ràdio, un 22,9 %, i en publicitat en web, un 6,9 %.

Aquest estudi reflectix també un descens brusc al mes de març i que assolix la major baixada a l'abril i maig, així com una xicoteta recuperació lenta i progressiva al juny i juliol de 2020, recorde.
De fet, segon aquest estudi la caiguda de la inversió en els mesos del confinament total és radical i representa el 81 % del total de la caiguda del mercat.

Aquestes dades trencaren absolutament totes les previsions inicials que es van realitzar sobre la inversió publicitària, ja que de cap manera es podia preveure que l'economia es paralitzaria per complet l'any 2020.
Al llarg del primer semestre, marcat per la crisi sanitària, les pèrdues del mercat publicitari van ser, segons diversos estudis, de 326 milions d'euros respecte del mateix període del 2019.

Tot i això, a partir de juny i juliol començà la recuperació que es va materialitzar al mes de juliol, moment en què s'arriba a una inversió del 93 % de la inversió del mateix mes de l'any anterior.

Però, no obstant això, a l'agost es tornà a experimentar un descens del 73 % en comparació de la inversió d'agost de 2019.
Ha hagut, com podem veure, un any totalment atípic.
Hem viscut un any totalment atípic.

La previsió d'ingressos en el pressupost de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació per al 2020 va ser de 2 milions i mig d'euros.
Finalment, els ingressos per publicitat van ser d'1.
604.
000 euros en el conjunt de les tres finestres, ràdio, web i televisió.

És cert, i així ho hem reconegut des d'un començament, que no s'ha arribat a complir les expectatives pel que fa als ingressos publicitaris.
Però cal destacar que en un any especialment difícil en tots els sentits À Punt va aconseguir un creixement del 30 % o 32 % en la facturació respecte al 2019.
Això vol dir que À Punt va traure vora 20 punts de diferència a les tendències del mercat.

I, senyories, vull destacar eixe creixement de més d'un 30 % en 2020, tenint en compte que les inversions més importants de la publicitat en televisió van lligades als esdeveniments que es produïxen al carrer.
És a dir, la promoció de cites multitudinàries on les marques i les empreses volen estar presents.
Parlem de les campanyes que s'anul·laren com les de Falles i la Magdalena o d'altres, com la de les Fogueres, que ni tan sols es plantejaren perquè estàvem en ple confinament.
Això sense comptar les transmissions de Moros i Cristians, de Setmana Santa, la Tomatina i d'altres tantíssimes festes que incorporen grans paquets publicitaris que malauradament no es van produir el 2020.

Voldria recordar, d'altra banda, pel que fa als ingressos de publicitat de caràcter general, que en À Punt disposem del codi de conducta sobre l'activitat comercial i publicitària.
Aquest codi actua com a marc autoregulació i és coherent amb el que disposen el llibre d'estil i la carta de valors.

Aquests textos prohibixen qualsevol publicitat que presenten les dones de forma vexatòria o que incite comportaments nocius per a la salut, com ara el joc, el tabac, les apostes, les begudes alcohòliques que superen els 20 graus, etcètera.

Cal afegir que la corporació va ser el primer mitjà de comunicació d'Espanya que va decidir no emetre en cap cas publicitat sobre el joc, les apostes esportives o hípiques, mútues o (inintel·ligible) … en directe.

Reitere que no hem d'oblidar que som servei públic.
Els recorde que precisament aquest sector són els que més inversions destinen a publicitat i es tracta d'uns ingressos als quals nosaltres hem renunciat voluntàriament.

I aquests són els factors que han condicionat l'any 2020 i que a la fi ens han impedit assolir la previsió d'ingressos que s'establix en el pressupost de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació.

No volia acabar aquesta compareixença sense avançar-los algunes dades del resultats del 2021 que mostren que la tendència és molt positiva, tant pel que fa a ingressos publicitaris com en relació amb les audiències.

L'any 2020 va ser molt difícil, molt difícil en tots els sentits, però els mitjans públics hem estat prestant el servei públic encomanat cada dia i ens estem guanyant l'estima de l'audiència a poc a poc.

Així, l'any 2021 À Punt ha arribat a 3 % o un 4 % d'audiència mitjana, xifra que representa un creixement del 13 % respecte de l'any anterior.

Segons les dades de Kantar Media, vora quatre milions i mig d'espectadors van començar en algun moment de l'any passat amb la televisió pública.
És a dir, hem aconseguit una cobertura del 91,4 % de la Comunitat Valenciana.
Els informatius i l'oratge continuen sent els programes més vistos.

Pel que fa a la publicitat, l'any 2021 la facturació d'À Punt Media s'ha incrementat en un 41,88 % i arriba als 2.
270.
000 euros, una xifra molt superior al milió i mig previst en el pressupost per a l'exercici del 2021.

Malgrat la crisi que ha provocat la covid-19, els mitjans públics han experimentat un creixement en més de trenta punts per damunt del mercat publicitari, segons les dades de l'estudi i2p de la consultora Arce Media.

Aquest estudi determina que l'increment de la inversió a Espanya ha sigut un 11 % mentre que en À Punt ha sigut un 41 %, com acabe d'explicar.

L'increment de publicitat es deu, d'una banda, a l'augment de l'audiència i, d'altra, a la fidelització de les marques i captació de nous anunciants.
En concret, 273 nous clients han confiat en À Punt Mèdia com a mitjà per a invertir.
Treballem per a continuar creixent i per a oferir als anunciants el que millor s'adapte les seues demandes.

El que demostren aquestes dades és que À Punt està esdevenint en un mitjà de referència per a les empreses de la Comunitat Valenciana i, fins i tot, de la resta d'Espanya.

El nostre portafolis, tant de la televisió com de la ràdio i el web, és atractiu per als sectors productius.
I hem començat l'any 2022 com acabàrem el 2021, amb molta força, si tenim en compte la facturació en gener i mig mes de febrer.

Cal afegir que els primers mesos de l'any són teòricament els més fluixos.
Això indica que la tendència de facturació per a enguany continua creixent.
No ens donem per satisfets, per descomptat, i continuem treballant cada dia amb fermesa per a continuar creixent.

Ara correspon a aquesta comissió determinar si consideren que el que hem exposat és una justificació suficient perquè no es produïsca el cessament del conjunt del consell rector.

Moltes gràcies i quede a la seua disposició.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Iglesias.

Ara serà el torn de Vox.
Per tres minuts, el senyor Pascual, per tal de poder fer les preguntes que considere.

Quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Iglesias, muchas gracias por su comparecencia.

¿Qué quiere que le diga?
Esto parece el día de la marmota.
Cada año que la Sindicatura de Cuentas redacta el informe incurren ustedes en los supuestos por los que deberían ser cesados, usted y todo el consejo rector.
Y usted, como máxima responsable de la presidencia, viene aquí simplemente a dar excusas y a culpar a los males del universo de por qué usted y ustedes han fracasado año tras año.

Porque los datos están ahí.
Nos vamos a 2018.
Los ingresos de publicidad que, según el contrato programa, se establecían en 4 millones de euros; ustedes, 816.
000 euros.
Informe de la Sindicatura de Cuentas diciendo que incurrían en el incumplimiento…, se daba…, vamos, lo previsto en el artículo 18.
3 para su cese.

Año 2019, ingresos por publicidad, según contrato programa, 6 millones; ustedes, 1.
231.
000 euros, incumpliendo.
Aparte también incumpliendo la cuota mínima exigida en las cuotas de pantalla: el contrato programa, 2,3 %; ustedes, un 2,1 %.

En el año 2020, ustedes presentan el informe de cumplimiento, además con errores, porque añaden el año 2019, otra vez los 6 millones y ustedes, solamente 1.
231.
000 euros.
Está mal.
O sea, ustedes…, número de registro, 41.
556, por si lo quieren revisar.
Eso está mal.
Sí que añadieron e incumplieron además la cuota mínima exigida al contrato programa del 3,65 % de cuota de pantalla y ustedes solamente llegaron al 3 %.
Pero, bueno, por lo menos está el informe de la Sindicatura de Cuentas para aportar lo que ustedes pues no aportaron, no sé, supongo, espero que sea por error, pues eso, una disminución de más del 25 % en los ingresos propios previstos en el presupuesto anual.
Y aparte, esto lo hacen cuando los presupuestos para intentar cumplir con esto los reducen de seis millones a dos millones y medio, y ni por esas, y ni por esas, ustedes cumplen con la ley.
Pues, bueno, el resultado es chocante.

Yo, la verdad es que también me suelo leer las alegaciones y me resulta muy chocante la alegación cuarta que ustedes vienen a decir, pues eso, que, bueno, lo hemos incumplido, pero ¡uy!
, casi, y además habiéndolo bajado de seis millones a dos millones y medio.
Es que ¡ni por esas!
¡Vamos!
, ustedes, ya les digo, ustedes vienen aquí a presentar las mismas excusas que presentan todos los años para decir: no es culpa mía, no es culpa mía.
Pues, miren, nosotros sí que lo tenemos claro, los hechos, los datos son los que yo les he expuesto, son los que están reflejados en la Sindicatura de Cuentas.

Ustedes han incumplido y, por lo tanto, a nuestro entender, a entender de mi Grupo Parlamentario Vox, ustedes incurren para ser cesados inmediatamente por esta comisión, y por lo tanto vamos a votar a favor del cese del Consejo Rector.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Pascual.

Ara, serà el torn de Ciudadanos per tres minuts.

Quan vullga senyor, senyor Llopis.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Hola, buenos días, bienvenida, compañera, aquí a la comisión.

Estamos otra vez igual que hace dos años, con las mismas causas de disolución, quizá los números algo mejores, también es cierto que se había disminuido la previsión de ingresos por presupuestos.
Vamos a ver, somos sensibles a los posibles motivos que han causado esta bajada de ingresos, bueno, esta bajada de ingresos no, esta no consolidación de los ingresos que se habían presupuestado.
Sí que es cierto que parece que se han implementado los ingresos desde el 2021; en este sentido también es algo positivo.
Pero, quizá, la sensación que nos queda al grupo Ciudadanos es un poco el abandono de los medios de comunicación por parte del gobierno del tripartito de izquierdas que gobierna la comunidad, y las sensaciones son varias, es decir, esa falta de adecuación del presupuesto, esa falta de dar respuestas a tiempo en la problemática de la gestión del IVA, y para mí una cosa que es bastante grave, y, en este sentido, creo que a nosotros siempre nos inclina pedir esa disolución del Consejo Rector porque hay una cosa que es incomprensible y es que no tengamos todavía el contrato programa, no tengamos contrato programa.
Es decir, ahí hay algo que se está haciendo mal.

Yo puedo entender, insisto, ¿eh?
, podemos entender que no se haya cumplido ese 25 %, aunque, insisto, la cantidad que se había presupuestado era escasa, era pequeña, incluso este año habían presupuestado menos para ver si llegaban de una vez, y parece que sí que se va a llegar.
Al final, no es razonable porque es una cantidad de ingresos por publicidad tan pequeños, en comparación con el coste total, que prácticamente es insignificante.

Pero sí que me preocupa que no parezca que haya una alineación de intereses entre lo que es el gobierno y el Consejo Rector, no sabemos, por los motivos que sean, y por eso sí que votaremos sí al cese porque, claro, es decir, falta de apoyo en presupuestos en temas que de alguna forma se podían haber gestionado, como el tema del IVA, falta…, es decir, el contrato programa, es intolerable que se pueda tener el contrato programa.

Y después, ya, insisto, es decir, si al final la forma de incrementar presupuestos es, o incrementar ingresos por publicidad, es haciendo anuncios que promocionen el catalán en nuestra tierra, pues, cuando menos, yo creo que tenemos que tener unos límites.
Yo no sé si hubiese sido capaz de publicitar en À Punt porque, claro, después se le va a preguntar al director, pero creo que, quizá, este tema de definir qué se puede publicitar y qué no en la televisión es más dependiente del Consejo Rector que de la dirección de la cadena.

Claro, entendemos que se puede promocionar un anuncio promocionando una lengua que no es la nuestra cuando, quizá, hasta en la misma ley se dice que previsiblemente se procure hacer anuncios en valenciano, que promocionen el valenciano, y son unas cláusulas en que se especifique que siempre sea posible; imagino que cuando no sea posible, se referirá al castellano, pero, no, no, aquí es directamente ya en catalán.

Entonces, sí que me gustaría que me contestara si tienen ustedes, aunque no sé específicamente el motivo de su comparecencia, pues esta forma de llegar a los ingresos si es a cambio de cualquier…, de incumplir incluso los aspectos que se fijan en la ley.

Muchísimas gracias, señora Iglesias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Ara, pel Partit Popular, la senyora Marcos tindrà tres minuts per a la seua intervenció.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora presidenta.

Señora Iglesias, la primera pregunta que hay que responder a los valencianos que con sus impuestos pagan la radiotelevisión pública valenciana es: ¿qué hace usted aquí?
Por esta cuestión usted ha pasado completamente de puntillas, y es claro pero no le interesa profundizar en esto.
Usted está aquí, no ha venido a petición propia, usted está aquí porque la ley le obliga, porque, según la Sindicatura, el Consejo que usted preside está en causa de disolución y necesita el rescate de las Cortes para seguir funcionando.

Usted está aquí para justificar los incumplimientos y las irregularidades que se están cometiendo con el dinero de todos los valencianos, señora Iglesias.
Lo peor es que esto no es nuevo, no es algo sobrevenido, no es una situación excepcional.
Usted ha aludido, y si se ha escudado en la pandemia, no, ¡oiga!
, ustedes llevan desde el minuto cero en causa de disolución.
Y es que, claro, es la práctica habitual de los dirigentes de la radiotelevisión pública y del gobierno valenciano que la sustenta, un gobierno que no tiene ningún reparo en gastar el dinero público para contentar a los tres partidos que lo componen; un ejemplo de esto es el nombramiento de su antecesor y el suyo, señora Iglesias.
Por cierto, no se quejará usted del apaño que le han hecho por la puerta de atrás para eludir controles a través de la ley de acompañamiento, sueldo y rango de secretaria autonómica.
Lo de gastar dinero público no es un problema; ahora, llegar a acuerdos para fijarse objetivos y un contrato programa, eso ya es un gran problema para el tripartito valenciano.

Mire, ya sabemos de los líos y de las irregularidades cometidas con los nombramientos, el suyo, el del señor Soriano, lo último ya ha sido la sentencia que invalida el nombramiento de la señora Empar Marco, pero, mire, no son las únicas irregularidades que se han visto en los últimos tiempos, sino que la Agencia Antifraude y la Sindicatura de Cuentas ya han detectado también irregularidades en el nombramiento de varios directivos y en la adjudicación de varios contratos menores cuyos adjudicatarios acabaron formando parte de la plantilla de la televisión pública valenciana.
Ya les adelanto que mi grupo parlamentario ha solicitado la comparecencia para que se expliquen todos estas irregularidades que afirma tanto la Agencia Antifraude como la Sindicatura en estas Cortes.

Siguiendo con sus irregularidades y la mala gestión, según manifiesta la Sindicatura, pues siguen sin cumplir los mínimos legales y no han cumplido con los ingresos propios, y mire que se han bajado ustedes el listón año tras año porque eran incapaces de cumplir.

Mire, yo quiero hacerle varias preguntas.
Ustedes le han llamado cambio de criterio del IVA y yo le quiero preguntar porque la realidad es otra, es que tenemos que pagar 31,3 millones, ¿ya se los ha pagado el Consell?
¿Ya se los ha abonado el Consell?
¿Cuándo hasta la fecha prevista para que se les pague?
Y, en general, ¿cuánto dinero les adeuda el Consell?
¿Para cuándo el contrato programa que lleva diecinueve meses caducado?
Por cierto, ¿quién es el interlocutor ahora del contrato programa porque la secretaria autonómica de Comunicación ha dimitido por desavenencias con el tema del contrato programa?
¿Se contempla la posibilidad de ese segundo canal de radio que usted anunció en las Cortes hace cinco meses en ese contrato programa?
¿Con qué recursos lo van a hacer, señora Iglesias?
Yo le pregunto: ¿cree usted que es justo que con todo esto le sigamos pidiendo esfuerzos a los valencianos?
¿Cree usted justo que nosotros como grupo parlamentario tenemos que apoyar que este Consejo Rector, que está en causa de disolución, siga en marcha?

Mire, si la Sindicatura de Cuentas no ha admitido sus alegaciones, ¿por qué tendría mi grupo parlamentario que admitirlas, señora Iglesias?
¿Cuántos puestos de trabajo se han creado en el sector audiovisual de la Comunidad Valenciana?
Usted afirmó en su comparecencia aquí que por cada euro que se invierte en Radio Televisión Valenciana hay un retorno de 2,5 en el sector audiovisual, ¿me puede enseñar el informe que avala esto?
¿Tiene algún informe que avale esta afirmación?
¿Qué les aporta a los valencianos la corporación que usted preside, señora Iglesias?

Señora presidenta, ha venido aquí a pedir el rescate y que pasemos por alto todo esto, todos estos incumplimientos y estas irregularidades que se están cometiendo con el dinero de todos los valencianos.
Nosotros no vamos a ser cómplices, pero sí que le rogaría que por respeto a la institución contestara a mis preguntas.

Gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

És el torn de paraula de la portaveu d'Unides Podem, senyora Blanes.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Bé, senyora Iglesias, moltes gràcies per la seua intervenció i les seues explicacions, que jo he de dir que em sorprenen i molt.
Podem dubtar en qualsevol moment que ens agrade més o menys cadascú el com s'està gestionant o no, però posar en dubte la situació pandèmica que hem hagut de patir tots i totes en l'any 2020, que hem de recordar que és de quan es tracta precisament aquesta situació que hui estem portant, i, per tant, jo crec que és evident, sí, no s'han arribat a eixos ingressos, però, bé, el que s'ha demostrat és que no és una situació puntual de la Radiotelevisió Valenciana, sinó que és una cosa que és generalitzat i que, evidentment, és una cosa conjuntural.

Per tant, jo crec que ho ha dit un poc, però si pot comentar eixa evolució que pensa que ha hagut, no?
, entenc que ha hagut una evolució a millor ja en les dades del 2021, que poden tindre-les, i sobretot els inicis del 2022.
Jo crec que això ens podria donar una visió de quina pot ser una realitat més o menys a la que hem de tendir, tot i tenint en compte que tampoc el 2021 és un any de total normalitat, i esperem que el 2022, encara que les mascaretes i totes aquestes situacions denoten que no estem del tot bé, però la situació evidentment és molt millor.

Després, també hem de dir que, evidentment, tot el tema pressupostari, les previsions pressupostàries al final són totalment una decisió política, una decisió política d'apostar o no, de posar una sèrie de recursos a l'abast de tindre una radiotelevisió pública de qualitat o no, i, per tant, jo crec que ahí també hem de fer eixa aposta, eixa aposta de tindre els recursos necessaris per a este servei públic essencial que nosaltres així sempre diem que ho considerem.
També, el que la Generalitat Valenciana, el Consell, tinga pressupostos publicitaris o no en la radiotelevisió pública.

I, per tant, nosaltres també el que entenem és que no es pot viure i treballar amb eixa espasa de Dàmocles tot el dia amb el perill o no del cessament per l'incompliment, perquè no podem convertir a la radiotelevisió pública en una mercantil més.
Almenys, així és el concepte que nosaltres tenim, hem de posar al centre els continguts i la qualitat dels continguts per damunt de la recerca d'anunciants, que són importants, sí, però no ha de ser l'objectiu quasi fonamental i principal de la cadena.

Després, jo li preguntaria si pensa precisament que aquesta exigència que li marca per llei s'hauria de modificar o no, tindre aquesta exigència; si un major finançament i una menor dependència de la publicitat podria millorar el servei que presten; si la Generalitat Valenciana, si el Consell hauria o no de pagar eixa publicitat; i, sobretot, la diferenciació que podria haver entre què és publicitat i que són assumptes d'interés, que jo crec que ahí s'ha de tindre en compte eixa diferència entre una cosa i altra.

I, simplement, abans els deia que no podem obviar aquesta norma.
No, nosaltres no la volem obviar, perquè existix, però nosaltres pensem que podria eliminar-se i no obviar-la, però mentre la tenim crec que la norma diu que si hi ha causa justificada està la continuació del Consell Rector, i el nostre vot serà evidentment perquè vostés continuen treballant conforme ho han fet.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

La portaveu de Compromís, senyora Àlvaro, quan vullga.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, vicepresident, i gràcies, presidenta, per estar hui ací.

Bo, per la nostra part els motius de la no dissolució del Consell Rector ja han estan suficientment explicats i conste que al remat som les Corts les que hem de decidir si cap o no dita dissolució, i són les Corts precisament perquè nosaltres, que ens ha votat la ciutadania, podem empatitzar més que una llei amb els motius que han sigut explicats avui.

En una pandèmia mundial que hem patit, pandèmia mundial, els resultats no han estat el que preveu la llei de creació; cert, però no han sigut tan desastrosos com volen creure aquells grups que sols tenen una missió en esta comissió, que és tancar la tele.
El dia de la marmota -diuen-, el dia de la marmota, colló!
, si hem de patir pandèmies tots els anys, doncs aviats estem si hem de tindre un dia de la marmota tots els anys!

Però, per a saber on estem, per recapitular, perquè el que hem escoltat ací avui és de tot.
L'article 18.
3 de la Llei de creació 6/2016 diu exactament que «els membres del Consell Rector hauran de cessar en el cas que la liquidació del pressupost anual de la corporació determine l'existència d'un dèficit pel resultat pressupostat amb una desviació igual o superior al 10 %, o una disminució de més del 25 % dels ingressos propis previstos en el pressupost de la corporació.
I exactament, exactament, la fiscalització en l'exercici 2020, que ara ens ocupa, concretament la Sindicatura de Comptes en l'informe anual diu que, tot i que la segona circumstància es dóna, i per això hui la presidenta compareix davant nostre per a explicar els casos en els quals podem salvar este pressupost, senyories, en cap cas es dona la primera circumstància.
És a dir, ací no s'ha desviat res, és a dir, ací no s'ha furtat res, senyories.

Quin canvi, senyories!
Quin canvi!
La televisió pública valenciana ha deixat de ser el que era, més de sis milions d'euros, i algunes coses que ja els aniré avançant, que ja els aniré avançant, ens costà a tots els valencians i valencianes el programa de Bárbara Rey, 6 milions d'euros, un programa televisiu que, segons declaracions efectuades al Congrés, a Madrid, es va fer ad hoc per a pagar favors i evitar xantatges a qui aleshores era el cap de l'estat, gràcies a un partit polític que avui brama i que va de digne demanant respostes.
Els valencians fórem els «pagafantes» de l'«emèrit».
Sí, senyories!

I a Compromís podem entendre que per culpa d'una pandèmia mundial que va afectar greument la salut de les persones i a l'economia falten 900.
000 euros per a arribar als objectius.
El que no podem entendre és com altres tenen tantíssima barra de preguntar avui i de plantejar ací el que s'han preguntat.

I mire -i amb això acabe, senyora presidenta- si tenen tantíssima preocupació pel que passa en el contracte-programa, com hui la dreta ha demostrat, doncs han perdut una oportunitat d'or, han perdut una oportunitat d'or, perquè hui podien haver demanat la compareixença del director general o de vosté mateixa per a explicar este assumpte i no ho han fet.
Sap què ha fet la dreta hui en esta comissió i en què van a fer-nos perdre el temps?
Doncs en a vore què es pot vore i què no es pot vore en la televisió, quin anunci es pot emetre i quin anunci no es pot emetre.
En això ens van a fer perdre el temps esta vesprada.

Així que, senyoria, nosaltres absolutament recolzem que el Consell Rector continue la seua tasca com fins ara.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

I és el torn de paraula de la senyora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Gràcies, presidenta, per la seua explicació.

Jo no sé si ací, en les Corts, en la comissió, els portaveus dels grups no saben com se trien els membres del Consell Rector, perquè s'ha dit una i altra volta que és el Botànic, i el Botànic i el Botànic, i ací n'hi han membres del consell rector triats pels grups parlamentaris que no formen part del Botànic.
Si no estan d'acord, doncs que facen cessar els seus representants.

S'ha parlat inclús que s'està incomplint la llei.
Más bien al contrario, perquè s'incomplix la llei quan se fa el que diu la llei, i la llei diu que en el moment en què la disminució d'ingressos propis del pressupost siga per baix del 25 % vosté ha de vindre a dir el per què.
Ha explicat perfectament el per què.
Però, a més d'això, a mi m'agradaria molt que la gent se'n recordara, i vosté ho ha parlat en algun moment, que la gent se'n recordara de la nostra autoregulació respecte a la publicitat.
I quan parle d'autoregulació, parle de publicitat dirigida a menors, parle de la relacionada amb productes i aliments, parle de no fer publicitat relacionada amb el joc, etcètera.

Però a més n'hi ha un altre punt que jo crec que és important.
Les campanyes institucionals de la Generalitat Valenciana, que a més durant el 2020 varen ser moltes per la situació pandèmica, estaven integrades dins de les quantitats consignades en els pressupostos anuals, o siga, que no se pagaven, no se pagaven com a publicitat.

Però a més, hi ha, a banda que vosté ens ha contat el tema de la baixada de publicitat, no sols per la pandèmia, sinó també pel canvi d'usos de les televisions, sobretot generalistes, és que vosté ho diu, nosaltres ho diem, però a més hi ha un estudi de 14 universitats espanyoles que, igual que m'ha aplegat a mi, supose que li ha aplegat a tot el món, un informe corporatiu que parla justament d'això, parla que «el sistema audiovisual público compite en este momento en un ecosistema cada vez más transaccional y digital, y se enfrenta a un contexto en el mercado audiovisual en el que la publicidad está migrando directamente hacia internet y que la pandemia impactó negativamente en el mercado audiovisual europeo, que perdió el 10 % de sus ingresos en el año 2020 con respecto al 2019».
No hablamos solo de À Punt, hablamos de todo el mercado audiovisual.
Y no lo que no lo digo yo, no lo dice usted, lo dicen las universidades.

Este grupo va a votar a favor de la continuidad de este Consejo Rector, porque además nos parece que la respuesta a las alegaciones del informe de la Sindicatura, donde dice: cierto que los ingresos publicitarios reales no coinciden con los inicialmente propuestos, pero se entiende que esta desviación queda justificada.
El PSPV piensa que esta desviación queda justificada y, por tanto, votará a favor de la continuidad del Consell Rector.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Caballero.

Té vosté temps per a contestar les qüestions.

La senyora presidenta en funcions del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació:

Molt bé.
Moltes gràcies a totes i totes per les seues aportacions.

Tractaré de començar per ordre, tot i que sí que hi ha una pregunta que és comuna i que la faré, i especialment, senyor Llopis, que és l'única pregunta concreta que li he trobat a vosté, que és la situació del contracte-programa, per a donar complida resposta a eixa pregunta i també ens han consultat què passa en el contracte-programa, què ha passat en el contracte-programa.

El contracte-programa es va retardar pel problema de l'iva al juny de 2021, i està seguint els tràmits habituals.
Ja vaig explicar en el seu moment, i en açò tinc raó, que sembla el día de la marmota, en el seu moment vaig explicar, en la compareixença anterior, que no estàvem en condicions de formular una previsió en un contracte-programa sense conèixer el pressupost, i saben molts que això se va produir fa poques setmanes, al començament de gener.

Una vegada conegut eixe pressupost, es va incloure en l'esborrany fa tres setmanes, i torne a insistir que tenim la llei i el mandat marc com a normativa reguladora de la prestació del servei, a més del document d'autoregulació, com ara el llibre d'estil, la carta de valors de continguts infantils i juvenils, el codi de conducta de l'activitat comercial i publicitària de la corporació.
És a dir, que no estem deixats de la ma de Deu, com ja vaig comentar en una altra ocasió.

Després que van enviar eixe últim esborrany fa dos setmanes, ja amb el pressupost tancat, fa ben poc de temps, ara estem seguint els tràmits corresponents i estem avançant a bon ritme.
Els anuncie, crec que podem dir que en breu tindrem signat el contracte-programa, pot ser qüestió de 15 dies, 20 dies, esperem que siga així.
I no és un document que siga senzill, perquè ha de passar pels tràmits, pel sector públic, per pressupostos, no és una qüestió que s'acorde en dos minuts.
Val?

A banda d'açò, volia recordar-los que, per exemple, pel que fa a com estem treballant sense contracte-programa, els recorde que l'article 6 de la Llei 6/2016 establix els objectius generals de la funció de servei públic que tenim encomanada en la corporació i eixes línies estratègiques que s'han de seguir i aconseguir en la prestació de servei públic que s'establixen en eixa esmentada llei.

Eixa llei també assenyala que el mandat marc és l'eina fonamental per a establir el model de radiotelevisió autonòmica i l'eina amb la qual comptem per a desenvolupar els objectius i les obligacions de la programació.

També és cert que el mandat marc indica que s'han de concretar els objectius en un contracte programa.
Però que no estiga vigent no significa que no estiguem treballant amb normalitat i complint els estàndards que ens encomana la llei, i esperem, reitere, que en breu temps es puga signar.
Açò pel que fa al contracte-programa.

Després, hi havia per ací un ball de xifres, comentant que també havia passat el mateix abans.
Clar, en 2018, el meu antecessor, el senyor Soriano, també va vindre ací perquè va incórrer també el mateix problema.
Per què?
Perquè vam començar la televisió al mes de juny.
Com pot vosté demanar-li que tinga una publicitat si comença a meitat d'any?
Era normal.
No, no, no, no li ho dic a vosté, ho dic en general.
Si se va incórrer també en eixe problema anteriorment va ser per això, perquè també no s'havia començat ni tan sols la programació.

Per a nosaltres la pandèmia no és una excusa, és un problema que hem tractat de solucionar de la millor manera possible amb el gran esforç de tots i de totes les treballadores i els treballadors d'À Punt Media.
I ha estat un treball molt, molt, molt, molt costós adaptar-se a eixa nova situació.
I la publicitat és una de les vessants que hem patit.

A banda d'açò, pel que fa, a vore, continue per ací.
Jo he comparegut de veritat a petició pròpia, obligada, però ja li dic jo que la vaig demanar al dia següent de tindre l'informe, que no estic ací obligada, de fet se podia fer també.

Vosté parla d'irregularitats, i em sembla molt bé, cadascú pot donar la seua opinió.
Nosaltres li diem que no hem comés cap irregularitat.
De fet, s'ha comentat ja en diverses ocasions que estem complint la llei, i per això estem ací, perquè estem complint la llei.

Pel que fa a l'informe d'antifrau, que vosté ha citat, senyora Marcos, dir-li que és curiós que es tracta d'un procediment originat per una denúncia anònima i que el resultat de l'informe és confidencial.
I sembla estrany, no sé -no, del diari, a bé, vaig al de la web, (veus) ah, molt bé, doncs no tenia jo coneixement que els expedients d'antifrau siguen oberts-.
De tota manera, si el té vosté, si el té sencer i sap que està tancat, sap que està tancat eixe expedient, només en unes recomanacions que es compliran en el moment que es puga, però sap vosté que s'ha tancat eixe expedient.
No?
Doncs llavors és que no té tota la informació.

Bé, de tota manera, ja li he contestat també al tema del contracte-programa.
El nostre interlocutor en el contracte-programa, segons està establert, és el secretari autonòmic de Relacions Institucionals, Comunicació i Prospectiva, que també ha delegat en la seua Direcció General de Relacions Informatives.

Quan farem el segon canal de ràdio?
Amb quins recursos?
El contracte-programa que teníem pendent de tancar sí que inclou que se farà un segon canal de ràdio, sempre que tinguem els recursos necessaris.
Clar, clar, si no tenim els recursos, com anem a fer-ho?
És que és sempre, està claríssim.
Si tenim els recursos necessaris, el farem.
És que jo pense que és una qüestió tan bàsica que no cal ni explicar-la.

No sé si m'he deixat per ací alguna qüestió més.

Pel que fa al finançament nosaltres hem de fer és treballar el finançament que tenim.
En un inici es podia haver pensat que s'ha d'estar demanant més i més i més.
No, nosaltres el que hem de fer és treballar el que tenim, el millor possible amb els recursos que tenim.
Eixe és el nostre objectiu sempre.

I no sé, pense que ja no m'he deixat cap pregunta, sinó en la següent podem…

El senyor vicepresident:

No, en principi ja està.
Li agraïm molt la seua presentació, senyora Iglesias.
Li desitgem molt sort.

La senyora Marcos Puig:

(Inoïble.
Intervé sense micròfon)

El senyor vicepresident:

En principio, en caso excepcional, no sé si ha dado…

La senyora presidenta en funcions del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació:

Però és pel tema de l'Antifrau?

La senyora Marcos Puig:

(Inoïble.
Intervé sense micròfon)

El senyor vicepresident:

En principi, hauria de ser pense en votació…

La senyora Marcos Puig:

Señor presidente.

En caso de que no se hayan respondido a todas las preguntas y para hacer alguna alegación, (veus) siempre se ha dado voz a todos los grupos que lo han solicitado.
Y mi grupo lo solicita desde luego, en base al Reglamento.

El senyor vicepresident:

Pues si quieren le dejamos un (veus)…

La senyora Marcos Puig:

Señor presidente, crea un precedente, ¿eh?
Se sentaría un precedente si no se da una intervención a los grupos parlamentarios para aclarar… (Veus.
Se sent una veu que diu: «És que si no hi ha rèplica, no hi ha rèplica»)

El senyor Pascual Pérez:

La mesa, en anteriores comparecencias, por el mismo motivo, daba réplica a los grupos parlamentarios.
(Veus)

La senyora Marcos Puig:

En base al Reglamento, podemos preguntarle a la letrada si da lugar a una… (Pausa)

El senyor vicepresident:

Per majoria s'ha decidit, en principi, no tractar com a excepcional esta petició.

I donem per finalitzada la compareixença.
Senyora Iglesias, moltes gràcies per estar ací.

La senyora presidenta en funcions del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació:

Gràcies a vostés.

El senyor vicepresident:

Per a votar hem d'estar sols els membres de la comissió.
Si poden abandonar la gent que no pertany a la comissió.
(Veus) Ja ho sé, però… (Pausa)

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

A vore, un poquet d'ordre.

Val, la votació es farà una vegada escoltada i atenent a la compareixença de la presidència de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació i explicades les causes que justifiquen la no obligació del cessament del Consell Rector, anem a passar a votació de: ¿es considera justificada la causa per al no cessament del consell rector?
Queda clar?
(Veus i rialles) ¿Consideren justificat el no incompliment del punt 18.
3?
(Veus) A vore, és que no votem…, és que ací no hem vingut a cessar el consell, (veus) hem de votar si la justificació és acceptada.
(Diversos diputats parlen alhora.
Una diputada, amb el micròfon tancat, diu: «Acceptem la justificació») Val.
¿S'accepta la justificació feta en la compareixença de la presidenta del consell rector en funcions -està clar?
-, quedant justificada així, tal com arreplega l'article 18.
3 de la Llei 6/2016, del 15 de juliol?

I ara la secretària passarà a nomenar tots els membres de la comissió.

(La secretària crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè voten en veu alta)

La senyora presidenta:

Val.
Finalitzada la votació, el resultat ha sigut 6 votacions a favor de la justificació, acceptant la justificació presentada, i 5 vots en contra.
Per tant, continuen els membres del consell rector i no han incorregut en causa de baixa.
(Pausa)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Fernando Enrique Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Doncs, continuem amb la comissió.

Compareixença del director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació, senyor Alfred Costa Folgado, per a informar sobre la posada en marxa dels segons canals d'À Punt Mèdia que estipula la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del Servei Públic de Radiodifusió i Televisió d'Àmbit Autonòmic, de titularitat de la Generalitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 28.
688), aprovada en la reunió de la comissió del 5 de juliol de 2021

El senyor vicepresident:

Punt quart de l'ordre del dia: compareixença del director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació per a informar sobre la posada en marxa del segon canal d'À Punt Mèdia, que estipula la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic de titularitat de la Generalitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís, aprovada en la reunió de la comissió del 5 de juliol de 2021.

Pot parlar vosté, senyor director, senyor Costa, sense límit de temps.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Bé, bona vesprada a totes i tots.

M'alegre de vore què estan bé de salut i espere que esta última onada haja passat el més lleugera possible.

Bé, senyories, començaré la meua compareixença responent a la petició d'informació del Grup Parlamentari Compromís sobre la creació del segon canal.
Ja vaig tindre l'ocasió de parlar-ne l'any passat, en les compareixences del 23 de març i del 23 de setembre i, fins i tot, en la meua participació del 12 de juliol en la subcomissió per a la reforma de la Llei 6/2016.
És per això que els arguments que exposaré a continuació els podran resultar familiars o, fins i tot, repetitius, perquè també estan a la Mediateca de les Corts.

Efectivament, l'article 34 de la Llei 6/2016 i la clàusula desena del contracte programa contemplen en un segon canal radiofònic de caràcter temàtic, dedicat a la promoció de la música i la cultura de la producció valenciana, en el qual es pot incloure programació informativa.
Quant a l'oferta televisiva, la llei també preveu un segon canal de contingut tematitzat amb informació comarcal, nacional i internacional i continguts culturals i socials.
El contracte programa especifica que este segon canal pot tindre emissió també a través del web.

Com he dit, ja m'he posicionat respecte d'esta qüestió en diverses ocasions, l'última de la qual va ser la meua compareixença el passat mes de juliol davant la subcomissió de la reforma de la llei i, en aquell moment, recordaran, vaig proposar, precisament, la modificació de l'article 34 per a reconsiderar l'oferta tematitzada i ho vaig explicar i ho vaig argumentar en aquella ocasió.
La descripció dels continguts d'un eventual segon canal respon al que coneixem per una oferta generalista i, com tots sabem, els últims anys s'han caracteritzat precisament en una marcada davallada del consum de la televisió generalista en benefici d'altres fonts d'informació i d'entreteniment vinculades a la innovació tecnològica.
A més, este fenomen, que s'ha produït a una velocitat vertiginosa, es conjuga amb un fet que estava molt marcat que és la fragmentació de l'audiència de les televisions, la qual cosa ens obliga constantment a repensar estratègies de programació.
Bé, panorama ben diferent al de 2016, fa a penes sis anys, quan esta cambra va aprovar la Llei 6/2016, com vostés saben.

Bé, de fet, si observem la resta de televisions autonòmiques, comprovaran que altres cadenes han reduït eixos segons canals que tenien, de vuit hores i mitja a només una emissió nocturna, o altres cadenes aprofiten este segon canal per a vehicular la llengua pròpia, cosa que tenim en el primer canal, i en altres casos els segons canals es limiten a fer redifusions de la programació del canal principal.
Parlem d'eixes cadenes que en esta mateixa taula s'ha parlat que tenen un pressupost molt considerable.
I, si parlem de les cadenes amb pressupostos equivalents als nostres, en cap moment han tingut cap previsió d'un segon canal.

A més, en la pràctica, la televisió d'À Punt i la plataforma multimèdia ja inclouen productes que podrien considerar-se de nínxol o temàtics i que la llei i el contracte programa reserven a un eventual segon canal: cobertura informativa del territori, informació nacional i internacional, continguts culturals i socials, posar en valor el patrimoni cultural, històric, artístic, musical i festiu de la comunitat, nous formats transmèdia, continguts esportius.
A esta oferta, buscant nous públics, sumem l'accés per streaming i en directe des de qualsevol de les pantalles alternatives: smart TV, aplicacions, smartphones, tauletes…, de continguts que encaixen també amb una oferta de canal temàtic.

Busquem nous públics o derivem públics a un segon canal, segmentant encara més allò que se suposa hauria d'alliberar el primer canal de les obligacions d'incloure els continguts que ara inclou; és a dir, el problema que tenen estes coses és caure en la nostra mateixa paradoxa.
Els objectius que la llei reserva al segon canal són, de fet, el principal principi rector de tota la nostra programació en qualsevol de les finestres d'emissió.
De manera transversal, donem a conéixer la diversitat i la riquesa cultural de la Comunitat Valenciana en formats que inclouen des de les mostres més tradicionals fins a les manifestacions més innovadores del panorama cultura valencià; cobrim informació local i comarcal, amb una atenció especial a les comarques despoblades; atenem l'actualitat esportiva de disciplines minoritàries i fomentem la visibilitat de l'esport femení; i programem formats dirigits a la projecció de la creativitat, la modernitat, la innovació de la societat i de l'economia valenciana del territori valencià i de la resta del món on estan representats els valencians.
Per tant, estem complint, si més no, amb gran part del que se li està demanant ara mateix en esta compareixença.

Ara mateix, pensem que hem de concentrar tot el nostre esforç professional i pressupostari -en esta taula s'ha parlat d'alguns hàndicaps-, en l'enfortiment de l'oferta pública que vàrem llançar fa tres anys.
Enguany, a més, la llei de pressupostos aprovada per esta cambra el passat desembre contempla una aportació suplementària de dotze milions d'euros per a la inversió en continguts produïts pel sector audiovisual valencià.
Per això, voran, en breu, com estos recursos van destinats a fomentar eixe sector audiovisual, parlant de ficció, parlant de nous formats de servei públic, que encaixarien perfectament en la descripció també de la segona oferta televisiva.

I això mateix és aplicable a la ràdio.
L'EGM ens mostra com de volàtil és el consum generalista que va cedint pas a pas el seu pes a les emissions temàtiques i com les plataformes d'àudio van guanyant presència.
La ràdio d'À Punt complix els objectius que marca la llei de promoció i difusió de continguts fonamentalment musicals i culturals i, a semblança de què passa amb l'oferta televisiva, ací també podem dir que estem portant este segon canal a digital, amb continguts transversals i en valencià, continguts que enguany també tindran una oferta especial, perquè farem una especial inversió en eixe entorn digital al qual estem tots cridats.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Costa.

Doncs, és el torn de paraula del grup que ha presentat la iniciativa, de Compromís, senyor Nadal.
Té vosté sis minuts, senyor Nadal, per a preguntar-li al senyor director general.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Benvingut una volta més, senyor Costa, a esta casa que és sa casa i moltes gràcies per la seua explicació a la nostra petició d'informació.

Com vosté sap, la Llei 6/2016, en el seu article 34, preveu els segons canals de ràdio i televisió i és per això que tornem ací a demanar-li perquè es posen en marxa estos dos canals.
Sabem, perquè ho sabem, ho hem parlat més voltes, que el canal de televisió pot mostrar bastant més dificultats i entenem que haurem d'esperar un temps per a obrir un segon canal de televisió.
Entenem, fins i tot, que clar, per a obrir un segon canal de televisió, doncs, això s'hauria de parlar com a mínim abans de fer el pressupost, el pressupost que ix d'estes Corts.
Però també entenem que és important tindre la visualització a mitjà termini de què ha de ser el canal de televisió de cara… i per això volem que estiga previst en el contracte programa.
Un segon canal que atenga sobretot a xiquets i xiquetes i els i les més joves.

Considerem que l'oferta actual d'À Punt Mèdia està enfocada sobretot a un públic més major, a un públic adult i que és veritat, per a la supervivència de la nostra llengua i de la societat civil valenciana, que hi hagen programes enfocats als xiquets i xiquetes del nostre país, xiquets i xiquetes que es passen el dia davant de la pantalla, mirant el Youtube i que no tenen accés a continguts en valencià.

Com diu el contracte programa, aquest canal, i fins que no es puga crear un canal específic, dedicarà almenys nou hores al públic infantil i juvenil, amb continguts que promoguen el conjunt de la cultura, l'esport, la conservació del medi ambient i l'esperit dels drets humans, etcètera, etcètera.

Com he dit abans, si entenem que si bé el canal de tele pot ser que porte més temps, però no pensem que siga el mateix en el tema del segon canal de ràdio.
Pensem que pot ser relativament ràpid i barat, i això ho hem parlat més voltes, obrir este canal de ràdio.
Entenem que es podria obrir amb gent de la casa.
Entenem, i perquè ho hem parlat amb gent de la casa, que en el centre de producció de programes de Burjassot encara quedaria espai per un estudi de ràdio més.
I entenem també que esta programació hauria d'estar basada, tal com diu la llei i com diu el contracte programa, en música valenciana; una música valenciana que vol dir que les produccions musicals ja estan fetes, no fa falta pagar ningú per unes produccions quilòmetre zero que ja estan fetes i estan pagades per la indústria cultural valenciana, en este cas la indústria musical; unes produccions musicals que compten amb un seguiment popular molt important al llarg de la nostra geografia i que també són grups i solistes caps de cartell en els festivals més importants d'Espanya.

Tenim al País Valencià un sector musical amb el talent i la força artística al mateix nivell, com a mínim, que tenen a Madrid, a Catalunya o al País Basc, però, per desgràcia, no tenim la indústria cultural necessària per a ajudar este sector i per a ajudar la professionalització dels nostres artistes i dels nostres músics.

Pensem que el sector públic, i À Punt Mèdia en concret, han de ser la locomotora del nostre sector musical, i per això fa falta, pensem, un segon canal de ràdio que done suport a la música valenciana.

No té massa sentit que estiguem dedicant els pocs diners de la nostra maltractada autonomia a sufragar despeses com els Goya o el Benidorm Fest en major glòria de Radiotelevisión Española.

Entenem que s'hauria de canviar la concepció clàssica de canal analògic, que és del vosté estava parlant, i entendre que poden haver-hi altres eixides a l'hora d'entendre un canal, que no el que s'ha entés tota la vida com el que era abans Punt 2.

Pensem que pot haver-hi un segon canal basat en la participació ciutadana, via podcast o via programes no guionitzats per la mateixa cadena en col·laboració amb entitats, persones, xarxa de ràdios municipals, un segon canal d'FM, que es distingiria del primer, que seria més informatiu o més clàssic, un segon canal d'FM que seria molt més barat que el primer, i que, com diu…, que podia permetre, que hauria de permetre, recuperant l'esperit de les ràdios lliures i de les ràdios municipals, l'accés als mitjans de comunicació públic de gent que, en principi, ni són periodistes ni tenen un contracte de faena amb el sector públic.

L'article 31 de la llei parla del pluralisme i el dret d'accés i preveu que es puguen cedir espais específics o mitjançant convenis de col·laboració.
Pensem que esta és una porta oberta que no s'hauria d'oblidar, i més quan es parla també, com s'ha dit abans, que el principal obstacle podrien ser els diners.

Es poden produir espais intentant traure tant persones com programació emergent, com està fent IB3, que ho fa en un certamen de curs i de programes pilot donant eixes sèries d'èxit com Mai neva a ciutat, que ve des d'esta sèrie de curs, d'obrir-se a la societat, d'obrir-se a la joventut perquè treballen junt al sector públic, i altres exemples podien ser iCat FM, la ràdio musical i cultural de Catalunya amb espai juvenil d'un èxit bestial, o podia ser també Playz, l'espai digital de Radiotelevisión Española, amb un format molt nou, amb 600.
000 seguidors a les xarxes socials i desenes de programes per a gent jove.

Senyor Costa, estem a la cua en despesa en televisions autonòmiques, com estem en la cua en tantes altres coses.

S'han fet i continuen fent-se moltes coses bé en À Punt, però pensem que no podem contentar-nos només amb el que tenim.

Els nostres sectors culturals, la nostra societat civil necessiten que vagen desplegant-se la llei de creació.
El nostre poble i la nostra llengua són molt més platja de Madrid i l'escenari de la cultura madrilenya.
Necessitem continuar avançant.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

I ara és el torn de paraula de la portaveu d'Unides Podem.
Senyora Blanes, té tres minuts.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Senyor Costa, com sempre, moltíssimes gràcies per vindre i, com no, per la seua intervenció.

Jo, en certa manera, m'entristeix i m'apena que pareix ser que s'haja descartat ja totalment eixe segon canal.

I sí que compartisc molt el que ha comentat el meu company, el senyor Nadal, que és possible que…, parlant d'un canal clàssic, és possible que no tinga cap sentit en estos moments.
Però sí que podríem buscar eixes alternatives de fer algo diferent.
Perquè sí que és cert que jo crec que À Punt no té espai per a tot.
El canal que ara mateix existeix no té espai per a tot i, evidentment, el públic infantil i juvenil necessitaria de majors continguts, de molta més programació i de tindre eixa alternativa.
I sobretot perquè no en tenim altra.
Tenim moltes alternatives.
Sabem que ells es manegen molt bé amb tots els mecanismes digitals, molt millor que nosaltres inclús, per molt menuts que siguen, però, evidentment, hi ha molt poc contingut en la nostra llengua.
I, per tant, jo crec que ahí és un treball fonamental que es pot fer des de la radiotelevisió pública.
I sobretot perquè si no es fa des d'À Punt, no ho farà ningú altre.
Altres continguts es poden buscar en moltíssimes plataformes, però no…, en la seua llengua és molt limitat.

Després, també, a mi m'agradaria posar sobre la taula…, perquè nosaltres vam fer preguntes.
Sap que estem també darrere del tema de la reciprocitat d'eixos canals amb altres territoris que compartim llengua, i l'excusa…, tècnicament no podia fer-se, perquè hi havia una reserva per a este segon canal.
Què passa si ja hem descartat este segon canal?
Caldria d'alguna manera liberalitzar eixe espai en l'únic múltiplex que tenim i, per tant, poder donar opció a eixa reciprocitat?

Després també és cert que molts continguts de la televisió poden estar recollits en plataformes digitals, però no tant pense -i si no és així, m'ho corregix- la ràdio no està suplint eixos continguts en altres tipus de plataformes.
Per tant, no sé jo si cabria la creació de…, si es vol deixar de costat el segon canal de ràdio, tendir a la creació de podcast, però de nou contingut.
No simplemente poder escoltar el que ja es passà en el canal, sinó que algo de nou contingut que sí que siga exclusiu i que tot açò enriquisca i tinga molta més oferta.

Després, evidentment, jo continue intentant no descartar-lo, almenys de moment.
I sí que m'agradaria que, evidentment, eixe segon canal no pot tindre el mateix format que eixe primer canal.
Els continguts han de ser molt diferents, culturals i tal.
Però també abans parlàvem d'eixa publicitat que pareix ser que ho condiciona tot.
Un segon canal entenem que podria tindre un altre format el qual no depenguera de les inversions i de la publicitat.

I ja li dic, també compartisc el que comentava, i així ho tenia anotat, el tema d'un sistema col·laboratiu, sobretot en la ràdio, jo crec que és possible, i donaria veu a moltes experiències que s'estan fent a molts territoris, i això podria, almenys, fer un enllaç i fer d'unió de totes aqueixes apostes tan interessants que s'estan fent a nivell de col·lectiu, d'associacions, de particulars, i que podria unir-les totes.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

És el torn de paraula del Grupo Parlamentario Vox Comunidad Valenciana.
Senyor Pascual, quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Con carácter previo a mi intervención, me gustaría conocer cuál es la posición que adopta la presidencia, con acuerdo de la mesa de la comisión, con respecto a las posibles réplicas.

El senyor vicepresident:

Es el mismo caso del anterior.
En principio, sería… (Veus) Sí… vamos a ver, yo, por la información…, si la señora letrada nos puede abrir la luz.
Yo la información que tengo de la letrada… (La senyora lletrada intervé sense micròfon)

Si les parece bien, podemos dejar a todos los portavoces un par de minutos de réplica… Si vos pareix.

En principio… (veus) senyor Pascual, la mesa, en principio, va a permitirle dos minutos de réplica.
(Veus) No, no se preocupe.
(Veus) No, no… sí, que hemos que contestado que sí, que, en principio, los grupos que así lo deseen tendrán dos minutos de réplica, si les parece bien a todos los portavoces.
Tres minutos.
Pues tres minutos.

Señor Pascual, tiene tres minutos en su primera intervención.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.
Y gracias por la aclaración.

Al final, aquí nos encontramos en la típica incongruencia por parte de la izquierda, que lo único que saben es pedir, pedir, pedir y pedir mientras tienen la casa sin barrer, y me explico.

Porque para tener un segundo canal de televisión, cuando resulta…, para qué tener un segundo canal de televisión cuando resulta que el primero no cumple ni con los índices de audiencia, ni con los ingresos publicitarios exigidos en el contrato programa.
Ahora entiendo por qué no se dan prisa con el contrato programa, porque total así no nos obligamos absolutamente a nada.

Esa, señorías, es la pregunta que nos tenemos que hacer todos: ¿si no se cumplen los requisitos ni de viabilidad ni de solvencia, cuáles son las verdaderas intenciones que tienen desde los partidos de la izquierda para solicitar y meter prisa este segundo canal?
Pues básicamente aumentar el gasto político, y ya lo ha dicho la presidenta de la corporación, la señora Iglesias: sin aumentar el presupuesto, nada de nada.

Ustedes no tienen suficiente con tener una televisión que a duras penas se mantiene en torno al 3 % de audiencia.
Por lo que carece absolutamente de cualquier justificación de demanda social, que es la que ustedes repiten de forma reiterada.

Sigo.
Además quieren otro canal nuevo, lo cual supone más gasto, más recursos, más personal por el simple capricho de los políticos de izquierda.

Ustedes no tienen suficiente con que la corporación y la sociedad anónima sean un verdadero agujero negro que todos los años comen 70 millones de euros a los contribuyentes, sino que ahora quieren más gasto.
Más gasto, más gasto al final para lo de siempre, para que no lo vea nadie.

Ustedes no tienen suficiente con que los ciudadanos de este país sean ahora un 6 % más pobres que hace un año, a ustedes les da exactamente igual que el litro de la gasolina se haya disparado un 30 % en el último año, a ustedes les da exactamente igual que un porcentaje altísimo de la población esté amenazada por la pobreza energética y que no pueda llegar a pagar la calefacción ni la luz a final de mes.
Tampoco les interesa o les da exactamente lo mismo que la luz haya subido casi un 500 % en lo que va de año.
No, los señores de la izquierda por lo que están preocupados es porque la televisión pública valenciana que, reitero, no ve absolutamente nadie y que incumple la ley de forma reiterada, tenga un segundo canal.

Como siempre, señorías, ustedes siempre pensando en las personas y no en sus amiguitos, en sus lobbies y en sus chiringuitos.
Entiéndase la ironía.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Es el turno de palabra de la portavoz del grupo Ciudadanos.
Señora Merino, cuando quiera.

La senyora Merino Peña:

Gracias, señor vicepresidente.

Gracias, señor Costa, por su intervención.

Efectivamente, usted ha empezado diciéndolo, que es un tema del que ya habló el año pasado e iba a ser un poco redundante, al igual que mi intervención también será un poco redundante.

No obstante, yo guardo un profundo respeto por el trabajo de todos los grupos parlamentarios y no se me ocurrirá decir que esto es una pérdida de tiempo, aunque ya se haya hablado en otros momentos.

En efecto, esta medida está contemplada en la ley de creación e incluso Empar Marco no pudo materializarla por razones de dificultades presupuestarias y de planificación.

Usted, cuando inició su mandato, también planificó este proceso de la creación del segundo canal, que debería contar con una oferta, lo han dicho, un contenido no tan generalista, más tematizado, con información y programas culturales y sociales que den presencia de patrimonio cultural, histórico, artístico, musical y festivo de la Comunidad Valenciana.
También, un proceso similar se llevaría a cabo en la radio y se pondría en funcionamiento un canal internacional.

Todo… pues suena muy bonito, muy loable, y muy atractivo, si no fuera por los grandes condicionantes que han mencionado en muchas ocasiones y que creo que hay que recordarlo.
El artículo 5 de la ley mismamente dice que «en la medida en que las disponibilidades económicas y tecnológicas lo permitan y se disponga de los medios personales y materiales necesarios».
Yo intuyo cuál es su opinión, pero me gustaría que me confirmara si cree que lo permiten los medios personales, si lo permiten los medios materiales, si lo permite la tecnología con la que se cuenta, pero sobre todo si lo permiten las disponibilidades económicas.

El grupo Compromís siempre cree que es el momento de ese segundo canal; de hecho, han presentado esta iniciativa en otras ocasiones, si lo recuerdan, pues, de vez en cuando, yo lo entiendo, cada uno tiene sus prioridades.
Si ven que hay un aumento de presupuesto, o incluso si no lo hay, piensa que es el momento de que se aborde este segundo canal.
Al menos, veo al señor Nadal muy volcado en ello, sobre todo en la música, y en els xiquets i les xiquetes, darles esas oportunidades de ver un nuevo canal de televisión en valenciano, lo que no sé si dentro de las diferentes sensibilidades de Compromís todos estarán de acuerdo porque también ha echado una pullita a los Goya, cuando hay otros que parece que les gusta más el cine y los Goya y a usted más la música, lo cual es muy respetable.
Supongo que serán las diferentes sensibilidades dentro de Compromís.

Y yo me pregunto si no serían mejores opciones, bueno, yo creo que sí, ¿no?
He dicho antes que íbamos a estar de acuerdo en muchas cosas: intentar sanear las cuentas cuando haya un poco más de presupuesto, un poco más de holgura, o fortalecer la oferta actual, o consolidar la plataforma, y cuáles son las prioridades realmente que cree objetivamente como director de la cadena.

Como digo, usted ha desaconsejado en otras ocasiones poner en marcha este segundo canal, y yo entiendo que desde julio del año pasado que manifestó esto, pues, hoy en día no sé si habrán cambiado muchas cosas para ponerlo en marcha.
Además de las razones económicas, por supuesto, también hay unas razones de eficiencia, creo yo que la tecnología avanza y que si hay que buscar nuevos públicos o nuevas formas de acceder al público que ya se tiene, pues hay que pensar en qué forma está demandando la gente de acceder a los contenidos, quizá un segundo canal al uso habitual pues no sea lo adecuado y habría que darle una vuelta a eso para ver si con otro tipo de plataformas, otro tipo de canales, no en un canal habitual de televisión o de radio, se podría consolidar una alternativa suficiente que correspondiera de facto a ese segundo canal y no fuera como tal el segundo canal.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Y es el turno de intervención del portavoz del Partido Popular, señor Martínez.

El senyor Martínez Fuentes:

Gracias, señor Llopis.

Senyor Costa, molt bona vesprada i gràcies novament per les seues explicacions.

Encara que vosté ja ha manifestat que ja les va fer el dia 23 de març, el 23 de setembre, per a tractar este mateix tema, per a mi reitere -com s'ha dit fa un moment-, per a mi no és una pèrdua de temps estar ací, tot el contrari; li ho agraïsc encara que vosté torne a repetir exactament el mateix, encara que li moleste a algú eixa possibilitat.
Per tant, li ho agraïsc, i de la mateixa manera ho agraïsc també si algú pensa que és una pèrdua de temps escoltar l'oposició, agraïsc també que se n'isquen de la sala perquè, vaja!
, estarem molt a gust.

Mire, vosté manifestava al mes de juliol, com s'ha dit fa un momentet, i arreplegue unes declaracions d'Europa Press que deia que «el director general d'À Punt ha afirmat que l'anàlisi del panorama mediàtic desaconsella totalment crear un segon canal de televisió o ràdio», que és del que realment anava…, el que hui estem tractant ací.
Així mateix, el 23 de setembre també s'arreplegaven de la presidenta en funcions unes declaracions en les que deia textualment: «Mar Iglesias ha assegurat aquest dijous que el Consell Rector d'À Punt aposta per un canal nou cultural per a la ràdio, com establix la Llei de creació de Radiotelevisió Valenciana».
Bé, per tant, està clar que ací n'hi ha una disparitat, o en un mateix temps n'hi ha dos criteris, no?
, un que diu que sí, i un altre que diu que no.
Davant d'esta disparitat de criteris, m'agradaria saber finalment si es crearà o no es crearà, i per això està vosté ací hui per a comentar-lo, però n'hi ha un element que és clau, que és el tema dels recursos.
En base a eixos recursos, es crearà o no es crearà?
Eixe és el tema.
O es crearà encara que no n'hi haja recursos suficients?
N'hi ha recursos suficients en estos moments per a crear-lo?
Eixa seria la qüestió.

També, entenc que intentar crear eixe segon canal és per donar una major obertura, un major augment d'eixa oferta, i va lligat també a un tema que s'ha comentat ací esta vesprada, que és el tema de la TV3.
Vosté també, en unes declaracions deia i qualificava com «una entelèquia» la reciprocitat, tal qual deia, «entelèquia», encara que des del tripartit es parla moltes vegades del tema però no s'avança res en este tema.

D'altra banda, també, en eixa mateixa línia de treball conjunt amb TV3 i amb Televisió d'Illes Balears, s'ha unit a la plataforma de Bon dia, i en este tema també n'hi ha matisacions perquè el Consell Rector, o siga, vosté deia que era un tema que havia sigut decisió del Consell Rector, i no sé si a vosté per a adherir-se li hauran comentat alguna cosa, li hauran demanat opinió o no, perquè vosté feia eixes declaracions.

Disculpe'm, senyor Costa, però és que em sembla vosté en una línia i el Consell Rector per una altra en temes claus.
La presidenta, en una de les seues intervencions també, i aprofitant la seua compareixença, parlava inclús de retallar les seues atribucions en matèria de contractacions.
I a mi m'agradaria, si això és així, què és el que suposaria en el dia a dia per a vosté i per al funcionament de la cadena el que vosté no tinguera eixes competències.

I vaig finalitzant, senyor Costa, amb un tema que sé que a més d'un li pareix una perduda de temps, que a més d'un li pareixerà, bé, un tema baladí.
Pero, mire, jo en esta comissió he introduït i he parlat més d'una vegada en el tema de poder introduir en les graelles de programació temes relacionats amb la tauromàquia.
Es parla d'un segon canal en un àmbit cultural, la tauromàquia en sí està arreplega també en la Llei 18/2013, que estableix «que el caràcter cultural de la tauromàquia és indiscutible i mereix ser preservat», això ho diu la mateixa llei.

Per tant, com deia en esta possibilitat d'un canal cultural, i entenent que cultura…, a mi m'agrada molt la música, m'agraden els grups també de música valenciana, i m'agrada també tot allò relacionat amb la tauromàquia, ¿creu vosté que podria haver en eixe canal cultural algun espai en la graella de programació relacionat amb el més ampli àmbit de tauromàquia?
Ho dic perquè com s'ha parlat també d'obrir a la societat, seria també un àmbit de la societat molt potent a la Comunitat Valenciana, i d'alguna manera s'obri la porta també a eixa part, buscant nous públics, per un costat, que també s'ha parlat, i la possibilitat d'augmentar ingressos en publicitat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Torn de paraula de la portaveu del grup Socialista.

Senyora Caballero, quan vullga.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor Costa, per explicar-nos un poc, o tornar a explicar-nos quina és la posició des de la direcció general sobre la creació del segon canal de radiotelevisió.

Ací no es tracta de si nosaltres volem o no volem eixe canal.
Òbviament el volem perquè això ficàrem en la llei, però ho volíem en el 2016, ho ficàrem en la llei, aprovàrem eixa llei, però, òbviament, les condicions en les que estem ara no són les mateixes que les condicions en les que estàvem en el 2016.

Vosté parla en un moment donat, quan vingué a la subcomissió que s'ha format per a la modificació d'eixa llei, en la que, bé, n'hi ha grups que ací plantegen coses que s'han parlat en eixa subcomissió, però com no estan en la subcomissió, doncs, no s'havien enterat, i vosté parlà inclús d'eliminar l'article 34 però no l'article 33 que parla de la ràdio.
La pregunta meua directa és si vosté pensa que en eixa proposta de modificació de la llei, més que eliminar els articles 33 i 34, hauríem de reelaborar eixa redacció per a deixar-lo més obert per a una creació…, com li diria, d'altres fórmules per a donar cabuda al que en 2016 pensàvem que podia ser un segon canal de tele o un segon canal de ràdio.

M'ha agradat una idea que vosté ha dit, que la veritat és que jo almenys no havia caigut, i és que és veritat que en l'únic canal que tenim de tele i en l'únic canal que tenim de ràdio, i en les plataformes també en el web, sí que s'estan donant continguts que podíem parlar que són estrictament els que nosaltres definirem per als segons canals.
I és veritat que jo no havia caigut, però és així, estem donant informació del territori, informe nacional, informació internacional, estem donant documentals, estem donant música, estem donant festes…, jo crec que estem donant de tot, en compte de dos canals, en un.
A partir d'ahí, m'ha agradat molt la implicació que demostra des de la seua compareixença perquè eixos 12 milions d'euros que s'aprovaren en els pressupostos per al 2020 siguen una realitat pel que fa a la inversió en continguts produïts pel sector audiovisual i que puguem tots gaudir d'ells en els nostres mitjans públics.

I, un dubte, parlava el company de Compromís d'eixe segon canal més de música, que no costaria tant de diners, seria més econòmic, però jo tinc un dubte: la retransmissió o ficar música, no tindria una repercussió en els drets d'autor?
Per exemple, hauríem de pagar drets d'autor (veus), sí, sí, sí, que no és el mateix que crea una ràdio, òbviament, però sí que té un cost econòmic.
I, després, entraria eixe segon canal de ràdio en la mateixa llicència que té À punt en l'espectre radiofònic?
N'hi ha lloc en l'espectre per a traure el segon canal?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident primer:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Senyor Costa, té temps per a intentar contestar a totes les preguntes de la comissió.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Anem a intentar-ho, sí, anem a intentar-ho.

Bé, en primer lloc, jo agraïsc moltíssim l'interés que tenen vostés en el segon canal, això també implicaria que un servidor hauria de vindre a comparéixer el doble.
(Rialles)

M'agradaria també que reflexionaren sobre un fet important, i és que cal que, mentre estem volent canviar la llei, ens llegim l'actual.
Ho dic a efectes de…, quan sobre la direcció general se li demana resposta a funcions i competències, que de tota la llei només l'article 23 parla de set funcions.
Es a dir, possiblement continuem pensant que la direcció general d'una radiotelevisió pública té les atribucions que tenia, el que coneixíem en l'anterior direcció general d'una radiotelevisió pública.

M'agradaria, de veritat, i jo contestaré a totes les preguntes amb el coneixement que tinc i baixant a tots els detalls que puga, però la major part de les aportacions que jo puc fer són de caràcter fonamentalment executiu o tècnic.
D'acord?
Ho dic perquè, per començar, no hi ha cap col·lisió entre el Consell Rector i la direcció general, no pot haver-la, perquè la llei diu que la direcció general executarà les decisions que prenga el Consell Rector.
D'acord?

El que pot fer la direcció general és treballar per satisfer, en la mesura del possible, totes les exigències, requisits de caràcter social, musical, econòmic, cultural, i ho fem, és a dir, la gent no sap que estem treballant en una sala polivalent que ens permetrà, gràcies que està abaratint-se moltíssim la tecnologia, millorar els espais de ràdio televisada per a incrementar el nombre d'espais de ràdio informativa, i una volta tens l'espai, et permet incloure en eixos espais tecnològicament molt més barats; barats en el sentit tecnològic de la paraula, és a dir, amb càmeres robotitzades, la possibilitat que en eixe saló, en eixe estudi hi haja, per exemple, concerts unplugged ben preparats perquè hi haurà una bona taula de so… Vull dir, estes coses se fan, com?
Plantejant cada any, és a dir, si van a la proposta de pressupostos d'enguany, que apareixerà el contracte programa, que, com ha dit la presidenta, signarà en breu, hi ha un epígraf en les inversions que va destinat a això, i l'única destinació és: mentre no hi haja recursos per a fer açò, la direcció general ha d'anar proposant als seus equips que vagen treballant en millorar les eines que facen possible això, com més aviat millor.

També és veritat que s'ha parlat ací, i sí que m'agradaria traslladar-li al senyor Nadal, que eixes mateixes persones que li han dit que hi ha espai a la planta primera, que és l'única que ocupem nosaltres a l'antic espai de la radiotelevisió pública, hi ha espai.
Clar que hi ha espai!
El que hem de preguntar-nos és: ¿que hi haja espai vol dir que hi ha tècnics de so disponibles en eixes franges horàries per a complimentar el que a priori podria ser -i li ho compre- una proposta de ràdio fórmula, que segurament està pensant com jo que es pot nodrir fàcilment amb enllaunats, és a dir, no fa falta estar donant-li pas a cada peça musical sinó que això es pot produir d'una manera -diguem-ne- més industrialitzada, si volem?
Clar que estem pensant en eixes coses!
Clar que estem pensant en: cada volta que gravem un concert, com l'homenatge que es va fer a Vicent Torrent, com els que estem fent a l'IVC, clar que comprem els drets perquè eixa pista d'àudio viatge després a la ràdio.
És a dir, els oients de la ràdio no tenen per què ser espectadors de la tele, quan nosaltres gravem eixe concert estem pensant en emetre'l, si ho recorden, amb molt bona audiència, en un espai protegit, curat, però és que eixe àudio en algun moment vindrà quan dediquem una setmana a la música tradicional valenciana, per exemple, o siga, hem de convertir això en un esdeveniment.

Per què li ho dic?
Perquè en este mateix micròfon la persona que ocuparà el lloc del Consell Rector per part dels sindicats, conforme vaja coneixent la situació de la casa i ha fet, diguem, un retrat del que intuïx i coneix, pel coneixement que té de la casa, i descobrirà que siga barata eixa segona cadena des d'un punt de vista tecnològic, segurament demanarà mobilitat interna, recursos alternatius, és a dir, començarem a entrar en el terreny d'adsorbir recursos que ara mateix, com bé ha dit ell, com no tenim un conveni encara signat, no tenim les ferramentes que faciliten la mobilitat, la turnicitat, estes coses.
Vull dir que hem de baixar al terreny de la gestió d'una empresa pública per a pensar que això és tan fàcil com posar en antena una empresa radiofònica de caràcter col·laboratiu, que estic molt d'acord amb vosté, i que ho hem aconseguit, esta direcció general ho ha aconseguit, agafant un producte nínxol que estava el dissabte pel matí amb la xarxa d'emissores de ràdio comarcals i locals, municipals, i l'ha convertit en un magazine d'hora i mitja diària, on ja veus que tots els nostres carrers -he baixat a carrers-, perquè hi ha veus de col·loquis de caràcter feminista, veus de col·loquis sobre antropologia valenciana, l'altre dia vaig escoltar un debat amb perspectiva de gènere sobre memòria històrica.
Vull dir, eixes finestres existixen, eixos nínxols temàtics existeixen, eixes associacions, eixa societat civil està representada.

Tan lluny com la setmana passada vaig tindre -perquè ho demane jo cada sis mesos de manera voluntària- compareixença davant del Consell de la Ciutadania.
És que se'ns oblida que tenim el Consell d'Informatius, tenim el Consell Rector, tenim el Consell de la Ciutadania, tenim esta Comissió de Radiotelevisió, i ara, afortunadament, per això els felicite a tots, tenim el Consell Audiovisual de la Comunitat Valenciana, del que parlarem després amb el tema principal que ens porta esta vesprada.

Per això dic jo que jo estic disposat a assentar-me a escoltar eixes possibilitats i eixes potencialitats que tenen, perquè estem treballant-les nosaltres des del punt de vista tecnològic.
Ara ens queda assolir des del punt de vista de recursos humans i de la massa salarial com fer-ho.

I vosté diu: i per què no li dones veu als col·lectius de caràcter social, cívic, arrelats a la terra, musicals?
Està molt bé.
Però ja li dic jo que, igual que han fet en el (inintel·ligible) …, per a nosaltres, perquè ens ho demanara el Consell Rector, cal fer exercicis de formació perquè coneguen el nostre codi de regulació interna, el nostre llibre d'estil, el nostre llibre d'estil des del punt de vista lingüístic.
És a dir, tota eixa riquesa que vosté proposa no pot ocupar els micros d'una radiotelevisió pública perquè nosaltres tenim la responsabilitat que tot allò que ix per les ones complisca amb tots els codis de valor que se'ns està demanant, perquè després estem a l'aguait que ens fiscalitzen a nosaltres com a part gestora de la tele.

Però és que hem de demanar a tercers, a tercers, que d'alguna manera els puga cabre el trage de valors, de codis, de veu i de mirada que s'exigix a tot el que apareix per la radiotelevisió, perquè som un servei públic i no podem d'alguna manera deixar això a l'aguait d'allò que els col·lectius consideren, sobretot, i també li ho dic, perquè me queda una fiscalització que no és tan pública com privada, és un contracte que té el Consell Rector amb una consultora, que es diu GfK, que ens vigila cada trimestre perquè complim amb el pluralisme de caràcter social i econòmic.
Això què vol dir?
Que en eixa capacitat compensatòria que totes les veus estiguen representades, cada volta que isquen veus d'un tarannà, nosaltres hem de fer la discriminació necessària perquè es compense, perquè, quan en els gràfics apareixen descompensades, jo vindré a comparéixer ací, a donar explicacions de: recorden vostés que em demanaren que ocuparen la veu tots aquells?
I diran: com és possible que li esteu donant veu a altres col·lectius?
Ho dic perquè que de veritat que resulta molt complicat trimestralment satisfer totes les veus interessades en açò.

Estic d'acord amb vosté, i ja li he dit que estem treballant per això de: hi ha espai.
Clar que hi ha espai, de fet estem fent-lo nosaltres, estem fent-lo nosaltres, estem ajudant que puga haver una millor i major qualitat en la programació.
Per què?
Perquè eixa programació de ràdio segur que vosté sap que es pot vore, es pot fer per streaming.
Vosté coneix un programa com Territori sonor, a què tots li dediquem perquè entenem que té una projecció juvenil, no vaig a dir infantil, però, bé, també arriba a un públic preadolescent, si vol vosté, consumidor de música jove, alternativa, Genesi i tal.
Ens agradaria que eixe estudi que estan proposant fora l'espai, el plató, on poder llançar-lo per a l'streaming.
I vosté dirà: i algun atreviment més?
Si estic gravant amb càmeres Ultra HD-4K, per què no puc emetre-ho per la tele?
És a dir, el nostre atreviment va en: amb els recursos que tenim som capaços, eixe contracte-programa que està a punt de posar-se en marxa, d'incrementar les hores de producció pròpia?
Ho hem fet en l'últim exercici.
Un programa com A la Ventura, que ocupava un prime time de dos hores i vint minuts, ara és d'una hora, cinc, de dos hores diàries, on donem veu a tots els col·lectius.
Clar, és veritat que a eixes hores no estem tots mirant la televisió, jo sí, perquè la tinc i ben gran allà en el despatx.
Però estem donant veu, visibilitat, a molts d'eixos nínxols temàtics que vosté demana.

Com que és un tema que sembla que interessa bastant, jo també li insistisc, i segurament en la informació, amb l'ajuda de la Direcció General de Política Lingüística, si no passa res, tindrem en breu produccions audiovisuals destinades, com vosté ha dit, al Playz RTVV per tractar de fer una recerca amb talent digital en valencià.

Sabem que hi ha youtubers, tiktokers, gent que treballa en uns entorns que no són analògics, que són molt digitals, que treballen en un gènere que per a nosaltres pràcticament per edat se'ns escapen.
Enguany, enguany posarem en marxa eixes ajudes i, si no passa res, farem una crida, que presentaran productors, productores i empreses a la crida pensant en això, en productes destinats amb un llenguatge juvenil, i molt possiblement molts dels continguts tindran un relat musical, patrimonial, cultural.
Clar que sí.
Això no vol dir que a la millor entre, no sé, alguna persona que té una vessant gastronòmica especialment divertida per a un clic de tres minuts fer-te una recepta, que també cabrà.
Però no estem pensant només en analògic, val?

Respecte al que parlàvem de fomentar la programació infantil i juvenil.
Sempre ho he dit ací, ja m'agradaria a mi que l'animació infantil fera bons números.
Però és que eixos xiquets no estan, és molt difícil anar a convèncer-los.
On està la nostra fortalesa?
No està en l'animació infantil doblada al valencià, està en crear un univers i dotar-lo com és La Colla.
Per què?
Perquè és la manera que nosaltres tenim d'eixir al carrer i omplir -ara no perquè portem dos anys que no hem pogut-, omplir els patis dels col·legis, els instituts d'activitats, de música, anar a les fires, trobar-nos en el carrer, que es preocupe la gent que està en la Conselleria d'Educació perquè eixos continguts també viatgen com a elements pedagògics i divulgatius als col·legis.
Ahí és on hem d'anar nosaltres, perquè no anem a poder adreçar-los a un calaix de 50 polzades com tenen en casa, que no és gens atractiu per a d'ells, és molt difícil; i ho estem aconseguint, eh, no sé si a vosté li arriben, les mateixes persones que li diuen que hi ha espai, si li passen les audiències, i detectar que de tant en tant sí tenim la sort que ens acompanyen en eixes franges.

Ara estrenarem el Rosquilletres, que és un producte de foment del valencià.
Podíem haver-ho fet un plató, que haguera sigut la part més fàcil.
No, volem anar als instituts, compartir amb ells, amb els mestres, amb els directors dels centres.
El que volem nosaltres és que el telèfon no pare de sonar perquè els instituts de tota la Comunitat Valenciana volen que este programa vaja a visitar-los.
Ahí és on està la nostra mirada egoista per a conquerir el segment infantil i juvenil.
Perquè si hem d'esperar que vinguen -després parlarem d'açò- amb quin discurs els podem convèncer?
Resulta molt complicat.

Però jo, li ho dic, em sume a la seua voluntat, i estem pensant, de veritat que estem treballant en això, tractant d'abaratir tots els costos, perquè l'excusa que diuen vostés que posem nosaltres desaparega; quan desaparega l'excusa, se'ns hauran acabat les excuses, i jo no tindré altra manera que dir-li: ja estem disposats a obrir eixa segona freqüència.
També llançarem una convocatòria de podcast enguany.

Pel que parlàvem de la reciprocitat, bé, doncs, una paradoxa més d'esta casa.
Mentre ens demanen un exercici digital, perdó, analògic de la ràdio, ens demanen que fem un exercici que és netament digital.
Ho han dit totes les parts.
Venim d'estrenar una producció conjunta amb TV3 i IB3.
Per què?
Perquè és que a nosaltres el que ens preocupa és el sector audiovisual valencià.
És a dir, que eixa productora haja aconseguit posar en el nostre abast un producte d'esta qualitat i que amb la qualitat i el talent d'eixa productora valenciana hem sigut capaços de teixir eixos nexes, què fa?
Fa indústria, fa economia, eixa injecció de diners ha vingut ací, s'ha quedat ací, s'ha rodat en estos platós, amb estos càmeres, amb estos directors de foto.
Això és fer indústria, això és fer indústria.

Qui té visibilitat ara d'eixa productora?
Quants?
En A la carta els que vosté vullga.
Per això el debat està en el digital.
I jo insistisc sempre que esta és la part que nosaltres entenem que és fonamental, que és fonamental.

Per anar contestant a més coses.
Vosté parlava que jo dia que era una entelèquia, ho acabe de respondre.
Vull dir, la direcció general no té potestat ni funcions per a establir ni qui té el múltiplex, si ens el dóna un ministeri o no ens el dóna.
El que hem de fer nosaltres és, mentre això no arribe, mentre això no arribe, fer que s'òbriguen altres mercats per a nosaltres.
Ara mateix, per això que diuen vostés «d'on estan les plataformes?
», no vull ensenyar-ho perquè ens pot causar vergonya.
Vagen vostés i miren el «top tres» del que més s'ha vist a Netflix en els últims 15 dies, res a vore amb series de qualitat, ni noruegues, ni daneses, ja els ho dic.
Estan anant a la recerca de productes que ara estan en televisió en obert, és a dir, van a anar ocupant nínxols, estan fent ofertes a les televisions generalistes perquè s'incorporen a l'oferta de la pròpia plataforma.

Per tant, sí som necessaris com a televisió pública, perquè sinó acabarem deixant-nos convèncer per un entorn on és que no significarem res.
Per això hem de plantejar la batalla en el terreny que ens pertoca, que és: si no fem açò, quin serà el relat valencià que tindrem?
I en això sí que li volia contestar, no?
, quin serà el relat valencià que podríem fer quan la resta de cap de canals no parlen de nosaltres?
Desapareixeríem.
I per a fer això toca fer exercicis on productes de servei públic que són de nínxol i no tenen una rendibilitat, sí des del punt de vista del servei públic, però una rendibilitat, jo li he de demanar altres productes que facen números molt elevats perquè compensen la mitjana.

I ara ve la part més difícil del segon canal.
Quan eixos productes vagen al segon canal, quina part d'eixe segon canal voldrà estar en el primer?
No te fortalesa que en l'informatiu, que té 250.
000 espectadors, s'estrene l'últim videoclip d'un grup valencià?
Que no plantejar, com seria la part còmoda, bé, pues posem el concert a les dotze de la nit, en una segona cadena.
I no estic fent demagògia, estic responent al que demanda de veritat eixe grup musical, que és: jo vull visibilitat, jo vull visibilitat, no vull estar en un nínxol, val?
Arribarà al nínxol, el complirem, però deixe'ns almenys acceptar la primera part.

Quan parlava vosté de quina és la part en què vosté troba que la presidència del Consell Rector estan topant la seua capacitat d'execució.
Des de l'inici de la tele la direcció general no pot signar contractes de més de 150.
000 euros.
Això en televisió, això en televisió són sis pel·lícules.
És a dir, la capacitat d'acció que té la direcció general és de proposta, és a dir, de caràcter estratègic.
Al Consell Rector se li proposen projectes de programes que tenen un volum i que han d'aprovar, i nosaltres fem d'intermediaris amb les productores per facilitar que eixes productores tinguen al seu abast el major finançament possible per fer viable els projectes, amb la qual cosa no n'hi ha ara mateix cap condició, ara mateix el director general no signa cap contracte que supere els 149.
999 euros, i això són paquets de sis-set pel·lícules.
Entén el que vull dir?
O siga, quan pensen que el director general està signant contractes molt elevats, estan autoritzats pel Consell Rector, no té una capacitat d'acció en eixe sentit, cosa que també ens deixa dormir molt tranquils, li ho avance.

I, per últim, vosté proposa incloure altres continguts.
Crec el Grup Parlamentari Vox també ha fet alguna proposta que arribarà en breu, no sé quin recorregut tindrà.

Li repetisc, la direcció general està per a executar les dinàmiques programàtiques que marque el Consell Rector.
De fet, no sempre en algunes comissions el director general està d'acord en segons quines coses, i proposa millores.
Ara segurament el tema que ve després jo faré un parell d'exemples sobre millores en este sentit, que hem proposat i que el Consell Rector, després de quatre anys treballant ha considerat que estem en un ecosistema garantista i concedixen al director general la possibilitat de fer modificacions en eixe sentit.

Però ara vaig a la part de responsabilitat major.
Tot això seria viable si qui està en la subcomissió per al canvi de la llei acatara això en temps i forma ràpida, d'una manera col·lectiva, és a dir, que tots ens comprometérem a -crec que ara hi ha un temps que ens hem demanat de sis mesos més-.
Ataquem el canvi de la llei, estan demanant-ho tots els entorns.
Ahí és on nosaltres hem de focalitzar què volem de veritat de la nostra ràdio, què volem del nostre web, que no hem parlat d'ell, però és un altre mal de cap, com saben, perquè en les xarxes una radiotelevisió pública no pot anar a la velocitat que van la resta de mitjans, que sí que juguen en el terreny, diguem-ne, de monetitzar cadascun dels crits.
Nosaltres no estem per a això.
Nosaltres hem de contextualitzar la informació, millorar-la, complementar-la, donar veu a tots, que parlen sobre quina és la mirada… Clar, quan nosaltres venim a publicar eixa notícia, els altres ja porten dient-se i desdient-se tres o quatre vegades.
Vull dir, la nostra missió no és ser els primers; la nostra missió és ser els més complets, oferir la informació més veraç, de qualitat, contrastada, perquè, si no, estaríem en una altra batalla.
I el codi ens impedeix eixes coses.

Per això, volia fer un context de quina és la nostra mirada, quina és la nostra aposta.
Lògicament, quan més lluny millor i esta és una direcció general i el seu equip que els agrada jugar en el fora de joc moltíssim, val?
, els agrada jugar en el fora de joc.
Però això de vegades què te supose?
Que algun central te busque els turmells, no?
, quan corres per la banda.
Bé, doncs, en eixe joc estem d'intentar millorar les coses, encara que se'ns veja de vegades que no ho aconseguim.

Jo, al representant del Partit Popular, li diria això.
És a dir, que sumen eixes propostes a un possible canvi en la llei, perquè és el que afectarà, possiblement, al codi de regulació del llibre d'estil que ara mateix està vigent, que és un organisme viu, eh?
, o siga, no oblidem que un llibre d'estil és un organisme viu, és a dir, que es pot treballar per a la seua millora, com hem fet amb el codi de regulació publicitària, del qual després supose que en parlarem.

No voldria estendre'm més.
No sé si he contestat a tots, però, com hi ha dret de rèplica…

El senyor vicepresident:

En el torn de rèplica tenen ara… Doncs, tindria tres minuts la representant de… Bé, en principi la rèplica… Bé, doncs, senyor Nadal.

En davant.

El senyor Nadal Sendra:

Gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Costa, per esta segona intervenció que a mi, personalment, m'ha semblant bastant més constructiva que la primera.

Clar, jo totes les seues raons les entenc.
Però, evidentment… Bé, primer que res, dir-li que ha dit vosté algunes coses que m'han semblat molt interessants i algunes coses noves que es pensen tirar avant en els sectors de les noves tecnologies i de la gent jove i tal i, amb açò, tenen tot el nostre suport, pense que és interessant.
Però també pense que el tema de la ràdio musical a mi em sona a molta excusa.
Pense que realment hi ha diners per a fer-ho i, si no es fa, per una qüestió política.
I eixos diners estan.
Hem posat enguany set milions d'euros més per al pressupost i crec que posar en marxa la ràdio musical i cultural que li demanem és una qüestió de voluntat.
I, per tant, des de Compromís, anem a fer tot el que estiga en la nostra mà perquè la ràdio musical, de suport a la música i la cultura valenciana, s'òbriga quan abans millor.

Volia preguntar-li un parell de preguntes, que també pense que són interessants.
Vosté diu que perquè entre gent en la cadena que no és de la cadena, doncs, se'ls hauria de fer com un curset, els valors i tal.
Bé, entenc que hi ha un llibre d'estil i que la gent, doncs, evidentment, hi ha d'haver un cert control del que es passa per un canal, siga públic o el que siga.
Però també entenc que vegem tots els dies per la televisió, per exemple… ¿Vol dir-me vosté que tots els tertulians que van tots els dies als canals de televisió tenen eixos valors, complixen el llibre d'estil, etcètera, etcètera, quan la majoria d'ells ni parlen valencià?
Vol dir-me vosté això?
Jo pense que podria entrar més gent a participar de la radiotelevisió pública, gent que, en principi, no siguen els que van sempre.

També volia preguntar-li si… Bé, el tema de les noves tecnologies i de les plataformes digitals pense que és molt important.
I, clar, ahí jo el que veig és que, clar, tenim un problema.
Vosté diu: sí, a voltes fem bones audiències en programació infantil, a voltes poques.
A mi em dona la sensació que el sistema de control de les audiències està totalment desfasat; eixa és la sensació que em dona a mi quan veig els resultats.

Però també volia dir-li que estaria bé, doncs, que hi haguera una major presència de la programació d'À Punt en les xarxes socials, en les plataformes.
Perquè, si els xiquets…, vosté ho diu: és que és molt complicat que miren la gran pantalla; ja, és que estan cara el Youtube tot el dia.
I jo no veig que la programació infantil valenciana estiga en el Youtube; igual que no veig que hi haja massa programes que, quan pose Ivoox -perquè jo escolte Ivoox-, són un muntó de podcast i no veig programes d'À Punt Ràdio.
Pense que això podria solucionar, ja portem molt de temps ací.
En la mateixa llei de creació prevèiem que la plataforma digital fora una cosa, un pepino, més important del que estem vegent ara i que prevèiem que hauria de tindre molta importància i que, hui en dia, hi ha un sistema multiplataforma, que és en què participa tot el món que fa cultura, que fa música o, fins i tot, ràdios, televisions públiques que ho pengen tot a tots els llocs i perquè la ràdio hui en dia s'escolta més per Ivoox, per Youtube, per Spotify, i no veig que eixa faena s'estiga fent.

Per això també volia preguntar-li si tenen previst implementar estes millores.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Ara sí, senyora Blanes, portaveu d'Unides Podem.

La senyora Blanes León:

Sí, gràcies.

Jo algunes qüestions per matisar o que m'han quedat a la millor dubtes.

Bé, una qüestió que vosté ha dit, diu: hi hauria tècnics de so, per exemple, en eixa franja horària?
Jo crec que, al pas que anem, serà complicat, inclús ja no per a un segon canal, sinó potser per al primer, perquè si estem sense les OPE suficients, si estem en la limitació del terç, si el pressupost no s'incrementa el necessari, no és que no puguem cobrir eixe possible segon canal, sinó que acabarem no podent cobrir el primer.
He de recordar que nosaltres vam proposar, precisament, específicament, cinc milions d'euros d'increment per a personal, a banda del que s'ha incrementat, per a personal, perquè crec que és important el capital humà que ha de tindre la corporació i la societat anònima.
Per tant…

I, després, una qüestió.
Parlava d'eixe magazín de dos hores i mitja, que crec que pot ser variat, però té un públic concret, com bé havíem comentat abans, un públic amb una edat determinada i, sobretot, clar, diem: és que els xiquets no estan, és que eixa possiblement siga la franja horària que tots els qui estem ací arribàvem, ens posàvem davant de la televisió mentre berenes o mentre estàs una estona d'oci a casa.
Vull dir, si la vesprada, que pot ser quan els xiquets, encara que els tenim molt ocupats en moltes extraescolars, però, certament, no estan a escola i podrien tindre eixa estona, almenys, algun espai per a ells.

Sí que sembla, i ja no estem parlant tant d'animació, que també, que jo crec que és necessària, evidentment, per a captar nous… És que jo crec que a què hem de tendir és a captar eixos nous televidents o radiooients que són el públic juvenil i infantil.
I ahí hauríem de fer un esforç.
Potser ara no hi estiguen, però, si no els donem l'oportunitat, no hi estaran mai.

I, després, bé, dir-li això, no sols en l'animació, sinó també programes importants, com el que ha mencionat, no, el Rosquilletres.
Jo crec que era un programa cultural, de tradició, de cultura, de llengua i, sobretot, per a eixe públic infantil i juvenil de què estem parlant.

I, després, una cosa important.
Jo crec que donar capacitat per a tindre eixe nou canal o les plataformes que puguen tindre nous programes això genera ingressos, evidentment, i no ingressos sols pel que és en si al sector de producció, sinó també a la mateixa cadena.
Perquè abans parlàvem de la necessitat d'incrementar els ingressos del canal, però jo crec que la llei no parla sols de publicitat, parla d'ingressos propis i abans se'ns ha oblidat un poc.
Si nosaltres tenim productes que puguem compartir, que puguem vendre a altres canals i a altres plataformes, evidentment, complirem amb eixe 25 % i amb tot el que se'ns pose per davant.
Per tant, jo crec que és important tindre espai per a la generació de productes que puguen ser exportables a altres televisions i a altres plataformes.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Señor Pascual, portavoz del Grupo Parlamentario Vox Comunidad Valenciana, cuando quiera.

El senyor Pascual Pérez:

Sí.
Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, en verdad, el señor Costa no ha hecho referencia a nada de lo que yo le he dicho, porque tampoco le he realizado ninguna pregunta.
Entonces, simplemente ha agradecido a los miembros de la comisión su gran interés por el segundo canal.
Ya le adelantó yo que no tengo ninguno, ningún interés por el segundo canal, pero es que tampoco por el primero.

Miré, según la ley, usted lo ha comentado, sus funciones al final son muy concretas, son las que están marcadas en la ley y, al final, ha venido usted a decir que la no creación de este segundo canal es responsabilidad del consejo rector.
Pues, miren, señorías, han tenido ustedes una oportunidad de oro para hacer borrón y cuenta nueva con el actual consejo rector, mandarlo a su casa y obtener un nuevo consejo rector que tenga esa sensibilidad que tienen ustedes para la creación del segundo canal.

Y, como le decía, a mi grupo parlamentario, a mi partido, ya le digo, el primer canal nos parece una barbaridad como para plantear un segundo.
Aparte también el canal internacional, ta-ta-ta, mil cosas más que también se ha comentado aquí.
Pues, al final, todo lo que vemos son duplicidades de Radiotelevisión Española.
Es decir, ya se está dando un servicio de televisión público a nivel estatal, no consideramos que sea pertinente que existan televisiones públicas autonómicas, que lo único que se dedican es a lapidar el dinero público y lo cual constata…, y más en estos tiempos de crisis, lo cual constata que, ¡vamos!
, lo que hay que hacer con la televisión pública valenciana y con las demás es cerrarlas.
Es elegir entre mantenemos comunidades autónomas con todos los chiringuitos que vienen acogidos a ellas, todas esas duplicidades o, por ejemplo, pensiones o, por ejemplo, llegar a final de mes.
Eso es lo que tienen al final que elegir los ciudadanos: o comunidades autónomas o pensiones.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Señora Marino.
(Veus i rialles)

Señor Martínez, tiene usted tres minutos.

El senyor Martínez Fuentes:

Bienvenida la señora Marino a la comisión.
(Rialles) Estaba a estas horas ya que no…

Bé, molt breument.

Gràcies, president.

Molt breument.
Tres qüestions molt ràpides, molt ràpides i concretes.

He parlat de l'últim tema.
Vosté parlava que el seu marge de maniobra és el que és, com a director general, que té les funcions molt acotades.
I ens parlava que vosté executa el que li diu el consell rector, el que marca el consell rector, i que vosté és un tècnic.
I jo li pregunte, respecte al que jo li he plantejat al final del tot, del tema de la tauromàquia, li ho pregunte com a tècnic, si vosté creu que huit mil, nou mil, entre huit i nou mil espectacles taurins que se donen a la Comunitat Valenciana tots els anys, si això té darrere un públic, un potencial de públic seguidor en tots els pobles, en més de la mitat dels pobles de la Comunitat Valenciana es donen este tipus d'espectacles, si això és un potencial públic que podria augmentar eixe públic que se vol en les audiències, que vindria a augmentar eixa audiència.
Des d'un punt de vista tècnic és el que jo li preguntava, val?
, si això seria possible.
I considerant, encara que alguns no ho consideren així -jo sí que ho considere-, com a un fet cultural que se dona a la Comunitat Valenciana, si tindria cabuda, possibilitat, dins d'eixos segons canals.
Eixa és la pregunta concreta que li faig, com a tècnic.
Primera qüestió.

Segona qüestió.
Vosté me deia: és que això s'ha de fer en el llibre d'estil.
D'acord, d'acord.
Està en la modificació de la llei i hi ha una subcomissió.
Ja s'ha dit ací més vegades, referint-se a nosaltres, que no estem en eixa subcomissió.
No estem perquè, en el seu moment, quan se va avançar que anava a crear-se eixa subcomissió -i vull que quede constància-, no vam participar perquè, abans d'eixa creació, ja se van fer modificacions legislatives per la porta de darrere en la llei d'acompanyament dels pressupostos de l'any anterior, abans de crear-se.
Eixe és el motiu pel qual no hi estem.
Que quede també clar, perquè sempre se'ns ataca en eixa línia.
No vam estar per eixa falta de transparència en el moment d'eixa convocatòria d'eixa comissió, que quede ben clar.

I, finalment, ja, un tema que també ha estat, que és el tema del contracte programa perquè, clar, s'ha parlat del contracte programa, de si està, no està.
Se va produir una dimissió, per part de la secretària autonòmica de comunicació.
Aleshores, en quin moment està en estos moments?
Qui és l'interlocutor?
Perquè pareix ser que el motiu de la dimissió va ser, precisament, per este segon canal de què estem parlant ara.
No ho sé.
Amb qui s'està ara…?
Qui és l'interlocutor, per part del govern, del Consell, per al contracte programa?
Simplement.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Senyora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

A vore, jo és que ja…, ja ha contestat el director general a totes les preguntes que s'han formulat des del PSPV.

Però sí que m'agradaria deixar una cosa clara.
En esta comissió hi ha un grup al qual no li importa ni el primer ni el segon canal, però a la resta de grups sí.
I li agraïm les explicacions que dona en primera compareixença, en segona, en tercera i totes les voltes que demanem que vinga.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Doncs, jo crec que tindria tres minuts per a intentar acabar de…

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Seré molt ràpid.

Per contestar al senyor Pascual, el primer que…, recorde que en la primera intervenció ha parlat que ens menjàvem els pressupostos.
Mire, jo, si no tinguérem esta mirada valenciana de la realitat, i vosté ha parlat que pugen els impostos, l'IPC, la llum, la gasolina… O siga, quina mirada valenciana, quin argument valencià tindria vosté, quan apareixeríem nosaltres en eixe relat econòmic âara estic en el relat econòmic, eh?
â, d'interpretació macroeconòmica, el benestar de les famílies… O siga, quina realitat seria la nostra?

Dos.
Jo entenc que vosté també interpreta que tampoc tindrien veu els grups parlamentaris representatius que exigixen, vosté, el que considera el seu programa electoral, i la resta de partits el que considera el seu programa electoral.
Desapareixerien de la realitat.
És a dir, no hi hauria ningú, ni els nostres grans equips de futbol passarien a formar part de l'actualitat informativa.
I en tenim quatre en primera divisió, que ja ens costa a nosaltres una brega, poder incloure informació de tots i fer lloc a esports minoritaris.

Ara estem donant, que no sé si ho saben, per streaming, la volta ciclista a la Comunitat Valenciana fèmines.
Això també implica un esforç.
I diu, i vosté per què no ho té en el TDT?
Sincerament, per una qüestió de rendibilitat.
És a dir, és un producte nínxol que estem obligats a donar i ens satisfà moltíssim que les dones competisquen en igualtat de condicions en una disciplina esportiva d'elit.
I hi ha un públic, molt o poc, però la nostra ràdio està bolcada per donar-ho i tenim els recursos que tenim per donar tota eixa informació per streaming.

L'esforç que nosaltres estem fent per donar visibilitat a realitats que desapareixerien si esta radiotelevisió pública no ocupara l'espai radioelèctric que ocupa, ni tan sols les seues exigències estarien ara sent contemplades.
No sé si estem entenent açò.
És a dir, que si nosaltres tenim alguna viabilitat com a poble és perquè el nostre relat s'explica, s'entén, es contextualitza, és polièdric, i això requerix dels consensos dels polítics per crear una bona realitat als seus mitjans públics de radiotelevisió.
Després ja parlarem d'ingressos i de despeses.

Però és que desapareixeria això que vosté està dient que ha de desaparéixer.
Però, bé, com jo sé que vosté també farà el mateix exercici en qualsevol altra autonomia que tinga televisió autonòmica, m'imagine que este relat també estaran practicant-lo en altres entorns on han resolt molt ràpidament els problemes pressupostaris que nosaltres tenim ací.

Li ho vull dir, perquè nosaltres tenim contactes amb altres televisions.
Vivim eixa realitat i compartim les nostres misèries i les nostres alegries, i compartim també el benestar que alguns grups afavorixen a eixa radiotelevisió pública mentres demanen en altres territoris que les tanquen.

Jo demanaria que, primer, ens preocupem nosaltres de salvar el nostre vaixell i, després, la resta, que vagen fent el que puguen.
Però marquem la nostra realitat, sigam egoistes, alguna vegada.
I la radiotelevisió no està ací per mantindre este discurs i manifest, sinó per donar visibilitat a eixes realitats.
Alguns les demanen des d'un punt de vista cultural, els altres, des d'un punt de vista patrimonial.
Bé, doncs en eixa llei és on tots tenim cabuda.
Ara és el moment.
Nosaltres no hem dit que som la veu de totes i tots només perquè si.
O siga, no és un cant gratuït.

Respecte a la ràdio musical, insistisc, l'estiu passat, jo no sé si foren conscients o l'estiu també ens relaxa moltíssim, vam dedicar sis hores de radiofórmula a la ràdio, des de les tres i mitja de la vesprada fins a les nou que comença l'informatiu.
I direm, «no és suficient».
És que mai serà suficient.
O siga, amb sis hores, no és suficient, segurament, no.
Doncs, haurem d'obrir una graella, que ja sabem com funcionarà, per a això, per a debat de caràcter cultural… Segur que caben molts continguts, però ja hem fet eixe exercici, ja hem passat per ahí.
No és que esta direcció general ha dit: «No, és que no vol fer una ràdio musical, no vol donar veu al talent musical valencià i creatiu».
Ho hem fet durant l'estiu, tres mesos, pràcticament entre sis i set hores diàries de programació, més el cap de setmana, que també teníem dissabte i diumenge que, com sabeu, no podem estar anant a tots els tornejos triangulars que hi ha per la Comunitat Valenciana esportius… Vam fer complementarietat amb musical.

Estem fent un esforç ingent, per exemple, per patrocinar lligues de futbol entre els més joves mitjançant la federació.
I hem fet un patrocini perquè el nostre logo estiga en les samarretes dels àrbitres de totes eixes divisions i estiguen en els equips de futbol de segona de referència infantils i juvenils.
Per què?
Perquè entenem que els àrbitres responen al nostre codi d'estil, és a dir, els valors de comportament, saludable, de millorar entre tots… Eixos valors que estan en l'ADN del nostre llibre d'estil, dels nostres valors, com ho traslladem?
Eixe futbol es vorà en la tele?
No.
L'escoltarem en la ràdio?
No.
Però és que la nostra missió no és només que es vegen i s'escolten les coses, sinó que estigam darrere d'aquests col·lectius que entenen, fan valenciania, fan esport i fan vida saludable.

De vegades no perdem…, no perdem de vista que estem fent moltes xicotetes inversions en coses que no es veuen, però que són tan importants com les altres.

Dos…

El senyor vicepresident:

Molt ràpidament.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Molt ràpidament.
La colla té ara una mirada molt digital.
És a dir, totes les peces de La colla estan llançades en xarxes i després es compacten en una emissió el cap de setmana, però han nascut des d'un punt de vista digital.
Una altra cosa és que la difusió que li estem fent, a la millor, no siga la correcta o no hem encertat l'estratègia, és possible, és possible.
Però haurem d'acceptar-ho.
Però està fent-se.
O siga, no ens hem oblidat d'això.

Respecte al que vosté parla dels tertulians, no seré jo la persona que vaja a fer un llistat de tertulians.
No seré jo.
No seré jo… No seré jo qui faça un llistat de quins tertulians són adients o no, no seré jo.
Si entenen que hi ha un espai en què això es pot decidir, estan convidats; jo, mentre eixes persones complisquen amb els requisits que demana el llibre d'estil, no puc impedir que s'expressen com s'expressen i de la manera que vullguen.
No puc impedir-ho.
Jo no ho faria, però jo no vaig a posar-me a fer llistes.
Vull que quede clar, senyor Nadal, ho entén?
Segur que ho entén.
Val.

Jo, quan parlava de xiquets i gustos és que jo sempre ho dic…, per respondre a la diputada Blanes.
M'agradaria establir una franja infantil en l'horari que vosté proposa.
Però si no ho fa ningú, si no ho fa ningú, i les que tenen obert eixe espai infantil… (Remors) Sí, val, però jo, aleshores, sí… El que no puc és a la mateixa hora estar intentant arribar a 780 pobles de la Comunitat Valenciana, molts d'ells despoblats, que és l'exercici que estic fent a eixes hores, i ocupar-ho amb l'animació.
Estic convocant els xiquets a eixos espais.
A la carta tenen tota l'animació i tenen tot un univers, tot un univers, d'entreteniment musical, cultural… I el tenen.
A la millor, repetisc, no estem encertant en l'estratègia perquè ens acompanyen en estimar eixa, no?
, eixa…, a la carta o eixe VOD que volem que consumisquen.

I jo crec que ja està, ¿no?

El senyor vicepresident:

Sí, jo crec que ja està bé.
Sí, perquè ara està el segon partit, que també el juga vosté.
(Rialles) En el segon temps, també jugarà, ara també jugarà… Ara en la segona part també… No canviem, no canviem de…

Punto 5 del orden del día: «Comparecencia del director general de la Sociedad Anónima de Medios de Comunicación…» (Remors) Bé, si volem fem una… (Se sent una veu que diu: «Si voleu, parem cinc minuts, sí.
») Sí, parem cinc minuts i… Parem la sessió cinc minuts i continuem de seguida.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Retomamos la comisión.

Compareixença del director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació, senyor Alfred Costa Folgado, per a donar explicacions sobre la utilització de la televisió pública valenciana, À Punt, per a promocionar la llengua catalana a través d'un espot de Plataforma per la Llengua, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE núm.
48.
808), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos en referència a la publicitat emesa a la televisió pública per part de Plataforma per la Llengua (RE número 49.
021) i a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana per a retre compte sobre l'espot de Plataforma per la Llengua al gener de 2022 (RE número 49.
113, amb correcció d'errades RE número 49.
142)

El senyor vicepresident:

Punto 5 del orden del día: «Comparecencia del director general de la Sociedad Anónima de Medios de Comunicación para dar explicaciones sobre la utilización de la televisión pública valenciana À Punt para promocionar la lengua catalana a través de un spot de Plataforma por la Lengua, solicitada por el Grupo Parlamentario Popular, con registro de entrada 48.
808, acumulada a la comparecencia del director general de la Sociedad Anónima de Medios de Comunicación en referencia a la publicidad emitida en la televisión pública por parte de Plataforma por la Lengua, solicitada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, con registro de entrada 49.
021, acumulada a la comparecencia del director general de la Sociedad Anónima de Medios de Comunicación para dar cuenta sobre el spot de Plataforma por la Lengua, de enero de 2022, solicitada por el Grupo Parlamentario Vox Comunidad Valenciana, registro de entrada 49.
113, con corrección de errores, registro de entrada 49.
142».

Senyor Costa, quan vullga…,

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

…sense límit de temps.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

No.
Seré molt breu, tant com un espot.

El senyor vicepresident:

Dona por quan diu «seré molt breu», eh?
(Se sent una veu que diu: «Sí, sí.
») (Rialles) Que ho sàpia.
(Rialles)

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Ho intentaré, ho intentaré.
(Remors) Ho intente, ho intente.

Bé, tampoc sé si em deixarien tindre un producte en la segona cadena, perquè jo de bon matí ja podria arrancar i, a la millor, no?
, estaríem allí… (Se sent una veu que diu: «Amb poc personal…») Per això ho dic, per això ho dic.
Bé, perdone'm la ironia… Per alleugerar una miqueta.

Bé, senyories, els grups parlamentaris Popular, Ciutadans i Vox em demanen explicacions sobre l'emissió d'un espot publicitari en la nostra televisió.

En primer lloc, els he d'explicar que l'emissió de missatges publicitaris no respon a la lliure decisió d'este director general, que no té competències exclusives sobre el procés de contractació de publicitat.
L'article 23 de la Llei 6/2016, enumera en onze punts les funcions de la direcció general, que ja els he ensenyat el paper; entre elles, decidir els continguts i ordenar la programació, d'acord amb les directrius bàsiques recollides al mandat marc, el contracte programa, les directrius acordades pel consell rector, i també executa les decisions de contractació igualment acordades pel consell rector.

D'altra banda, l'article 16, que recull les competències i funcions del consell rector, contemplen en el punt e la d'aprovar els principis bàsics i fixar les directrius generals del pla d'actuació en el compliment de les seues funcions i amb la realització de les activitats de producció, programació i comercialització.

Finalment, els articles 5 i 6 de la Llei 10/2018, de creació del Consell Audiovisual de la Comunitat Valenciana, recentment creat, descriuen les importants funcions que assumixen, potestats, facultats i recursos del consell audiovisual en matèria de publicitat.
Estes són les funcions i competències d'uns i altres, però és a esta direcció general a la que els grups parlamentaris es dirigixen en demanda d'explicacions per l'emissió d'un anunci publicitari.
Cap problema.

Per deferència institucional, com sempre, i en reconeixement al treball dels professionals del departament de màrqueting que es desviuen, com hem vist, per captar ingressos publicitaris en un context tan advers, passe a explicar-los quin és el procés de contractació publicitària de la casa.

Senyories, la comercialització d'espais publicitaris se sotmet a unes regles ben definides per la normativa, que expose a continuació, i la vigilància en la seua aplicació és incumbència de la comissió de publicitat del consell rector de la corporació.

Com en altres mitjans de comunicació, la venda de publicitat es regix per unes normes que són de coneixement públic i d'aplicació a tots els anunciants.
La pàgina web de la corporació inclou un apartat titulat «Publicitat» on es troben els documents que contenen condicions generals per a la contractació de publicitat a À Punt Media.
I ahí estan també les tarifes publicitàries que poden consultar.

En l'àmbit de la publicitat, estem sotmesos al marc normatiu comú de la Directiva europea de serveis de comunicació audiovisuals, l'encara vigent Llei 7/2010, del 31 de març, de comunicació i, a més, també apliquem el Codi d'autoregulació sobre continguts televisius i infància, subscrits el 2004 per la FORTA i la resta de televisions.

Finalment, la corporació de mitjans es va dotar al 2018 d'un codi de conducta sobre l'activitat comercial i publicitària de la corporació, que també està disponible al web.
Este codi és molt estricte pel que fa al respecte de valors dels nostres mitjans, amb mencions especials, com han explicat abans, a la protecció de la infància i l'adolescència, a la imatge de la dona, la promoció de la salut, dels hàbits saludables, fins al punt que som l'única televisió que ni tan sols emet publicitat de begudes sense alcohol, en un horari que la resta de televisions autonòmiques sí que ho fan, cosa que ara hem aconseguit incloure com a certa novetat en el codi de valors publicitaris en igualtat d'horari a altres cadenes.
De fet, jo he manifestat en alguna ocasió…, n'hi ha membres del consell rector ací, en alguna ocasió, la meua opinió personal sobre un codi que considere molt, molt restrictiu en alguns aspectes i que impedix, per exemple, âhem modificat açòâ fins ara, que alguns presentadors més prescriptors, és a dir, aquells que són més coneguts, no d'informatius, pogueren fer telepromocions o que una marca de magdalenes patrocinara un espai infantil.
És a dir, esta és la nostra realitat, esta és la nostra realitat.

Cap operador no pot emetre hui missatges publicitaris ni masclistes ni racistes o que fomenten d'alguna manera la desigualtat, i ningú pot negar de l'impacte de la publicitat en la societat, el que s'anomena «l'efecte espill».
I molts d'estos espots més populars, de fa trenta o trenta-cinc anys ja no passarien els filtres ara mateix.

La campanya publicitària que es qüestiona hui ací no presenta cap element a la normativa vigent ni als valors dels mitjans públics, úniques raons, entenem, per les quals la corporació podria haver-se negat a la seua emissió.
De fet, esta campanya també s'ha emés en altres mitjans.

Una vegada aplicada l'extensa normativa autoreguladora, que els acabe d'explicar, el contingut d'un espot continua sent responsabilitat de l'empresa o entitat que la promou, i no del mitjà que la difon.
És el mantra de l'activitat publicitària que tots hem vist milers de vegades en entorns de publicitat, no?
, el REA, allò que hem vist penjat a les nostres parets en els nostres carrers i ciutats; un principi que és d'aplicació a qualsevol producte en qualsevol suport i mitjà de comunicació, una vegada superats els filtres que intercepten l'emissió de missatges denigrants, violents o poc saludables.

L'anunciant per a nosaltres és un anunciant més, com ho són organitzacions que promouen les idees contràries.
De fet, si no han sigut testimonis, l'associació Hablemos Español s'ha anunciat en cartells de…, espais d'empreses públiques valencianes com Metrovalencia, per exemple, com es pot comprovar en algunes estacions de la xarxa de metro.
Retirar una campanya ja contractada, no és un fet banal i només es pot justificar basant-se en una violació greu del Codi de conducta sobre l'activitat comercial i publicitària, i no és el cas que ens ocupa.

A més, a dia de hui, la corporació no ha rebut tampoc cap notificació ni ofici del Consell de l'Audiovisual de la Comunitat Valenciana en relació amb l'emissió de l'anunci de què parlem i, com hem explicat, el CACV té la potestat d'inspecció i de control relativa a la prestació dels serveis i publicitat audiovisual.
Pot, per tant, requerir als anunciants de les empreses audiovisuals, per iniciativa pròpia o a instància de persones interessades, el cessament o la rectificació de la publicitat il·lícita o prohibida, i té la capacitat, fins i tot, d'exercir la potestat sancionadora.
Això sí, com s'escau en un estat de dret, un eventual cessament o rectificació de les emissions o, fins i tot, una possible sanció, s'haurien de basar estrictament en el que preveu la legislació vigent i, en especial, la Llei 1/2006, del sector audiovisual de la Generalitat, o la 7/2010, de la Llei general de comunicació audiovisual.

Com vostés saben, cinc dels set membres del CACV són proposats pels grups parlamentaris d'esta cambra, entre els quals també està el grup Popular i Ciutadans que han signat esta sol·licitud de compareixença.
Repetisc, no ens consta, excepte que la corporació haja tingut a última hora alguna entrada per registre, no ens consta que els representants, en el CACV, hagen tramitat cap queixa sobre este anunci davant el ple del Consell de l'Audiovisual.

Senyories, els mitjans públics ens financem amb l'aportació de la Generalitat que esta cambra aprova cada any en la Llei de pressupostos i amb la comercialització de publicitat.
Ja hem explicat que en els últims dos anys el departament de màrqueting ha fet un gran esforç, i des d'ací vull agrair a tots els companys i companyes la dedicació que han posat per a aconseguir les xifres de rendibilitat que estem assolint en el pitjor context possible.

Per això, em sorprén que tot i l'asfixiant codi de regulació publicitària hem aconseguit pujar un 42 %, com s'ha explicat abans, també en la ràdio, també en la ràdio ha pujat la publicitat.
Em sorprén que l'any en què FORTA reduïx tots els seus ingressos, nosaltres incrementen un 42 i quasi tres-centes empreses han confiat amb nosaltres perquè sigam la seua plataforma de llançament de les seues marques i els seus productes.

Ens sorprén que no distingisquen vostés tampoc entre la línia editorial de la cadena i els codis publicitaris d'este o qualsevol altre espot que van conduïts, com no?
, a colpejar i a no deixar indiferent l'espectador, a cridar l'atenció, perquè d'això es tracta la publicitat.
Alguna cosa estarem fent bé com a mercantil quan l'empresariat, els publicitaris, ens consideren ben posicionats i amb valors compartits i, com dic, molt restrictius, ens atorguen eixa estima per a que els seus productes estiguen en les nostres finestres publicitàries.
Repetisc, línia editorial i espais publicitaris parlen idiomes diferents; es constituïxen, es construïxen i tenen finalitats ben distanciades.
I esta és la resposta que puc donar-los.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Costa.

I, ara, en primer lloc, la intervenció de la portaveu del Grup Popular, senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señor Costa, usted no tendrá competencias, pero como director general tendrá opinión sobre los contenidos de la cadena que dirige.

Mire, yo le solicitaba la comparecencia porque también he preguntado sobre esta cuestión al Consejo Rector y no se me ha contestado.
También he solicitado al Consell la respuesta de todo el expediente de contratación y tampoco se me ha facilitado.
No sé si usted hoy lo trae aquí, me lo podrá facilitar y así, pues mire, nos ahorraremos tiempo todos, ¿no?

Habla usted, señor Costa, que es el Consell Audiovisual quien tiene la competencia de sancionar o de pronunciarse con respecto a este particular.
Mire, señor Costa, también es el Consell Audiovisual el que es competente en la utilización de licencias de TDT, y ayer mismo, ayer mismo, el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana publicaba la adjudicación firmada por el director general, o sea, el Consell de la Generalitat, con lo cual entienda que nosotros tenemos a veces, pues mucha inseguridad de quién lleva los temas y a quién preguntar, porque aquí se van tirando balones de unos a otros, ¿sabes?
O sea, la pelota, se la van tirando de unos a otros pero, al final, pues alguien nos tiene que contestar, ¿no?

Usted ha hablado de las condiciones generales de la contratación publicitaria.
La conozco, la conozco porque es pública y, esta diputada, pues, no tiene otra obligación nada más que mirarlo.
Usted ha hablado también del código de conducta sobre la actividad comercial y publicitaria del consell valencià de la corporación valenciana que, además, fue aprobado el 5 de julio de 2018, que en este momento la están modificando por parte del Consejo Rector.
Todo esto lo sé.

Pero, mire, señor Costa, no es un anunciante más, como usted ha afirmado hoy aquí; o sea, usted ha venido hoy aquí y ha dicho «es un anunciante».
No, señor Costa, no es un anunciante más, es una entidad cuyo dominio en internet es .
cat, que se autodenomina la ONG del catalán, que están a favor del independentismo, que amenaza a profesores universitarios en la Comunidad Valenciana por impartir clases en castellano; que también amedrentan a los comercios y señalan a los comercios que hablan en castellano… No es una entidad más, señor Costa.
Para nosotros es una entidad que está faltando al respeto de los valencianos y a nuestro Estatuto de autonomía.
Y, por eso, quiero que hoy aquí usted nos dé su opinión con respecto a esto.

Aprovecho y le pregunto, ¿qué le parece a usted que se financie con dinero público a una entidad que, efectivamente, está faltando al respeto a los valencianos y que no respeta nuestro Estatuto de autonomía?
Nada más y nada menos ha sido regada con fondos públicos por trescientos, más de trescientos setenta y siete mil euros, señor Costa.
¿Qué opinión le merece a usted que estemos promocionando en la televisión que usted dirige, una entidad a favor del independentismo catalán?

¿No cree usted que con este tipo de promociones y después publicitarios y con los contenidos y documentales que estamos viendo también últimamente en la cadena que usted dirige, nos estamos convirtiendo no en el primer canal de los valencianos sino en el tercer canal de TV3, señor Costa?

Mucha gente se está preguntando qué será lo siguiente: ¿un documental sobre el procés, como se han ido realizando en TV3?
Es que mucha gente se está preguntando esto, señor Costa.
Se lo digo, de verdad, con todo el respeto.
¿Cree usted que el contenido del spot publicitario cumple los principios de la ley de creación de la televisión y radio públicas valencianas, no otras, valencianas?
¿Entiende usted, que conoce muchísimo, mejor que yo, el código de conducta sobre la actividad comercial y publicitaria de la corporación que usted dirige, cree que este anuncio cumple con este código?
¿Cree usted que este spot publicitario cumple con las condiciones generales de contratación publicitaria, el documento que también nos ha exhibido usted?

Y, sobre todo, la pregunta es: ¿cuánto dinero ha ingresado À Punt por este spot?
Esta pregunta es fundamental.
Se lo digo porque esta plataforma, esta entidad está financiada con dinero público.
Quiero decir, los valencianos están poniendo dinero para que estos señores promocionen el catalán y, a su vez, el dinero que hayan ingresado en la televisión valenciana es dinero de los valencianos.
Quiero decir, no es que la televisión valenciana o los valencianos hayan ganado con el ingreso proveniente de este spot.

¿Cree usted que es ético que se publicite, ya se lo he dicho, en la cadena de los valencianos, una entidad que falta a nuestro respeto?
Aprovecho también para preguntarle, señor Costa, por qué se emite un spot publicitario para promocionar el catalán y no se informó en À Punt sobre el manifiesto de «no als països catalans» que firmaron miles y miles de valencianos el pasado jueves.

También me gustaría saber si usted sabe, señor Costa, por qué el informe de pluralidad de la cadena, el último informe que tenemos de pluralidad, es del año 2020, realizado por la empresa GfK.
¿Por qué no tenemos en el año 2021 y cómo se está midiendo la pluralidad de la cadena?

Quería también haberle preguntado a la presidenta del Consejo Rector, pero no me han dejado anteriormente, en la comparecencia anterior, para que se posicionara con respecto a este particular, pero bien.

También decirle que si usted considera que este anuncio es compatible con los principios y los valores que inspiran la televisión valenciana, es decir, con la legalidad que nos ampara en nuestra radiotelevisión valenciana; que sea explícito, por favor, que me conteste a esta pregunta, porque para nosotros eso es fundamental.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Marcos.

Es el turno de palabra de la señora Merino, portavoz del grupo Ciudadanos.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Bueno, señor Costa, muchas gracias.

La verdad es que, para no tener ninguna responsabilidad, como ha empezado diciendo, ha sido muy explícito y ha dado muchas explicaciones.
Otro, a lo mejor, no hubiera dado ninguna, lo cual le agradezco.

Lo que me ha quedado muy claro es que la normativa es muy extensa y muy restrictiva.
Eso lo ha dicho varias veces y si es tan extensa y restrictiva y no se la han saltado, parece ser que esto era totalmente normal, que este anuncio se emitiera.

Pero a mí, fíjese que con eso de que la normativa es muy extensa y muy restrictiva, pero se puede emitir este anuncio, a mí hay algo que me descuadra.
Yo, simplemente voy a leer aquí unos trozos, algunas frases de algunos artículos del Estatuto de autonomía, de la ley del servicio de radiotelevisión autonómica y del mandato marco, muy sencillo: «El pueblo valenciano, organizado como Reino de Valencia, se constituye en comunidad autónoma con la denominación Comunidad Valenciana.
El territorio de la Comunidad Valenciana comprende los municipios integrados en las provincias de Alicante, Castellón y Valencia.
La lengua propia de la Comunidad Valenciana es el valenciano.
El idioma valenciano es el oficial en la Comunidad Valenciana, al igual que lo es el castellano.
La Generalitat garantizará el uso normal y oficial de las dos lenguas.
Se otorgará especial protección y respeto a la recuperación del valenciano.
»

Y pasamos a la Ley 6, de 2016, que dentro de los principios, el artículo 5, dice que uno de esos es promover la cohesión territorial y la diversidad lingüística mediante la difusión en valenciano, que será la lengua vehicular de los medios públicos; y el artículo 7 del mandato marco, se incentivará que la publicidad sea en la lengua propia.

Estos son solamente ejemplos de lo que yo creo que es el espíritu de nuestro Estatuto de autonomía, de la ley…, bueno, de muchísimas más normas, por supuesto, que nos afectan, pero también de la ley de la radiotelevisión valenciana y del mandato marco y de muchísimas otras normativas que también afectan, creo yo que deberían afectar, a la emisión de un anuncio en la televisión pública.
Y nos encontramos con esto: «El uso social del catalán se apaga desde hace tiempo.
Si quieres que el catalán se escuche, háblalo, escógelo, reclámalo.
Tu actitud es decisiva para el futuro del catalán.
Háblalo, escógelo, reclámalo, el catalán.
» Y esto, dirigido, en la televisión pública que pagan todos los valencianos, a los valencianos, a los que una entidad que se autodenomina la ONG del catalán, se dirige como si fueran súbditos catalanes.

A mí hay algo que no me cuadra, con todo lo que he leído antes de la normativa, que creo que refleja claramente el espíritu de lo que tiene que transmitir y tiene que defender la televisión pública valenciana, que luego pueda emitirse un texto como éste.

Yo…, a lo mejor es que hay algo que está mal.
Lo que le tengo que decir es que yo me quedo perpleja mientras lo estoy diciendo, igual que creo que se queda perpleja muchísima gente en la calle cuando…, y este anuncio nos lo han transmitido, si no, no hubiéramos pedido la comparecencia, quizá equivocada…, también mi compañero Fernando Llopis ha intentado antes hacer aquí la envolvente a la señora presidenta y no…, le ha preguntado por este tema y no le ha contestado.

Entonces, pues bueno, usted nos da las explicaciones pertinentes, que son muy técnicas, muy razonadas, pero que a mí me parece que hay algo que falla.
Hay algo que falla porque se desvirtúa todo el espíritu que debería tener esta…, la televisión pública en cuanto al valenciano o en cuanto a la intromisión, porque al final me parece que es casi un despropósito y es denigrante para los ciudadanos valencianos y que tienen un sentimiento valenciano.

Yo creo que debería ser suficiente para para decir que, bueno, como le ha dicho la señora Marcos, la norma será una cosa, pero usted tendrá una opinión, aunque sea subjetiva.
También antes ha dicho usted que como parte gestora les fiscalizan.
Entonces, como parte gestora, algo tendrá que decir, algo tendrá que opinar; si no, hay algo que no funciona.

Aparte está la segunda parte.
La segunda parte es que quién está detrás de este anuncio.
Lo ha comentado también la compañera del Partido Popular: una vieja conocida por todos, lamentablemente.
La Plataforma per la Llengua, esta asociación independentista que, como bien he dicho ya, y ha repetido mi compañera, está regada con millones de la Generalitat Valenciana, cuando son estos los fines que persigue.
Es decir, ir un poco en contra del espíritu de lo que debe suponer la cultura y las tradiciones valencianas y nuestra historia, al fin y al cabo.

Polémicas como la web para (inintel·ligible) …, perseguir a los comercios marcándolos con pegatinas, denunciar marcas de ropa si no ponen las etiquetas en catalán.
Como le he dicho, la gente se ha quedado bastante perpleja con la emisión de este anuncio, porque, bueno, es denigrante, ¿no?
, promocionar este ideario pancatalanista directamente en la televisión pública, directamente dirigida a los valencianos y tratándolos como a catalanes que deben hablar el catalán.
Al final, bueno, el consentimiento de À Punt, evidente, está ahí; si no, no se hubiera emitido y usted está defendiendo esa esa dimisión.

He dicho que está doblemente subvencionado con dinero público, como he dicho, por eso, porque las subvenciones las reciben de dinero público de todos los valencianos y con este dinero pagan un anuncio en la televisión pública de todos los valencianos que también es sufragada con dinero de todos los valencianos, por lo cual me parece una aberración absoluta, porque los valencianos no son catalanes.
Entonces, yo creo que algo debería depurarse un poquito más para que esto no sucediera.

Yo…, han comentado fuentes, ¿no?
, y también ha dejado caer que, bueno, se hubiera emitido igual si se tratara de un anuncio a favor de cualquier otra cosa.
Quizás no lo ha dicho exactamente así, pero bueno.

Sobre que cumple requisitos, yo…, a mí me extrañaría, ¿no?
, ver un anuncio… Ha dicho que en alguna plataforma pública, me gustaría saber qué es lo que decía, ¿«Hablemos español» en esos anuncios que había?
Porque, no sé, quizá si dijera «No hable valenciano», no sé yo si hubieran dejado publicarlos, a lo mejor decía «Habla castellano», lo cual no está yendo en contra de nada, ¿no?
, yo creo que el idioma castellano es una de las lenguas oficiales (veus) -castellano o español, lo que tú quieras, castellano o español, como quiera, señor Nadal.

Lo que quiero decir es que este anuncio no es un inocente anunció.
Evidentemente aquí hay que hacer una hoja de ruta.
Y yo, vamos, yo creo que aquí muchos compartimos que existe, lo hemos denunciado muchísimas veces, y me parece que, si esto está permitido por la ley, tenemos que aprovechar este momento en que se va a modificar la ley para introducir algo más restrictivo y que no vaya en contra de los intereses de las tradiciones, de la cultura, de la lengua y de la historia de los ciudadanos de esta comunidad.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Es el turno de intervención del señor Pascual, del Grupo Parlamentario Vox Comunidad Valenciana.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Costa, buenas tardes de nuevo.

De igual forma que la señora Iglesias en esta comisión, usted pues viene aquí de forma, no diré que reiterada, pero las veces que viene, porque se convoca cuando se convoca, pues prácticamente para lo mismo.

Desde la cadena pública parece que no tienen ustedes suficiente con el trabajo diario, sino que además se empeñan en manipular, se empeñan en entrar en estas cuestiones, como, por ejemplo, atacar a las víctimas del terrorismo, dar altavoz a condenados ya fugados de la justicia, en atacar a la comunidad noruega de Alfaz del Pi, en atacar a la oposición de forma reiterada con manipulaciones y engaños desde los servicios informativos de la cadena, pero es que sobre todo ustedes han puesto la quinta para utilizar la cadena pública como herramienta al servicio del independentismo y de los enemigos de España.
Ustedes se dedican a servir de muleta a aquellos que quieren imponer el catalán, crear división y enfrentamiento, tanto en España como en la Comunidad Valenciana, y, como no podía ser de otra forma, mantenidos, porque esto siempre se cumple, mantenidos con el dinero público que tanto esfuerzo les cuesta a los contribuyentes; y todo para imponer el catalán, en esa zonificación inventada que son los Países Catalanes, que solamente existen, la verdad, en los sueños más húmedos de los independentistas y los golpistas.

Señor Costa, es grotesca la campaña que se está llevando desde la cadena pública para promocionar aspiraciones independentistas que no se corresponden con la realidad de la sociedad de esta comunidad autónoma.
Y le voy a poner algunos ejemplos, como es, por ejemplo, la promoción del término «País Valencià» para referirse a la Comunidad Valenciana, un uso que ustedes realizan de forma intencionada y repetitiva, y cada vez con mayor frecuencia, tanto en televisión, como en radio como en los diferentes perfiles que tienen las cadenas en las redes sociales.
Y yo le preguntaría: ¿eso cumple con el código de la cadena o nos saltamos?

Así como también cuando es asqueroso y grotesco que desde la cadena pública se permitan ataques reiterados, amenazas e insultos a los hispanohablantes y a todos aquellos que no comulguen con la política lingüística del Botánico; como, por ejemplo, los comentarios que se vertieron en las redes sociales de la cadena, y que se mantienen, a día de hoy, a raíz de la manifestación que hubo en Pilar de la Horadada en defensa de la libertad de elección de lengua en la enseñanza.
Como bien dice, es el derecho constitucional.

Pues bien, ahora hemos solicitado su comparecencia hoy aquí, en esta comisión, para que explique pues el más cercano, temporalmente hablando, ataque que desde la cadena pública se realiza a los intereses de la Comunidad Valenciana, como es que se incluyan spots publicitarios para hablar en catalán, realizados por la Plataforma per la Llengua, una supuesta ONG que no deja de ser una entidad puramente independentista, mantenida y promocionada con dinero público para perseguir a docentes y a comercios que no rotulen en catalán en la Comunidad Valenciana.
Y le digo que ese es el ataque más cercano temporalmente hablando, porque mucho me temo que no va a ser el último.

Porque hay que decirlo alto y claro: Plataforma per la Llengua es una asociación independentista que es regada con millones de euros por parte de la Generalitat de Cataluña y también por parte de Ximo Puig, 311.
000 del año 2016 a 2021; o el Partido Socialista de la señora Armengol, más de 100.
000 euros; o el alcalde de Valencia, de Compromís, el señor Ribó, 25.
000 euros más; o el Partido Socialista de Cataluña, la Diputación de Barcelona, otros 13.
000 euros.
Una plataforma independentista que se vende como ONG cuando en verdad se dedica a realizar prácticas mafiosas para denunciar y señalar a aquellos profesores que no realizan sus clases en catalán, así como denunciar y perseguir también a marcas de ropa o a comercios, en fin, todos aquellos que no etiqueten en catalán; y además que hace campaña contra Vox con el dinero que recibe del Partido Socialista y de Compromís para las elecciones, con dinero público haciendo campaña electoral.

Y es por ello que lo que queremos preguntarle es: ¿cuál ha sido el proceso de verificación y de control para que se permita que este spot publicitario se haya emitido en la cadena pública, siendo ésta una asociación mafiosa, independentista catalana?
Y vamos a ver y queremos también saber ¿cuál es el coste o los ingresos de este spot y cuántas (per raons tècniques, no ha quedat enregistrada part de la intervenció) …

Miren, desde mi grupo parlamentario sí que creemos que debe haber responsabilidades ante este enésimo ataque y manipulación política que se realiza desde la cadena pública.
Y precisamente, y para que la cadena pública -que no ve nadie- deje de ser un foco de corrupción política y de lapidación (per raons tècniques, no ha quedat enregistrada part de la intervenció) …

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Por favor, rogamos que permitan expresarse a los señores diputados.

Es el turno de la señora Blanes, del grupo Unidas Podemos.

La senyora Blanes León:

Gràcies, president.

Bé, menos mal que no la veu ningú, sinó, imagine's el que passaria, no?

Bé, mire, com vosté ha dit, açò anem a tractar-ho com el que és: un producte publicitari.
Fa un rato estàvem parlant que ens preocupava que no tinguérem suficient publicitat per a poder tindre els recursos necessaris.
I ara resulta que volen vetar, encara que es complisca amb tota la normativa, volen vetar certs productes que no els agraden.
Mire, a mi, no sé si puc dir una marca, no m'agraden els «Ferrero Rocher», faça el favor vosté de llevar-los de la publicitat perquè és que no m'agraden, no?
Vull dir, és que jo crec que arribem a l'absurd més absolut.

Ací s'escandalitzen perquè és una ONG.
Se venden como una ONG.
«Organització privada, independent de governs i organismes internacionals, que no l'ha creat cap estat».
Això és una ONG.
Per tant, és una ONG els agrade o no els agrade.

I després, una altra cosa, com vosté ha dit.
Lluny d'anar contra els valors precisament que la cadena ha de protegir, jo pense que evidentment el que fa és tot el contrari, que és promocionar la llengua.
Una llengua que, mal que els pese a alguns, hi ha unes llengües oficials i cooficials a l'Estat, i que vénen arreplegades per una normativa estatal com és la Constitució espanyola.
I, per tant, les llengües oficials de l'Estat són: el català, el basc i gallec.
I al País Valencià es parla el català en la variant valenciana.
O siga, és que això és per moltes voltes que li vullguen pegar.

Després vosté evidentment ha dit que en açò no té competències, pot tindre opinió.
Jo, amb tot els respectes, quasi que la seua opinió després la xarrem, però crec que no és l'objectiu comissió saber la seua opinió de les qüestions, sinó dir-nos si es complix o no es complix.

I després, jo el que no entenc massa bé, i no sé si vosté ho entendrà, perquè com li fan a vosté la interpel·lació, però és que: els grups que presenten açò què pretenen?
Pretenen realment atacar el català o defensar el valencià?
No, no em queda massa clar.
Perquè jo pense que ací l'únic que volen és atacar al català, una llengua que jo la considere nostra, però, evidentment, els catalans també la consideren seua.
I jo crec que no tenim el per què atacar una llengua, que hem d'estimar-les totes les del nostre Estat i les de la resta.

I per què li ho dic?
Perquè si en eixa mateixa publicitat, que per a mi em representa, evidentment, però per altres no, però imagine's vosté que català i valencià no és el mateix, anem a posar-se ara mateix en eixe supòsit.
Aquesta publicitat diu: si vols -vaig a canviar-li català per valencià-, si vols que el valencià se senta, parla'l, tria'l, reclama'l, la teua actitud és decisiva per al futur del valencià.
Li hem canviat només això.

Ací estem fent açò, les persones que porten ací a esta comissió, que vull entendre que el que volen és defensar el valencià, és açò el que estan fent?
Doncs, m'agradaria que l'utilitzaren més, que parlaren més en valencià i deixaren de parlar més del valencià.
Perquè com el meu estimat Ovidi Montllor, i alcoià, igual que jo, deia: hi ha gent a qui no li agrada que es parle, s'escriga o es pense en català, és la mateixa gent que no li agrada que es parle, s'escriga o es pense.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Senyora Àlvaro, en nom de Compromís.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Sí.
Jo demanar disculpes, en nom del meu grup i en nom de les persones que vivim al País Valencià, perquè no entenc que redimonis fa vosté en esta comissió, senyor Costa, no ho entenc, en este punt la veritat és que no ho entenc.

Els portaveus de la dreta no s'han assabentat que en esta comissió no està entre les seues obligacions fiscalitzar què diuen a la ràdio o què posen a la tele.
No!
No ens paga el poble, per cert, els Torquemada de la Radiotelevisió Valenciana.
I la Llei 6/2018 diu que esta comissió vigilarà el compliment de la llei i que els ens que hem creat funcionen.

És a dir, senyor Costa, no es cosa seua la comercialització, no és cosa d'esta comissió dir què es pot vore o no es pot vore, què es pot escoltar o no escoltar en la ràdio, val?
I, de fet, esta compareixença arriba per a donar explicacions sobre una cosa que vosté no té competència.
I quan vosté ho diu, diuen: «Pero tendrá opinión».
¿Tendrá opinión de qué?
Eixa és l'oposició que tenim, adonen-se que eixa és l'oposició que tenim.

En resum, hi ha qui té la costum i les ganes de mangonejar i ficar basa en els continguts de radiotelevisió, i li poden, és que li poden.
I volem ficar basa.
I volen, volen manipular, està clar.
El que volen és manar, i això hui en dia no té cabuda en una societat avançada.
Los políticos ya no dicen lo que tiene que ponerse en las televisiones.
¿Queda claro?

I a més, és que ho fan pla sectari total.
Perquè no digueren res quan els anuncis que es pagaren, perquè este spot del que s'ha pagat, val?
Però quan tragueren anuncis que anaven en contra d'una llei botànica, la Llei de la funció pública, que anava a presentar el Botànic en estes Corts, ahí no digueren res, ahí no digueren res.
I tots i totes els van poder sentir.
I a nosaltres no se'ns va ocórrer preguntar, ni tan sols saber com havia arribat eixe spot.
Per què?
Perquè, ens agrade o no, a això li diuen democràcia, a això li diuen llibertat d'expressió, els anomenem drets.
El que ha fet avui ací la dreta se li anomena amargura, amargura, senyories.

Miren, l'anunci està pagat, no s'ha regalat res a ningú, no és publicitat institucional sobre la qual encara el govern tenia alguna cosa que dir, no contradiu cap llibre d'estil, no contradiu cap llei, no contradiu cap codi ètic; i al remat el que trobem a faltar és una miqueta de cultura en la rància dreta valenciana.
El valencià i el català són una mateixa llengua, igual que ho és el castellano que viene de Castilla, y a ustedes no les veo muy ofendiditos por eso, vale, y el español que parlen en Iberoamèrica, fins i tot el que no és nascut en el Regne d'Espanya.
I això és així!
I desgraciadament la llengua que parlem 10 milions de persones a l'Estat espanyol necessita de normalitat, i està greument amenaçada per coses com les que hem escoltat avui en esta comissió.

Però, miren, sobreviurem.
Com els digueren al Congrés: si Franco no va poder amb la llengua, uns aprenents, que fiquen avui el crit en el cel per un spot publicitari, no podran amb nosaltres.

Així que, senyories de la dreta, miren-se la llei, revisen què pot fer i què no fer esta comissió, i podríem utilitzar este temps que estem perdent en algo més útil per als valencians i les valencianes.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Portaveu del Grup Socialista del País Valencià, quan vullga.

El senyor Rubio Delgado:

Gracias, presidente.

Gracias, señor director general.

Bueno, aquí hay dos partes, voy a ir… La primera es la que se extrae de la comparecencia.
Por lo que dice el director general y nuestro grupo también aprecia, se trata de publicidad convencional, que expresa el mensaje que quiere transmitir el anunciante y cumple con el código de conducta sobre la actividad comercial y publicitaria.
Se trata, en consecuencia, de una campaña a precio de mercado, por ahí he leído que costaba creo que eran casi cinco mil euros o cinco mil euros lo que se ingresaba, y forma parte de la financiación privada y que otros medios de la Comunidad Valenciana también han emitido, ¿no?

La campaña se habría emitido igualmente si se tratara de un anuncio a favor del castellano o de cualquier otro idioma oficial de las comunidades autónomas de España, como el gallego o el euskera.
De hecho, prohibir la emisión de esta campaña implicaría posibles acciones legales contra À Punt, con una grave repercusión económica por vulneración de derechos.

Hasta ahí es lo que sería la comisión, ¿vale?
Pero aquí de lo que se trata no es de eso.
Suenan las alarmas: catalanismo; madre mía, ya la hemos liado.
El relato del catalán -aquí no venimos a engañarnos, a hacernos trampas al solitario- ustedes creen que activa un nicho electoral y, automáticamente, se cogen ahí.
Pero la realidad es que a ustedes no les interesaba absolutamente nada.
Como ha dicho la compañera, pues, pasaba el director por aquí, ha sonado a catalanismo y nos cogemos.

Aquí hay solo tres partidos preocupados por la relación entre los valencianos y los catalanes y esos no somos los que formamos el Botànic.
Todas las iniciativas que se han presentado en las Cortes en los últimos años, con mención a Cataluña, viene firmadas por esos partidos.
De la treintena de peticiones de documentación, comparecencias, proposiciones o interpelaciones a cargos del Consell en la pasada legislatura y en lo que llevamos de la actual y que recogen alguna mención a la autonomía vecina, todas provienen del bloque de la derecha.
Es una estrategia política clara y que busca imponer un relato que pasa por vincular a la izquierda valenciana con Cataluña para proyectar una relación de sumisión con el independentismo catalán, que siempre estaría dispuesto a ampliar sus fronteras y hacerse hegemónico en este territorio.

Entre la veintena de iniciativas, figuran peticiones de documentación, subvenciones a entidades que la derecha considera catalanistas, el rechazo a los indultos a los presos del procés, el apoyo a las fuerzas de seguridad del estado en Cataluña, sobre declaraciones de cargos valencianos, o, lo último, una reprobación al presidente de las Cortes, Enric Morera.
También iniciativas como la apropiación (inintel·ligible) … catalanas de patrimonio valenciano, como las bandas de música, las Fallas, el Mercado Central e incluso las universidades.

Hay una solicitud reciente que resulta muy reveladora de esta estrategia.
Piden conocer los viajes oficiales del Consell, pero solo se reclaman los realizados a Cataluña o a las Baleares, los demás no interesan, ¿vale?
Y su posición -finalizo- queda fijada con las palabras que tuvo el líder de la oposición, porque es oposición aquí y en Madrid, Pablo Casado.
Lo dejó claro en el mitin de la plaza de toros en octubre: «Valencianos, los valencianos vais a seguir ofreciendo nuevas glorias a España para que no os conviertan en un apéndice de Cataluña».

Gracias, presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Rubio.

Y ahora, señor Costa, adelante.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Vamos a ver, bueno, en primer lugar, decirle a don Miguel Pascual que, con la PNL que ha presentado, no necesita más ejercicios cinegéticos, porque me tiene aquí a su comparecencia, corriendo como un conejo, y ha presentado usted una propuesta de contenidos para ver si la radiotelevisión pública puede poner en antena contenidos de estas características.
Pero de verdad que me he acordado ahora de la propuesta que ha hecho y van buscando contenidos cuando me tienen aquí las horas que quieran para practicar caza y pesca.

Con toda la paciencia y toda la prudencia, poner encima de la mesa, primero, que, si no estoy equivocado -y puede que así sea también-, le ha llegado a su grupo parlamentario número de pases, costes, contrato, porque ustedes pidieron esa información y les tiene que haber llegado.
Desconozco si se le ha tramitado al Partido Popular; pero me consta, al menos en nuestro departamento de márquetin, creo que su petición llegó primero y le tiene que haber llegado.
Podría ocurrir que haya llegado, por error, lo digo porque esa información (veus)… No, a ver, a mí me consta que se les ha enviado la información y es muy probable… Lo digo porque no la firma el director general la información cuando se le envía, ¿de acuerdo?
Entonces, sí que me consta que se hizo esa solicitud, la de Vox entró antes que la del PP y entiendo que los trámites…, le tienen que haber llegado.
Eso por una parte.

En segundo lugar, no nos olvidemos de que estamos hablando de… Yo siempre insisto, esto es una SA, gestión mercantil.
Y ahora hablo en nombre de todos, a este anunciante le están todos dando tanta publicidad que sería incapaz de pagarla en televisión (veus) y esto es una reflexión que ponga encima de la mesa, ¿vale?
Sí, porque repito, repito, los códigos publicitarios están elaborados -lo hemos hablado antes- sencillamente para captar la atención, provocar; en los estudios de comunicación de publicidad esto es básico.
Por lo tanto, desde el punto de vista de acción publicitaria, detectó que ha conseguido la repercusión que buscaba.

Alguien ha hablado aquí de responsabilidades, porque esto es una mercantil, creo que ha sido el diputado del PSPV, Francis.
Es muy probable que, si se hubiese retirado el anuncio, hubiésemos perdido el juicio por un sinfín de valoraciones que hubiese hecho el juez o la jueza.
Es muy probable que, si no lo retiramos, cualquier denuncia -que no llegan, porque, repito, no ha llegado ningún reproche del consejo audiovisual, pero tampoco de los grupos parlamentarios- efectiva hubiese tenido el recorrido que hubiese tenido en contra aquella, y lo digo sin tener conocimientos jurídicos muy elevados.

El informe de pluralidad, que me pide la señora Marcos.
Lógicamente, al no haber contrato programa, claro, no había posibilidad de fiscalizarlo.
Se está licitando ahora mismo y la fortuna que tenemos es que la transparencia de nuestros contenidos es que todos los informativos están colgados en A la carta.
Es decir, se ponen a disposición, ¿de acuerdo?
, de esta empresa consultora todos los archivos que nos soliciten, tanto de la tele como de la radio.
Llegará en tiempo y forma.
Esta es una información que le doy sobre la que tampoco tengo ninguna responsabilidad, pero cómo lo que quieren es transparencia e información, que no quiere que esta dirección general no conoce que no se pueden fiscalizar los datos que están a punto de firmarse, datos por los que hablan aquí ustedes del contrato programa.
Cuando yo llegué a esta comisión, expuse un crecimiento publicitario sostenible.
A mí me gustaría que esta gerencia se ejecutase sobre lo que en ese proyecto a la dirección general se puso encima de la mesa, no sobre lo que pone al contrato programa.
Pues, aun así, vamos a cumplir con el contrato programa, porque es nuestra obligación, efectivamente.
(Veus) Con el contrato programa…

El senyor vicepresident:

Van a tener tiempo de preguntarle al señor director.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

…que se fiscalizará, como todos los anteriores ejercicios de la cadena.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Deixem parlar el senyor director, que és qui té el torn de paraula i, després, tindran el seu temps per a preguntar-li.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Y, por último, como saben, que yo he hecho muchas referencias a cuál es su tele referencia y yo siempre he dicho que me parece que la ETB responde, por inversión, por gestión y demás.
Me gustaría añadir a ese spot, si hubiese llevado a un spot de euskera destinado a los muchos vascos que verán el Valencia-Athletic de Bilbao, como veremos todos desde nuestras casas, cuyos derechos tienen una cadena privada, lógicamente, por la que no podemos optar con este presupuesto, y me gustaría pensar qué hubiese pasado si hubiese sido una campaña de este estilo para promocionar el euskera o el noruego entre las comunidades… Esa es la valoración que entiendo hizo la comisión cuando validó esto.

Si usted me está pidiendo una opinión, yo ya le he dado mi opinión.
Creo que le hemos dado a este anunciante un recorrido, lo que se llama GRP y KPI en técnicas publicitarias, que no esperaba con la inversión que ha hecho.
Eso es lo que cree.

El senyor vicepresident:

Ha finalitzat?

Sí, moltes gràcies.

Ara tindrem un segon torn per tornar a preguntar.
Entenc que tots els grups volem preguntar.
Doncs, en principi, començaríem pel Grup Parlamentari Vox… És de Ciudadanos?
(Veus) No és Ciudadanos, Partido Popular.
(Rialles)

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Costa, por lo que aquí se ha dicho, nosotros no pretendemos atacar a nadie, ¿vale?
, ni cuestionar la labor tampoco de otros grupos parlamentarios, como se cuestiona la nuestra, ¿no?
Nosotros ejercemos nuestra labor de oposición y de control del dinero de los valencianos.
Y esto es una cadena pública y, por lo tanto, hacemos nuestro trabajo y velamos por el cumplimiento de la ley y de la ley por la que se ampara la Radiotelevisión Valenciana y la ley es bien clara con respecto a este particular: velar porque los espacios publicitarios sean preferentemente en valenciano, que es la lengua institucional y vehicular de nuestros medios, ¿vale?
Eso en primer lugar.

Principios generales de la actividad comercial y publicitaria, el documento del que estamos hablando todo el rato.
Habla de que no se deberían admitir anuncios que atenten o menosprecien los valores históricos, culturales o lingüísticos del pueblo valenciano.
Mire, ¿sigue pensando usted que es un anunciante más?
¿Sigue pensando usted que esta entidad, o como le queramos llamar, no menospreciar nuestros valores, no menosprecia al Estatuto de autonomía, no menosprecia la Constitución española?
, porque es una entidad claramente independentista.

Y yo le vuelvo a preguntar, ¿qué va a ser lo siguiente, un documental en À Punt sobre el procés?
Es que se lo están preguntando muchos valencianos.
¿Con dinero público valenciano?
Y usted dirige esta cadena y usted puede echar balones fuera y decirme que el consell audiovisual no se ha pronunciado con respecto a este particular y decir que no hay ninguna denuncia al consejo rector.
Si que hay una denuncia, esta diputada lo ha hecho, lo he pedido, no se me ha dado, igual que tampoco se me ha dado el expediente que pedí el 12 de enero.
Sin embargo, estoy escuchando que otro grupo parlamentario, el del Partido Socialista, conoce cuántos ingresos se han producido en la cadena por este anuncio, porque ha hablado de cinco mil euros.
Yo no lo sé, porque a mí no se me ha contestado; otros grupos sí que tienen se ve que el privilegio de tener el expediente completo.
(Veus) Yo…

Yo es que no miro la prensa.
Yo quiero la respuesta oficial, quiero la respuesta oficial.
O sea, que… Y me parece que antes…, que una diputada quien lo ha presentado se entere por la prensa, pues la verdad es que me parece una falta de respeto hacia esta institución y hacia la labor de todos los diputados, no solo del Grupo Parlamentario Popular, de todos en general.

Bien vuelvo a los principios generales de la actividad comercial.
Atentar o menospreciar los valores históricos o culturales de los valencianos, o lingüísticos.
Señor Costa, el código de conducta es bien claro con respecto a esto, es bien claro y por eso nosotros le hemos llamado aquí a comparecer para que se posicione con respecto a esto.
Y vuelvo a decirle, ¿cree usted que es un anunciante más?
¿Cree usted que este anunciante está cumpliendo y está cumpliendo con el Estatuto de autonomía y la Constitución española?
Es que ese es el quid de la cuestión.
¿Aquí qué pasa, que va a venir cualquiera que atente contra nuestro Estatuto o contra nuestra Constitución y se va a poder anunciar en À Punt?
¿Esto es una carta libre, es carta libre?
Porque esto es lo que estamos aquí discutiendo esta tarde, (veus) si me dejan los grupos de la oposición y si dejan de reír, claro.

Gracias, señor Costa.

El senyor vicepresident:

(Inoïble) … , no, sempre estic deixant a tot el món un minut, com a mínim.
(Veus) O siga, pot continuar, senyora Marcos, quan vullga.

La senyora Marcos Puig:

No, no, señor presidente, ya había terminado.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Vale.
Muchas gracias, señora Marcos.

Señora Merino.

La senyora Merino Peña:

Sí, gracias, presidente.

Sí, en efecto, estamos oyendo muchas risas esta tarde y yo creo que es un tema muy serio y que no me hace ninguna gracia, pero igual que a mí creo que estamos transmitiendo aquí el sentir y el pensar de muchísima gente de esta comunidad.

A mí me da lástima, realmente, ver a Compromís, a Podemos y al Partido Socialista tan encantados, encantados y tan orgullosos de que, con el dinero público de los valencianos, se promocione el catalán y se inste a los valencianos a hablar en catalán y hablar en catalán.
Y hablan de amargura y para mí la amargura es querer ser lo que nunca se va a poder ser y quiere vivir en un sitio que nunca va a existir porque, por mucho que les pese a algunos, somos valencianos, hablamos valenciano y vivimos en la Comunidad Valenciana y punto.
Eso es así y creo que no deberíamos entrar en ningún debate, más allá de, por supuesto, la libertad de cada uno de querer vivir y expresarse en lo que quiera, pero con dinero público de los valencianos no.
Estamos en este tema.

Aquí se están empeñando en que usted no dé su opinión.
Bueno, pues, yo le diría que la diera, si se quiere, por supuesto, como no es responsable de nada de lo que hoy estamos hablando aquí, puede no darla.
Pero, bueno, desde su punto de vista, de gestor de profesional, de su punto de vista técnico, que está diciendo que es el que llevan a cabo en la dirección porque es una SA, díganos si puede valorar, como además es experto en publicidad, como creo que debe ser, porque está utilizando una terminología que yo no es mi especialidad, pero veo que la maneja mucho mejor que yo.
Si usted ve probable que una organización, por ejemplo vasca, acabara…, terminara haciendo un anuncio en la televisión pública valenciana pidiendo que se hablará en vasco, por ejemplo, es un ejemplo.
Si es probable, porque como es tan normal lo que estamos debatiendo que ocurra, pues también debería ser normal esto, porque estamos hablando…, han comentado aquí compañeros, idiomas oficiales o lenguas de España.
Bueno, pues entonces debería ser igual de probable que ocurriera una cosa o la otra.
¿Usted cree que es probable que se emitiera un anuncio así o, por ejemplo, que se emitiera un anuncio que dijera…, ya que la libertad de expresión y si se cumple el código ético: «No hables valenciano, habla castellano» o simplemente «Sé libre para hablar el idioma que quieras».
¿Es probable que se emitiera en la televisión pública valenciana un anuncio expresándose en estos términos?

También se ha repetido varias veces que se está consiguiendo la repercusión que se buscaba y que nunca hubiera podido pagar tanto dinero esta plataforma, porque le estamos dando mucho bombo.
Es que yo creo que no nos tenemos que callar ante estos atropellos, no nos tenemos que callar.
Y hay una cosa que es meridianamente clara, que, desde luego, no estaríamos hablando de esto ni le estaríamos dando publicidad, sino fuera porque se ha emitido en À Punt.
Al final el origen de todo es eso.
Yo creo…, sinceramente, será legal, estará dentro de la norma, pero, para mí, el desencadenante ha sido ese y, si es legal y está dentro de la norma, yo le instó a usted, porque creo que algo tendrá que decir en la reforma de esa ley para que hagan algo para que esto no vuelva a ocurrir.

Simplemente es lo que le quiero transmitir y que de algún modo se comprometa, si es que está de acuerdo en que esto va en contra de nuestro Estatuto de autonomía y del espíritu que tiene nuestro Estatuto y las leyes que amparan y protegen el valenciano, a que se comprometa a que esto se modifique de algún modo para que no tengamos que ver los valencianos una intromisión, como he dicho antes, en nuestra cultura, en nuestro idioma y en nuestra historia, de este calibre.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, senyora Merino.

Señor Pascual, en su turno.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Costa, pues aprovechando que está aquí, que se ha hablado de la independencia de la cadena, de los servicios informativos, que todos los informativos están colgados, que usted tiene una televisión en su despacho que ve habitualmente a la cadena, pues quería también aprovechar para preguntarle sobre los informativos del pasado 14 de febrero, días después de las elecciones de Castilla y León, donde, desde los informativos de la cadena pública, se refirió a Vox como…, porque viene siendo ya habitual; siempre que usted viene aquí le tengo que recordar exactamente lo mismo con nuevos datos.
Se refirió a Vox como ultraderecha tres veces desde los informativos del mediodía, pero nueve veces como ultraderecha en los informativos de la noche.
Es más, durante los informativos de la noche se hizo hincapié en que los jóvenes estaban eligiendo a Vox más…

El senyor vicepresident:

Senyor Pascual, el tema no és realment este, pero si pudiera ceñirse…

El senyor Pascual Pérez:

Me he ceñido porque son las contestaciones que ha dado el señor Costa.

Donde se hacía hincapié que los jóvenes estaban eligiendo más a Vox que otras formaciones políticas en las redes sociales y, para ello, se supone que entrevistaron a una supuesta experta politóloga, para alertar sobre nuestro ascenso y también para añadir que en Europa se ha hecho un cordón sanitario a la ultraderecha con imagen incluida de nuestro partido.

El martes 15, cuando se informaba de que un juzgado ha llamado a declarar como imputados a seis altos cargos de la conselleria, al final presentan ustedes a Mónica Oltra como víctima y, no sé si con la intención de desprestigiar a la Audiencia Provincial, para decir que la causa la ha iniciado alguien de la extrema derecha.
Otra vez con la extrema derecha, y no solo eso, sino que hacen ver como que la noticia no es nueva, porque el titular es: «Acusaciones por el caso del exmarido de Oltra», cuando el caso del marido de Mónica Oltra ya ha sido juzgado y fue condenado a cinco años.
Este caso de las seis imputaciones es otro asunto, que es el de la implicación de la consejería que dirige Mónica Oltra para encubrir estos casos de abusos sexuales sufridos por esta menor tutelada.

Mire, señor Costa, no sé si es que debe ser por la falta de rigor de los informativos de À Punt o qué, pero es que hasta la propia consejera de transparencia del partido Podemos, la señora Garijo, criticó la falta de rigor de la cadena en las redes sociales y se enzarzó en una discusión con la directora de los informativos.

Y le vuelvo a recordar otros casos.
18 de septiembre, por ponerle ejemplos, ¿eh?
, que los hay todos los días, «El partido de extrema derecha», otra vez en los informativos de la cadena.

El senyor vicepresident:

No és el tema, senyor Pascual, eh?

El senyor Pascual Pérez:

«Acto de Vox en Lasarte…» Sí, pero es que el señor compareciente ha dicho que no iban a ser los primeros en dar la información, sino que iban a dar la información de la forma más veraz.
«Acto de Vox en Lasarte acaba con cargas policiales y una persona herida», ¡mentira!

«Todos los partidos menos Vox condenan una marcha neonazi en Chueca», ¡mentira!
Se condenó y se lo dije la última vez.

Sobre la expulsión de un diputado de Vox en el Congreso…

El senyor vicepresident:

Vaya acabando, señor Pascual, por favor, vaya acabando.

El senyor Pascual Pérez:

Yo lo que quiero preguntarle es: ¿va usted a continuar escurriendo el bulto?
, ¿va esto a continuar siendo un suma y sigue, suma y sigue, como con lo del spot, como lo de los ataques a los hispanohablantes, con los ataques continuos…

El senyor vicepresident:

Por favor, vaya acabando, señor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

…a Vox y a los partidos de la oposición?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Y ahora tendría… Bueno, ¿hay algún grupo…?

Señor Costa, tiene tres minutos para acabar.

Puede ceñirse fundamentalmente al objetivo de su comparecencia si así lo desea.

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació:

Voy a ceñirme en la medida que sea posible.

Señor Pascual, ahora que se ha vaciado, me recuerda a un amigo mío.
Es médico de atención primaria y utiliza siempre una expresión…, dice: «Hoy han venido muchos «poyaques«».
Y es: ««Po« ya que estoy aquí recétame ibuprofeno, «po« ya que estoy aquí, recétame paracetamol», quiero decir, le pediría en la medida de lo posible que, cuando fiscalice mi acción, lógicamente me dé el tiempo necesario para poder contestarle con la información que le corresponde.
Y mucha de esa información, de las últimas, al menos que yo pudiera ser consciente en la televisión, nos retrotrae al asunto que nos ha traído aquí esta tarde, que es: qué capacidad de inocular mensajes, gracias a códigos publicitarios, insertados en redes sociales y de manera muy profesional, alcanzan a colectivos y segmentos de población más o menos vulnerables.

Justo cuando usted me está diciendo: «Es que ustedes nos han acusado de…», venían a hablar de eso.
Es decir, venimos de hablar de que alguien ha utilizado esos códigos publicitarios para hacer un spot, nos trae aquí, cuando, el otro día, explicaban efectivamente qué capacidad de inocular mensajes tenemos con según qué códigos, según qué segmentos de población.
Lo digo porque eso… (Veus) Al final este juego dialéctico lo usan todos y algunos sacan más rédito que otros, ¿de acuerdo?

Si, por error; si, por error, una organización legalizada…, porque claro, hasta donde yo sé, no hemos hablado todavía de que el anunciante sea una entidad ilegalizada, no lo sé, igual no tengo esa información completa.
Pero, si una organización legalizada quiere potenciar el euskera, aunque sea por error, aunque sea por error, entre los habitantes de la Comunidad Valenciana, nosotros entenderíamos que, aunque sea por error, ¿no?
, tantos pases, tantas tarifas, no le estamos engañando.
Aunque sea por error.
Porque usted me pregunta…, a la pregunta de si llega una organización y dice que quiere fomentar el euskera… (Se sent una veu que diu: «Si es probable») No sé, si és probable, no lo sé.
Y luego yo, por cerrar el asunto, desconozco de donde tiene la información, pero todos sabemos, todos sabemos, que detrás de un negocio mercantil hay empresas intermediarias, hay periodistas que trabajan muy bien y que están en contacto con esas agencias, esos medios o incluso esa plataforma.
(Veus)

Pero es que…, pero a nosotros a nosotros se nos pide por escrito la respuesta.
Si nos pide la respuesta pero, además, toda la documentación que implica la contratación de eso.
Pues, en cuanto llegue.
(Veus) ¿No ha llegado?
Pues preguntaré porque me consta que…

Pues poco más, puedo aportar.
Pues ya que estoy aquí, les doy las gracias por su tiempo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Costa, con esta comparecencia finalizamos.

Queremos agradecer, por supuesto, al señor Alborch, a la señora Iglesias i al señor Costa que estén aquí y por supuesto a los diputados que han hecho aquí un bon treball com diria Enric Morera.
(Rialles)