Reglament%2020150216HTML.html


<!--
#toc,
.toc,
.mw-warning {
border: 1px solid #aaa;
background-color: #f9f9f9;
padding: 5px;
font-size: 95%;
}
#toc h2,
.toc h2 {
display: inline;
border: none;
padding: 0;
font-size: 100%;
font-weight: bold;
}
#toc #toctitle,
.toc #toctitle,
#toc .toctitle,
.toc .toctitle {
text-align: center;
}
#toc ul,
.toc ul {
list-style-type: none;
list-style-image: none;
margin-left: 0;
padding-left: 0;
text-align: left;
}
#toc ul ul,
.toc ul ul {
margin: 0 0 0 2em;
}
#toc .toctoggle,
.toc .toctoggle {
font-size: 94%;
}@media print, projection, embossed {
body {
padding-top:0.9840in;
padding-bottom:0.9840in;
padding-left:0.8000in;
padding-right:0.8000in;
}
}
body {
text-decoration:none;
text-indent:0in;
text-align:justify;
font-weight:normal;
font-variant:normal;
color:#000000;
font-size:10pt;
font-style:normal;
widows:2;
font-family:'Arial';
}
table {
}
td {
border-collapse:collapse;
text-align:left;
vertical-align:top;
}
p, h1, h2, h3, li {
color:#000000;
font-family:'Arial';
font-size:10pt;
text-align:justify;
vertical-align:normal;
}
-->




Comissió de Reglament realitzada el 16 de febrer de 2015.
Comença la reunió a les 12 hores i 5 minuts.
Presideix el president de Les Corts Valencianes, senyor Alejandro Font de Mora Turón.
Reunió número 3.

El senyor president:

Bon dia, senyories.

Comencem esta reunió de la Comissió del Reglament.

En primer lloc, per part del senyor secretari, es procedirà a la comprovació del quòrum.

El senyor secretari:

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Passem al primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tenen vostés copia en la documentació.
I, si no existix cap objecció, per assentiment, la donarem per aprovada.
Molt bé.
Doncs, queda aprovada.

Proposició de reforma del Reglament de les Corts per a la modificació dels articles 45.
2 i 112 i la inclusió d'un nou títol, el XV bis, del parlament obert, presentada pel Grup Parlamentari Popular.
Debat i votació

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: debat de la proposició de reforma del Reglament de les Corts per a la modificació dels articles 45.
2 i 112 i la inclusió d'un nou títol, el XV bis, del parlament obert, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Hi ha esmenes presentades.
En primer lloc, per a la defensa de les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula l'il·lustre diputat Miguel Ángel Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Bien.
Muchas gracias, señor presidente.

El otro día insistimos, en su momento, en el pleno, que creíamos que, desde luego, no era un momento oportuno para plantear este tipo de reforma importante, ahora, al final de la legislatura, además, sobre todo también por razón del origen, ¿no?
, un origen falto de consenso e impuesto por parte del Partido Popular, en un intento extemporáneo de salvar sus vergüenzas políticas.

Pero, bueno, no obstante ello, lo que hemos hecho ha sido aplicarnos a la faena e intentar mejorar en lo posible el texto inicial presentado por el Partido Popular.
De ahí el sentido de nuestras enmiendas parciales, que van por la vía de facilitar la participación de los ciudadanos en la toma de decisiones que tienen lugar en estas Cortes Valencianas: por un lado, por lo que tiene que ver por cuestiones al margen del procedimiento legislativo; y, por otro lado, las que tienen que ver dentro, en el seno del procedimiento legislativo, en sentido estricto.
Y paso a comentar alguno de los aspectos fundamentales.

Por un lado, una de nuestras enmiendas lo que pretende es -una muy concreta- ampliar las competencias de la mesa, en el sentido de incluir un nuevo apartado, en el artículo 34, para garantizar que las Cortes, por medio de su mesa, van a adoptar aquellas medidas que garanticen la transparencia y el acceso a la información.
Creemos que es importante que el propio reglamento recoja esto que hoy en día es una demanda ciudadana a todos, en todos lados por supuesto conocida.

En el tema de la comisión, de la actual Comisión de Peticiones, lo que hemos hecho ha sido cambiar la denominación, le llamamos «Participación Ciudadana y Peticiones» y hacemos hincapié en la denominación de participación ciudadana.
¿Y por qué lo introducimos?
Porque lo que hacemos es ampliar el elenco de competencias, de funciones que atribuimos a esta comisión y, con esta nueva denominación, lo que hacemos es que se corresponda mejor con estas funciones.
Se amplían todas las posibilidades, digamos, de participación ciudadana, en todo, como decía antes, lo que no tiene que ver con el proceso legislativo, en eso sí que me gustaría llamar la atención, y podrán participar personas físicas y los representantes de colectivos, en referente a cualquier asunto que tenga que ver o que se está tramitando en estas Cortes.

Pero, luego, y yo creo que es la parte fundamental que nosotros, el grupo Socialista, aporta a esta modificación del reglamento, lo que hemos hecho es introducir un trámite de participación, yo diría ordinaria, ordinaria, en el proceso legislativo ordinario.
¿Por qué digo esto?
Porque nosotros lo que hacemos es que, en vez…, no compartimos para nada el criterio de esa comisión especial.
Es decir, aquí lo que se hace es dar trascendencia especial a la participación ciudadana en el proceso legislativo.
Nosotros hemos pretendido hacer ordinario en las Cortes lo que ya es cotidiano en cuanto a demanda social.
Y me explico: hemos introducido un trámite, dentro del propio proceso legislativo, y que se sustancia en las propias comisiones legislativas ordinarias, en las cuales hay un plazo para que los grupos parlamentarios puedan solicitar la participación de personas representando a colectivos sociales o, de manera excepcional en algún caso, algunas por razón de su preparación o sus conocimientos técnicos, para que participen en el seno, como decía, de esa comisión legislativa.
Y lo hemos dotado de unos plazos, que creemos que son ágiles, para que todo el procedimiento no retrase el proceso de elaboración de la ley más allá de un mes.

Claro, esto lo que hace es que, digamos, sustrae al habitual control que tienen los grupos parlamentarios del proceso legislativo.
Entendemos que esto lo que hace es enriquecer el debate y, por tanto, que facilitara, digamos, el acierto final de la norma que al final surja.
Pero es más, digamos, para facilitar la participación ciudadana, incluso de voces que puedan resultar discrepantes para la mayoría parlamentaria de cada momento, hemos introducido, digamos, una corrección para que, en determinados casos, la voluntad minoritaria de la cámara consiga imponer la participación de determinadas personas.
Lo hacemos con un número máximo de participación también para que no se puede utilizar como un fenómeno dilatorio del proceso legislativo.

El tema de la participación de las entidades locales también entendemos… Discrepamos, en cierto modo, de esa posibilidad que encierra la propuesta del Partido Popular que parece que sea un poco de que cualquier alcalde que quiera mantener alguna entrevista o un debate con un conseller tenga que ser en sede parlamentaria; creemos que eso, en cierto modo, devalúa lo que sería la función primordial de la cámara, pero que sí que entendemos, porque es la administración más próxima al ciudadano y, además, está representando intereses, digamos, muy cercanos a todos ellos, que una representación que ya existe, cual es la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, pueda tener la oportunidad, en aquellos textos normativos que les puedan afectar y siempre que lo soliciten en plazo, que puedan participar en el proceso legislativo.
Creemos que ese es el cauce correcto de participación de la representación de las entidades locales.
También hay que tener en cuenta que podría participar cualquier representante local por vía de la representación ciudadana, que digamos que se reconoce a cualquier representante de una entidad social y, por tanto, evidentemente, también de las entidades locales.

Hay una cuestión que creemos que es muy importante, y en eso damos un paso por delante a la propia iniciativa del Partido Popular, ahora que ya conocemos el texto del proyecto de ley de iniciativa legislativa popular que tienen presentado en esta cámara, y es que allí habla… El propio texto -insisto en ello- que presenta el Partido Popular de proyecto de la iniciativa legislativa popular contempla la posibilidad de que un representante de la comisión promotora de la recogida de firmas pueda comparecer tanto en comisión como en pleno, en defensa de esa iniciativa.
Nosotros lo que hacemos ya aprovechamos para… y recogemos la posibilidad o entendemos que lo ordinario es que, cuando se tenga que debatir la toma en consideración…, cuando se presente, mejor dicho, y se defienda el texto ante el pleno de esta cámara, que sea un representante de esa comisión promotora que lo haga.
Así está contemplado en el propio texto del Partido Popular y entendemos que debe recogerse ya en el reglamento.
Y, por otro lado, es algo que sucede con bastante frecuencia en el derecho comparado en los reglamentos de otras cámaras autonómicas.

Luego, el tema fundamental…, aprovechamos también para introducir un precepto.
Lo dotamos además de un…, le damos un título y es para que se recoja…, lo del título es para que tenga la suficiente entidad dentro del reglamento parlamentario y que lo titulamos «de las nuevas tecnologías de la información y de la comunicación».
Y lo que pretendemos es que se incorpore, de manera habitual, el uso de las nuevas tecnologías entre las relaciones que mantengan los ciudadanos con este parlamento.
O sea, dedicamos un artículo bastante amplio, el 110 bis, a esta finalidad.

Y, luego, partiendo de esto, siendo, digamos, el objeto principal de nuestras enmiendas, sí que hemos presentado algunas que creemos que son importantes y son básicamente de carácter técnico y que creemos que vienen a enriquecer claramente el actual reglamento y es lo siguiente, porque además, al mismo tiempo, sirve para casarlo con el nuevo sistema de comparecencias informativas en el seno de las comisiones legislativas ordinarias.
Y es que, en un primer momento, cuando los textos se toman en consideración en pleno, en este momento únicamente sea posible presentar enmiendas a la totalidad por parte de los grupos parlamentarios, en ese momento se puedan presentar textos alternativos a la propuesta inicial y, una vez se ha sucedido el debate y la votación, lo que ha hecho el pleno, que a estos efectos es, digamos, soberano, a efectos de decisión, ya ha tomado nota, ha decidido qué texto es el que finalmente va a tramitar en sede parlamentaria.

Por tanto, una vez solventada, por ejemplo, si se ha aprobado, suponiendo que se apruebe una enmienda a la totalidad con texto alternativo, ya tenemos el texto definitivamente fijado, que será el inicial o será uno aprobado vía de enmienda, y entonces es cuando, una vez fijado ese texto, tiene sentido que se abran las comisiones, los trámites, el trámite de participación ciudadana en el cual los ciudadanos o los representantes de entidades cívicas puedan venir y aportar sus sugerencias a ese texto inicial.

Una vez finalizada esa participación ciudadana es cuando, a la vista de las aportaciones que hayan hecho, de haber escuchado los grupos parlamentarios, los diputados, se abre un plazo para que presenten las enmiendas parciales, que serán las que se sustanciarán, evidentemente, luego en comisión, pero no como ahora, que se hace todo al mismo tiempo y, si decae el texto inicial, también decaen las enmiendas parciales.
Este es un sistema, además, tengo que reconocer que no es novedoso y que ya existe en el derecho autonómico comparado en algunas comunidades autónomas, además algunas con amplia experiencia también parlamentaria, y la experiencia ha demostrado que la solución técnica sea mejor.

También hemos intentado… A efectos de simplificar el procedimiento, es que, en todo lo que ha sido posible, el régimen de las proposiciones de ley equipararlo también a los proyectos de ley, salvando, evidentemente, las lógicas diferencias por razón del inicio.

Y, por último, también mencionar que recuperamos, en algún modo, la obligatoriedad o la necesidad de que se constituya siempre una ponencia, porque entendemos que el trabajo que se desarrolle en ese seno va a ayudar para el éxito definitivo final, digamos, del texto a aprobar.

Y este es, en síntesis, el contenido de las enmiendas que presentamos y que esperamos que el resto de los grupos apoyen con su voto.

Nada más y muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Gracias, señor Guillén.

Per al torn en contra, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula il·lustre diputat Rafael Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En primer lloc, jo vull agrair al senyor Guillén, del Grup Parlamentari Socialista, la bona disposició que han demostrat des del primer moment per a aplegar a acords que milloren, que milloren, la proposta de reforma del reglament que el meu grup, el Grup Parlamentari Popular ha presentat.
En este sentit, hem arribat a acords en onze esmenes d'aproximació, que les seues senyories ja tenen perquè puguen analitzar-les, i que considere que venen a enriquir de forma clara i a millorar el que és el text que, en principi, estàvem debatent.

I vull referir-me… Vaig a intentar entrar a totes les esmenes.
Vull referir-me a l'esmena número 1, que és una novetat, una novetat ací, en estes Corts, no en el Senat, perquè el text que proposa el senyor Guillén, el Grup Parlamentari Socialista en este cas, és literal a allò que el Senat ha incorporat al seu article 36 lletra g.
Pensem que és molt adequada esta esmena perquè, conforme molt bé ha dit el senyor Guillén, li concedix a la Mesa de les Corts competència per a adoptar les mesures que resulten precises per a garantir la transparència de l'activitat de la cambra i el dret d'accés a informació pública de les Corts.
Incorpora, al mateix temps, com he dit, que incorpora al Senat i és molt convenient que així siga.
Esta és l'esmena transaccional número 1.

Quant a les esmenes 6 i 9, són molt importants també perquè, per primer volta, se li dona un contingut, modificant l'article 48 del reglament, a la Comissió de Peticions, que fins ara no ha tingut.
La Comissió de Peticions, senyories, no ha funcionat mai, però no ha funcionat bé ara que governa el Partit Popular, no, no, no, no ha funcionat mai bé des de la primera legislatura.
És veritat que hi ha hagut intents de modificar el seu funcionament, però mai s'ha llograt lo que pensem que haguera segut lo adequat, lo idoni per al funcionament d'esta comissió.

I l'esmena número 9 del senyor Guillén, de la qual hem assumit gran part, en la transaccional número 2, sí que li dona un contingut, un contingut adequadíssim a la Comissió de Peticions, perquè no solament permet la compareixença dels peticionaris per a que exposen davant de la cambra, en este cas de la comissió, perdó, el motiu de la seua petició de la seua sol·licitud, sinó que, al mateix temps, el que fa és donar-li competència a la comissió per a adoptar resolucions, lo qual ja li ho vam dir, mos pareix molt adequat i molt encertat, resolucions que, al mateix temps, garantixquen el dret dels peticionaris, dels sol·licitants, a que reben contestació en un termini determinat.
Un termini que es modifica en funció que se substancien compareixences o no se substancien.
Per tant, mos pareix que és molt adequada esta esmena i, per tant, pretenem, amb permís de la comissió, incorporar-la a través de l'esmena d'aproximació o transaccional número 2.

Al mateix temps, l'esmena del grup Socialista manté com fins ara és, les relacions amb la institució del Síndic de Greuges a través d'esta comissió.
Per tant, hem redactat conjuntament l'esmena d'aproximació número 2, en la qual s'arreplega tot lo referit a la Comissió de Peticions.

Comentari a banda faig respecte de la intenció, que és respectable, però no compartida, d'unificar la Comissió de Peticions i la Comissió de Participació Ciutadana.
Pensem que tenen una comesa totalment distinta i no convé mesclar, sinó donar-li contingut a la Comissió de Peticions, que fins ara no la tenia, com molt bé aporta l'esmena del Grup Parlamentari Socialista.

Quant a l'esmena número 10, compartim l'esperit i la lletra d'esta esmena, però considerem que deuria reubicar-se fent un text refós en què s'arreplegue part del text que el Grup Parlamentari Popular planteja en la seua proposta i el text íntegre que planteja el Grup Parlamentari Socialista en la seua esmena.
Dia que per a fer-ho possible hem preparat l'esmena d'aproximació número 3, perquè considerem que és una aportació molt adequada per als temps que vivim en estos moments i les noves tecnologies, que tenen d'estar incorporades de forma clara al reglament, no sols perquè el funcionament, la transparència de la institució siga la millor possible, sinó també perquè els ciutadans tinguen la possibilitat d'arribar a la informació adequada de lo que és el funcionament de la cambra.

En este sentit, esta esmena arreplega com a punt 1, el punt 1 de l'esmena número 10 socialista.
Com a punt 2, el punt 1 del text popular; i com a punt 3, el punt 2 de l'esmena socialista, desapareixent, per tant, el punt 2 de la proposta popular, i reubicant tot el text de l'esmena d'aproximació com a capítol dècim del títol quart i nou article, en este cas seria el 111, o 110 bis, com les seues senyories preferixquen.
Desapareix, per tant, del text, la proposta del Partit Popular, allò que figura com a capítol quart i article 182 quinquies.
I altra esmena d'aproximació, la número 4, que com a conseqüència d'esta esmena d'aproximació proposa la supressió del capítol quart i de l'article 182 quinquies, donat que ja forma part del capítol 10.

Les esmenes 11, 14, 16, 18 i 20, aquí hem fet una esmena d'aproximació per a arreplegar la proposta que fa el Grup Socialista respecte del dret de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies a participar en la tramitació d'aquelles lleis que els afecten directament, sempre i quan ho sol·liciten dintre de termini.
Mos ha paregut adequada i per això hem fet l'esmena d'aproximació número 4 en què arrepleguem eixe precepte.

Sin embargo, de la resta d'estes cinc esmenes, no estem d'acord, donat que, com ja va dir el meu company senyor Castelló en el debat de totalitat, el sistema que vostés…, què és respectable, però que no compartim, que vostés proposen mos llevaria a la situació que una llei tardara més de quatre mesos en aprovar-se, no se puguera aprovar a lo llarg d'un període de sessions.
És més, si l'aplicàrem…, fixe's vosté, si l'aplicàrem a la llei de pressupostos, que no és el cas, resulta que hauria que prorrogar sistemàticament els pressupostos, donat que mai s'acabaria la tramitació dintre del període de sessions.

Vostés el que plantegen aquí és que hi haja un termini per a les esmenes de totalitat i un altre termini distint per a les parcials, que estes esmenes de totalitat que siguen abans, abans, del debat de totalitat, i fixe's a quina situació mos llevaria, imagine's vosté que fer un debat de totalitat en el Ple, hi ha un pronunciament de qualsevol grup de la cambra en favor de la iniciativa del govern o de la proposició de llei de què es tracte, o en contra, per què no, i després, posteriorment, quan s'òbriga el termini d'esmenes parcials i vinga el debat a comissió, de la compareixença dels experts i dels col·lectius socials que tinguen interés o preocupació per eixes matèries se derive una actuació distinta a la que han tingut ja en el debat de totalitat en el ple, mos llevaria un carriló sense eixida.
Imagine's que d'ahí se deriva presentar un text alternatiu.
Ja no podria presentar-lo, perquè ja ha substanciat el debat de totalitat en el Ple.

Per tant, senyories, no podem acceptar-li estes esmenes.
Pensem que és millor deixar-ho com està, que és tot molt més fàcil.
Se tracta de mantindre la tramitació legislativa conforme està ara en el reglament i que al llarg dels últims anys s'ha demostrat…, va ser una reforma del 2006, s'ha demostrat que és positiva, tan fàcil com això, i ajornar l'apertura del termini d'esmenes fins a tant s'hagen produït les compareixences.
Tan fàcil com això, senyor Guillén, mantindre lo que hi ha en el reglament, però amb eixe compromís expressat en un precepte que diga que en tant en quant no se substancien les compareixences, si és el cas, no s'òbriga el termini d'esmenes, però que seria per als de totalitat i per als parcials al mateix temps, conforme està fent-se fins ara.

Quant a —i acabe— la iniciativa legislativa popular, la seua senyoria diu que el projecte del govern que acaba d'entrar a la cambra sí que preveu la presència de representants de la iniciativa legislativa popular davant del Ple per a presentar la iniciativa.
Mire, no, no, no diu això, llija-ho vosté bé i vorà que no diu això, senyor Guillén.
Jo sí que li dic que al Ple…, al Ple, mire, aquí, al llarg dels anys, de les legislatures, ha hagut gent, ha hagut persones, il·lustres persones, que han format part d'esta institució, que han marcat doctrina, i en eixe aspecte de qui podia intervindre en el Ple i qui no, hi ha una doctrina marcada per l'aleshores molt excel·lent president de les Corts Valencianes, el senyor García Miralles, que era del seu grup i pel qual tinc el màxim respecte, que alguna cosa hem aprés els demés d'ell, i ho tenia molt clar, ho tenia molt clar: en el Ple només poden comparéixer els membres del govern i els diputats.

Inclús -acabe, senyor president-, hi ha un cas evident, i és que aquí el senyor Lerma és investit president de la Generalitat i té de fer el jurament o promesa al Ple, i ve el ministre d'organització territorial de l'estat, i pretén entrar al Ple, i el senyor García Miralles, amb bon criteri, que jo compartisc, diu que no, que Les Corts…, en les Corts Valencianes només els que tenen dret a intervindre són els diputats i els membres del govern.
Per tant, no puc acceptar-li esta esmena.

I acabe, senyor president, crec que me queda alguna cosa, que li comentaré en la rèplica, si el meu catarro m'ho permet.

Moltes gràcies, senyories.

El senyor president:

Gràcies, senyor Maluenda.

Per a rèplica, senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Sí, gracias, señor presidente.

Bueno, agradezco, señor Maluenda, el tono y el tenor de su intervención, pero también vaya por delante que la reforma que ustedes proponen no es nuestra reforma, eso también me gustaría que quedara claro.

Nosotros tenemos otro modelo de participación ciudadana en el seno de estas cámaras, y así…, en esta cámara, y así lo hemos reflejado con nuestra enmienda a la totalidad.
Ello no obstante, sí que es verdad que a la hora de hacer las enmiendas, y también ya lo anunciamos, mi grupo lo anunció en el Pleno, pues nos ha movido, en aras incluso, pues, lógicamente, del futuro trabajo que tendrá que desarrollar esta cámara en las sucesivas legislaturas, pues nos ha llevado a intentar mejorar, según nuestro modesto criterio, el texto que ha presentado el Partido Popular.

Entonces, agradezco también señor Maluenda, ese esfuerzo, digamos, de entendimiento entre los dos grupos y que, bueno, nos hubiese gustado que hubiese sido más fructífero, pero en todo caso entendemos que viene a mejorar, si no sustancialmente para nosotros, sí en parte.

Comentar alguna cuestión.
Bueno, en las enmiendas a las que hace referencia las que usted ha citado y que figuran en el texto que hemos firmado, mi grupo retiraría esas enmiendas, salvando dos de ellas, que ahora comentaré.
Las demás sí que las retiramos.

En cierto modo con…, permítame la expresión, con cierto dolor de corazón, cuando quitamos lo de participación ciudadana en la denominación de la Comisión de Peticiones, porque eso tiene encaje con nuestro sistema de participación en el proceso legislativo, pero bueno, en aras de mejorar el texto así lo hacemos.

Mantenemos dos…, de las que aceptamos las transaccionales, mantenemos dos en la parte que no recoge la transacción, ¿eh?
, y es en la enmienda número 14, que únicamente nos recogen el párrafo que hace referencia a la participación de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, pero nosotros…, estaba hablando de la número 14, mantenemos el resto, la totalidad de la enmienda, que es importante y es sustanciosa.

Sucede algo parecido con la exposición de motivos, también, aceptamos la parte, es decir, en la que se ha transaccionado y que incorporan y entendemos que enriquecen el texto final, pero hay una parte de la exposición de motivos que, además, lógicamente, hace referencia a los artículos que nosotros modificamos, o pretenderíamos modificar y que ustedes nos aceptan y que está en justa correspondencia, y ahí lo mantenemos.
El resto sí que las retiraríamos.

Usted hablaba de un…, con nuestro sistema en el proceso legislativo, que se demoraría en exceso la aprobación de la ley.
Nosotros ya le he comentado que hemos puesto un sistema de plazos muy breve para que en un mes se pudiera sustanciar, pero, en todo caso, le soy sincero, no me preocuparía una posible demora o no de un mes en un proceso legislativo que lo que haría sería enriquecer y, digamos, coadyuvar al acierto de la decisión final, sino…, es decir, si luego eso vamos a conseguir que la ley que de aquí salga le garanticemos una mayor permanencia.
A mí en la facultad me enseñaban que la vocación de la ley es la permanencia, y a veces aquí lo que hacemos es estar continuamente modificando leyes de reciente aprobación y posiblemente porque el proceso de maduración no ha sido el necesario.
Madurémoslas un mes más y prolonguemos años luego su vigencia.

El tema de las enmiendas a la totalidad o a las parciales con la participación ciudadana.
Tiene su sentido…, es decir, los ciudadanos lo que permitiremos de esta manera es que participaran, pero no pueden, digamos, sustraer la decisión que corresponde al Pleno de la cámara.
El Pleno de la cámara es el órgano, no voy a decir soberano, porque en esta cámara, aunque a veces se diga así, no reside la soberanía, sino que reside en las Cortes Generales, pero sí que es el órgano, digamos, máximo de representación, y es quien toma la decisión definitiva del texto que se tramita o no.
La participación ciudadana es para mejorar ese texto, para hacer sus aportaciones.
Por eso, el hecho de que las enmiendas parciales sean posteriormente tiene su lógica.

Antes le citaba que existe en algunas cámaras.
Permita…, se lo voy a concretar, concretamente, por ejemplo, en Cataluña y en Andalucía, son dos cámaras de amplia experiencia y raigambre democrática, por decirlo de alguna manera, con un nivel competencial máximo, como usted bien sabe, y funciona este sistema de, inicialmente, enmienda a la totalidad y luego enmiendas parciales una vez se han producido las comparecencias informativas.

Me reitero yo que…, es más, casi les anuncio aquí, y figurará en el Diario de Sesiones, que en algún momento de la próxima legislatura, al final se incorporará esta posibilidad o esta solución.
Creo que va a ser así y creo que va por ahí un poco la tendencia parlamentaria.

Y el hecho de la posibilidad de que sea un representante de la comisión promotora quien lo haga en el Pleno, bueno, me congratula, si quiere, que haga referencia al señor García Miralles y que los postulados que él asentó en aquel momento…, pero, bueno, también cambiar los criterios y adaptarlos a la ley es la manera precisamente de que se mantengan ¿no?
Sí que está en el artículo…, no tengo yo ahora aquí el texto, pero el artículo 16, en el artículo 16 de su proyecto de ley de iniciativa legislativa popular, habla de la posibilidad de que comparezca un representante o bien en pleno o bien en comisión, habla de ambas posibilidades, artículo 16.

Y, por otro lado, también le tengo que decir que es una situación que sí que está contemplada también en otros reglamentos autonómicos.
Entonces, yo creo también que abrir la posibilidad de que alguien que ha conseguido recoger tal número de firmas, ostenta una amplia representación también, no creo que sea…, digamos, que eso devalúe las características del plenario, sino, al contrario, puede incluso ayudar digamos a alcanzar mayor prestigio.

Mírelo, sí que está en su texto.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Guillén.

Señor Maluenda, para réplica.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor president, gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Guillén.

Anem a vore, mire, el sistema que vosté planteja per a tramitar una llei no solament és que és massa llarg, i que ja ho he dit abans, no vaig a entrar a repetir-li els arguments perquè crec que vosté, la seua senyoria, és que, clar, res més, mos hem reunit, i jo en la mateixa sinceritat li he avançat el meu criteri, perquè no es tractava aquí d'intentar ficar ningun gol, sinó li ho dic perquè les coses, i li ho he dit crec que hasta per escrit, li vaig donar el meu criteri sobre eixes esmenes.

Mire, jo dic que seria interminable el procediment donat que vosté establix un termini inicial d'esmenes de totalitat abans de portar al debat de totalitat al Ple, com és lògic, però no coincident en les esmenes parcials.
Això què faria?
Que després s'hauria d'obrir un nou pla, només quan a esmenes, ja estem duplicant el temps de les esmenes.

Després vosté vol recuperar una figura que no ha desaparegut del Reglament, que és la de la ponència.
No desaparegut, el que passa és que ara és optativa i abans era obligatòria.
Vosté vol tornar a fer-la obligatòria.
Mire, l'experiència ha demostrat, jo vaig estar 12 anys en l'oposició, i sé el que és utilitzar el tema de la ponència.
I després he estat molts altres anys donant suport al grup del govern i trobant-me que l'oposició al grup Popular feia el mateix ús del tema de la ponència, s'utilitzava d'una forma filibustera, per dir-ho d'alguna forma, per a retardar l'aprovació de les lleis.
I, clar, això és el que no podia ser.
I va aplegar un moment que vam dir, bé, nada, sols quan la comissió acorde nomenar ponència, perquè pot haver una llei molt complicada, una llei que necessite d'un anàlisi prolongat o de la petició d'informes que aclaren determinats aspectes d'eixe projecte o proposició de llei, però no com a norma.
Com a norma seria trist perquè podríem acabar un període de sessions sense aprovar una determinada llei.
I li he posat l'exemple molt remot de què passaria amb la llei de pressupostos.
Mire vosté la llei de pressupostos, la llei de govern obliga que se presente tres mesos abans de l'entrada en vigor, per això s'entra, la Llei d'hisenda, per això se presenta a finals d'octubre, i si no està vigent, si no s'aprova abans de l'1 de gener, se prorroga.
En eixa teoria de vosté se prorrogarien els pressupostos any rere any, i això és el que pense que no seria convenient.

I després per a mi és fonamental, compartisc el seu criteri de la participació ciutadana, clar que sí, i he de dir-li que li agraïsc el contingut, que gràcies a la seua iniciativa se li dóna ara a l'article 48 de la Comissió de Peticions, faltaria més.
Però eixa participació ciutadana ha de ser fer-se dins d'un ordre, com vosté ha dit, i qui té l'última paraula sempre és el parlament, que sí que la sobirania la té el poble valencià, per a mi la té el poble valencià, i nosaltres estem aquí per a representar el poble valencià.
Per tant, el que aquí s'aprove va endavant.

Però el que volia dir-li és que eixe sistema que vosté vol desglossar el que són els debats de totalitat abans de les compareixences, li ho he dit abans i li ho repetisc perquè estic convençut, perjudica, perjudica els grups de l'oposició.
Aquí majorment el grup que sustenta el govern, jo no sé qui va a ser en la pròxima legislatura, jo no sé qui va a estar en l'oposició en la pròxima legislatura, sí que sé una cosa, que jo no estaré, eh?
, però no sé qui són els que van a estar.
Per tant, aquí hem de legislar, i estem legislant ara, de forma que no caiguem en eixa temptació de pensar on estarà un o altre.
Però sí que li dic i li matise que, per regla general, el grup que sustenta el govern no té problema en això de fer-les, qui té problema són els grups de l'oposició, perquè els grups de l'oposició després d'un debat de totalitat, després d'un debat de totalitat, li ho he dit abans, si els representants de la societat civil afectats per eixa iniciativa determinen que s'ha de recolzar la iniciativa del govern, o que cal tombar-la o que s'ha de fer un text alternatiu, resulta que arriben tard, perquè eixe període ja ha passat.

Per tant, sóc partidari que siga el mateix terme per a les esmenes a la totalitat i per a les esmenes parcials.
Això sí, no s'obri eixe termini mentre que els compareixents afectats i interessat no passen per la comissió.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Maluenda.

Té ara la paraula el representant d'Esquerra Unida, il·lustre diputat Ignacio Blanco, per a defendre les esmenes presentades pel grup.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies, president.

En primer lloc, reiterem la voluntat del nostre grup de poder acordar millores en el Reglament de Les Corts.
Ara bé, lamentem també que els grups majoritaris entenguen les negociacions en forma de càrtel.
Vostés diuen que ja s'han reunit, que ja han arribat a unes esmenes transaccionals, fins i tot ja tenen un text definitiu, que nosaltres hem llegit, hem valorat i sobre el qual, evidentment, no tenim acord total, no tenim acord total perquè hi ha punts substancials en la nostra proposta de text alternatiu, que està reflectida també en les nostres esmenes parcials, que no s'han tingut en compte.
Jo passaré a exposar-ho.
Després vindran les qüestions tècniques, perquè algú me pot dir: determinada esmena que vosté fa sí que està incorporada.
Clar, són esmenes de caràcter tècnic, les qüestions polítiques essencials no.

Dit això, nosaltres no tenim cap problema.
Sempre estem disposats a tindre una actitud constructiva, i a fer esmenes i a possibilitar la negociació d'esmenes transaccionals sobre el Reglament de les Corts, sobre la Llei de transparència, sobre el que calga.
De fet, així ho vam manifestar en el debat de totalitat, que s'absteníem esperant que es poguera arribar a consensos en el tràmit d'esmenes que es veurien en comissió.
I hui estem ací i el que veiem és un consens bipartidista, un consens bipartidista, i és lentejas, o las tomas o las dejas.

Jo vaig a exposar quines són les dos o tres qüestions, que jo crec que són essencials políticament, que vostés en el seu acord no han arreplegat.

La primera, una proposta de reorganització de les comissions.
Tot açò ve inicialment d'una proposta d'Esquerra Unida.
És que cal recordar-ho.
És que fa més de dos anys el primer grup que proposa donar participació directa en les Corts Valencianes a representants de la societat civil, i fins i tot a individus, a persones que volgueren vindre ací a exposar les seues problemàtiques, les seues propostes, els seus greuges, és Esquerra Unida del País Valencià, que fa la proposta de reformular la Comissió de Peticions i reconvertir-la en la Comissió de Peticions i Participació Ciutadana on es done audiència i, per tant, que el Parlament siga de veritat obert.
I que no solament, com diu el senyor Maluenda, puguem els diputats i les diputades intervindré, sinó també en la Comissió de Peticions i Participació Ciutadana persones a títol individual o en representació de col·lectius.
Això que proposa Esquerra Unida en aquell moment el Partit Popular ho rebutja de plànol, fins i tot ho ridiculitza, i més de dos anys després arreplega la idea, la reformula, l'adultera en una mesura i la planteja, i la planteja únicament per als procediments legislatius, excloent una sèrie de matèries i amb filtres.
I nosaltres en el debat de totalitat ho vam dir.
Benvinguda siga eixa idea reciclada, una idea d'Esquerra Unida reciclada pel Partit Popular, benvinguda siga perquè no estem en contra, ni molt menys, que en el procediment legislatiu se done audiència a persones que siguen expertes o que representen a part de la societat civil, ni molt menys.
I per això nosaltres no anem a votar en contra, ni de les esmenes transaccionades ni del text definitiu, no anem a votar en contra.
Ara bé, és una idea reciclada adulterada, i jo crec que empitjorada.
I per què?

Primer, perquè no arreplega la resta de propostes relatives a la reforma de les comissions.
Volem recuperar la Comissió de Política Lingüística, que és necessària veient la situació en què es troba l'actuació governamental respecte a la llengua dels valencians i de les valencianes, completament menyspreada, completament oblidada, completament subalterna.

En segon lloc, volem recuperar la Comissió de la Dona i Polítiques d'igualtat.
No val que eixos temes vagen a la Comissió de Política Social i Ocupació, que normalment cada tres mesos potser dedique un ordre del dia a les qüestions que estan en estos moments sent tant, tant flagrants com els assassinats de dones que estem patint cada setmana.

I, en tercer lloc, volem també mantindre la Comissió de Drets Humans i Tercer Món, perquè després damunt la majoria del PP en esta legislatura no mos deixa plantejar iniciatives transferides a drets humans i cooperació en països on s'estan vulnerant eixos drets humans, etcètera, etcètera.
Diu que són qüestions de política exterior i correspon al Congrés dels Diputats.

Per tant, necessitem eixes comissions.
De la mateixa manera que necessitem reformular les comissions legislatives permanents, perquè en estos moments són un desficaci que no se correspon per a res en les competències de les conselleries ni poden permetre l'organització d'un debat que siga més o menys productiu.

Bé, és la possibilitat i la potestat de la majoria absoluta del Partit Popular no voler entrar a això, quan ells van voler, al calor d'un titular de premsa, modificar l'organització en comissions, que, a més a més, venia per una qüestió que era econòmica, que no era precisament organitzativa, que es podria resoldre d'una altra manera, se van carregar unes quantes comissions.
Quan nosaltres plantegem una reorganització, sembla que més racional i que atén millor a les necessitats de l'activitat de la ciutadania, no volen parlar-ne.
Perfecte.

Segona qüestió, i entrant ja en la participació de representants de la societat civil en les Corts Valencianes.
Nosaltres la plantegem tant en el procediment legislatiu, arreplegant la proposta que fa el Partit Popular, com en qualsevol altre cas, a través de la Comissió de Peticions i Participació Ciutadana.
No cal que hi haja un procediment legislatiu en marxa.
No cal que el grup parlamentari s'haja fet proposicions de llei, que el govern haja fet un projecte de llei o que la ciutadania s'haja organitzat per a fer una iniciativa legislativa popular.
Hi ha molts temes que parlar en estes Corts que no es corresponen amb procediments legislatius.

I, en segon lloc, intentem en la nostra proposta que els límits siguen únicament aquells que són materialment necessaris.
És a dir, és de veres que en la llei de pressupostos seria molt difícil arbitrar un tràmit que no permetria aprovar els pressupostos a final d'any, i això nosaltres ho arrepleguem.
És de veres que en els decrets lleis que han de ser convalidats en el termini d'un mes no permet segurament la urgència posar en marxa eixe procediment, encara que sí si després se tramiten com a projectes de llei.
Entenem que és raonable excloure les iniciatives legislatives populars que tenen un altre procediment, però no sabem per què les qüestions d'índole econòmica no se poden sotmetre a la participació de la ciutadania.
No ho entenem.
I, per tant, no volem limitacions.

I sobretot, i fonamental, jo crec que este és el punt essencial de discrepància, no volem filtres.
Miren, senyories del grup Popular, senyor Maluenda, senyor Castelló, la gran diferència entre la nostra proposta i la seua són els filtres, els filtres.
Vostés posen uns filtres, vostés limiten la participació als procediments legislatius en determinades matèries.
I, en segon lloc, vostés diuen que serà la comissió la que decidisca la pertinença d'unes i altres compareixences.
I això podria permetre que un mal ús de la majoria, que no és una hipòtesi remota, és una realitat que patim durant molts anys en estes Corts, un mal ús de la majoria impedira la participació directa en estes Corts dels representants de la societat civil, que representen part d'eixe pluralisme social que s'ha de reflectir en un pluralisme polític en estes Corts Valencianes, perquè vostés o qualsevol altra majoria absoluta que el substituïra decidira que només és de la seua corda compareixen en la comissió corresponent.
Enfront d'això, nosaltres, ja en la proposta de fa més de dos anys, vam arbitrar una solució que entenem que està a més a més vigent en el debat parlamentari, quan arribem a l'ordenació d'un ple de Les Corts, fins i tot de les comissions, vostés saben que se li dóna a cada grup la possibilitat de triar la seua proposició, les seues preguntes al Consell, les seues preguntes al president, les seues interpel·lacions, i cada grup, per tant, fa una sèrie de propostes i això permet un debat plural, no debatem únicament sobre què li interessa a la majoria absoluta, no debatem únicament sobre allò que convé al partit que sustenta el govern, no es fan només les preguntes còmodes o favorables als membres del Consell, sinó que cada grup parlamentari té la capacitat de fer la seua proposta, de fer la seua tasca de fiscalització.

Nosaltres el que plantegem és que en el procediment legislatiu i fora del procediment legislatiu, en la Comissió de Peticions, els grups parlamentaris tinguen la possibilitat de triar dos compareixences de persones que a títol individual o col·lectiu puguen aportar la seua experiència, la seua visió, el seu coneixement, la seua representativitat social en estes Corts Valencianes.
I vostés i nosaltres sabem que no poden atribuir-se, per molta majoria que tinguen electoral de representació de tota la societat, la societat és molt més plural, i per això nosaltres lamentem l'acord al qual han arribat amb el Partit Socialista en eixe extrem, i no podem recolzar-lo, no podem felicitar-nos, no podem sumar-nos a un acord bipartidista que el que fa és establir filtres a la participació i, per tant, deixar el parlament semiobert.
No és un parlament obert, és un parlament semiobert, que tindrà una porta, però tindrà també una persona que dirà qui entra i qui no entra, que serà qui ostente en eixe moment la representació de la majoria d'esta cambra.
Dret d'admissió, és el que vostés incorporen a la reforma del Reglament.
I nosaltres estem en contra d'eixe dret d'admissió, volem que tothom, tots els valencians i les valencianes puguen accedir a les Corts Valencianes a dir la seua.

Per això ens anem a abstindre quan la transaccional que proposen el grup Socialista i el grup Popular, defensem les nostres esmenes i fixarem en cada esmena una posició de vot coherent amb la nostra proposta i amb la nostra voluntat de tindre un parlament veritablement obert.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

Torn en contra, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada María Fernanda Vidal.

La senyora Vidal Causanilles:

Gracias, señor presidente.

Bueno, ya sé que le gustaba debatir con el señor Maluenda y el señor Alfredo Castelló, pero en este caso me toca a mí debatir con usted, le guste o no le guste.

Bueno, pues entre las cinco enmiendas que han presentado, voy a pasar a hablar del artículo 112, donde usted quiere sustituirlo completamente.
En cuanto al procedimiento que plantean, he de decir que no es posible cambiar el procedimiento porque les recuerdo que las iniciativas legislativas en las Corts la ejercen los grupos parlamentarios y los diputados, según el artículo 111 del Reglamento de las Cortes.
Por ello, no se abre plazo ni siquiera iniciando el trámite hasta tanto el Pleno de la cámara hace suya la iniciativa a través de la toma en consideración.
Una vez tomada en consideración es cuando se deberá abrir el plazo de enmiendas y, con el nuevo planteamiento, se abrirá después de las comparecencias.
También lo recoge así el artículo 26 del Estatuto de autonomía, donde dice que no es posible la apertura del plazo de enmiendas a una proposición de ley antes de su toma en consideración, ya que quien tiene la iniciativa legislativa es el Consell y las Cortes.

En cuanto a su enmienda número 6, ustedes solicitan sustituir el contenido entero de los artículos 45, 46 y 47, y suprimir el 49.

En la propuesta del artículo 45 ustedes hablan de que la constitución de las comisiones se hace solo constituida las Cortes.
Así pues, el organigrama del Consell no va acorde con el calendario de constitución del organigrama del Consell.
Así las consellerias se adaptan a nuestras comisiones, no al revés.
O sea, sería muy complicado lo que ustedes plantean.

En cuanto al artículo 46 y el artículo 47, tampoco difiere mucho de lo que nuestro grupo parlamentario presenta, el sentido desde luego es el mismo.
Ustedes lo que están planteando es una reforma mucho más intensa de todas las comisiones, que no es el caso de hoy.
Hoy estamos hablando de la participación ciudadana, de abrir la participación ciudadana a todos los ciudadanos.
Por ejemplo, usted ha dicho hoy que la Comisión lingüística y de la mujer se ha suprimido; no se ha suprimido, ha pasado de ser una comisión no legislativa a estar incorporada dentro de una comisión legislativa, o sea, se les da más importancia a los temas.

Y luego habla, por ejemplo, del tema de Asuntos Europeos, que no se tienen en cuenta aquellos temas de carácter prioritario.
Bueno, en el artículo 50 bis pone, y se lo voy a leer: «Sin perjuicio de la potestad que este reglamento confiere a la Mesa de las Corts en la tramitación de documentos, aquellas iniciativas parlamentarias de carácter no legislativo que afecten a cuestiones de derechos humanos, que se presenten suscritas conjuntamente por todos los grupos parlamentarios y que, de forma expresa, soliciten su tramitación al amparo de este artículo, serán de tramitación inmediata».
Todo aquello que sea urgente desde luego se tramita.

En cuanto a la enmienda número 7, hablan de una modificación del artículo 48 y 49, y crear el 48 bis.
El artículo 48 esencialmente no varía de la propuesta que en este momento estamos planteando.
En la propuesta del Partido Popular proponemos que en el artículo 45.
2 crear una única comisión no legislativa, en su apartado 2.
6, de Especial Participación Ciudadana, dándole una mayor importancia.
Esto es que en exclusividad esté dedicada a la participación ciudadana.
Creemos que es ahí donde debe de estar, y tener un apartado como proponemos todo un título 15 bis que con sus artículos 182 bis y siguientes, donde vienen recogidas las normas de funcionamiento.

Quiero también destacar el artículo 48.
7, donde ustedes dicen que la comisión tendrá como función específica las relaciones con el Síndic de Greuges, así como la aprobación y modificación de su reglamento.
Les remito al reglamento de la organización y funcionamiento del Síndico de Greuges, en sus artículos 1, 2 y 3, y, haciendo un resumen, le digo que el Síndico de Greuges es el Alto Comisionado de las Cortes Valencianas, designado por éstas para la defensa de los derechos y libertades comprendidos en los títulos 1 de la Constitución y del Estatuto de autonomía, es un defensor del pueblo; y en su artículo 2 dice que el Síndico Agravios no estará sometido a mandato imperativo alguno, no pudiendo recibir instrucciones de ninguna autoridad para poder actuar con objetividad e independencia.
Y este Síndico de Agravios solo responde de su gestión ante las Cortes, así como los adjuntos que responden de su gestión ante el Síndico de Agravios y ante la Comisión de Peticiones de las Cortes Valencianas.
Está suficientemente recogido en dicho reglamento y creemos que es importante que goce de su independencia para el buen funcionamiento de su actividad.
Desde luego, comparando con otros defensores del pueblo de otras comunidades autónomas, mantienen en todas ellas su independencia de acuerdo con el reglamento aprobado por los distintos parlamentos.

En cuanto al artículo 48 bis, es la misma propuesta que ha hecho el Grupo Parlamentario Popular, que es el 182 bis.
Y el artículo 49 correspondería al 182 quinquies, capítulo IV, planteado también por el Grupo Parlamentario Popular.

En cuanto a la enmienda 27, la disposición transitoria segunda, ustedes plantean modificar todo el contenido, ustedes quieren unificar la Comisión de Peticiones y Participación Ciudadana.
Y nosotros queremos darle la importancia necesaria que reclaman los ciudadanos, y para ello proponemos una comisión solo dedicada a la participación ciudadana.

En cuanto a la enmienda 30, solicitan sustituir el contenido entero de la exposición de motivos.
Miren, no proponen nada constructivo, aquí no se trata de quién se pone la medalla, quién lo dijo primero y quién lo dijo segundo.
Lo importante es poner en marcha el parlament obert, porque es una demanda de los ciudadanos.
Desde luego no es una novedad, como les he dicho, estos mecanismos ya existen en otros parlamentos.
Lo habitual es las iniciativas legislativas populares, pero dando un paso más hacia la apertura de las instituciones en los parlamentos autonómicos, se han puesto en marcha mecanismos para ello.
Así, por ejemplo, comparando con otras comunidades autónomas: en Navarra existe lo que se llama el «escaño 21»; en Cataluña no existe una comisión como tal, solo existe la posibilidad de comparecencias en comisiones de la materia; en Cantabria, por ejemplo, tiene lo que se llama el «parlamento abierto», que es una plataforma online donde los ciudadanos, a través del blog, van diciendo sus opiniones; en el País Vasco hay una comisión de derechos humanos, igualdad, participación ciudadana, y en la actualidad están trabajando para una reforma del reglamento, porque en este batiburrillo parece ser que no le dan la suficiente importancia a la participación ciudadana; en Galicia hay un buzón de participación ciudadana en la web de la cámara.
Y, bueno, no le sigo nombrando porque, por ejemplo, en Andalucía allí proponen la creación de una comisión por cada tema a tratar.
Tengo más comunidades autónomas, pero, por no hacerlo más largo, decirle una cosa, que sí somos pioneros y vamos más allá que el resto de parlamentos, ningún parlamento contempla que los alcaldes puedan comparecer, aquí sí, es una gran diferencia porque los representantes de la administración local, los que viven 24 horas, el día a día, que están pendientes de sus ciudadanos, tienen voz en esta Cámara legislativa.

Por tanto, si hoy conseguimos llegar a acuerdos, podemos hacer y decir que el Parlament valencià és un referent de la veu ciutadana i dels representants municipals, i no és la primera vegada que hem sigut capdavanters d'iniciatives, perquè també els recorde que en la passada legislatura es va ficar en marxa també el vot online per a diputades en període de baixa per maternitat, algo que ja ens van copiar en uns altres parlaments.

En resumen, analizando sus enmiendas, veo que ustedes están de acuerdo en el fondo, aunque con otras palabras o puesto en otros artículos, con otra diferente enumeración.

Por ello, les invito a que se sumen, igual que ha hecho el Partido Socialista, que ha llegado a aproximaciones al documento que hemos presentado, porque el sentir y el espíritu de esta modificación reglamentaria está, desde luego, presente en todos los grupos parlamentarios.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Vidal.

Per a rèplica.
No?
No replicarà, senyor Blanco.
Moltes gràcies.

Passem a la presentació i defensa d'esmenes del Grup Parlamentari Compromís.
El senyor Ferri té la paraula.

El senyor Ferri i Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

En el debat sobre l'admissió a tràmit d'esta proposició de reforma del Reglament ja ens vàrem abstindré, no vam votar en contra, perquè volíem aprofitar que s'obria el debat per part de la majoria absoluta del Partit Popular per aprofitar i obrir la porta a plantejar el nostre model i el que vàrem plasmar en l'esmena a la totalitat amb text alternatiu.

En el debat sobre la totalitat de la llei vàrem constatar que la majoria absoluta del Partit Popular també comportava un to prepotent en la defensa de la seua proposta, el menyspreu a les propostes que fèiem, a les aportacions que fèiem des de l'oposició, i fins i tot un total desconeixement del que vol dir la participació.
Repassant el Diari de Sessions he pogut vore que fins a sis voltes es va referir participació com a pegatina, i fins i tot es van atrevir a dir que la transparència no tenia res a vore amb la participació.

Per tant, estem davant d'una proposta que naix d'aquells que veuen la participació com una pegatina i que no entenen la seua amplitud.
I per això creiem que la proposta del Partit Popular és com és, una proposta de maquillatge i clarament insuficient, una proposta que es limita a reduir la presència de la ciutadania al raconet de la participació, una comissió específica on només parlaran els que la majoria vullga i dels temes que la majoria vol.

I davant d'esta proposta clarament insuficient, nosaltres hem plantejat un model totalment diferent, que, per cert, és un model diferent també al que està transaccionat en part amb el Partit Socialista, que és un passet més endavant en la millora d'este Reglament, però que, des del nostre punt de vista, continua sent insuficient.

Si en la proposta del Partit Popular es parla de crear una nova comissió específica sobre participació, nosaltres el que plantegem és que la participació siga transversal a totes les comissions i a totes les matèries amb un nou tràmit d'audiència ciutadana.
No té sentit, per exemple, que un projecte de llei isca del Ple, vaja a eixa comissió de participació i després haja de passar per una altra comissió on estiguen els diputats que porten eixa llei.
Això no té sentit.

Qui podria comparèixer?
Segons la proposta del Partit Popular, només qui vullga la majoria.
La proposta del grup Socialista planteja que aquells que tinguen el suport d'un terç dels diputats.
I la proposta d'Esquerra Unida planteja que puga comparéixer qui tinga el suport d'un grup parlamentari.
Evidentment són propostes que milloren el que planteja el Partit Popular, però des de Compromís creiem que cal anar més enllà.
Què passa amb els experts, entitats que no compten amb el suport de cap partit polític representat en este parlament?
Per a evitar això plantegem reservar un torn per a aquelles compareixences que no hagen sigut plantejades per cada grup parlamentari i, si n'hi ha moltes entitats o associacions, dirimir-ho per insaculació, i això estaria contemplat en l'esmena número 15.

Sobre quins termes podran comparèixer?
Açò ja s'ha parlat abans, sobre els filtres.
La proposta del Partit Popular deixa fora, en el seu raconet de la participació, nombroses matèries com, per exemple, les iniciatives legislatives referides a matèries previstes en el títol primer de l'Estatut d'autonomia i a l'organització territorial; les que afecten a l'organització institucional de la Generalitat, present en el títol III de l'Estatut d'autonomia; les de naturalesa tributària i pressupostària i les referides a la planificació general de l'activitat econòmica de la Comunitat Valenciana.
És a dir, que la participació està molt bé i el parlament molt obert, però no es podrà parlar de quasi res.
Ja no sé si qualificar-ho de maquillatge o de farsa.

El nostre model no planteja línies i parlem de tots els projectes de llei, i això està en l'esmena número 3, fins i tot fem menció específica a introduir en aquest tràmit en els pressupostos, en l'esmena 22.
Com es pot parlar de participació i deixar fora l'instrument principal de planificació que dirà d'on vindran els diners i en què es gastaran?

Resumint, pel que fa al tràmit d'audiència ciutadana, plantegem un tràmit transversal en totes les comissions, sense vetos i sense límits.
Però si parlem de participació cal tractar altres qüestions.
Per exemple, i per això limitem el tràmit de lectura única a situacions veritablement excepcionals i que compten amb la unanimitat de la Mesa, en l'esmena 23, perquè la lectura única limita el debat i és clau del tràmit d'esmenes i s'ha utilitzat com una bomba contra la participació, i això ja ho hem vist en esta legislatura quan es va aprovar en este parlament la llei de tancament de Radiotelevisió Valenciana.
No té sentit que plantegem canviar el procediment legislatiu per a introduir major participació de la ciutadania i continuem permetent que una majoria puga imposar un tràmit sumaríssim sense cap tipus de participació efectiva, ni tan sols per part dels diputats i de les diputades.
Com tampoc té sentit que parlem del paper de la ciutadania en estes Corts i no tractem una qüestió que és de sentit comú, que els promotors d'una iniciativa legislativa popular puguen participar de la tramitació de les seues propostes.

Per això, des de Compromís plantegem en l'esmena 21 una nova redacció de l'article 26 del Reglament, que permeta la presentació i defensa de les iniciatives legislatives populars que corresponga a un representant de la comissió promotora.
Amb la nostra proposta el representant podrà estar present i participar tant en el ple com en la comissió durant tota la seua tramitació, amb el mateix tractament i temps que tenim els grups parlamentaris.

El debat de les ILP no té a vore amb el nombre de signatures, sinó amb el respecte i amb la consideració que tracten els poders públics, la participació directa de la ciutadania, una vegada ja s'han aconseguit eixes signatures.
Creiem que és de sentit comú i que està totalment vinculat a la temàtica que estem tractant: el paper de la ciutadania en este parlament.

I sobre això mateix, sobre el paper de la ciutadania a les Corts, plantegem més propostes.
Per exemple, plantegen que la ciutadania puga participar en la tramitació de les lleis presentant les seues pròpies esmenes al text, bé directament, bé a través d'una associació o a través d'un ajuntament.
Per què no?
Per què no podem obrir eixa porta a la ciutadania i que s'implique en millorar les proposicions i projectes de llei que passen per esta cambra?
Les esmenes ciutadanes que proposem des de Compromís naixen d'un plantejament diferent al que normalment es fa.
Ací no tenim una demanda de participació per part de la ciutadania que cal satisfer o calmar, ací el que tenim són mètodes i procediments que han perdut legitimitat i tenim uns òrgans polítics, com estes Corts, que podrien prendre millors decisions si deixaren un major espai a la ciutadania i a la societat organitzada.

El funcionament de les esmenes ciutadanes seria molt senzill.
Qui podria presentar-les?
Un ciutadà o ciutadana pel seu compte, una associació o un ajuntament.
Qualsevol d'ells pot presentar una esmena i tenen dos vies perquè siguen acceptades: primera, ser assumides per algun grup parlamentari, que no podrà canviar el contingut de l'esmena; o bé aconseguir tres-cents signatures i acreditar-les davant del lletrat major.
En qualsevol dels dos casos, l'autor de l'esmena podrà defensar-les davant de la comissió en qüestió.

Finalment, plantegem un nou títol sobre la transparència i el parlament obert.
I què vol dir això del parlament obert?
Que plantegem mesures que tenen a vore amb la transparència, però també amb la participació i la col·laboració de la ciutadania, no només en un sentit, sinó en un sentit ben ampla de participació.
Plantegem tres tipus de portals de transparència: el de les Corts, els portals dels grups parlamentaris i el portal de transparència de cada diputat i diputada.
Plantegem un procediment perquè la ciutadania puga accedir a la informació que no conste en eixos portals.

Però, com els deia també, plantegem mesures de col·laboració i de participació; col·laboració amb les organitzacions cíviques de monitorització parlamentària, participació de la ciutadania a través d'un portal telemàtic bidireccional on no només puguen enviar comentaris, com planteja el Grup Parlamentari Popular, sinó que els grups parlamentaris puguen contestar i intercanviar opinions, dialogar, deliberar.
Són conceptes que han d'anar lligats a la participació ciutadana, si no de què estem parlant?

Finalment, plantegem també que es puga exercir el dret de petició de manera telemàtica.
Creiem que este títol regula el parlament obert i l'ús de les noves tecnologies d'una forma més completa que, per exemple, el que planteja la proposta del Partit Popular o alguna esmena del Grup Parlamentari Socialista.

En definitiva, amb les nostres esmenes volem entrar de ple en el debat que se'ns planteja, però no per canviar un passet més cap a una ficció de no participació.
No.
Volem aprofitar el debat per a plantejar unes Corts amb portes obertes a la ciutadania i parets de vidre; unes Corts on les majories puguen guanyar votacions, però no puguen negar el dret a escoltar tot el món; unes Corts on la gent i els ajuntaments puguen participar del procediment legislatiu, amb compareixences, amb iniciatives legislatives populars, però també amb esmenes de les lleis que es plantegen; en definitiva, unes Corts que tinguen a la ciutadania en el centre de les seues decisions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Torn en contra, Grup Parlamentari Popular.
L'il·lustre diputat Alfredo Castelló té la paraula.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Yo querría decir, en primer lugar, que, como dije desde el minuto uno y como creo que he demostrado, sigo estando a la entera disposición de todos los grupos, si ellos quieren, como es lógico, para hablar de este tema, para dialogar sobre él y para llegar a los acuerdos que sean oportunos en aquellas cuestiones en las que podamos, porque sí que es cierto que hay temas en los que son de modelo, como acaba de decir el señor Ferri en su intervención, y difícilmente cuando el modelo es tan distinto podremos llegar a acuerdos, aunque sí que le invito al señor Ferri y al resto de grupos a que hagamos un esfuerzo y a poder acercar posturas porque, seguramente, su modelo, que es único en las propuestas que se han presentado, supongo que no querrá imponérnoslo al resto de grupos parlamentarios, y lo que sí que podemos hacer entre todos es intentar mejorar el modelo que ha propuesto mi grupo para su debate.

Sinceramente, les digo que no recuerdo haber menospreciado en ese debate que tuvimos en el pleno a los grupos de la oposición.
Y, si se sienten menospreciados por mis palabras, les pido disculpas.
Ahora, también le digo, señor Ferri, que haga el favor de leer las cosas que dijo usted en ese pleno, no me voy a referir al resto de grupos, las cosas que dijo usted en ese pleno respecto a la propuesta que se hacía y dígame si eso no es menospreciar la iniciativa que tuvo el grupo Popular.
Léalo.
El boletín yo me lo he leído y podrá comprobarlo.
De la misma forma que les digo que no creo que el núcleo del debate en este tema esté en arrancar o no pegatinas o en adelantar por la izquierda; es un juego de palabras, es una forma de hablar respecto a qué ha pasado políticamente con este asunto en estas Cortes, simple y llanamente.

Es cierto que tenemos divergencias importantes con el grupo Compromís, que el modelo, bueno, es absolutamente distinto, tal y como dice el señor Ferri, pero sí que hay cuestiones que son distintas, comenzando porque ellos están en contra de que haya una comisión específica de participación ciudadana y es algo en lo que se basa nuestro modelo y que, por lo tanto, me gustaría que entendieran que podríamos llegar a acuerdos.
De hecho, como ha comentado mi compañero, el señor Maluenda, anteriormente, aun habiendo un modelo distinto por parte del grupo Socialista, sí que hemos llegado a acuerdos para mejorar, por ejemplo, la Comisión de Peticiones, en base a que habíamos planteado una reforma sustancial de la Comisión de Peticiones y una reforma novedosa respecto a la creación de la Comisión de Participación Ciudadana.

Decirles que no se lleven a engaño.
Aquí todos los grupos utilizamos filtros, todos, empezando por las materias, salvo usted, señor Ferri, tiene razón, pero el resto de grupos todos hablan de filtros respecto de las materias, pero, óigame, es que es algo normal, es que es algo que es absolutamente necesario.
¿Cómo vamos a debatir, cómo vamos a plantear iniciativas sobre reforma de cuestiones esenciales de nuestro Estatuto de autonomía o del presupuesto de la Generalitat?
Seguro que hay muchas otras formas de participación ciudadana que no sea precisamente en esta comisión, tal y como lo estamos planteando nosotros.

He de decirle, respecto a algunas de sus enmiendas, la número 3 y la número 4, que bueno, fíjese si hay filtros o no hay filtros.
Ustedes hablan de proyectos de ley, no hablan de proposiciones de ley en ningún momento.
Un buen filtro es ese.
Sí que hablan de aquellas iniciativas legislativas que provienen del gobierno, pero no hablan de aquellas que pueden provenir de los grupos de la oposición.
Hombre, es el filtro más grande que he visto, negro sobre blanco, en todas las propuestas que ha presentado ningún grupo político.

Posteriormente, donde realmente se ve claro y se evidencia que el modelo es distinto, es la enmienda 8, cuando simple y llanamente piden que se suprima el artículo tercero, porque se incorpora como título XV bis, cuatro capítulos y cuatro artículos, la Comisión de Participación Ciudadana, que piden su eliminación.
Pues, difícilmente se puede llegar a acuerdos con respecto a eso.
Pero sí que le invito y les pido que sigamos mejorando este texto y que tenemos tiempo, de aquí al pleno, para llevarlo a cabo.

Nuevamente, en la enmienda número 12, vuelve a hablar de los proyectos de ley y no de las proposiciones de ley, cosa que, pues, es realmente el mayor filtro que he visto que haya en todas las enmiendas o en todo el debate que se haya suscitado.

¿Por qué pensamos que nuestra propuesta se acomoda mejor?
Pues, mire, porque, al final, lo que están haciendo ustedes con su enmienda, por ejemplo, 13, número 13 -es la quinta que presentaron, pero es la número 13-, cuando habla de las asociaciones representativas está hablando de que puedan presentar la ciudadanía valenciana «bé directament o a través d'associacions representatives…» O sea, cada uno, directamente, podrá presentar por escrito en el registro de las Cortes enmiendas al articulado de las proposiciones y proyectos de ley -ahí sí que lo llevan-.
Pues, mire, nos parece realmente que, añadido eso al otro filtro que hablan de que deberán ser asumidas por algún grupo parlamentario… Es decir, al final no es tan libre, algún grupo parlamentario las tiene que asumir.

Con lo cual, fíjese, formalmente parece que ustedes no pongan filtros, pero los ponen.
Tienen que ser las enmiendas presentadas por estas asociaciones, por esta sociedad civil, pero las tienen que asumir algún grupo o, si no, deben contar con trescientas firmas.
Luego, ustedes, a su vez también están poniendo limitaciones a esas propuestas que nos estaban haciendo.

Son los grupos y los diputados quienes votan.
Y, por lo tanto, nosotros, ¿qué proponemos?
Escuchar, que comparezcan, que nos hagan propuestas, incluso por escrito, en la comisión y, luego, cuando se abra el plazo de realizar enmiendas, que sean los grupos políticos quienes asuman esas cuestiones que nos están planteando.
Porque hablan ustedes incluso de defender en comisión o en pleno.
Me voy a las declaraciones que sobre ese aspecto ha hecho mi compañero, el señor Maluenda.
Al final, no estamos aquí para suplantar a la ciudadanía.
Muy bien, los diputados no estamos aquí para suplantar a la ciudadanía, estamos para representarlos, somos sus representantes.
Pero tampoco se trata de que los ciudadanos suplanten a los diputados.
Insisto, somos sus representantes y en esos justos términos es en los que tenemos que movernos, como representantes de los ciudadanos.

Por lo tanto, que no suplantemos nosotros a los ciudadanos ni que los ciudadanos nos suplanten a nosotros.
Es una cuestión de representación institucional y de representación democrática.
De otra forma creo que, en muy buena medida, nos estamos cargando la representación política en las Cortes Valencianas y, en muy buena medida, el sistema democrático que nos hemos dado.

Posteriormente, habla de otro filtro y es cuando cita las comparecencias en la comisión de los expertos, de los agentes sociales de organizaciones.
Y lo tiene muy claro.
Y eso es politizar también, señor Ferri, y quiero que lo entienda de una forma clara.
O sea, al final, de la misma forma que en los plenos se hablaba de un sistema en el que los grupos políticos deciden, eligen, hay comisiones, muchas comisiones en las que no es la mesa la que impone el orden del día ni la mayoría de la mesa la que impone el orden del día, sino que se habla con los portavoces de los grupos políticos: ponemos PNL, ponemos comparecencias, qué pensáis que tenemos que incluir en el orden del día…; o sea, todo eso se debate y se habla.
No se trata de que sea antidemocrático.
Pues, mire, su sistema, en la enmienda número 15, es que cada grupo político elija dos de esos comparecientes y, si hay algunos más que tienen que ver con el asunto y son más de tres, que se insaculen, que se sorteen.

Señor Ferri, de verdad, estamos politizando quiénes son los representantes sociales, los representantes de la ciudadanía, que tienen que venir a estas Cortes.
Porque, primero, primer grupo, los que elegimos los grupos políticos; segundo grupo, si alguno más quiere venir, los sorteamos si pasan de tres.

Sinceramente, no lo veo demasiado fundamentado ni le veo demasiada solidez, ni jurídica ni participativa ni ciudadana, al sistema que está planteando usted.
Reitero lo ya dicho en cuanto a que nos iríamos a más de cuatro meses en cuanto a la tramitación legislativa.

Y, para finalizar, presidente, muy rápido, comentar un par de cuestiones.
Tenemos una modificación de la ley de iniciativa legislativa popular instada ya por el Consell y, por lo tanto, yo también pienso que tendremos que verlo aquí.

Y las cuestiones de transparencia, que me parecen muy bien y que tienen todo el sentido.
Creo que la próxima ley de transparencia que tenemos que debatir en estas Cortes será el momento también para hablar de ese tema, entre otras cosas porque hay una remisión del reglamento a esas leyes en cuanto a qué temas se tocan y cuáles no.

Nada más, presidente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Castelló.

Senyor Ferri, per a rèplica.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, molt breument.

Senyor Castelló, li agraïsc el to d'avui, perquè ha sigut molt diferent al de l'altre dia en el ple, per tant molt més constructiu.
I disculpe si jo també vaig utilitzar un to destructiu l'altre dia parlant de les seues propostes.

Mire, evidentment, nosaltres plantegem un model diferent a aquell que es planteja en la proposta que inicialment és del Partit Popular i que ara incorpora algunes esmenes del Grup Parlamentari Socialista, perquè passem d'un model en el qual es crea una comissió específica de participació a un en què creem un model transversal de participació en què qualsevol ciutadà o ciutadana, associació o entitat pot participar de tots els debats que es plantegen en esta parlament.
Per tant, passem d'una comissió específica a, com si diguérem, convertir les Corts realment en eixa comissió total de participació de la ciutadania.

Evidentment, es veu en la nostra esmena a l'article 15 que la voluntat no és limitar-ho només als projectes de llei que vinguen per part del govern, sinó que es veu clarament que és obrir-ho a la participació en tots els projectes de llei que es puguen presentar, des del govern també, les proposicions de llei per part dels grups parlamentaris d'estes Corts.
I, si és una qüestió tècnica, és una qüestió que se'ns ha passat escriure la paraula «proposicions de llei», és una qüestió que, si és el que vostés volen aprovar-ho, però no estan d'acord en eixe filtre que vosté ha dit, doncs, se pot arribar a un acord.

Evidentment, són models diferents, però també hi ha propostes que plantegem nosaltres algunes de les quals no tenen res a vore amb eixe model, si és una comissió específica o si són diverses comissions, com és la qüestió de les ILP, que es puguen defensar ací pels qui les han generat, com és la qüestió de la reforma del reglament en el procediment de lectura única.
No volem que una majoria absoluta siga capaç de passar eixe rodillo, sinó que haja de consensuar almenys en la Mesa de Les Corts.

Quant a la transparència, tampoc està afectat pel model que plantegem vostés i nosaltres, per tant…, i vosté ara, després parlaré de les lleis que estan per vindre, però sí que és clar que podríem també parlar d'eixes esmenes que presentem des de Compromís i arribar a acords sobre eixes esmenes de transparència i del portal obert, per a que es convertisca realment en un portal de col·laboració i participació de la ciutadania.
I també podem parlar de les esmenes ciutadanes, que tampoc es contradiu en cap dels dos models que es plantegen ací damunt de la taula.

Per tant, en eixos quatre punts podríem arribar a acords, perquè no contradiuen els models que hi han damunt de la taula.
Quant a les esmenes ciutadanes, mire, millores que puguem presentar esmenes, encara que tinguen de passar per un filtre de tres-centes signatures o que tinguen de ser assumides per un grup parlamentari, que que no les puguem presentar.

Després vosté em critica que estem polititzant la tria de les persones que van a vindre a parlar en este parlament, ¿eh?
, els experts, les associacions, etcètera, perquè estem passant d'un model en què vostés decidixen…, vostés no, la majoria…, el grup que ostenta la majoria en este parlament puguen decidir el cent per cent dels ponents d'eixes compareixences, a que cada grup parlamentari puga proposar-ne els seus i estiguen obligats a poder vindre i que, a banda, lliurement la ciutadania puga presentar-se.

Per tant, si contraposem eixos dos models, està clar amb quin em quede jo, enfront d'un model en què el Partit Popular, en este cas, o en el partit que ostente la majoria, o la majoria de grups permanents que ostenten la majoria, puguen decidir el cent per cent dels ponents, a un model en què cada grup parlamentari plantege uns ponents i que, a banda, si ningun grup parlamentari els planteja, a la ciutadania, a través d'eixa reglamentació que nosaltres proposem, puguen comparéixer també en este parlament.

Vosté em dirà, la ILP i la llei de transparència ja estan regulant-se per una altra llei.
Però, mire, és que nosaltres, des de Compromís, pensem que un projecte de llei del Consell no ha de tractar ni ha delimitar els projectes de llei de Les Corts Valencianes.
No pot ser que el Consell regule el que es tracta ací en les Corts Valencianes, el Reglament de Les Corts l'hem d'aprovar els diputats i diputades i ha de ser una proposta de modificació per part dels diputats i diputades.
I, per tant, si en el Reglament de Les Corts s'ha de parlar de transparència i d'ILP, ho hem de parlar nosaltres, el govern haurà de parlar de tot el que no té a vore amb Les Corts Valencianes, però el que té a vore amb Les Corts Valencianes ho hem de parlar els diputats i diputades en este parlament.

Per tant, senyor Castelló, jo crec que n'hi han punts a on ens podem trobar, crec que podem arribar a acords en alguns aspectes com els que li he dit, que no es contradiuen entre la seua proposta i la nostra, i espere que pugam arribar a eixos acords.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, señor presidente.

Yo estoy convencido de que estamos en una iniciativa que realmente puede ser histórica si cuenta con el respaldo y el apoyo y el refrendo de más grupos.
Sé que no lo será si solamente va por un grupo político, porque al final es la reforma de tal o cual partido y no la reforma de todos.
Pero ustedes también deben ser conscientes de que es muy difícil que sea la reforma de todos.

Cuando me plantea usted los tonos, ¿no?
, yo siempre tengo una teoría respecto de los de los tonos, y es que el debate político lo marca quien habla primero, si quien habla primero marca un tono educado, bajo, un tono constructivo, quien contesta no puede salir diciendo exabruptos y, por lo tanto, muchas veces esos tonos son fruto, bajo mi teoría, ¿no?
, de quien habla primero.

Ha planteado usted aquellas cuestiones en las que nuestro sistema no es distinto, sino que podemos profundizar en ellas, y yo recojo el guante, señor Ferri.
Podemos hablar del tema, de cómo se sustancian las cuestiones en la Comisión de Peticiones y respecto a la posibilidad de que sea una forma de elección distinta, más allá de la directa de la mesa, la que pueda sustanciar qué asociación o qué asociaciones o qué parte de la sociedad civil es la que tiene la intervención directa o no.
Podemos hablar si nos esperamos a modificar el texto que venga de la ley de transparencia o, ya en este ámbito, podemos llegar a algún acuerdo respecto a la alternativa que plantean ustedes.
No hay, por lo tanto, como les he dicho y les dije desde el primer día, ningún problema en ahondar en ese debate.
Y más allá, respecto a la modificación que plantean de la ley de iniciativas legislativas populares y su tramitación, podemos hablarlo también, señor Ferri, no tengo ningún problema en que nos sentemos, que lo hagamos todos, que estemos alrededor de una mesa para debatir de todas esas cuestiones.

Ahora bien, les pido también yo por mi parte que la misma…, el mismo trato que creo que les estamos ofreciendo desde nuestro grupo a la hora de intentar llegar a acuerdos, por su parte también exista, y que no estemos hablando de maximalismos y que no sigamos gastando cartuchos en algo que sabemos que está muerto.
Si ustedes sinceramente hacen esta propuesta, nosotros sinceramente aceptamos esa cuestión con la voluntad de seguir llegando a acuerdos, palabra que, si usted recuerda, en el pleno yo también dije, no solo hablé de las pegatinas, hasta en cinco o seis ocasiones hablé de la posibilidad de llegar a acuerdos entre todos los grupos, de consensos, porque me parece algo importante, que veo que ahora parece que sí que comprendemos, pero que hasta ahora, no sé, posiblemente estén acostumbrados a otras cosas, no les digo que no, pero que se lo hacemos desde la buena fe y con ánimo de que esta modificación del reglamento tenga el máximo consenso posible.

Al final creo que es una cuestión de matiz en muchos casos, pero que también es cierto que tenemos el tiempo suficiente para poder llegar a acuerdos que podrían seguir mejorando, como ya se ha hecho, a través de las cuestiones que se han pactado en las enmiendas transaccionales, y que realmente demostremos la voluntad que tenemos todos de que este sea un «parlament més obert» y que demostremos a los ciudadanos que tenemos…, que como sus representantes tenemos la voluntad de que este sea cada vez más su parlamento y que sea la casa de la palabra de todos y cada uno de ellos.

Nada más, presidente, muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Castelló.

Pues, finalizado el debate, vamos a pasar, señorías, a las votaciones.

Vamos a ver, han llegado a esta mesa un total de 11 enmiendas de aproximación, que las vamos a votar, en primer lugar, en principio todas agrupadas, salvo que sus señorías quieran separar alguna.
(Veus)

El senyor Maluenda Verdú:

Sí, n'hi ha una, si m'ho permet, que està signada pels quatre grups.
Si no té inconvenient, podríem votar-la eixa a banda,…

El senyor president:

Perfecte.

El senyor Maluenda Verdú:

…sense perjuí que si volen desglossar-ne alguna més de la resta.

El senyor president:

Bé, passarem primer a la votació d'esta esmena d'aproximació 14, tècnica, que s'ha dit, eh?
, (el senyor Maluenda Verdú intervé sense micròfon) que no anul·la, no, perquè la votarem a continuació, senyoria.

Per tant, passem esta esmena 14 a votació.

Vots a favor?
Doncs…, quants són?
Unanimitat.

Després passem a la votació de la resta d'esmenes d'aproximació.

Vots a favor?
Són 10.
Vots en contra?
Abstencions?
2.

Bé, ara passem al primer bloc d'esmenes, Grup Parlamentari Socialista, són les esmenes 11, 14, 16, 18, 19 i 20.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
2.

Segon bloc… Segon bloc d'esmenes, Grup Parlamentari Esquerra Unida, la número 2, 6, 7, 27 i 30.

Vots a favor?
(Veus) Bé, separem, per tant, la 6 en primer lloc, la 6.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.

A continuació la 2, la 7, la 27 i la 30.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

I el tercer bloc d'esmenes, Grup Parlamentari Compromís, números 3, 4, 8, 12, 13, 15, 17, 21, 22, 23, 24, 25 i 28.

Vots a favor?
(Veus) Val, val val: 3, 4, 8, 12, 13, 15, 17, 21, 22, 23, 24, 25 i 28.
(Veus) Vols repetir, per favor?
(Veus) 4, 8, 12, (veus) sí?
, 17, 23, 24 i 28.

Doncs, passem primer a votació la 4, la 8, la 12, la 17, la 23, 24 i 28.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

I la resta d'esmenes del grup Compromís que he dit abans.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.

A continuació, passarem a la votació de l'articulat.
Per tant, tenim l'article 1 amb l'esmena d'aproximació.
Vots a favor?
12.
Vots en contra?
0.
Abstenció?
2.

Article 2.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
Abstencions?
6.

3 amb les esmenes d'aproximació.
Vots a favor?
12.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
2.

N'hi ha un article 9 amb una esmena d'aproximació, sorgit d'una esmena d'aproximació.
Vots a favor?
Són 8 i 4, 12.
No?
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
2.

Una disposició transitòria única per supressió de la primera i segona del text original.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
(Veus) Sí, per supressió de la primera i la segona per una aproximació.
Per tant, vots a favor, 8 i 4, 12; vots en contra, ningun; i abstencions, 2.

Disposició final.
Vots a favor?
8 i 4, 12.
En contra, ningun.
I abstencions, 2.

I a l'exposició de motius.
Vots a favor, 8…, 12.
Vots a favor, 12.
Vots en contra, cap; i abstencions, 2.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar, davant del Ple, el dictamen sobre la Proposició de reforma del Reglament de les Corts per a la modificació dels articles 45.
2 i 112 i la inclusió d'un nou títol, el XV bis

El senyor president:

Bé, passem al tercer punt de l'ordre del dia que és: designació del membre de la comissió que presentarà davant el plenari el dictamen de la mateixa amb proposició de reforma que s'ha indicat i que s'ha debatut i que s'ha votat.

Sí, senyoria?
Senyora Linares?

La senyora Linares Rodríguez:

Sí, gràcies, senyor president.

El nostre grup proposa a Alfredo Castelló per a que porte el dictamen.

El senyor president:

Una altra proposta?
Si no n'hi ha, vots a favor?
… O per assentiment?
Què fem?
Assentiment.

Bé, perfecte, senyories.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 34 minuts)