Economia%397754.12.04%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 4 de desembre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 9 minuts.
Presideix la diputada senyora Cristina Moreno Fernández.
Reunió número 26.

La senyora presidenta:

Señoras y señores diputados, antes de comenzar con la comisión, vamos a proceder a ver si hay quórum.

Señor secretario, cuando usted quiera.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Sí, hay quórum.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor secretario.

Procedemos ya con el primer punto del orden del día, que es la «lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior».
Si los señores diputados y las señoras diputadas no tienen nada que decir, damos por aprobada el acta.

Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de La Generalitat.
Debat en comissió (RE número 67.
376, BOC número 195)

La senyora presidenta:

Y empezamos el «debat en comissió del Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de La Generalitat».

Procedemos ya con… Perdone, señor diputado.
(Veus) Las han repartido.
(Veus) Es que creo que la señora… Hay dos.
(Veus) ¿Los diputados ya tienen la documentación que corresponde?
Muy bien.

Pues si les parece, ahora ya sí comenzamos el debate de la ley.
Y corresponde -a ver, señores diputados-, corresponde la votación, en principio, de los artículos 1 y 2, que no tienen ninguna enmienda.

¿Votos a favor de los artículos?
8.
¿En contra?
¿Abstenciones?
6.

Ahora ya corresponde el debate de la enmienda número 1, 2, 3, 32, 35, 36, 40, 42, 44, 46, 47 a 60, la 76, la 216 y la 217 del Grupo Parlamentario Socialista.

Señor López, cuando quiera.
Señor López, en función del tiempo que se ha pactado con los porta…, que se acordó por la Mesa y que conocen los portavoces, el tiempo que corresponde para estas enmiendas es, son 19 enmiendas a… (veus), en la primera intervención, 8 minutos.
(Veus) Son 28 enmiendas -tiene razón señor portavoz-, son 28 enmiendas, 11,5 minutos.

El senyor López Milla:

Bien.
Gracias, señor presidenta.

Señoras y señores diputados.

En este bloque de enmiendas del Grupo Socialista a la ley de acompañamiento de los presupuestos para 2014, se abordan básicamente cuestiones que tienen que ver con medidas tributarias, con normas de carácter tributario.

Proponemos en nuestras enmiendas, por ejemplo, y con carácter particular, la mejora de algunas de las deducciones autonómicas en el IRPF.
Concretamente, proponemos que la deducción por atención de discapacitados se aplica también si la persona discapacitada es un descendiente, ya que en la actualidad solamente si puede aplicar si se trata de un ascendiente.

Proponemos, igualmente, que la deducción que se aplica en el caso de las familias numerosas se extienda también a las uniones de hecho.
Y proponemos que se dé un trato especial a las familias monoparentales o monomarentales, según corresponda, en función del número de hijos.
Y también que se establezca un régimen de equiparaciones con aquellas familias en las que uno de los dos progenitores esté desempleado.

Proponemos que en la deducción por material escolar se suprima el requisito de que los padres vivan juntos.
No entendemos muy bien a qué se refiere este requisito, ya que, bueno, podría darse el caso de que los padres se encuentren separados por cualquier motivo, incluso de carácter laboral, y ello supondría una mayor carga económica para esas familias.

Proponemos, igualmente, que la deducción por conciliación de la vida familiar y laboral, que ahora solamente se puede aplicar si la persona que concilia es la madre, se pueda aplicar también si quien concilia es el padre.
¿Por qué no aplicar esta deducción por conciliación, cuando quien hace esa conciliación es el padre?
No tiene por qué ser la madre.
Pensamos que existe un prejuicio en la forma en que se regula esta deducción desde el punto de vista de lo que son las tareas en el hogar y la labor que cada uno de los padres lleva a cabo.

Igualmente, proponemos una nueva deducción por acogimiento familiar de menores.
Esta deducción no existe en el IRPF autonómico, pero existe en otras comunidades autónomas, por ejemplo, en la Comunidad de Madrid.
Y entendemos que no sería muy costoso ponerla en marcha e introducirla en la normativa autonómica del impuesto sobre la renta de las personas físicas.

Esto en cuanto a algunas de las propuestas que hacemos con carácter particular en lo que se refiere a las deducciones autonómicas en el IRPF.

Hacemos también una propuesta general que tiene que ver con los umbrales de aplicación de estas deducciones autonómicas en el IRPF.

En la norma que ha presentado el Consell y que ha remitido a esta cámara, se ha producido una reducción del umbral que da acceso al cien por cien de la deducción autonómica en el IRPF.
El año pasado el umbral era de 24.
000 euros, este año de 23.
000 euros en declaración individual; y de 38.
800 euros en conjunta, este año se propone un umbral de 37.
000.

El resultado de esta rebaja de los umbrales es que algunos contribuyentes que tenían acceso a estas deducciones dejarán de tener acceso al importe total de las mismas.
Lo que nosotros proponemos es que se conserven estas deducciones en los umbrales en que se encuentran en el presente ejercicio, de manera que ningún contribuyente pierda el acceso al cien por cien de la deducción autonómica.

Y proponemos también una segunda cuestión en relación con las deducciones autonómicas en el IRPF.
Proponemos que en la rebaja gradual que el gobierno valenciano pretende a fin de reducir el importe de la deducción autonómica conforme aumenta la renta del contribuyente, el límite de renta que da acceso a una parte de la deducción se sitúa no en la cifra que plantea el Consell en el proyecto de ley, sino en el volumen, en la cifra en que se encontraba en el ejercicio de 2011, antes de que entrara en vigor el decreto ley que modificó los umbrales de las deducciones autonómicas.

Nosotros entendemos que si esa modificación de los umbrales era transitoria, era para 2012 y para 2013, en 2014 se debería, al menos, dar acceso a una parte de la deducción autonómica a quienes disfrutaban del cien por cien de la deducción autonómica antes de la entrada en vigor del decreto ley aprobado en el mes de enero de 2012.

Todo esto en lo que se refiere a las deducciones autonómicas en el impuesto sobre la renta de las personas físicas.

Hacemos también una propuesta muy concreta en el caso de lo que se refiere el impuesto de patrimonio.
En el impuesto sobre patrimonio no podemos dejar de recordar que el año pasado el gobierno valenciano decidió no recaudarlo, decidió no cobrar el impuesto sobre patrimonio que se debía haber declarado en 2012 a los contribuyentes, a los cerca de veinte mil contribuyentes que habrían tenido que abonarlo.

Nosotros entendemos que hay que recuperar una parte de esa recaudación perdida y ningún momento puede ser mejor que el momento actual, cuando somos conscientes de las tensiones que sufren las arcas públicas autonómicas y los recortes a los que se está sometiendo una buena parte de la ciudadanía.

Por eso, proponemos aumentar la tarifa de este impuesto en un 21% para recuperar una parte de la recaudación que se perdonó a los grandes contribuyentes, y proponemos también rebajar el mínimo exento hasta medio millón de euros.
Medio millón de euros que -recuerdo- no incluye la exención de la vivienda habitual, que llega a 300.
000 euros por contribuyentes.
Esto permitiría recaudar algo más y aumentar también ligeramente la base de personas, la base de contribuyentes que pagan el impuesto sobre patrimonio.

Proponemos también algunas medidas respecto del impuesto sobre transmisiones patrimoniales.
Proponemos que en lugar de aplicar un tipo fijo, independiente del valor de la transmisión patrimonial, se apliquen tipos crecientes, se aplique en tarifa en la que cuanto mayor sea el importe de la adquisición del inmueble, mayor sea la contribución que haga la persona que lo adquiere.
Proponemos elevar al 11%, del 10 en que está establecido con carácter general, el tipo para las operaciones de más de doscientos cincuenta mil euros y al 12% si se trata de operaciones de más de medio millón de euros.

Asimismo, proponemos aumentar hasta el 10%, en vez del 8% que se establece, el tipo aplicable en las transmisiones de turismos, de todoterreno, motos que superen cierto valor y cilindrada, embarcaciones de recreo con más de ocho metros de eslora o de valor superior a veinte mil euros, objetos de arte y antigüedades.

Este tipo de transmisiones patrimoniales ya están sometidas a un tipo de gravamen superior al general, que es el 6%.
Nosotros lo que pedimos es que en vez de aplicarse el 8% que establece el Consell, se aplique el 6%.

Respecto del impuesto sobre sucesiones y donaciones, y partiendo de que conocemos que, efectivamente, se ha producido una rebaja de la bonificación del 99% establecida hasta hace unos pocos meses, se mantiene todavía una bonificación del 75%, que nos parece excesiva, nosotros proponemos eliminar esa bonificación por completo y establecer unas reducciones en la base imponible que supongan que las pequeñas y medianas herencias o donaciones no pagasen nada.
Ni se pagase por la herencia o donación de la vivienda habitual o el negocio familiar, pero sí en el caso en que se excediesen los límites de esas reducciones que mejoran algo a las que nosotros proponemos, las establecidas en la actualidad.
Y a partir de ahí, fijar un gravamen progresivo para todas las herencias y donaciones que se verían afectadas por la contribución a partir de los mínimos por los que no se pagaría nada.

Proponemos, igualmente, rebajar al cero por ciento la tarifa autonómica del impuesto sobre la renta de las personas físicas para los contribuyentes que declaran rentas inferiores a menos 12.
000 euros/año.
Estos contribuyentes hacen una aportación muy pequeña a las arcas públicas.
En realidad, la mayor parte de ellos acaban pagando prácticamente nada, pero sí hacen pagos a cuenta todos los meses, se les retiene en sus nóminas, nóminas pequeñas en la mayor parte de los casos.
Y entendemos que rebajar al cero por ciento la tarifa autonómica del impuesto sobre la renta de las personas físicas no solo paliaría la devaluación salarial que están experimentando, sino que además ayudaría a estimular, aunque solo fuera ligeramente, la actividad económica, ya que se trata de rentas que consumen prácticamente todo lo que ingresan, se trata de contribuyentes que no se pueden permitir ahorrar.

Proponemos también, y presentamos de nuevo, la enmienda relativa al impuesto sobre los depósitos de las entidades bancarias, que es una enmienda que fue ampliamente criticada por el grupo mayoritario el año pasado.
Parece que ahora ese impuesto se quiere establecer con una regulación que en algunos casos se parece bastante a la que nosotros proponíamos el año pasado.
De hecho, la tarifa es exactamente la misma.
Una norma que se ha aprobado con mucha rapidez, mucha rapidez, con bastante apresuramiento.
De hecho, se va a introducir en la ley de acompañamiento a través de una enmienda que ahora se verá del grupo mayoritario, que no coincide exactamente con nuestra propuesta, aunque tiene puntos en los que es colindante.

A modo de ejemplo, nosotros planteamos en nuestra propuesta de impuesto sobre los depósitos bancarios que las entidades sujetas al mismo se puedan deducir una cantidad importante en función de que dediquen préstamos, créditos o que hagan inversiones en proyectos considerados de interés estratégico para la Comunidad Valenciana y que puedan ser declarados al efecto por una norma.

Esto ocurre en otras comunidades autónomas.
Se hace una norma estatal, se definen los proyectos de interés estratégico porque se desarrollan actividades que tienen que ver con la estructura productiva de esa comunidad y que se considera que hay que privilegiar.
Bueno, pues esto no existe en la propuesta del grupo mayoritario y entiendo que del Consell, pero sí está en la nuestra.

Y finalmente -y ya que se me acaba el tiempo y no he podido ser mucho más breve-, proponemos suprimir también la rebaja de la tasa que se aplica al bingo electrónico.
Creemos que es excesiva.
Entendemos que es suficiente con el descenso del 30 al 25%, que ya está previsto en un artículo de la ley.
Y nos parece excesivo rebajarlo al 10% en 2014 y 2015.
Entendemos que es una rebaja excesiva.

Y asimismo, proponemos también, respecto de la modificación de la ley de hacienda pública, en la que se autoriza a la conselleria de hacienda a que aplique retenciones en los pagos a las personas físicas o jurídicas que le deban dinero a La Generalitat, nosotros proponemos que en caso de que La Generalitat o cualquiera de las personas jurídicas que conforman su sector público están adeudando a su vez importes a aquellas personas físicas o jurídicas que le deben dinero a La Generalitat, pues la conselleria de hacienda proceda a compensar saldos acreedores y deudores antes de practicar las retenciones que están establecidas en el artículo 80 de la ley de acompañamiento.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor López.

Señora Hernández, cuando usted quiera.

La senyora Hernández Miñana:

Molt bon dia.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats.

Senyor Julián.

Vaig a començar per l'esmena que fa referència als depòsits, al nou impost sobre depòsits bancaris, que és la.
.
.
, que té.
.
.
, és la seua esmena 216, que mosatros li fem una proposició per a transaccionar-la, perquè com vosté molt bé.
.
.
, o per a aproximar-se, perquè és una esmena d'aproximació.

Com vosté molt bé ha dit, tenim un plantejament molt semblant en quasi tota l'esmena.
L'esperit és el mateix, la redacció també coincidix, i n'hi havia un punt, que és el que vosté ha ficat sobre la taula, que era el de que se'l duia en funció de projectes de caràcter social, havíem entés mosatros que era el seu punt, i mosatros hem incorporat eixe.
.
.
, en la nostra redacció, eixe aspecte.
Per això, bé, doncs, el convide que.
.
.
, ja que li l'acabem de passar en este moment, (veus) que.
.
.

La senyora presidenta:

Sí, sí, la tienen ahora, (inintel·ligible) .
.
.
.

La senyora Hernández Miñana:

Sí, sí, li l'acabem de passar, que la llisca, concretament, en un punt, en el cas que el contribuent siga una caixa d'estalvi, el cent per cent dels imports efectivament invertits per aquella en el període impositiu en la Comunitat Valenciana, i destinats a la seua obra social, sempre que suposen gastos reals per a la dita entitat, ¿eh?
, que creguem que inclou, doncs, l'aspecte que vosté en este moment acaba de comentar ací.
Per tant, proposaríem esta aproximació a l'esmena.

I, bé, doncs, després d'esta proposta, que m'haguera agradat fer-li-la abans, però no ha pogut ser, doncs, me vaig a referir a la resta d'esmenes que han plantejat.
Començaré.
.
.
, aniré per números correlatius, aproximadament.
En principi, les tres primeres esmenes que vosté planteja fan relació a la llei de.
.
.
, modifiquen la llei de taxes, la primera.
.
.
, ninguna de les tres les acceptem.
.
.
La primera d'ella parla.
.
.
, està exactament descrivint l'epígraf de la tarifa reduïda per a inserir en el diari oficial.
Les altres dos, se tracta de dos nous supòsits de fets imposable, dos noves taxes que considerem que són oportunes, perquè responen a servicis realment prestats, i fa referència a expedicions de certificats que no consten en este moment en el catàleg de les taxes.

Després vénen una sèrie d'esmenes relacionades amb l'IRPF, me referiré a la 32.
.
.
, a la 35 i a la 36.
Les tres fan referència a les deduccions relacionades amb les famílies, amb el fet de família nombrosa.
La primera d'elles, la 32, parla d'ampliar l'àmbit subjectiu de la deducció per família nombrosa a progenitors en situació de desocupació o famílies parentals, amb una sèrie de condicions.

Com vosté molt bé sap, o com vostés saben, la definició de família nombrosa és una competència estatal, però, a més, tal com vostés plantegen l'esmena, tindria l'efecte pràctic de transformar famílies nombroses, les monoparentals amb dos fills i les de categoria especial, les monoparentals amb tres fills.
Mosatros creguem, sincerament, que tenint en compte quina és la situació de les famílies especials, que és per a cinc o més fills, l'estructura d'ingressos i de gastos de les famílies és radicalment diferent de la que vostés plantegen.
Per tant, considerem que no és oportuna l'esmena.

El mateix aspecte quan parlem en la 35 i la 36 de modificar els límits de les quantitats.
Mosatros hem fet unes modificacions per a assegurar que la deducció plena siga aplicable per a aquells contribuents de menors recursos i en ells tinga el major impacte.
Però, a més, esta proposta és compatible amb els objectius de consolidació fiscal de La Generalitat.
Per tant, creguem que són propostes, les nostres, adequades a l'actual realitat.

Després, presenta dos esmenes, també amb relació a la deducció d'IRPF, quan parlen d'energies renovables, o les deduccions corresponents a energies.
.
.
, la inversió en energies renovables per vivenda habitual, i a la deducció en millora de la qualitat, sostenibilitat i accessibilitat a la vivenda habitual, i tenen també per objecte modificar els imports màxims.
Mosatros creguem, pel que estava comentant, que hi té d'haver una homogeneïtat normativa.
Per tant, apliquem els mateixos límits i, a més, com dia, són absolutament compatibles amb els objectius de consolidació fiscal del govern.

Quant a la proposta d'escala autonòmica d'IRPF que vosté ha fet i en la qual s'ha detés i que, com bé ha dit, introduïx en eixe nou tram, mosatros no l'acceptem perquè pensar en establir una escala autonòmica amb trams diferents de l'escala estatal, doncs, du a una dificultat important en la gestió de l'impost, i esta mesura, junt amb la resta que vosté planteja, les reduccions de tipus marginal en els trams entre els 12.
000 i els 65.
953 euros, per descomptat, resulten incompatibles amb l'objectiu de consolidació fiscal del govern.

Quant a l'última esmena que vosté ha comentat, la d'incentivar fiscalment la implantació del bingo electrònic, a través de fraccionar al llarg des anys este caràcter impositiu, creguem que és important per a que puga implantar-se en la Comunitat Valenciana.

En relació a les esmenes en què vostés inclouen que.
.
.
, la 46, que les parelles de fet tinguen el mateix tractament que els cònjuges, dir-li que esta referència no és en absolut necessària, ja que en ningun moment se fa referencia en la deducció de què estem parlant a la circumstància.
.
.
, al matrimoni dels contribuents.
Per tant, se complixen els requisits en qualsevol dels casos.

Les esmenes 47 i 48, que estan relacionades amb les deduccions per cura de dependents o per acolliment familiar, les dos.
.
.
, per descomptat, mosatros creguem que la societat pot fer més en estes circumstàncies, però que.
.
.
, i per això La Generalitat ja té en estudi i per a implantar de forma progressiva al llarg de l'actual legislatura, mesures per a donar suport econòmicament a estes situacions familiars.
I aixina serà al llarg de la legislatura, però no en esta llei d'acompanyament.

I en relació al comentari que ha fet que els pares visquen o no junts, mosatros creguem que, tal com està plantejada la llei d'acompanyament, no és necessari el seu plantejament, perquè la deducció per quantitats destinades a l'adquisició de material escolar s'aplica per cada fill que se trobe escolaritzat, i de forma que el seu import no pot duplicar-se en ningun dels casos i que, al final, siga quina siga la circumstància familiar, deurà coincidir la percepció, tant si els pares viuen conjunta com si viuen de forma individual, l'aplicació de la deducció se facilita perquè estiga desocupat el contribuent, i també l'altre progenitor, en el cas, efectivament, que compartisquen.
.
.
, que visquen junts.

En relació a l'impost del patrimoni, me referiré a les esmenes 57 i 58.
Com bé dia vosté, mosatros plantegem que en l'exercici 2014 i.
.
.
, mosatros considerem que se va a produir una bonificació estatal del cent per cent en la quota per modificació de la llei.
Per tant.
.
.
, per la quota aplicable als subjectes passius per obligació personal real de contribuir.
Per tant, una volta desaparegut el gravamen efectiu derivat de l'impost, manca de sentit modificar l'actual mínim exempt estatal, o bé l'actual escala de tipus de gravamen, com seria el cas de la seua esmena 58.

En relació a l'esmena 59, que fa relació a l'escala progressiva de tipus de gravamen de la modalitat de transmissions patrimonials, tenint en compte que se tracta d'un impost indirecte, en esta esmena vosté s'ha detingut i l'ha explicat amb dedicació, però mosatros considerem que, tenint en compte que se tracta d'un impost indirecte la naturalea del qual no casa bé amb la introducció d'elements de progressivitat en esta estructura del tribut, i que la base imposable del dit impost és el valor real dels béns, no se considera convenient una escala progressiva per a estos tipus de gravamen.

En relació a l'esmena 60, en el mateix àmbit, i que vostés plantegen, com ha dit, incorporar un tipus del 10% per a vehicles de major valor, objectes d'art o antiguitats, mosatros creguem que no hi ha ningun precedent en les comunitats autònomes i que resulta excessivament elevat en relació a la capacitat econòmica que suposa adquirir este tipus de béns.

En relació a la seua esmena 76, que té per objecte modificar per addició l'article 80 d'este projecte de llei, estenent la seua aplicació al supòsit en què La Generalitat o qualsevol de les persones que conformen el sector públic siguen deutors, al seu torn, d'un tercer, creguem que la retenció a què fa referència el precepte, que té com a objecte instrumentar la compensació -entenem que és aixina-, necessàriament deuria sustentar-se sobre un crèdit pressupostari que hauria de donar cobertura a les prèvies obligacions de La Generalitat.
.
.
, i que La Generalitat mantingués en eixe tercer.
Per tant, no té sentit eixa modificació que proposen.

En relació a l'esmena 217, apuntar.
.
.
Vostés ahí proposen modificar tres articles.
En relació al primer, el 28.
4, apuntar que en ningun cas la conselleria competent en matèria d'hisenda, en el marc de l'autorització prevista en este article, pot adoptar mesures que afecten l'àmbit competencial tant del Consell o de Les Corts.
Pot únicament adoptar mesures de control i seguiment de la gestió econòmica i pressupostària.

En relació a l'article 32, creguem que manca de sentit, que no té sentit, per la seua pròpia naturalea, pel volum i les circumstàncies que motiven o justifiquen la tramitació d'un expedient de modificació pressupostària que difícilment pot ser previsible en el mes d'octubre de l'exercici anterior en què s'elabora el projecte de llei de pressupostos.

I en relació a l'article 34, se considera oportú mantindre l'actual repartiment competencial del Consell, que inclou tant el conseller competent en la matèria d'hisenda, el Consell a Les Corts, en raó del percentatge de crèdit afectat per la modificació.

I, bé, i deixaré per al següent torn tot el que està relacionat amb l'impost sobre successions i donacions i algunes esmenes més que, si li pareix bé, doncs, (inintel·ligible) .
.
.
, li propose l'aproximació.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Hernández.

Señor López, cuando usted quiera, por cinco minutos.

El senyor López Milla:

Sí, gracias, señora presidenta.

Señora Hernández, en relación con la enmienda que me propone transaccionar y que he podido solo ver rápidamente, hay ahí dos cuestiones.
Una cuestión es que, efectivamente, la enmienda que nosotros proponemos, hay un beneficio fiscal que se otorga a las cajas de ahorros y a las cooperativas de crédito en función de los recursos que destinan a obra social y a los fondos de educación y promoción que tienen las cooperativas de crédito.

Nosotros en nuestra enmienda proponemos que los recursos destinados a esas finalidades no cuenten a la hora de pagar el impuesto, porque, de alguna manera, entendemos que viene a reflejar la función social que este tipo de entidades desempeña.
Esto sí está incluido.
Lo que ocurre es que, al mismo tiempo, en las enmiendas del Grupo Popular se incorpora bonificación total de las actividades.
.
.
, o casi total, de las actividades de estas entidades.
Nosotros solo creemos que se deba bonificar el beneficio generado y destinado a la obra benéfico-social o al fondo de educación y promoción de la cooperativa de crédito, ¿no?
(Veus)

Y, luego, nosotros, en nuestra propuesta, sobre impuesto a los depósitos de las entidades de crédito, lo que incluimos es algo que existe en otras comunidades autónomas y que no tiene que ver con la obra benéfico-social o el fondo de educación y promoción, sino que es la posibilidad que se da al gobierno, en este caso sería al gobierno valenciano, de definir todos los años, en la ley de presupuestos, por ejemplo, como se hace en otras comunidades autónomas, determinados objetivos estratégicos de inversión, de manera que si las entidades de crédito dedican recursos a esos objetivos estratégicos de inversión, (veus) que pueden ser, pues, por ejemplo, la promoción de la actividad exportadora, etcétera, pues, ello genera un descuento sobre el impuesto que las entidades tendrían que pagar.
Eso no está recogido y, bueno, quizás tendríamos que hablarlo.
Quiero decir, no digo que no, pero a lo mejor no sé si.
.
.
, (veus) si podríamos verlo ahora, lo podríamos seguir hablando, de cara ya al pleno, dejarlo encima de la mesa y tratar de llegar.
.
.
, tratar de llegar a un acuerdo, ¿no?

En otras cuestiones que ya no tienen que ver con este impuesto sí que no vamos a ponernos de acuerdo claramente, como usted ha puesto de manifiesto.
El tema, por ejemplo, del impuesto sobre transmisiones patrimoniales, donde nosotros proponemos una tarifa creciente en función del importe de la adquisición.
Bueno, pues, ahí, por ejemplo, nos encontramos con que es verdad que es un impuesto indirecto, pero hay comunidades autónomas como Castilla y León, que no está precisamente gobernada por el Partido Socialista, donde se aplica este tipo de tarifa creciente que grava la capacidad económica del contribuyente.

Por ejemplo, nosotros lo que proponemos es que si una persona compra un inmueble de 400.
000 euros, en vez de pagar 40.
000 euros del impuesto, pague 41.
500, pague 1.
500 más.
¿Por qué?
Pues, porque entendemos que quien puede comprar un inmueble revela una capacidad económica.
.
.
, un inmueble de ese importe, revela una capacidad económica que no la tiene quien adquiere un inmueble de importe más reducido.
Vaya por delante que.
.
.
, bueno, que es una cuestión, es una medida que existe en diversas comunidades autónomas, ¿no?

En el caso del impuesto sobre patrimonio, bueno, nosotros seguimos pensando que si, en el año 2012, se perdonó este impuesto a un gran número de.
.
.
, bueno, a un gran número de contribuyentes con un patrimonio relativamente elevado, unos veinte mil contribuyentes, se habría de subir el tipo para, al menos, recuperar una parte de la recaudación perdida en aquel momento.

Yo sobre esto tuve en su día un debate, porque yo decía que este impuesto iba a recaudar más de cien millones de euros, recuerdo que el conseller Vela me decía «¡no, no, no!
, oiga, que los ricos son menos ricos, ¿usted qué se ha creído?
, ahora no pagarían tanto como pagaban».

En el presupuesto de este año hay previstos 70 millones, yo decía más de cien y en una respuesta la semana pasada el conseller me decía 117.
Está previsto recaudar 117 millones de euros, porque eso de que los ricos ahora son menos ricos parece que no funciona y que se va a recaudar más de lo que existía antes de que este impuesto se eliminara en su día.
(Remors)

Claro, si está bien que nos felicitemos todos, pero por eso planteaba que, bueno, que a lo mejor lo que habría que hacer era, ya que parece que las personas a las que se les exige este impuesto tienen una mayor capacidad económica que antes, pues pedirles que contribuyan un poco más por aquello que no pagaron en 2012.

Y, finalmente, y no me da tiempo a casi nada, el tema de las deducciones por familia numerosa, nosotros lo que planteamos es equiparar al tratamiento que se da a familias numerosas, a familias que entendemos que se encuentran en una situación que puede ser equiparable desde el punto de vista de las dificultades económicas que padecen.

De hecho me he encontrado preparando las enmiendas con que hace diez días, en el Congreso de los Diputados, se ha aprobado una nueva ley de protección de la familia.
Y que, en función de esa nueva ley de protección de la familia, que se tendrá que trasladar al ordenamiento autonómico, se han equiparado diversas situaciones, que no son de familia numerosa, a las de familia numerosa.
Las tenía aquí apuntadas, pero no me va a dar tiempo.
Situaciones en las cuales hasta ahora no se hablaba de familia numerosa, bueno, pues se van a producir equiparaciones que afectarán a familias monoparentales, monomarentales, etcétera y que están un poco en la línea de lo que nosotros estamos planteando aquí y que ha sido aprobado, repito, el 20 y tantos de noviembre en el Congreso de los Diputados.

Nada más.
Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor diputado.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.

Vaig a començar per les esmenes que abans no he pogut comentar i acabaré amb les comentaris contestant als seus propis comentaris.

En relació a les esmenes 50, 51 i 52, que parlen de substituir les actuals deduccions autonòmiques en la base imposable de la modalitat d'adquisició mortis causa i en la modalitat d'adquisicions inter vivos, mosatros considerem que tant les bonificacions estatals com les bonificacions… Bé, les bonificacions autonòmiques, estatals i de La Generalitat, establides en l'exercici de les pròpies competències, responen a la conveniència de millorar, tant en l'àmbit de les economies domèstiques com en el dels xicotets negocis familiars, el tractament fiscal dels desplaçaments patrimonials formals a títol, tant com deia, a títol gratuït mortis causa o inter vivos, entre els familiars més pròxims que no responen a un desplaçament efectiu de la capacitat econòmica al mantindre's esta en el si familiar.

Mosatros creiem que vostés en la seua proposta d'alguna manera canvien el que és el seu objecte fonamental.
I, no obstant, mosatros pensem i considerem convenient mantindre l'aplicació conjunta de les actuals reduccions i bonificacions autonòmiques d'este impost.
Però, sobretot, com deia, pel subjecte al qual van dirigides i per mantindre eixe objecte fonamental.

L'esmena 53, que també està relacionada, planteja l'establiment de millores en les reduccions estatals aplicables en les adquisicions mortis causa i inter vivos en empreses individuals, negocis professionals i participacions en entitats, quan estes adquisicions s'efectuen per persones sense relació de parentesc amb el transmitent, sense perjuí que es puguen estudiar estes mesures i que meresca la pena per afavorir el trànsit en la gerència de les xicotetes i mitjanes empreses, que moltes voltes és causa de col·lapse d'estes en situacions de mort o jubilació, i quan no existisquen parents que continuen l'activitat, però sempre en el marc de les recomanacions i de la directiva de la Unió Europea, que com vosté sap no acaba de coincidir en com mosatros estem plantejant este tipus de deduccions.
Per tant, mosatros de moment, i a l'espera de la revisió estatal, seguint la directiva europea, mantenim la nostra proposta.

I en relació a la 54, esmenes 54 i 55, que parlen de modificar l'actual escala de tipus de gravamen de l'impost sobre successions i donacions, existix el mateix problema, que la directiva europea i els dictàmens, tant el dictamen com el dictamen modificat, que posteriorment va traslladar la Comissió Europea al Govern d'Espanya, no van en este sentit.

Per tant, hem d'esperar a la revisió de l'impost sobre successions que se fa necessari i que és una prioritat per al Govern d'Espanya.
I, en eixe moment, ja considerarem la conveniència o en eixe moment, veritablement, ja estarem en condicions de fer una reordenació d'este impost i de plantejar-se en les condicions que la directiva europea l'emmarca.

En relació a l'esmena 56, que planteja la supressió de determinades bonificacions en este aspecte, mosatros no plantegem la supressió sinó baixar el percentatge, com ja s'ha expressat, com vosté ha expressat, perquè perseguix l'objectiu que els qui reben herències i donacions de major import contribuïsquen en major mesura.
I eixe és l'esperit també de la nostra redacció.
I, tant de bo, efectivament, se puga recaptar una quantitat important.

I en relació als comentaris que vosté ha fet del plantejament anterior, en relació a l'esmena 216, del nou impost sobre els crèdits bancaris, jo crec que sí que mereixerà la pena que li peguem alguna volta, perquè crec que les coincidències són altes, que valen la pena.
I proposaria que per al ple poguérem acabar de treballar una redacció que poguera ser plenament satisfactòria per a les dues part.
Ja hem avançat alguna cosa.
Bé, a vore si fórem capaços de, en relació a eixos projectes estratègics, fer algun plantejament que poguérem estar d'acord, i que, tanmateix, mosatros no contemplem, perquè no és l'objecte per a mosatros d'estes bonificacions a les entitats sinó que era l'obra social.

En relació a la tarifa creixent de les transmissions patrimonials, bé, ja li he dit que efectivament és un impost indirecte i que no la considerem.

Però en relació a les situacions de les famílies nombroses i a la llum de la nova llei de protecció familiar, bé, i si efectivament, perquè mosatros ahí el que vegem és que l'estructura d'ingressos i de gastos és la que ha de ser més coincident, no el fet de ser monoparentals o el fet del número de fills.
.
.
O siga, que l'aproximació ha d'estar en relació a l'estructura d'ingressos i gastos dels dos tipus de família o de les dos situacions o circumstàncies familiars.
Si vegérem que ahí podem fer alguna aproximació, tanmateix, jo crec que també podria valdre la pena.

Per tant, bé, me brinde a treballar amb vostés per a estes possibilitats.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Entiendo que no ha habido posibilidad o se quedará para el pleno la transaccional propuesta.
Por tanto, vamos a votar… (Remors) De acuerdo, esperemos que haya posibilidad de acuerdo en el pleno.

Vamos a votar ahora las enmiendas debatidas.
(Remors) Ahora se votan las enmiendas, salvo que el Partido Popular quiera votar la enmienda del Partido Socialista, votamos las enmiendas presentadas… (Remors) Votamos las enmiendas presentadas… (Remors) Es que ahora en votación las del PSOE.
No quería yo, como presidenta…

Vamos a votar, salvo que alguien diga lo contrario, la enmienda 1, 2, 3, 32, 35, 47 a 60, 76, 216 y 217.
Perdón, la 44 y la 46 también.
¿Votos a favor de las enmiendas?
6.
¿En contra?
8.
Se rechazan las enmiendas.

Votamos ahora las enmiendas 36, 40 a 42 y 53.
¿Votos a favor de las enmiendas?
5.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Votamos ahora el resto… No, las hemos votado todas ya.
De acuerdo.

Ahora procede votar el artículo 3, del cual se han debatido ya enmiendas.
¿Votos a favor del artículo 3?
8.
¿En contra?
5.
¿Abstenciones?
1.

Votamos el artículo 4, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor del artículo 4?
8.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
6.

Votamos el artículo 5, que se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor del artículo?
8.
¿En contra?
6.

Ahora ya entramos en las enmiendas al artículo 6… (Remors) Perdón, perdón.
El 5 tenía enmiendas debatidas y el 6 tiene enmiendas debatidas también.

Votamos, entonces, el artículo 6.
¿Votos a favor del artículo 6?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.
¿En contra?
6.

Ahora sí ya entramos en la enmienda número 4 y siguientes, la totalidad de las enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Compromís.
De acuerdo con los tiempos fijados, señora diputada, tiene 22 minutos y medio, si usted los quiere emplear en su totalidad.

Señora Mollà, cuando usted quiera.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

El paquet d'esmenes que presentem des del Grup Parlamentari Compromís la major part d'elles suposen la supressió d'aquells articles que el Partit Popular, el govern del Partit Popular planteja d'augment per exemple de taxes, en el que respecta a les taxes educatives, taxes per certificacions, que nosaltres entenem que no haurien de pujar el seu valor per a l'any 2014, taxes, com per exemple ja ho vam discutir en l'esmena a la totalitat, per a la tramitació de les adopcions internacionals i un llarg etcètera de taxes carregades als ciutadans i ciutadanes valencians i valencianes de forma indiscriminada, sense cap tipus de criteri a raó de la seua situació econòmica.
I tots sabem que el conjunt, la majoria dels valencians i valencianes, està passant una situació econòmica del tot precària i d'emergència.

Per tant, carregar, ja dic, de forma indiscriminada, mitjançant les taxes, i no és una cosa que ens sorprenga, ja en porten molts anys el Partit Popular subjectant els ingressos de La Generalitat bona part en els augments de les taxes, doncs ens pareix contribuir encara més a fer més gran l'escletxa entre qui més i menys tenen, més gran aquesta crisi econòmica, penalitzar els ciutadans i ciutadanes carregant-los taxes administratives o tan injustes, ja dic, com les que van a donar protecció als nostres joves perquè puguen tindre i desenvolupar la seua educació amb garanties i amb perspectives de present i futur o, per exemple, que puguen ampliar la seua família mitjançant les adopcions internacionals.

Són exemples que jo crec que il·lustren molt bé la injustícia que se'ns planteja per part del govern valencià, del Partit Popular, respecte als augments de les taxes.
Això pel que respecte a les taxes.

Després està l'altra part de les esmenes que presentem de supressió, que són de totes aquelles qüestions que no vénen a avalar una llei de mesures fiscals i administratives, una llei d'acompanyament als pressupostos de La Generalitat.

Nosaltres no volem i no acceptem i no ens semblen les fórmules de garantia democràtica, l'haver d'utilitzar aquesta llei per a introduir una sèrie de modificacions legislatives, de lleis que res han de vore amb les mesures fiscals i administratives que sustenten uns pressupostos i que, per tant, se fa un ús i un abús de la llei de mesures.

Tots els anys saben vostés que plantegem aquestes supressions, sempre dient i deixant clar que nosaltres no anem a entrar a valorar… (remors)

La senyora presidenta:

Señores diputados, por favor.

Continúe, señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

…no anem a entrar a valorar la idoneïtat o no o allò encertat que puguen ser eixes modificacions legislatives que se plantegen.
Perquè de per si, si falla la forma a l'hora de presentar eixos canvis normatius, nosaltres no anem a recolzar-los.
És a dir, voldríem tindre del tot separat del debat de la llei de mesures o de la llei de pressupostos estos projectes per a poder contribuir d'una manera molt més correcta, molt més coherent, molt més sensata, molt més debatuda, als possibles canvis legislatius que se plantegen de les normes que introdueix el govern del Partit Popular.

Per tant, també, bona part de les nostres esmenes eliminen eixe tipus de referències.
Com vostés saben és una qüestió que tots els anys portem a debat.
I és una gran discussió la que tenim amb el Partit Popular que no accepta que estes regles del joc vulneren o enfronten amb una major qualitat a l'hora de desenrotllar les normes legislatives al nostre territori.

Després plantegem algunes esmenes concretes a la llei del comerç, que jo crec que millora moltíssim el text plantejat pel govern del Partit Popular i que esperem que puga comptar amb el suport o, almenys, que tenint una esmena i un text proposat pel govern valencià, pugam arribar a algun tipus d'acord sobre com podem millorar entre tots, contribuir entre tots, encara que siga en una transaccional, ací o en el ple, per a millorar la referència que se fa a la llei del comerç.

Igual, igual era la nostra intenció en millorar l'impost que se crea als dipòsits bancaris.
I, per això, vam presentar la nostra esmena.
Per què?
Perquè ens va sorprendre, en un moment donat, ens va sorprendre i la veritat és que ens va escandalitzar i molt que els pressupostos de La Generalitat per a l'any 2014, quan va fer la seua presentació el conseller d'hisenda, vingueren amb una contribució d'ingressos de vora dos-cents trenta milions d'euros que venien derivats d'un impost als dipòsits bancaris que havíem estat proposant des de fa més d'un any, que havia rebut sistemàticament.
.
.
Perquè este impost l'hem presentat a les Corts Valencianes els diferents grups parlamentaris, de forma independent.
Hem rebut sempre el vot en contra del Partit Popular perquè, de forma poc argumentada, anava a suposar, doncs, un greuge i una inestabilitat a les entitats financeres.

Passa més d'un any, havent-hi renunciat a haver recaptat estos diners que ara se computen en els pressupostos de La Generalitat, i ens ve l'impost als dipòsits bancaris.
Ens ve quadrat, via ingressos, en la llei de pressupostos.
I quina és la sorpresa quan anem a buscar en la llei de mesures fiscals, que és el marc legislatiu que ha de donar-li la figura a este impost, i no el trobem, no trobem cap referència que vinga de la iniciativa governamental que sustente estos ingressos, que sustente i li done literalitat a este impost.

Clar, arribem a saber, en un moment donat, que s'ha fet una maniobra perquè el Partit Popular en les Corts Valencianes, el Grup Parlamentari Popular, siga qui presente aquest impost mitjançant una esmena.

De forma premeditada, per oblit o torpesa, igual de greu és.
Si és per oblit i torpesa, tenim un govern torpe.
I la veritat és que tenir un conseller d'hisenda que pressuposta 230 milions d'euros i que això no està en ningun.
.
.
, se li ha oblidat dissenyar el marc legislatiu per a donar-li contingut i forma i legalitat a eixa recaptació de diners, doncs, si és per oblit, és preocupant.
Ara, si damunt és premeditació, si és per a vulnerar el tràmit que deuria haver sigut el coherent i el responsable, haver passat pels consells que assessoren i informen sobre la seua idoneïtat o no, la seua legalitat o no, com puga ser el Consell Jurídic Consultiu o l'econòmic i social, doncs, si és en premeditació, doncs, encara me pareix més negligent per part del partit complet, el que està en el govern o el que està ací en el grup parlamentari.

Nosaltres, atenent esta qüestió, doncs, ens veiem obligats a presentar la nostra proposta, la proposta que vostés van rebutjar.
Sí, és cert.
Però, clar, ara les coses han canviat.
Pareix ser que ja no és tan greu imposar este impost, ja no és tan perjudicial per a les entitats financeres, ja no crea un caos en el sector financer.
I, per tant, fem la nostra proposta, la posem damunt de la taula i intentem no solament que siga aprovada la nostra proposta i donar-li marge a esta recaptació d'ingressos, sinó que, en un moment donat, seríem capaços d'acceptar aproximar-nos entre les diferents propostes que hi han i poder dur endavant aquesta norma, aquest nou impost, que isca amb el sustentament i amb l'aval de la majoria dels partits que formem part del parlament valencià.

¿Quina és la nostra contribució, en la nostra esmena, a l'impost a la banca?
Doncs, jo crec que és molt raonable i que ens agradaria que comptara amb el suport de tots vostés.
En quin sentit?
Doncs, per exemple, que nosaltres:

Una, legislem perquè les entitats financeres no puguen carregar als seus clients este impost.
I, per tant, mos assegurem que posem en marxa l'impost, però que eixe impost no va a repercutir al client, sinó que ha de ser contribució d'estes entitats financeres.
Perquè vostés saben de sobra que, si açò no ho legislem, les entitats financeres que, amb tot el dret del món, estan mirant pels seus interessos purs i durs, no van a traure dels seus comptes este gasto que han de fer mitjançant este impost, sinó que buscaran la fórmula perquè açò vaja a repercutir al client.
I nosaltres creguem que els clients de la banca ja crec que han estat més que penalitzats i continuen estant penalitzats, perquè cada dia els augmenten les despeses per qualsevol tramitació, i volem impedir-ho.

Se sumen vostés a açò?
Tan fàcil com això.
¿El Partit Popular, la resta de grups parlamentaris, se sumen a que dintre de l'impost als dipòsits bancaris estiga salvaguardada la protecció al client perquè les entitats no puguen carregar-los este impost que anem a generar?
Doncs, sí o no, és el que vostés han de contestar.

Després, plantegem i legislem sobre les excepcions que deuen haver-hi.
Nosaltres, clarament, diguem que les caixes d'estalvi no han de ser objecte d'imposició d'este impost, les cooperatives de crèdit, i ho diguem clarament.
Però no per a un any, com plantejava el Grup Parlamentari Popular, que fóra una exempció durant un any i ja, a partir de 2015, ja voríem.
No, sinó que les caixes d'estalvis, com comprendran, doncs, només que mos en queda una; tampoc va a ser tan greu, no?
O les cooperatives de crèdit puguen, d'alguna manera, no vore's immerses en un impost que nosaltres creguem que el just és que vaja directament a assenyalar les entitats financeres, al marge d'este tipus d'entitats com les caixes d'estalvi i les cooperatives de crèdit.

Parlem també de les entitats financeres ètiques.
Jo sé que per a vostés açò és com una cosa utòpica o inexistent, no?
, que hi hagen cooperatives financeres ètiques.
Però existeixen.
Existeixen i, per tant, només que perquè estes entitats ja de per si responen a les bones pràctiques financeres, de per si estan vetllant pels interessos dels seus clients i, damunt de contribuir a la societat, doncs, no entenem com, si se fan estes bones pràctiques ètiques, han de ser, d'alguna manera, imposades en un impost, no?
I volem que estiguen exemptes d'este impost.

I, després, hi ha una millora també que volem remarcar, que és on va la recaptació d'este impost.
I ho assenyalem també en la creació legislativa que fem de l'impost als dipòsits bancaris.
Diguem que la recaptació serà utilitzada per a una dotació d'un fons d'emergència social i que els recursos provinents d'aquest fons hauran de ser utilitzats exclusivament per a atendre els pagaments endeutats d'ajudes, concerts i subvencions de caràcter social, així com per a afrontar programes alimentaris i d'habitatge per a les persones, llars o víctimes d'un desnonament.

És a dir, damunt, indiquem que no se carregue als clients d'eixes entitats este impost; que, damunt, aquelles entitats, com les caixes d'estalvi, cooperatives de crèdit o la banca ètica o les entitats financeres que responguen a criteris ètics i bones pràctiques financeres, no tinguen per què tindre este impost, que estiguen exemptes; i, damunt, que els diners que se recapten -és a dir, eixos 230 milions que projecta el Partit Popular- que se dediquen exclusivament, per un costat, a un fons d'emergència social i, per un altre, a fer front als impagaments que vostés arrosseguen en programes d'ajudes, concerts, subvencions, amb caràcter única i exclusivament social, és a dir, que vostés no puguen utilitzar els diners per a sus festejos, sus malbaratamientos, sus corruptelas, sus historias.
.
.
, que no beneficien el poble i que ens estan introduint encara molt més en la crisi econòmica i empobrint la nostra societat.

Bé, esperem que puga ser acceptat.

I, després, m'agradaria parlar de dos esmenes, dos esmenes que jo crec que, d'alguna manera, ajudarien, una, a la necessària recaptació d'ingressos.
.
.
Jo ja estic molt farta d'escoltar el senyor conseller Moragues dir que nosaltres no tenim un problema de gastos, tenim un problema d'ingressos.
I quan dius, bé, doncs, anem a afrontar una bona política d'ingressos, anem a fer un debat molt més profund sobre quin és el problema en els nostres ingressos i anar més enllà que la soflama del finançament autonòmic, el finançament autonòmic.
.
.
Clar que sí.

Però com que vostés de reivindicar açò a Madrid poca cosa, i baixar el cap.
.
.
Doncs, anem a parlar també de la nostra part, de la part que ens competix sobre la possibilitat de poder augmentar els ingressos per a pal·liar esta situació tan inestable que estem vivint els valencians i valencianes.
I, aleshores, plantegem modificacions en l'article 10-bis de la Llei 13/1997, de 23 de desembre, per la qual es regula el tram autonòmic de l'impost sobre la renda a les persones físiques, i que parla de les reduccions en transmissions inter vivos.

Bé, nosaltres creguem que cal diferenciar clarament entre les transmissions mortis causa i les transmissions inter vivos.
I, per tant, que vostés hagen ampliat aquesta reducció a 100.
000 euros, quan estava en 40.
000, ens pareix omplir encara més.
.
.
, és a dir, obrir més el ventall de la possibilitat que se facen reduccions en este tipus de transmissions inter vivos, que vostés saben de sobra que molts estan utilitzant-les per a defraudar, per a no pagar els impostos que deurien pagar.
Se fan, efectivament.
I molts grans empresaris, que són per a vostés persones honorables i d'indiscutible trajectòria, doncs, estan fent este tipus de transmissions inter vivos, emparant-se en la possibilitat que els obri el govern valencià de poder fer este tipus de transmissions, canviant el seu patrimoni de nom per als seus descendents i, aixina, poder, d'alguna manera, evitar pagar allò que els correspondria pagar per les seues rendes i patrimoni.

I, després, plantegem la modificació de l'article 12-bis, la bonificació de la quota pel que fa a les donacions i les successions -l'anterior també era sobre això-, que en el seu article c, quan parla de, «amb un límit de 150.
000 euros, les adquisicions inter vivos», nosaltres ho canviem i parlem de les modificacions mortis causa.
És a dir, anul·lem de les bonificacions de la quota respecte a les donacions i successions qualsevol referència als inter vivos; mos quedem única i exclusivament en les bonificacions a les donacions i successions que se fan mortis causa, per la mateixa justificació que he fet amb anterioritat.

I, a més, modifiquem que quan vostés parlen, «les adquisicions inter vivos -que nosaltres posem “mortis causa”- efectuades pels pares adoptants, fills o adoptants del donant, que tinguen en tots casos un patrimoni preexistent de fins a.
.
.
» i vostés parlen de dos milions d'euros, nosaltres ho reduïm a 350.
000 mil euros.

¿Com poden vostés de veritat creure's que estan vetllant pels interessos de les rendes baixes i mitjanes mitjançant la política fiscal que promou el govern, quan vostés estan bonificat fins a 150.
000 euros patrimonis preexistents de fins a dos milions d'euros?
A mi que algú m'explique quina renda baixa o mitjana té un patrimoni preexistent, abans de la successió o donació, preexistent, de dos milions d'euros.
¿Vostés se n'adonen de com vostés obrin el ventall que, efectivament, empara les rendes altes -perquè açò són rendes altes- perquè puguen bonificar-se la quota respecte al que han de pagar per l'impost de successions i donacions?
¿Se n'adonen de la barbaritat?
I, damunt, inter vivos, escolte!
, que açò ja ni tan sols és mortis causa.
Doncs, no.
Ha de canviar radicalment l'assumpte.
S'ha de parlar, quan se parla de bonificacions d'esta quota, única i exclusivament de les donacions i successions mortis causa.
I, damunt, rebaixar, efectivament, perquè a qui de veritat ha de ser aplicable la bonificació siga a les rendes baixes o mitjanes que, per tant, estem parlant d'un patrimoni preexistent que ja mos pareix, eh!
, de 350.
000 euros i no de dos milions d'euros.

Vostés segurament vinguen ací a dir que açò és una barbaritat, que quantíssima gent se va a quedar sense poder gaudir de les bonificacions que planteja el govern.
Clar, quantíssima gent dels que passen de tindre un patrimoni preexistent d'entre 350.
000 euros a dos milions d'euros, que són aquells que s'han vist beneficiats constantment per la política fiscal del Partit Popular i les seues bonificacions.
Però, nosaltres entenem que de la mateixa manera que durant anys, i anys, i anys vam reivindicar que se reduïra la bonificació que se feia de quasi el 100% en la quota de les donacions i les successions, i vostés a mitat d'any, d'este any, hagueren de fer una Diputació Permanent d'urgència, per a modificar estos articles i reduir eixes bonificacions de quasi el 100% que estava al 75%, és perquè vostés mateixos se n'adonen de les possibilitats de recaptació que té si deixem de bonificar constantment este impost, i damunt que els que suposadament queden exclosos d'esta bonificació no són les persones que més necessiten esta bonificació, sinó són persones que tenen rendes molt altes, que poden afrontar el pagament d'estos impostos, i ja dic, amb les seues reduccions que estan plantejades, i que ja creguem que tenen més que suficient, però no amb bonificacions fiscals que donen marge per part del govern.

Estes són, en resum, esmenes que presentem.
Esperem que puguen ser acceptades per la resta de grups -ja dic- amb la voluntat que totes elles siguen susceptibles de ser votades tal qual, o puguen arribar-se a aproximacions.
Nosaltres en açò creguem que hem de donar un pas més enllà i que tots els grups parlamentaris hem de contribuir d'una manera consensuada i serena, i responsable, a ampliar els ingressos, perquè d'això depén que pugam fer els gastos, les despeses necessàries que són per a (inintel·ligible) .
.
.
els serveis públics de tots els valencians i valencianes, i contribuir a eixir d'esta crisi econòmica, política i social que estem patint.

Res més.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Mollà.

Señor Betoret, cuando usted quiera.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats.

Senyora Mollà, comparec per exercir el torn de resposta a les esmenes parcials plantejades pel Grup Parlamentari Compromís al projecte de mesures fiscals, la coneguda llei d'acompanyament dels pressupostos.
Entrant en matèria, han plantejat vostés diverses esmenes relacionades amb els articles que n'hi han referits a diverses taxes, concretament la 4, la 7 i la 10, que el que fan és adaptar les esmentades taxes a la realitat prestacional, i acostar-les al cost real del servici amb la particularitat -i vull subratllar-ho- que sense superar-lo en cap cas.

Dins d'aquest grup d'esmenes que parlen de les taxes, també estan la 12 i la 16, que pretenen suprimir dos articles, el 10 i el 13, referits a les taxes que s'apliquen a les ensenyances de règim especial, concretament al doctorat i a la realització de les tesis doctorals, que pretenen adaptar els seus costos de prestació de servici en la taxa que es cobra, amb la particularitat que, tot i això, es continuarà trobant per davall del 40% del cost real del servici.
A més, en este cas estem molt per davall dels costos d'altres comunitats autònomes, com a curiositat només.

També es pretén eliminar l'article que introduïx noves taxes, a través de les esmenes 25, 27 i 29, com la que s'establix, per exemple, per activitats formatives esportives, derivada de l'aprovació de la llei de l'esport, i també per la qual s'introduïx la valoració psicosocial per a acreditar la idoneïtat en els casos d'adopcions internacionals.

Han presentat un altre grup d'esmenes a què vosté es referia, en relació als articles 10 i 12 de la llei.
Concretament, la 63, en relació a l'import de successions i donacions, el Decret 4/2013 inclou les següents modificacions en el quadre actual de beneficis fiscals, tant en la modalitat d'adquisicions mortis causa, com la d'adquisicions inter vius.
En l'esmentat decret, en l'àmbit d'adquisicions inter vius, per un costat s'incrementen les reduccions de la base imposable per parentesc, que passen de 40.
000 a 100.
000 euros, en el cas dels adquirents que siguen fills o adoptats de vint-i-un o més anys d'edat, o pares o adoptants del donant, o en determinats casos de premoriència dels pares, quan els adquirents siguen néts o avis del donant.
I que en el cas dels fills o adoptats menors de vint-i-un anys, o dels néts menors de vint-i-un anys, en els citats casos de premoriència dels pares, passen d'entre 40 i 96 a entre 100 i 156.
000, en funció de l'edat del fill o adoptat.

Per altre costat, es reduïxen les actuals bonificacions per parentesc i discapacitat que passen del 99 al 75%, reduint-se a més el límit màxim d'import de la bonificació per parentesc, que passa de 420 a 150.
000 euros.
En la seua virtut, tenim en compte que l'efecte directe de les bonificacions normatives entre els citats beneficis fiscals i l'efecte indirecte de les esmentades mesures en les bases imposables declarades pels contribuents, s'estima que l'efecte del Decret llei 4/2013 suposarà una important reducció global dels beneficis fiscals aplicats en les autoliquidacions i liquidacions, tant en la modalitat d'adquisicions mortis causa, com en la d'inter vius.

Dita reducció es vorà en funció de la data d'entrada en vigor del mencionat decret llei, agost del 2013, i donat el termini de declaració, sis mesos, en el cas de les mortis causa, i un mes inter vivos, especialment en 2014.
Per a accedir a l'esmentada bonificació de la quota del Decret 4/2013, manté el requisit que l'adquirent inter vius no tinga un patrimoni persistent superior als dos milions d'euros.
En l'import sobre successions i donacions la progressivitat es manifesta, no sols a través de la tarifa, sinó també a través dels coeficients multiplicadors, en funció del patrimoni preexistent de l'adquirent, que consideren l'adquisició de la capacitat econòmica nova en funció de la capacitat econòmica agregada al subjecte passiu, encara quan la mencionada capacitat econòmica ja està gravada per altres impostos directes sobre les rendes o el patrimoni.

El manteniment de l'actual límit del patrimoni preexistint sense reduir-lo permet la seua aplicació en dos primers trams de patrimoni preexistent, mentre que la proposta d'esmena exclouria inclús els adquirents del primer tram de patrimoni preexistent.
Els límits exclusius per a l'aplicació de beneficis fiscals solen plantejar problemes de bot de progressivitat en l'entorn de l'aplicació, d'efectes negatius en la determinació de les bases imposables, declarades de l'impost, com el de successions o donacions que queden subjectes a comprovació del valor real dels béns.
Per la qual cosa, no resulta molt convenient maximitzar els efectes, com a mecanisme de progressivitat.

En relació a la 64, que parla de la creació d'un nou article que modifica l'article 10 bis, també creguem, en relació a l'impost de successions i donacions, el Decret 4/2013, inclou les següents modificacions en el quadre actual de beneficis fiscals, tant en la modalitat d'adquisicions mortis causa, com de l'adquisició inter vius.

Per mig del citat decret, en l'àmbit d'adquisicions inter vius, per un costat s'incrementen les reduccions en la base imposable per parentesc, que passen de 40.
000 a 100.
000 euros, en els casos que els adquirents siguen fills o adoptats de vint-i-un o més anys, o pares o adoptats del donant, o en casos de premoriència dels pares, quan els adquirents siguen néts o avis del donant.
I que en el cas dels fills o adoptats menors de vint-i-un anys, o de néts menors de vint-i-un anys, en què els citats casos de premoriència dels seus pares passen d'entre 40.
000 i 96.
000 a entre 100.
000 i 155.
000, en funció de l'edat del fill, o de l'adoptat.

Per altre costat, es reduïxen les actuals bonificacions per parentesc i discapacitat, que passen del 99 al 75%, reduint-se a més el límit màxim d'import de la bonificació per parentesc, que passa de 420.
000 a 150.
000.

En la seua virtut, tenint en compte l'efecte directe de les modificacions normatives dels mencionats beneficis fiscals i l'efecte indirecte de les mesures en les bases imposables declarades pels contribuents, s'estima que l'efecte del Decret llei 4/2013 suposarà una important reducció dels beneficis fiscals aplicats en autoliquidacions i liquidacions, tant en la modalitat de mortis causa, com en la d'inter vius.
La mencionada reducció es vorà en funció de l'entrada en vigor, com en el cas de l'anterior esmena que vostés plantejaven.

Per altra banda, plantegen vostés unes esmenes de supressió als articles 74 i 75.
Concretament, la 65 i la 67, que modifiquen la llei de règim local en la Comunitat Valenciana.
Estes esmenes introduïxen una flexibilitat en els processos d'alienació o venda dels béns de l'administració per solucionar problemes d'índole general, i ajuden a afegir seguretat jurídica en determinats supòsits en què la llei de l'estat i la de La Generalitat, la llei de patrimoni de l'estat i la Llei de patrimoni de La Generalitat no resulten d'aplicació supletòria i, per tant, en determinats supòsits, a què me referia, generen una situació de buit legal i, per tant, generen inseguretat jurídica.

Les esmenes 69 i 72, referides a la supressió dels articles 76 i 77, pretenen incloure una norma en rang de llei, en les disposicions de la Llei 8/2010, de 23 de juny, de règim local de la Comunitat Valenciana.
Les disposicions addicionals primera, segona i tercera de la Llei 2/2011, d'11 de maig, de creació i gestió de les àrees metropolitanes de l'Emshi i de l'Emtre, en la seua esmena suprimiria, per tant, la vigència parcial de la llei mencionada, al desaparéixer la menció que a la mateixa fa la disposició derogatòria segona de la Llei de règim local de la Comunitat Valenciana.
Quant a l'esmena número 75, considerem que el seu contingut ja s'arreplega en la normativa vigent per a la concessió d'autoritzacions comercials autonòmiques.
Per tant, considerem que és innecessària.

No obstant això, probablement podran continuar parlant i podran arribar a una transacció en el que és la seua discussió en el plenari.
Les esmenes 131, 133 i 136, totes de supressió dels articles 113, 114 i 115 del projecte de llei tampoc ens pareixen adequades, perquè el que es pretén és flexibilitzar i incrementar la disponibilitat de sòl amb l'objectiu que els patrimonis públics es destinen a les finalitats establertes legalment: vivenda de protecció pública, generació d'activitats productives, etcètera.
Introduïxen noves formes de gestió, per tant, com per exemple el dret de superfície, i per tant considerem que este grup d'esmenes finalment no hem d'acceptar-les.

En aquest grup d'esmenes, també l'article 115 permet coordinar la disposició d'informació via Internet en el cas de l'Institut Cartogràfic Valencià, i ha de dir-se que l'informe d'este mateix institut no és vinculant.
Per tant, tampoc considerem que puga tindre cap incidència.

L'esmena 138 pretén suprimir l'article 116, i no és possible, perquè la supressió dels apartats sext, sèptim de l'article 8 de la Llei 22/2011, de residus, aniria en contra d'eixa mateixa llei.
Quant a la 141, l'esmena 141, tampoc es pot admetre perquè la disposició derogatòria única de la Llei 1/2013, de 21 de maig, de mesures de reestructuració i racionalització del sector públic empresarial i fundacional deroga els articles que parlen de l'entitat de residus, per la qual cosa no té cap sentit seguir referint-se a ella.

Quant a la 143, pretén suprimir l'article 118 i creguem que no és procedent perquè la modificació de l'article 18 de la Llei 10/2000 adapta la mateixa a les exigències de la Directiva 2008/98, de la Comunitat Europea, sobre residus.
L'esmena 145 ha de ser rebutjada, perquè la nova redacció de la disposició transitòria quarta de la Llei 10/2000, de residus, és conseqüència de la supressió de l'entitat de residus.
Tampoc podem acceptar la 158, que pretén evitar la disminució de superfície mínima dels terrenys susceptibles d'aprofitament cinegètic que ara estan establerts en 1.
000 hectàrees, i d'esta mateixa manera i dins del mateix àmbit tampoc podem acceptar la 160, que pretén suprimir l'article 121, que simplifica els procediments, sense que açò implique l'absència de formació per a l'obtenció del títol de guarda de camp.
Rebutgem també les esmenes 164 i 162, per raons de coherència normativa, per tal de no entrar en contradiccions amb diverses normes.

En relació a la 168 i 171, no podem acceptar-les perquè el que fan els articles 124 i 125 és adaptar la legislació valenciana a la legislació bàsica de l'estat.
La 173 també la rebutjarem, perquè l'article 126 afegix seguretat jurídica als àmbits normatius.
Les esmenes 176, 178, 180 i 182 als articles 127, 128, 129 i 130 tampoc, perquè suprimir eixos articles evitaria una simplificació dels procediments que s'ha estat buscant a través de l'aplicació de (inintel·ligible) .
.
.

Les esmenes 186, 187 pretenen la supressió dels articles 131 i 132, que no podem acceptar-les perquè el que se pretén és adaptar la normativa autonòmica a la normativa bàsica, com en alguna altra esmena.
Per una qüestió de coherència, tampoc podem acceptar, per tant, la 188, que fa desaparéixer instruments ja prèviament eliminats.
Pels mateixos motius, tampoc la 189, la 190 i la 192, i la 194, 196 i 198.

L'esmena 200 pretén eliminar l'article 140 i al nostre entendre millora la redacció actual, perquè declara la idoneïtat en què ha de recolzar-se una valoració psicosocial, per a garantir l'aptitud i la capacitat de la família en el cas de les adopcions.

Tampoc podem acceptar la 202 que pretén la supressió de l'article 141, que amb la redacció proposada arreplega circumstàncies particulars de la mutilació genital femenina i de tràfic de dones i xiquetes donat que dites manifestacions es poden produir amb independència del sexe de qui les practique.

La supressió de l'article 142, que es pretén en l'esmena 206, no és possible perquè permet l'ampliació de l'àmbit subjectiu de les persones amb dret a indemnització per causa de mort per l'agressió en el supòsit de violència sobre les dones.

També rebutgem l'esmena 208 que pretén suprimir l'article 143, i l'esmena 209 que pretén l'eliminació del 144.

I les 210, 211 i 212 que tampoc podem acceptar perquè responen a l'adaptació de la nova distribució competencial fruit del Decret 5/2011, de determinació de conselleries en les quals s'organitza La Generalitat.

En relació a l'impost de la banca, la mencionada esmena coincidix, almenys, en l'objecte d'altra presentada pel Grup Socialista i per altra presentada en el mateix sentit pel Grup Popular.
A diferència de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Socialista, l'esmena que tractem ara presenta diferències substancials en la redacció de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Popular.
Les principals diferències són que s'establix una exempció en l'impost per a caixes d'estalvi, cooperatives de crèdits i per a les entitats nomenades «ètiques»; estes últimes definides com aquelles que es troben -o tenen- una política de transparència en les inversions, d'exclusió d'inversions en empreses relacionades amb la comercialització i producció d'armament o en activitats especulatives.

En segon lloc, no es preveuen deduccions en la quota íntegra i es regula com un impost finalista, per allò que vosté ha explicat que vostés pensen que s'hauria de destinar la recaptació arreplegada en este impost.

Les exempcions per a les caixes d'estalvi, cooperatives i crèdits d'entitats financeres, a part que dita exempció podria considerar-se una ajuda d'estat -segons el dret de la Unió Europea-, donat que no pareix una mesura proporcionada a l'objectiu perseguit, cal ressaltar els següents aspectes: en el text de l'esmena no es definix amb suficient detall el que són les entitats ètiques; en este sentit n'hi ha conceptes poc perfilats que presenten un clar atac al principi de seguretat jurídica per falta de concreció, tals com l'expressió política de «transparència» o activitats especulatives.

Per la seua part, l'esmena del Grup Parlamentari Popular conté diverses previsions per a adequar el tribut a la capacitat i naturalesa de les caixes d'estalvi i cooperatives de crèdit, en especial per a aquelles que tinguen el seu domicili social i la seu de direcció efectiva en el territori valencià.
Es preveuen dos tipus de beneficis fiscals aplicables sobre la quota: una bonificació del 75% de la quota en el cas de les cooperatives de crèdit; i, en el cas d'esta bonificació, exclou de tributació la majoria de les cooperatives de crèdit.

Cal mencionar que també s'ha presentat una altra esmena pel Grup Popular perquè la mencionada bonificació s'aplique fins al 31 de desembre del 2014 a les caixes d'estalvi, unes deduccions per tindre també el domicili fiscal en la seu de direcció efectiva o sucursal en el nostre territori.
Concretament, la reducció de 500.
000 euros per tindre el domicili, la seu de direcció efectiva en el territori de la comunitat, i una reducció de 5.
000 euros per cada sucursal u oficina dins del nostre territori.
En el cas que el municipi -a més, amb una precisió- on estiga la sucursal tinga una població de dret inferior a dos mil habitants, l'última de les reduccions -a què em referia- s'eleva fins els 7.
500 euros.

Quant a la regulació com un impost finalista, l'esmena del seu grup contempla un impost, l'impost com a finalista -com vosté ha explicat perfectament-, circumstància esta que no casa amb el context econòmic actual de La Generalitat.
En estos moments, es necessita comptar amb un conjunt d'ingressos que permeten enfrontar les necessitats de finançament amb la finalitat d'atendre totes les necessitats; esta última necessitat casa malament amb l'existència d'un impost finalista que trencaria amb la necessitat de flexibilitat en la cobertura de gastos i necessitats de La Generalitat.
A la vista de tot açò, pot entendre que no estem molt d'acord amb el plantejament que vostés han fet.

I, per últim, he de dir-li que tampoc podríem acceptar les esmenes 231, 240 i 265 que pretenen eliminar la disposició addicional primera, la disposició derogatòria i l'exposició de motius perquè, bé, per raons òbvies, fonamentalment en el de l'exposició de motius doncs la llei ha de tindre una exposició de motius que explique quins són els objectius d'aquesta.

Per tant, per tot açò, a priori, en este tràmit de debat en comissió votarem en el sentit que li he anunciat en la meua intervenció.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Betoret.

Señora Mollà, cuando usted quiera, y para réplica.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Senyor Betoret, començaré pel final perquè jo, la veritat és que, no sé si vosté se n'ha adonat de les contradiccions que ha plantejat respecte a la proposta que fem Compromís de l'impost als depòsits bancaris, a les entitats de crèdit, perquè parla que nosaltres en les exempcions clavem les caixes d'estalvi, reconeixem les caixes d'estalvi, les corporatives de crèdit i les entitats ètiques, i això -diu- «se entendería como una ayuda estatal y que difícilmente casaría con…», bé, és que vostés plantegen exempcions i arriben fins al punt 4, al Banc d'Espanya i autoritats de règim monetari, al Banc Europeu d'Inversions, al Banc Central Europeu i a l'Institut de Crèdit Oficial.

És a dir, que nosaltres anem a reconéixer les exempcions a estes entitats i introduir les caixes d'estalvi valencianes, les cooperatives de crèdit i les entitats que responguen a criteris ètics, això ja sí que «vulnera o se entendería como una ayuda estatal que difícilmente casaría con…» ¿No se n'ha adonat que és una contradicció absoluta?
Es pot perquè, de fet, vostés mateixos ho van a regular en la seua proposta, i, per tant, es poden ampliar les institucions o organismes, entitats que són susceptibles de tindre eixa exempció en l'impost.
No n'hi ha cap tipus de problema.
(Veus)

Després, clar, aquí, que vosté em parle que les entitats de caràcter ètic, això de la transparència (so d'un telèfon mòbil) o de les activitats especulatives (veus), que això no està molt ben definit, bé, doncs només que ha d'anar a la normativa voluntarista que va crear el seu president, el senyor Rajoy, de bones pràctiques de les entitats financeres on parla claríssimament de criteris de transparència, de criteris ètics, de criteris que responguen al benefici social, de bones pràctiques i no activitats especulatives.
Això, clar, vostés el que van fer és escriure unes bones pràctiques susceptibles de ser -o no- acatades per les entitats financeres, totalment voluntaristes, però que recullen estos criteris.

Nosaltres el que estem diguent és que n'hi ha entitats que les tenen assumides com a pròpies, i, per tant, aquelles que estan fent estes bones pràctiques ètiques han de contar, també, amb un reconeixement i una exempció en l'impost a les entitats financeres.
I acabe.

¡Clar!
, vostés tenen un problema amb què nosaltres digam que este impost siga finalista, que tinga caràcter finalista, tenen un problema, tenen un problema i li ho hauran d'explicar a la gent, ja no ho faré jo.
És a dir, que nosaltres digam que eixos 230 milions vagen a un fons social d'emergència i a pal·liar els impagaments a les subvencions, convenis, col·lectius, d'àmbit estrictament social, que necessiten, tan siga per a l'alimentació com per a la llar, les ajudes del govern valencià, i això a vostés els crea un problema perquè no casa amb el context econòmic de La Generalitat, ¡clar!
, és que el context econòmic de La Generalitat no està, efectivament, destinant els recursos públics a eixos menesters, per això no els casa, per això ¡ostres!
, els 230 milions d'euros que tingam l'obligació de destinar-los a allò social i que ho digam per norma, doncs no casa amb el context econòmic de La Generalitat, efectivament.
Vostés, de 17.
000 milions d'euros, dir que almenys de forma finalista i per norma n'hi haja 230 que vagen a estes finalitats, doncs això, això, la veritat és que trenca molt, efectivament, no casa amb la política econòmica de La Generalitat i del Partit Popular, ¿no?

Vostés, segurament, estos diners els hauran dit a Madrid, «sí, deixe'ns que creem l'impost perquè amb estos diners anem a pal·liar el dèficit públic, la contenció del gasto, el deute, etcètera, etcètera.
» No, de segur, de segur que no, de segur que no és això, jo estic boja però este tipus de compromisos no seran els quals vostés han arribat amb el govern central per a crear este impost.

Després, el tema de les bonificacions i reduccions que se fan en l'impost de successions i donacions.

Mire, és que, només llegint la literalitat ja se'ls ha de caure la cara de vergonya, és a dir, que vostés en l'impost, en l'article 10 bis de les reduccions en transmissions intervius -que a nosaltres ja ens pareix que és susceptible de…- diguen, «adquisicions per néts, fills o adoptats menors de vint-i-un anys que tinguen un patrimoni preexistent de fins a dos milions d'euros, se'ls farà una reducció de 100.
000 euros».
¿Vosté pot imaginar un jove menor de vint-i-un anys que tinga un patrimoni preexistent de dos milions d'euros?
¿Vosté el pot visualitzar?
¿A vosté això li pareix una renda baixa o mitjana?
¿De veritat?
I li estan diguent a esta persona que pot tindre una reducció de ¡100.
000 euros!
en eixe impost.

¿Sap qui té, menor de vint-i-un anys, patrimonis preexistents de dos milions d'euros?
, doncs, mire, jo li ho vaig a dir.
En el meu poble n'hi ha molts fills d'empresaris del calcer que tenen patrimoni preexistent de més de dos milions d'euros perquè resulta que ha funcionat això molt; jo et passe el patrimoni inter vivos, et faig la successió i donació, i quan la meua empresa se'n vaja al traste, doncs a mi no em podran buscar perquè no em queda res de patrimoni perquè ho he distribuït entre els meus fills, la meua dona, els meus pares… ¿Sap?
Això, jo ho conec en el meu poble, ho conec moltíssim, i això és frau, ¡això és frau!
I vostés introduint açò en la norma li donen carta de legitimitat al frau.
I conforme passa en el meu poble passa en molts.

El mortis causa, en les bonificacions de la quota, el mateix; que vostés bonifiquen fins a 150.
000 euros inter vivos -que nosaltres ho canviem a «mortis causa»- a patrimonis preexistents de fins a dos milions d'euros i no vullguen rebaixar-lo a 350.
000 euros, vostés, de veritat, amb este tipus de polítiques que perden oportunitats de, a les rendes altes, fer pagar un impost que no els costa perquè tenen este tipus de patrimoni i rendes i poden pagar-lo, i contribuir a la redistribució de la riquesa per a poder cobrir els serveis universals i per dret que tenim tots i totes, vostés, clar, obrin el ventall a patrimonis fins a dos milions d'euros i encara vénen i s'omplin la boca diguent que vostés estan protegint les rendes baixes i mitjanes.
Bé, a mi em pareix, la veritat, un escàndol.

I li dic més, mire, vostés, davant de les propostes que hem dut sempre per a reduir les bonificacions i les reduccions, ¡sempre!
han dit que això era una bogeria, que això atemptava contra els ciutadans valencians i valencians, que això era un greu perjuí.
I, aleshores, ¿què va fer el govern a mitat de l'any en eixa diputació permanent, urgent, on van plantejar la reducció de les bonificacions de les successions i les donacions?
Perquè, efectivament, vostés sabien que baixant eixe percentatge de bonificacions no penalitzaven cap persona de renda baixa i mitjana, alguna de renda alta segur, alguna de renda alta segur, i contribuïen a poder recaptar més diners perquè, efectivament, el senyor Moragues té molta raó, ací no tenim un problema de despeses, bé, algunes despeses, però en general no tenim problema de despeses en els nostres serveis, tenim un problema d'ingressos.

Si vostés continuen sent tan irresponsables de no obrir la caixa d'oportunitats amb les nostres mesures fiscals a recaptar diners per a contribuir a l'eixida de la crisi i a la protecció dels nostres serveis públics i ho hipotequen tot a que el senyor Montoro li done la gana canviar el sistema de finançament autonòmic, efectivament, el 2014 un desastre per a tots i cadascun dels valencians i valencianes que estan veient-se víctimes d'esta crisi econòmica que, efectivament, vostés seran part de la contribució a esta crisi.

Res més.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Mollà.

Senyor Betoret.

El senyor Betorell Coll:

Moltes gràcies.

En relació a l'impost bancari -al qual vosté es refereix- i que parla que les entitats ètiques…, però bé, el tema.
.
.
, el que estem diguent nosaltres és que el criteri per a determinar quines entitats són ètiques o no són ètiques no pareix que estiga massa normalitzat i que no pareix que estiga massa concret, per tant, això produïx inseguretat jurídica, però no perquè ho dic jo, no perquè ho dic jo, és perquè produïx inseguretat jurídica.

Doncs me referia jo, en este cas, a expressions com «política de transparència», ¿en què se concreta la política de transparència?
¿Quins són els criteris per a determinar quines són les entitats que són transparents, o més transparents, o menys transparents?
¿Qui regula quines entitats són les transparents o les no transparents, o les menys transparents?

En el cas de les activitats especulatives, doncs exactament el mateix.
¿En què se concreta allò de les activitats especulatives?
¿Quines són les especulatives i quines no són les especulatives?
Perquè, al final, que jo sàpia les entitats bancàries estes que s'anomenen, com dia, banca ètica, no deixen de ser empreses i, per tant, en funció del que entengam per activitat especulativa, estaran dins o estaran fora.
Per tant, és un problema de regulació, és un problema de falta de seguretat jurídica, és un problema de falta de concreció de quins són els criteris per a utilitzar o per a incloure en les exempcions a estes entitats.

Vosté parla que estem en contra que tinga una finalitat.
.
.
, o siga, una destinació finalista per a una sèrie d'activitats que vosté considera que són les realment importants.

Mire, el 95% del pressupost.
.
.
o més del 95% del pressupost va destinat a benestar social, va destinat a sanitat i va destinat a educació.
¿Li pareix que això no és una situació o no són activitats importants?

N'hi han partides destinades a eixes coses a les quals vosté se referix.
Per tant, bé, açò haurà d'anar al pressupost i, en el pressupost, ja se durà a la partida que es considere convenient.

¿Vosté considera que ha d'anar ahí?
Bé, és la seua opinió, que mosatros no podem fer només que respectar, però no la compartim.
I vosté haurà de permetre que mosatros no compartim eixa opinió sense més adjectius.
Bé, vosté li posa el nom que li vullga posar, però sense més adjectius.

En relació a la bonificació de l'impost de successions i donacions, en relació al patrimoni.
.
.
al patrimoni preexistent, però, anem a vore, però, ¿és que vosté no s'adona que hui en dia, conforme estan les coses, conforme està el patrimoni, tindre patrimoni és un problema?
Hui en dia el que té patrimoni i no té liquiditat, té un problema, té un problema, perquè hui en dia el patrimoni no val, no està valorat.

Per tant.
.
.
per tant, per tant, anem a vore, mosatros creguem que plantegem uns límits absolutament coherents.
¿Que a vosté li pareix que no són coherents?
Bé, per això estem en opcions polítiques absolutament diferents.
Vostés plantegen una sèrie de qüestions que mosatros creguem que no són oportunes.

M'he deixat abans una menció que vosté fea a.
.
.
les exempcions.
No és que mosatros afirmem categòricament que és una ajuda d'estat.
És que estem diguent que, després de vore el que és el dret de la Unió Europea, considerem, considerem que podria ser considerat una ajuda d'estat i, per tant, no seria una mesura proporcional a l'objectiu perseguit.

Per tant, jo pense que la proposta que mosatros plantegem és molt més clara, molt més coherent amb els objectius que els perseguixen i, per tant, en este cas, pareix que no anem a tindre possibilitat de transaccionar res, com sí que pareix ser que va a haver-hi possibilitat en l'esmena plantejada pel Grup Socialista, que, en definitiva, planteja qüestions més coherents i més raonables, i més sobre la realitat que n'hi ha ara mateix.

Per tant, ja li dic que, evidentment, ací va a ser molt complicat que arribem a algun acord, com mos agradaria que en un tema com este, que és l'impost a la banca, a les entitats bancàries, estiguérem absolutament d'acord.

I vosté ha fet un comentari en relació que.
.
.
primer, s'escandalitza perquè s'introduïxen modificacions de lleis en la llei d'acompanyament i, no obstant això, diu que, en relació a l'impost de la banca, li pareix molt bé que s'introduïsca en la.
.
.
en la llei d'acompanyament; el que passa que li haguera agradat que estiguera més definit.
Jo pense que és un poc una contradicció.

En qualsevol cas, ja li dic jo que no anem a estar d'acord en el cas de l'impost, com deuria ser el desitjable que poguérem arribar a un acord i transaccionar una esmena de tots els grups, perquè jo pense que, en eixe sentit, han plantejat, com vosté ha dit, han plantejat vostés alguna vegada alguna proposició no de llei i, ara, que podem trobar punts d'encontre, és una llàstima que no puga ser en el cas que vostés plantegen.

En qualsevol cas, ja li dic, tindrem la possibilitat de seguir parlant, si aixina ho consideren, sobre totes i cada una de les esmenes de cara a la sessió plenària de debat d'estes mesures parcials.
I en este cas, li repetisc que votarem en contra.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Betoret.

Vamos a votar ahora las enmiendas debatidas del Grup Compromís.

Empezamos votando la enmienda 4, 7, 10, 12, 16, 25, 27, 29, 63, 64, 69, 72, 75, 138, 141, 143, 162, 164, 173, 190, 194, 200, 222, 231, 240 y 265.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora la enmienda 196.
¿Votos a favor de la 196?
1.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
6.

Votamos las enmiendas 65, 67, 131, 133, 136, 145, 158, 160, 168, 171, 176, 178, 180, 182, 186, 187, 188, 189, 192, 198, 202 y 206.
¿Votos a favor de las enmiendas?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

Votamos las enmiendas 208, 209, 210, 211 y 212.
¿Votos a favor de las enmiendas?
2.
¿En contra?
13.

Pasamos ya a debatir las enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista 5, 6, 8… (veus) -no hemos cambiado de artículo, estamos en el número 6- 5, 6, 8, 11 y siguientes.

Tiene la palabra la señora Sarrión por ocho minutos.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, señora presidenta.

Las enmiendas que voy a pasar a defender son las referidas, por una parte, a la materia de educación y las últimas serán las que se refieren a igualdad.

En el tema de las materias que se refieren a educación, las enmiendas 5, 6, 11 y 13 son las que regulan aumentos de tasa, aumentos de tasa en cuanto a obtención de títulos de formación profesional de técnico, técnico superior, certificaciones de idiomas, expedición de certificados de la junta qualificadora y matrículas de enseñanzas de idiomas.

¿Por qué pedimos la supresión de estos artículos?
Pues pedimos la supresión de estos artículos porque se ve claramente en estas enmiendas que desde el Partido Popular no se apuesta por esa educación que ellos tanto proponen.
No se apuesta por el acceso a esa formación, pero tampoco por el reconocimiento de la misma con los títulos o certificados.

¿Cómo puede ser que con la que está cayendo hoy en día, que con lo que estamos atravesando en esta comunidad se proponga un aumento de tasas y pruebas en la formación profesional?
, cuando se ha hablado mucho aquí de esa apuesta por la formación profesional, la dual.
Se ve que la reglada no tiene nada que ver con la dual, pregunto.

Piden modificaciones presupuestarias en los presupuestos de 2014 para beneficiar a empresas que van a acoger a estudiantes de formación profesional.
Pero mientras, aquí se propone el aumento de tasas a estudiantes, aumento que, en definitiva, los que van a hacer frente a estos pagos son las familias, familias que están atravesando por situaciones difíciles.

Y si hablamos de los idiomas, ¿por qué incrementan las tasas en idiomas si cada año son más los demandantes de plazas en escuelas oficiales de idiomas y la oferta nunca se está aumentando en proporción con la demanda existente?

Actualmente se están utilizando el mismo número de profesores, el mismo número de aulas, se ha aumentado mínimamente los estudios o los idiomas en estas escuelas oficiales y, mientras, incrementan las tasas.

En estos momentos, con la oferta existente ya he dicho que no se cubre la demanda, pero no se cubre la demanda ni siquiera de la matrícula para cursar estudios en escuelas oficiales de idiomas, pero tampoco para poder presentarse a los certificados de las pruebas de nivel.

Plazas insuficientes, que provocan que muchas personas hayan de buscar academias privadas, ya no para aprender idiomas, simplemente para poder obtener esa certificación que se está exigiendo, que ustedes les exigen como méritos o requisitos para cualquier prueba en la administración pública.
Y no me sirve que ustedes me digan, que es lo que creo que me van a decir, que aumentan poco y lo que se tiene previsto recaudar.

Mire, tienen previsto recaudar más de setecientos mil euros solo… comparado con datos de matrícula del 2012.
Teniendo en cuenta que en 2013 aumentan las matrículas, según ustedes, en escuelas oficiales de idiomas y en formación profesional, la recaudación será superior a los (per raons tècniques no ha quedat enregistrada part de la intervenció) … y que el coste es de 41 millones de euros.

Si dividimos el coste… -perdón, 41.
000 euros- si dividimos el coste por el número de certificados, vemos que el resultado por certificado es de 1,75 euros, y ustedes ponen 2,50.
Si por cada certificado los alumnos o las personas que los demanden van a pagar 2,50, quiere decir que hay un superávit de más de 17.
000 euros.
Entonces, cubre con creces el coste de esa tasa.
Y son datos que están en su informe.
¿Cómo se explica esto?

Y no me diga que luego hay familias numerosas que tienen una exención, que luego también hay otro tipo de familias o alumnos que tienen unas exenciones mínimas, porque es que más de 17.
000 euros, casi 18.
000 euros, es más del 25% de lo que se recauda.
No es posible que en ese supuesto de exenciones o menores pagos haya más de un 25% de los que se presentan.
No es posible.

Esta es una justificación que no me la invento yo, que está en la memoria económica.
Entonces, no entiendo por qué dicen que no se cubren las tasas, cuando en su memoria económica supera la tasa justo en esto, en los certificados de Junta Qualificadora d'Ensenyament de Valencià.

Pedimos también la supresión en las enmiendas 8, 17, 18, 19 y 20.
Es una supresión que pedimos por coherencia, ya que hacen referencia tanto a las tasas que se incorporan, como el caso que he mencionado de los certificados de la junta qualificadora, como el pago de matrículas de doctorado para la realización de tesis doctoral o las que modifican el proceso de tasa por acreditación y seguimiento de la Agencia Valenciana de Evaluación y Prospectiva.

No consideramos el Grupo Socialista necesario el incremento de las tasas ni de las modificaciones que se proponen en esta ley en materia educativa.

Nuestras enmiendas 266, 267, 268 y 269 van relacionadas con la exposición de motivos.
Es cierto que las exposiciones de motivos no son ley.
Es el resumen previo que va a introducirnos la ley, pero estas enmiendas las presentamos, puesto que, como pedimos la supresión de determinados artículos, sería totalmente ilógico que, luego, en la exposición de motivos, se recogiesen párrafos que se relacionan con artículos que nosotros pretendemos o pedimos su supresión.

Luego, las enmiendas 14 y 15 son en tema universitario.
Nosotros apostamos por el fraccionamiento del pago de la tasa por matrícula y el fraccionamiento del pago para el reconocimiento de créditos y modificación.
¿Por qué?
Porque hasta la fecha se regula dos plazos.
Sí que es verdad que son dos plazos ampliables a más dependiendo de la voluntad de las universidades y a petición de los interesados.

Creemos que hace falta una regulación que lo defina mejor, una regulación que dé a los estudiantes que se han matriculado de un título universitario que tienen que pagar unas tasas bastante superiores a las de otros años por el incremento de la matrícula y para facilitar también a las familias que sus hijos…, que no pueden pagarlo eso, en una, en dos o en tres veces pudiesen fraccionarlo mensualmente y finalizar esos pagos antes del último período de matrícula.
Creemos que eso puede ser lógico, que puede ser viable y que la recaudación podría incluso subir, porque hay estudiantes que se matriculan de menos créditos porque no pueden hacer frente a esos pagos de matrícula, mientras que se pidiese este fraccionamiento sí que lo podrían hacer.

Luego ya, para finalizar, pues se han presentado tres enmiendas en la parte de igualdad, la 203, 205 y 207.
Estas tres enmiendas, dos son meras modificaciones, mínimas modificaciones, y una de ellas es el voto particular que se recoge por representantes de Comisiones Obreras y de UGT en el dictamen del Comité Económico y Social de la Comunidad Valenciana respecto a este proyecto de ley, diciendo que desvirtúa si se amplía el término de lo que es un maltratador o un agresor.
Por eso vamos a recoger esa enmienda dentro del Grupo Socialista.

Y ya para finalizar, hemos presentado una enmienda de adición a la disposición adicional, y es para seguir manifestando que el Grupo Socialista estamos en contra de los centros de iniciativa social.
Pedimos que se suprima el capítulo 32, que se incluyó en la Ley 9/2011.

Gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Jaime Mundo Alberto)

El senyor vicepresident:

Señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, president.

Senyora Sarrión.

Senyors diputats.

Efectivament, un grup d'esmenes que vosté presenta fan referència a la modificació de la llei de taxes i a les modificacions que mosatros posem en l'actual llei d'acompanyament.
Són en concret les esmenes 5, 6, 8, 11 i 13.
I, efectivament, com vosté ja mateixa ha dit, inclús ha dit el que anàvem a fer i que no li valien els arguments que li anàvem a donar; aleshores no sé si efectivament confirmar que anem a rebutjar estes.
.
.
, que no anem a acceptar estes esmenes.
No feia falta que li ho confirmara perquè vosté ja ho havia afirmat.
I a més argumentar el perquè, per què no li valen els nostres arguments.

Efectivament no hi ha afany recaptador en el tarificació, en el disseny de les taxes en esta llei d'acompanyament, i en moltes de les taxes s'està sempre per baix d'una forma important del cost del servici que s'està prestant.
I en concret, parlant d'educació i d'ensenyances, en el tema de les ensenyances d'idiomes, aquest fa referència a l'article concretament 10, que vosté també s'ha referit, la recaptació estimada en les modificacions està per baix del 40% del cost estimat.

Però bé, en qualsevol cas, tant el que fa referència a l'ensenyança d'idiomes com el que fa referència a la Junta Qualificadora de Coneixements en Valencià, al que vosté també se va referir, en fi, estes esmenes 5, 6, 8, 11 i 13, que fa referència a les taxes, pels motius que ja s'han plantejat en tots els casos per a esta llei d'acompanyament van a ser rebutjades.
Sempre estan tractant d'aproximar-se al servici real que s'està prestant.

En relació a la seua esmena 14, que parla de la modificació de l'article 11, dir-li que l'article 11 modifica l'actual normativa de pagament de la taxa per ampliar el període de fraccionament, com vosté estava parlant.
.
.
en la matrícula universitària, per a fer-ho extensiu, com dia, a tots els mesos, i efectivament abans que acabe el final del període de matrícula.

I, efectivament, en la nova redacció, a pesar de les majors dificultats o precisament per les majors dificultats que comporta esta gestió de cobrament, s'assumix eixe fraccionament pel caràcter excepcional i a petició de l'estudiant.

Mosatros creguem que això compensa l'excés en la tramitació i en la gestió, i que vertaderament quan és absolutament necessari l'estudiant pot demanar-ho i de forma excepcional s'aconseguix este fraccionament.

En relació a l'esmena 15, que també parla.
.
.
, que vosté ha fet referència quasi al final de les seues paraules, que parla de les taxes de reconeixement de crèdits quan se tracta d'estudiants de grau que obtinguen el reconeixement de crèdits per a estudis universitaris no finalitzats en la mateixa universitat, dir-li que l'article 12, que és el que se modifica en este cas.
.
.
, taxa de reconeixement de crèdits d'estudiants de grau que obtinguen este reconeixement, com dia, per a estudis universitaris no finalitzats, realitzats en la mateixa universitat i adscrits a la mateixa rama de coneixement que la titulació en què se duga a cap eixe reconeixement, donada la necessitat de proporcionalitat del benefici fiscal en relació als objectius plantejats, no se considera convenient esta exempció a tot tipus de reconeixement de crèdits per a estudiants que cursen en la mateixa universitat, en dependència de la rama del coneixement a què s'adscrigueren ni que hi haguera canvis reiterats d'itineraris formatius.

Per tant, mosatros creguem que se pot ajustar prou a la realitat, tant de la.
.
.
, diríem, de l'aprofitament universitari com a la realitat fiscal que requerix els objectius de consolidació fiscal d'esta comunitat.

En relació a les esmenes 17 i 18, que parlen de la supressió de l'article 13, en el seu punt 1, manifestar-li que allò que es referix per la nova matrícula acadèmica de doctorat, a què vosté ha fet referència, és una nova tarifa perquè hi ha una incorporació nova i real de nous aspectes, que és la mateixa incorporació de la tutela en les noves activitats de caràcter transversal, com són totes les ferramentes de gestió i l'obtenció per a la investigació, objectiu i fi de la investigació, comunicació.
.
.
En fi, tots els aspectes de caràcter transversal que comporta esta gestió.
La gestió de mobilitat i internacionalització en tots els programes i la tutela de diverses activitats formatives per al foment de la qualitat.

Tots estos aspectes, com vosté sap, no s'incloïen en la tarifa de matrícula, i per tant requereixen d'esta modificació.
L'import previst en l'avantprojecte de llei està per baix de l'establit en altres comunitats autònomes.

En relació a les esmenes 19 i 20, no hi ha una modificació de l'import, sinó que hi ha una adaptació a les denominacions oficials en cada un dels casos.
Se modifica a través de l'article 16 del projecte de llei les referències a l'òrgan que presta els servicis usant la seua actual denominació oficial.
I se modifica en l'article 17 la denominació de l'epígraf de tarifa 2.
4 relatiu a l'avaluació i emissió dels informes per la renovació de les acreditacions de títols universitaris oficials.
Però, com dia, sense modificar el seu informe.
Se tracta d'una adaptació de les denominacions oficials en cada cas, segons l'esmena de què es tracte.

En relació a l'esmena 237, que és sobre una disposició addicional nova de supressió del capítol 23, del Centre d'Iniciativa Social, que vosté comentava, efectivament ací la diferència en la seua posició i la nostra és important, i és de concepte i d'ideologia.
Vostés no reconeixen la importància d'estos centres d'iniciativa social o no recolzen la seua importància.
I mosatros, no obstant, sí que considerem que són un instrument absolutament necessari per a la igualtat d'oportunitats i per a dur endavant tota la tasca educativa.

Per tant, i a més la Constitució, en el seu article 27, juntament al reconeixement del dret a l'educació i el dret a la creació de centres docents, preveu que els poders públics ajudaran els centres docents que reubiquen els requisits que la llei establisca.
I això és exactament al que mosatros donem suport.
I com vosté sap, i de forma reiterada s'ha comentat, mosatros anem a continuar fent.
Per tant, no considerem la seua esmena i mantenim en tots els termes la nostra posició.
Ho deixaré per al següent torn les tres esmenes que falten.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Cristina Moreno Fernández)

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.
No era mi intervención cortarla.
Ha sido…

Señora Sarrión, cuando usted quiera.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, presidenta.

Mire, señora Hernández, yo en mi primera intervención le he hecho referencia al superávit, por llamarlo de alguna forma, que puede haber en la expedición de certificados de la Junta Qualificadora de Coneixements del Valencià.
No me lo he inventado yo.
Es que lo tenemos aquí, mírelo, en el informe éste que ustedes nos dieron.
Sólo tienen que multiplicar y sacar las cuentas.
Es que está aquí.
23.
000 certificados por 2,50 y luego el coste total era 41.
000, la media es 1,75.
El resto es totalmente dinero que ustedes van a recaudar por nada.
Porque es que esos estudiantes ya pagan la tasa de acceso al examen.
Y ahora ustedes les piden que además de la tasa de acceso al examen, con el que se cubren los costes, derivados del examen dels coneixements del valencià, también se pague el certificado, el papelito que se manda por correo a casa, tanto el título como si luego se pide alguna resguardo o se pide alguna copia del mismo.

Aquí, en esto, usted dice que yo no le convenzo, usted a mí tampoco, porque es que es un informe, un informe que nos han pasado ustedes.
Y lo que no entiendo es cómo se atreven a decir que no hay afán recaudatorio y en su propio informe, en su memoria económica dicen que se gana dinero.
De verdad, no lo entiendo.
Y son números suyos, no míos.

Luego, que tampoco entiendo, pero, bueno, ya me voy acostumbrando, porque es algo muy habitual en ustedes, es cuando hacen informes o cuando van a hablar para intentar justificar los suyos, comparar con otras comunidades autónomas.
Es el tema también del informe que nos presentan también con lo de las enseñanzas de idiomas, de aplicación de la modificación de tasas en títulos y pruebas de FP, así como enseñanzas de idiomas.

Mire, más matrículas no es más coste, porque están metiendo más alumnos en la misma clase.
Es igual coste y más recaudación en concepto de matrículas.
No están perdiendo dinero.

Y luego, la comparación de lo que cuesta en otras comunidades autónomas los certificados de idiomas, vamos, me parece que no tiene nada que ver, porque no nos podemos comparar con otras comunidades autónomas, porque lo aquí lo estamos pasando mucho peor por el gobierno que han estado gestionándonos durante dieciocho años.
No nos comparemos a nivel económico con otras comunidades autónomas.
La situación de la Comunitat Valenciana es mucho más grave, hay gente, mucha más gente en el paro.
Y la semana pasada pudimos presenciar que han mandado a 1.
600 más al paro por culpa de la gestión del PP.
Esas son las comparaciones que ustedes suelen hacer.

En cuanto a lo de universidad, el tema de la universidad con el fraccionamiento de matrícula yo creo que le he dicho que ustedes ya proponen ese fraccionamiento.
Yo con mi enmienda lo único que pretendo es que el fraccionamiento de la matrícula en mensualidades ustedes lo recojan tal cual, de octubre a junio, y que puedan fraccionar también los certificados de títulos.
¿Porque usted sabe lo que vale o lo que cuesta un depósito de un título?
Hay familias que, necesitándolo, no lo pueden pagar en un solo plazo.
Hasta que no lo paguen todo que no se lo den, pero que les den la posibilidad de ir pagándolo de forma fraccionada.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Sarrión.

Señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.

Abans de contestar-li als comentaris que ha fet, acabe en les esmenes que me faltava per comentar, la 203 i la 205, que parlen de modificar l'article 141 i, en el segon cas, de suprimir l'apartat.
.
.
donar una nova redacció a l'article 6 i l'altre suprimir l'apartat 2.
Els dos arrepleguen les particularitats de les manifestacions de la violència sobre la dona, establides en l'article 3 de la llei, basades totes elles en la desigualtat entre hòmens i dones, com són els casos que el mateix text està citant i que mosatros considerem que podien produir tant els hòmens com les dones.

En relació a la 207, que parla d'afegir l'article 142, que dóna una nova redacció a la Llei 7/2012, la rebutgem igualment perquè és una proposta que no suposa ninguna millora sobre el text, ja que redunda del contemplat en l'article 142 del projecte de llei.

I en relació a les esmenes 266, 267 i 268 dir-li que no poden suprimir-se els apartats assenyalats perquè expliquen les raons per les quals se modifiquen determinats epígrafs de les taxes.
En concret, en el capítol 3, la de servicis administratius derivats de l'activitat acadèmica no universitària.
En el capítol 4, dels servicis administratius en matèria educativa.
I el capítol V les ensenyances de règim especial.

I la 269 és una modificació, la que vostés proposen que no s'ajusta al contingut de l'articulat del projecte de llei.

I en relació als comentaris que vosté fea -i per a acabar esta intervenció-, quan està parlant del superàvit en l'informe econòmic que ha mostrat, bé, jo crec que vosté fa una anàlisi absolutament lineal d'eixes dades econòmiques i que, efectivament, no contempla les excepcions, perquè diu que a més no se creu que puga haver-hi un nivell d'excepcions tan alt.
Jo estic segura que si contemplaren absolutament el desenrotllament d'eixa taxa, eixirien totes eixes excepcions en el cas de famílies nombroses i en qualsevol altres possibles excepcions.

Quan parla del fraccionament, vosté demana un fraccionament automàtic.
I mosatros ja li hem explicat per què no anar a eixe fraccionament, sinó a petició de l'estudiant, perquè és el que coneix la seua situació i per a evitar un excessiu cost de caràcter administratiu.

I quan parla de comparacions amb altres comunitats autònomes, en eixe punt podem estar d'acord.
Efectivament, no ens podem comparar amb altres comunitats autònomes, perquè les altres normalment estan ben finançades.
I mosatros, per la labor d'un govern socialista, estem infrafinançats, no podem aspirar al mateix que ells.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Ahora procedemos a votar las enmiendas debatidas del Grupo Socialista, todas agrupadas.
¿Votos a favor de las enmiendas?
6.
¿Votos en contra?
8.

Votamos ahora el artículo 7 que se ha debatido.
¿Votos a favor del artículo 7?
8.
¿En contra?
6.

Votamos ahora… No votamos.
Vamos a debatir las enmiendas del Grupo de Izquierda Unida, que empiezan por la 9 y 21 y las agrupa todas las demás.

Señor Blanco, cuando usted quiera, por un tiempo de 18 minutos.
Cuando usted quiera.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies.

Esquerra Unida.

La senyora presidenta:

Perdón, señor Blanco.
Té vosté raó.
Esquerra Unida.

El senyor Blanco Giner:

És una campanya que… (Rient)

La senyora presidenta:

Té vosté tota la raó.

El senyor Blanco Giner:

Vaig a defensar les esmenes que presenta el meu grup contra una llei que nosaltres hem esmenat de totalitat, perquè pensem que planteja una fiscalitat regressiva, que aborda de manera obscena la liquidació del patrimoni públic, que planteja una desprotecció ambiental molt preocupant i que hi han algunes cosetes que ens fan qualificar-la d'economia de casino.

Començaré pel tema tributari.
Per una banda, estan les taxes.
Nosaltres hem esmenat plantejant la supressió dels articles 8, 17 i 20, on s'establixen o s'incrementen una sèrie de taxes educatives o sanitàries que ens pareixen regressives.

Concretament, el que no té sentit és gravar d'una manera insostenible la renovació de l'acreditació de titulacions universitàries, de 1.
400 a 1.
600 euros.
O també taxes per presentar-se a oposicions docents, a proves de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, a proves de Formació Professional, al reconeixement de competències professionals.
.
.

És a dir, quan no se li deixa a la població activa, sobretot a la població activa juvenil, accedir a una ocupació, amb una taxa d'atur absolutament espectacular, amb unes polítiques actives d'ocupació pràcticament inexistents, amb una política econòmica que el que fa és afavorir la depressió quan a la gent se la condemna a l'atur, després el que no se pot fer és gravar-li encara més l'accés a la formació.
Això va contra tot el sentit comú, i sobretot totes les declaracions que sentim dels nostres governants.

I respecte a les taxes hospitalàries que graven les llargues estades, entenem que van a caure sobre les esquenes, sobretot, d'aquells que tenen malalties cròniques i que no tenen assistència en la seua llar, que és població de tercera edat en estat vulnerable.

Respecte els impostos, plantegem, per una banda, en l'article 66, una escala autonòmica de l'IRPF més progressiva i més redistributiva.
I després establim una sèrie de supressions de l'exclusió de les inversions en aprofitament d'energies renovables com a deducció.
Entenem que no s'haurien d'excloure, com sí que s'exclouen.

Plantegem que qualsevol modificació sobre la fiscalitat directa que es faça al llarg de l'exercici modificant aquesta llei sempre tinga en compte el requisit de suficiència en la recaptació, que és bàsic per a mantenir els serveis públics i les prestacions socials i també el principi de progressivitat fiscal, que està establert en l'article 31.
1 de la Constitució.

I així mateix, plantegem suprimir determinats articles que el que fan és afavorir el joc, i concretament el bingo electrònic.
Nosaltres plantegem que s'incrementen els tipus impositius, que s'incremente la tributació d'una activitat econòmica que a banda que té moltes conseqüències negatives en termes de salut, perquè és una qüestió de salut mental la ludopatia, fonamentalment, a més a més, competix amb l'activitat del joc que se presta físicament, que genera més ocupació i que és més fàcil de controlar fiscalment.
Si el que vol este Consell és afavorir el bingo electrònic, està afavorint una activitat que genera menys llocs de treball i que, a més a més, afavorix l'evasió fiscal.

Després, també tenim algunes esmenes referides a aquells articles de la llei que plantegen facilitar la liquidació del patrimoni públic.

Per una banda, intenten facilitar la il·lusió de la subhasta com a mecanisme d'adjudicació en la venda de patrimoni públic.
Fins i tot, l'article 75 planteja la venda directa a particulars, per exemple, amb l'excusa de l'interés social, un interés social que és molt qüestionable i molt subjectiu.
I l'article 104 també planteja fins i tot la venda directa del patrimoni de La Generalitat.

I això també afecta el patrimoni públic de sòl dels ajuntaments en l'article 113, que es planteja també que siga alienat de manera directa en casos tan subjectius, polisèmics i perillosos com les actuacions d'interés estratègic, que ja hem vist que sempre servixen per a interessos econòmics molt particulars, o la urbanització de caràcter social o les iniciatives econòmiques de caràcter social.
Ens semblen termes molt perillosos, sobretot en mans d'un Consell del Partit Popular que una i altra vegada tracta d'afavorir operacions especulatives per a benefici privat.

Després tenim un bloc d'esmenes referides a la funció pública, que entenem que haurien de ser acceptades, en alguns casos perquè se corresponen amb promeses, amb fins i tot acords sindicals que no s'han complit fins ara, com és el cas de la cobertura del cent per cent de la remuneració en cas de les baixes temporals que es produïxen en situació de violència de gènere, d'embaràs, de discapacitat i de malaltia crònica.
Esperem que se puga arribar a un acord transaccional, perquè eixe era el compromís de la conselleria amb els sindicats.
I de moment, en l'actual llei, en el projecte que es presenta, no es complix al cent per cent.

Plantegem també algunes esmenes per a la millora de la redacció o el canvi en alguns cossos i escales en la llei de funció pública valenciana.

I després plantegem que en la creació de…, la integració del personal de les cambres agràries, que es preveu en l'article 78 de la llei, en La Generalitat, quede determinada per una llei, que es faça creant nous llocs de treball i no utilitzant els llocs de treball actualment existents i, per tant, reduint ocupació pública.
No es tracta d'integrar el personal que ve de les cambres agràries per a acomiadar o per a no cobrir amb personal propi de La Generalitat aquells llocs que estan vacants.
Es tracta, lògicament, si s'assumix, si s'integra eixe personal, de crear nous llocs de treball.
I entenem que eixa esmena hauria de ser aprovada.

Plantegem també facilitar la mobilitat del sector de funció públic a altres sectors de l'administració, de la mateixa manera que passa entre els sectors docent i sanitari.

També que l'adscripció temporal a un altre lloc de treball es faça sempre previ informe favorable del servei de prevenció de riscos laborals en el casos en què afecte a personal discapacitat o que ha sigut precisament canviat de lloc per motius de salut.

I, per últim, que el personal d'empreses públiques, siguen societats mercantils o fundacions, que ha passat -perquè ja està en vigor- a entitats de dret públic, ho faça també en les mateixes condicions que el personal de les cambres agràries.
És curiós.
En aquest projecte de llei se diu que el personal de les cambres agràries que no vulga integrar-se en La Generalitat tindrà dret a una indemnització de 33 dies per any, però no s'ha oferit eixa possibilitat al personal del sector públic empresarial i fundacional que s'ha integrat en entitats de dret públic com a conseqüència de la llei de racionalització i reestructuració del sector públic empresarial i fundacional.

Després, tenim una sèrie d'esmenes referides a la publicitat del joc.
És que sembla que és una obsessió la del Partit Popular pel joc, i concretament pel joc electrònic.
No sé si és que pensen que l'única eixida de la crisi és convertint-nos en Las Vegas, però nosaltres pensem que ni molt menys, que, per una banda, s'ha de tributar correctament eixa activitat i, per altra, la publicitat s'ha regular de manera estricta, tal com estava.

I vostés plantegen una sèrie d'articles, com el 110 i el 111, que són de desregulació de la publicitat.
Per una banda, eliminen restriccions que existien, com l'autorització de la publicitat exterior en eixe tipus d'establiments i, per altra banda, directament se carreguen tota la normativa específica remetent a les normes generals de publicitat.
I nosaltres entenem que el joc, com també el consum de tabac o d'alcohol, no és una activitat econòmica més sinó que té perillosos riscos per a salut i que ha d'estar controlada, ha d'estar gravada fiscalment de manera forta i ha de ser regulada per l'estat, i en este cas, en les competències autonòmiques, per La Generalitat.

I, per últim, vullc parlar d'un bloc molt important, esmenes que tracten de revertir la desregulació ambiental que planteja any rere any aquesta llei de mesures fiscals.
La llei d'acompanyament sembla que està feta sempre a interessos dels constructors i en contra dels interessos generals del poble valencià, que necessita protegir el seu patrimoni natural.

Per això, per una banda, introduïm dos articles, a través de dues esmenes, que pensem que millorarien molt l'actua legislació.
Per una banda, reintroduint la prohibició de construir en sòl cremat, volem que estiga prohibit sota cap circumstància.
No volem que eixa modificació que van fer vostés per majoria absoluta en les lleis anteriors continue vigent, perquè entenem que dóna peu a incendis intencionats, a operacions especulatives a costa dels nostres boscos, del nostre patrimoni natural.

I, per altra banda, plantegem una esmena perquè se prohibisquen, com a usos prohibits, les activitats del fracking.
El Partit Popular diu que també està en contra del fracking.
Tinguérem recentment un debat en estes Corts d'una proposició no de llei, que el Partit Popular va votar en contra perquè objectava la via utilitzada.
No entenem per quin motiu.
Però va dir que també estava en contra del fracking i que també estava a favor de prohibir el fracking.

Doncs bé, nosaltres presentem una esmena que establix usos prohibits dins la llei del sòl no urbanitzable, tots aquells usos que alteren el subsòl de forma que puga modificar substancialment l'equilibri de l'estratificació geològica, la seua morfologia originària i que puguen afectar a la sismologia natural.

Per tant, en estos moments, els diputats i les diputades, els grups parlamentaris tenen l'oportunitat de demostrar si són coherents amb el seu discurs antifracking, si són coherents amb les promeses que es fan a les plataformes socials, als pobles i les ciutats, sobretot de les comarques del nord de la província de Castelló que estan realment alarmats per l'amenaça que suposa aquesta tècnica contra el seu entorn.

Després, vostés han suprimit una gran quantitat de figures de protecció ambiental i d'instruments de protecció ambiental en eixa deriva desreguladora, i nosaltres plantegem en diverses esmenes suprimir articles de la llei per a recuperar la redacció actual d'eixes lleis i mantindre eixe tipus de protecció.

També volem que se suprimisca l'article que permet instal·lacions hostaleres en sòl no urbanitzable, perquè pensem que vostés estan ara apuntant cap a la primera línia de parc natural o d'espai natural.
El que abans era la primera línia de platja, ara és la primera línia de parc natural.

Vostés també reduïxen de 1.
000 a 500 hectàrees la superfície mínima per a tancar una finca rústica.
Això vol afavorir una mesura, la del tancament de l'espai natural, que és negativa per a la biodiversitat.
I per això plantegem la seua supressió.

I també plantegem que se suprimisca la promoció de la incineració de residus no urbans per particulars.
Vostés sembla que han apostat per la incineració, quan sabem tots quins són els efectes d'eixa tècnica.
Vostés no volen fer un tractament de residus coherent i correcte, volen apostar pel negoci i volen apostar per la desprotecció del nostre territori i de la nostra salut.

En definitiva, són esmenes que, com dic, busquen major protecció ambiental, reconéixer drets laborals al personal del sector públic, protegir el patrimoni públic enfront dels intents de liquidació a què està sotmés i unes taxes i uns impostos, sobretot quant a deduccions autonòmiques, que siguen més progressives i que facen d'alguna manera millor la vida de la gent que no té recursos, i que puguen contribuir a recaptar, d'una manera ecològica i d'una manera sostenible socialment, suficients recursos per a portar endavant polítiques de protecció social.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanco.

Señor Sánchez, cuando quiera.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

En primer lugar, quiero trasladar a la mesa que hemos presentado, desde el Grupo Parlamentario Popular, dos enmiendas transaccionales.
.
.
No sé si han sido analizadas por el.
.
.
(Sorolls) Bueno, pues, el Grupo Parlamentario Popular ha presentado dos enmiendas transaccionales, concretamente, a las enmiendas.
.
.
, (veus) enmiendas de aproximación, concretamente a la enmienda 94 y a la enmienda 98.
.
.
Y, bueno, voy a.
.
.
, al margen de estas dos enmiendas, el resto de enmiendas presentadas por Izquierda Unida van a ser rechazadas por parte del Grupo Parlamentario Popular, y voy a intentar llegar a explicar el por qué vamos a rechazar estas enmiendas.

En concreto, la enmienda al artículo 87, que es la enmienda 95, va a ser rechazada porque consideramos que la estructura vigente es adecuada para la prestación del servicio en cuando a ordenación y gestión de la función pública, y es el motivo por el cual esta enmienda va a ser rechazada.
Luego, si les parece, veremos la 94 y la 98, que son las enmiendas que transaccionamos, y en función también de lo que el grupo que propone las enmiendas haga, pues, veremos desde el Grupo Parlamentario Popular si procede llevar a pleno o no.

En relación a la enmienda 107, al planteamiento de Izquierda Unida de un nuevo artículo al capítulo X, sobre la adscripción temporal de personal laboral fijo, tengo que decirle, señor Blanco, que se trata de una enmienda idéntica en su redacción a una enmienda que ha presentado el Grupo Parlamentario Popular y que ya ha sido aceptada.
Por tanto, no ha lugar.

La enmienda 108, en relación a esta enmienda, también afecta al capítulo X, y casi con argumentos iguales a los que he esgrimido en la enmienda 107 para rechazarlas, puesto que se ha aprobado ya una enmienda por parte del Grupo Parlamentario Popular que, con alguna salvedad, es bastante similar.
Concretamente, la enmienda es la número 68.
128, número de registro del Grupo Parlamentario Popular.

Volviendo a enmiendas anteriores a estas, que también, obviamente, van a ser rechazadas, la enmienda 79 y la enmienda 221, concretamente en la enmienda 221 se ha planteado la posibilidad de hacer alguna enmienda transaccional, alguna enmienda de acercamiento y de aproximación, pero, finalmente, vamos a rechazarlas.
Ninguna de las dos creemos que son oportunas, aunque en alguna de ellas, concretamente en la 221, podríamos haber llegado a algún tipo de acuerdo.

Lo mismo ocurre con la 9, con la 21 y la 22, que nos hablan de distintas tasas que en nuestro.
.
.
, en nuestra opinión vienen justificadas por la necesidad que tiene la administración de buscar la máxima de eficiencia, competitividad y buen gobierno.
Hacen referencia a las tasas sanitarias y las tasas educativas, que ya se han puesto de manifiesto por parte del señor Blanco, también por parte de anteriores portavoces de otros grupos en el debate de enmiendas esta mañana.

La enmienda 30 también va a ser rechazada, puesto que la sección total de la tasa para los discapacitados con un grado de minusvalía igual o superior al 33% ya se encuentra actualmente prevista en la tasa por otros servicios administrativos en materia de hacienda y administración pública para admisión a pruebas selectivas.

La enmienda 31 es.
.
.
, es curiosa.
Hay algunas enmiendas que son curiosas, porque si bien por un lado el Grupo Izquierda Unida ha venido criticando el exceso de bonificaciones y exenciones en algunos ámbitos que vienen recogidos en la ley de acompañamiento, por otro lado ve como algo positivo el hecho de que existan estas exenciones y estas bonificaciones, y, desde luego que el Grupo Parlamentario Popular apoya esta ley de acompañamiento, (sorolls) que en algunos casos, como es este que nos ocupa, lo que intenta es acercar la posición del gobierno en esta materia a las recomendaciones de la comisión.
.
.
, de la Comisión Europea, y adaptar esos consejos de la Comisión Europea a la legislación autonómica.

La enmienda 38 será rechazada porque se ha establecido un porcentaje pensando en el incentivo fiscal y favorecer el bingo electrónico.
El sector está en un momento de crisis, es un momento complejo y entendemos que la alternativa del bingo electrónico y las nuevas situaciones y los nuevos juegos que se tienen que regular, necesitan de un cierto estímulo para que puedan salir adelante.
En ese sentido, tengo que decirle que podemos llegar a estar de acuerdo en alguno de los aspectos que puede conllevar el juego, obviamente, daños sobre.
.
.
, sobre las personas, pero entendemos que un control moderado por parte de la administración, pero moderado, (sorolls) en ningún caso con un exceso de regulación, un control moderado puede permitir que la libertad del individuo pueda desarrollarse con total normalidad en sociedad y en relación también al asunto que nos ocupa, que es el bingo electrónico.

La enmienda 41 va a ser rechazada por una razón obvia, ¿no?
, la necesidad de reducir el actual nivel de déficit derivado de la crisis económica ha exigido la toma de decisiones no solo para el control del gasto, sino además para mejorar los ingresos, y desde luego que hay muchas medidas que se han tomado por parte del gobierno valenciano, algunas de ellas que afectan a las posibilidades de ingresos en esta ley de acompañamiento, (veus) que se han tomado desde la responsabilidad y desde la seriedad, (sorolls) siendo conscientes de la búsqueda en todo momento de la sostenibilidad de los servicios públicos, la máxima eficiencia de estos servicios, intentar.
.
.
, y ahí discrepamos tanto Izquierda Unida como el Partido Popular, en ese caso, ser más progresivos y estar al lado de las rentas medias, de las rentas bajas, (veus) estar al lado de los emprendedores, de las familias, y desde luego que en ese sentido hacerlo compatible también con intentar que los gastos puedan permitir.
.
.
, que los gastos puedan permitir el sostén.
.
.
, la sostenibilidad de los pilares básicos de la sociedad del bienestar, que son la educación, la sanidad y las políticas sociales.

Así como la enmienda 43.
Para nosotros es fundamental y, bueno, ya lo acabo de decir, el impulso de la pequeña y mediana empresa, y por eso vamos a apoyar y, por supuesto, no vamos a aceptar ninguna enmienda que trastoque lo que es el espíritu de esta ley, que es el implementar medidas de carácter fiscal, beneficios fiscales a las pequeñas y medianas empresas, a las pymes y a los emprendedores en nuestra comunidad.

Hay otras enmiendas que van muy relacionadas.
El portavoz de Izquierda Unida las ha intentado agrupar.
Concretamente, la enmienda 45 afecta al tipo de gravamen de la tasa que grava los juegos.
.
.
Entendemos que es acertada.
.
.
, el posicionamiento que tiene la propia ley de acompañamiento en ese sentido.

Luego, hay algunas enmiendas que, en nuestra opinión, no se ajustan a la realidad.
Concretamente, la enmienda 61.
Nosotros tenemos que hacer todo lo posible por intentar no solamente regular en el ámbito de nuestras competencias, (veus i sorolls) sino también adaptarnos a la legislación de carácter nacional y de carácter incluso europeo, seguir las recomendaciones y los consejos de la Comisión Europea, y hay algunas enmiendas que plantea el Grupo Izquierda Unida que en ningún caso tienen en consideración tanto esa legislación estatal como esos consejos, esas recomendaciones de la Comisión Europea.
Es el caso de la enmienda número 61.
.
.
, plantea unos nuevos tipos que, desde luego, exceden lo dispuesto en la Ley 22/2009, de 18 de diciembre, por la que se regula el sistema de financiación de las comunidades autónomas.

La enmienda 62, y otras enmiendas también que se plantean sobre la actividad financiera de las comunidades autónomas, según la legislación estatal, todo lo que tiene que ver en este sentido de la actividad financiera de las comunidades autónomas, se tiene que ejercer en plena coordinación y va en relación también con la enmienda que he comentado con anterioridad.
Se tienen que establecer mecanismos de coordinación con la hacienda del estado, y siempre bajo una premisa fundamental, que es lo que el Gobierno de España ha trasladado a todas las comunidades autónomas, no solo a la Comunidad Valenciana, que es la suficiencia financiera y presupuestaria, de tal forma que cualquier iniciativa que tome una comunidad autónoma, tiene que ir en esa línea y no puede salirse de esa línea, de tal forma que algunas enmiendas que sí que desvían lo que es la atención de la suficiencia financiera y presupuestaria de la Comunidad Valenciana, pues, van a ser, obviamente, rechazadas.

La Generalitat, en su búsqueda de una administración eficiente, coherente y que se ajuste al sentido común, está haciendo modificaciones para que el patrimonio de La Generalitat no resulte.
.
.
, que no resulte necesario para sus propios fines públicos, pueda revertir en la sociedad, para fines bien de utilidad pública e interés social, y facilitar el acceso de estos terceros con legítimo interés.
Ahí tenemos una discrepancia, es una discrepancia quizás ideológica, a la hora de valorar el uso del patrimonio público de la Comunidad Valenciana, pero nosotros entendemos que aquel patrimonio que no resulte necesario para los fines que tiene el propio gobierno autonómico, pues, pueden servir perfectamente para otra utilidad que pueda tener una característica pública o de interés social.

Puede que, en este sentido, tengamos alguna discrepancia ideológica, Izquierda Unida y el Partido Popular, y por ello, obviamente, las enmiendas que hacen relación a este uso del suelo, desde luego que van a ser rechazadas por ese motivo.

La enmienda 127, no ha lugar, puesto que las modificaciones que se plantean buscan la adaptación de esta norma en el ámbito de la publicidad de los juegos, y lo que intenta es adaptarse a un nuevo escenario en el que se dan nuevas circunstancias y nuevas infracciones.
Ese es el motivo.
Y en relación a la cuestión de la publicidad, mire, pues, quizás, a lo mejor podríamos tener en algún aspecto algo.
.
.
, algo.
.
.
, algún punto de acuerdo entre su grupo político y el nuestro, pero, desde luego que nosotros tenemos una motivación clara, que es intentar liberalizar determinados sectores y permitir el estímulo de la economía, como he dicho antes, por supuesto teniendo en cuenta que siempre tiene que haber un cierto control y un moderado.
.
.
, una moderada actitud por parte de la administración para no permitir que el juego pueda dañar a personas, y creo que existen los mecanismos adecuados para que eso ocurra.
Pero, obviamente, en ningún caso este hecho puede contradecir lo que es la libertad del individuo con un exceso de regulación como el que plantean algunas de las enmiendas que ha presentado su grupo político.

Ya hemos mencionado que algunas enmiendas que hacen referencia a la modificación de las nuevas formas de gestión del patrimonio del suelo van a ser rechazadas, puesto que la prioridad que establece el gobierno valenciano es precisamente la agilidad.
Es algo que ya he mencionado y que se solapa con otras enmiendas que ha presentado su grupo político, la agilidad y la posibilidad de que terceros puedan hacer un uso público, de interés social también, de ese patrimonio del suelo público de la Comunidad Valenciana.

Hay una serie de enmiendas, que también ha mencionado el señor Blanco, que plantean la supresión de determinados artículos, y como se puede comprender, nosotros no podemos estar a favor de esas enmiendas, puesto que sí son una enmienda a la totalidad a un texto que ha presentado el gobierno y que tiene el soporte del grupo parlamentario, que, entendemos, es una ley, la ley de acompañamiento, positiva y que va en la línea de mejorar la eficiencia del funcionamiento de la propia administración autonómica y, al mismo tiempo, del estímulo de la economía.

En relación a la enmienda 193, que plantea añadir tres nuevos artículos en la Ley 10/2012, de La Generalitat, de suelo no urbanizable, aquí, en este sentido, tengo que decirle que quizás en tiempo futuro podamos estar de acuerdo en alguna cuestión.
Lo que ocurre es que el Consell está ultimando las fases previas que van a permitir la aprobación en breve del proyecto de ley de ordenación del territorio, urbanismo y paisaje, y es cuando este texto esté en debate parlamentario, cuando entre en las Cortes Valencianas, quizás cuando esta enmienda (veus) pueda tener mejor cabida y cuando podamos discutir y llegar a algún punto de encuentro en este sentido, que, desde luego, no es descartable.
.
.
Es la enmienda 193.

La enmienda 184, no la podemos aceptar puesto que entendemos que es un nuevo texto el que se plantea y que la ley.
.
.
, (remors) la ley que nosotros.
.
.
, que nosotros hemos puesto encima de la mesa y con este nuevo texto va a mejorar, desde luego, el funcionamiento y la administración de los espacios protegidos en nuestra comunidad.
Nosotros entendemos que se va a mejorar el funcionamiento, se va a mejorar también lo que es la administración de estos espacios protegidos, los 22 espacios protegidos concretamente que tenemos en nuestra comunidad.

Bueno, luego hay otras enmiendas que son de carácter lingüístico.
Concretamente la 179 no la podemos aceptar, porque entendemos que la figura de norma es una figura de mayor entidad que la de plan, es una enmienda meramente lingüística.
Entendemos que sustituir «norma» por «planes» no es algo que mejore el texto y que, desde luego, entendemos que el concepto de norma tiene muchísima más entidad que el de plan.

En relación a otra de las enmiendas que -estoy intentando contestar a la mayoría de las enmiendas que han sido mencionadas por parte del Grupo de Izquierda Unida, del señor Blanco- en relación a la enmienda, que es la 159, la 159, en relación a la superficie mínima y el reducir el tope de mil hectáreas, pues tiene un motivo y el motivo que tiene, fundamentalmente, es adaptar a la realidad del territorio de la Comunidad Valenciana este texto legal.

Nosotros tenemos unas características territoriales, nuestro territorio tiene unas características muy concretas.
Y entendemos que concretamente la caza es una actividad que puede generar actividad económica, que puede generar puestos de trabajo y que puede permitir que muchísimos municipios, que tienen un carácter rural en nuestra comunidad, tengan una fuente de riqueza, de ingresos y consiguientemente de oportunidades y de empleo con la caza.

Y lo que se está intentando con esta medida, que tampoco es la eliminación en ningún caso del tope, es simplemente hacer una reducción para intentar adaptarlo a la realidad y a las circunstancias que tiene el territorio de nuestra comunidad y permitir que muchísimos municipios de carácter rural puedan incorporar a sus actividades económicas la actividad de la caza, porque entendemos que es algo positivo.

Un hecho que se está dando es que muchísima gente que tiene ese hobby, ese hobby que genera economía dentro de nuestra comunidad se están yendo a territorios cercanos, como es Castilla-La Mancha o como es Andalucía, a realizar esta actividad, una actividad que se puede desarrollar perfectamente dentro de nuestra comunidad.
Y que esta modificación lo que permite, precisamente, es favorecer que todos estos municipios rurales, que con esta modificación se pueden incorporar a tener esa actividad de la caza de manera mucho más positiva, pues, pueda ser una fuente de riqueza y de empleo.

Discrepamos.
El señor Blanco entiende que esta ley conlleva una fiscalidad regresiva, nosotros entendemos que no, que tiene precisamente una nota muy progresiva en cuanto a la fiscalidad.
De hecho se incide en estar más cerca con los beneficios fiscales de las rentas más bajas y medias de nuestra comunidad.

Y, bueno, luego en la réplica le podré contestar a alguna consideración más que haga en su segunda intervención.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Sánchez.

Señor Blanco, cuando usted quiera, por 7 minutos.

El senyor Blanco Giner:

Seré més breu.

Primer informar que sí que el meu grup va a acceptar les propostes transaccionals, perquè recullen el sentit de l'esmena quant a la creació i supressió al mateix temps d'un determinat cos de funcionaris de La Generalitat en l'àmbit de la investigació agrària.

Després, respecte de la 221, que el senyor Sánchez deia que havíem pensat si acceptar-la, provisionalment havien decidit que no, cal dir que no és exactament així sinó que el seu grup ha presentat una esmena d'aproximació, entre una esmena pròpia i el text, que recull l'esperit de l'esmena 221 d'Esquerra Unida.

Per tant, no és tant que vostés la rebutgen com l'acord a què ha arribat la conselleria amb una organització sindical per a complir el seu compromís, que no estava plasmat suficientment en la llei.
Gràcies al debat d'estes esmenes, tant les del seu grup com les del nostre grup, s'ha pogut solucionar.
Podia haver sigut una esmena transaccional també amb l'esmena 221 d'Esquerra Unida.

En qualsevol cas, el resultat era el que es buscava, que se puguen cobrir els efectes retributius de les baixes per malaltia en els casos d'embaràs, malalties greus, etcètera, etcètera.
I també en el cas de malaltia greu mental, que és el que no estava suficientment cobert en el cas de l'esmena del Partit Popular.

I, després, tres comentaris.
En primer lloc, sobre l'esmena antifracking, vosté diu que van a valorar si l'accepten en el plenari, he entés, o que estan esperant la nova llei.
Val, és que la primera afirmació m'havia paregut sentir que caldria la possibilitat de poder acceptar-la en el debat del plenari… (Remors) Bé, seria molt positiu que l'acceptaren hui i, si no, que l'acceptaren en el plenari, nosaltres la mantenim per al plenari.

De la seua intervenció, que després llegiré detingudament en el Diari de Sessions per a no perdre cap matís semàntic, jo havia entés que hi havia una possibilitat d'acord.
Seria un pas molt positiu endavant i demostraria un poc de coherència en el seu discurs i en la seua pràctica.
Perquè de moment, mentre no accepten l'esmena, ni plantegen vostés una altra semblant, el fracking no està prohibit en el País Valencià.

I, per últim, simplement comentar que és un poc trist que tots els esforços que el Consell fa per a buscar la reactivació econòmica i l'eixida de la crisi en la llei d'acompanyament estiguen vinculats a activitats com el joc i la caça, sincerament, que poden ser legítimes sota unes condicions, però no crec que siguen en les que s'haja de basar el canvi de model productiu precisament que necessita el País Valencià.

Parlar de la llibertat de l'individu per al joc és un concepte és de llibertat de l'individu molt particular.
I en el tema de la caça un poc el mateix.
No es tracta de prohibir una activitat com la caça, però sí que caldria posar per davant, en tot cas, la protecció del nostre patrimoni natural i també del nostre patrimoni animal.

Nosaltres mantenim les esmenes, entenem que estan suficientment justificades.
I esperem en el debat de plenari poder argumentar i contraargumentar amb més extensió.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Señor Blanco, le dará a la mesa por favor las enmiendas que ustedes han transaccionado o aproximado para que las conozca, que las mesa no las conoce todavía.

Señor Sánchez, cuando usted quiera.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Efectivamente, en relación a la enmienda 221, yo le ruego si ha habido en algún momento algún error semántico, que estoy un poco convaleciente y con fiebre y si he tenido… Pero, bueno, en cualquier caso, yo creo que lo ha aclarado el señor Blanco perfectamente.
Al final se ha solucionado, me refería a eso, en que en el fondo había un cierto acuerdo.
Le agradezco que acepte las dos transaccionales.

Y, efectivamente, en la cuestión del fracking la idea es que se debata en las Cortes cuando entre esa ley.
Entendemos que es más oportuno cuando esa ley entre en las Cortes y se debata el que la enmienda que su grupo ha presentado se pueda debatir.

Nosotros no descartamos en ningún caso, como no podía ser de otra manera, ni en este tema, ni en ninguno, la posibilidad de llegar a acuerdos.
Pero, lo que está claro, es que entendemos que en esta ley de acompañamiento no ha lugar.
Y creemos que es un tema que se tiene que debatir en pleno con la nueva ley, como he mencionado en mi intervención, cuando llegue, que ya está en las fases previas y seguramente en los próximos meses tendremos la oportunidad de debatir al respecto.

En relación a la libertad del individuo, quizás, a lo mejor se puede haber interpretado mal lo que he querido decir.
Ha sido una reflexión global.
Desde luego que el daño que puede provocar en un momento determinado una cuestión tan sensible, como es la actividad del juego, pues obviamente es una preocupación de todo el Grupo Parlamentario Popular, como es obvio y natural.

Entendemos que existen mecanismos de control, pero al mismo tiempo entendemos que en esta actividad, como en otras muchas actividades que hay en nuestra comunidad, no creemos en el exceso de regulación y me quería referir a esa cuestión en concreto.

Y, bueno, la caza.
La caza, desde luego, entendemos que es una actividad, no podemos evitarla.
No creo que sea una actividad sancionable por parte de ningún grupo político.
Es una actividad milenaria y que en estos momentos, además, es una fuente de riqueza, pues es una actividad que hace que muchísima gente se desplace por distintos lugares de España a la práctica de la caza.
Entendemos que no es algo que sea criticable por parte de ningún grupo político.

Y el intentar adaptar las normas al territorio y a la realidad que tiene la Comunidad Valenciana para que esa actividad se pueda desarrollar dentro de nuestra comunidad y no en comunidades vecinas, teniendo en cuenta que hay muchísimos municipios rurales que pueden tener en esa actividad una fuente de riqueza de oportunidades y de puestos de trabajo, pues, entendemos que lo más razonable es ir buscando siempre la máxima eficiencia, ser prácticos e intentar que esa actividad se quede dentro de nuestra comunidad.

No tiene ningún sentido que haya mucha gente que en estos momentos se esté yendo a comunidades vecinas, pero estamos hablando de muy pocos kilómetros, quizás lindando con nuestra propia comunidad, ante la imposibilidad de que municipios rurales de nuestra comunidad, que en estos momentos, con las condiciones actuales, no con las que después tendrá, con la reducción de las mil hectáreas en las condiciones actuales, pues no se puede practicar con las mismas posibilidades que en otras comunidades vecinas que, desde luego, tienen un territorio mucho más amplio a la hora de practicar la caza.

Y tiene ese sentido, no tiene ningún otro sentido.
O sea, es un sentido de intentar adaptar el territorio de nuestra comunidad a una actividad que queremos que sea una fuente de riqueza en los municipios rurales de nuestra comunidad y que no se desplace esa actividad a comunidades vecinas.

Yo sí que quería, en relación a su primera intervención, no a su segunda intervención, decirle, señor Blanco, que me sorprende cuando Izquierda Unida habla constantemente del beneficio privado, «es que esta o aquella actividad va encaminada al beneficio privado».
El beneficio privado es el beneficio de las personas.
El beneficio privado no es el beneficio, -permítame la expresión y lo digo sin acritud- de ningún extraterrestre.
Cuando hay beneficio privado en una sociedad es el beneficio de las personas, como es obvio y natural, pero desde luego de las personas.

Nosotros creemos que se tienen que establecer mecanismos para que las personas tengan oportunidades.
Y cuando las personas tienen oportunidades tienen la posibilidad de mejorar y tienen la posibilidad de tener obviamente beneficios privados, que son personas.
Y luchar contra eso, desde luego, es en nuestra opinión ir en contra de prácticamente todo en la sociedad actual.
Privar al ciudadano, al individuo, a las personas, de que tengan la posibilidad en su crecimiento personal, profesional, tener la posibilidad de tener beneficios de acuerdo a sus legítimas actividades, desde luego que es algo que no compartimos en cuanto al lenguaje.

Obviamente da pie a que pueda haber interpretaciones de todo tipo.
Pero, desde luego, que sí que quería hacer esa pequeña puntualización que, desde luego, tiene poco que ver con las enmiendas y el debate de la ley de acompañamiento en lo particular, pero sí en lo global.

Y al final esta ley de acompañamiento, que el Grupo Parlamentario Popular está respaldando en estas Cortes, del gobierno valenciano pues tiene una finalidad y es que la sociedad tenga vida, tenga fuerza, tenga oportunidades y que aquellas personas que forman parte de la sociedad, esos individuos que forman parte de la sociedad, tenga oportunidades de tener un crecimiento personal, profesional.
Y que, desde luego, si tienen beneficios privados son beneficios de personas, con independencia de que esas personas puedan ser de una ideología o de otra ideología.
Y es una cuestión, quizás, que fuera de lo particular, sí en lo global, desde luego, nos diferencia a su grupo político y al Partido Popular.

Nada más.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Se va a repartir ahora a los diputados la transaccional que se ha aceptado por parte del señor Blanco a la enmienda 94 y a la enmienda 98.
Antes de votarla, y mientras ustedes la leen, hacer partícipe a la comisión de que al principio de la comisión, cuando se han repartido las distintas otras enmiendas de aproximación, presentadas por el Grupo Popular, la portavoz del Grupo Compromís ha reivindicado el reglamento, en el artículo 117.
4, donde se exige, en una lectura estricta, quién tiene que firmar las enmiendas.

La mesa de la comisión ha debatido sobre esa lectura del reglamento, entendiendo que… Y el debate ha sido que, si bien cuando se aproxima un grupo a sí mismo, podría tener sentido la cuestión de estricto, entendemos también que, cuando son dos grupos los que aproximan enmiendas, lo que se busca es el consenso, lo que se busca es el acuerdo y, por tanto, no tiene mucho sentido ser estricto porque esa lectura estricta conllevaría, pues, en este caso, ahora mismo, a no poder aceptar la transacción que se ha tenido, en tanto que tendríamos que buscar a la persona.
La lectura estricta sería que la persona que firma la enmienda, en este caso la señora Sanz, tendría que ser quien la firmara la transaccional.

Insisto, la mesa, por mayoría, ha decidido que la búsqueda del consenso es lo que debe primar en una comisión como ésta; y que, por tanto, dado que estamos hablando de consenso habido, creemos que no tiene sentido buscar trabas a este consenso y acuerdo.

Por tanto, hemos aceptado todas las enmiendas de aproximación que ha habido.
En un primer caso, se había enmendado, de hecho se ha enmendado con la firma, pero el resto se han aceptado, después del debate de la mesa, todas las enmiendas.

Dicho esto, y para que quedara constancia, sobre todo dada la reclamación de la señora Mollà, vamos a votar esas transaccionales.

Si ustedes han tenido ya el tiempo para leerlas, señores diputados… Si han tenido tiempo para leerla, vamos a votar, entonces, en primer lugar, las enmiendas de aproximación -no transaccionales-, si nadie dice lo contrario, ¿juntas?
, las dos enmiendas que se han aproximado a la enmienda 94, a la antigua enmienda 94, y 98 de Izquierda Unida.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, se aprueban las dos enmiendas de aproximación.

Ahora votamos las enmiendas del Grup Esquerra Unida:

Las 9, 21, 22, 30, 31, 43, 45, 62, 73, 79, 80, 82, 95, 107, 108, 125, 127, 128, 140, 166, 167, 175, 179, 193, 197, 204 y 221.
¿Votos a favor de las enmiendas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos las enmiendas 38, 39, 41, 61, 66, 68, 132, 159, 161, 169, 172, 177, 181, 184 y 199.
¿Votos a favor?
2.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
5.

A continuación votamos los artículos 8, 9, 10, 11, 12 y 13, de los cuales se han debatido distintas enmiendas.
¿Votos a favor de los artículos?
8.
¿En contra?
7.

Votamos los artículos 14 y 15, que no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos los artículos 16 y 17, de los que se han debatido ya enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Votamos los artículos 18 y 19, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Ahora corresponde las enmiendas del Grupo Popular.

Perdón, señora Hernández, no sé cuánto tiempo tiene.
(Pausa) Por quince minutos, señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Les esmenes que presenta el Grup del Partit Popular tenen com a objecte introduir millores, tant en la forma com en el fons, a esta llei d'acompanyament.

I m'agradaria plantejar al senyor lletrat, si vostés ho consideren oportú, que en l'exposició de motius faça la correcció, l'adaptació de totes les numeracions resultat de totes les esmenes que hem anat aprovant, perquè ja se detecta alguna discrepància que no hem tingut en compte, perquè hem anat acumulant.
.
.
Aleshores, bé, era senzillament un comentari.

Bé, les dos primeres esmenes afecten el capítol I que modifica la llei de taxes.
Se tracta de les esmenes 23 i 24.

L'esmena 23 fa una revisió a les taxes en hospitals de mitja i llarga estància, en funció dels costos d'estructura fixes i de les baixes taxes d'ocupació.
La pretensió és desagregar l'esmentada tarifa única en vàries, segons el tipus d'hospitalització que es produïsca, i no mantindre la tarifa sobreestimada que replega el text actual.

En relació a l'impacte econòmic o la repercussió d'esta mesura, se preveu que no siga important sobre els ingressos reals per a La Generalitat, perquè la reducció de l'impost en la taxa unitària se vora compensada per l'increment en la utilització d'este servici.

La següent esmena, la 24, el que proposa és que l'autoliquidació i el pagament s'han d'efectuar de forma telemàtica en tots els supòsits subjectes a esta taxa.

La següent esmena, la 34, ja entra en el bloc d'esmenes a l'IRPF.
I se tracta d'una esmena en relació a les inversions en energies renovables per la vivenda habitual.

L'actual redacció pot generar una certa confusió en l'aplicació de la deducció.
I, a més, sobretot, genera una alta càrrega de caràcter administratiu per als particulars, a l'hora de practicar eixa deducció.

Podent ser que se pot acreditar la realització d'estes inversions de què estem parlant, sense la necessitat d'un certificat o de l'acte de certificació per part de l'administració, i considerant, a més, que en este moment, per acord del Consell, està en marxa un pla de simplificació i reducció de càrregues administratives -a què ja s'han referit- en el marc del pla Sirca, considerem convenient suprimir la necessitat que el titular necessite l'obtenció d'eixa certificació per a poder accedir a la deducció per estes inversions.

L'esmena 37 planteja una modificació de l'apartat 3 de l'article 13 de la Llei 3/1997, què fa referència a un nou tipus de gravamen del 2% en les transmissions patrimonials i actes jurídics, aplicable als vehicles i embarcacions de qualsevol tipus, adquirits al final de la seua vida útil, en l'objectiu de valoritzar i eliminar i en l'aplicació de la normativa en matèria de residus.
Complir l'objectiu d'eixa normativa és l'objecte d'esta modificació.

En relació a l'esmena 78, la pretensió és replegar el tenor literal de l'apartat 6 de l'article 35 del projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2014.

En relació a les esmenes que afecten a la modificació de la llei de funció pública, agrupe les 109, 110, 111 i 113, perquè totes tenen un sentit semblant, perquè en tots estos casos se tracta de garantir la continuïtat en la prestació del servici públic durant el període transitori en la implantació de la nova llei.
Se tracta que no se veja afectat este servici públic a causa del canvi d'estructura organitzativa en l'ocupació pública de La Generalitat.

La 109 fa referència, de fet, a regular transitòriament les borses d'ocupació de caràcter temporal.

La 110 fa referència a l'adscripció temporal de personal laboral fixe a llocs de naturalesa funcionarial.

La 111 fa referència al temps d'opció en la integració del personal funcionarial.

I la 113 fa referència al manteniment en el lloc de treball del personal laboral temporal.

Però, com deia, en tots els casos se tracta de garantir el servici públic.

L'esmena 114 planteja la modificació de l'annex 3 de la llei de funció pública valenciana.
I fa referència a la definició de cossos i escales que tenen atribuïdes les funcions d'inspecció dels servicis sanitaris.
Se tracta d'adaptació d'este annex.

Exactament igual les esmenes 96 i 97.
També modifiquen l'annex 1 de la llei de funció pública, en este cas per al cos A2-16.
I les esmenes el que proposen és complementar el model actual de cossos i escales establertes ja en la llei.

En relació a l'esmena 129, la pretensió és harmonitzar en la normativa estatal i mantindre el nivell de rigor jurídic necessari.

L'esmena 135 afecta a la llei urbanística.
I té com a finalitat aplicar en la Comunitat Valenciana les previsions que sobre esta matèria se preveuen ja en la llei de rehabilitació, regeneració i renovació urbana.

La 137 fa referència o modifica la llei de creació de l'institut cartogràfic.
Esta esmena el que pretén és eliminar l'obligatorietat d'emetre informes previs al tractament cartogràfic en dades temàtiques fonamentals i generals.
I és deguda al volum de dades de caràcter geogràfic temàtic que genera la mateixa conselleria i que tenen la necessitat de ser actualitzats de forma pràcticament automàtica i en molta immediatesa.

Les esmenes 213 i 214 són modificacions sobre la llei de fundacions.
I tenen com a finalitat proveir de mecanismes que permeten una liquidació àgil i ordenada d'aquelles fundacions del sector públic que, com saben, estan en procés d'extinció.

En relació a l'esmena 214, que també és una modificació sobre esta llei de fundacions, hem presentat una correcció d'errors, incorporant una paraula que havia quedat despenjada i era, «asumir el cobro de créditos o deudas de la fundación».

L'esmena 224 planteja afegir un nou capítol per a la modificació de quatre articles del decret d'1 de març, d'actuacions urgents de gestió i eficiència en matèria de prestació farmacèutica i ortoprotèsica.
Se tracta d'incorporar o de fer valdre l'acord de la comissió bilateral de cooperació entre l'estat i la comunitat autònoma.
L'esmentat acord vol eliminar les discrepàncies normatives que n'hi havia entre les dos administracions.
I esta esmena aixina ho planteja.

Aixina mateixa s'aprofita per a substituir en el text l'Agència Valenciana de Salut per la conselleria competent en matèria de sanitat, donada l'eliminació de l'esmentada agència.

La 225 té com a objecte modificar la Llei 2/2009 en allò que fa referència al Sistema Valencià d'Investigació Científica i Desenrotllament Tecnològic, incorporant a la subdirecció de conservació, restauració i investigació com a un dels agents responsables en la conservació del patrimoni.

La 225 planteja afegir un nou capítol, en relació a dotar de major concreció i claredat el text, per a agilitzar l'exercici d'activitats productives i la creació d'ocupació.

Bé, plantegem una sèrie d'esmenes que tenen com a finalitat concloure, fer real i certa la finalització del procés de reestructuració entre l'Ivace i l'IVC.
L'Ivace és un organisme de nova creació, que assumix les competències d'antics organismes autònoms, entre els quals destaquen el Sepiva, l'Ivex, l'Impiva i l'Aven.
Fa referència a matèria de competència energètica de terreny industrial, d'innovació i d'internacionalització.
I de l'Institut Valencià de Finances, que tenia totes les competències en matèria de finançament.
N'hi han matèries que s'intercanvien entre els dos instituts, concretament tot el que fa referència al canvi que l'Ivace va en relació al que feia l'Impiva, va a incorporar el finançament, va a substituir els estímuls a la innovació, en lloc de subvencions, per finançament i, per tant, necessita algunes de les competències que tenia l'Institut Valencià de Finances.

Bé, en este sentit, i per a concloure de forma certa esta reestructuració, estan les esmenes 227, 228, 238 i 239 en diferents aspectes, o de caràcter reglamentari, o per subrogació de funcions, drets, obligacions i procediments entre les dos, o d'adscripció de mitjans personals entre les dos institucions.
(Soroll i remors) En este marc, la 253 incorpora una disposició derogatòria de la norma original de l'IVF per a poder adaptar-la a esta nova situació de què estem parlant.
I la 258 i 259 parlen en este mateix marc d'una disposició transitòria del règim de funcionament entre les dos institucions, o bé la transmissió d'actius i passius amb l'objectiu de donar major seguretat jurídica a la transmissió d'estos actius entre les dos entitats.
En el mateix sentit, la 260 també parla d'este intercanvi o transmissió d'actius i passius entre les dos institucions.

En relació a l'esmena 263, que, bé, és una modificació a la disposició final quinta, que parla de donar efectivitat a la supressió de.
.
.
Relacionada amb la corporació pública empresarial.
El fet que se suprimixca esta corporació marca algunes excepcions o regula alguns preceptes en esta llei.

La 264 es una disposició final que parla del desenrotllament reglamentari -com dia antes- entre l'IVF i l'Ivace.
S'han de regular els mecanismes jurídics que permeten eixa organització, eixe nou sistema d'organització i funcionament dels dos instituts.
En relació a l'esmena 229, i que mosatros considerem verdaderament rellevant, perquè és una esmena que reconeix complements als empleats del sector públic, en diferents situacions, tant les que s'arrepleguen en el règim general de la seguretat social, incloent els funcionaris del sector de la justícia, són totes elles consideracions que milloren l'actual situació i que, per tant, afavorixen la prestació econòmica en tots els diferents supòsits.
Bé, havíem presentat una esmena d'aproximació que ha segut acceptada pel grup del PSOE.

I, per acabar, plantejar l'esmena 230, que fa referència a les tarifes portuàries.
Jo crec que ací en un objectiu molt encertat per part del Consell, de la Generalitat valenciana, perquè reduïx les tarifes des del 2% a l'1%, i en este cas n'hi ha un sector clarament afavorit per esta decisió, que és el sector de la pesca.
Si algú estava pagant estes tarifes, i les considerava excessives, o que tenien un impacte negatiu en la seua competitivitat, per descomptat eren les confraries de la Comunitat Valenciana i, en conseqüència, el sector pesquer.
Era una antiga demanda, una demanda del mateix sector, i que s'arreplegue en esta llei d'acompanyament -disculpe, senyora presidenta- ho considerem important.

Continuarem comentant les esmenes en la següent intervenció.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Para ejercer el turno en contra, el señor López.

El senyor López Milla:

Sí, gracias, señora presidenta.

No voy a referirme a todas las enmiendas que ha expuesto la portavoz del Grupo Popular.
Algunas de ellas de hecho las vamos a apoyar, sobre todo las que se refieren a los temas de función pública.
En otras nos abstendremos.
Sí que es cierto que en una mayoría haremos voto en contra.

Nosotros ya hemos señalado en repetidas ocasiones que no compartimos los aspectos generales de la conocida como ley de acompañamiento, de ahí la enmienda a la totalidad que presentamos, y también las diferentes enmiendas parciales.
En este sentido, el rechazo del Grupo Socialista a algunas de las enmiendas que ha expuesto la portavoz del Grupo Popular tiene su origen ahí.
No compartíamos la filosofía general de la norma, tampoco una buena parte de su articulado, y las enmiendas no suponen una alteración sustancial en muchos casos, sino que son modificaciones menores, que no alteran, como también puede parecer lógico, lo que se planteaba originalmente.

En ese sentido, pues, se produce nuestro rechazo.
Por ejemplo, se ha referido la señora Hernández a algunas enmiendas que tienen que ver con las deducciones en el impuesto sobre la renta de las personas físicas.
Voy a ser muy breve para no volver a debatir algo que ya hemos hecho antes.
Nosotros pensamos que el nuevo sistema de aplicación de las deducciones en el IRPF está dejando fuera a algunos contribuyentes que tienen derecho al 100% de la deducción en la actualidad, porque se está rebajando el umbral que da acceso al 100% de la deducción.
Por ejemplo, una declaración individual de 24.
000 a 23.
000 euros.
Los contribuyentes entre 23 y 24.
000 euros tenían derecho al 100% de la deducción.
Pierden derecho al 100% de la deducción, y solo tendrán derecho a una parte.

De hecho, este es un asunto, este es un tema que nosotros hemos enmendado en los artículos de la ley.
Por ejemplo, la enmienda del Grupo Popular que se refiere al impuesto de transmisiones patrimoniales que se aplica del 6 o del 8% en el caso de los bienes muebles.
Nosotros mismos hemos presentado -lo dije antes- una enmienda pidiendo elevar del 8 al 10% el tipo en algunas operaciones.
No podemos compartir, por tanto, una enmienda del Grupo Popular que viene a repetir básicamente lo mismo, cambiando un pequeño apartado, que está establecido ya en la ley de acompañamiento.
Tampoco compartimos la idea de que las operaciones con plazo inferior a un año sean consideradas operaciones extrapresupuestarias.
Como ha comentado la portavoz del Grupo Popular, es una enmienda paralela a otra -bueno, no, a otra no-, a un artículo nuevo que hay en la ley de presupuestos que debatiremos la semana que viene.
Tiene que estar ahí para dar coherencia con lo que dice la ley de presupuestos, pero no compartimos lo que dice la ley de presupuestos, ni lo que se plantea ahora.

En relación con la suspensión temporal de la exigencia de reserva de suelo para viviendas de protección pública, tampoco estamos de acuerdo, pero no voy a entrar en esta cuestión, ya que tenemos enmiendas referentes a este tema que se expondrán con posterioridad.
Como tampoco voy a profundizar, aunque no quiero dejar de decirlo, que no compartimos en general todas las medidas urgentes de gestión y eficiencia en materia de prestación farmacéutica y ortoprotésica, como tampoco la desaparición de la Agencia Valenciana de Salud.
Pero, como tenemos enmiendas a este respecto, también con posterioridad haremos la defensa de nuestras posturas.

Y finalmente, y con respecto a las enmiendas relativas al Ivace, al Instituto Valenciano de Finanzas, etcétera, no compartimos -ya lo dijimos en su momento cuando se convalidó el decreto ley de reestructuración del sector público empresarial- algunos elementos del proyecto de reestructuración del sector público empresarial del gobierno valenciano, apoyado por el grupo mayoritario.
Y estas enmiendas del Grupo Popular vienen a dar cobertura a eso que no compartimos.

No nos parece razonable que, por ejemplo, el Instituto Valenciano de Finanzas vaya a asumir las funciones de la Agencia de Tecnología y Certificación Electrónica.
Más allá de suprimir un organismo, entendemos que son funciones muy diferentes, y llevarlas al Instituto Valenciano de Finanzas, yo creo que está complicando la gestión y el funcionamiento de una entidad que quizás no funciona bien, pero debería funcionar mucho mejor, porque debía tener un papel fundamental en la movilización del crédito y en la canalización de fondos hacia la reactivación de la actividad económica.
Así que, por estos motivos que he expuesto y por algunos que luego desarrollaremos más detalladamente, cuando expongamos las enmiendas del Grupo Socialista a algunos de los artículos de la ley que hacen referencia a temas sanitarios, o a temas de infraestructuras, medio ambiente, residuos, etcétera, algunas de las enmiendas del Grupo Popular, la mayoría, las vamos a votar en contra.

Gracias.

La senyora presidenta:

No, las correcciones de errores no se votan.
Las correcciones de errores no se votan.
Hemos votado -como no estaba el micrófono, para que quede constancia en el Diario de Sesiones-, se ha votado por unanimidad la enmienda de aproximación a la enmienda 229, y ahora votamos la 23, 24, 34, 37, 226, 227 y 228.
¿Votos a favor de esas enmiendas?
8.
¿En contra?
7.

Votamos las enmiendas 78, 129, 135, 224, 238, 239, 253, 258, 259, 260, 263 y 273.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Votamos la enmienda 137.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
1.
En la 137.
En contra, 1, abstenciones, 6.

La enmienda 230.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
1.
¿Abstenciones?
6.
(Remors) Sí.

Votamos la enmienda 264, que se había quedado colgada antes.
Es que estaba repetida la 263.
Votamos la enmienda 264.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
¿En contra?
Es que estaba en el bloque de las en contra.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
264.
(Veus) No, no, es que no la he dicho.
Es que tenía 2.
.
.
, 263 en el bloque que hemos votado antes.
En el bloque que hemos votado antes había escrito dos veces la 263.
Entonces, yo no la he cantado.
(Veus) Vale, pues entonces votos a favor, hemos dicho 8.
¿En contra?
6.
¿Abstenciones?
1.
Lo cual lo habíamos hecho bien sin querer.

Votamos la enmienda 230.
¿Votos a favor?
(Veus) Perdón, perdón.
254.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Votamos la enmienda 272.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Votamos las enmiendas 96, 97, 114, 213, 214, 223 y 234.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
1.
¿Abstenciones?
6.

Votamos la 109, 110, 111, 112, 113, 225 y 229.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos a favor?
Ah, perdón.
13.
¿En contra?
Ninguno.
¿Abstenciones?
2.

Votamos ahora los artículos 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27.
Hasta el 27 que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor de esos artículos?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos el artículo 28, que ya se ha debatido.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.
¿En contra?
7.
Perdón (Veus) Vale, pues perdonen, señores diputados, me he equivocado yo.
¿Abstenciones?
5.
¿En contra?
2.

Votamos el artículo 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 hasta el 44, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Debatimos ahora las enmiendas del Grupo Socialista, que comienzan por la enmienda número 26.
Corresponde debatirlo al señor Subías, por un tiempo de 10 minutos.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados, vamos a comenzar por las enmiendas que se refieren a la sección de sanidad.
Enmienda 120, 201, 247, 256 y 262, todas ellas relacionadas con la decisión que han tomado ustedes de suprimir la Agencia Valenciana de Salud, decisión por una parte de puro maquillaje, que intenta justificar que toman ustedes medidas, y así decir que han disminuido una agencia más.
Y posiblemente justificarlo ante quienes les controlan, el gobierno central y el señor Montoro, que son los auténticos gestores de esta comunidad.
Ustedes están absolutamente intervenidos y, sin duda, muchas decisiones se las toman otros.

Pero, en este caso, la desaparición de la Agencia Valenciana de Salud no conlleva ninguna disminución económica.
Además, a ustedes, que toman decisiones precipitadas, les faltan ya hasta las formas; ¿saben que no han convocado a los consejeros para transmitirles esta decisión?
, ¿saben que se han enterado por la prensa los consejeros?
, ¿saben que, además de una falta de sensibilidad y de respeto, también pueden estar incumpliendo la ley?

Esta decisión, además, tiene importancia pues se prescindirá de una de las teorías más aceptadas en política sanitaria, que es la separación, por una parte, de la autoridad sanitaria encargada de la planificación, y, por otra parte, la provisión de servicios sanitarios responsable de la prestación efectiva en sanidad.

Esta agencia es la responsable de gestionar, administrar y llevar adelante la prestación de la asistencia sanitaria en la comunidad coordinándola y haciéndola efectiva, de ella dependen más de cuarenta mil trabajadores, y ustedes han decidido cargársela.
¿Por qué?
¿Razones económicas?
¡No!
¿Operativas?
¡Tampoco!

Parece evidente que esta decisión puede tener consecuencias; de hecho, en el propio informe la directora general de Recursos Humanos dice que «en el supuesto de que como consecuencia de una falta de clarificación, tanto competencial como normativa, se produjeran consecuencias jurídicas no deseadas respecto del personal de la administración de La Generalitat, éste podría tener un efecto expansivo en otras áreas funcionales de la misma».
No quisiera pensar en otro tipo de consecuencias.

Dado que quien realiza una gran cantidad de contratos es la Agencia Valenciana de Salud y ésta puede hacer desgravación del IVA, pregunto: ¿La conselleria como tal podrá hacerlo posteriormente?
La diferencia entre el IVA repercutido y el IVA soportado- que ahora se lo queda la Agencia Valenciana de Salud- ¿quién se lo quedará después?
¿La conselleria o quizá el gobierno central?
Por otra parte, tampoco quiero pensar que están ustedes con estas medidas intentando favorecer decisiones de mayores privatizaciones.

En la enmienda 218 pedimos que se recupere el artículo 16 de la Ley 11/2003, sobre el estatuto de las personas con discapacidad, que garantizaba la financiación gratuita de medicamentos y productos ortoprotésicos para los discapacitados y dependientes, que ustedes se cargaron en la ley de acompañamiento de este año 2013 provocando una regresión de derechos y que afectan a los más desfavorecidos.
En su momento les presentamos una proposición de ley que ustedes no aceptaron, se justificaron amparándose en el Real decreto ley 16/2012.
Miren, esto no es así, se lo hemos dicho más veces, no es así.

El Real decreto ley 16/2012, en su artículo 4 dice que «estarán exentos de aportación aquellos afectados por síndrome tóxico y personas con discapacidad en los supuestos contemplados en su normativa específica».
Es evidente que nuestra normativa específica era la Ley 11/2003.
Luego, por lo tanto, ustedes han tomado una decisión voluntariamente a la que nadie les obligaba.

Por eso, hoy vuelvo a alzar la voz por aquellos que no lo pueden hacer y a los que han castigado durante todo este tiempo.

Es una medida que pone en riesgo de exclusión a quienes más necesidades tienen, y se han cargado derechos consolidados desde hace más de diez años.
¿Son ustedes conscientes de las consecuencias?
¿Son conscientes de que una sociedad debe regirse por valores?

Pero es que, además, quiero recordarles que sigue vigente el Decreto ley 8/2008, que dice que «La Generalitat asumirá gratuitamente las prestaciones farmacéuticas en los menores con un grado de minusvalía igual o superior al 33%», capítulo que no ha sido derogado, decreto y capítulo que están vigentes y que, por lo tanto, ustedes están incumpliendo la ley.

Tienen, hoy, nuevamente, una oportunidad de rectificar.
Aprueben esta enmienda, si no, deberán asumir sus responsabilidades, piensen que les están quitando el derecho a una vida digna y voten a favor por dignidad, por respeto y por justicia social.

En la enmienda 219 pedimos recuperar los artículos 8, 9, 12, 16 y 18, de la Ley 6/2008, de aseguramiento sanitario, así como establecer la cobertura sanitaria a las personas sin recursos económicos suficientes.

Miren, ustedes han excluido del sistema a los más desfavorecidos, a los inmigrantes sin papeles y a los españoles mayores de veintiséis años que no hayan tenido acceso a un primer trabajo y con una renta familiar superior a los 100.
000 euros.
Esto supone cargarse la universalidad, cargarse la equidad y cargarse la solidaridad.

Es una medida inhumana y con consecuencias -se lo hemos dicho en más ocasiones-: se incrementarán las urgencias, habrá ingresos más graves, habrá descontrol -como ya está viendo- de enfermedades infecciosas, habrá descontrol en la prevención de enfermedades.

Nuevamente, les pedimos que rectifiquen y que por justicia social aprueben esta enmienda.

Se están produciendo muchísimos problemas, hay miedo, hay miedo, no hay información, se les está cobrando en ocasiones cuando acuden a la prestación sanitaria y, por lo tanto, lo que está ocurriendo es una retracción y muchas de estas personas no están acudiendo a la misma.
Les pedimos que reflexionen una vez más.

En la enmienda 220 solicitamos no aplicar la Resolución del 10 de septiembre del 2013, de la Dirección General de la Cartera Básica de Servicios del sistema nacional de salud, es en la que se implantaba que los medicamentos de dispensación hospitalaria a pacientes extrahospitalarios tuvieran que copagar unas cantidades.

Mire, cuando estos medicamentos son de dispensación hospitalaria es porque tienen una doble característica: en primer lugar, el tipo de medicamento; y, en segundo lugar, el control que ha de hacerse sobre los pacientes y por eso se dispensa en los hospitales.
Son pacientes con cáncer, con hepatitis E, con enfermedades crónicas, con enfermedades graves, que ahora tienen que copagar añadiendo nuevos copagos a los que, sin duda, tenían, personas que por sus características tienen ya disminuidos sus ingresos y se les grava con un copago más.

Vuelve a ser una medida inhumana y que, por otra parte, el ahorro que va a llevar es mínimo, está calculado, menor del 0,1% del total de gasto de farmacia hospitalaria.
No es una medida estudiada ni estructurada, con defectos técnicos en su aplicación, con posibles efectos disuasorios sobre este tipo de pacientes.
Hay comunidades gobernadas por el Partido Popular donde han presentado una proposición no de ley en contra de esta medida y a favor de lo que les estoy diciendo.
Les pedimos, nuevamente, que voten a favor.

En las enmiendas 28, 270 y 271 solicitamos suprimir el artículo 46, y, en la exposición de motivos, los apartados j y v, en relación con la tasa que implantan en caso de adopciones internacionales.
Nos parecen medidas injustas y medidas insolidarias y que, por lo tanto, creíamos que no se debían de poner.

En la enmienda 26 proponemos retirar el artículo 45 por la que se impone una nueva tasa por actividades de formación deportiva.
Consideramos que se intenta gravar precisamente eso, lo cual es muy importante, la formación deportiva, en deporte no profesional y que, evidentemente, va a perjudicar al deporte base.
Ustedes que son tan amigos muchas veces de dar subvenciones al deporte profesional, ¡caray!
no graven al deporte no profesional, al deporte base.

En la enmienda 74 pedimos eliminar el artículo 79.
El Patsecova debía estar aprobado a finales del año 2013, es un documento básico para regular el sector y ustedes quieren retrasar al menos ¡un año!
su aprobación.
Mientras tanto, lógicamente, seguirán legislando en temas importantes en materia de comercio, y, de continuar así, cuando se apruebe el Patsecova, ya se habrán producido las modificaciones que ustedes al parecer pretenden y que van a favorecer a los grandes agentes del sector comercial, y en cambio van a olvidar al pequeño y mediano comercio, a aquellos sectores que más se debieran apoyar.

La enmienda 115 es muy simple, ustedes disuelven la Agencia de Tecnología y Certificación Electrónica y atribuyen sus funciones al Instituto Valenciano de Finanzas.
Nosotros lo que les proponemos es que se integre en la conselleria de hacienda pues es quien tiene asumida las competencias de la misma.

En la enmienda 119 pedimos la extinción de la Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana antes del 31 de enero del 2014, extinción que está prevista en la Ley 1/2013, pero no tiene fecha límite, y nosotros proponemos una fecha límite.

En la enmienda 121 pedimos que se suprima el artículo 94.
Ustedes pretenden mantener la Fundación Palau de les Arts, que se suprimía e integraba en Culturarts en la Ley 1/2012; pero, en cambio, ustedes lo que hacen es que haya acuerdos entre el Palau de les Arts y Culturarts.
Por lo tanto, lo que terminan haciendo es que no desaparezca, lo cual no tienen ningún sentido con respecto a lo que previamente pone la propia ley, por eso decimos que debe desaparecer, suprimirse ese artículo.

Y, finalmente, en la 242 pedimos suprimir la disposición derogatoria única donde se habla de aprobar el reglamento sobre prestación de la ITV.
Pensamos que hay que realizar un nuevo reglamento sobre la ITV que ponga orden en el abuso de las tasas que hay de ITV en la Comunidad Valenciana, razón por la cual en muchos casos -como ya se ha debatido en estas mismas Cortes- los ciudadanos de esta comunidad se van a otras comunidades porque les resulta mucho más económico.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Subías.

Señora Hernández, cuando quiera.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Subías.

Senyors diputats.

Vaig a tractar de seguir el mateix ordre d'esmenes que vosté ha plantejat, igual en alguna diferim però trobe que tindrem el mateix fil conductor.

En la relació a les esmenes que presenten en relació a l'Agència Valenciana de Salut, que són concretament la 120, 247, 256 i 262, dir-li que -com vosté ja ha plantejat i com ha sigut discutit o argumentat en diferents ocasions en ple, en comissions i tal- és una decisió absolutament meditada, pensada, reflexionada i assumida.

Es rebutja l'esmena 120 perquè, bé -ja s'ha plantejat-, es tracta d'adaptar l'organització sanitària a les exigències i a la realitat econòmica actual, ja s'havia proposat la supressió d'esta agència i que fóra la Conselleria de Sanitat la que assumira directament la gestió administrativa i la gestió d'esta, sens dubte, sempre vetlant per la qualitat del servici, per la qualitat de l'assistència sanitària.
Es tracta d'evitar dualitats que hagen pogut existir fins el moment.
I, sense dubte, sense perjuí d'açò, se continuaran exercint totes les funcions de determinats òrgans, com pot ser el del Consell de Salut de la Comunitat Valenciana i dels consells de salut dels departaments previstos amb caràcter bàsic en la Llei 14/1986.

En l'àmbit pressupostari i en l'àmbit de recursos de personal o de gestió de personal -que vosté havia plantejat- s'està en la seguretat que no comporta problema esta decisió perquè en l'àmbit de la gestió econòmica pressupostària no ha d'haver cap tractament diferenciat, en este cas, perquè ja el du la conselleria.

Respecte el personal -que també estàvem comentant- no existix un tractament pressupostari diferencial per al personal adscrit a l'Agència Valenciana de Salut en el moment en què l'agència estava en vigor.
Per tant, s'ha establit la previsió que les referències efectuades al personal que, d'acord amb la Llei ordenació sanitària de la Comunitat Valenciana estaven integrats en l'Agència Valenciana de Salut, s'entendran realitzats al personal depenent de la conselleria competent en matèria de sanitat.

Així mateix, en el projecte de llei s'establix que els canvis d'adscripció de personal que, en el seu cas, se'n deriven de la supressió de l'agència, no comportaran en cap cas modificació de relació jurídica, drets i obligacions que tingueren reconeguts, i, a més, considerem que sí que n'hi ha un estalvi en el gasto públic.
Per tant, és una decisió que se sustenta amb estes realitats.

En relació a l'esmena 256, que és la disposició transitòria, en no aprovar la 120 esta no té sentit perquè és la que proposa la supressió de la dita agència.

En relació a la 247, que el que proposa és l'anul·lació de la…, tampoc té cap sentit.

Per tant, eixe bloc d'esmenes amb el mateix concepte no són recolzades.

En relació a les esmenes 218 i 219, que són aquelles que emmarquen la gestió de la cartera de les prestacions en l'Institut Nacional de Salut, dir-li que estem adaptant-se a la regulació bàsica de l'estat -com vosté ha tingut ocasió de discutir, com acaba de dir en este moment i que n'hi una diferència de criteri o de plantejament entre el que vosté ha expressat i el que mosatros considerem-, que -ja li dic- estem d'acord, ens adaptem a la regulació bàsica de l'estat en les matèries referides a l'assegurament sanitari i a l'accés i finançament de les prestacions que integren la cartera comú de servicis del sistema nacional de salut.
Per tant, no s'accepta l'esmena que plantejava.

I, en este sentit, el mateix passa en els articles -que ha anomenat- 8, 9, 12, 16 i 18, que s'han modificat per adaptar-los també al reial decret mencionat.
Diríem que l'objecte és el mateix.

I en relació al seu plantejament d'afegir un nou article de cobertures per a persones sense recursos -que ha plantejat-, en relació als immigrants i alguna franja de població en raó de l'edat i de recursos econòmics, dir-li que -com vosté molt bé sap-, sols l'Institut Nacional de Seguretat Social és el que té capacitat de prendre esta decisió.

En relació a l'esmena 220, que continua parlant o continua fent.
.
.
, fa referència també al tema, com vosté ha anomenat, de copagament o de pagaments addicionals, dir-li que també se tracta de l'obligació legal que afecta a tots, des de la publicació del Reial decret llei 16/2012, que és una obligació legal que garantix l'equitat de tots els espanyols i que, per descomptat, afecta la facturació de tercers.

En relació a l'esmena 270, que planteja suprimir l'exposició de motius, alguns punts de l'exposició de motius, dir-li que no se poden suprimir els punts que vostés assenyalen, ja que explica les raons per a modificar el capítol I per a incloure, junt als informes de seguiment de les adopcions internacionals, els servicis de valoració psicosocial relatius a la idoneïtat per a les citades adopcions a l'empara de la llei d'adopció internacional.

En relació a la 271, que també parla de suprimir el capítol, en este cas, XXV, també en relació a les adopcions, bé, l'apartat 5 explica, de manera succinta, este contingut.

En relació a l'esmena 201, que parla de les modificacions en relació a la llei de protecció integral de la infància i l'adolescència, i en relació al procediment declarat d'idoneïtat per a les adopcions, dir-li que la modificació proposta té com a objectiu millorar la redacció de l'actual precepte, que en algun cas resultava abstracte o amb un contingut no suficientment clarificat, aixina com millorar la regulació d'esta matèria establint criteris a seguir en el posterior desenrotllament reglamentari, donant a tot allò una major seguretat jurídica.

També se regula expressament que la declaració d'idoneïtat s'ha de subscriure a un projecte adoptiu en concret i, específicament, s'incorpora la declaració d'idoneïtat, en este cas, quan se tracta d'adopcions internacionals, a un país en concret, com dia, per a donar major seguretat jurídica.

En relació al següent bloc d'esmenes que vosté ha comentat, comencem per la 26, que se tractava d'una modificació en les taxes per a la formació en l'esport.
Efectivament, mantenim esta taxa que, com ja s'ha comentat al llarg del matí, en relació a altres taxes, no té una finalitat recaptatòria, sinó adaptar-se l'administració als servicis que realment s'estan prestant.

En relació a l'esmena que modifica la llei de comerç -que està parlant de la llei de comerç-, dir-li que efectivament està en elaboració el pla d'acció territorial sectorial de comerç i, com vosté planteja, se tracta d'un instrument absolutament fonamental per al desenrotllament del comerç.
Amb això estem d'acord, però donada l'alta complexitat del desenrotllament, però, a més, també, que estan en marxa altres projectes normatius, l'avantprojecte de llei d'ordenació del territori, urbanisme i paisatge, que va tindre un impacte important sobre esta llei, però també està l'avantprojecte de llei d'avaluació ambiental, que també va tindre un impacte important sobre la llei, s'ha considerat que el desenrotllament del Patsecova, del projecte sobre comerç, requerix un termini més ampli, perquè deuen harmonitzar-se tots estos textos legals.
No tindria sentit rematar-lo o acabar-lo ara i modificar-lo quan estos dos avantprojectes legals entraren en vigor.

I no se tracta, com vosté diu, d'afavorir absolutament a ningú en este període de temps, sinó se tracta de fer les coses amb rigor, amb serietat i permetre que la norma que isca d'ací, que este pla s'adapte a la normativa que entrarà en vigència en molt breu termini de temps.
Per tant, és una esmena que no podem acceptar, reconeguem que és un instrument, i estant d'acord amb vosté, que és absolutament fonamental.

I la resta d'esmenes les comentaré en el següent temps.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Cristina Moreno Fernández)

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Señor Subías, para réplica, y por cuatro minutos.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias.

Bueno, quiero entender que no nos van a aceptar ninguna, ni las que ha comentado, ni las que no ha comentado.
(Veus) Sí, pero me imagino por el…, bien.

Mire, voy a intentar ir por orden.
En cuanto a la Agencia Valenciana de Salud, mire, es que cuando usted dice: «Es que no hay dualidades, es que no hay dualidades.
» Vamos a ver, en todos los sistemas está separado, y se lo he dicho antes, lo que es la planificación de lo que es la propia asistencia como tal, en todos los sistemas sanitarios, vaya usted al sistema que vaya.

En nuestro país, vaya usted a la comunidad que vaya, están separados.
Y si va usted fuera de nuestro país, exactamente igual.
Quien gestiona la planificación es una cosa y quien gestiona la asistencia es otra.
Y así es y, por lo tanto, no se obtiene de más ningún beneficio.

Cuando usted dice que tiene beneficios económicos, dígame dónde.
Es que no hay ningún beneficio económico.
No existe.
Razones operativas, tampoco.
Absolutamente tampoco.

Mire, cuando yo hablaba del personal…, es que lo dice la directora general de recursos humanos.
En su informe, la directora general de recursos humanos pone dudas tremendas sobre lo que puede pasar.
Y, por lo tanto, si ella, la directora general, pone problemas, pues es evidente que debieran de planteárselos.

No me ha respondido al tema del IVA.
Me gustaría que me lo dijera, ¿qué pasa con el IVA?
Efectivamente, ¿quién lo va a cobrar y quién no lo va a cobrar?

En segundo lugar, ¿no piensan convocar a los consejeros?
¿No piensan convocar para decírselo?
¿Es que han tomado la decisión y se acabó?
En los consejeros hay representantes de ayuntamientos, hay representantes… ¡Oiga, seriedad!

Se cargan, insisto, ustedes la teoría política, pero no solamente la teoría política, sino lo que es más eficaz… sino lo que es más eficaz a la hora de funcionar.

Y, por lo tanto, si no tiene repercusiones económicas, si no tiene necesidades operativas, si hay dudas en política de personal, si hay dudas en el tema económico que le estoy comentando, no entiendo por qué lo hace.
Es que no se entiende.
No tiene ninguna razón de ser.

Mire, en cuanto a la recuperación del artículo 16 de la Ley 11/2003, aquí hay dos temas.
Por una parte, el tremendo efecto que tiene sobre los discapacitados y los dependientes esta medida.
Es brutal, las personas más desfavorecidas, personas que tienen problemas muy serios y que ustedes les castigan con esta medida.

Y, en segundo lugar, que cuando dicen que es que no tienen más remedio, es que no es verdad.
Es que ya se lo he dicho.
Es que el propio real decreto da la opción a que quienes tengan sus normativas específicas las apliquen.
Luego, desde el gobierno central, el señor Rajoy les dice que pueden hacer una cosa u otra.
Y ustedes han optado por una, que es no aplicar la propia normativa que teníamos y aplicar la otra y, por lo tanto, castigar a los más desfavorecidos.
Eso se lo debieran de pensar claramente.

En cuanto al tema de aseguramiento, miren, es un tema de racionalidad sanitaria, es un tema de dignidad, es un tema de humanidad.
No puede ser que se esté dejando fuera.
Por eso lo que pedimos es que retire esta medida, y ustedes debieran de favorecer que se retirara.

Y en cuanto al copago, pues mire, se pone en riesgo, con esa medida, a pacientes con cáncer, a pacientes con enfermedades crónicas, a pacientes con enfermedades agudas.
Es tremendo, señora Hernández.
Es tremendo.
Deben de pensárselo.
Están afectando a los más desfavorecidos.

Por otra parte, estamos en contra, ya se lo hemos dicho, de aplicar unas tasas deportivas, precisamente, a aquellos que no se les debiera aplicar, a lo que supone el deporte base.
Estamos en contra de las tasas de adopciones internacionales.

En cuanto a lo del Patsecova, coincidimos en que es muy breve, pero es que ustedes se comprometieron a que en el 2013 desaparecía.
Y, por lo tanto, no han cumplido.
Y (inintel·ligible) … es eso, cumplan ustedes, porque nos tememos que van a tomar otro tipo de medidas.

Y, finalmente, sobre el reglamento, nosotros pedimos otro reglamento para el tema de las ITV por las razones que le he dicho.
Se está cargando a la gente en esta comunidad muy por encima que en otras comunidades.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Subías.

Señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.
(La senyora diputada parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora presidenta:

El micrófono.

La senyora Hernández Miñana:

Perdó.

Gràcies, senyora presidenta.

Començaré per l'última esmena que ha comentat, pel tema de les ITV.
Vostés proposen una esmena de supressió.
.
.
per a no derogar el decret relacionat amb la prestació de la inspecció tècnica de vehicles.

La derogació d'este decret el que pretén, i en el marc, com ja hem comentat abans, del pla de simplificació de les càrregues administratives.
.
.
, eliminar tota aquella normativa que siga redundant i que actualment està en vigor i que està en la nostra estructura jurídica.
Però esta derogació no altera en ningun cas, i de cap manera, el servici d'inspecció tècnica de vehicles.

Per una altra part, les diferents directives europees vénen suggerint, des de ja fa algun temps, en esta matèria que, obligat que deurien estar transposant l'ordenament jurídic espanyol, per tant, això fa aconsellable mantindre com a referència la norma estatal que facilite una coordinació i homogeneïtzació en tot el territori nacional.
I, per descomptat, açò no parla en absolut d'abusos en relació a les taxes per este servici.

Una esmena o dos que vosté no ha comentat, i a mi m'agradaria explicar el sentit del nostre vot, perquè crec que són importants, són la 70 i 71, que modifiquen la llei de règim local i fa referència a les competències dels ajuntaments en matèria de tractament d'aigües residuals (inintel·ligible) .
.
.
la llei és claríssima i els ajuntaments tenen una competència irrenunciable, que és el.
.
.
, ne tenen moltes, però, entre elles, per descomptat, una és el tractament d'aigües residuals.
Per tant, fer una modificació sobre.
.
.
, o acceptar eixa esmena que modifica eixa autonomia no té ningun sentit.

La redacció actual de l'article 76 és absolutament respectuosa en este repartiment de competències, però també dir-li que se fa esta funció de col·laboració o d'assumpció de La Generalitat d'estes funcions de tractament d'aigües residuals a través de convenis entre la pròpia Generalitat o alguna de les seues institucions, en este cas l'EPSAR, i els ajuntaments.
Per tant, siguent respectuosos amb l'autonomia local i amb la normativa vigent, s'està fent eixa funció.

En relació al comentari que fea de la data límit del 31 de gener per a clausurar la Societat de Projectes Temàtics, bé, està clar que la decisió és liquidar la fundació i que se reitera en la nostra redacció eixe manament d'extinció, però sense eixa data, perquè és la regulació mercantil, la norma legal en matèria d'extinció mercantil la que anirà donant els terminis.

En relació a l'esmena que té relació -perdonen la redundància- amb el Palau de les Arts Reina Sofia, efectivament, hi ha havut un canvi de criteri i, en este moment, mosatros considerem que per la projecció internacional i pel reconeixement d'esta institució cal mantindre, diríem, eixa marca.
I, per tant, se va a mantindre especialment en allò relacionat amb la programació artística.

En relació a.
.
.
, bé, n'hi han altres esmenes que estan en el marc de la reestructuració del sector públic, de la reducció i simplificació normativa, la 123, la 244, la 243, i que mantenim, com dia, en el marc de la reestructuració.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

…que s'està fent i de l'estalvi i agilització de costos.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Pasamos ya a votar las enmiendas que hemos debatido.

¿Votos a favor…?
Bueno, votamos primero las enmiendas 26, 28, 70, 71, 74, 115, 119, 120, 121… (Veus) Perdón, ¿estas también?
(Veus) Pues entonces, 121, 123, 130, 201, 218, 219, 220… (veus) -ah, la 220, no, perdón- 220, 242, 243, 244, 245, 247, 256, 262, 270 y 271.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
6.
¿En contra?
8.

Votamos ahora la -ahora sí- 120, la 256 y la 262.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.

Votamos ahora el artículo 45 y 46, que ya se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor de los artículos?
8 -que se han debatido-.
¿Votos en contra?
45 y 46.

Ahora los artículos 47 y 48, que no tenían enmiendas.
¿Votos a favor de esos artículos?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 49, ya se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

El artículo 50 y 51 no tenían enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 52, se han debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

Los artículos 53, 54, 55 y 56, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 57, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

El artículo 58, que no tenía enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 59 y 60, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

El artículo 61, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 62, que sí que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
1.
¿Abstenciones?
5.

El artículo 63… ¿Es el que vamos a votar ahora, no?
(Veus) El artículo 63, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

Los artículos 64, 65, 66 y 67, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

El artículo 68, 69, 70 y 71, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

El artículo 72, se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

Artículo 73, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

Los artículos 74, 75, 76, 77, 78, 79 y 80, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
6.

Ahora pasamos a debatir las enmiendas del Grupo Socialista, que es a partir de la 77 y siguientes.

Tiene la palabra el señor Signes por doce minutos.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, presidenta.

En este bloc d'esmenes volem destacar de forma especial aquelles que fan referència a les modificacions de la Llei de residus i a la de mobilitat de la Comunitat Valenciana.

Senyories, la qüestió relacionada amb els residus s'ha convertit durant els darrers anys en una qüestió clau per posar de manifest els problemes que té el Partit Popular en La Generalitat per gestionar d'una forma eficient, responsable i transparent un servei clau, que afecta tots els ciutadans.

En seguretat jurídica sobre els preceptes aplicables al sector, valorització i gestió de les plantes dedicades al tractament, reciclatge i eliminació.
Ineficiència i descontrol econòmic sobre els costos i el finançament de les plantes augmentant els costos als ciutadans.
I falta de transparència en els procediments d'adjudicació.

Senyories, hem estat funcionant amb una llei valenciana de residus de l'any 2000, sense tindre en compte que el marc jurídic en què es basava havia canviat.

Per un costat, la Directiva 2.
008/1998, del Parlament i del Consell Europeu, i per altra la transposició d'eixa directiva a través de la Llei 22/2011, de residus i sòls contaminats de l'estat, exigien que la llei valenciana fóra adaptada al nou marc jurídic, i això és el que el Consell intenta fer en esta llei d'acompanyament d'una forma incompleta i malament.
I els posaré només un exemple de cada cosa.

L'adaptació a través d'esta llei d'acompanyament només modifica tres articles, i un d'ells per a suprimir l'entitat de residus de la Comunitat Valenciana.

En següent lloc, tal com està redactada aquesta llei d'acompanyament, es presenta una clara contradicció entre els articles 118 i 119, degut que l'article 23 de la llei espanyola sobre l'eliminació de residus, que es modifica segons l'article 118, està inclòs en el títol III, que suposadament s'aprova en l'article 119.

I, en tercer lloc, quina és, senyories, la norma aplicable?
Quina és?
Per què només es modifica aquest article?
L'explicació pot estar que en este article La Generalitat considera que afavorix en la seua estratègia de defensa de les incineradores com a forma d'eliminació de residus.

Senyories, hem presentat a l'article 119 dotze esmenes d'addició, que no pretenen ser un text alternatiu a la Llei 10/2010, de residus de la Comunitat Valenciana, però sí, però sí, d'acord amb la llei espanyola, destacar que la Comunitat Valenciana no és una illa independent que pot actuar ignorant el que passa en la resta de l'estat.

Posar en evidència les carències en informació i participació dels ciutadans.
Destacar la importància legal de tindre en compte els costos i exigir que estos siguen eficients.
Defensar l'estratègia de la prevenció de la generació de residus.
Destacar els instruments econòmics com adequats si s'utilitzen correctament i transparentment, o normalitzar el caos existent en el trasllat de residus dins de la Comunitat Valenciana.

Respecte a la derogació parcial de la llei de mobilitat i legislació del taxi, l'argument base per a proposar la derogació de la Llei 6/2011, de mobilitat de la Comunitat Valenciana, en els aspectes referents al transport de viatgers, es desprén de la lectura de l'article 4 de la Llei estatal d'economia sostenible, sobre els principis de bona regulació aplicables a les iniciatives normatives de les administracions públiques i que exigix per a estes normatives que es respecten determinats principis, com els de necessitat, proporcionalitat, seguretat jurídica i simplicitat, que per a res respecta l'actual llei de mobilitat aprovada en 2011.

Mire, quan el 25 d'abril de 2011 va entrar en vigor la Llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana ja estava vigent la Llei d'economia sostenible, que és, que és legislació bàsica d'obligat compliment en la Comunitat Valenciana.

Eixa va ser una de les raons per la qual vam presentar una esmena a la totalitat a la llei de mobilitat.
Evitar contradiccions i omissions de la legislació valenciana respecte de l'estatal que té, com he dit, caràcter base.

També vam anunciar en aquells moments, com una de les raons de la inoportunitat d'una llei de mobilitat que estava en tràmit, la modificació de la Llei d'ordenació del transport terrestre, de la LOT, que s'ha produït.
.
.
, en aquell moment estava acabant-se, i que s'ha produït finalment per la Llei 9/2013, de 4 de juliol.

A més, en matèria de servei públic de transport era d'aplicació el Reglament de la Comunitat Europea 1.
370/2007, que la llei de mobilitat còpia defectuosament, el que suposava una altra raó per a no incloure esta matèria en la llei de mobilitat en 2011 quan se va aprovar.

En les dos últimes lleis d'acompanyament va, el meu grup, intentar corregir els errors de bulto d'esta Llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana en una tasca constructiva, sense que la seua supèrbia ho admetera.

Senyories, el balanç d'aplicació de la llei de mobilitat en estos moments és nul perquè simplement no s'ha aplicat.
I per què no s'ha aplicat?
Perquè esta llei, com acabe d'explicar, és absolutament inaplicable.

Per tot això, senyories, hem optat per la derogació de la Llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana en allò que regula el transport, ja que no és necessària en existir, ja que existix una normativa comunitària i estatal suficient.
Solament el servei de taxi ha de tindre una regulació precisa, solament el servei de taxi dins d'eixa derogació que fem del servei de transport.
Una regulació precisa de caràcter autonòmic.
Recordem que encara dos anys després de l'aprovació de la llei de mobilitat no s'ha aprovat el reglament del taxi, i això està duent molts conflictes amb el sector.
I és pel que proposem que se redacte una llei valenciana del taxi, fora de la Llei valenciana de mobilitat.

Respecte a la disposició transitòria quarta de la llei d'acompanyament i que fa referència a l'assumpció de competències derivades del catàleg del sistema viari de la Comunitat Valenciana, instem el Consell a promulgar un nou decret.
Hui eixia en premsa que el TSJ ha anul·lat el decret del sistema viari i de forma cautelar ha paralitzat les transferències de carreteres de La Generalitat als ajuntaments, i vorà el fons.

Nosaltres això ja ho havíem avançat en eixa esmena.
És a dir, que instem que se promulgue un nou decret d'aprovació del catàleg en què s'expressen els terminis en els quals els futurs titulars de les vies deuen assumir-les.
Però sempre, sempre tenint en compte allò disposat en l'article 107.
3 en relació a l'article 4.
2 de la Llei orgànica 2/2012, d'estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera, com també la necessària firma de convenis entre Generalitat i ajuntaments.
El TSJ els ho va dir ahir.

Suprimim l'article 122, que modifica l'article 18 de la Llei forestal de la Comunitat Valenciana, ja que per l'ordre que especifica la composició de la mesa forestal no es té en compte als sindicats majoritaris presents ara al Consell forestal, que s'elimina per este article.
És a dir, se carreguen UGT i Comissions Obreres.

Suprimim l'article 123, ja que la seua antiga redacció feia un seguiment molt més estricte dels projectes que poden causar un impacte ambiental, encara que no estiguen contemplats en la legislació d'impacte ambiental.

Suprimir l'article 126, que modifica la Llei d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, ja que amb la nova redacció es reduïx la definició de zona humida únicament a les que han estat catalogades per La Generalitat, deixant fora d'esta definició la resta de zones humides que, per diversos motius, no van ser catalogades, com puga ser el Quadro de Santiago, en Benicàssim, o la marjaleria de Castelló.

En l'article 130 suprimim el punt 2 en la seua totalitat.
Miren, el punt 2 recull que el PORN -atentos-, que el PORN podrà no zonificar el parc natural i ho deixa perquè ho faça el PRUG.
És a dir, sine die.
Per exemple, per dir un exemple, el PORN de la marjal Pego-Oliva s'aprovà en desembre de 2004 i el parc no té PRUG.
Per tant, si deixen les actuacions del PORN al PRUG mai se faran eixes actuacions.

També suprimir el punt 3 de l'article 130, que permet actuacions com construccions i edificacions del sector agrari i turístic en les zones d'amortització d'impacte dels parcs naturals.
Tornem a finals del segle XIX amb el primer parc nacional, Yellowstone, o principis del XX amb la muntanya de Covadonga o Ordesa, amb eixa proposta seua.

Pel que fa a la Llei forestal de la Comunitat Valenciana afegim un nou epígraf, recuperant el punt 4 de l'article 59 de la Llei 3/1993, forestal valenciana, i suprimit per una llei d'acompanyament per la qual es prohibia el canvi d'ús dels sòls forestals cremats fins que no passaren trenta anys.

Respecte a l'article 114.
2, de modificació de la LUV, que possibilita la constitució de societats anònimes o empreses d'economia mixta per a la gestió de patrimonis públics de sòl, exigim que això siga així sempre que es dispose de capital majoritàriament públic.

Ens oposem, i per això hem demanat la supressió de la derogació del Decret 38/1996, de govern valencià, en què s'estableixen reduccions de preu en els bitllets de transport interurbà de viatgers d'ús públic col·lectiu per a persones que siguen pensionistes o majors de sixanta-cinc anys.
I també de l'ordre de 21 de setembre de 1990, de la conselleria de treball, en el mateix sentit.
No poden seguir castigant més este col·lectiu, senyories.

També hem demanat la supressió de l'article 137 que modifica l'article 68 de la Llei de la vivenda de la Comunitat Valenciana de 2004, que permet tindre més d'una vivenda de protecció pública, sense que això supose una infracció greu, excepte els titulars de família nombrosa, això sí.

Miren, l'any passat ja van obrir la possibilitat que es puga tindre vivendes de protecció no subvencionades, i ara no serà infracció ser titular de més d'una vivenda protegida, en un intent més, senyories, de liberalitzar el mercat de les vivendes protegides, en lloc de desenvolupar una política coherent en vivenda social.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Signes.

Señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Signes, vaig a tractar, com he fet abans, de respondre amb la mateixa seqüència les esmenes que vosté ha plantejat.

Per això, comence també per les modificacions proposades a la llei de residus.
Han plantejat vostés les esmenes 139, 142 i 144.

I en relació a la 139, que planteja la supressió de l'article 116, dir-li que la possibilitat de declarar com a servici públic de titularitat autonòmica o local la gestió del recursos perilloses que es contemplava en l'apartat tercer…, bé, de la llei…, l'article 8 de la Llei 10/2000, està atribuïda actualment tant per la normativa de règim local com per la Llei 22/2011, de residus i sòls contaminats, a diferents sistemes, com vosté sap, integrats de gestió de residus autoritzat a eixe efecte.

I com ja coneixen, mosatros seguim recolzant -ho hem fet-, i seguim recolzant -és una decisió absolutament assumida- que esta gestió la realitzen els consorcis que ja han assumit dita gestió i altres entitats que estan previstes en la llei autonòmica de residus.

En relació a l'esmena 142, que planteja la supressió de l'article 117, dir-li que mosatros pensem que este article està plenament justificat, donada la disposició derogatòria única de la Llei 1/2013, de mesures de reestructuració i racionalització del sector públic -a la qual hui al llarg del matí ja hem fet referència en prou ocasions-, que deroga els articles de la llei de residus relatius a l'entitat de residus.

Per tant, no té sentit mantindre la referència a esta entitat si vertaderament està decidida la seua extinció.

En relació a l'esmena 144, que proposa la supressió de l'article 118, pensem que no procedix la seua proposta, donat que la modificació de l'article 18 de la Llei 10/2000 s'adapta la mateixa a les exigències que conté la directiva que també vosté…, la directiva europea que vosté també ha anomenat i que parla de residus, i per la qual se deroguen determinades directives anteriors.

La directiva va ser traspassada al dret interior per Llei 22/2011, de 20 de juliol, de residus i sòls contaminats.
I, a més, està incorporada al vigent pla integral de residus de la Comunitat Valenciana, aprovat a través d'un decret en 2013.

En relació a les esmenes…, que continuem amb la de residus, però ara n'hi han dotze esmenes d'addició, que van de la 146 a la 157, i vaig a contestar de forma conjunta a totes elles.

I dir-li que, com vosté bé sap, o vostés saben, se troba en procés d'elaboració l'avantprojecte de la nova llei autonòmica de residus.
Per tant, no procedix anticipar-se a una nova regulació a través, a més, d'una llei com esta, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, com esta llei d'acompanyament.

A més, les addicions o les propostes d'addició que vostés presenten en alguns casos són una reiteració, són una còpia literal de previsions contingudes en l'articulat de la llei estatal de residus.
I en altres, pretenen regular matèries que ja disposen d'una normativa específica.

Per últim, perseguixen que siguen contemplades totes les situacions que puguen produir-se en la pràctica en relació a la gestió de residus, abraçant una sèrie de nivells de concreció tècnica que mosatros considerem que no són pròpies d'una llei, sinó que més bé pertanyen a l'àmbit dels reglaments.

En este sentit, torne a apel·lar o ficar sobre la taula el pla de simplificació i reducció de càrregues administratives, que és un acord en vigor del govern, i pel qual se deuen eliminar de la normativa autonòmica tots els preceptes que ja estan reproduïts en normes bàsiques de l'estat, aixina com tots aquells aspectes que són de caràcter reglamentari que afecten vertaderament a reglaments.

En relació a la llei de mobilitat, que és el següent aspecte que crec que vosté ha tractat, ha presentat dos esmenes.
Una l'ha plantejada… Bé, cada una l'ha plantejada en un moment.
Inicialment ha plantejat la 235.
I mosatros creem que la Llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana regula adequadament les diverses competències que en esta matèria corresponen a La Generalitat, sense que siga necessari recórrer, com pretén la seua esmena, a la normativa de caràcter estatal.

Per altra part, esta llei conté suficients referències expresses al reglament europeu que s'ha anomenat.
I, per tant, està clara la seua aplicabilitat en la nostra comunitat.
Vosté ha fet el comentari que és una còpia defectuosa, que és una aplicació defectuosa -m'ha paregut entendre.
Bé, ho ha dit literalment, una còpia defectuosa.
Bé, mosatros creem que vertaderament és una transposició i és una…, i seguix el marc del que el reglament comunitari està demanant.
Per tant, no hi ha cas per a la seua esmena.

En relació a la llei de carreteres, efectivament, n'hi ha una regulació de la disposició transitòria quarta, que atén les circumstàncies que impedixen els ajuntaments assumir responsabilitats sobre conservació i explotació de trams viaris incorporats a la ret local.

Per altra part, resulta totalment innecessari, creem mosatros, promulgar un nou decret d'aprovació d'un catàleg, com vosté estava proposant, i al qual ha fet una referència prou extensa.
En qualsevol cas, efectivament, a la llum del que la sentència del TSJ puga dictar, bé, valoraríem prendre en compte o no altres determinacions o modificar en el sentit que el TSJ marque la nostra normativa.

En relació a la llei forestal, presenta vosté les esmenes 163, 165, 170 i 252.
Bé, vaig a fer comentaris comuns, però a cada esmena en concret.

En relació a la 163, dir-li que, efectivament, se transferixen -com vosté ha dit, i vosté li dóna una interpretació-, però se transferixen a la mesa forestal de la Comunitat Valenciana funcions que fins ara tenia atribuïdes el consell assessor.

Mosatros creem que deu ser l'òrgan que faça, que realitze, que duga endavant el seguiment de la política forestal que marca la pròpia conselleria competent, i especialment l'execució del desenrotllament, la posada en marxa del pla d'acció territorial forestal de la Comunitat Valenciana.

En relació a l'esmena 165, no sé si n'hi ha un error d'interpretació o una cosa semblant.
Vostés proposen la supressió de l'article 123.
Mosatros creem que, amb bona tècnica jurídica, les lleis de caràcter sectorial deuen regular el seu sector, sense tractar de modificar altres sectors.
El contrari crearia inseguretat jurídica.

Per tant, és la llei d'impacte mediambiental la que deu regular l'impacte en terrenys forestals i no al revés.
I jo pense que açò vostés ho compartixen, i pensen que és aixina.
I per això presenten una esmena, la 170, que és una esmena d'addició i que queda ja arreplegada en este article que ací suprimixen.
Per tant, no entenc molt bé quin ha segut el sentit.

En relació a esta llei forestal, també presenten l'esmena 252, que planteja afegir una disposició derogatòria única a l'article 59.
4 de la Llei 3/1973, forestal de la Comunitat Valenciana.
Esta llei…, bé, com vosté bé sap, se va constituir una comissió bilateral entre l'estat i La Generalitat, que ha marcat una sèrie de criteris per a dur endavant.

I la Generalitat valenciana, la Comunitat Valenciana se compromet a adaptar la llei forestal de la Comunitat Valenciana a les futures modificacions de la legislació bàsica estatal.
Mentre no se produïsca eixa modificació legal, únicament seran objecte d'aplicació aquelles actuacions en matèria d'infraestructures i servicis que se regixen per la norma específica per la qual el Consell haja acordat amb anterioritat a la firma de l'acord, la declaració d'interés general.
Este acord està publicat en el BOE i, és clar, té plena vigència.

En relació a la llei d'espais naturals, presenta l'esmena 174, 183, 185 i 191.
Bé, mosatros, per un criteri… Jo crec que n'hi ha un criteri de racionalització vertaderament en les nostres propostes o en la nostra redacció de tots els articles que la llei d'acompanyament fa en relació a la gestió dels espais naturals.

En relació a la 174, dir-li que addicionar, incorporar el terme «debidamente catalogadas», degudament catalogades, parla de seguretat jurídica, i de seguretat jurídica en una figura com és la de zona humida, que passa a ser un espai natural protegit.

Cal tindre en compte que fins que no s'aprove esta norma, les zones humides no tenen una certesa sobre la seua ubicació i existència, ja que no requerixen actualment una declaració expressa.
Esta concessió és particular i peculiar en la legislació comparada, tant a nivell estatal com autonòmic, inclús en la pròpia legislació europea.
En qualsevol cas, sí que requerixen eixa declaració expressa d'espai natural protegit previ als corresponents procediments de participació pública.

En relació a l'esmena 183, en la qual proposa suprimir l'article 130, el 33 i el punt 2, dir-li que -i a la qual vosté també ha fet una àmplia referència parlant del pla rector d'ús i gestió-, dir-li que l'experiència acumulada en el cos tècnic de la conselleria aconsella que en determinades ocasions la zonificació detallada d'un parc natural no vinga determinada pel pla d'ordenació, sinó pel posterior…

La senyora presidenta:

Señora Hernández…

La senyora Hernández Miñana:

…pla rector d'usos i gestió.
Termino con esta enmienda.
Disculpe, presidenta.
I per això…, i d'ahí el concepte d'esta modificació.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Hernández.

Señor Signes, cuando quiera.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, presidenta.

Mire, no entenc com a les esmenes que presentem el Grup Socialista, en concret, a la llei forestal, sembla que és la que ha dit que és una llei que està redactant-se i, per tant, no té sentit presentar en este moment unes esmenes quan és una llei que està en procés de redacció.

¡Escolten!
, vostés en la llei d'acompanyament fan una modificació de la llei urbanística valenciana, de la LUV.
I no obstant, la nova llei urbanística que aglutina totes les lleis urbanístiques i reglaments urbanístics està aprovada pel Consell ja.
O siga, ¿què me diu, què me diu?
O siga, la nova llei urbanística està aprovada pel Consell i està dictaminada pel jurídic consultiu, està dictaminada pel CES.
I ací vostés estan retocant la LUV, que dins de dos mesos no existirà ja.
El mateix a la llei d'espais naturals protegits, que és una llei que també estan elaborant, saben que estan elaborant, estan a punt d'acabar-la i, no obstant, la retoquen en la llei d'acompanyament.

Mire, en el tema del…, el que me comentava, dels trenta anys després de l'incendi, de la reunió bilateral Generalitat-govern, el que no hem entés encara des del Grup Socialista és com el govern no ha recorregut al Constitucional eixa modificació que vostés feren en la llei d'acompanyament de 2012.
No ho entenem com no ho han recorregut al Constitucional.
Només ho entenem perquè són del mateix color polític, simplement.
I això, com s'ha dit abans ací també per algun altre grup, això està fet per a propiciar el «pelotasso» urbanístic que en este moment s'ha acabat.
És a dir, a part de per a poder fer algun que altre abocador sobre sòl cremat, com puga ser l'abocador de Dosaigües.
Això ho tenim claríssim absolutament tots.

El tema de la llei de mobilitat.
La llei de mobilitat és una pèssima llei.
La llei de mobilitat dins la conselleria saben que és una llei que no val per a res, però ho sabien des del moment que, en març de 2011, la vàrem debatre i la vàrem aprovar, en un intent del conseller Flores que no acabara la legislatura, i venien eleccions al mes següent o als dos mesos, i no haver aprovat ninguna llei.
I en aquell moment, és veritat, és aixina, i vosté ho sap perquè estava en el Consell en aquells moments, és una pèssima llei, i és una pèssima llei reconegut per la mateixa conselleria.
I en les negociacions prèvies a la seua aprovació se va reconéixer per la conselleria que era una pèssima llei!
És a dir, és una llei que no tenia en compte en aquell moment la llei d'ordenació del trànsit terrestre, era una llei que no tenia en compte en aquell moment la -a punt d'aprovar-se- Llei d'economia sostenible, i això són dos lleis que són bàsiques i que no estan contemplades dins del precepte de la llei de mobilitat.
Per tant, és una pèssima llei.

I nosaltres el que fem és d'alguna manera buidar-la del que comporta tot el tema de transport, buidar-la en el que comporta el tema de transport, perquè està suficientment regulat en la legislació estatal.
I el que sí que s'ha de regular ben regulat és el tema del taxi.
Encara no han aprovat el reglament.
I tenen les mogudes que estan tenint per no aprovar el reglament del taxi dos anys després d'aprovar la llei de mobilitat, i seguiran tenint mogudes en el tema del taxi.

Però bé, nosaltres creguem que seria més oportú fer una única llei específica, llei del taxi, que regule absolutament tot el que els taxistes estan demanant en este moment.

El balanç d'aplicació de la llei de mobilitat és zero.
No s'ha constituït el fòrum de mobilitat, no s'han formulat documents de condicions concretes de prestació dels nous serveis públics.
No s'ha nomenat el director de concessions previst en la disposició transitòria segona.
No s'ha dictat ordre de la conselleria regulant els centres d'atenció al públic.
.
.

La senyora presidenta:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
en els serveis de taxi, etcètera, etcètera, etcètera.

És una llei per a presentar un text alternatiu.
Nosaltres hem presentat un text quasi alternatiu…

La senyora presidenta:

Gracias, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
- ja acabe, presidenta- que farien molt bé en acceptar-lo.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Signes.

Señora Martínez… Perdón, señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, presidenta, molt amable.

Senyor Signes, vaig a començar dient-li que, independentment de la qualitat que vosté considere o li assigne a la llei de mobilitat, el que sí que li dic jo és que no hi ha ningun conseller que pel fet de fer una llei faça una llei ni bona, ni roín, ni excel·lent ni fatal.
Per descomptat, ja li dic que no va entre les motivacions per a elaborar esta llei.

I en relació a les esmenes que vosté presenta, vaig a acabar d'argumentar la nostra posició en cada una d'elles.

En relació a la 185 i 191, que parlava de la supressió de l'article 130, dir-li que considerem que és un article novedós que, com dia abans, i en relació a esta matèria, està tractant de donar racionalització a tota la gestió dels parcs naturals.
Homogeneïtzar la zonificació i ordenar els 22 espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, de tal forma que tots els plans vagen unificant-se i seguint uns criteris homogenis, per descomptat crec que és un objectiu important.
En especial el paràgraf 3, de l'article 33, que vostés volen suprimir, el que pretén és simplificar la regulació de tots estos espais.

I en relació a la supressió de l'article 135, dir-li que la nova redacció donada a este article del projecte en esta disposició addicional, pretén unificar la regulació de tots els àmbits protegits en la nostra comunitat, perquè s'ha de considerar la necessitat d'ampliar esta regulació, perquè si ampliem esta regulació ja estem parlant d'un espai protegit en si mateixa.
Per tant, bé, jo crec que és important simplificar i homogeneïtzar tots els criteris.

En relació a la llei urbanística havia plantejat vosté abans el tema d'afegir una esmena d'addició, la 134, que mosatros comprenem el seu propòsit, ja ho ha dit, especialment en relació al capital públic.
Se tractaria d'evitar eixa descapitalització d'organismes, d'entitats o d'empreses.

Però, d'admetre's en els termes en què està redactada la seua esmena, no encaixa en la resta del text, i comportaria una limitació excessiva i injustificada a la flexibilització en la gestió dels patrimonis públics del sòl que postula el text esmenat encara que, efectivament, creguem que el seu objectiu o el seu propòsit és compartit.

En relació a l'esmena 213, que fa referència a la promoció en la competència del transport escolar i la viabilitat dels servicis públics, dir-li que els contractes administratius que en este moment s'estan realitzant s'emparen en tots els seus termes a les característiques dels contractes de servicis delimitats per la normativa de la contractació del sector públic.
Per tant, eixa és la norma bàsica que han de seguir.

I, per una altra part, el servici s'està prestant de forma eficient i eficaç garantint-ne l'accés a tots els alumnes beneficiaris, segons la normativa vigent.
Això no vol dir que en posteriors licitacions no se revisen absolutament tots els criteris, especialment per a donar un servici de més qualitat i a menor cost.

I acabaré amb la llei de vivenda, en la qual vosté havia dit que la nostra pretensió, la pretensió del govern del Consell, és liberalitzar el mercat.
No, senyor Signes.
La pretensió és adaptar la realitat, la possibilitat a la realitat social de les nostres famílies.
I per això aprovem esta esmena.

Moltes gràcies.
(La diputada parla amb el micròfon desconnectat) 

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Vamos a votar ahora las enmiendas debatidas, que son la número 77, 134, 139, 142, 144, 146 a la 157, 163, 165, 170, 174, 183, 185, 191, 195, 235, 236, 252 y…, y 252, con ésta acabamos.
¿Votos a favor de las enmiendas citadas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos ahora la 257.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Votamos ahora el artículo 81, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor del artículo?
8.
¿Abstenciones?
7.

Votamos el artículo 82, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7… (Veus) ¡Ah, perdón!
En contra, 2.
¿Abstenciones?
5.

Si los señores diputados levantan más la mano, iremos más rápido y más… No, no, ahora ya está que claro que 5.

Votamos el artículo 83 que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
Ninguna.
¿Abstenciones?
7.

Ahora entramos ya en el último bloque de enmiendas, que empieza por la 81 y siguientes, del Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el señor Rubio.

El senyor Rubio Martínez:

Sí.
Gracias, presidenta.

Señoras y señores, intentaremos ajustarnos y no consumir todo el tiempo.

Voy a empezar, no por el orden, sino por aquellas enmiendas que considero que tienen un trasfondo realmente importante, no es que el resto no lo tengan, pero aquí llaman poderosamente la atención algunas cuestiones.

Concretamente la 124.
Nosotros hemos presentado la enmienda 124 que hace referencia a la modificación que ustedes hacen de la Ley de patrimonio de La Generalitat valenciana.
La Ley de patrimonio de la Generalitat valenciana contempla en este momento cuatro posibilidades para que la administración autonómica pueda acordar directamente la enajenación directa de un bien cuando se dé alguno de los supuestos que la ley hasta hoy contempla.

Pero ustedes incluyen dos nuevos.
Y uno de ellos tiene, desde nuestro punto de vista, una relación directa con el proceso que se está viviendo en Radiotelevisión Valenciana.
Concretamente ustedes establecen que a partir de ahora un inmueble, cuando el inmueble resulte necesario para dar cumplimiento a una función de servicio público o a la realización de un fin de interés general por personas distintas a las previstas en los párrafos precedentes, que se refería a la administración.
¿Por qué ese tema?
Nos podíamos plantear.

Ustedes han iniciado un expediente para desafectar el bien inmueble del edificio de Radiotelevisión Valenciana y afectarlo en este caso al patrimonio de la propia Generalitat.
¿Qué pasaría en este caso si la intención de ustedes al final fuera que alguien o alguna empresa, con el argumento del fin de interés general, pudieran tener una concesión para emitir por todo el espacio radioeléctrico de la Comunidad Valenciana, o alguna de las ya existentes?
Que ustedes perfectamente podrían venderle ese inmueble sin subasta, sino por una venta directa sin más problemas.

Esto nos parece una barbaridad, esto referido al tema de Radiotelevisión Valenciana.
Porque nada en esto, señores del Partido Popular, nada se hace que no tenga una lógica o tenga un sentido.

Porque esta ley, que es la ley de patrimonio, que sufrió una modificación hace poco, ustedes no contemplaban en aquel momento, hace un par de años aproximadamente, no contemplaban esta nueva situación que ahora introducen con esa facultad.

Lo mismo hacen ustedes en el artículo 106 del texto, que nosotros lo hemos enmendado, es la enmienda 126, cuando le conceden a la conselleria competente, en este caso debe ser la conselleria, entiendo, de infraestructuras o la de agricultura -no lo tengo muy claro-, le dan la posibilidad de que pueda vender directamente montes, terrenos forestales o vías pecuarias.

Bueno, nosotros entendemos que éste es un tema que forma parte también del patrimonio de la Generalitat valenciana.
Y lo que no tiene ningún sentido es que ese patrimonio, que está gestionado de una manera única por la conselleria de hacienda, se abra la posibilidad de que, en función de la particularidad o especificidad del patrimonio a vender, pueda ser la conselleria encargada de la materia la que en última instancia pueda hacer esa venta.

Por tanto, son dos artículos a los cuales nos hemos opuesto, porque entendemos que detrás de esto se encierran algunas cuestiones que no han sido explicitadas en la ley, pero que podríamos imaginar.

Luego hay otras enmiendas como, por ejemplo, las enmiendas 246 y 248, que nos gustaría que nos explicaran por qué ustedes se empeñan, en este caso, al suprimir dos decretos que regulan el transporte por carretera, por qué ustedes quieren que los jubilados o los pensionistas de nuestra comunidad que cobran menos del salario mínimo interprofesional pierdan la ayuda que tenían para realizar sus desplazamientos por transporte por carretera.
Daba igual que la empresa fuera de carácter público, la que gestionase ese transporte, o que fuera una de las líneas, como todas las líneas, que están en régimen de concesión, fuera una empresa privada la que explota estas (inintel·ligible) .
.
.

Este es un decreto que arranca en el año ochenta y tantos, que se sufrió una modificación en el año 1996 y que posibilita que, por una reducción por esas circunstancias concretas, los pensionistas de la Comunidad Valenciana puedan realizar ese tipo de transporte.
Ustedes, de un plumazo, se cargan los dos decretos que regulan…, la orden de la conselleria que regulan este hecho, y a partir de ahora los jubilados y los mayores de sesenta y cinco años que cobren una pensión inferior a 640 euros, o 641 euros, para ser exactos, que los hay y muchos en nuestra comunidad, desgraciadamente, tengan que pagar el cien por cien de sus desplazamientos por carretera.

Y ya le digo, señora Hernández, si le han preparado el argumentario, no vale el tema de decir, «oiga, no, si es que hay una carta de servicios que los pensionistas pueden hacer uso de ello, y seguro que en esa carta de servicios se incluirá en su día».
.
.
No está incluido en la carta de servicios; evítese esa contestación si era la que le habían preparado de conselleria.
Esa carta de servicios, desgraciadamente, solamente está prácticamente ocupada por estomatólogos -debe de ser que los pensionistas la cuestión de la boca la tienen un poco fastidiada- y por funerarias, cosa que todavía me llama más la atención.
¿Para qué quiere ya uno que se ha muerto tener un descuento en la funeraria?
Debe ser, en todo caso, para los causahabientes ¿no?
, pero no en todo caso para ellos.

Por tanto, ese es un tema que nosotros entendemos que debería de suprimirse esa, valga la redundancia, supresión.

Y luego ustedes también se cargan la comisión de coordinación que contemplaba la ley de publicidad institucional.

Mire, la ley de publicidad institucional ya tiene tiempo, es una ley que se aprobó en su día para que se coordinasen las campañas de publicidad en la Generalitat valenciana, y que también sirviesen como garantía para que no se produjeran posibles situaciones de desigualdad en las empresas de comunicación a la hora de acceder a la posibilidad de tener publicidad institucional.

Ustedes se cargan la comisión que contemplaba la ley, la comisión de coordinación.
Bueno, se la cargan nominalmente sobre la ley, porque jamás la constituyeron.
Entonces, ahora lo que han hecho ha sido elevar a rango legal aquello que ustedes jamás constituyeron, porque jamás se creyeron el tema del reparto de la publicidad institucional a los medios de una manera objetiva y equilibrada.
Si el medio era amigo tenía dinero y si el medio no era amigo no tenía dinero.
Se lo podían preguntar a muchas pequeñas cadenas de televisión, de estas de tea party o a algún periódico que se mantiene en nuestra comunidad única y exclusivamente por las subvenciones que le otorga la conselleria.
 Pero, bueno, dan un paso más allá y dicen, «bueno, para qué si no la hemos creado nunca, pues no la cargamos».
Con lo cual se cargan el sentido que tenía esa ley.

Estas son enmiendas que forman parte de esta ley que ustedes aprovechan de rondón para colocarlas y para conseguir de esta manera suprimir algunas cuestiones, como estas que hemos comentado de los pensionistas, la ley de policía institucional, etcétera, dejarlas orilladas.

Bueno, nosotros, aparte de estas, hemos presentado otras enmiendas.
Utilizando su mismo criterio, que yo hoy no lo voy a criticar, hemos introducido alguna concreta, por ejemplo, en la función pública.

En la función pública por un tema de garantía, por un tema de garantía, concretamente la 81.
Por un tema de garantía le hemos planteado que solamente sean designados por el sistema de libre designación, dentro del aparato administrativo de la Generalitat valenciana, los subdirectores generales y las personas que ocupan puestos de secretarías, porque pueden ser tanto masculino como femenino, de altos cargos.
Serán los que puedan nombrarse por el sistema de libre designación de funcionarios, porque entendemos que eso daría una mayor garantía de estabilidad en la función pública a puestos superiores y también da una posibilidad de remozar los puestos de subdirectores generales.
Y nosotros a ese nivel estamos de acuerdo de que sean nombrados de libre designación.

Lo que no estamos de acuerdo es que los jefes de servicio y algunas jefaturas de secciones, dentro de todo el complejo administrativo de la Generalitat valenciana, sean nombrados por el sistema de libre designación.
Mire, yo creo que esto sería bueno que ustedes lo vayan reflexionando.

Hay un baile en este momento tremendo, se lo digo de verdad, ya se lo comentaba por la noche que tuvimos ocasión en un debate y se lo digo de verdad, hay un baile tremendo de segundos escalones y terceros escalones de la Generalitat valenciana que incluso no tienen sitio ni para volver, aún siendo funcionarios, porque no tienen plazas vacantes.

Y eso es un problema.
Resuélvanlo antes de que lo tengamos que resolver nosotros háganlo ustedes.
Ya que han estado colaborando con ustedes y llevando adelante sus cuestiones, hombre, sean agradecidos por si acaso, yo les adelanto que no será por si acaso, pero ustedes pueden pensar que por si acaso, y resuélvanlo ustedes antes de que nos toque resolverlo a nosotros, que lo haremos, lo haremos bien, pero considero que es mejor que se haga de esa manera.

Luego tenemos una serie de enmiendas, concretamente de la 93, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105 y 106, de las cuales nos han aceptado una.
Ha habido un acuerdo en la 99 de aproximación.
Y todas estas nos las rechazan, algunas la hemos hablado con el señor Maluenda para que llegara al pleno, porque son simplemente titulaciones que entendemos que deben de tener los funcionarios, abrir un poco el abanico, como consecuencia para su inclusión en los cuerpos que se han creado recientemente como desarrollo de la ley de la función pública.

En algunas cosas es simplemente que ya se contemplan una serie de titulaciones y hay funcionarios que tienen otra serie de titulaciones.
Y lo que se plantea es la posibilidad de que se puedan integrar en su momento en esos cuerpos y no cerrar en este momento el abanico, porque algunos quedarían prácticamente en situaciones a extinguir el día que se jubilen.
Por tanto, lo que hacemos es abrir.

Estamos de acuerdo con algunas que ustedes han planteado y entendemos que en este caso debería haber una reflexión, si no tanto para hoy para el próximo pleno, donde consideramos que no se trata de generar más cuerpos, que en algunos casos sí que habrá que generarlos porque se han olvidado en esta primera fase, pero sí de poder aumentar la posibilidad de que funcionarios con la titulación correspondiente puedan, en su momento, poder adscribirse a esos cuerpos de nueva creación como consecuencia del desarrollo de la ley.

Y luego ya hay otra serie de enmiendas, ligadas con el tema de la función pública, que hacen referencia fundamentalmente a aquellas personas que se han visto, laborales fijos, que se han visto afectados por el tema de los cierres de empresas, fundaciones y organismos del sector público empresarial valenciano y que han sido adscritos a otros nuevos que los han absorbido.

Nosotros lo que hemos planteado es que este personal pueda tener la opción de poder concursar en un momento determinado cuando se convoquen concursos correspondientes, aunque sean laborales fijos pudiera poder concursar a otros puestos dentro del propio sector donde han sido incluidos.

Por ejemplo, si antes estaban en la fundación equis, que no podían concursar a nada, porque solo eran de esa fundación, pero esa ahora se ha incluido, por ejemplo en Culturarts, que adquiere un volumen mayor y una mayor dimensión, si en el momento se genere la relación de puestos de trabajo de Culturarts y se puedan convocar los concursos correspondientes pueda haber una mayor movilidad entre el personal laboral fijo del sector público empresarial valenciano, siempre y cuando reúna la titulación adecuada y siempre y cuándo entrase en su puesto de origen por el sistema de selección que contempla en este caso la ley de función pública.
Por tanto, desde esa perspectiva, hemos hecho las correspondientes enmiendas.

Y, luego, hay una enmienda final, que vamos a ahorrar la discusión, pero hoy yo lo tengo que decir, pero la vamos a ahorrar, que era retirar el decreto legislativo por el cual la televisión valenciana desaparecía.
Esta enmienda se presentó antes de que se votase la proposición de ley del Partido Popular, tenía sentido en ese momento, porque lo que se había presentado era el decreto ley de disolución de Radiotelevisión Valenciana y tenía en ese momento sentido.

Ya no vamos a cansarnos más con este tema, porque lo hemos reproducido en muchos foros.
Y, por tanto, desde esa perspectiva simplemente hacer constar que nosotros en su momento lo presentamos para que ese decreto ley del gobierno valenciano quedara sin efectos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rubio.

Señora Hernández, cuando quiera.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Rubio, efectivament, duem ja unes hores de debat i d'argumentació i contraargumentació que continua en este moment.
Vaig a continuar la seua seqüència d'esmenes i tractar de respondre a totes elles.

En relació a l'esmena 124, per la qual ha començat vosté i que és la que incorpora dos nous supòsits d'alienació directa de béns immobles i que vosté, bé, ha fet una reducció en el sentit d'arribar al final d'un raonament o una lògica que vosté contempla.

Mosatros pensem que són modificacions introduïdes i que el que tracten d'arreplegar és, amb major claredat, la realitat quotidiana pròpia de la gestió patrimonial.
I facilitar d'alguna manera que el patrimoni de La Generalitat que no resulte necessari per als fins propis, i això és una cosa que està passant i per tant s'ha de contemplar d'alguna manera en la normativa, puga revertir a la societat per a fins, com vosté ha dit molt bé, d'utilitat pública o d'interés social.
No sols perquè hi ha legitimitat per a això sinó perquè, efectivament, La Generalitat no pot fer-se càrrec o no pot estar en immobles que puguen estar gastant-lo sent útils per alguna activitat.

En relació a les esmenes 248, 249 i 250, que són de supressió de la disposició derogatòria única, i que fan referència al Decret 49/1990, que vosté ha dit que efectivament era un decret de fa molts anys, dir-li.
.
.
I no vaig a contestar-li el que vosté pensava que li anava a contestar, però tampoc vaig a contestar-li el que a vosté li agradaria sentir.
Efectivament és un antic decret que el que feia era regular, a través de convenis, la possibilitats d'adscriure's per a estos beneficis per a les persones majors de sixanta-cinc anys.

No li estranyarà a vosté, perquè serà una dada que coneix, que en els vint-i-dos anys de vigència d'esta norma no s'ha subscrit ningun marc, ningun conveni en el marc d'esta normativa i que, per tant, no s'ha abonat ninguna subvenció en relació a este tema.
Per tant, és una normativa que apareix no en els últims quinze o díhuit anys sinó en els vint-i-dos últims anys que manca d'efectes pràctics i efectes reals.

Per això la conselleria competent en matèria de transports el que ha abordat és este tema a través de la bonificació dels bitllets de transport interurbà de viatgers per a ús públic i a persones majors de sixanta-cinc anys a través d'una altra via, d'una altra solució, que ve arreplegada en la disposició addicional segona de la Llei 9/1999, de 30 de desembre, també la llei d'acompanyament d'eixe exercici, que consistix en la imposició a les empreses concessionàries que el règim tarifari, inclòs en les renovacions de les concessions de transport regular de viatgers per carretera, incloga una clàusula en la qual se realitzaran descomptes el 30% en els bitllets per a eixa franja de població major de sixanta-cinc anys, sent obligatori el compliment per a estes empreses d'esta imposició, diríem, és obligatòria.

Per tant, els descomptes realitzats se fan per a totes les concessions de transports de viatgers per carretera i no se tracta d'una adscripció voluntària, a través d'un conveni, el que s'aplique o no eixe benefici per a la població major de sixanta-cinc anys.
Per tant, la conselleria ha adoptat una altra via per a resoldre el tema.

En relació a l'assumpte de la publicitat institucional que vosté ha plantejat i que, efectivament, jo comence pel final, per on vosté ha acabat, i és que mai havia entrat en vigor la citada comissió.
Per tant, tindre un òrgan que no està en funcionament i que duplica les funcions que ja està realitzant l'òrgan administratiu, en este cas adscrit a la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, no té sentit en estos moments.
És una duplicitat d'òrgans, que a més no està implantada, i que no té ningun sentit.
I eixe és el motiu pel qual se du a esta llei d'acompanyament eixa disposició derogatòria.

Entrant ja en el que fa referència a la funció pública, vosté planteja el tema de les lliures designacions sols per a subdirectors i per al personal que ocupa les secretaries dels alts càrrecs.
Mosatros, després de tres anys de vigència de l'actual normativa, creem que està funcionant de forma adequada i que pel moment i que no a través d'esta llei d'acompanyament se va a modificar com està funcionant esta normativa.

En relació a totes les altres esmenes que ha comentat relacionades amb la funció pública, ha parlat de les esmenes 93, 100, 102, 103, 104, 105 i 106, crec que fan referència al tema de les titulacions.
I jo, tanmateix, ahí considere que sí que pot haver-hi alguna aproximació.
Les he estat revisant ara mentre estàvem parlant i crec que en algunes d'elles, com ja li havia avançat, podríem arribar.
Per tant, li propose que, igual que en la 89, que ja ho havíem parlat, concretament en eixa ens donem un període fins al ple per a poder arribar a algun acord que mos faça incorporar una esmena d'aproximació.
Jo crec que serà possible.

En relació a les esmenes 83 i 84, que també parlen del personal, i no estic segura que ahí haja fet vosté ningun comentari, però hi ha hagut un moment que rellegint les esmenes, bé, ha perdut un poc el fil.
Són les que ha parlat de la possibilitat de participar el personal laboral fix, en la 83, o percebre un complement personal transitori absorbible pel personal laboral fix, en el cas de l'esmena 84.
Dir-li que el procediment de canvi de lloc deu tindre un caràcter absolutament excepcional, d'excepcionalitat, donades les peculiaritats que concorren en cada cas.

Però el que no se pot en cap cas és alterar el sistema de provisió legalment establert per als llocs, que és el que mosatros entenem que proposa d'alguna forma eixa esmena.
I ara recorde, efectivament, sí que ho ha comentat.
Recorde ara el final de les seues paraules.
Excloïa clarament esta possibilitat.

No obstant això, mosatros, de la lectura no se veu clarament que se protegisca eixe dret i per eixe motiu les havíem rebutjat.
Bàsicament eixe era l'element fonamentalment.
Bé, tornarem a fer una revisió d'estes.
Però ja li avance que si suposa alterar d'alguna forma la manera legal de cobrir eixes places, tanmateix, no podríem acceptar-les.

Després hi ha una sèrie d'esmenes que també fan referència a temes de l'administració, al personal al servici de l'administració pública, que són la 85, 86, 88, 91 i 101, que tenen una correlació d'alguna manera amb esmenes que ha presentat el Partit Popular, la 111, la 110, la 109, la 113 i la 97.
Per tant, no me referiré a elles, perquè ja han segut plantejades en l'anterior compareixença d'esta diputada.

I jo crec que eixes són bàsicament les que vosté ha plantejat, si planteja.
.
.
, a les següents que plantege, li contestaré amb el mateix plaer.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Hernández.

Señor Rubio.

El senyor Rubio Martínez:

Sí, brevemente, no voy a consumir el turno de réplica, pero quiero, sí, matizarle algunas cosas.

Cuando hablamos del tema de los bienes inmuebles, y usted dice que se pongan a la venta los bienes inmuebles, que efectivamente quedan desafectos porque la administración ha traslado a los funcionarios a otro sitio, en eso, nada que objetar.
El problema es que este artículo, el 104, el de la ley, cuando hace referencia a la ley de patrimonio, es que es enajenación directa.
No hay subasta.

No tendríamos nada que decir si el proceso se produjera por una subasta.
El problema es que se dice: «No, por enajenación directa.
»

Hasta ahora se regulaban cuatro casos por enajenación directa, y ahora incluyen dos.
Y ese, el e, es el que nosotros entendemos da pie a lo que he descrito anteriormente.
No es un tema de subasta.
Es un tema de enajenación directa.

De hecho, esta Ley de patrimonio de La Generalitat se modificó hace escasamente un año o año y medio, no hará mucho más tiempo.
No estaban estos dos puntos que ahora se incluyen.

Por tanto, no es que estemos en contra, en general, de la venta del patrimonio de la Generalitat valenciana cuando no tiene un uso.
Lo que no nos parece correcto es que en este caso se incluya como enajenación directa aquellos temas, cuando el propio artículo limitaba que el valor de los bienes por enajenación directa no superasen los 100.
000 euros.
Por tanto, desde esa posición, creemos que es un salto muy importante y que, detrás de ese salto, desde nuestro punto de vista, se encierra lo que hemos comentado anteriormente.

Respecto al tema de los decretos, mire, en el tema de los decretos sigue funcionando…, se firmaron (inintel·ligible) … seguían funcionando en algunos casos, porque los jubilados, que no llegaban a ese salario, a esa pensión, tenían esa posibilidad.

Usted ha mencionado incorrectamente la disposición adicional de la ley transporte, ¿no?
Pero ahí lo que se establece es la posibilidad de que tengan ese tipo de reducciones con las empresas concesionarias, pero ahí se han creado unas situaciones nuevas de derecho que no se correspondían, en este caso, con las posibilidades que tenían los jubilados, de acuerdo con el decreto del año 1986 y del año noventa y tantos.

Y ya para acabar, por no extendernos más, con el tema de la supresión de la comisión de coordinación de la ley de policía institucional, mire, es verdad que nunca se creó y ya nos parece una barbaridad que no se hubiera creado.
Se suprime únicamente por un tema de disputas de competencias.
¡No!
¡Usted lo sabe como yo!
Está entre la secretaria autonómica de organización y la secretaria autonómica de… de, ¡che!
, la que lleva los temas de prensa, no me acuerdo ahora del nombre, no sé qué institucional, no me acuerdo muy bien.
Son las dos secretarias autonómicas que hay en presidencia: organización y relaciones institucionales, creo que se llama.
Ese es el tema.

Como tenían competencias entre las dos, y quien lo debía de llevar es la publicidad institucional, pero la secretaria autonómica de organización no le ha parecido bien, se ha tomado el camino de en medio, que es: no se hace, y punto.
Hombre, gobernar por ese tipo de cuestión no me parece lo más conveniente, señora Hernández.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rubio.

Señora Hernández… señora Hernández, cuando quiera.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Efectivament, estem d'acord en una cosa, governar per eixe tipus de qüestions no és raonable.
És que no se governa per eixe tipus de qüestions, ni se legisla, ni se dicta normativa per a eixe tipus de qüestions.

Jo crec que he dit clarament que era una comissió que no s'havia ficat en marxa, que no tenia utilitat, que estaven les funcions desenrotllant-se en el cos que està adscrit a la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca i Alimentació, i allí és on van a continuar desenrotllant-se, com ve fent-se fins al moment.
Per tant, la lògica.
.
.
la lògica absoluta de govern i de funcionament diu que devia suprimir-se eixa comissió.

Quant als altres aspectes que ha comentat, possibilitats del decret de 1999, que dia que tenia unes possibilitats que no té la via que s'està utilitzant actualment, potser les tinguera, però també és una realitat que en vint-i-dos anys no s'havien ficat en marxa.

Per tant, pensar que n'hi ha una realitat social darrere d'un mecanisme, d'un instrument real, que permet resoldre determinats problemes i que no s'està utilitzant, doncs probablement és que no fóra tal eixa realitat ni eixa funcionalitat.
Per tant, també crec que és d'acord amb la lògica de funcionament, a la lògica d'estos moments, a la lògica de l'austeritat i a la lògica de l'eficiència l'haver pres esta decisió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Vamos a votar las enmiendas que se acaban de debatir.
Empezamos por la enmienda 81, 83 a 93, la 106, la 116…, la 93, tampoco.
Perdón, vamos a empezar.
La 81, la 83 a la 92, la 100 a la 106, la 116 a la 118, la 122, la 124, la 126, la 215, la 232, la 233, 241, 246, 248, 249, 250, 251, 255 y 261.
¿Votos a favor de estas enmiendas?
7.
¿En contra?
8.

Votamos la enmienda de aproximación a la enmienda 99.
¿Votos a favor de esa enmienda de aproximación?
Por unanimidad, se aprueba.

Votamos la enmienda 93.
¿Votos a favor?
6.
¿En contra?
8.
¿Abstenciones?
1.

Ahora votamos el artículo 84, del que hemos debatido enmiendas.
¿Votos a favor del artículo 84?
8.
¿En contra?
Hemos debatido enmiendas, ¿en contra?
1… ¿Dos?
¿Uno o dos?
(Algú diu: «Uno») 1.
¿Abstenciones?
¿Abstenciones?
6.

Votamos los artículos 85 y 86, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
(Algú diu: «Perdón, ¿el artículo 85 no tiene enmiendas?
») Yo aquí lo tengo como que no tiene.
Si tiene… (Algú diu: «No tiene, no tiene.
») No tiene.
De acuerdo, no tiene enmiendas.
85 y 86, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6.

Votamos los artículos 87, 88, que ya se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículo 89, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
¿Abstenciones?
7.

Artículo 90, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

El artículo 91, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Los artículos 92, 93, 94 y 95, que se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Artículos 96 y 97, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

Artículo 98, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
(Algú diu: «Sí que tiene, sí.
») Ah, perdón, que sí que tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Los artículos 99, 100, 101, 102, 103, que no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

El artículo 104, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
(Algú diu: «Sí que tiene.
») Ay, es que…, que sí que tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

105, 106, 107, 108… (Algú diu: «No, pare, pare, 105 que no tiene enmiendas; 106, sí que tiene.
¡Por Dios!
») Nos equivocamos todos.
El artículo 105… (veus) no tiene enmiendas… (Veus) Es el 105 el que no tiene enmiendas.
El 105 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

El 106 sí que tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

107, 108 y 109 no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

110 y 111 tienen enmiendas.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

El 112 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

El 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, hasta el 147, que sí que tienen enmiendas que se han debatido.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

El artículo 148 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

El artículo 149 tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
Perdón, ¿En contra?
¿En contra?
7.

El artículo 150 no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La disposición adicional primera, que se ha debatido enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La disposición adicional segunda, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
6… ¿Seis?
(Veus) La disposición adicional segunda no tiene enmiendas, 7, abstenciones, 7.

La disposición adicional tercera no tiene enmiendas…, perdón, sí tiene enmiendas, se han discutido.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La disposición adicional cuarta, quinta y sexta no tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La disposición derogatoria se ha debatido, tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

Las disposiciones transitorias primera y segunda se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La disposición transitoria tercera no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La disposición transitoria cuarta, la disposición final primera y segunda se han debatido las enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
(Algú diu: La final segunda no tiene enmiendas.
Hasta la final primera.
») Vale, hasta la final primera, es que no… Hasta la final primera.
¿A favor?
8.
¿En contra?
7.

La disposición segunda y la… ¿y la tercera dónde está?
(Veus) La disposición adicional segunda no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.
(La presidenta desconnecta el micròfon)

La disposición tercera (algú diu: «Sí que tiene.
») sí que tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿En contra?
7.

La disposición cuarta no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.

La disposición quinta, el anexo y la exposición de motivos tienen enmiendas.
¿Votos a favor?
(Algú diu: «El anexo no tiene enmiendas.
») 8.
¿El anexo no tiene enmiendas?
(Algú diu: «Venga, vamos a votarlos juntos.
») Votos a favor hemos dicho 8.
¿En contra?
(Veus; algú diu: «¿Tiene enchufado el micro?
»; alguns diputats contesten: «No.
») No pasa nada.
No, no pasa nada.
No se ha grabado.
.
.
(Veus) Tranquilos, no pasa nada.
No se ha grabado.
Aparte de que se habrá grabado por el de Ignacio, el letrado está siguiendo fielmente las votaciones que están registradas.
(Algú diu: «¿Cómo que no pasa nada?
») Y, por tanto, además, la diputada Mireia Mollà también ha seguido fielmente.
No, el letrado las tiene registradas, con lo cual no hay ningún problema.

Damos por concluido el punto número 2, tranquilos, tranquilos, damos por concluido el punto número 2.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del ple el dictamen sobre el Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i d'organització de La Generalitat

La senyora presidenta:

Y pasamos al tercer punto del orden del día, que es la designación del miembro de la comisión que ha de presentar ante el pleno el dictamen sobre el proyecto de ley de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera, y de organización de la Generalitat valenciana.
¿Alguna propuesta para ponente?

La senyora Hernández Miñana:

Jo crec que estarem tots d'acord que siga Cristina Moreno, la presidenta.
(Veus) Ah, ¿no?
¿S'ho alterneu?
¿S'ho alterneu?
Ah, perdó, aleshores, ¿el vicepresident?
Doncs estem d'acord que siga el senyor Mundo aleshores.

La senyora presidenta:

De acuerdo.
Hacemos el acuerdo.
.
.
(veus) hacemos el acuerdo de continuar el turno.
Gracias por la confianza en las dos partes y será el ponente… Mundo.

(S'alça la reunió a les 15 hores i 10 minuts)