Agricultura%214546.02.27%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 27 de febrer de 2013.
Comença la reunió a les 11 hores i 9 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 13.

La senyora presidenta:

Buenos días a todas y a todos.

Iniciamos el período de sesiones de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca.
Y aprovechamos también para dar la bienvenida a los dos nuevos diputados que se incorporan a la comisión, que es el señor Manuel Bustamante y la señora Maritina Hernández, que ya la conocíamos en la comisión, pero ahora se sienta en la otra barrera.

Bueno, pasamos la palabra a la señora Barrieras para que vea si hay quórum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias.

Bien, vamos a pasar, antes de nada, a comunicar a los señores portavoces que, por voluntad del grupo demandante, la proposición no de ley número 3 es retirada, con lo cual esa es la única modificación que encontraremos en el orden del día.

El primer punto sería la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior, si procede.
Si algún diputado o diputada tiene algo que decir acerca del acta anterior.
.
.
, si no pues pasaríamos a los siguientes puntos del orden del día, y daría paso a la presidencia al vicepresidente, señor Ovejero.

Gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Proposició no de llei sobre la creació de línies específiques de crèdit per a garantir la viabilitat de les explotacions ramaderes, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 43.
021, BOC número 133)

El senyor vicepresident:

Señorías, vamos a continuación a la comisión empezando por el punto número 2, que es: «Toma en consideración de la proposición no de ley sobre la creación de líneas específicas de crédito para garantizar la viabilidad de las explotaciones ganaderas, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
»

Para la defensa de la proposición, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

La situació del que és el sector ramader valencià és molt més que preocupant, en el sentit que s'ha produït simultàniament una davallada del preu dels productes i una elevació, una pujada dels preus de les primeres matèries que s'utilitzen per a l'alimentació animal sobretot.

La pujada del preu dels pinsos ha estat motivada sobretot per l'especulació derivada del que és el treball de mercat de futurs i els moviments especulatius que van al seu voltant.

En 2011 augmentaren el que és la base de l'aliment del bestiar en un 24%.
Moltes altres primeres matèries que s'utilitzen per a la fabricació de pinsos se van augmentar en un 50% entre 2009 i 2012.
I, per tant, això està repercutint negativament en el que és la sostenibilitat econòmica de la ramaderia valenciana.

A això s'ha sumat també que l'any passat, en 2012, tinguérem dos factors que intervenien també, que són, per una part, la falta de pluges i, l'altra, l'abundància dels incendis.
Tot això ha portat com a conseqüència una reducció de les pastures.
I, per tant, la reducció de les pastures sempre va parella a un augment del consum dels pinsos.
I que, com havia dit, han portat una gran elevació del preu.

A part de les xifres que hem dit, el preu del pinso, eh?
, en este moment ha superat ja els 300 euros la tona; un any anterior estava a 250.
I la tendència actual és a pujar.
Com he dit, els dos factors, tant l'escassesa de pastures motivada, tant per l'augment dels incendis com també de la falta de pluges, al final tenen una conseqüència comuna, que és l'augment del cost de l'alimentació del bestiar.
Això ha portat també a altres pujades.
Ha pujat també el preu de la palla.
Però, sobretot, el que més ha marcat és l'augment del preu dels cereals, que situarà en cotes de rècords, a part de, també, sobretot havia dit per l'especulació que se produïx en el mercat de futurs, però també pel que són els efectes de la sequera.

Tot això què produïx?
Uns efectes molt negatius.
I particularment, senyories, on ha afectat més per la combinació també, tot el sector del bestiar, però també sobretot hi ha una especial afecció al que són els ramaders de boví de llet.
Perquè ahí a més se suma una caiguda del que són els preus en origen, a part d'este augment de costos que ja hem fet esment.

En l'últim any, les explotacions en tot l'estat s'han anat reduint en un 24%, les explotacions d'este tipus.
I les que tenim en la comunitat són explotacions que estan modernitzades, però que tenen en este moment problemes de supervivència.

Els preus de la llet els tenim, per exemple, els més baixos de la Unió Europea.
I patim, a més de totes estes circumstàncies que he citat, el que és una competència deslleial per part de la Unió Europea, que a més se suma a tot el que hem dit, com, per exemple, la importació dels excedents, baix preus, que signifiquen, com he dit, una davallada de preu, que servixen per a competir amb els nostres productes i, sobretot, este desplaçament de la producció làctia excedentària sobretot de França i Alemanya al mercat espanyol, que es produïx a un preu inferior al de la seua producció.
Això produint, a més, conseqüències no desitjades, com a mínim, pels llauradors i ramaders que tenen en este moment.

Senyories, per això, per atenció a un sector que està patint una greu crisi, a un sector que damunt, com hem dit ara, veu incrementar els costos del que és l'alimentació al temps que cau el preu del seu producte, per tant, el que demanem és que s'inste el govern de l'estat a la creació d'unes línies específiques de crèdit amb els interessos bonificats al cent per cent per garantir la viabilitat d'estes explotacions.

Que es garantitze també la reducció de l'IVA aplicat a les matèries primeres per a l'alimentació animal i per a l'energia consumida en l'activitat ramadera.

Que s'establisca l'exempció del pagament dels costos de seguretat social mentres dure aquesta situació.
I fer les adequacions necessàries també, en el mòduls d'IRPF, davant l'encariment de les despeses de la producció ramadera per tots els agricultors i ramaders del nostre.

Però també instem el govern de d'estat que impulse l'aprovació i entrada en vigor d'un projecte de llei específic per a la contractació en la cadena alimentària que revise la normativa sobre comercialització i competència, de manera que es garantisquen els interessos de les persones productores.

Referent a este segon punt, des de Compromís, diverses vegades hem parlat de la necessitat del que és la creació d'una llei específica de comerç, que se dirigisca a tot el material, tot el que és la producció perible.
Entenem que la producció ramadera entraria al cent per cent dins d'esta situació, ja que la seua conservació és limitada en el temps.
I, per tant, és precís que posem normes de comerç diferents de les que se posen per als altres productes, a més de vigilar, lògicament, les transgressions que s'estan produint de vendes també per baix del cost, cosa que no està permesa i sabem que s'està produint d'una manera excessivament freqüent.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Para fijar posición, tiene la palabra la señora López, por el Grupo de Izquierda Unida.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, esta primera proposición no de ley que tratamos en la comisión de agricultura, como no puede ser de otra forma, desde Esquerra Unida la vamos a votar favorablemente.

De todas formas, aun así, incluso, queremos matizar alguna de sus insuficiencias, insuficiencias porque realmente esta proposición no de ley es una proposición no de ley que lo que intenta es arreglar, digamos, la situación en un momento de coyuntura de extrema necesidad.
Y, por tanto, pues además de apoyarla, vamos a decir, y seguro que en eso estarán de acuerdo el resto de grupos, al menos el proponente, pues aquellas medidas que realmente podríamos empezar a trabajar estructuralmente para acabar con la crisis del campo.

El mundo rural es una enfermedad grave, que arrastra demasiado tiempo.
Por tanto, vamos a intentar paliar esa agonía con este tipo de proposiciones no de ley, pero que deberían de ir mucho más allá.

En el primer punto de la resolución se piden líneas de crédito.
Y es evidente que todas las pymes y cooperativas en cualquier sector económico están estranguladas y cayendo el número por la ausencia de crédito, y crédito en condiciones razonables.
Y eso, además, en el mundo rural es todavía más acuciante.
Se les debe ahora, por parte incluso de la conselleria, millones de euros a las cooperativas, algo que está haciendo que estén totalmente asfixiadas.

Hay que conseguir líneas de crédito específicas.
Pero no es suficiente, porque aquí ya se plantea el segundo problema: cómo van a pagar los créditos con los bajísimos precios de productos, con los intereses de demora que ya pagan por los impagos de la conselleria, con una realidad de envejecimiento apabullante y frente a la cual la conselleria no fomenta condiciones para el relevo generacional sin incentivos y con unos pagos ágiles de los mismos.
El ejemplo son las ayudas Feder que se han perdido por no ejecutarse.
Existe un grave riesgo para la continuidad del vital sector agrario.
Mantener la actividad agraria en el campo valenciano requiere de la incorporación de los jóvenes.
En fin, y vamos a volver a esta cuestión, como hemos visto en el orden del día en otros puntos, y por lo tanto ya los acometeremos entonces.

Pero lo que sí que está claro es que las administraciones no apuestan con incentivos y pagos ágiles, que es lo que está planteando el certificado de defunción del sector agrario.

Según los datos del censo agrario del 2009 de INE, el 43% de los titulares de explotaciones agrarias tienen más de sesenta y cinco años y el 70% está entre cincuenta y cinco a sesenta y cuatro.
Por lo tanto, entendemos que es vital que para mantener la actividad agraria en el campo se incorporen jóvenes que sustituyen a los que cesan.
Y eso es algo que no está ocurriendo y un síntoma de que no se están haciendo las cosas bien.

Por eso entendemos que no basta con créditos de interés bonificado.
Y es que uno no puede endeudarse para vender por debajo de sus costes, porque no se podría devolver un capital que no se recupera con su trabajo.
Y éste es el gran drama de la gente del campo.

Por tanto, hablando ya del punto b), cuando se habla de reducir el IVA, por nuestra parte entendemos que perfecto.
Y, evidentemente, también quitarlo en alimentación porque creemos que se debe de recaudar sólo por beneficios de explotación.
El IVA como impuesto indirecto es regresivo, y no redistribuye el beneficio que obtienen algunos grandes productores o la agroindustria entre el pequeño campesinado al que está poco a poco con sus precios arruinando.

Cuando hablamos de la crisis del sector tenemos que tener claro que lo principal no viene de la crisis de la economía financiera, sino que son otras sus raíces profundas, y persistirá aunque se restablezcan los indicadores económicos.
Por eso, efectivamente, los módulos del IRPF, como plantea el punto d), no pueden ser los de la estimación por módulos y de cantidad producida, porque ya no sirven.
Más producción a menor precio no concuerda con los índices establecidos.
La declaración objetiva de costes y el porcentaje sobre el beneficio real nos parece más justa si se puede hacer, claro, y si se hace simplificada por estimación, hay que ajustar los módulos a la desgraciada situación real.

Por tanto, en opinión de nuestro grupo, más allá de los parches de coyuntura, es el punto 2 el que podría ser más estratégico.
Efectivamente es en los contratos agrarios -y aquí ya lo hemos debatido muchas veces- donde debiera garantizarse el cobro y un precio adecuado.
Es en la comercialización del producto donde la concentración del poder de compra en el sector de la gran distribución ahoga al agricultor y ganadero productor.

Aquí es donde requerimos la movilización de las administraciones.
La conselleria puede hacerlo.
Sólo tiene que recoger las propuestas estructurales del sector y tener voluntad política.
Puede también aportar medidas más parciales dentro de sus competencias.
En ocasiones las hemos desgranado, por ejemplo, potenciar mercados municipales con etiquetas locales de producto fresco de veinticuatro y cuarenta y ocho horas, venta directa al consumidor, producciones ecológicas como diferenciación del valor y nicho de consumo, trazabilidad sumada a etiquetar el precio percibido por el productor junto al de la venta.
Este tipo de medidas también podrían tener su efecto.

Por tanto, apoyar desde Esquerra Unida esta proposición no de ley e instar a la conselleria y al ministerio de determinación en mantener realmente un mundo rural vivo.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Efectivament, senyor Pañella, el sector de la ramaderia es veu afectat per la gravíssima crisi dels costos de producció i, sobretot, per l'enfonsament dels preus dels seus productes en origen.
No és una cosa puntual, portem anys veient com molts productes utilitzats per a l'alimentació del bestiar, productes bàsics per a la criança, pugen sense parar.
Vosté ho ha dit, l'ordi, la civada, mantenen uns preus a l'alça des de l'any 2009.
Clar, la conseqüència és que el marge de benefici entre els costos de producció i el que rep el ramader pel seu producte, carn, llet o el que siga, cada any es veu reduït fins al punt que ja no li ixen els comptes, i este desfasament aboca en que molts ramaders tinguen d'abandonar les seues explotacions ramaderes per falta de renda que els permeta viure del seu treball.
Per desgràcia, pareix ser que el degoteig d'abandó d'explotacions no veu el final.

Si mirem els preus dels pinsos, tampoc la tendència és a la baixa, tot al contrari, es mantenen alts i amb perspectives de continuar pujant en el futur.
Per això, quan vosté demana línies específiques de crèdit amb interessos bonificats al cent per cent per tal de garantir la viabilitat de les explotacions ramaderes, doncs, nosaltres, des del Grup Socialista li donem suport, però pensem que no és l'única solució, ja que és més endeutament per al ramader d'uns préstecs que al final ha de tornar.
Queda clar que sense l'ajuda també, doncs, perillen moltes explotacions ramaderes, que en general, doncs, són explotacions que depenen d'una alimentació externa en pinsos i farratge, que vosté ho ha dit, la falta de pluges augmenta les despeses en eixe sentit.

També un altre agreujant que es suma ja a les nombroses dificultats del sector, i és que ha estat l'entrada en vigor el passat 1 de gener de les noves normes sobre benestar animal, i el sector, doncs, s'ha vist obligat a fer unes despeses extra per a adequar-se a la nova normativa vigent.
Per tant, si eixos crèdits que vosté demana poden ser un fre a la baixa rendibilitat i competitivitat que arrossega el sector, endavant, nosaltres anem a donar-li suport.

El mateix li dic sobre l'aplicació de l'exempció de pagament de quotes a la seguretat social.
Mentres dure la crisi, i igual que s'ha fet en altres sectors, una adequació a la baixa dels mòduls d'IRPF, perquè la veritat és que durant l'any 2012 el sector ha patit una pressió forta pels alts costos de producció i els roïns preus de venda, principalment per la competència que també ha de suportar el sector de les principals empreses de distribució, que fan promocions amb productes de fora i no potencien el consum dels productes de proximitat, que tal vegada són un poquet més cars, però la qualitat que tenen compensa eixa xicoteta despesa afegida.

Quant a l'IVA, al pujar els tipus aplicables en l'adquisició de mitjans de producció de l'activitat agrària des de l'1 de setembre, que passà del 4 al 10%, doncs, això també és una altra dificultat.
Exemples, els fertilitzats, 10% més; els fitosanitaris, 10% més; els pinsos, 10% més; els medicaments veterinaris, 10% més; l'energia elèctrica, els carburants i la maquinària agrícola, 21% més.
I, clar, tindre de suportar eixe increment sense poder modificar els preus en origen també ha estat un altre entrebanc per als ramaders i segur que ha influït en un percentatge que a hores d'ara encara no està calculat, però segur que un bon grapat de ramaders han abandonat la seua explotació, perquè eren més les despeses que les perspectives de guanys.

Amb la pujada de l'IVA, l'amenaça de futur i continuïtat d'explotacions, doncs, és una cosa ja més que evident.
Des del Grup Socialista també volem remarcar que la decisió del Govern d'Espanya de pujar l'IVA, tal com s'ha fet, d'una manera, creguem, desmesurada, ja que ha passat del 4% al 10% i del 18% al 21%, és una vegada més una mostra del desconeiximent del sector, el de la ramaderia, que en la conjuntura actual.
.
.
, ja que ha de suportar massa costos com per a tindre d'assumir este increment d'IVA també.

Per tant, senyor Pañella, ja li ho he dit, li ho he exposat, donarem suport a la seua proposició no de llei pensant que ens escoltaran ací i també en Madrid, ja que en cas contrari el degoteig d'explotacions ramaderes que tanquen no pararà, i és una cosa que dol, i molt, vore que cada dia, per falta d'una renda digna, molts ramaders tenen de tancar la porta.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres no anem a donar suport a la seua proposta, senyor Pañella.
Pensem que, abans que res, és una proposta que, quant al seu fonament, és un sector com no s'ha vist afectat d'una forma important per la crisi i, per tant, ha vist minvats els seus ingressos i, per tant, les seues explotacions en este moment no tenen la rendibilitat que tindrien de tindre una explotació ramadera com les que tenim, però, indubtablement, mos veem en una situació global que afecta també molts més sectors i que, indubtablement, tot el que vosté està exposant ahí de reduccions d'impostos a tot este sector, tant de bo se puguera fer a este i a molts sectors, però en este moment és molt difícil de poder arribar a eixes compensacions econòmiques.

Perquè, d'alguna forma, doncs, aquí mos està parlant, en la seua proposta, de tot, senyor Pañella, mos està parlant que aquí tindríem de tindre línies de crèdit sense interessos, tindríem de tindre exempció de costos de la seguretat social, tindríem de tindre compensacions per (inintel·ligible) .
.
.
amb baixades de l'IRPF, tindríem de tindre reduccions de l'IVA, però tot això suposa uns increments de gasto públic que, en este moment, tal com està la situació, no mos podem permetre que a un sector puguéssem actuar d'eixa forma.
Tant de bo, repetixo, podíem fer-ho amb eixe sector i amb molts sectors més, per a poder ajudar a sortir d'esta situació, però les despeses que ingressa tant l'estat com la comunitat com totes les administracions se veuen en este moment molt minvades i tenim de.
.
.
, d'alguna forma, suportar entre tots una mica la situació com està fent.

Però jo crec que n'hi han altres mesures, com la segona part de la seua proposta, que d'alguna forma sí que està treballant en eixe sentit de cara al sector.
.
.
, a regulació quant a la contractació en la cadena alimentària.
Però eixa part, li tinc de dir.
.
.
, i aquí se n'ha parlat alguna vegada, aquí, en esta comissió, que existix en este moment un projecte de llei que està.
.
.
, se va aprovar en el consell de ministres del passat dia 8 de febrer, per a millorar el funcionament de la cadena alimentària i que en este moment (inintel·ligible) .
.
.
en tramitació de la comissió d'agricultura del Congrés dels Diputats.
N'hi han dos lleis que, d'alguna forma, incidixen en millorar tot el que són les cadenes alimentàries i la contractació i totes eixes mancances que parlava vosté anteriorment sobre el tema de la competència deslleial en productes sobrants d'altres llocs, que tindran de vindre regulats per eixes lleis, que d'alguna forma mos marcaran quina és l'estratègia davant de tot això i, d'alguna forma, garantiran també en un futur el que representa els beneficis que podem traure del sector ramader.

Vosté aquí, també, amb les seues propostes, d'alguna forma li tinc de dir també que nosaltres, des de La Generalitat s'està donant suport al desenrotllament i la modernització del sector, n'hi han.
.
.
, el pla director de ramaderia 2008-2013, una inversió autonòmica de 50 milions d'euros i una sèrie de mesures de suport per a millorar la competitivitat de les explotacions agràries, per a la creació d'infraestructures comunes, centres de neteja, desinfecció de vehicles, rets d'abastiment d'aigua, infraestructures d'accés a explotacions ramaderes, magatzems, millora de les condicions mediambientals, plans de gestió, tractament i valorització de subproductes, millora de les condicions sanitàries en les explotacions, eradicació de malalties, rets de vigilància epidemiològica, benestar animal.
.
.
O siga, n'hi han una sèrie de mesures que des de La Generalitat s'estan fent, al marge de tot el que estava dient vosté anteriorment, per a millorar també la competitivitat del sector, però que, indubtablement, en este moment.
.
.
, en este moment, que vosté.
.
.
, jo crec que la seua proposta és una proposta demagògica, en la qual conté una sèrie de sols baixades d'impostos per a tots los ramaders, que en algunes coses, indubtablement, podríem incidir, se podrien incidir.
.
.
, el tema de l'IRPF.
.
.
Jo crec que últimament se n'ha parlat.
.
.
, ai, perdó, de l'IVA, s'ha parlat d'una tornada a ives anteriors, quan la cosa, doncs, puga anar funcionant una mica millor, però en este moment estem en un esforç que tots mos estem estrenyent el cinturó per a tractar de traure les coses endavant.
En este moment plantejar a un sector, i jo no dic la ramaderia, i per això dic jo la part demagògica de la seua proposta, la ramaderia com a l'únic sector que tenim d'actuar sobretot en eixes condicions.
.
.
Si tots puguérem actuar sobre tots los sectors, jo crec que tots ho agrairien en este moment, però que hem de ser responsables i hem de primar, abans que res, la situació que mos trobem i que entre tots tenim de fer una mica d'esforç per tirar endavant.

Mesures se n'estan prenent, a part del govern.
.
.
, per part del govern de traure eixes dos lleis importants per al sector, tant el d'agricultors com de ramaders, i al mateix temps mesures que des de fa ja uns anys porta a terme la conselleria d'agricultura, en este cas ara la conselleria de presidència, que porta agricultura, està respectant les condicions que anteriorment s'estaven prenent de cara a millorar la competitivitat del sector ramader de la nostra comunitat.

Per tant, en eixa línia, nosaltres mos expressem i anem a rebutjar la seua proposta.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Mundo.

¿Quiere réplica?
¿Sí?
Pues, para réplica, tiene usted cinco minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

En primer lloc, vull agrair tant al grup d'Esquerra Unida com al Grup Socialista el recolzament crític que se fa a la proposta.

M'he trobat que la proposta se qualifica per aquells que la van a aprovar com a insuficient, i per aquells que no l'aproven, que parla de tot, com si fóra massa.
Tinc de dir que jo estic més d'acord amb que és insuficient a com que parla de massa o que parla de tot.
Indubtablement, és una proposta limitada, perquè no és un projecte de llei, indubtablement, i estic totalment d'acord amb les apreciacions que han fet que és una cosa conjuntural, efectivament, és una proposta que respon a una situació conjuntural, però que ve agreujada per una situació global que ja arrosseguem de molts anys, ¿no?

Aleshores, en l'anàlisi estic d'acord, però dins de ser una proposta, com (inintel·ligible) .
.
.
, molt conjuntural, sí que és veritat que toca tres aspectes que són fonamentals.
Per una part, toca la possibilitat de finançament de les mateixes explotacions ramaderes.
Per tant, li facilitem una capitalització, si li és necessària, a costos zero.
.
.
Lògicament, els crèdits s'han de tornar, però a cost zero.
Per una segona part toca l'estalvi quant a la reducció d'impostos, IVA i (inintel·ligible) .
.
.
.
I, per una tercera, a facilitar la millora a través de canvis normatius.
Per tant, dins de ser conjunturals sí que toca, crec, tres aspectes que són summament importants.

I he de dir que no estic d'acord, lògicament, amb la postura que el senyor Mundo ha manifestat com a portaveu del Partit Popular en este tema.
Mire, no és demagògica.
.
.
Vostés han optat per.
.
.
, han optat per reduir o augmentar en llocs determinats.
En este moment vostés el que fan és, diu, no volem tocar l'IVA.
.
.
¡No, no!
, és que l'IVA l'han pujat vostés, l'han pujat moltíssim.
I, diu després: és que en la situació que estem.
.
.
Perdone, la pujada de l'IVA ha contribuït a una recessió econòmica, sobretot en el que és a nivell de comerç, com no hem tingut en moltíssims anys.
Per tant, això és responsabilitat seua, per haver pujat l'IVA.

Però no és prou això: vostés estan castigant els ramaders valencians, els estan castigant.
Sí (inintel·ligible) .
.
.
castigat il·legalment, i vosté sap que això ho hem discutit altres vegades, aplicant-los el cànon de sanejament, que no els tocava aplicar a les granges encara que estan.
.
.
, això ha quedat solucionat ja, però també ara els ofega més cobrant un nou impost als ramaders valencians, que l'acaben de posar vostés a partir del mes de gener, que és la nova taxa sobre els tràmits de l'autorització ambiental integrada que han imposat vostés a les explotacions ramaderes, un tarifa nova, són 1.
500 euros per a les explotacions ramaderes que siguen noves, o ja existents amb llicència ambiental que se vullguen ampliar, 750 euros de més si l'autorització vol modificar-se de manera substancial, 150 si és no substancial.
I, a més, els la van imposar vostés.
.
.
, cada renovació d'eixa autorització ambiental integrada, una taxa de 500 euros més.
Que diran, això, total, ¿què són 1.
500 euros?
Doncs, bé, per a explotació ramadera en este moment, que és dèficit, que té greus problemes de competència, que té greus problemes per la pujada dels costos, és molt.

Per tant, això és intentar acabar.
.
.
Vaig a canviar la frase, no intentar acabar, però bé és col·laborar en augmentar els problemes de les explotacions ramaderes.
És un impost en este moment injust i injustificat i que posa en risc un sector estratègic que tenim en els sectors valencians, els sectors econòmics valencians.

Eixa és la seua política.
Vosté diu: «És que no podem baixar impostos».
.
.
Sí que podem baixar impostos a un sector que està molt tocat, sobretot si li'ls puja al sector que està en este moment fent negocis, que és el sector financer.
.
.
¿Per què ahí no toquen els impostos?
.
.
.
Al final, senyor Mundo, açò és un món de recursos limitats i, per tant, el que compten són les prioritats.
I vostés està dient-nos avui que no té cap prioritat en el sector ramader, perquè no és demagògic dir que se poden baixar eixos impostos, perquè se poden compensar molt fàcilment en aquelles persones que en este moment s'estan enriquint a costelles de tota la gent del poble.

Per tant, recursos n'hi han, clar que sí!
Possibilitat econòmica de fer açò?
, clar que sí!
Vosté me diu, «i la segona part, que eixa pot dir està conforme, ja se fa».
Bé, doncs se fa tard, se fa tard, perquè altres coses no estan disposats a complir-les, perquè la venda a pèrdues està prohibida ja comercialment i vostés l'estan permetent.
De fet, ha admés, vosté en la seua intervenció ha admés que això s'està produint.
Aleshores, aquells que tenen l'executiu en les seues mans, tant a nivell de comunitat com a nivell d'estat, tenen la capacitat d'actuar i limitar estes actuacions, cosa que no han fet.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para terminar el debate de este punto, señor Mundo tiene la palabra.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo crec que vosté me dóna tota la raó a la nostra exposició en la forma que vosté ha parlat en este moment.
Sí, me dóna tota la raó, senyor Pañella, perquè vosté m'està demostrant que en este moment està fent una sèrie de propostes que indubtablement jo li preguntaria a quin sector no les faríem en el seu moment.
Jo crec que les faríem a tots, tots els sectors, no al ramader a soles sinó a qualsevol sector que tenim productiu de la nostra comunitat aniríem a fer eixes reduccions d'IVA, que s'ha pujat per a tots l'IVA, eixes reduccions de l'IRPF, dels mòduls d'IRPF, perquè estan en crisi, l'eliminació de quotes que se l'ha callat l'altra vegada, la segona vegada que ha parlat, de la seguretat social.
Mentre dure la crisi, mentre dure la crisi traurem totes les quotes de la seguretat social.

O siga, una sèrie de mesures que jo crec que vosté han plasmat ahí en eixa proposta, «anem a vore quantes coses podem ficar, com a més millor, perquè aixina com mos diran que no, després nosaltres mos n'anirem als ramaders i els direm: “mire, nosaltres els demanem totes eixes coses i ahí els del PP no les volen donar”».
Coneixem la seua forma d'actuar i considero que no és l'adequada.

I, clar, quan en la segona part de la seua exposició li diem que eixa llei s'està fent, si la férem ara o la demanàrem ara al govern central seria bo, perquè vostés ho han proposat ara que ho demanem al govern central.
Ara perquè ja està fent-se arriba tard, perquè ja està fent-se, ara arriben tard eixes lleis.
I si vostés, en la seua proposta, ho fiquen en la segona part, ho demanaríem ara d'aquí i aleshores seria bo que ho demanéssem perquè ho han els senyors de Compromís, d'aquí, de la Comunitat Valenciana.
És allò de sempre, perquè si ho fan perquè ho fan i si no ho fan perquè si ho fem arribem tard i no ho fem és perquè ho hem de demanar nosaltres i vostés mos diuen que no.

Senyor Pañella, siguéssem seriosos i rigorosos i actuéssem en eixe mateix sentit.
I jo sé que vosté me diu «el canon de sanejament, ara per què ja l'han tret?
» Doncs l'hem tret perquè n'hi han coses que s'han anat legislant i modificant la legislació, encara que vosté ja me va dir i opinava que eixe cànon era il·legal cobrar-lo no era aixina si no se modificava la legislació.
I ho tenim molt clar.
I aquí tenim a l'exconsellera de la conselleria que, a través d'eixa modificació que vam fer, vam poder eliminar eixe cànon de sanejament, si no, no podíem eliminar el cànon de sanejament.
I va ser una de les reivindicacions que hi havien del sector i se van poder aconseguir.

Jo crec que totes eixes xicotetes coses, que al final sumen molt al final del temps, se fan perquè se volen i puguéssem arribar a fer-les, no perquè aquí féssem una exposició demagògica, repetixo, del que són els plantejaments de reduccions d'impostos, que crec que no podem… Açò sortiria ara esta i després mos sortiria totes, una d'un altre lloc, una en un altre lloc i al final diríem: no, no, és que en volta de recaptar eixos diners, recaptem la quarta part.
És que després sortirà després la crítica i dirà: «Han pujat l'IVA i es recapten menys diners de l'IVA.
»

N'hi han propostes en les quals diuen, propostes del govern, que eixe IVA tornarà al seu punt quan les coses puguen anar funcionant d'una forma millor.
Són propostes conjunturals que se prenen en este moment.
I, per tant, aixina entre tots les hem de tirar endavant i buscar solucions al sector que siguen viables quant a la seu comercialització.

I no hem parlat tampoc de la ramaderia integrada, que la ramaderia integrada també és un altre aspecte dins del sector que indubtablement… Jo li he fet una proposta, si d'entrada ja li estic dient que totes les seues propostes no les podem assumir, jo no li he de ficar cap de nova dins del paquet, perquè indubtablement és una variació dins d'este.
I que en estos moments, a la millor, tot el que vosté està parlant està beneficiant més la part productiva de pinsos que no a la part d'explotació ramadera.
Està beneficiant en este moment.
I en este moment vostés farien una reducció també per eixe sector.

Per tant, nosaltres, des del Grup Parlamentari Popular, estem en contra d'esta proposició no de llei i anem a votar-la en contra, com he dit des d'un principi.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Mundo.

Señorías, pasamos a la votación de este punto número dos.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la modificació de la composició del consell assessor de la venda no sedentària a la Comunitat Valenciana que possibilite la presència de les organitzacions agràries i els llauradors, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 43.
050, BOC número 133)

El senyor vicepresident:

Tal como ha anunciado la presidenta, el punto número tres ha sido retirado.
Por lo tanto, pasamos al punto número cuatro que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la modificación de la composición del consejo asesor de la venta no sedentaria en la Comunidad Valenciana, que posibilite la presencia de las organizaciones agrarias y los agricultores, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Por lo tanto, señor Pañella, tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

El que intentem amb la proposta és esmenar un error que s'ha comés ja precisament al no incloure el que són les organitzacions professionals agràries en el Consell.

Mire, la venda no sedentària representa per al nostre camp una oportunitat magnífica per a desenvolupar la seua activitat en el que és un canal de comercialització directe amb el consumidor, sense intermediaris, cosa que produïx, precisament l'absència d'intermediaris, un abaratiment dels preus i un aprofitament dels marges comercials millor per al que és el productor.

La venda directa afavorix la relació entre productor i consumidor.
A part d'això té altres virtuts, com és establir confiança, possibilitar que els consumidors tinguen el que és l'accés a aliments de major qualitat a preus raonables i, per tant, el valor afegit de la producció agrària revertix, com hem dit ja, millor en el productor, directament en el món rural, millora les economies d'eixes zones, la sostenibilitat de l'agricultura com a sector fonamental de la Comunitat Valenciana.
Cal dir que això, la venda directa per part del productor agrícola és una constant històrica en el nostre país, ve de tradició i s'ha conservat perfectament.

Vostés en la composició del consell parlen de la presidència, el director general, la vicepresidència, el subdirector general i de 21 vocals com a màxim: 2 de La Generalitat, 3 dels ajuntaments, 1 de la federació valenciana i 15 d'organitzacions i associacions de comerciants de venda no sedentària designats per resolució de la direcció general.
No s'ha dictat la resolució, però la resolució és necessària per a posar-lo en marxa, encara no.

Però al vore ja nosaltres mateixa férem el nostre grup, el Grup Compromís una pregunta al conseller.
I el conseller Buch ens va contestar que encara que no s'ha incorporat específicament una referència a les organitzacions agràries en el consell assessor de la venda no sedentària, vista la importància del mencionat col·lectiu en el sector, esta ha d'entendre's implícita.
A vore, vista la importància, la gran importància del mencionat col·lectiu, hauria d'estar explícita si tan gran importància és.
De fet no ho han tingut en compte i, per tant, el que estan fent ara és rentar la cara; rentar la cara de manera molt directa, perquè després vorem les dificultats que té açò de plasmar-se en una realitat.
Per què?
Establix la possibilitat de compareixença, correcte.

Resum.
La Generalitat ha creat un consell assessor que pel que veiem la seua voluntat és la de controlar, no la de mantindre un assessorament i una participació.
Literalment exclou, literalment al no estar explícitament posades, exclou les organitzacions agràries, sense tindre en compte que les organitzacions agràries representen avui un sector clau en el que és la venda no sedentària.
Diu que estan implícits i que, en tot cas, podran comparéixer si els criden; bé, doncs que els criden, no?
Nosaltres el que proposem precisament ací és que s'incloguen explícitament ja siga canviat l'ordre o bé en la resolució que està (inintel·ligible) .
.
.

Vostés diuen això, clar, però no expliquen que quan els ho diuen a elles mateixa, les organitzacions professional agràries, els diuen que bé, que sí, que podran, no tindran cap problema, sempre que presenten uns estatuts on figure com una de les finalitats la venda no sedentària, quan representen.
.
.
facen públics allí els números de socis que fan venda no sedentària i les aportacions econòmiques que estos fan a l'associació.

Aleshores, això el que vol dir no és que van a estar representats.
Això vol dir que se'ls passen, que vostés ja introduiran el barem, un barem que ningú coneix, i que suposament serà el filtre i vosté diran qui entra i qui no entra, en la línia de totes les participacions en els consells assessor que està fent el Partit Popular, que són representants dels diferents sectors, i no parle exclusivament de l'agrícola, sinó que vostés només han de mirar les ordres que han publicat ara, sempre a designació pròpia de la presidència.
I, per tant, sense que puguen tindre una funció de connexió real entre el sector, entre representants del sector elegits per ells sinó que vostés establixen les persones que han d'estar allí, sempre amb allò de la reconeguda qualificació en el sector.
I vostés són qui establixen, qui després determinen qui té una reconeguda qualificació i, dins dels que tenen la reconeguda qualificació, qui són els qui l'han de representar.

Això no és el principi que creem nosaltres que s'ha d'implantar, en cap, en cap, però sobretot en el tema que estem parlant.
Nosaltres pensem que explícitament les organitzacions professionals agràries, perquè són les que unixen als productors agraris i són els principals agents del que és la comercialització en un producte de proximitat, cosa que sí que la potenciació pot donar precisament un major valor afegit per al productor, un major marge comercial i per tant major benefici per al productor agrari.
I, per tant, nosaltres, la nostra proposta és clara: que s'incloga.
Ho poden fer, poden variar l'ordre o, com he dit, publicacions posteriors que rectifiquen, que rectifiquen, no, que si consideren que està explícit simplement calia explicitar allí mateix que sí que van a tindre la representació.

Per tant, aquesta és la nostra proposta que sotmetem a la consideració de tots els grups.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo de Esquerra Unida tiene la palabra, para fijar posición, la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, poco más que decir porque creo que está bastante claro y que es bastante difícil defender lo contrario; defender lo contrario en un consell asesor, el de la venta no sedentaria, que es el mercado de proximidad, es todo lo que estábamos explicando antes que por parte de Esquerra Unida nos parece que es el motor estratégico que debe de hacer funcionar a la agricultura y convertirla en un motor de economía.

Y, desgraciadamente, no entendemos cómo se ha dejado fuera del consell asesor la representatividad de las organizaciones agrarias que, a fin de cuenta, las organizaciones agrarias son aquellas que están haciendo el trabajo que a veces no hace la conselleria o que no hace muchas veces conselleria como es el de asesorar, como es el de prácticamente realizar todas las tareas administrativas y burocráticas e informar directamente al agricultor productor.

Por tanto, desde Esquerra Unida no podemos comprender ese error que ha habido, porque solamente esto puede ser el resultado de un error.
Y que hayan contestado, como ha comentado el señor Pañella, diciendo que de forma implícita ya está el consell asesor.
Vamos a ver, en un consell asesor que tiene un organigrama, que tiene unos vocales, que tiene unos representantes, no puede haber nada implícito más que lo que diga la orden, que es explícito, es decir, que esté ahí la representatividad de las organizaciones agrarias marcada, baremada y constatada.

Por tanto, entendemos, desde Esquerra Unida que, como no puede ser de otra forma, es un error.
Creemos que además la conselleria debe de empezar a reflexionar un poco acerca de cómo siempre quiere paliar la representatividad de las organizaciones agrarias en todos aquellos espacios de participación, asesoramiento y de toma de decisiones de cómo va estratégicamente a funcionar la agricultura.
Ya nos pasaba con las extintas cámaras agrarias y nos vuelve a pasar aquí con un nuevo órgano en el que, además, mejor que las organizaciones agrarias, muy poca representatividad o muy pocos elementos van a ser mejor que ellos a la hora de explicar qué es lo que necesitan los agricultores que realizan ese tipo de venta.

De hecho, desde Esquerra Unida entendemos que la conselleria y el Consell deben impulsar formas, la forma de que el campo se quede con el valor que aporta la economía y no que sea la gran distribución quien se quede con la mayor parte de lo que paga el consumidor final, que pierde además este consumidor, es decir, todas y todos perdemos variedad, sabores tradicionales y calidad.

Más que el campesino que riega con su sudor el surco se lleva el oligopolio de la química, de los agrotóxicos, el abono químico que eutrofiza nuestros acuíferos; y, más que ambos, la gran distribución que, con su grado de concentración, no permite hacer funcionar los mecanismos de mercado de asignación de recursos.

Por tanto, desde Esquerra Unida, como decía, creemos que toda medida, por pequeña que sea, encaminada a canales alternativos de comercialización la apoyaremos.
Venta directa, ambulante o por Internet, son medidas estratégicas para la sostenibilidad de los circuitos cortos de comercialización, de valorar las producciones locales de proximidad, de huir del oligopolio comercializador.
Si sirven estas medidas y este consell para hablar de cómo evitar intermediarios y que una mayor parte de lo que pagamos por nuestros alimentos vaya a quien lo merece, el productor, y, si además es producto local, a mantener vivo el campo, a bajar la huella ecológica, a mantener la diversidad y el cuidado del territorio, apoyaremos lo que se presente.

Y, además, es en este sentido en el que creemos que esta proposición no de ley tiene que salir de aquí aprobada por unanimidad, porque no entendemos de otra forma que se haya contestado como que, de forma implícita, está la representación de las organizaciones agrarias; pero, sin embargo, que no exista la explicitud dentro de lo que es la orden en la que se marca cuál es la composición del consell asesor.
Así que entendemos que saldremos de aquí hoy con una representatividad justa y digna de las organizaciones agrarias dentro de un consell, que de lo que habla, o de lo que pretende trabajar es para tomar decisiones encaminadas a que todavía mejoremos, aún más, la calidad y el trabajo de nuestro campo y de los productos que todos deberíamos de comenzar a potenciar, que son los de proximidad y los de cercanía.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Socialista, para fijar posición, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor diputat, crec que cal fer un xicotet recordatori per a situar-nos.

Efectivament, hi ha una ordre, la 13/2012, de 2 de novembre, de la Conselleria d'Economia, Indústria i Comerç, que regula el consell assessor de la venda en la Comunitat Valenciana.
A més, la venda.
.
.
, fora d'establiment comercial és on es troba la venda no sedentària.
I el Decret 65/2012, de 20 d'abril, del Consell, desenvolupa el marc normatiu pel qual es regula la venda no sedentària en la Comunitat Valenciana; i, concretament, en el seu article 23 estableix que, per a facilitar la consecució de l'establert en l'apartat 2 de l'article 45 de la Llei 3/2011, es crea el Consell Assessor de la Venda no Sedentària.

Per què dic açò?
Perquè la composició i funcions, doncs, seran establertes mitjançant una ordre de la conselleria competent, en este cas ja ho he dit abans quina era, en matèria de comerç.

A més, amb la finalitat d'optimitzar la creació d'aquest òrgan, s'estima oportú ampliar eixos menesters al que és l'assessorament, la coordinació i les actuacions municipals i col·laboració en matèria de venda no sedentària.

Per tant, l'objecte de l'Ordre 13/2012, de 2 de novembre, no és altre que regular la composició, estructura, funcions i règim de funcionament del Consell Assessor de la Venda no Sedentària en la Comunitat Valenciana.

Quina és la sorpresa?
Efectivament, senyor Pañella, quan mirem l'article 2, on és naturalesa de l'ordre del punt primer que diu, textualment: «El Consell Assessor de la Venda no Sedentària de la Comunitat Valenciana es configura com un òrgan col·legiat de consulta i assessorament de La Generalitat en matèria de venda no sedentària i com un òrgan de participació dels comerços de venda no sedentària, a través de les seues organitzacions i associacions.
»

Per tant, si fem cas a este article, en el que és la composició d'eixe consell, haurien d'aparéixer representants dels llauradors, ramaders i pescadors, ja que són un sector on la pràctica de la venda no sedentària és molt habitual.
I què millor que foren les organitzacions agràries les que estigueren en eixe consell assessor, com vosté demana, per ser òrgans oficials i molt representatius del sector primari valencià.
A més, jo crec que són els qui saben del tema i, a l'hora d'assessorar La Generalitat, sens dubte, els qui millor ho farien; i ho farien amb la professionalitat que els caracteritza a tots, ja siga AVA, La Unió o UPA, que són un poc els més representatius que tenim ací en la Comunitat Valenciana.

El consell podria perfectament incloure un representant de cada organització, ja que a banda del president -com vosté també ha dit ací-, el vicepresident i el secretari, poden hi haure fins a 21 vocals.
Si està representat el comerç, el turisme, els municipis -perquè, la veritat, els municipis són els que en les seues ordenances municipals també regulen el tema de la venda no sedentària i tenen un paper molt important-, la federació de municipis també, altres organitzacions i associacions, doncs, crec que també cap i caben els representants de les organitzacions agràries, pel que és el consell de la venda no sedentària.

El productor, al mateix temps, és una pràctica -i ací jo crec que tots som conscients- que fa, comercialitza part dels seus productes, evitant intermediaris i així, doncs, tal vegada, obtindre un benefici un poquet major del que li toca en realitat.
Clar, jo també entenc que tal vegada no siguen pràctiques massa correctes i que s'han de regular, però són ancestrals i estan ahí.

Per tant, ¿què millor que siguen els entesos en la matèria els qui puguen defensar estos interessos de llauradors, ramaders i pescadors -perquè tots practiquen el que és la venda no sedentària?
Si cap eixa possibilitat de nomenar els representants de les organitzacions agràries, ho hauríem de decidir, crec, i fer eixa proposta, fer-la de forma ferma.
Perquè jo crec que des de la pluralitat les coses es veuen millor, es veuen diferents i millor.

I per això, senyor Pañella, des del Grup Socialista, ens sembla que és una iniciativa beneficiosa per als interessos del sector agrari valencià, que sempre estarà millor tractat i representat en mans de les organitzacions agràries, ja ho he dit, siga AVA, siga La Unió, siga UPA.
Jo crec que entre ells no tindrien cap problema en nomenar un representant que estiguera ahí, en nom de tot el sector.
I.
.
.
, el que li deia, per això donarem suport a la seua PNL.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Ahora, para fijar posición por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Sí.
Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Pañella, yo, indudablemente, tengo un planteamiento, es distinto al que ustedes aquí nos han traído, en base también a la pregunta que en su día su compañero le hizo al conseller competente en la materia de comercio que, realmente, es donde nace esta situación.

Bien.
Visto lo visto… Y podríamos entrar en valoraciones de carácter estrictamente comercial, por lo que no tendría mucho sentido la propuesta que ustedes plantean.
Sí me puedo permitir la posibilidad de que busquemos una fórmula de consenso y dejar este tema sobre la mesa, para ver si los grupos, que somos los componentes de esta comisión, pues nos diéramos un plazo para ver si conseguimos que esta situación se pueda reconducir y encontrar una solución.

El senyor vicepresident:

Entiendo, señor Lorenzo, que lo que está solicitando al proponente es que dejemos sobre la mesa este punto y que intentemos…, o que nos pongamos de plazo para la próxima comisión, in extremis,…

El senyor Lorenzo Paredes:

Correcto.

El senyor vicepresident:

…para que lleguemos a un acuerdo, que es el señor Pañella y los grupos respectivos los que tendrían que decir… Pero, en este caso, el grupo proponente, que tiene que aceptarlo, es el Grupo Compromís.

Señor Pañella, ¿tiene usted algo que indicar?

El senyor Pañella Alcàcer:

Si del que se tracta és de buscar una redacció d'acord, sempre i quan -i avance- que en la redacció s'incloga la presència de les organitzacions professionals agràries, que és el que estem demanant, bé, doncs, esperar-nos un temps no serà.
.
.
; sobretot, quan encara està per desenvolupar tot el que ve darrere de l'ordre, tot el que ve darrere de l'ordre.

Per tant, no només estic d'acord, sinó, en principi, esperançat que puguem arribar a un acord per a donar eixida a esta problemàtica.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Pues.
.
.

La senyora López Barceló:

Disculpe, simplemente una cuestión de orden.

El senyor vicepresident:

Sí, señora López, sí, sí, sí.
Para lo que usted quiera.

La senyora López Barceló:

Lo tomamos como primer punto del orden del día de la siguiente sesión, si por acuerdo los portavoces…

El senyor vicepresident:

Por parte de esta mesa no habría inconveniente.

Señora Crespo, ¿de acuerdo también?

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, totalment d'acord.

El senyor vicepresident:

Vale, pues muchas gracias.

Pues, señorías, dejamos para debatir este punto en la próxima comisión -siguiente- que haya.

Proposició no de llei sobre la retirada de la normativa autonòmica per la qual prescriuen les obligacions de la Generalitat valenciana als quatre anys, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 44.
027, amb correcció d'errades RE número 47.
276, BOC número 133)

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, pasamos ahora al punto número 5 que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la retirada de la normativa autonómica por la que prescriben las obligaciones de la Generalitat valenciana a los cuatro años, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Por lo tanto, para defender esta proposición, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Miren, si un sector necessita hui en dia diners per a sobreviure, eixe és el sector agrari valencià, ja que ser agricultor, ramader o pescador és tot un acte de valentia per part d'aquestos professionals.

Cada dia han de fer front a més entrebancs, perquè tenim un Consell que no fa polítiques en defensa del sector primari i tampoc veuen un suport econòmic clar que els permetria ser un sector modern, preparat i, sobretot, competitiu, amb possibilitats de generar llocs de treball.

Clar, el retard en els pagaments per part de La Generalitat és tal que, a hores d'ara, la conselleria d'agricultura deu ajudes concedides des de l'any 2010.
I, segons informació facilitada per les organitzacions agràries, pareix ser que l'any 2009 està pràcticament liquidat, però que queden dos o tres cosetes per ahí.
Per tant, no parlaré d'elles.

La veritat és que al retard en els pagaments de les ajudes als llauradors, ramaders i pescadors s'han sumat una sèrie de problemàtiques cròniques que vénen patint els professionals del sector.
Els costos de producció són cada vegada més elevats i la crisi de preus ja no té remei; i, en part, es podria solucionar si fóra perquè.
.
.
Els grans distribuïdors continuen exercint uns control sobre la producció que enfonsa els preus en origen, cada dia un poquet més.

L'exemple clar el tenim en el sector dels cítrics.
Comença la campanya prou bé, amb preus decents.
Però arriba gener i la taronja ja no té preu; millor dit, el preu estan marcant-lo entre tres o quatre operadors que espere i desitge, amb la nova llei de la cadena alimentària del senyor ministre, Arias Cañete, no continuen amb els abusos que el sector patix a tots els nivells, perquè La Generalitat mai els ha parat els peus.
Perquè resulta que el sector agrari valencià sempre ha contribuït, i molt, a reactivar l'economia valenciana, sent generador de llocs de treball; i ara, pels impagaments del Consell, ho té molt més difícil.

Senyories, una xicoteta introducció per parlar d'un decret que tenim vigor i que, sens dubte, quan es va fer tenia una finalitat bona.
Hi havia bonança i la gent mai s'esperava quatre anys per a cobrar obligacions reconegudes, sinó que era una pràctica habitual rebre els diners dins de la mateixa anualitat.
Segur, quan legislaren els diputats de l'any 1991, posaren quatre anys pensant que és un termini llarguíssim i que mai passaria el que està passant, en una administració que no pague dins d'eixe termini.

Doncs, arriba la crisi, senyories, la crisi a tots els nivells i també al sector agrari, on plou sobre banyat.
I, si li sumem el deute, són pràcticament uns 300 milions, entre unes coses i altres, d'ajudes reconegudes i aprovades per part de La Generalitat; ajudes a la instal·lació de jóvens, jóvens que, confiant que rebrien en temps i forma el pagament d'ajudes, feren un préstec, i ara estan pagant uns interessos perquè La Generalitat encara no ha pagat el que deu i és un dret legítim que tenen.

Açò té conseqüències, senyories.
Abandó d'explotacions: a l'any 2011 el camp valencià perd 2.
400 explotacions i milió i mig de jornals.
Abandó de terres cultivades: 13.
140 hectàrees en un any.
Preus a la baixa: en un any hi hagut un enfonsament del 50% dels preus.
Envelliment de la població: tan sols el 2,3% dels treballadors del camp tenen menys de trenta-cinc anys.
No poder modernitzar les granges perquè les ajudes, per exemple, a les noves tecnologies i al pla Renove de maquinària encara no s'han pagat.

Amb accions com aquestes, en la Comunitat Valenciana hem passat de 150.
000 professionals a 65.
000 en deu anys i la corba va en descens, perquè La Generalitat paga i posa diners sols on vol.

Senyories, l'altra setmana ens enteràrem.
Cinc milions per al camp de futbol.
Hi ha diners, però no hi ha diners per a pagar les ajudes legítimes que deu al sector primari valencià.

No hi ha diners per al programa d'infraestructures agràries ni per a pagar el desmantellament de vaixells, ni les parades biològiques, ni per als camins rurals, tan necessaris per al milió i mig de persones que viuen en el món rural.
Ara, per a pagar el camp del Mestalla, això sí.

Per això, demane la retirada del Decret legislatiu de 26 de juny de 1991 que establix que el dret al reconeixement, liquidació i pagament de les obligacions ja reconegudes o liquidades prescriurà als quatre anys, comptats des del reconeixement de les obligacions o des del reconeixement o liquidació respectives.
Perquè com La Generalitat no té clar quines han d'estar les seues prioritats que, en aquest cas, són pagar els professionals del sector primari, doncs, convé assegurar que no caduque cap ajuda concedida ja fa més de quatre anys.

També la situació de crisi, de fallida del Consell, no fa fiable posar cap data de caducitat a cap ajuda concedida.

I, també, a hores d'ara, pot ser que el decret s'haja quedat obsolet i desfasat.
Estes canvien, i el que hauríem d'evitar és posar en perill la subsistència de llauradors, ramaders i pescaters que s'han vist obligats a fer préstecs pensant en cobrar i que no sols han de tornar el préstec, sinó que també poden perdre un drets, uns diners, perquè La Generalitat no paga des de fa anys i les ajudes tenen data de caducitat.

Jo entenc que puga ser complicat modificar una llei d'aquesta envergadura, però sí que els agrairia que, al menys, aprovaren que es reiniciara automàticament la pròrroga del pagament de l'ajuda pendent mentres aquesta normativa siga vigent perquè els llauradors, ramaders i pescaters son creditors legítims de la Generalitat valenciana.
Això evitaria alguna que altra situació dramàtica on l'activitat de famílies senceres en aquestes moments perilla.

També convindria incloure, a partir d'ara, en cada concessió d'ajuda o de subvenció i en la notificació que es remeta a l'interessat, una data de pagament de cadascuna d'elles, per tal d'evitar el retardament i la morositat que arrossega fins a hui en dia La Generalitat amb el sector primari valencià, que no pot aguantar més la situació d'impagaments i, a més, l'angoixa que tenen molts homes i dones en aquests moments per no poder disposar d'un diners que els hagueren permés aguantar millor la crisi i no caure en la pobresa.

Espere que, hui, tots contribuïm a solucionar el greu problema que té el sector primari valencià d'impagaments per part de La Generalitat, i que donen els diferents grups d'esta cambra suport a la proposició no de llei que presente en nom del Grup Socialista.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte del Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, desde Esquerra Unida esta proposición no de ley no solo la apoyamos, sino que lo hacemos con vehemencia porque nos parece una cuestión de justicia social.

Estamos hablando de una situación que desde 1991 se viene dando y que está totalmente obsoleta, que en un momento de crisis económica como ésta puede abocar a un mayor desastre al campo valenciano.

En total, la conselleria ahora mismo adeuda de forma directa a los productores más de 120 millones de euros, además de otros tantos a cooperativas o a entidades relacionadas con el desarrollo rural.

Esta normativa, en definitiva, lo que establece es que la obligación de pagar por parte de La Generalitat prescribe; sin embargo, a cualquier ciudadano, agricultor o ganadero, a quien se le haya otorgado una ayuda, si no se le abona en cuatro años pierde el derecho a cobrarla.

Esta situación es una situación, permítanme, señorías, pero obsoleta absolutamente, si es que alguna vez tuvo algún sentido, porque perder el derecho a cobrar una ayuda por culpa de la morosidad de la administración competente, pues me parece que hecha la ley, hecha la trampa.
Y es una situación no solamente absurda sino bastante dramática en la situación en la que nos encontramos.

Además de todo esto, resulta que los agricultores y ganaderos productores para poder reiniciar el derecho a cobrar la ayuda tienen que hacer una serie de trámites administrativos que no es la administración la que les avisa, están siendo las organizaciones agrarias, esas a las que eliminan de la representatividad en órganos para hablar sobre las decisiones que tomar en política estratégica en agricultura.
Esas organizaciones agrarias son las que están haciendo una campaña de difusión -en concreto, yo la que conozco mejor es la de la Unió de Llauradors- en la que se están batiendo el cobre para que todos los agricultores y ganaderos del País Valenciano conozcan que deben de hacer una serie de trámites administrativos para no perder ayudas, ayudas que ahora mismo la conselleria lleva sin pagar desde 2009 en muchísimos casos.

Por lo tanto, nos encontramos en que este año puede prescribir muchísimos millones de euros de ayudas a muchísimos agricultores y productores, y, como estamos viendo, la situación es bastante dramática en el campo valenciano y no podemos permitir que por el incumplimiento en el pago de las ayudas por parte de La Generalitat se vayan a perder todavía más derechos por parte de los agricultores y se vayan a abandonar campos por no poder afrontar los pagos abusivos a los que se ven sometidos los agricultores.

Nosotros, además, apoyar, por supuesto, que se incluya en cada notificación al interesado, beneficiario de una ayuda, una fecha de pago de cada una de las ayudas para evitar que los agricultores, ganaderos y pescadores afectados por las deudas de La Generalitat pierdan las ayudas.
Nos parece algo que es evidentemente de justicia, porque mientras esta normativa permanezca en vigor van a ser las organizaciones agrarias las que aconsejen a los agricultores y ganaderos, como acreedores legítimos de La Generalitat, que reinicien el derecho a cobro mediante una solicitud.
Y, por tanto, es un trabajo laborioso, que es bastante ridículo que se esté realizando por parte de organizaciones al margen de la administración que tengan que ser las que difundan que las personas que tengan una ayuda y que les pueda prescribir tengan que reiniciar la solicitud de trámite para que sigan percibiéndola.

Es toda ésta una situación bastante kafkiana que se resolvería simplemente con acabar derogando esta legislación tan obsoleta e injusta, que es la de hecha la ley, hecha la trampa; si la conselleria está siendo morosa desde hace muchos años, vamos a ver si vamos aguantando y vamos aguantando ese impago y esa morosidad y llegamos a la prescripción y nos ahorramos muchísimos millones de euros que van a recaer sobre las espaldas de los agricultores, de los ganaderos y de los pescadores productores del País Valenciano, que ya bastante están teniendo que soportar, no solo la crisis del sistema financiero, sino también una crisis del campo que no está siendo ni revertida por la conselleria ni, por supuesto, por el Ministerio de Agricultura.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Vaja per endavant el nostre recolzament, el recolzament de Compromís a la proposta que ha presentat, recolzament que és obvi, sobretot perquè és el diputat del Grup Compromís, Fran Ferri, qui va fer pública esta situació en el seu moment, qui ha presentat una proposta de llei de modificació de l'article 18, del text refós de la Llei d'hisenda pública, de la Generalitat valenciana, precisament per a modificar esta situació que diem.

Hem d'entendre que quan se posà este article, quan se redacta l'article 18.
1 del Reial decret legislatiu, de 26 juny de 1991, el que se buscava era, lògicament, agilitar, de manera que una subvenció no poguera quedar sempre pendent de pagament quan això podia ser responsabilitat de la persona o de l'entitat que era beneficiària de la subvenció.
Entenem que és això el que se pretenia i amb la qual cosa estem totalment d'acord.
Vull dir, les subvencions s'han de dur a terme dins d'un termini determinat, s'ha d'efectuar la despesa i realitzar el fet que ha estat subvencionat.

El que passa és que ara ens trobem en una cosa que és una corrupció del mateix sistema, una corrupció del que es pretenia, ¿no?
, que és en este moment que no es pot cobrar, no perquè no s'hagen efectuat, sinó per la morositat del que és la mateixa Generalitat.

Per tant, arribem -i no vull dir que se faça aixina- voluntàriament, però podríem arribar a la voluntarietat de retardar el pagament precisament per a evitar fer-lo i que es perguera.
Això, lògicament, no té el més mínim sentit, no té cap sentit que això estiga en este moment, que puga ser, i la llei ho contempla en el fons així.

Per tant, nosaltres, la proposició de llei, de modificació de la llei que vam presentar -que, per cert, té el criteri desfavorable del Consell, no sé si això és indicatiu ja dels vots que anem a tindre ací, però lamentaria que fos així-, el que pretén és que siga la mateixa administració -perquè ja la senyora Crespo ho ha dit, que té certa dificultat la modificació d'esta llei- però, per exemple, el que introduïm és l'obligatorietat de la mateixa administració de fer saber el moment en el qual això anava a prescriure i, per tant, avisar prèviament perquè se facen les reclamacions oportunes i poder evitar la prescripció.
Eixa és una fórmula, poden haver-ne altres.

I, per tant, nosaltres estem oberts a la proposta que presenta en este moment el Grup Socialista perquè l'únic que pretenem és que quan no és culpa del propi beneficiari de la subvenció, de l'ajuda, este no puga perdre-la.
I, per tant, o bé s'obliga -que és el que també s'estava explicant per part de la nostra companya d'Esquerra-, que estan fent algunes organitzacions professionals agràries, com La Unió, que és notificar perquè ells facen la reclamació prèvia.
¡Home!
, això no li correspon a una organització professional, però pensem que la llei deguera marcar que és la mateixa administració qui posara en coneixement dels afectats -o dels futurs afectats- esta situació, com a mínim.

De totes formes, poden trobar-se altres solucions i nosaltres, en l'àmbit del que diu el que és la proposta del Grup Socialista, que d'alguna manera se done solució retirant la normativa, reiniciant, incloent.
.
.
No sé, l'esperit el tenim clar, ¿no?
La solució s'hauria de donar a posteriori, però l'esperit el tenim clar.
No podem permetre que açò seguisca passant o que puga passar, que una persona que haja realitzat l'obra, la millora, el fet subvencionat s'haja dut a terme, i que, per la morositat que té en este moment l'administració valenciana, el govern valencià, el Consell, resulta que ell perga esta subvenció.
Si no és imputable a la persona beneficiària, no pot patir ell els efectes d'esta normativa que, a més, són -entenc- amb tota seguretat, que és un efecte indesitjat per aquelles persones i aquelles institucions que redactaren el Decret legislatiu de 26 de juny de 1991.

Res més i espere de ses senyories, també, que donen el recolzament per a donar solució a un possible fet molt injust que podia passar.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Bé, en primer lloc, fent referència a la intervenció de la portaveu del Grup Socialista, després de l'habitual perorata a què mos té vosté acostumats, vosté mateix s'ha autodenunciat diguent que al final de tota eixa perorata havia fet una xicoteta introducció, una xicoteta introducció que li ha servit a vosté de base per a fer el que estic diguent, l'habitual demagògia, soltar tots els atacs als que ens tenen acostumats i a repartir llenya contra el govern.
Eixa ha sigut la xicoteta introducció, que no venia ni a compte, però vosté ho ha aprofitat.

I a rengló seguit, dir-li que en eixa xicoteta introducció vosté ha fet el que estan fent habitualment també els grups de l'oposició, que no és altra cosa que abans que trone ja estan vostés apedregant, encara no ha tronat i vostés ja estan apedregant.

Mire, el termini de prescripció -que jo sàpia- són quatre anys, i ja s'ha dit ací que en el 2009 pràcticament està tot pagat.
Per tant, perquè puguen prescriure estos drets, doncs queda molt de temps per davant.
Això, vostés, ho obvien, pràcticament estan molt d'ells -la majoria- a la meitat de la prescripció.

Però, en tot cas, senyories, vullc recordar-los que hem repetit fins a la sacietat des del Grup Parlamentari Popular -i ho ha repetit el govern, al que aprofite per a dir-los que este grup parlamentari, evidentment, sustenta-, hem repetit -com els dia- fins a la sacietat que s'està treballant al màxim per a pagar fins l'últim cèntim el més prompte possible, el més prompte possible es pagarà.
I això, en tot moment, el govern ho ha deixat ben clar, però per a vostés a río revuelto, ganancia de pescadores, el que volen és armar cacau, crear una inseguretat inexistent, crear un problema inexistent, i, en lloc d'arrimar el muscle, doncs ficar els pals clàssics en les rodes.

A continuació, en la seua mateixa intervenció, la senyora Crespo ha fet real allò d'excusatio non petita accusatio manifesta.
¿Per què?
Perquè sa senyoria -i totes les senyories ací presents en la comissió- deuen saber -perquè s'ha assenyalat ací i ho diu en l'exposició de motius de la seua iniciativa- que estem parlant que vostés volen derogar un decret legislatiu del 26 de juny de 1991.
Que jo sàpia, el 26 de juny de 1991, a esta comunitat, n'hi havia un govern socialista.

Com vosté no s'ha empleat molt a fons en disculpar eixa situació més que palmària, que este decret -del que vosté demana que es derogue- l'ha fet el seu propi govern, com vosté ahí no ha incidit molt, i funcionant com estan funcionat -i hui s'ha evidenciat en esta comissió-, allò del tripartit ho porten vostés de meravella, ¡de meravella!
, perquè de seguida ha eixit a pegar-li la capotada el senyor representant del Compromís, senyor Pañella, que li ha ficat a eixe buit argumental que vosté ha deixat en la seua intervenció, ell ha eixit de seguida amb el capot i, en pla torero, li ha pegat la capotada i ha justificat eixa fallada argumental, eixa clamorosa contradicció, eixa clamorosa falta de coherència per la part del grup proposant d'esta proposició.

Però bé, quede constància, senyories, per si algú no ho havia tingut present, que en 1991 n'hi havia un govern socialista i que la paternitat amb exclusivitat d'esta norma és del Grup Socialista.
I amb això no vull dir que siga una norma incorrecta; al contrari, jurídicament és una norma que té -intentaré explicar-ho- el seu fonament.

Per tant, quan vostés demanen eixa retirada del decret, són contradictoris, són poc coherents i són demagògics.
Però a més té una fal·làcia en el seu plantejament pel que es dia anteriorment, pràcticament el 2009 està pagat, doncs, aleshores, no n'hi ha un problema greu ahí que poguera prescriure, que poguera prescriure, quan vostés saben que la voluntat inequívoca del Consell i d'este grup parlamentari és complir amb tots els compromisos a rajatabla.
Però no, vostés no ajuden; pel contrari.
.
.
, als entrebancs.

El problema no es soluciona, com ha fet el Partit Socialista, plantejant esta qüestió, per més.
.
.
, que queda clar que estem parlant d'una prescripció teòrica dels drets i obligacions, que és una institució jurídica a través de la qual, pel mer fet natural del transcurs del temps, les relacions jurídiques poden vore's afectades donant lloc a la creació, modificació o extinció d'estes.

Però, miren, han fet en les seues intervencions una altra fal·làcia, han ficat damunt la taula una altra fal·làcia, diguent que si no ho demanen.
.
.
Perdonen, perdonen, la prescripció de les obligacions públiques obeïxen a uns principis i a uns fonaments que la prescripció de les obligacions en general i la seua regulació és substancialment igual que en el dret privat, i són raons de bona fe i de seguretat en el tràfic jurídic les que fan necessari marcar unes línies temporals màximes a l'exercici de drets.

Però és que, miren, és que a més d'això, a més d'això, en l'article.
.
.
, n'hi han altres causes d'interrupció d'eixa prescripció que estan previstes fins i tot en l'article 1.
973 del Codi civil, per les quals les relacions de dret privat també són aplicables a eixes obligacions de l'agenda pública.

Els creditors de La Generalitat, en qualsevol moment, poden interrompre la prescripció dels seus drets, demanant-ho ells, però també poden formular una reclamació abans dels quatre anys.
Però ho pot fer també la mateixa administració, la mateixa administració!
I eixa voluntat de l'administració vull tornar-los a reiterar, senyories, que és inequívoca: complir amb els compromisos que té i pagar fins l'últim cèntim, com reiteradament el president Fabra ha manifestat al ple en distintes ocasions.

Per tant, no es preocupen, perquè ni tan sols va a arribar-se a la prescripció i perquè la millor salvaguarda que tindran els que encara tenen pendents cobraments de les ajudes de La Generalitat és la pròpia voluntat del govern i del seu president en complir fins l'últim dels seus compromisos.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señora Crespo, tiene usted para réplica cinco minutos.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Agrair tant al Grup Compromís com a Esquerra Unida el suport a esta PNL.

Senyors del PP, jo crec que els agrada, i molt, les coses que ha fet el govern socialista, perquè dèsset anys després continua en pràctica este decret, esta llei, per tant, han tingut més que temps suficient per a rectificar, i rectificar és de savis i si una cosa no funciona, doncs, escolte, previndre és curar, i és el que jo pretenc amb la meua proposició no de llei.

Ni socialistes, ni Partit Popular, ni res de res.
Ací el que ens importa és el sector primari valencià, senyories, i volem un sector primari valencià modern, preparat, però sobretot competitiu.
I amb estes coses de no pagar, doncs la veritat és que jo crec que això no va a passar mai de la vida.

Jo crec que no li demane un impossible, simplement un compromís ferm i seriós per part de la conselleria i per part també del Consell del senyor Fabra que diga quan i quant van a pagar el que deuen.

I l'altra cosa, per què no un pla com ha fet amb el pla de pagament de les farmàcies?
És que el sector primari ha de ser diferent?
Jo crec que ací tots som ciutadans de primera, senyor Giner.
No n'hi han de primera, de segona, de tercera, de quarta.
.
.
i a saber el que som ja els agricultors, ramaders i pescadors.

Ací demanem exactament el mateix que tenen altres sectors i que en el 2013, jo crec que tampoc és cap impossible i les coses anirien millor per a l'agricultura, que sempre ha estat, i ho reconec, un motor de l'economia valenciana, doncs que eixes ajudes, eixes resolucions d'ajuda, millor dit, eixes concessions que tenen els llauradors, ramaders i pescadors anaren acompanyades d'una data de pagament.
Això permet fer previsions, permet planificar.
I en estos moments és impossible planificar, perquè si esperem un pagament que no arriba, fem un préstec que hem de tornar, tenim deute pels dos costats: el pagament que no ha arribat i el préstec que hem de tornar, senyor Giner.

Per tant, jo no em pararia a saber qui ha fet o qui no ha fet esta llei.
Si en estos moments resulta que és obsoleta, doncs, escolte, estem a hora de rectificar i, ja li ho he dit abans, rectificar és de savis.

Ha anomenat vosté el Codi civil de les accions.
Doncs n'hi han accions en el Codi civil que no prescriuen mai, per exemple, l'acció de petició d'herència, una d'elles.
Per què no aplicar exactament el mateix criteri a esta modificació que demane jo en la meua proposició no de llei?

Tot açò, senyor Giner, jo crec que a vosté el que li molesta és que ens omplin la boca diguent que «sí, que mosatros estem fent un gran esforç», «no perguen l'esperança», «anem a pagar».
Però, què està passant?
Vostés estan donant prioritat a pagar coses que no són els deutes del sector primari.

La setmana passada.
.
.
, jo li he posat un exemple, però és que li en podria posar altres, d'exemples: la fórmula 1 s'ha pagat i el sector continua arrossegant 120 milions de deutes.
I, aleshores, ací, què?
Es perd la confiança, es perd l'esperança.
I no m'ho negarà, que a hores d'ara el sector està molt desil·lusionat amb tot el que vostés li diuen i que després no complixen, i està molt desil·lusionat perquè està en la bancarrota, perquè eixos diners que els deu el Consell podrien, si els pagaren, acabar amb la angoixa de moltes famílies valencianes.
I vostés continuen sense pagar.
Tota esta falta jo crec que és de sensibilitat ja per part del Consell per a un sector, el sector agrari, que es mereix que li paguen ja, senyor Giner, ja ha aguantat prou.
Si n'hi ha diners per a pagar altres coses, també ha d'haver diners per a pagar al sector primari valencià.

Jo ja sabia per endavant que vosté anava a retraure'm que açò era una llei del govern del senyor Lerma, que la va fer amb bon fi, i que no anaven a aprovar-me la proposició que jo portava ací.
Perquè jo la portava amb ganes de donar solució a eixa crisi que patix de manera molt accentuada el món rural, i vosté també ho sap, perquè vosté és molt més expert que jo en eixa matèria, d'eixe milió i mig de persones que estan malvivint, que els agradaria canviar eixa situació, que els agradaria que els tractara amb afecte i sensibilitat la conselleria, i que en estos moments l'únic que tenen com a resposta és un no a una proposició no de llei i que, també, al dir «no» tal vegada perillen algunes de les ajudes que estes persones estan esperant des de l'any 2009.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Giner, para acabar el debate.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt breument, perquè, una vegada més, en la segona intervenció ha evidenciat vosté que li importava poc el contingut literal del que és el fons de la qüestió de la seua proposició i, una volta més, vosté s'ha dedicat a fer eixe preàmbul introductori.
.
.
, eixa introducció a la qual també en la primera intervenció ha fet vosté referència.

Vosté i el seu grup van al que van, i van a la crítica fàcil.
Sabem tots quina és la situació i estem passant per una situació molt greu, però també sabem que s'està fent un gran esforç per a pagar en tots els àmbits, en tots els compromisos que té assumida La Generalitat i, entre ells, per descomptat, també, en els compromisos de la conselleria d'agricultura, que, insistisc, vosté generalitza diguent que no s'ha pagat, i tampoc és cert.
Va pagant-se i mosatros tinguem l'absolut convenciment que acabarà en este exercici pagant-se tot, ficant-se al dia i fent possible que esta situació o esta conjuntura terrible de crisi econòmica i financera que ha tingut un reflex en les arques de La Generalitat puga vore's superada.

Jo lamente que una vegada més vosté s'haja centrat única i exclusivament en el que és el discurs polític, en l'accepció més negativa de la paraula i s'haja oblidat d'altres aspectes.

Mire, si entrem en la qüestió del que vosté ha plantejat en la PNL, doncs n'hi han diferents formes d'interrompre eixa prescripció, que, insistisc, que temporalment té en tots els casos un termini important per davant, el que ja evidencia que el que vostés busquen no és evitar eixe problema, sinó crear un altre problema, crear-li un problema al govern.

I entre eixes distintes possibilitats que n'hi han de trencar la prescripció -no sé si en l'anterior intervenció meua és que no ha quedat suficientment clar- n'hi han tres.

Primera, l'exercici d'una acció judicial, que és l'única que vostés han utilitzat en els seus arguments, eixa o la reclamació extrajudicial, que seria la segon.

Però, mire, n'hi ha una tercera que vostés han obviat i han fet cas omís intencionadament, que és el reconeiximent del deute pel deutor.
I eixe reconeiximent s'ha fet públic i d'eixe reconeiximent s'ha donat públic compromís que es volia complir fins el final amb els deutes que tenia La Generalitat, en boca del president, en boca del govern valencià.
I, per tant, això vostés ho han obviat i han anat a allò que els interessa, que és a la crítica política i a intentar dinamitar el govern, encara que els arguments o els pretextos que vostés en ocasions utilitzen, com és el cas, siguen tan, tan.
.
.
, no vull qualificar-ho.
.
.
no vull qualificar-ho, però, fixe's, plantejar una qüestió, com la que vostés han plantejat, en contra d'una norma que vostés mateixa van fer, crec que es qualifica per si a soles.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Giner.

Señorías, vamos a pasar a la votación de esta proposición.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un pla real i efectiu de recuperació del sector agrícola valencià i la retirada de la sanció imposada pel Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social a les persones jubilades que realitzen treballs per cobrir els costos de manteniment i producció dels seus camps, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 44.
920, BOC número 133)

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número 6, que es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de un plan real y efectivo de recuperación del sector agrícola valenciano y la retirada de la sanción impuesta por el Ministerio de Empleo y Seguridad Social a las personas jubiladas que realizan trabajos para cubrir los costes de mantenimiento y producción de sus campos, que es presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
Por lo tanto, señor Pañella, tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Si com se cita ja en la proposició no de llei, el 28 de novembre, tres persones, totes formaven part de la mateixa família, estaven treballant en una parcel·la propietat d'ells -sent jubilat un d'ells-, i estaven fent unes tasques de neteja del camp.
Dic que com diu ahí, perquè amb posterioritat a este fet, s'han repetit altres fets similars amb el mateix final.

Allí, esta situació es va produir quan un inspector de treball, acompanyat d'agents de la Guàrdia Civil, entraren, els demanaren la documentació, informació sobre la propietat i què estaven fent.
Bé, segons hem pogut saber, se'ls va proposar una sanció de 700 euros, assegurar com a autònom la tercera persona -que he dit tres familiars-, cosa que ha obtingut diverses conseqüències.

Una primera, un malestar general, no en estes persones, sinó en tot el sector del camp, tot el sector productiu, tot el sector agrari, tant a nivell del que són organitzacions professionals, com persones particulars cada una d'elles.

Segona, un sentiment de por.
Efectivament, s'ha tingut por a anar a la seua finca, al seu tros a treballar, com és habitual entre persones jubilades també, que, per cert, i abans en les intervencions crec que la senyora Crespo ja ho ha situat a conseqüència de l'envelliment que tenim dins de la producció agrària, doncs és una cosa molt habitual.
No només és habitual, sinó que sabem que inclús està legalment permés fins a un límit d'ingressos, de ingressos poc superiors als 900 euros.

Clar, esta situació és xocant, per molt que me puguen dir i justificar que és en compliment de la llei.
A vore, imaginem una cosa que seria molt possible, i és que alguna d'estes persones que van ser denunciades per estar treballant en la seua finca, la nit anterior o el mateix dia, quan va arribar allí, s'haguera trobat el motor de reg que tenia en eixa finca totalment desfet, totalment desfet, eh?
que la seua caseta d'apers estaria en la porta trencada i li l'havien buidat.
Aleshores resulta que aquella acció que no sabem fer en defensa dels interessos dels agricultors i ens manifestem reiteradament -i vostés saben que ací ho hem parlat moltes vegades- incapaços de protegir les seues propietats que té en el camp, que hem vist que ha passat quan algú ha trobat el seu tarongerar ja collit.
.
.
o siga, no ha passat res després?
, i ha perdut ell tota la taronja, que damunt els mateixos agents de l'autoritat, que tenen l'obligació de vigilar eixes finques perquè això no passe, vagen i els sancionen a ells.
Crec que això, si abans parlava que s'ha produït una corrupció del sistema, ací estem parlant també d'una altra corrupció del sistema.
És a dir, som incapaços de defendre els agricultors, però sí que som capaços d'anar en contra dels agricultors al mateix temps.

Bé, jo crec que això és inacceptable, és inacceptable, i que les Corts Valencianes, com a representants del poble valencià, un poble que majoritàriament o molt, en gran quantitat, sí que té relació en tota la producció agrària.
.
.
però el repartiment del que és la propietat de la terra no podem quedar sense dir absolutament res al respecte.

Por, l'inspector de treball, acompanyat de la Guàrdia Civil, gent major, que els coneixem i crec que eixa imatge la tenim tots.
Crec que això no devem permetre que torne a passar.
I ahí ho pose, ho pose ahí clarament, «un govern responsable hauria d'aportar raó i lògica en l'aplicació de mesures d'aquest tipus i valorar correctament la importància que les pràctiques de manteniment dels nostres camps per part dels jubilats tenen a l'hora de mantenir el sector agrari, com una oportunitat més a l'hora de generar ocupació i col·laborar en la recuperació econòmica en el nostre territori».

A vore, els nostres jubilats estan aguantant una forma de conservació de les terres que d'una altra manera estarien ermes i serien, a més, niu de malalties, niu d'infeccions per als altres camps.
Sabem com és això.
Ho són, vosté em mira aixina, senyor Giner.
Vosté sap perfectament que quan una finca no està cuidada a partir d'ahí el que és l'expansió de plagues es produïx, es pot produir fàcilment.
I que són majoritàriament el.
.
.
Disculpe que li haja fet referència, que no tocava, disculpe'm.
(Remors) Però és així.

Per tant, per tant, nosaltres presentem la proposta: instar el Consell de La Generalitat que trasllade el seu malestar al Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social, pel fet que els inspectors de treball destinats a la inspecció de les activitats agràries vagen acompanyats de la Guàrdia Civil, i em referisc, lògicament, a estos casos.

Una cosa és quan hi ha.
.
.
està una empresa treballant en el (inintel·ligible) .
.
.
i una altra cosa és quan estem parlant de persones, propietàries de les seues finques, que estan dos o tres persones en la seua finca.

Instem també a sol·licitar al Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social la retirada de les sancions a les persones.
.
.
Hem dit, no parle d'estes dos perquè a més he dit que s'han produït més casos amb posteritat d'estos dos casos i al llarg i ample de tot el país.

I, tercer, que Les Corts insten el Consell de La Generalitat a sol·licitar a la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua un compromís real amb la creació i aplicació d'un pla real i efectiu, que garantisca la recuperació del sector agrícola valencià per tal de convertir-lo en un motor per a la recuperació econòmica del nostre territori i generadora de llocs de treball.

Paral·lela: si realment volem que estiga ben regulat el treball en el camp i que no siguen jubilats qui ho estiguen fent, lògicament, haurem d'aportar, i a través d'un pla, una millora qualitativa del que és el treball i també en el que és el rendiment dels camps.

Per tant, crec que la postura està clara, crec que no podem mantindre esta situació.
I, per tant, crec que també, com he dit, que les Corts Valencianes no poden quedar sense veu, sense dir absolutament res a estos fets.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, la verdad es que, a tenor de los sucesos que ocurrieron, y además que parece que no son los únicos, lo que no podemos entender, y esta cámara tendría que hacerse eco, es por qué los inspectores de trabajo van acompañados de la Guardia Civil.
Cuando los inspectores tienen mucho trabajo, deberían de haber muchísimos más de inspectores, y no entendemos por qué tienen que ir con la Guardia Civil a vigilar unos campos en donde hay supuestamente trabajando unos señores jubilados en su tierra.
Es que es bastante alarmante la situación.
Cuando lo que deberían de estar haciendo es, los inspectores de trabajo, por ejemplo, vigilar la vulneración de los derechos laborales a los trabajadores del campo eventuales que se contratan por ETT pagando por debajo del convenio del sector.

Es decir, hay cosas mucho más importantes en las que deberían de estar los inspectores y la Guardia Civil trabajando, y por su parte incluso la Guardia Civil trabajando para evitar los robos en el campo, que están siendo bastantes y que están desmoralizando a los productores y ganaderos, y desmoralizar es por decir un término que no sea el de la preocupación constante.

Por tanto, pedimos a La Generalitat que interceda ante el ministerio para que además se retiren las sanciones y para que la Guardia Civil se ocupe de su tarea prioritaria, que debe de ser el de evitar investigar de forma efectiva, por ejemplo, las olas de robo que se producen en los campos y no ir a esos campos, como he dicho anteriormente, donde hay unos peligrosos jubilados que están intentando llevarse algo de pan a la boca.

Por otra parte, entendemos que además es que existe un grave riesgo para la continuidad del sector agrario bastante vital, que es la de mantener la actividad agraria del campo valenciano, que es algo que requiere de la incorporación de jóvenes que sustituyan a los que cesan.
Y para ello hay que dignificar su trabajo y hay que dar sostenibilidad económica a precios justos.
Y, además de eso, lo que debemos de hacer, y tal y como he dicho anteriormente, es ayudar a que esas personas jubiladas puedan jubilarse realmente porque tengan acceso a una prestación digna.
Y para eso, entre otras cosas, ¿qué pueden hacer?
Pues acogerse al cese anticipado.
¿Pero qué ocurre con el cese anticipado?
Pues que ustedes llevan sin pagar diciembre y enero.

Por tanto, la cuestión de dignificación de la situación de las personas jubiladas y además el relevo necesario que debe de hacerse en el campo son las medidas que deben de acometerse de forma prioritaria por parte del Consell, y no medidas sancionadoras como éstas, totalmente desmesuradas.
Que además quiero recordar que las personas jubiladas sí que pueden obtener ingresos de sus explotaciones agrarias con unas limitaciones claramente especificadas en la normativa existente al respecto, como es que no superen los 9.
000 euros a lo largo de todo el año.

Además, se publicó en el BOE, el 2 de agosto de 2011, el percibo de la pensión de jubilación será compatible con la realización de trabajos por cuenta propia, cuyos ingresos anuales totales no superen el salario mínimo interprofesional, cómputo anual, que son 9.
000 euros, y no están obligados a cotizar por las prestaciones a la seguridad social.
Además se les permite trabajar únicamente si elaboran productos de autoconsumo, porque en el caso de que esta actividad genere ingresos económicos, el trabajo ya debe declararse.

Es decir, que realmente incluso estamos hablando de que las personas jubiladas se pueden acoger a una serie de incentivos, como es el cese anticipado, pero que desgraciadamente no lo están cobrando, tienen su terruño, necesitan generar productos de autoconsumo y además lo tiene completamente avalado, según unas limitaciones.

Por tanto, no entendemos tanta preocupación por ese no abandono de los campos en unas tierras en donde realmente tres personas trabajando en una tierra bastante limitada de minifundio, que es lo que existe mayoritariamente en el País Valenciano, no entendemos que sea una de las prácticas sancionadoras importantes dentro de la política del País Valenciano, de la política agrícola.

Entonces entendemos que toda una vida trabajando con inseguridad en los precios, en la climatología, con los robos, para quedar con la pensión ridícula y, por si fuera poco, con la amenaza de una inspección de trabajo que, en caso de necesidad de haberla, debería de ser lógica y no persecutoria.
Aquí un dato, y evidentemente es que no estamos en contra de que se hagan inspecciones de trabajo, más se deberían de hacer, en los términos que he comentado anteriormente.
De hecho, nuestro diputado Ricardo Sixto preguntó en el Congreso de los Diputados acerca por ejemplo de estas ETT que pagan por debajo del sector y que en una de esas empresas había un cartel que ponía «abstenerse españoles».

Estamos hablando de que hay situaciones muy peligrosas en el campo y que esas son las que se tienen que estar persiguiendo y en las que la inspección tiene que poner toda su fuerza.
No en esos campos, con esos jubilados que, como mucho, estaban generando autoconsumo.

Por tanto, creo que desde las Cortes, desde esta cámara, tenemos que tener muy clara cuál es la prioridad sancionadora, que no es esa precisamente: la retirada de las sanciones a las personas jubiladas que realicen esos trabajos.

Y, por otra parte, ese plan real y efectivo, pues bueno, nosotros lo vamos a votar a favor, pero entendemos que este tipo de redacciones así, un poco…, un poco digamos abstractas de plan real y efectivo que garantice la recuperación del sector agrícola, deberían de ir acompañadas de propuestas claras que sean trasladables a la normativa de aplicación efectiva y con dotación presupuestaria.

No queremos ser aquí quienes hablemos de brindis al sol.
Entendemos que esto era de alguna forma para complementar una propuesta integral en este sentido, y por eso vamos a apoyarla con esa simple matización.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Pañella, vaja per davant el recolzament del Grup Socialista a la seua proposició no de llei.

Mire, jo sincerament li ho dic, no espere res del nou conseller d'agricultura, pesca, alimentació i aigua.
Perquè en la seua compareixença, el passat 13 de febrer, es va limitar a assumir l'herència que li deixaren i poc més.
Per tant, compromís amb el sector primari valencià jo crec que cap.

I voldria enganyar-me i poder tornar a esta comissió i rectificar, senyor Giner, i rectificar les meues paraules de poca confiança amb el senyor Ciscar, però crec que no anem a veure nàixer eixe pla.

Vosté crec que posa «pla» perquè en esta Generalitat estem acostumats que cada conseller ens anuncie plans, plans, plans, que després no tenen ninguna efectivitat, es queden en pla, efectivament, que garantisca la recuperació del sector agrícola valencià.

I tampoc el sector primari crec que tornarà a ser el primer escaló per a la recuperació econòmica del territori valencià, i molt menys un sector generador de llocs de treball.

Senyories, ho torne a dir, l'atur puja en el camp, per molt que la conselleria s'encabote en traure notes on diu que l'ocupació en el sector agrari de la Comunitat Valenciana augmenta en un 13, 8%.
Tots sabem com s'obtenen eixes xifres, no cal que ho explique jo.

Tots sabem que és el sector agroalimentari el que efectivament dóna bons resultats, i des del Grup Socialista ens alegrem, perquè la veritat és que som la primera comunitat exportadora de productes agrícoles, un 23%.
Ahí podem respirar un poc, però també sabem en quines condicions, senyories.
Deixe en l'aire la resposta.

Però la gent del camp, els productors, eixes persones que amb tant d'esforç treballen els seus bancals perquè donen fruits d'excel·lent qualitat, a ells, per desgràcia, les coses cada dia els van pitjor.
Sí, pitjor, perquè la conselleria no planteja polítiques clares de suport econòmic, que els permetria obtindre una renda digna, els permetria renovar les seues explotacions i contractar gent.

Però eixa no és la realitat.
La realitat és que si llogues no pots mantindre les terres treballades.
I és habitual arreplegar la collita entre tots els familiars, perquè els beneficis obtinguts no dóna per a pagar jornals.

En cap moment l'agricultor jubilat o no, quan ajuda o l'ajuden està pensant en cobrar o pagar un jornal, més bé està pensant en no deixar ermes les seues terres, que no sols tenen un valor econòmic, sinó que també és molt important perquè tenen un valor sentimental per a ells.

A un agricultor li preocupa mantindre el territori, mantindre uns bancals que ha heretat, i no li preocupa assabentar-se que hi ha llei que prohibix treballar o ajudar un altre llaurador en l'elaboració de productes, ja siguen taronges, oli, fruita u hortalisses.

Per això des del Grup Socialista també veiem que l'aplicació que està fent-se de la Llei 27/2011, d'1 d'agost, sobre actualització i modernització del sistema de la seguretat social al sector primari valencià, als hòmens i dones del camp, és un altre atac directe als agricultors, és un altre càstig a la professió agrària, i sobretot una altra discriminació respecte a altres col·lectius, que serà casualitat, però mai reben inspeccions.

A més, si mirem detingudament la llei, podem constatar que els agricultors jubilats sí poden obtindre ingressos en les seues explotacions agràries amb unes limitacions -com han dit ja els meus companys anteriorment- dineràries, i és que no han de superar els 9.
000 euros a l'any.

Miren, senyories, degut al minifundisme que caracteritza les nostres explotacions, ben poquets, per no dir pràcticament ningú, arriba a eixa quantitat de 9.
000 euros a l'any.
Ja voldrien molts superar-la i poder contractar gent que els ajudara en les tasques del camp.

També deixa clar la llei que la pensió de jubilació és compatible amb la realització de treballs per compte propi, sempre i quan els ingressos anuals no superen el salari mínim interprofessional, que és igual a la xifra que acabe de dir, un còmput anual de 9.
000 euros.

Així que, senyor Pañella, efectivament, tota una vida treballant i ara que podrien estar tranquils, no sols tenen una pensió ridícula, sinó que apareixen en els seus camps inspectors de treball acompanyats de la Guàrdia Civil.
¡Ni que foren lladres o corruptes, els llauradors!
Eixa plaga cal buscar-la entre tots els imputats del Partit Popular, però no entre els hòmens i dones del camp valencià.
(Veus)

A més, no deuen tindre la consciència massa tranquil·la (veus) els inspectors de treball quan han d'anar acompanyats de la Guàrdia Civil a posar sancions a persones que porten anys denunciant robatoris en les seues explotacions i ningú els fa cas.
Són doblement víctimes, perquè ara també els inspectors de treball (veus) estan acarnissant-se amb els llauradors i ramaders jubilats, i la veritat és que tocaria inspeccionar altres fraus, senyories.
És injust que tota una vida treballant.
.
.
, i ara el premi és una denúncia per mantindre treballats els bancals, per mantindre un territori cuidat.
Espere que no prospere cap de les sancions, perquè els llauradors i ramaders no es mereixen eixe calvari i tampoc ensurts ni represàlies.
Es mereixen estima, estima per part del Consell, i que el Consell es prenguera molt, molt d'interés en acabar amb esta gran injustícia.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Ballester, por parte del Grupo Popular, para fijar posición.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

La verdad es que cuando leí la proposición no de ley me quedé un poco perplejo, ¿no?
, pero.
.
.
, porque la primera impresión que tuve fue que.
.
.
, bueno, pues, que estamos intentando convertir las Cortes un poco en un programa televisivo de las televisiones que nos dan por.
.
.
, sensacionalistas, por las noches y tal, y que intentamos hacer política con el recorte de un periódico.

Si alguien ha querido dejar.
.
.
, que creo que sí, después de todo lo que he escuchado, porque me ha.
.
.
, solamente me ha faltado escuchar, pues, palabras de esas de un calibre más fuerte, ¿no?
, si alguien quiere dejar aquí, encima de la mesa, que la responsabilidad de este gobierno es que está metiendo o está asustando, porque va con la Guardia Civil a pasar inspecciones de trabajo, no es que solamente me parezca injusto, es que me parece incluso hasta desleal, ¿porque a alguno de ustedes le molesta la Guardia Civil?
.
.
.
Sinceramente.
Las personas honradas, cuando ven a la Guardia Civil, ¿tienen miedo?
¿Usted tiene miedo, señor Pañella, cuando va con su coche, (veus) camino a casa y ve una pareja de la Guardia Civil.
.
.
?
¡Por favor!
, yo he estado supercallado.
.
.

O, ¿de verdad que hay alguien que pueda tener una sensación de preocupación y crea que es un atosigar a alguien?
Mire usted, partiendo de una base clarísima, que eso no creo que se pueda negar, y por muchas locuras y por muchos dispendios que aquí se puedan dejar encima de la mesa, le voy a decir una máxima: nosotros estamos totalmente a favor de que los jubilados puedan seguir cultivando sus tierras.
.
.
¿Eh?
Evidentemente, pero si hay una ley, tenemos que exigir, y creo que ninguno de ustedes se apartará desde aquí, desde esta casa, desde esta institución, ¡en decir públicamente que se salten esa ley!
Oiga, cámbienla, que para eso están ustedes aquí, o estamos aquí.
.
.
¿Eh?
Pero si hay una ley que se ha repetido y se ha dicho por activa y por pasiva, ¿qué problema hay de que vaya un inspector de trabajo, acompañado de la Guardia Civil o como si quiere ir acompañado de.
.
.
?
¡Me da igual!
, pónganle ustedes el acompañante que quieran, del séptimo de caballería.
.
.
O sea, ¿qué problema hay, si las personas que están haciendo esa actividad están con arreglo a ley?
¿Por qué no piensan ustedes -que se ha llegado a insinuar- que esa inspección de trabajo o esa pareja de la Guardia Civil lo que van buscando son otro tipo de actividades, y que son los defensores y los garantes de que esa ley.
.
.
, que no se cometan injusticias sociales y que no se esté.
.
.
, que no haya gente que esté trabajando sin el reconocimiento de sus derechos, que tantas veces lo hemos oído?

Pues ahora resulta.
.
.
, increíblemente, porque es que ya uno aquí se va a perder, va a perder uno la olla, como se dice vulgarmente, que el que hayan actitudes de control sobre eso, y sanción, que luego, evidentemente, el ministerio reconoce que no hay sanción, porque hay una ley, que se ha mencionado, la Ley 27/2011, del 1 de agosto, y tal.
.
.
, que exista ese control para que no se cometa fraude de ley, para que los derechos de los trabajadores sean los que tienen que ser, ¡eso que tantas veces la izquierda de este país.
.
.
!
, o sea, de aquí para allá, han salido a reivindicar a la calle, si lo hace el Partido Popular, (remors) si lo hace un gobierno.
.
.
, o lo hace un organismo, mejor dicho, en este caso, la inspección de trabajo, gobernando el Partido Popular, pues, es ni más ni menos, atentos, porque esto es tremendo, «castigo», «corruptos», «ataque», «susto», «represalia», «acobardamiento».
.
.

Mire usted, señor Pañella, esto no puede ser, ¡esto no me creo yo, conociéndolo a usted, que lo pueda escribir y, sobre todo, que lo pueda defender en ese tipo de términos!
Lo de usted, señora López, perdóneme, lo de mi amiga.
.
.
, ¡brf!
, es que no hay.
.
.
, no hay.
.
.
, ¡no hay por dónde cogerlo!
¡No hagamos demagogia con este tipo de cosas!
Esto es mucho más serio.
Habían dos señores en una finca.
Si ese era el problema, pasa la inspección de trabajo y esos dos señores están con arreglo a ley, que se ha demostrado, ¡no hay sanción ninguna!
¡Pero dígase eso!
No digamos en el argumento «no, es que van acompañados de la Guardia Civil».
.
.
Oiga, como si fueran acompañados de la legión y vinieran a invadir el territorio.
.
.
¿Pero qué estamos hablando?
¿De qué estamos.
.
.
?
¿Qué quieren ustedes que quede aquí, encima de la mesa?
, ¿qué tipo de situación.
.
.
?

Imagínense que esto sea televisado, no de un circuito cerrado, que sea televisado hacia fuera, ¿qué quieren ustedes que la gente entienda que aquí estamos diciendo?
O sea, que (inintel·ligible) .
.
.
dos señores mayores allí, con su legona, pegando con el legón, con uno cortando un pollizo de una ramica, y llegó la inspección: «¡Manos arriba!
¡Detenidos!
¡Aquí, los guardias, las esposas!
».
.
.
¿Quieren ustedes que quede eso?
(Veus) ¡Por favor, ya está bien de exagerar!
, ya está bien, seamos más normales, si es que al final la gente nos va a mirar como si tuviéramos cuernos verdes, a los políticos, ¡pero por culpa de este tipos de situaciones!

Porque lo que tenemos que hacer los políticos son leyes que regulen la libertad (veus) y la responsabilidad que tenemos que darle a cada uno de los miembros (veus) de esta sociedad, para que puedan estar en la mayor de la libertad posible, con la mayor de las garantías posible y con el mayor de los derechos.
Si es que ustedes vienen aquí a exponer esto y a continuación dicen: «¡No, es que los de las ITT, que están por debajo de la ley!
Es que el compañero Sixto.
.
.
-no lo sé, o Marco, no sé qué que es lo que ha dicho usted-, ya dijo».
.
.
Pero, ¡oiga!
, que su compañero sabe que hay una ITT que está trabajando en el campo, que prohíbe la.
.
.
(Veus) ¿Pero en dónde lo han denunciado ustedes?
Vayan ustedes (veus) a los jueces esos que están todo el día en esto, (veus) ¡y hablen ustedes con ellos!
, déjense de los nos y de las nas, ¡eso es lo que hay que (inintel·ligible) .
.
.
!
, eso es lo que de verdad hay que denunciar, (veus) porque será, cuando ustedes hagan ese tipo de denuncias, que es lo que justamente hay que hacer desde las organizaciones y desde el gobierno del Partido Popular es lo que estamos persiguiendo, cuando.
.
.
, se estarán ustedes preocupando de eso.
.
.
¿No se estarán ustedes preocupando quizá de otras cosas?

Déjense, ¡la realidad es otra!
.
.
.
Es verdad, la realidad es otra.
Si esas ITT están y están.
.
.
, son ilegales y ponen esos cartelitos, váyase usted, haga una foto (veus) y verá usted el paquete que les va a caer, ¡hombre!
No venga usted aquí con la anécdota de que un día un inspector de trabajo, que a lo mejor el hombre acababa de desayunar y no tenía muy de esto, pasó para allí, vio a dos abueletes, (veus) les pidió la documentación, les dijo: «¿Oiga, el huerto es suyo?
», y ya llevaban, los tíos, las escrituras bajo el brazo.
.
.
¡No me fastidie!
Esto es mucho más serio.

O sea, por favor, leyes, composturas, nada de Sálvame Deluxe, vea usted menos la televisión por las noches, señor Pañella, escriba más y lea más, que eso es lo importante, porque desde aquí tenemos una responsabilidad de intentar trasmitir a los ciudadanos que hacemos cosas serias, que no nos paramos en las anécdotas, que no escribimos de periódico y que, de alguna forma, bueno, intentamos darles soluciones para la mayor libertad y para las mayores garantías y para las mayores oportunidades a nuestros trabajadores.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señor Pañella, para réplica.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president, i li agraïxc al senyor Ballester els seus desitjos, sobretot en la part que toca que escriga més i llija més, perquè això és formar i, per tant, sempre és d'agrair algú que et vullga bé.

Però en la mateix línia, perquè he seguit amb atenció tota la seua exposició, tinc de dir.
.
.
, «ya está bien de exagerar», senyor Ballester, la seua intervenció està gravada, revise-la i després ja me dirà a on està l'exageració, en quin costat, si està en l'esquerra o està en la dreta, dreta també, eixa exageració.

«Que se.
.
.
déjense de los nos».
.
.
No, no, perdone, no nos dejamos de los nos, però es que ara no parlem de «los nos», jo estic parlant, ¿eh?
, de tot açò que hem dit.
.
.
Vosté.
.
.
, i ací hem aclarit postures, en el fons, al marge de dir-ho, hem aclarit postures.
Compromís, esta esquerra que vosté diu, està en contra que se fagen inspeccions de treball acompanyats per la Guàrdia Civil, sobretot quan afecten.
.
.
, i aixina ho he dit, quan afecten persones que estan treballant en la seua finca, ¿eh?
La Guàrdia Civil té d'acompanyar quan hi haurà algun perill, ¿no?
, però que sapiguem no s'han produït situacions, no les coneixem, que hi haja hagut perill per als inspectors de treball que hi puguen anar, més bé hi ha hagut absència, absència, hem trobat a faltar les inspeccions en els llocs que realment hi ha grups de gent treballant, i ens sobren.
.
.
, «ens sobren», entre les nostres prioritats «ens sobren» les inspeccions d'altres persones que estan ahí i que ja li he dit.
.
.
, que vosté ho ha pogut portar a la part del que és accidental.
.
.
, de moment, que n'hi han hagut moltíssimes més al llarg de tot el país, ¿eh?
Vosté sap que jo vinc de Castelló i en Castelló n'hi han hagut, n'hi han hagut sancions per haver estat treballant persones jubilades en el camp.
.
.
Però, com a mínim, propostes de sancions que encara.
.
.
, propostes de sancions que encara no s'han.
.
.
(Veus) ¿Eh?

Per tant, ja li he dit.
.
.
, però ja li he dit molt clarament com parem una cosa que ens podria passar, que la mateixa persona que li han fet una proposta de sanció se t'haja trobat en la seua finca un motor de reg desmuntat, que l'haja tingut de pagar.
.
.
Aleshores, ací estem parlant de què prioritzem, la Guàrdia Civil té les seues funcions, i les seues funcions de garantir no només les persones, i també la propietat privada, de la qual hem parlat moltes vegades.
I ací no s'està garantint.
.
.
Però, si al mateix temps que no se garantix, s'actua en contra de les persones, per molt que diga vosté, per a analitzar, per a vore la legalitat de la situació, doncs, mire, ho sent, però, no, vosté se planteja a favor i jo me plantege en contra, tenim altres prioritats.

I com sé que hi han hagut propostes de sancions, també sé que algunes han quedat sobresegudes, o diguem-li com.
.
.
, però no sé com estan totes, vull, primera cosa, fer saber que el Consell, per a que trasllade al ministeri o a la delegació del govern, a qui (inintel·ligible) .
.
.
, escolte, ens preocupa, per una part, que estiguen abandonats els camps al que puga passar durant tot el temps; i, per l'altra part, que se perseguixca, perquè açò és una persecució a estes persones.
Manifestem el nostre malestar, la dedicació de la Guàrdia Civil té d'estar sobretot en garantir precisament que estos senyors, quan arribe la seua collita, fins que la cullguen ells, estiga a l'arbre, eixa és la seua primera obligació, i no (inintel·ligible) .
.
.
a estes persones.
Primera.

Segona, demanem precisament la retirada de les sancions.
.
.
¿Que és legal?
¡Escolte!
, l'altre dia un conductor que se va emportar per davant no sé quantes persones, ¿eh?
, i condemnat, el van amnistiar.
.
.
També era legal que estara en la presó eixa persona, ¡i el van amnistiar!
Casualment, tenia una gran relació amb el Partit Popular.
Bé, doncs, a la millor (remors) resulta que caldria dir-los a tots els llauradors que no porten el carnet d'identitat, sinó que portaren el carnet del PP, per a evitar ser sancionats.
.
.
No, (veus) més que de la.
.
.
, de la.
.
.
, de la.
.
.
, de la.
.
.
, de la.
.
.
, de la.
.
.
Perdone, de la.
.
.
, el que és la intervenció, (veus) se.
.
.
¡Tenim de parlar aixina!
, ¡home, per favor!
¿O no és veritat el que acabe de dir?
¡Home, clar!
(Veus) Per tant.
.
.
, per tant,.
.
.

El senyor vicepresident:

Señoría.
.
.
, cíñase.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, sí, sí, sí que és veritat.
.
.
(Veus) ¿No?
Parlem de fets, jo.
.
.
, ja no són apreciacions, són fets.

¿Bé?
Per tant, el que tenim de dir és que.
.
.
, la Guàrdia Civil, que faja les seues actuacions, les que li correspon, que els inspectors de treball fan les seues, però que ací tots coneixem les circumstàncies del camp valencià i qui està treballant allí i que no (inintel·ligible) .
.
.
No és la primera obligació, ¿eh?
, no és la primera obligació la d'anar a demanar la documentació a estes persones, quan tenim el camp, la propietat del camp en la situació que la tenim.

Per tant, això.
I al cap i a la fi, fora de si és teatre, si és exagerar, si és açò, si és allò.
.
.
Mire, vosté té una postura, jo en tinc una altra, cadascú que defenga la seua i la raonem i s'ha acabat.

I el tercer punt, que no ho havia dit, sí que és veritat que a més s'ha dit, que és un punt afegit, perquè pensem.
.
.
, però afegit perquè hi té relació, té relació la situació que tinguen de ser els jubilats els qui estiguen en el camp amb la falta de rendibilitat, i per això demanem el pla.
¿Vosté pensa que això és fer.
.
.
?
, no ho sé, ha dit moltes expressions, no vaig a repetir-les.

Bé, jo pense que és molt seriós i que la gent afectada ho va a agrair.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señor Ballester tiene usted, para terminar el debate, dos minutos.

El senyor Ballester Costa:

Mire, señor Pañella, a usted realmente le molesta.
.
.
¿sabe lo que le molesta de esto?
Le molesta que haya una ley, que la demagogia que usted ha venido aquí a trabajar y a describir en un escrito que, como ya le digo, es más una copia de una noticia de un periódico y un argumentario para salir del paso, como bien le ha dicho la compañera hace un momento, porque el punto número tres haciendo cuatro días que hemos tenido la comparecencia del conseller de agricultura en las Cortes desplegando sus planes de futuro, bueno, venir a poner esto aquí ahora, pues parece que quiera usted reiterar todo esto.
En cuanto al punto número uno y número dos de las conclusiones de su PNL, bueno, leyéndolas detenidamente se califican, no hace falta más.

Pero usted no se termina de atrever a decir aquí cuál es la verdad de todo esto.
Usted viene aquí, que me parece bien, que le han dado a usted esta proposición y le han dicho: «Ahí tienes otra más, preséntala.
» Pero, ¿qué argumento me está dando, señor Pañella?
Usted me está diciendo que no quiere que se cumpla la ley.
¿Usted quiere decirme que a una persona que está dentro de la ley le moleste la presencia de la Guardia Civil?
Usted quiere decirme que por que… Además y lo mezcla todo, que si en vez del carné de identidad, el carné del PP.
Pues, mire, le tengo que decir que posiblemente sí que tengan el carné del PP la mayoría de los agricultores en la Comunidad Valenciana, porque somos mayoritariamente muchos más.

Desde luego que el de Compromís no lo van a tener, ¿sabe usted por qué?
Entre otras cosas porque los agricultores y los ganaderos y los pescadores de la Comunidad Valenciana quien de verdad se ha molestado, quien de verdad ha trabajado, quien de verdad ha hecho proposiciones, quien de verdad ha puesto en el compromiso a toda la izquierda valenciana una vez tras otra.
.
.
, les recuerdo las nueve proposiciones que ustedes votaron que no en contra del agua y siguen votando y ustedes siguen tan tranquilos y tal, eso sí que le hace daño a la agricultura, eso sí que perjudica al precio.

No les perjudica el que la Guardia Civil pase por al lado, porque, le vuelvo a repetir, si usted les preguntara a esos agricultores, a esos y a todos, si usted les preguntase, le dirían: «Yo quiero un guardia civil como yo, cada diez metros y si es posible cada cinco, mejor.
» ¿Sabe por qué?
Porque nos iría mejor a todos.
Simplemente les iría peor a los que están fuera de la ley, a los que quieren hacer justamente lo contrario, a estos que usted de alguna forma intenta defender aquí cuando no hay defensa.

Mire, si la ley está clara.
Se lo han dicho los tres compañeros.
Si la tendrá usted ahí.
Si no sé si se la habrá leído.
Pero si la ha leído, verá que la ley marca y lo que hace falta es quizá información por parte de la conselleria.
Y en eso la conselleria ya se ha puesto a dar información a esos jubilados para que sepan exactamente a qué atenerse, qué pueden hacer y qué no pueden hacer.

Pero lo que no es posible, señor Pañella, es venir aquí, intentar regodearse como guarro en lagar, -y perdone esto.
.
.
que no estoy, evidentemente,.
.
.
- dando vueltas y vueltas y vueltas a hablar de una historia como esta.
Querer sacar que si la corrupción, que si los carnés, que si tal.
Por cierto, no ha nombrado usted a Bárcenas, dígalo, por favor.
(Remors)

Esto es un juego malabarístico para una cosa que tiene que ser seria que, vuelvo a repetir, está regulada, y voy a decirlo, no lo había dicho hasta ahora, está regulada por una ley socialista, del último gobierno socialista.
Y que creemos que, lejos de que se pueda manipular y manejar como un argumento y hacer aquí demagogia por todos los lados y convertir esto, como le he dicho, en un programa de esos sensacionalista, de la televisión por las noches y hacer el trabajo serio, lejos de eso, traerla y si se puede modificar y si se puede mejorar, que se mejore.
Y si no se tiene conocimiento por parte de la gente, que lo tenga.

Pero ustedes, en su subconsciente o en su mensaje en la PNL, van detrás de lo que han demostrado ahora en sus intervenciones, que de alguna forma dar la impresión de cuál y modificar la realidad para adaptarla al sentimiento primario.
Y, claro, eso sí que no, mientras yo esté o a mí me toque intervenir, no lo voy a consentir.
Porque ustedes quieren, desde la demagogia, llegar a tocar el corazoncito político de alguna de las personas.

Mire usted, se lo vuelvo a repetir, por activa y por pasiva.
Sí, puede que tengan los dos .
.
.
DNI, pero los tienen, ¿sabe por qué?
Porque en los que creen y en los que pueden creer y en los que se pueden fiar no son en la izquierda, ha sido en el Partido Popular.
Esos agricultores, esos ganaderos, esos pescadores, son los mismos que se han venido defendiendo día tras día, año tras año, con políticas sensatas, coherentes, etcétera, etcétera.
Y aquí nadie aún ha llegado a decir: «Oiga, lo han hecho ustedes fenomenal.
» Porque podrían haberlo dicho, pero no.
La anécdota.
Se cogen el periódico, «un día un inspector de trabajo pasa y va acompañado de la Guardia Civil», porque a lo mejor iba buscando otro tipo de cosas.
Y, bueno, y pueden preguntar «no, es que tal…».
Dan la impresión de crear la película, escenificar un problema, como si realmente allí hubiese pasado otra cosa, que no era más que la defensa de la ley y la defensa de la propiedad privada.

Y lo siento, señor Pañella, porque le iba a ofrecer una transaccional, pero como se ha puesto como se ha puesto, pues no se la voy a ofrecer.

Hasta luego.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señorías, pasamos, pues, a la votación de este punto.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada.

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 10 minuts)