RTVV%2020200211HTML.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 11 de febrer de 2020.
Comença la reunió a les 12 hores i 4 minuts.
Presideix la diputada senyora Estefania Blanes León.
Reunió número 5.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … a totes i a tots.

Anem a intentar donar inici.

Sé que són moltes i molts en aquesta sala i no sé com a anem a organitzar-nos tots, però intentarem que siga el més còmode possible per a tots.
Així que, quan pugueu, ocupeu els llocs que corresponga.

I ara passarem primerament a vore l'assistència per part de la secretària.
Quan vullga.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

Vaig a comentar algunes cosetes prèviament a començar l'ordre del dia, perquè s'han presentat…, n'hi han unes incidències per a l'ordre del dia.
Com haveu pogut veure a les vostres carpetes, s'ha retirat el punt número 4 per part de Vox Comunidad Valenciana i s'ha retirat el punt número 5 per part del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Per tant, s'eliminaran de l'ordre del dia.

I, també, jo crec que per a ser operatius aquesta comissió s'havia convocat a aquesta hora perquè tampoc tenia un ordre del dia en un principi massa extens, però a l'incorporar-se evidentment, com no podia ser d'altra manera, que es presente el nou candidat i ens presente el seu programa que pensa implementar-se en cas que siga ratificat ací.
Jo crec que estaria bé posar-nos una hora de finalització d'aquesta comissió per saber un poc al que anem.
I el que quede pendent, doncs ja es convocarà una següent.

Si no hi ha cap inconvenient, posem hora final màxim a les dos i mitja.
I, a partir d'ahí, si queda algun punt pendent, ho passaríem per a una propera convocatòria.
¿Vos sembla bé?

Compareixença de la persona proposada pel Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació a la Direcció General de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació, senyor Alfred Costa Folgado, i acord de la comissió, si escau, sobre la seua idoneïtat, de conformitat amb el que disposa la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat

I res més, sense més donar-li la benvinguda i donar-li les gràcies per la seua assistència i per vindre a presentar-nos el projecte i, quan vullga, té per temps il·limitat, però tot el concís i explícit que necessite, però que avant en la seua exposició.

Moltes gràcies.

El senyor Costa Folgado:

Moltes gràcies.

Gràcies, presidenta.

Membres de la mesa.

Senyores diputades i diputats.

Companys dels mitjans de comunicació.

Bon dia a tots.

M'agradaria que les meues primeres paraules en seu parlamentària foren per a agrair al consell rector la confiança dipositada en el projecte presentat, d'agraïment també als treballadors i treballadores de la SAMC i la corporació per la motivació i dedicació amb que han recuperat per a les valencianes i els valencians les emissions dels mitjans públics de ràdio i de televisió.

I d'agraïment, finalment, a l'actual directora general, Empar Marco, per l'esforç i l'entrega amb que ha defensat el seu projecte, el que va presentar ací fa tres anys per posar en marxa totes les dificultats que va tindre a la nova plataforma de mitjans de comunicació públics valencians.
A tots, moltes gràcies.

A diferència d'aquella ocasió, senyories, crec que esta vegada sí que han tingut al seu abast el text complet -veritat?
- del projecte aprovat pel consell rector per tal que pogueren disseccionar-lo amb temps i traure les conclusions a favor o en contra.

D'altra banda, els darrers dies, els companys dels mitjans de comunicació han anat oferint aquelles qüestions programàtiques del projecte que han considerat oportú i que anirem detallant al llarg d'esta compareixença, imagine.

Siga com siga, la meua voluntat és la d'aclarir amb absoluta franquesa, transparència i lleialtat els detalls que vostés consideren oportuns.

Les valencianes i els valencians ens hem dotat gràcies al treball legislatiu de les Corts d'una de les lleis més avançades relatives als serveis públics de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic.

La Llei 6/2016, el mandat marc i els textos posteriors sorgixen dels consensos entre les diferents formacions polítiques.
Les posteriors aportacions dels col·lectius i grups especialitzats, i del mateix sector audiovisual, de l'entorn universitari i tants altres ens han servit com a eina imprescindible per a complir el nostre principal objectiu: millorar l'entorn social, oferint en valencià als oients i televidents, als espectadors i usuaris de qualsevol de les finestres de programació la informació de proximitat més independent, empoderant els professionals a exercir la defensa del pluralisme, el compliment dels objectius de qualitat democràtica i l'exemplaritat en terrenys on l'acció conjunta ha de superar les bones intencions en assumptes neuràlgics com ara el respecte a la intimitat, la igualtat de gènere, el rebuig a qualsevol classe de violència o l'accessibilitat per a persones amb disfuncions sensorials.

En la convocatoria original que el consell rector va fer d'este procés deixaven clar quins eren els objectius que valoraria de les diferents propostes presentades per les candidatures, totes elles -estic convençut- molt interessants.

I en el desenvolupament d'este projecte, que vostés coneixen amb detall, s'havien d'elaborar, concretar i detallar de manera fonamentada i contrastada les debilitats, fortaleses, amenaces i oportunitats de la societat per fer un diagnòstic actualitzat de la plataforma de mitjans públics i plantejar de manera valenta les línies estratègiques amb les quals abordar el repte per al proper trienni.

Les conclusions a les quals arribà el projecte no són fruit d'una observació superficial.
Amb l'ànim de documentar i sustentar cadascuna de les observacions s'aporten a peu de pàgina totes les fonts consultades per a anar esbrinant quins són els punts febles i com es poden enfortir.

Tot açò, tenint en compte l'adequació de les propostes al marc legal, tots i cadascun dels plantejaments propositius estan desenvolupats seguint l'articulat de la Llei 6/2016, el mandat marc, el llibre d'estil i la carta de valors, entre d'altres.

I totes les propostes s'han elaborat amb la projecció més realista possible dins l'altre condicionant bàsic, que són els pressupostos.

En este punt vull remarcar que posarem una especial atenció en els instruments de control de la despesa per tal de complir amb els indicadors de gestió i eficiència.
Perquè sí, hem de ser exemplars en molts terrenys, però especialment en este.
Només demostrant que som capaços de traure la màxima rendibilitat a l'actual pressupost, estarem en condicions de sol·licitar que eixe pressupost s'ajuste a la realitat del model de mitjans públics que es va aprovar per la llei.

El sector audiovisual privat necessita una gran demanda de continguts per part nostra per tal d'enfortir-se empresarialment.
I tots els entorns consultats demostren que amb 55 milions d'euros no es poden complir amb la qualitat exigida alguns dels compromisos que s'han adquirit amb ells -amb el sector audiovisual.

Amb les productores, perquè aporten els formats més competitius que tenen un preu de mercat; amb els estudis de doblatge amb els quals continuarem doblant al valencià el 100 % de la producció aliena estrangera, i amb qualsevol dels proveïdors complint les baremacions objectives de control pressupostari i pagament, factors als quals hem sumar el volum d'hores i percentatges que ha d'aportar per llei la producció pròpia amb els recursos que disposem, a unes graelles com més competitives millor de ràdio, televisió i web.

I, ¿per què parlem de competitives quan el servei públic ha de focalitzar els esforços en la qualitat del servei i el compliment dels objectius legals pels quals va ser creat?
Senzillament, perquè allò que no es mesura no pot tindre èxit.

I eixe ha sigut l'humil exercici desenvolupat en este projecte: contextualitzar el valor d'una sèrie d'ítems relacionats amb els controls interns, la gestió i execució del pressupost, els mecanismes de compliment del contracte programa, la implantació de la marca, els controls de compliment de les clàusules de responsabilitat social, les dinàmiques de comunicació interna i externa, el potencial creatiu i industrial del sector audiovisual o, finalment, també, l'anàlisi de la realitat demoscòpica amb la qual se'ns està avaluant a efectes d'audiència… I de penetració en l'entorn competitiu en què realitzem les nostres emissions.
No oblidem que no emetem en un buit social i audiovisual.
I una volta disseccionats tots estos elements, proposar alternatives valentes per millorar-los.

¿Com mesurem el valor de la producció pròpia?
L'optimització dels recursos humans i tècnics dels mitjans de comunicació són ara per ara el repte més gran del projecte triennal.
El principal capital que tenen la corporació i la SAMC és l'humà i això no es pot malbaratar.

El talent dels treballadors i treballadores requerix procediments de participació interna on es potencie la motivació que ha de fer possibles nous continguts, major hores de cobertura i una emissió com cal.

L'obligació legal, l'article 26.
4 del títol III, perquè la plantilla de la SAMC aporte un nombre d'hores mínimes a la graella anual posicionarà eixos productes en franges més enllà de les cites diàries noticiables.

Ho farem injectant als processos de producció les mateixes exigències d'una producció associada i trencant el binomi eficiència igual a precarietat.

Una òptima planificació trimestral dels recursos implantant les dinàmiques de treballs d'una producció executiva estàndard establirà baremacions objectives de rendibilitat laboral, millora de la productivitat i increment dels resultats.
I ens oferirà la valoració dels costos interns dels productes.

Darrere d'esta proposta es vol encoratjar la plantilla de la SAMC a participar coresponsabilitat d'una cultura corporativa que potencie de veritat les habilitats que tenen les treballadores i els treballadors.

Després d'haver analitzat fredament l'evolució de les produccions pròpies, el projecte proposa una sèrie de canvis estructurals relacionats amb els perfils objectius d'espectadors i el seu comportament.

En alguns casos s'apliquen xicotets ajustos horaris que són compensats amb l'entrada de nous formats on predominen el reporterisme, la informació meteorològica, l'esport o un informatiu setmanal que pose en titulars informacions relacionades amb l'entorn de les ofertes de demandes laborals, de formació i educació, entre altres.

¿Com mesurem la producció associada i, per tant, el valor que aporta a la plataforma de mitjans el sector audiovisual?

L'entrada en joc de la SAMC ha capgirat la situació catastròfica en què es va quedar el teixit audiovisual amb més del 90 % dels professionals a l'atur i l'obligada fuga del talent a altres territoris, deixant un riu de xicotetes empreses amb poques possibilitats de mantenir una estructura bàsica i, molt menys, la liquiditat financera necessària per a abordar projectes de gran envergadura.
Ací és on la política radiotelevisiva de proximitat fa política econòmica pública.

La inversió en les seus sectors productius locals té un inestimable impacte social: els llocs de treball directes i indirectes, i social, sobre l'audiència i els col·lectius que veuen visibilitzades, protegides i respectades les seues veus i les seues reivindicacions.

La inversió en producció és, per tant, una inversió en benestar i cohesió social.
No és una despesa.

Les associacions de productores són conscients que la proliferació de xicotetes empreses, activades gràcies a la crida prèvia al naixement de l'ens, va ajudar al sector a recuperar l'alé i va fer possible la tornada de molts professionals que posaven el seu inestimable talent al servei d'este nou projecte.

Aquell volum de produccions va servir per a injectar a l'oferta programàtica d'À Punt un espectacle pirotècnic d'estrenes.

Però també som conscients que aquelles ofertes competien entre elles per fer-se un espai a una graella de programació que té les pròpies regles internes de joc.

No ens queda una altra opció que enfortir el full de ruta del futur del sector materialitzant el rol dinamitzador que té encomanat per llei la SAMC, blindant en la contractació la reserva del 35% del temps anual d'emissió a obres audiovisuals de productores independents valencianes i originàries en valencià.

I, com ho fem?
Per part del sector, també eixint al mercat a la recerca formats testats d'altres ràdios i televisions públiques espanyoles o regionals europees.
Apostant per la innovació en productes competitius de fàcil comercialització i rendibilitat econòmica no centrada exclusivament en el termini de la producció trimestral en l'única finestra d'À Punt.

Per part de les grans productores, l'acceptació que la seua aportació està en la producció executiva i en l'oportunitat de testar a la Comunitat Valenciana produccions amb un posterior recorregut territorial major.
És, per tant, un circuit de doble alimentació i els objectius d'èxits compartits que han de reforçar la col·laboració pública i privada.

Per part de la SAMC, lògicament afavorint les fórmules atrevides de sindicació amb FORTA experimentant conjuntament programes i sèries que, de manera individual, són inviables per a esta casa i on s'involucren les productores locals i els estudis de doblatge que han aconseguit posicionar i prestigiar el valencià molt més que algunes campanyes institucionals, tot i que ara mateix la llei, com hauran pogut comprovar en el projecte, genera algunes distorsions entre els percentatges de producció aliena que es poden programar setmanalment i les dotacions pressupostàries acordades en la pròpia llei i en el contracte programa.

I, com mesurem l'èxit dels programes de producció pròpia o associada?
Per l'audiència diran vostés, i no s'equivoquen.
Però estem parlant dels mitjans de comunicació públics.

L'exercici de programació ha de compensar l'existència de productes que responguen a la realitat demoscòpica de l'operador que gestiona les dades dels audímetres, on buscarem la màxima rendibilitat comercial amb (inintel·ligible)… públics, i ho farem sense apartar-nos un centímetre dels codis marcats pel llibre d'estil, els condicionants legals i les recomanacions del consell de la ciutadania.

Ho compensarem, diem, amb altres que, sent de nínxol -és a dir, dirigits a interessos no tan majoritaris-, tenen un compromís de servei públic i sobre els quals hem de focalitzar també tots els esforços promocionals.

Tots confiem en la màxima que abans o després amb productes de qualitat arribarà sobrevinguda l'audiència.
Però, si és més després que abans?

La indústria audiovisual és cara -bé que ho saben vostés-.
Per tant, hem de buscar-li un rendiment econòmic, social i cultural que arribe a quanta més gent, millor.
I molt especialment a aquells sectors socials que tenen…, que no tenen -perdó- accés a les plataformes de pagament.
Això també és servei públic i això també és igualtat d'oportunitats.

Clarament cal posar en marxa formats radiofònics i televisius que responguen als hàbits de consum i les demandes dels segments de població que, segons les estadístiques, estan més hores fent ús de la ràdio i la televisió per raons de lògica de mercat i d'unes necessitats informatives i d'entreteniment generalistes.

Alguns d'estos productes estan o han estat ja en emissió; d'altres s'aniran incorporant progressivament a la programació, tan didàctics com vullguen, tan divulgatius com vullguen, tan divulgatius com permeta el programa, però sempre dins dels codis en què la informació i l'entreteniment han d'arribar a públics majoritaris.

Qui veu la tele i escolta la ràdio?
A quines hores?
Quant de temps?
Si són de ciutats grans o de poblets menudets.
Si són gent gran o són gent menuda.
Si són homes o dones.
De quin segment d'ingressos econòmics disposen?
Si són públics convidats o si estan en segones residències.
Eixa informació l'oferix l'EGM, l'estudi general de mitjans.
L'audita l'Associació per a la Investigació de Mitjans de Comunicació i l'extrapola en un panell representatiu d'audímetres Kantar Media, que cada matí publica els resultats que marcaran l'optimisme o el pessimisme, lògicament, d'afrontar una nova jornada laboral.
No podem, per tant, oferir una programació a cegues, sinó d'acord amb l'anàlisi objectiva de la realitat que ens està mesurat.

El projecte que hem presentat sols posa negre sobre blanc eixos comportaments, qui està davant de la tele o la ràdio i quins programes preferix, en franca competència a la resta, o no tan franca, perquè competim amb megaempreses de comunicació amb recursos que nosaltres no podem ni somniar.
Juguem, per tant, una partida desigual en què hem de fer valdre la intel·ligència i el talent col·lectiu.

El projecte no diu que uns programes determinats pel seu gènere -concursos, informatius o humor- hagen d'agradar més a unes persones que a unes altres.
Sols reflectix el que, amb tota la validesa científica i el marge d'error propi estadístic, diuen els informes, més enllà dels estereotips, contra els quals lògicament lluitarem, perquè això forma part de l'ADN fundacional d'esta plataforma de mitjans públics de comunicació.

I l'índex d'audiència, eixa espasa de Dàmocles que cada matí ens trau del llit, arribarà, més prompte que tard, acompanyada de les dades de repercussió digital dels canals en línia i les xarxes que, com sabem, senyories, també estan en la punta de llança conceptual d'este projecte.

El posicionament del futur web d'À Punt Mèdia, en un hiperfragmentat mercat d'oportunitats, també ha de donar resposta a les inquietuds dels qui no veuen la tele o escolten la ràdio de manera tradicional.
Les anomenades generacions after computers, que diuen, són el futur i no els poden girar l'esquena.
Hem d'elaborar també una oferta d'avantguarda basada no tant en la convocatòria dia i hora, sinó en la satisfacció experiencial que aporta el consum a la carta o la participació en comunitats d'usuaris que compartixen grups de gustos o aficions i que poden aportar una important rendibilitat digital quan siga possible monetitzar també eixe univers.

La plataforma de mitjans està destinada a ser una oferta innovadora, intuïtiva, on accessibilitat i agilitat vénen de la mà.
El resultat ha de ser una oferta plural que acollirà, en la nostra casa comuna, tots els públics i generacions.
Ací seran benvinguts tots els followers i tots els haters.

Els senyals que marquen les tendències ens obliguen a ser molt prudents respecte dels resultats finals en audiència.
El projecte treballa sobre les expectatives generades, tenint en compte els tres trams comparatius de les televisions autonòmiques i fent una discriminació de les de recent creació.
En funció d'eixos paràmetres, i fent una projecció real estadística, s'han avaluat.
En eixa projecció, el que es pretén aconseguir és el pretén aconseguir és el segon dels trams durant el trienni.

I com mesurem l'èxit de la gestió?
Posant-li preu a les coses.
Quan s'ha tingut experiència en l'empresa privada i es treballa per objectius, tots i cadascun dels elements que componen l'estructura interna de l'entitat coneixen quins costos tenen els recursos amb què es treballa i que només una bona planificació d'eixos recursos permetrà la màxima rendibilitat i, per tant, repercutirà en la qualitat del producte.
I eixa qualitat del producte, gestionada de manera responsable i transparent, complirà tots els condicionants de controls interns i externs que marca el títol V, en el seu articulat, de la Llei 6/2016, i donarà resposta a cadascun dels indicadors de gestió i eficiència econòmica, que permeten conéixer l'estat d'execució pressupostària i la implantació de mecanismes de correcció eventuals.

Tot això revertirà en el prestigi de la marca, que haurà de ser posicionada en el mercat amb una renovada campanya de màrqueting.
És per això que, amb l'austeritat i els pocs recursos a l'abast, es pretén reforçar l'àrea de direcció de màrqueting i publicitat amb dos objectius clars: ajudar a empatitzar els segments de major consum de ràdio i de tele amb els mitjans públics, acompanyant la seua progressiva entrada, amb els reptes de millorar els ingressos comercials i publicitaris; i bastint un pla de comunicació interna i externa que, d'una banda, gestione la motivació de la plantilla, generant entorns de participació i promovent la coresponsabilitat més transversal i, de l'altra, ajude a traslladar a la societat valenciana els valors fundacionals dels mitjans públics, que són compartits per moltíssimes entitats i col·lectius, amb els quals hem d'establir vincles duradors, perquè són públics prescriptors d'una ràdio i una televisió pública.

I vaig acabant.
I com mesurem la qualitat d'allò que produïm?
Pel grau del compliment dels objectius i principis fundacionals que marca la llei, facilitant el debat democràtic, promovent la participació plural, la cohesió territorial i la diversitat lingüística, visibilitzant grups amb necessitats específiques i aportant totes les ferramentes d'accessibilitat i d'integració social, exercint amb independència i veracitat tots els registres informatius i, per últim, sent un exemple d'avantguarda empresarial en les polítiques d'igualtat.

No tinc tota la informació, però crec que en el proper mes o no molt llunyà estarà aprovat el pla d'igualtat.
Tant la corporació com la societat de mitjans s'han manifestat sense descans, plenament conscients de la responsabilitat adquirida, per trencar amb una imatge estereotipada entre homes i dones i ho ha fet proposant mecanismes interns al servei de la plantilla, donant visibilitat i participant en quantes accions reivindicatives s'hagen pogut acompanyar en este sentit i aplicant una perspectiva de gènere transversal a tota la programació de qualsevol de les plataformes.
S'ha posat especial cura en el llenguatge no sexista i s'ha extremat eixa tasca en contenidors audiovisuals dirigits, sobretot, al públic infantil i juvenil.
Continuarem impulsant campanyes corporatives i donant suport a l'eradicació de la violència de gènere.
En la deferència d'aquests principis, el projecte sí que serà radicalment continuista, no els càpiga dubte.

Si vostés consideren adient, amb els seus vots posaran al capdavant d'este projecte il·lusionant un malalt de la ràdio, la tele i les noves tecnologies digitals, amb trenta anys d'experiència que vol posar al servei d'esta plataforma pública de mitjans, que pretén, humilment, amb el millor dels equips professionals possible, gestionar des de la responsabilitat estos mitjans públics i que desitja, amb el talant més conciliador, comptar, per a eixe difícil repte, amb el consell rector, amb els excel·lents treballadors i treballadores de la casa, amb la col·laboració del sector industrial audiovisual de la comunitat, les aportacions de la societat valenciana representada en el consell valencià de la ciutadania, la resta de mitjans de comunicació que cada dia ens ajudeu a tots a completar la dieta mediàtica de valencianes i valencians, la de vostés, que des del legislatiu estic convençut que treballaran per millorar la realitat pressupostària, jurídica i legal, a favor del nou projecte, i, per últim, amb l'aval dels oients i espectadors de la Comunitat Valenciana i de l'exterior, sense l'estima dels quals aquest projecte quedaria orfe i per als qui, segur, treballara de manera incansable el que els parla.

Això és tot i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies a vosté per la seua intervenció.

Ara anem a les intervencions dels grups, primer per 6 minuts cadascun i amb la posterior rèplica… (Veus) Val, val, disculpeu, havia vist en l'ordre del dia… 3 minuts i, després, la resposta del compareixent, en ordre de menor a major; així és que iniciaré el debat jo.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Té la paraula vosté.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

I moltíssimes gràcies, senyor Costa, per la seua intervenció, per la seua explicació.

I, sobretot, abans que res, des d'Unides Podem, volem donar-li l'enhorabona per la proposta que ens arriba, per part del consell rector.
Jo crec que ha de quedar ben clar que aquesta proposta no partix…, no és ninguna proposta d'àmbit polític, sinó que ha sigut el consell rector, en què cadascuna de les persones que així ho ha considerat s'ha presentat lliurement a l'opció de poder dirigir la SAMC i ha sigut el consell rector, amb els seus criteris i amb la seua pluralitat que el caracteritzen, doncs el que ha portat aquest candidat hui ací.

I, després d'açò, a mi sí que m'agradaria incidir en algunes de les qüestions que, tant llegint el projecte com en la seua intervenció, m'agradaria que ens poguera aclarir.

Sí que s'han comentat les qüestions de la rendibilitat social, però, llegint el projecte, a mi em dóna la sensació… o al nostre grup ens dóna la sensació que es té, bé, com a objectiu principal i com a proposta un projecte molt economicista en l'àmbit de termes econòmics, més que de rendibilitat social, cultural i tot el que entenem que, des d'una radiotelevisió pública deurien ser els objectius principals.

Per tant, sí que entenc, com bé ha dit, que s'ha de mesurar d'alguna manera i que, evidentment, sense recursos no es poden obtindre resultats, però a mi sí que m'agradaria, doncs, vore més quins són els objectius, com bé dic, socials i culturals que es pretenen en el seu projecte i, sobretot, quant a recursos de personal.
Perquè hi ha molts dels apartats que parlen de posar en valor…, que es disposa d'uns recursos humans suficients, però, per altra banda, s'ha vist, no?
, a dia de hui, que possiblement els recursos no han sigut suficients, sobretot quan es vol complir i s'ha de complir amb la llei, no?
, que marca, sobretot en l'àmbit d'informatius, que ha de ser totalment públic.
Per tant, un poc…, que ens poguera donar un poc més d'explicacions en aquest sentit.

I, després, sí que crec que està bé aprendre del passat i no oblidar tot el que s'ha fet fins ara, és molt evident.
Però, sobretot, que s'ha de tindre una visió de futur.
I sé que sempre es fa menció, no?
, a recuperar, sempre parlant un poc en el passat, d'allò que en altres temps passats va ser.
Per tant, no sé si es referix a aquell Canal 9 que, finalment, bé, doncs, és una proposta fallida, no?
, que va acabar tancant, doncs, sí que em preocuparia que estiguérem mirant a eixe passat.

Entenc que vosté, evidentment, coneix molt bé l'àmbit, sap de què està parlant perquè forma part d'ell.
També és cert que jo crec que s'ha de valorar i tindre en compte que també hi havia un bon projecte i hi ha un molt bon projecte fins ara que, tal vegada, no s'ha pogut desenvolupar.
I, per tant, què és el que pretén o pot fer perquè realment es puga desenvolupar el seu projecte?
Perquè crec que tots tenen molt bones intencions, però, després, el problema tal vegada és poder-lo posar en funcionament i, també, tenint en compte les circumstàncies que han portat, fins ara, que és una radiotelevisió molt jove, molt incipient i que, doncs, possiblement, no vull dir que ho tinga fàcil, però que vosté ja té un rodatge amb eixe primer pas que s'ha donat en la radiotelevisió a l'hora de posar-la en marxa.

I, després, una xicoteta cosa, perquè se m'ha acabat el temps.
El tema de la ràdio crec que queda molt minoritzada en aquest projecte i sí que m'agradaria, doncs, bé, que incidira un poquet més en aquest aspecte.

Moltes gràcies.
(Se sent una veu que diu: «Gràcies a vosté»)

El senyor vicepresident:

El portaveu de Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días a todos.

Buenos días, señor Alfred Costa, exconcejal del Partido Socialista, ¿no?

Creo que no queda duda de que usted ha sido concejal del Partido Socialista, ¿verdad?
No podemos decir que no sabemos los intereses políticos y partidistas que hay aquí, ahora mismo.
Lo comento porque aquí venía la gente, a esta comisión, negando cualquier relación con ninguno de los partidos del Botànic.
Veo que ya han superado ese dilema moral y, en vez de plantear a alguien independiente, lo escogen ya con carnet, al más puro estilo del CIS del señor Tezanos.

Mire, antes de su comparecencia, también he echado en falta que no nos facilitasen a los distintos miembros de la comisión su currículum.
Creo que se nos debería haber facilitado porque, así, también nos hubiésemos hecho una pequeña idea de sus méritos laborales y no solamente los políticos.
Porque, por lo que he podido leer en la prensa, usted estuvo un año en Radio Nacional de España; luego, pasó a engrosar la lista de la plantilla de la extinta Canal 9, hasta su cierre; luego, un período laboral en una distribuidora de cine de Barcelona, que le agradecería que nos especificase si era privada, porque ese período laboral en la prensa lo califica como «experiencia» y a mí me suena, no sé, un poco anecdótico, por eso quería también que nos lo aclarase; y, después ya, el Partido Socialista se ve que ya lo rescató y lo puso ya de concejal.
Y, cuando se montó, a nuestro entender, el chiringuito de À Punt, pues, lo contrataron.
En definitiva, una primera etapa en la empresa pública; luego, un «kit kat», según parece; y de vuelta otra vez a la empresa pública.

Bueno, y cambiando de tercio y ya centrándome más en su comparecencia, usted, según he podido leer, usted cree que el usuario joven sí que ha podido tener acceso al contenido de À Punt, pero justifica que ese tipo de audiencia, la gente joven, no son un grupo mayoritario, «no són un grup majoritari i no són grans consumidors de tele».
Y es por eso que usted aboga por buscar a los mayores de cuarenta y cinco, ¿no?
, la franja entre cuarenta y cinco a sesenta y cinco y mayores de sesenta y cinco.
Y es que me surge la siguiente pregunta, ¿de verdad usted cree que la gente joven no consume la televisión?
O sea, yo lo que creo es que de verdad la gente joven no consume el tipo de televisión que se está haciendo en À Punt, que digamos que es una televisión de hace treinta años.
Lo que consumen son más horas de audiovisuales, pero de diferente formato.
Eso me gustaría también que lo aclarase un pelín más y que no dé perdida esa batalla de la gente joven.

También me gustaría pedirle su valoración, con respecto a que en los informativos de À Punt se tilde a Vox, partido político que represento, de extrema derecha.
¿Cuál sería su valoración?

Por otro lado, y no menos importante, me gustaría que nos comentase si usted va a ampliar las horas de contenido en español.
Fue uno de los, entre comillas, compromisos que se le sacó a la anterior persona que ostentaba el cargo de director general, ante las evidencias aquí vertidas en esta comisión.

Y también me gustaría que explicase detenidamente a qué se refiere en la página 5, en el ámbito financiero y el punto 3, Falta de herramienta de control presupuestario.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Té la paraula la portaveu de Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies.

Molt bé, senyor Costa.
Ve vosté ací amb els vots justets, justets, en tercera votació, del consell rector per a ser ratificat.
I d'eixa tercera votació el meu grup ha d'entendre que el seu projecte és el millor que es va presentar.
I així, senyor Costa, a mi el seu projecte, francament, no m'il·lusiona.

I no m'il·lusiona des de la primera pàgina.
Des de la primera pàgina en la que vosté diu: «L'engegada de les emissions d'À Punt el 10 de juny del 2018».
Quan realment les primeres emissions d'À Punt foren al desembre del 2017 en la ràdio.
I ahí comença un hàndicap important -que li demane a vosté que concrete- la ràdio, a la qual sols li dedica una pàgina, la 37, de 50 que consta el seu projecte.

I això personalment a mi em dol, perquè jo soc eixe perfil d'oient que vosté definix en eixe projecte de la ràdio: hombre, soltero y de la provincia de Valencia.
Espere tinga molt més que oferir que una migració de formats de la ràdio a la web i retall en informació.

Altra cosa que em crida molt l'atenció de la seua proposta -i que hui, després de sentir-lo ha millorat- és que fins la pàgina 12 no apareix el concepte de servei públic.
Quelcom que és lloable que a més de guanyar un target entre els majors de 45 anys i dedicar-los la programació, també és important no descuidar mai que estem davant d'un servei públic plural, divers i en valencià.

Com també és important repetir que es tracta d'un projecte de proximitat, paraula que només apareix nou voltes al seu projecte però que ens marca la diferència entre À Punt i altres cadenes radiofòniques, televisives o altres media estatals.
I eixa proximitat no és sols a la província de València.
En la pàgina 7 -com amenaça de mercat- vosté marca la dependència absoluta d'À Punt de la província de València demostrant així que és coneixedor d'una falta d'arrel al territori, però la veritat trobe a faltar més concreció per a Castelló o Alacant i la feina que allí es desenvolupa.
Li demane, senyor Costa, vertebració territorial, projecte que també li demane al Botànic.

Finalment, no fa ni una sola menció a la publicitat institucional ni al seu tractament, i la música està gairebé absent del seu programa com la majoria de les ens culturals.
Entre les seues propostes de millora quan detalla el feel good GV que busca atraure a eixa nova franja d'espectadors majors de 45 anys per l'anomenada paradoxa valenciana, em preocupa, em preocupa, que l'emotiment i el drama media siguen les eines escollides per a captar públic femení.
Però ací l'expert és vosté i qui ha parlat d'estereotips també.

Igual que tinc els meus dubtes sobre els falsos directes als quals vostés fa referència ja que en ells mancaria totalment la participació i el feedback amb l'audiència.
Ambició, senyor Costa, li demanem ambició.

Per últim, felicitar-lo per l'observança de la llei quan es parla de les reciprocitats, també ja no sols amb altres autonomies; aprofitament de l'eina de la FORTA i la comunicació en xarxa de teles i ràdios del País Valencià que ja s'observa en la llei.

Destaca la importància que li dona vosté a motivar la plantilla.
I el plasmar el millor valor d'una empresa són els seus treballadors, i jo afegiria que també l'audiència.
Però li demane, li demane, que no ho responsabilitze tot en mans d'una plantilla motivada i unes millors relacions amb la FORTA; que cuide també a eixe sector audiovisual en valencià promovent eixes UTE locals valencianes que vosté planteja; que cuide al doblatge, que un mal gest pot afonar; i que tinga cura de la llengua pròpia, com també diu la llei.

Té vosté la ratificació per part del meu grup.
Ara s'haurà de guanyar la confiança, no sols de Compromís sinó també del País Valencià.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Ara, per un temps de 3 minuts, tindrà la paraula…, (se sent una veu que diu: «O alguno más») (rialles) el portaveu de Ciudadanos, senyor Llopis.
Quan vullga.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Buenos días, señor Costa.

En primer lugar me gustaría felicitarle por haber sido seleccionado como el mejor de los candidatos que habían optado al puesto de director de la SAMC.
Tampoco se me venga muy arriba porque el mismo consejo rector fue el que eligió a Amparo Marco, eh, o sea que tampoco hay que ser muy optimista.

La sensación que tengo -y sí que hemos conocido, hemos podido llegar a ver parte de su currículum- creo que le han hecho un flaco favor -teniendo un buen currículum- la forma en la que el consejo rector ha decidido elegir.
Y en la preselección esa se ve que no había «la sala VAR» -han utilizado «la sala VAR» un poco «regularín»- y al final solo han dejado, de los tres candidatos que podían haber pasado esa primera fase, a dos, uno socialista y el otro más socialista todavía, ¿no?
Que quizá creo que no le han hecho ningún favor.

Creo que tampoco es culpa suya este proceso de selección, obviamente.
Pero, claro, podemos tener miedo de pasar de «telecompromís» a «telesocialís» y entonces tampoco querríamos que fuera eso.

Bien.
En primer lugar -y sí que me gustaría centrarme en estos minutos que me quedan- su propuesta…, quizás diferenciaría la propuesta que teníamos escrita y he de reconocer que su exposición ha sido, digamos, «botánicamente» correcta.
O sea, ha sido un poco más…, algún guiño le ha hecho más allá de lo que estaba en el documento, que me ha parecido muy interesante.

Me ha gustado la forma que le ha dado: el análisis DAFO, es decir, a nivel de las debilidades.
Yo creo que en eso estoy totalmente de acuerdo.
Yo creo que el análisis es brutal, es decir, todas las debilidades que tenía el sistema anterior es demoledor, ¿no?

Yo creo que esa incompetencia del equipo directivo -que usted más o menos comenta- pues parece haber sido clara, ¿no?
Y muchas veces mucha gente pensamos que a lo mejor hay gente que sabe ponerse camisetas reivindicativas pero no sabe llevar una televisión con toda la complicación que tiene.

Desgraciadamente, después de dos años, À Punt no ha conseguido entrar en la mente de los valencianos y es una labor que posiblemente usted tenga que hacer.
Incluso decía: Ni siquiera la sintonizamos entre los diez primeros canales -como usted afirma en su informe.

Es un inconveniente porque usted tiene que lidiar con esto.
Tiene una ventaja, de que peor que Empar Marco no lo va a hacer, eso lo tiene fácil.
De a peor, yo creo que hasta el pato Lucas puesto ahí más o menos le saldría un poco mejor.

¿Cosas que yo me gustaría comentarle?
Creo que omite la sensación…, nos habla muy bien de la plantilla, pero sí que es cierto que los informes de clima laboral no apuntan a esas buenas sensaciones y algunas noticias que nos llegan a nosotros de esa productividad.

A nivel de ingresos publicitarios es poco optimista, porque usted dice que vamos a ir creciendo de los 860.
000 euros a los 3 millones en 2023, cuando en el contrato programa se hablaba de 4 millones para el 2018 y 6 millones para el resto.
Nosotros habíamos planteado incluso de que la financiación -porque usted reclama en algunos momentos más financiación o más presupuesto- pues, entendemos o nosotros proponíamos en una enmienda a la ley de acompañamiento, pues, que ese incremento viniese acompañado de unos incrementos también en publicidad.
Me gustaría saber qué opina.

También nos gustaría saber qué es eso del valenciano dual.
Si realmente quiere que las obras, todo en valenciano, o que tengamos la posibilidad con los smart tv de escucharlo también en castellano.
Lo de la nueva marca -que usted apunta- si quiere…, porque la verdad que la marca no ha tenido el éxito que ha tenido.

Y, evidentemente, cómo va a mejorar las cosas que nos han preocupado.
Y es una cosa que sí que me ha gustado.
Yo soy…, me gusta mucho medir las cosas y en eso sí que le he escuchado, tanto en su informe como en su exposición, hablar mucho de medir.
Porque todo hay que medirlo, porque si no lo medimos no podemos mejorar.
Y lo que no se puede medir se tiene que hacer medible.

Y también, pues, insisto…, bueno, cómo va a conseguir esas mediciones más exactas.
Y después -también lo han comentado mis compañeros- poco habla de radio, creo que es un instrumento importante; la web, también me parece un instrumento importante.
Me preocupa cuando usted dice: «Hace falta más presupuesto».
Quizá (inoïble) … por reorganizar la plantilla.

Y ya para acabar, me gustaría…, usted, me he quedado con una duda: si la ley le ha parecido una ley moderna o una ley que tiene contradicciones.
En una de las propuestas de Ciudadanos de septiembre ha sido cambiar esa ley, creo que es una de las grandes rémoras que se van a enfrentar ustedes es la ley, precisamente, que se ha aprobado en estas Cortes.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Llopis.

Per un temps també de 3 minuts tindrà la paraula el portaveu del Partit Popular.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Martínez Fuentes:

Moltes gràcies.

Molt bon dia.

Gràcies, senyor Costa, per totes les seues explicacions.
És cert que ens ha donat vosté una versió d'una explicació del seu projecte, però sí que encetem esta comissió amb falta d'informació.
Sí que ens haguera agradat -a banda del seu projecte- d'haver sabut com ha sigut el procés que per part del consell rector ha hagut per a que siga vosté el designat.

Està clar que l'únic que sabem del seu currículum -per exemple- nosaltres és a través de la premsa.
Com bé s'ha dit ja, l'únic que sabem de vosté és que és un exregidor del Partit Socialista, a banda de les seues qüestions professionals que vosté ha anomenat.
Però que a nosaltres ens haguera agradat tindre el seu currículum abans i que, bé, és un tema que tornem a enfrontar-nos en esta comissió.

Mire, nosaltres el que hem vist -i vosté ho ha dit- és que és un projecte continuista -i vosté ho ha dit textualment-.
En el seu moment nosaltres vam tindre ja…, vam ser crítics i ens vam posicionar, no vam recolzar este projecte de llei, esta llei.
I hui el que ve és a donar-nos la raó.

Ve amb el seu projecte; parla de temes de personal; parla també del tema pressupostari, on reconeix obertament que n'hi ha un descontrol, que no n'hi ha una eina per a poder controlar el pressupost.
També em preocupa -i m'agradaria que vosté m'explicara- per què ha parlat dels 55 milions d'euros que no és suficient.
Que entrara més en eixe detall, que ens diguera quin seria el pressupost per a vosté.

I, evidentment, torna a donar-nos la raó quan nosaltres diem que és un model que està fracassat.
I dos aspectes són fonamentals, que són: la audiència i, per un altre costat, el tema de la sostenibilitat de l'ens que és una cosa que ens ha preocupat a nosaltres també.
I que pel que pareix, vostés, en estos moments el que volen són més diners i no tenim exactament com, vosté, vol fer eixe control pressupostari que diu en el seu projecte però que en un altre costat parla de més diners.

I com va a resoldre tota una sèrie de problemes que n'hi ha en estos moments com el personal.
Falta també transparència en la web, que és una de les qüestions que també dia el propi Síndic de Comptes i que m'agradaria vosté com va a solucionar-ho.

I, en definitiva -com li dia també- un altre aspecte que m'agradaria que em contara vosté i que em contestara en la seua segon intervenció és el tema de la cohesió territorial.
El seu projecte parla, precisament, de la dependència cap a la província de València -lògicament és la que té més població, també més recursos- però també m'agradaria insistir en eixe tema per a com es va a vertebrar tant la província de Castelló i d'Alacant també, per suposat.

I també una altra forma de cohesionar la comunitat és el tema de l'idioma.
Perquè en l'última comissió que vam tindre també es va parlar de la importància i de donar també més protagonisme al castellà per augmentar l'audiència en eixes zones castellanoparlants.
I, per tant, eixes són una sèrie de les qüestions que m'agradaria.

En definitiva -com li diem- nosaltres no podem recolzar-lo a vosté.
No és res personal, però sí que hi ha qüestions -com li dia- que van lligades al model -com li dia- que nosaltres trobem que és continuista, que és un model fracassat -com li dia- i ho donen les dades d'audiència.
I, sobretot, el tema de la tema de la sostenibilitat econòmica que és una cosa que encara queda a l'aire.

I, bé, espere que em conteste i en la segon intervenció tindrem ocasió de contar més qüestions.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

I finalment, per part del Partit Socialista té la paraula per 3 minuts.

Moltes gràcies.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Costa, per la seua explicació detallada del projecte presentat i aprovat pel consell rector per a la Direcció General d'À Punt.

Vull, primer de tot, donar les gràcies a l'encara directora general Empar Marco i al president del consell rector Enrique Soriano pel seu treball estos anys.
Un treball que no ha sigut gens fàcil i moltes voltes, massa voltes, vilipendiat.

Señor Costa, permítame que le diga, que visto u oído lo que hemos oído en esta sesión, crec que tampoc vosté ho va a tindre fàcil.

Vull començar dient que en ma casa, en ma casa, À Punt està sintonitzat en el canal 1.
Jo crec que tots podem aportar un poquet més.
Estes Corts a través de la llei de servei públic de radiodifusió i televisió, delegà en el seu moment en el consell rector el nomenament de la direcció general.

Renunciaren els partits polítics, els grups polítics, a la decisió unilateral d'un nomenament directe en benefici de la professionalitat que una tasca com la Direcció General d'À Punt requerix.
Dic renunciaren, renunciaren els partits polítics del Botànic.

Vull dir-li -que com no podria ser d'una altra manera- compta amb la confiança i el suport del Grup Socialista.
Suport i confiança a la gran responsabilitat que té a partir d'ara.

Vosté ha presentat un projecte d'actuació «novedós», valent i, per damunt de tot, dirigit a involucrar en ell a tot el personal de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació.

Senyor Costa, durant tres anys hem insistit des del Grup Socialista que per a nosaltres els mitjans públics, À Punt, en totes les seues accepcions, televisió, ràdio, web, tenen una tasca principal, que és el servei públic: informar, entretindre i formar, tot al mateix temps, des de la imparcialitat que un mitjà requerix i en la màxima de qualitat del treball del seu personal.

És a dir, des de l'excel·lència que tots i totes han demostrat, on la rellevància informativa de la proximitat s'alça com a prioritat, pot ser allò que ens diferencia de la resta de les grans cadenes generalistes, i cal explotar-ho.

Vosté ens planteja propostes per a millorar la graella tant en ràdio com en televisió, com en el web.
Al document es reconeixen errors que cal eliminar des de l'experiència viscuda i treballada des de dins i en altres mitjans.

Se plantegen, a més, propostes per a fidelitzar audiència, entre programes i previs, per exemple, en l'informatiu de migdia, i accions per mantindre eixe seguiment al llarg de la jornada.

Es visualitza al nou projecte la necessitat de connectar amb el públic per franges horàries.
No és que els joves no vegen audiovisuals, és que no veuen la televisió com la vèiem abans.
Se fica com a prioritat eixa fidelització de l'audiència.

Per cert, l'audiència, tenim els números en Kantar i en l'EGM, però sempre s'escapa eixe control de seguiment de per exemple, el web.
N'hi ha instruments per a saber el seguiment del web?

No anem a enganyar-nos, senyor Costa, cal abordar, tal com fa vosté al projecte que presenta, accions que milloren les dades que tenim d'audiència en este moment.

Però no hem de sacrificar la qualitat del producte per incrementar l'audiència.
No volem una Isla de las tentaciones en À Punt.

És important per a mi conéixer la connexió en la societat però, és veritat que encara n'hi ha zones de la nostra comunitat on el senyal de recepció és feble o inexistent?

Me pareix fonamental la proposta de fomentar el coneixement de la marca, però si mantenim zones sense cobertura o en una cobertura feble, poc avançarem.

Senyor Costa, volem una ràdio i televisió pública que responga a tots els valors que això comporta: qualitat, imparcialitat, veracitat.
Un mitjà de comunicació nostre que fique en valor les nostres singularitats…

La senyora presidenta:

Vaja acabant, per favor.

La senyora Caballero Hueso:

… i aposte per ser referent.
Vosté ha dit que està malalt de tele.
Ací té un aliat, perquè en el Grup Socialista estem malalt de plataformes, malalts de mitjans.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

El senyor Costa ara tindrà temps per a poder respondre i aclarir tots els dubtes que s'han plantejat.
Quan vosté vullga.

El senyor Costa Folgado:

Que no són pocs.
Bé, anem allà.

En primer lloc, sí que m'agradaria aclarir de manera transversal que han posat vostés en boca meua paraules que jo no he dit.

És a dir, les reflexions que jo faig sobre qui veu la tele o deixa de vore-la, qui escolta la ràdio o deixa d'escoltar-la, quins són els segments de públic que estan a l'altre costat del transistor, de l'Ipad, de l'smartphone, de la tele, amb smart TV o sense ella, no ho dic jo.

Jo no he fet cap valoració, ni positiva, ni negativa, sobre el mercat de públics, d'oients i d'espectadors, no ho he fet jo.

Per això, he insistit que hi ha empreses, hi ha institucions que s'encarreguen, i ho dic de manera transversal, perquè igual amb açò si que responc a moltes inquietuds seues.

Jo no estic afirmant que els joves no veuen la tele.
El que estic diguent és que els que de manera científica mesuren este entorn, per raons de mercat, econòmiques, per saber quins perfils, el mateix que ens diu si anem o no als museus, la mateixa entitat que diu si comprem o no llibres, també avalua el consum que es fa de mitjans de comunicació.

Per tant, no he vingut jo ací a dir si qui veu la tele és un perfil o un altre.
Ho diuen eixos mitjans, d'acord?
Senzillament perquè jo no he dit quin tipus de públic, i tampoc he posat cap element pejoratiu sobre eixe assumpte.

Dit açò, el que jo estic demanant és un projecte, com diu la mateixa llei, que tindrà un canal generalista.
Clar, quan parlem de generalista entenem que juga amb les regles de joc del mercat.
I qui està a l'altre costat del televisor a segons quines hores és un tipus de públic.

El que no podrem, entenc, és obligar eixe espectador o espectadora a vore un producte que no vol, perquè aleshores estem parlant d'un producte minoritari.

Que respondré ara mateix de manera individual a cadascú respecte al que considerem o no servei públic, que jo he insistit en fer servei públic, però s'han de compensar estes coses, val?
Però, insistisc, no he sigut jo el que diu qui veu la tele o qui escolta la ràdio.

A vore, sobre el handicap de la ràdio.
Respondré a la diputada, però crec que algun altre diputat també m'ha comentat alguna cosa.

Quan jo parle de generar sinèrgies internes, parle que estem davant d'una redacció híbrida, mixta, en què s'han creat una sèrie de categories laborals que treballen per a tots els mitjans.

Jo, quan parle de la plantilla de la tele, no m'estic referint només a la plataforma quadrada d'eixe electrodomèstic que tenim alguns en la tele o en la cuina.

Estic parlant que la ràdio, de manera sinèrgica i transversal, està absorbint tots els valors de la nova televisió.
Estic volent injectar en la ràdio tot allò que estem fent en la tele.

De fet, hauran detectat en alguna graella que hi ha productes hibridats entre ràdio i tele.
En alguna de les graelles està esta proposta.
Perquè no és tan complicat fer estes coses, i això abaratix una miqueta els costos.

No està perquè estem parlant que tota la gent que produïx dins de la casa, ho fa des d'una perspectiva d'hibridació polivalent i multidisciplinària.
Una altra cosa és que no s'haja explicitat la paraula, però està en el projecte.

Quan parlem de feel-good TV i emotiment, jo només parle del que ha fet ara mateix Channel 4, després que BBC perdera tots els ingressos publicitaris.
Estem parlant de produccions que estan en altres televisions públiques, europees i autonòmiques i que fan entreteniment.

En la llei, si no m'equivoque, exactament li ho diré… Un segon.
En la llei, la paraula entreteniment crec que ix com unes quinze o vint vegades, i no ho fa de manera pejorativa.

S'acompanya a un muntó de formats i gèneres que es poden posar en marxa, més enllà del component divulgatiu o cultural.

Però senzillament és un gènere més, no tenim per què donar-li un component pejoratiu.
I ens hem dotat d'una llei molt garantista.
I tot l'articulat parla de quines coses se poden fer i quines no.

Per tant, jo crec que vostés mateixos ens han donat una ferramenta per treballar i per donar-nos tots els marges de treball dins de la casa.
I eixe mateix valor l'estem traslladant a les produccions associades.
I eixe mateix valor l'estem traslladant quan treballem en estudis de doblatge.

M'agradaria pensar que de manera transversal, quan parlem d'entreteniment, no estem parlant d'una cosa pejorativa, perquè no estem parlant que hi ha docusèries, hi ha entrevistes, hi ha reportatges.
Els gèneres televisius i radiofònics no s'acaben.

Probablement, quan nosaltres en la llei i en el contracte programa diguem que la inversió per al 2020 en entreteniment serà del 25 %, i estem posant-lo de manera equilibrada en percentatges amb els productes culturals, estem entenent que l'entreteniment també forma part del nostre ADN, del nostre tarannà.

Però no sé per què a una de les categories li tenim… Jo sí sé per què li tenim certes pors, jo també ho sé, però la llei ja ens marca quins són els límits pels quals no poden transitar.
No tenim altra manera d'entendre açò.

Respecte de cuidar el sector audiovisual, jo he insistit moltíssim en això.
Jo conec el sector audiovisual, sé quines són les seues queixes.
I el primer que faré és reunir-me en ells i trobar eixos consensos, i saber què més els pot aportar esta casa.

I he posat dos ítems dins de l'explicació de hui, que estan en el projecte també, i estan en majúscules, que és blindar el 35 %.
És a dir, hem d'arribar a un consens amb les productores foranes perquè entenguen quin és el seu paper quan vénen a portar productes.

I hem d'encoratjar les productores locals que sàpiguen trobar la màxima rendibilitat a eixe projecte.
Què passa?
Que, com venim d'una pràctica en què les productores assaltaven un producte xicotet, minoritari, no podien en el curt recorregut ni assumir suficient ingrés econòmic ni suficient liquiditat per a absorbir un producte major, perquè haurien de finançar-se.

I esta plataforma ha posat, jo entenc, moltes facilitats financeres perquè això ocorreguera.
Ara estem en la segona que és: unim esforços.
Vull dir, si no som capaços un a un de fer projectes una miqueta de major envergadura, unim-nos.

N'hi ha moltes fórmules per a unir-nos.
I, si no disposen d'un format, diguem-ne competitiu, posem-nos en contacte amb les altres televisions autonòmiques on estan funcionant, algunes històriques i en llengua pròpia.
Però per això parlava d'un triple repte.
D'un triple repte.

I quan parla de llengua pròpia, jo és que tampoc he volgut fer massa incís, perquè és que la mateixa llei ja ens incidix que la llengua vehicular de la plataforma, de la ràdio, de la televisió i del web serà el valencià.

No he d'insistir en alguna cosa que està en la mateixa llei que tots coneguem.
No sé qui ha dit que això està en perill o qui ha dit que això va a minvar.
No ho ha dit ningú.
Jo ho he dit tres vegades en l'exposició de hui.
No ho he dit.

M'agradaria saber d'on trauen vostés estes conclusions, per aclarir-les i consensuar-les, perquè tal com jo ho veig, no s'ha produït eixa afirmació taxativa.

Si hi ha alguna cosa que no he respost suficientment, supose que tenim ocasió després de… No?

Al Grup Ciutadans, doncs agrair-li les bones paraules.
Jo malauradament no me puc vindre molt amunt, mesurant 1,68, la veritat siga dita.

I ja li puc assegurar que eixa por que té vosté respecte del trànsit de la independència dels informatius, doncs mire, desconec quins estudis sustenten l'afirmació o l'equació en què vosté diu que estem en situació de passar d'una a l'altra alternativa.

No ho sé, ho desconec, de veritat, no sé en què estem basant-nos, però m'agradaria assegurar-li que afortunadament l'esforç legislatiu, que també ha fet vosté, és previ al naixement de les plataformes públiques i, amb la intenció lloable que no es reproduiren situacions escandaloses del passat, van dotar l'entitat i els treballadors i les treballadores de l'ens de suficients garanties per promoure l'accessibilitat, la imparcialitat, la independència, facilitar el debat democràtic i la lliure expressió d'opinions.

L'article 27 del títol III, que no l'he escrit jo, recull al detall eixes obligacions.
I el consell d'informatius o el consell de la ciutadania estan habilitats per a informar de qualsevol anomalia que es puguera produir en eixe sentit.

I fins on jo sé, crec que la persona que en este cas puguera liderar la direcció d'informatius, crec que ha de passar per una convocatòria de mèrits, ha de ser referendada pel consell d'informatius i després aprovada pel consell rector.

Vull dir, no és una decisió… Qui ha de decidir qui ha de marcar les programacions informatives de la casa no les decidirà qui ara té vosté ací davant.
N'hi ha tres filtres, i ho diu la llei.

No estic habilitat jo ara mateixa per a dir-los per què hem de passar d'un a un altre quan nosaltres mateixos ens hem dotat de les eines i les ferramentes perquè això no succeïsca.

Respecte als ingressos publicitaris, jo he fet una proposta basada en un benchmark de projecció, valorada en dos entorns molt clars.

La primera és: estudiem i analitzem quin és l'entorn de les televisions autonòmiques de recent creació, algunes ja no ho són i continuen amb índexs d'audiència baixets.
És a dir, estem valorant com si… Que són les molt enllà vénen del 2001 cap ací.

Hem vist la seua projecció en quota de pantalla i hem vist els seus ingressos.
Ni han multiplicat la primera variable ni han multiplicat la segona.

I jo estic convençut, perquè entenc que el posicionament dels espectadors i dels oients, de les valencianes i els valencians, senzillament perquè es diferencia d'una manera qualitativa molt gran respecte a altres televisions autonòmiques, on resulta molt més difícil rendibilitzar el GRP, que saben vostés que és com es mesura la rendibilitat econòmica de l'espot que s'emet.

Nosaltres tenim per entorn, o siga, si agafen eixe índex de l'EGM, hauran vist que nosaltres tenim molta major població en ciutats mitjanes i poblacions molt grans, amb uns ingressos econòmics superiors, amb una accessibilitat a la cultura, els museus i la cultura molt major que en altres entorns.

Per tant, fent eixa projecció, és molt probable que nosaltres en tres anys estiguem en una situació parella a la que ells tenen.

Però senzillament perquè ells a la millor, moltes d'elles, tenen molt de públic, però és un públic que a la millor està situat, i no ho dic jo, repetisc, ho diuen els índexs d'audiència i ho diuen les estadístiques, estan situats en uns ambients a la millor més rurals, amb menys possibilitats de mobilitat.

Esta és la projecció que hem fet dels ingressos.
No hem volgut fer una pirotècnia numèrica.
Hem pensat com estan comportant-se les altres cadenes, com ho han fet en estos últims deu anys.
Situem-nos nosaltres en un estàndard.

I he posat un 15 % de variabilitat, perquè també els he posat damunt la taula el que diu Price Waterhouse d'un informe al respecte del creixement de la publicitat a l'estat espanyol.
I és senzillament que o s'estanca o comença a derivar-se en altres entorns.

Nosaltres estem esperant que el plec del web estiga ja operatiu per posar en marxa esta ferramenta important, perquè creguem en esta ferramenta, perquè sabem que la gent jove està en eixos entorns i que va a buscar-nos, que n'hi ha molt de producte a la carta.

Jo estic convençut que eixos joves agrairan moltíssim que prioritzem el fet de fer comunitat amb ells.
Ja sabem la importància que té per a ells el clic de compartir i ser els primers en estes coses… facilitem-ho, deixem-los entrar.

Tenim unes xarxes molt potents.
Molta de la gent que entra al nostre web ve derivat per xarxes.
Però també saben també de sobra que el públic que veu la tele majoritàriament i el públic que utilitza les xarxes normalment no compartixen escenari.
I, repetisc, no ho dic; ho diuen els estudis.
Per tant, eixos ingressos estan més pensats en quin és el comportament que han tingut les televisions i cap a on podíem…, en quin escenari ens podríem moure al tercer any.

M'ha fet una pregunta respecte de la nova marca.
Jo no he parlat de nova marca tampoc.
Ho he explicat en el projecte i ho faig incidir.
El que proposa la base d'este projecte és una campanya de màrqueting el més expansiva possible.
Una campanya que malauradament no va tindre À Punt quan va nàixer.
És impossible posicionar una marca si no comptes amb recursos necessaris.

Els que coneixen la distribució internacional saben que el 25 % del pressupost d'una bona pel·lícula que va destinada a ser un blockbuster en un cinema, el 25 %, se gasta només en la promoció.
Si això ho fan els que saben d'açò, no anem nosaltres a portar-los la contrària.

Clar, un 25% del nostre pressupost… estem parlant de molt diners, però no estem parlant de fer un blockbuster que va a 2.
000 sales de cinema.
Però sí que necessitem reposicionar la nostra marca ajudant-la una miqueta i per a això fan falta fons.
I quan vostés diuen: «¿Tenen prou amb 55 milions?
» Per a tot el que estem demanant en esta compareixença, ja me diran vostés com ho fem.

La marca que tenim -això sí vull dir-lo- està dotada de valors extraordinaris, però no l'hem acompanyat per familiaritzar-la.
El repte que propose no és canviar la marca.
És acompanyar-la.
I saben els experts de màrqueting, molt més que jo segur, que això es tracta de fer-la accessible i penetrable en sectors prescriptors de la societat valenciana.

Si aquells col·lectius que més gent mouen quantitativament encara no coneixen la marca, apropem-nos, generem consensos, parlem el mateix llenguatge, acostem-nos a ells…

Si estem esperant que ells s'acosten a nosaltres… Crec que la diputada Mercedes parlava de cobertura i de les complexitats que ara mateix l'emissió té.
Ja, si volen vostés, parlem del 5G i de totes estes coses que estan a punt d'arribar, que són un altre handicap.

Però repetisc que tots els debats que es puguen obrir sobre açò també aporten idees i tots els debats que es produïsquen sobre qualsevol dels temes que estan oberts ara mateix afavoriran la presa de decisió.
I dic, la presa de decisió no és canviar la marca, és acompanyar-la.
És acompanyar-la.

No sé si he respost en tots els casos… que estàvem parlant.
Me preguntava, perquè estava en el torn de Ciutadans també, el tema dels smart tv.

N'hi ha un alt percentatge de smart tv que no estan connectades ni tan sols a un senyal en ADSL.
O siga, no barregem…, quan ens diuen que les grans productores han tret al mercat mig milió de smarts tv, no vol dir que eixes smart tv estan connectades.
És a dir, eixa gent probablement ha accedit a una oferta per a comprar un electrodomèstic, però, repetisc, i ho he dit i he insistit, molta gent que no té accés a les plataformes digitals perquè no pot pagar-les, quina mena de servei públic li oferim?
Quina mena d'igualtat d'oportunitats li oferim?

Si tens diners, sí tens accés a tot i, si no, què fem?
Si a això afegim el comportament que fa molta d'eixa gent que té el triple play -és a dir, açò de tindre en casa telefonia fixa, ADSL, el televisor-, està demostrat que molta de la gent major que té accessibilitat a estes plataformes tan modernes fa un consum generalista, és a dir, passa del canal 1 al 10 i torna.
Del 1 al 10 i torna.
No viatja per l'univers de cadenes temàtiques que desconeix que existixen.

Per tant, també dintre del consum que se fa de les plataformes hi ha una xicoteta mentida.
És a dir, ahí n'hi ha públic que està consumint en plataformes digitals el que consumiria en la TDT.
Però, clar, si li fan una oferta de 40 euros per tindre wifi en casa i quan van els nebots i els nets, poder tirar d'això i poder vore les retransmissions esportives quan cal, doncs lògicament accedixen a eixa oferta que li fan.
Però, repetisc, el comportament que fan és majoritàriament generalista.

I parlava vosté d'una llei moderna i d'un canvi legislatiu.
No és la meua funció ací parlar de què s'ha fer amb les lleis, però evidentment supose que vostés, que la coneixen de ben a prop i si ara mateix s'escabussen una miqueta en la realitat de les plataformes digitals, entendran que hi ha algunes ferramentes que oferix la llei que fa que hi ha xicotetes distorsions a l'hora d'aplicar-la en percentatges, destinació de pressupost a eixos percentatges i com això acaba en una graella d'emissió.

Si volen vostés, podem entrar en més detall després, però sí és veritat que algunes d'eixes propostes que anaven del 2018 al 2020, si està en les seues mans la possibilitat de poder corregir i augmentar algunes de les bondats que té la llei, serà ben agraït per tots els que volem posar en marxa esta segona fase de la televisió.

Crec que m'he botat l'ordre, però em preguntava la presidenta de la mesa sobre rendibilitat social i recursos de personal i tornada a Canal 9.

La tornada al model de televisió de Canal 9 que vostés comenten, senyories, no apareix a cap línia del projecte que dispose.
Només es proposa la necessitat de trobar formats que siguen accessibles als segments d'audiència.

D'entrada i sense perjudicis, ho he dit, l'entreteniment és el principal gènere practicat per la major part de les televisions autonòmiques actuals.
Per què elles sí poden fer ús d'eixe concepte radiotelevisiu i nosaltres, no?

O siga, quina classe de pejoratiu té per a nosaltres un gènere que és usat per pràcticament totes les cadenes del món i a nosaltres ens ha fer una miqueta de por?
Treballem.
Ara mateix hi ha programes d'entreteniment molt bons en antena.
I, per què no s'han de mantenir en la graella?
Això no vol dir que vaja a botar pels aires eixa programació.

I la tornada a eixe model és inviable.
No només per convenciment propi, sinó perquè la llei deixa ben clares quines són les línies mestres.
A l'article 5 de la llei parlem d'igualtat, difondre els valors històrics, culturals, educatius, capacitat d'autocrítica, cohesió territorial, patrimoni… És que no he de dir jo més vegades.
Està en la llei.
No podem eixir-nos del compromís d'oferir qualitat, diversitat, innovació i exigència ètica.
Ho diu la llei.
On diu a este projecte que anem a botar-nos cap de les matrius que diu la llei?

I en el títol III, l'article 34 diu: una oferta generalista amb continguts destinats a la informació, la formació i l'entreteniment.
Una oferta -diu- que es regirà pels principis de qualitat i rendibilitat social, programes d'entreteniment i humor.
Al contracte programa -ho he dit abans- al 2020 hi ha destinada la mateixa quantitat per a entreteniment que per a culturals.
Són les xifres.

A vore, si seguisc l'ordre, crec que li toca al diputat de Vox.

Demanava vosté… (veus) -sí, sí, senyoria-.
Respecte òbviament la seua opinió, però en contestació a la seua inquietud m'agradaria exposar que vaig començar en Ràdio Nacional d'Espanya, Ràdio 4 en valencià quan cursava segon de carrera.
Des d'aquell moment i des de la base, he anat desenvolupant infinitat de projectes professionals tant a l'antiga Canal 9 durant més vint anys on algunes persones en diferents moments van considerar -independentment de quina era la meua manera d'interpretar el món i només pel meu perfil tècnic- que podia ajudar en àrees d'entreteniment, promocions, emissions, programes, dissenys de la programació, etcètera, però també al sector privat com a professor associat en una universitat i com a director creatiu de programes en productores o responsable d'adquisicions internacionals, com vosté dia, d'una distribuïdora que se llama privada, privada.

Que vaig exercir com a independent la responsabilitat de cinc regidories a l'ajuntament del meu poble i que ha sigut una de les experiències més enriquidores de la meua vida, segur que vosté com a polític entén el sentiment de servei públic que això suposa.
Segur que vosté ho entén, amb l'oportunitat de treballar per la teua gent.

Que enmig d'aquella bonica experiència, seguint sent un malalt de tele i de ràdio, vaig optar a presentar-me a la convocatòria de concurs de mèrits en competència a l'àrea de serveis d'emissions, on ara desenvolupe la meua tasca professional.

I que, finalment, després d'una convocatòria en competència oberta de concurs de mèrits, podria estar, si els seus vots així ho manifesten, en disposició d'optar a la direcció general dels mitjans públics de comunicació, aquells on em vaig formar com a persona i professional.
Este és més o menys el meu passat polític i espere haver donat complida resposta amb açò.

Respecte als informatius, no sabria què dir-li respecte a com valoren la qualificació del seu partit.
Ara mateix…, jo no he estat al capdavant dels informatius, per tant, desconec quina és la línia efectiva d'estes coses.
(Veus)

Mi valoración sencillamente es que hay comité de informativos interno con tres controles, un consejo rector y que yo sepa, porque yo no trabajo en informativos, no ha llegado ninguna reclamación a ese respecto.
Entonces, desconozco ahora mismo en qué consiste.

Me informaré, cuando sea, pertinentemente para saber si existe algún tipo de reclamación o si han tramitado ustedes alguna pregunta interna al consejo rector para que se tramite alguna modificación sobre este… asunto.

Hablaba usted de horas en contenidos en español.
Somos la tele más moderna.
Tenemos un sistema dual por el que viajan o por el que pueden viajar hasta seis idiomas originales a escoger… y, ¿dónde está el problema?

Es decir, a nosotros, la ley nos obliga a hacer una programación completamente en valenciano, a doblar en valenciano la producción ajena, a doblar en valenciano la producción ajena, salvo…, hay una excepción que son las obras lógicamente rodadas en versión original castellano.
Cuando hablo de castellano, hablo tanto de las producciones españolas como las iberoamericanas o de cualquier otro entorno.

No tiene mayor recorrido.
Es decir, si disponemos de la mejor tecnología, y el espectador y el oyente tiene la capacidad y la habilidad tecnológica, que es en lo que yo insisto entre líneas muchas veces en el proyecto…, porque estamos hablando de mucha gente que quizá no tiene la habilidad tecnológica para sintonizar y editar su canal en el sitio que le gustaría, llegar a pulsar los botones que necesita.

Els atabalem amb el botón rojo, el HBBTV… Les estamos dando demasiada información para la necesidad de consumo de televisión que tienen, que es: ver sus espacios informativos de proximidad donde le cuenten aquello que le da una realidad valenciana de lo que está pasando y contarle aquello que a ellos les va a gustar sencillamente porque forma parte de su perfil y de sus características como valencianos y valencianas.
No tiene mayor recorrido.

Si no les ofrecemos la posibilidad de acceder a eso, si no lo saben, si nadie se lo cuenta, es difícil que lo hagamos.
Pero existe la posibilidad.
Pero no voy yo a ir sintonizando casa por casa cada uno de los aparatos de televisión, que también tenemos pensada una campaña para hacerlo.

No sé si he respondido con esto suficientemente…

Y con respecto a lo que me comentaba de la falta de herramientas.
No, sencillamente es que es una plataforma nueva de un sector como es el audiovisual que tiene unas características muy, muy particulares: muy poco asequibles y puestas en paralelo con la administración pública.

Es decir, cualquier área o departamento de la administración pública se mueve por los mismos requisitos que nosotros, con una diferencia: a nosotros se nos va a exigir planificar con muchísima anticipación necesidades de programación de una cadena de radio o una cadena de tele que tiene una diversidad de entrada y salida de contenidos brutal.

Nosotros no podemos planificar la cantidad de sábanas que necesita según qué centro hospitalario.
Nosotros proyectamos para tres meses una rejilla y si esos programas no funcionan de audiencia, tal y como ahora mismo está el mercado, se les busca un posicionamiento más cómodo, ¿de acuerdo?
, o se retiran.

Las temporadas de todos los productos son trimestrales, son trimestrales.
Pero nosotros…, la tele normalmente trabaja con una proyección mucho más corta, porque ahora entra una retransmisión, después entra un acto que no tenemos previsto, quiero decir… Y eso genera un sinfín de necesidades internas en cuestión de mecanismos presupuestarios, de solicitudes de gasto… La maquinaria es muy compleja.
Por eso en el programa…, por eso en el proyecto yo solo hay una cuestión en la incido, que es la posibilidad de tener cerca alguien que haga una foto diaria del cumplimiento de todos los compromisos presupuestarios.

Habrán visto en el organigrama una unidad de control, que coordinará con el consejo rector, que es quien tiene todas las funciones en este sentido, pero sí hace falta que nosotros coordinemos internamente dentro de los centros de coste producciones ejecutivas, esos costes, que los tengamos claros, que cada día podamos tener una fotografía de la situación en la que está.
¿De acuerdo?

No sé si me queda per contestar a algú.
Sí, al Partit Popular… M'havia demanat el currículum.
Crec que li ho he explicat al seu company de Vox.

Respecte a…, la segona pregunta seua era?
Perdó, era?
Disculpe'm.
Perquè és que ho he apuntat a mà i m'he pres la resposta i no la…

El senyor Martínez Fuentes:

Sí bàsicament eren tres qüestions: la dels 55 milions d'euros…

El senyor Costa Folgado:

Sí, sí.

El senyor Martínez Fuentes:

…que ha dit que n'eren pocs…

El senyor Costa Folgado:

Sí, sí.

El senyor Martínez Fuentes:

…quan eren els que vosté dia que eren necessaris.
El tema de la transparència, que ho dia també el Síndic de Comptes, i el tema de la cohesió territorial.

El senyor Costa Folgado:

Val.
Sí.

Respecte a la transparència en el web, s'aplicaran tots els índexs i tots els indicadors que marque la llei.
La corporació té un muntó de mecanismes interns per a controlar això i jo entenc que vostés li poden requerir tota la informació de manera immediata i… Altra cosa és que la resposta no arribe en el període que els procediments demanen.
Però entenc jo que s'està aplicant.

Jo no entre tots els dies en el web de la corporació, però a efectes contractuals, licitacions i tot això, entenc que estan.
I si n'hi ha algun tipus d'anomalia o alguna cosa s'entén que els grups parlamentaris estan en condicions de elevar-ho.

Clar, quan jo parle de 55 milions ho he explicat, o entenia que ho havia explicat, quan parlava de la quantitat d'obligacions que ha assumit esta llei i el contracte programa per a complimentar tres graelles, és a dir, la de la ràdio, la de la tele i la del web; la de generar eixa quantitat de continguts; la de respondre al sector audiovisual amb un percentatge blindat de produccions.

Per tant, hem marcat les despeses i quan hem vingut a sumar, si no sumem tampoc ahí la mancança del llançament de la cadena en el primer moment sense una aportació per a implementar-la en tot el territori valencià, comencem a trobar que hi ha algunes anomalies.

Jo parle que amb 55 milions anem a treballar internament per traure-li tota la rendibilitat possible a eixos diners.
I així entenc jo que serà com facilitarem que tots els grups, tant els que estan a favor com no, de que en eixe gap, en eixe marge que hi ha, entre el 0,3 % del pressupost de la Generalitat i el 0,6 %, igual eixes dècimes ens ajuden una miqueta, senzillament, a resoldre algunes anomalies.

I jo supose que també tenen les dades…, perquè, clar, la gent parla de seguida dels pressupostos.
Tenen -supose- les dades dels costos de les altres autonòmiques.
O siga, À Punt és la sisena corporació autonòmica d'Espanya en pressupost, la sisena.
I està molt per davall de la cinquena, que és Telemadrid, que en té 80, molt per davall de la cinquena.

I, després, algunes altres cadenes que totes les posem perquè tenen una bona rendibilitat en audiència i tenen una gestió publico-privada, Aragó que té una gran externalització de recursos està en 47 milions.

I en quant a treballadors -perquè també m'ho han preguntat- som la cinquena i nosaltres cobrim un territori immens.
Diuen: No, és que la televisió murciana està en 15 milions.
Però és una entitat uniprovincial, crec que té un número molt reduït de poblets i un milió d'habitants.
O siga, les necessitats que ens demana una població de 5 milions en un territori esquematitzat, com el que nosaltres tenim, demana una miqueta més de pressupost, senzillament perquè arribar als llocs… Vull dir, mire quina cosa més senzilla, arribar als llocs ja costa més diners, ja costa més diners.

I la cohesió territorial és esta.
Jo parle, en la mesura del que siga possible i quant la robotització dels sistemes, quan tot el projecte d'enginyeria que està posant-se en marxa estiga operatiu, ens va a permetre fer i agilitzar molt més…, jo no parle d'unes desconnexions territorials de gran envergadura però potser podem satisfer a les persones, als habitants, oients i espectadors de segons quines comarques que necessiten potser d'una informació molt més propera.

Però per això ha d'estar la inversió en robotització consolidada i aplicada en temps i forma.
I -repetisc- com que no som una conselleria, nosaltres tenim unes necessitats de planificació a curt termini que ens demanen molt curt recorregut.
I per a nosaltres no és tan fàcil complimentar les exigències administratives i tècniques d'una licitació d'estes característiques.
Vull que entenguen la complexitat que això suposa.

I quan parlava de sostenibilitat -ja li ho he dit- volem treballar sobre 55, però volem complir la llei.
Amb la qual cosa ens han d'ajudar vostés també a que eixe increment xicotet faça que o esta llei treballen vostés en un entorn més favorable per al seu compliment o a llarg…, dintre es genera, no només des d'un punt de vista de la producció pròpia sinó també de la producció associada, algunes anomalies que de vegades són temporals, de vegades són econòmiques.
I això et demana correccions molt immediates que vostés, segurament, com a oients de la ràdio d'À Punt o com a espectadors de la televisió d'À Punt detecten de seguida perquè és molt difícil camuflar-ho.

Jo en el projecte quan dic: «Focalitzarem en el daytime tots els recursos possibles».
Per què?
Perquè no tenim diners per a competir en prime time.
El preu de l'èxit en prime time està molt baix.
Totes les autonòmiques estan vivint de la franja que va des de l'una del migdia fins a les nou i mitja de la nit, i ahí disparen com poden per fer televisió de proximitat, tots els magazins, programes de plató, d'entrevistes.
Ahí és on disparen, dotant de qualitat eixa franja.

Si no incrementem una miqueta més el pressupost és molt difícil posar-se a competir -amb algun exemple que ha dit ací algun dels membres que ha intervingut- amb productes que estan fora de la llei i que valen molts diners.
No estem en condicions, ni ètiques ni legislatives, per a jugar a eixe joc però és que tampoc podríem, tampoc podríem.

I després, pel que parlava de la cobertura la diputada del Partit Socialista.
Efectivament, després d'un temps en que tota la xarxa ha estat en una situació de negre -com ha estat la pròpia cadena que va desaparèixer, el servei públic- lògicament es produïxen distorsions.
Estem parlant de maquinària, mecanismes, software, elements informàtics que la climatologia i la falta d'un manteniment efectiu sobre ella, doncs ens ha donat un mapa de cobertura que -si no tinc mal entès- en breu una institució pública es va a posar a treballar per fer una auditoria immediata de quines són les comarques, quins són els repetidors.

I nosaltres, si fa falta, doncs arribarem a un acord amb l'associació d'administradors de finques perquè envien als tècnics a les grans illes de les grans ciutats, especialment Castelló i Alacant, per detectar que ens tenen sintonitzats.
Perquè el màrqueting farà molt però o nosaltres ens assegurem que eixes illes, eixes grans vivendes urbanes, estan de veritat rebent la nostra senyal, o excepte que algun veí tinga un concepte de veritat proactiu respecte a demanar-li al administrador de la finca: Per favor, sintonitze'm vosté l'antena i encare-me-la al Garbí o encare-me-la al Mondúver; doncs serà molt complicat que ningú allí, en aquella casa, tinga l'interés d'arribar.

És que el que jo dic sembla de román paladino.
No estic dient res que no haja passat segurament per les reflexions que han fet vostés abans de fer una foto fixa de com està ara la plataforma.

No sé si estic fent molt llarga l'exposició, si és suficientment aclaridora o… (veus)

La senyora presidenta:

El temps que considere.

El senyor Costa Folgado:

No sé si he respost a totes les preguntes.
I si no, estaria encantat de… Tenen un segon torn, supose?

La senyora presidenta:

Nosaltres sí, però ja passaríem a votació.

El senyor Costa Folgado:

Ah, val.

La senyora presidenta:

Per tant, si n'hi ha alguna coseta que ha d'aclarir o això, seria ara el moment.

El senyor Costa Folgado:

Sí he de fer una… (Veus)

La senyora presidenta:

Bé, sí.
Es pot obrir, evidentment.
Però, vull dir, que en principi l'ordenació del debat és aquesta i en cas de que siga necessari es podria obrir.
(Veus)

Ho té correcte?

El senyor Costa Folgado:

Sí, sí.

La senyora presidenta:

Val.
Doncs ara anem a passar a eixe segon torn que els grups…, entenc que voldran fer ús de la paraula.
I…

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Té la paraula la portaveu d'Unides Podem.
Quan vullga.

La senyora Blanes León:

Moltíssimes gràcies.

Val.
Jo, abans que res, reiterar-me en donar-li l'enhorabona perquè entenc que la seua proposta jo crec que ixirà endavant.
I que hem de donar, doncs, un vot de confiança a que eixe projecte es puga portar endavant.

Ja li dic que jo crec que està bé també poder discrepar o poder tindre diferents formes de vore les coses i, sobretot, en alguns dels punts que ja s'han comentat i que sí que a mi m'agradaria, això, remarcar.

El tema del control o de l'excés dels objectius aquests econòmics, crec que són importants.
També és cert que jo crec que ara -segons tinc entès- ja es disposa també d'eixe personal que estava contemplat per aquestes tasques en àmbits econòmics i jurídics per part de l'RPT i que tampoc havien sigut incorporades totes les persones a la plantilla.
I ara també tindran més personal sobre aquest tema i, per tant, jo crec que açò també facilitarà aquesta tasca.

I, sobretot, sí és cert que a nosaltres ens preocupa que eixe concepte de servei públic no es pose davant de tot perquè sí que -com la senyora Álvaro ho ha comentat- també a nosaltres ens havia cridat l'atenció.
I no sols que aparega o no en una determinada pàgina sinó que a més apareix entre cometes.
Per a nosaltres el servei públic, sense cap cometes, és un servei públic amb majúscules i, per tant, parlem d'usuaris i no de consumidors.
I pensem que ha de ser, doncs, com qualsevol altre servei públic.

L'objectiu inclús, baix el nostre punt de vista, hauria de ser no dependre tant d'eixe publicitat sinó que, si ho considerem com a servei públic així com s'aposta en altres televisions públiques , siguen directament…, bé, que tinguen eixe marge de finançament suficient com per a poder sustentar-se sense tindre que entrar en esta guerra de mercats, perquè crec que no hauria de ser l'objectiu.
Però en aquests moments, encara que n'hi ha finançament públic que hauria també d'arribar-se a eixa quantitat pressupostària que ja marca la llei i que fins ara no s'havia implementat, que s'incremente el que siga necessari.

Sí que ens agradaria i ens preocupa el tema dels informatius.
La reducció de temps en informatius pensem que hi hauria que replantejar-se o d'explicar-se millor, sobretot també pel que diem com a servei públic.
Un informatiu no simplement hauria de considerar-se com el format de notícies únicament, sinó que els serveis informatius són molt més amplis i s'haurien de mantindre o inclús apostar per eixos formats més dinàmics però que complisquen eixa funció informativa.

El tema de la ràdio -li la reitere- em preocupa molt.
Sí que és cert que es poden compartir certes estructures, però finalment també hi ha que tindre en compte que són dos ens molt diferents i que cadascú ha de tindre la seua dinàmica.

I altra cosa que, a mi personalment i crec que no hauríem de permetre, són comentaris o apreciacions que es puguen dir sobre l'actual directora, que es puga dir que com peor que Empar Marco no se va a poder hacer -no ho dic per la seua part, ho dic per altres grups que s'ha dit ací- o, incluso poniendo un pato Lucas sería mejor.
Jo m'agradaria que eixes paraules no s'utilitzaren en un lloc com és aquest.

Sí que demane al consell rector també, que finalment és el que ha de vetlar pel compliment de la llei i perquè es marque eixa línia editorial que ha de dur la cadena, doncs que complisca i que marque precisament el que després des dels continguts s'ha de posar en marxa.

I, simplement, donar-li l'enhorabona.
Dir-li que estem ací per al que considere.
La llei sempre que es tinga que modificar o no, bé, per a millorar, evidentment, que per això estem ací.
També és un punt que crec que està en la taula i que es tindrà que abordar.

Però ja dic… I sobretot una cosa, el tema d'arribar a tots els llocs.
Jo crec que el problema no és la llengua, sabem que la barrera no és sols lingüística, hi ha que arribar a tots els territoris independentment de la llengua que parlen.
I per tant, bé, això hi haurà que treballar-ho i molt i això no passa per castellanitzar la nostra cadena ni molt menys.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora portaveu.

Té la paraula el portaveu de Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, cuando me refería a lo de la valoración que se hacía desde los servicios informativos de mi grupo político como extrema derecha, traje yo precisamente a esta comisión un corte de los informativos de À Punt donde se calificaba de esa forma.
Es más se lo puse al director…, al presidente, perdón, Enrique Soriano y a su entender le pareció correcto.
Entonces, de ahí que quisiese saber cuál era su valoración.

Con respecto a la parte de los jóvenes.
Es que creo que…, a ver -yo, a mi entender- ustedes están planteando una televisión de hace -como he dicho antes- de hace trienta años, ahora.
Y con el contenido que están desarrollando de esa televisión luego, simplemente, subirla a las distintas plataformas.
Y decir: «No, la gente joven lo ve, llega a ese contenido».
Sí, pero, según parece, no lo consume.
Creo que sería un aspecto a que lo considerarais y lo revisarais.

También me gustaría saber qué consideración, si considera usted que tiene la publicidad ese carácter de la valoración de obligatoriedad.
Si cree usted que debería ser obligatoria en un ente público la publicidad, como un requerimiento básico de un ente, de una televisión pública, vamos, como estaba comentando la compañera de Podemos.

También me gustaría saber, si los tiene, y si no, que nos los facilite próximamente, los datos de audiencia en número de televidentes.
Porque siempre se habla del tema de los porcentajes y demás.
Es una cuestión que me…

El senyor Costa Folgado:

Rating.

El senyor Pascual Pérez:

Sí.
Qué cantidad de televidentes hay.

También que hiciese comentario a lo de la segunda cadena, si se va a… Cómo está.
Y también el canal internacional, ¿de acuerdo?
Y bueno, y yo, como valoración, ya por terminar, que le hago es que tiene bastante más idea que la anterior directora general.

Tiene un perfil, por lo que he podido comprobar hoy aquí, más técnico, muchísimo más técnico que Empar Marco.
Pero creo que cae en el mismo problema, que es muy conservador en el planteamiento.
Creo que quieren hacer una televisión pública, con una programación generalista, con más de lo mismo.

Al fin y al cabo, es lo que están haciendo las cadenas privadas, y es entrar a competir en ellas.
Entonces, yo me pregunto, ¿cuál es el valor añadido que aporta À Punt?
¿Que está en valenciano?
Ya les digo yo que no.
Yo soy valencianohablante.

Y… Por favor.
Y la verdad, a mí me da igual el idioma de la programación, mientras que el programa sea original.
Porque, si no es original, si es una copia de lo que ya está en antena, pues yo me voy al original, de eso no me cabe ninguna duda.

Por ponerle un ejemplo, que es más que nada una anécdota, pero supongo que conocerá… Sí, termino ya.
Un youtuber novel, que es Miguel Montoro, que es de Mallorca (rient), y que, nada, en sus vídeos habla mallorquín, y lo ve gente de toda España, y no hablan mallorquín, ya se lo digo yo.
Y el chico está teniendo mucho éxito.

Nada más, muchísimas gracias.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

La senyora Álvaro té la paraula per al torn de rèplica.
Quan vullga.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Costa, més que respostes, vosté pareix que vullga entrar en un debat, la qual cosa me va genial per a insistir-li en el que li havia comentat abans.
Els debats sempre són millor, millor en directe.

O siga que no m'havia contestat, però jo aprofite per a insistir-li en eixa proposta, per això que en el fals directe se perd immediatesa i se perd participació també.

Per tant, tot i les seues explicacions, jo li he de recordar que el que no s'anomena, no existix.
I ací hi ha coses que no s'anomenen, tot i que m'encanta que vosté tinga clar i que haja fet avui eixa defensa per la llengua i pel servei públic.
I jo el crec.

Però respecte de la ràdio, que era la primera de les preguntes que li feia, jo ja sé que s'hibrida, crec que tots i totes sabem que s'hibrida, val?
El que jo li pregunte és quin projecte té vosté per a la ràdio.
Perquè en una pàgina no el detalla.

És més, vosté ens fa arribar dos graelles d'alt consum televisiu, però cap d'elles per a la ràdio.
Per la qual cosa, jo li insistixc: quin projecte va a fer en la ràdio?
Òbviament, avui no em podrà contestar, però quedem a la seua disposició.

Tema entreteniment.
En cap moment li he parlat jo de l'entreteniment, i no vull que se puga pensar que algú està defenestrant l'entreteniment ací, crec que no ha sigut el to de ningú dels que estàvem ací.
Jo simplement li preguntava per un paràgraf, li'l deixava caure, però ara li'l llegiré.

«De manera meridiana, si volem atraure este segon segment de la població, l'emotiment i el drama media són escollides per a les dones en esta variable.
» I això no (inintel·ligible) … pàgina, i és seu.
Jo simplement li preguntava per això, perquè òbviament jo discrepe tal com ací se planteja.

El que sí que li preguntava, i vosté no m'ha respost, és per la vertebració territorial, senyor Costa.
Li torne a preguntar, perquè mire, Castelló i Alacant són les grans oblidades, per escrit, per escrit d'este projecte.
Fins i tot, quan vosté fa un inventariat dels platós i dels mecanismes que té, oblida Castelló i oblida Alacant.
No els detalla ni detalla ahí les unitats mòbils.

És cert que vosté, en eixa vertebració territorial, parla de desconnexions, però jo, senyor Costa, vull saber què pot fer vosté per ajudar, que no per desconnectar.

I, per últim, s'ha parlat ací de pressupost.
Vosté ha dit que li cal més pressupost per a esta televisió.
Ha donat a entendre que eixos 55 milions no són suficients.
I ahí sí que ens tindrà.
De fet, en el compliment més estricte de la llei, ahí és on tindrà Compromís.

De fet, la llei diu que, com a mínim, s'ha d'aplicar un 0,3 % del pressupost, i actualment eixe mínim, no s'està arribant ahí.
Sí que pot vosté comptar amb Compromís.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Álvaro.

Ara, per 3 minuts, senyor Llopis, té la paraula.

El senyor Llopis Pascual:

Sí, bé, jo, si he fet algun comentari sobre la gestió anterior, bàsicament és referint-me al que posava en l'informe.

Falta de conocimiento interno sobre el procedimiento de adquisición, gestión de contratos y adjudicación de servicios.
Necesidad de un presupuesto laboral y planificado, que no lo había.
Falta de herramientas de control presupuestario.
No lo había.

Es decir, había cosas de gestión que creo que son manifiestamente mejorables, y evidentemente en eso comparto la exposición del candidato, señor Costa.

Yo entiendo, y lo ha comentado la portavoz del PSOE, con ese «À Punt, el número uno», que es la campaña de publicidad que van a hacer, la portavoz del PSOE tiene «Uno, À Punt», me gusta, me gusta mucho.

La senyora Caballero Hueso:

Te doy el permiso.

El senyor Llopis Pascual:

Vale, venga, hecho, eso está hecho.

Las cosas que yo creo que en teoría nos preocupan, yo creo que ya ha comentado que no ha sido fácil, y en eso estoy de acuerdo, pero hay que hacer propuestas positivas.

Desde septiembre, el Grupo Ciudadanos, una de las cosas que propusimos, registramos y que espero que podamos debatir a continuación, es de cambiar la ley a mejor.

Es decir, hacer una retrospectiva de la ley actual, ver qué aspectos se pueden cambiar y mejorarla, y por supuesto contaremos con su opinión para intentar ver de qué forma definimos que ese marco de la ley, que es lo que nos fija, sea más sencillo trabajar y sacar los mejores resultados.

Hay otra serie de aspectos, otros aspectos que de alguna forma podrán definir el éxito o fracaso.
La dirección, yo entiendo que salimos ganando, y es una opinión personal, salimos ganando en ese cambio a mejor.

Creo que es preferible también que elija, se rodee de los mejores profesionales independientes, no como ocurrió en muchos casos en la anterior etapa, que ni eran profesionales ni eran independientes algunos de ellos.
Creo que es mejorable.

En cuanto a programación, por supuesto no me atrevo a discutirle a usted la programación, porque usted sabe de programación mil millones de veces más que yo.
Y yo creo que en ese sentido no podemos rebatírselo.
Sí en cuanto a la gestión de personal y es quizás una de las preguntas.

Ahora hay una oferta pública de empleo, con una estructura muy centrada.
Se valora fundamentalmente la experiencia en Canal 9 y en À Punt, y eso puede impedir que otros profesionales, excelentes profesionales se puedan incorporar a À Punt Media.

Creo que sería razonable darle una vuelta a esto, porque hay excelentes profesionales que podrían optar, o las nuevas hornadas de profesionales que se han formado en los últimos años, que podrían formar parte y aportar muchísimo.

Me gustaría saber qué opinión tiene al respecto de ese marco tan estricto a la hora de gestionar el personal, porque fundamentalmente en la parte más importante.
El coste más importante del presupuesto es el personal.

Y hay algo en su informe que me ha gustado.
Usted habla mucho de medir, creo que es razonable.
Yo puedo insertar, meter, insuflar millones y millones, y seguir teniendo los malos resultados si no cambio la gestión a mejor.

Y creo que hay que trabajar primero en modificar la gestión, hacer un análisis de la situación adecuado y después, si es necesario más millones, pues lo mejor hay que compensarlo con más ingresos de publicidad o con más audiencia.

Porque al final, si hacemos una tele, que pensamos que es servicio público, pero la vemos cuatro, pues no estamos dando un buen servicio público.
Hay que hacer algo para que À Punt esté en la mente de todos y cada uno de los valencianos.

En cualquiera de los casos e independientemente de nuestro voto, desde el Grupo Ciudadanos le deseamos la mejor de las suertes y creo que vamos a intentar darle todo nuestro apoyo en lo que podamos hacer para que esto vaya a mejor.

No siempre estaremos de acuerdo, pero creo que con nuestro apoyo por lo menos a nivel de trabajo sí que puede contar, quizás no con nuestro voto por algunos aspectos que hemos comentado en la exposición.
Pero sí vamos a trabajar para que el proyecto À Punt sea un éxito.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Ara serà el torn del Partit Popular, el senyor Martínez té la paraula.

El senyor Martínez Fuentes:

Moltes gràcies.

En la meua intervenció i en la postura que ha tingut sempre el Partit Popular hi ha hagut un tema que ha sigut sempre clau, i pel qual no hem recolzat este projecte, i com dia, era el tema de la sostenibilitat del projecte.

Jo insistixc en un tema que vosté ha dit, que 55 milions d'euros són pocs.
Entenc que vosté, a l'hora d'elaborar el seu projecte, haurà fet un estudi també econòmic, i podria donar-mos una xifra, que és la que vosté estima, en la qual seria viable el projecte.

Perquè ha parlat de 55 milions més, però és que no sabem si són 100 milions o són 75.
M'agradaria que vosté ens puguera contestar de forma més concreta.

De la mateixa manera que també m'agradaria que em contestara, perquè també és clau per a la sostenibilitat del projecte el tema del nombre de treballadors que podria ser l'ideal per a dur-la a terme.
També crec que és un tema que és clau.

Ja parlarem en un altre moment de la selecció i de les qüestions que ha plantejat el company de Ciudadanos.
Però bé, sí que definir el nombre també de treballadors crec que també és un tema clau i que també m'agradaria que contestara.

Perquè, mire, sobretot quan parlem, la mateixa llei parla que el límit de personal és un terç del pressupost global, cosa que no s'ha complit.
Inclús és com aquell que juga al solitari i intenta fer-se trampes a d'ell mateix.
En l'última llei d'acompanyament se va modificar eixe límit, de forma que eixe terç se puga superar.

És a dir, són qüestions claus que porten, com diem mosatros, a un model fracassat, com díem al principi, i que serien claus poder definir-los de forma concreta.
Per això, a mi m'agradaria que en esta segona intervenció vosté puguera definir-los.
I, com dia, eixa dimensió del projecte, dimensionar clarament el projecte.

I ja, per anar finalitzant, en intervencions anteriors s'ha parlat de la qüestió política, del signe polític, no polític del seu perfil.
Vosté ha parlat concretament del seu perfil tècnic, però mire, és que en l'any 2012 el senyor Morera parlava inclús de partidocracia quan se va nomenar la directora general en el seu moment.

És que Josep Lluís Moreno, del Partit Socialista, li va dir a la senyora Vidal, siendo ya directora general: «No tinga problemes vosté, repita conmigo».
Com aquell que diu: «Vosté és del Partit Popular, tranquila».
Jo a vosté no vaig a preguntar-li ni vaig a dir-li que siga del Partit Socialista.
Vosté ha estat en llistes del Partit Socialista.
Per tant, és un tema que està ahí i que no anem a dubtar.

Però jo, per damunt d'estes qüestions i ja per a finalitzar, sí que m'agradaria que vosté, davant d'eixe encuny del Partit Socialista, perquè ha anat en les seues llistes, que me diguera si en la seua elecció per a la corporació està donant una clara mostra d'independència respecte al poder i interessos polítics, en este cas de partits que estan actualment en el govern.

Perquè en estos moments hem vist també les discrepàncies.
El Partit Socialista està supercontent.
Els altres partits del Botànic no tant.
Però bé, van a assolir esta decisió.
Per tant, m'agradaria que vosté me donara també la seua opinió sobre va a tindre algun tipus d'incidència.

I ja en açò sí que acabe.
Independentment del nostre vot, que ja he anunciat des de la primera intervenció, que no anava a ser favorable, sí que li desitgem sort en la seua tasca.
I bé, ací estem per a fiscalitzar i per a intentar aportar allò que vullguem.

I, si se parla d'una modificació de la llei, ahí estarem per a intentar aportar i anar cap a eixe model del qual nosaltres hem parlat en alguns moments.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Senyora Caballero, té tres minuts.

La senyora Caballero Hueso:

Sí, gràcies, presidenta.

Voldria en esta última intervenció començar dient que és important per a nosaltres també la sostenibilitat del projecte.
És més, li dic, senyor Costa, a mi m'encantaria tindre un mitjans públics que no tingueren cap aportació de capital privat.
Però això és la utopia que en algun moment igual jo no sé si nosaltres ho vorem.
Però tant de bo, tant de bo.

De moment, nosaltres confiem en vosté per a portar a bon terme el projecte que hui ens ha presentat.
Però valorem experiència i proposta, i sabem que cal traure-li la màxima rendibilitat als mitjans personals i pressupostaris que tenim.
Almenys per al 2020.

Els pressupostos estan aprovats per a enguany i amb el que n'hi ha de personal i de pressupost cal traure-li el rendiment màxim.
Ja vorem en altre moment el que passa, però estem en el pressupost del 2020.

I jo li dia al principi que no ha sigut fàcil el treball de la directora general, Empar Marco, i del president del consell rector, i que a vosté, sentit el que hem sentit ací, tampoc és que li anaven a ficar les coses molt fàcils.

Jo vull remarcar que vosté és candidat perquè l'ha triat un consell rector en el qual n'hi han representants de tots els grups polítics, en els quals se formaren quan se formà el consell rector, que tenien representació parlamentària.

A partir de ahí, la derecha, y sí, la extrema derecha que ahora tiene representación en las Cortes están intentando deslegitimar simplemente porque usted fue miembro de un ayuntamiento por una lista del Partido Socialista.

Si toda la crítica es esa, señor Costa, tiene usted bastante más fácil de lo que yo pensaba el trabajo.
Porque si criticar es criticar por volcarse para defender el interés general y trabajar por su pueblo, yo no sé en qué mundo vivimos.

Porque, al final, el que está en una lista electoral para su ayuntamiento o para estas Cortes o para cualquier otro cargo, después cuando acabe la legislatura o cuando se vaya, ¿tenemos que morirnos de hambre?
¿Tenemos que salir a la calle y ponernos en una esquina a pedir porque no podemos trabajar en nada?

Señor Costa, usted es un profesional y nosotros en eso confiamos, en su profesionalidad para llevar adelante la plataforma, para llevar adelante la televisión, la radio pública valenciana.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Ara, senyor Costa, li donem un temps de 5 minuts perquè puga respondre… (Algú diu: «¿Concloure o…?
») Sí, per a concloure abans de passar a la votació i així acabaríem el debat d'aquest punt.

El senyor Costa Folgado:

A mi m'agradaria, sobretot, marxar d'esta compareixença tractant de traure de damunt de la taula qualsevol perjudici que es puga produir en ningun dels sentits.

A mi se'm va demanar un projecte el més exhaustiu possible, el més tècnic possible.
I jo vaig anar a les fonts.

La realitat en la qual ara mateix està emetent la plataforma de mitjans públics és la que és.
Nosaltres estem movent-nos en eixe entorn, que ja he dit jo que no és un buit, sinó que hi ha un muntó d'amenaces, que portem tres anys en un projecte que ha hagut de batallar moltíssim amb uns hàndicaps de tota mena, perquè partíem de zero.

I que, ara, assentant les bases d'uns equips humans multidisplinars, motivats, que siguen capaços de traure endavant, no la reducció d'informatius, que si veuen les hores computades són les que exigix la llei, perquè el que deriva és eixos recursos a fer altres registres informatius posant-los en prime time.
És a dir, el que estem fent és eixa informació de proximitat, eixos registres estem posant-los en prime time.
He dit: els estem traient dels contenidors habituals noticiables.
Perquè eixos recursos també han d'explicar altres realitats informatives fora del context d'una peça d'un minut o d'un butlletí de tres minuts en una emissió radiofònica.

Per tant, jo he baixat al detall d'intentar que tots eixos recursos estiguen redistribuïts de manera que la producció pròpia encapçale el projecte.
I per a això necessitem el talent i el benfer de tots els treballadors i treballadores de la casa.
No puc dir-los més.
És el gran titular.
És el gran titular.

Ara mateix, crec que n'hi ha un informe d'una…, està en conselleria, si no m'equivoque, l'informe de la proposta d'oferta pública d'ocupació.
Encara no ha tornat eixe informe.
Per tant, desconec ara mateix què opinen els juristes i els economistes sobre açò.

Jo els dic que el que demana la llei que ha de complir esta ràdio, televisió pública i web resulta molt difícil amb el múscul humà i econòmic que té ara.

¿Que anem a demostrar que podem tirar endavant el projecte que jo he presentat?
Espere i confie que vostés, amb els seus vots a favor o en contra, hem donen el període de transició necessari o els cent dies que se li donen de chance a qualsevol que arriba a un lloc d'esta responsabilitat.

Com que sé que no serà així, ja els dic que, de veritat, sense perjudicis i amb absoluta necessitat de consens per totes les parts, tenim una eina que vam perdre, tenim la possibilitat de recuperar-la tot plegat i jo crec que, si ens ajudem uns a altres i trobem allò en què ens acostem i tenim més coses en comú que aquelles que ens diferencien, doncs marcarem el camí que la llei, que vostés ens han dotat a tots els valencians i les valencianes, ens ajudarà a potenciar de veritat una eina imprescindible per als valencians, perquè és l'única ferramenta que tenen ara de sentir-se comunitat, de fer territori, tenir una llengua comuna preciosa -hem tardat molts anys en prestigiar-la-.
I tenim l'única ferramenta capacitada i amb el múscul econòmic i de personal suficient com perquè això isca endavant.
Una espenteta.
Només demane una espenteta.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies a vosté, senyor Costa.

I agrair-li totes les respostes que ens ha donat, la seua explicació.

I, ara, passarem a la votació de la idoneïtat del senyor Costa, a proposta del consell rector, per a direcció de la corporació de mitjans de comunicació.
Per tant, passem a votació de la proposta.
Vots a favor?
Vots en contra?
Entenc que abstencions no n'hi ha cap.
Per tant, passa endavant.
Es vota favorablement la idoneïtat.
Així que enhorabona i a treballar.
Moltes gràcies.

Donem uns minuts per a poder despedir ací a l'interventor.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 57 minuts)

(Es reprén la reunió a les 14 hores i 14 minuts)

La senyora presidenta:

A vore, abans que res, com que teníem ací al ponent i ho hem fet així, de manera molt ràpida, perquè l'important també era escoltar-lo a ell, ens hem deixat el primer punt de l'ordre del dia, que era l'aprovació de l'acta.
Per tant, si no hi ha cap problema, s'aprova per assentiment.
Per tant, queda aprovada l'acta.
Disculpeu.

Proposta de creació d'una subcomissió especial d'estudi per a determinar les modificacions de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat i designació per part dels grups parlamentaris, si escau, dels membres, titular i suplent, que n'han de formar part, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 5.
978, BOCV número 28), a la qual s'acumula la proposta, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista, de creació d'una subcomissió per a treballar propostes de millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, de la Generalitat Valenciana, de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic i designació per part dels grups parlamentaris, si escau, dels membres, titular i suplent, que n'han de formar part (RE número 8.
072, BOCV número 39), a la qual s'acumula la proposta, sol·licitada pel Grup Parlamentari Unides Podem, de creació d'una subcomissió especial d'estudi sobre la possibilitat de millorar la Llei 6/2016, de 15 de juliol, de la Generalitat Valenciana, de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic i designació per part dels grups parlamentaris, si escau, dels membres, titular i suplent, que n'han de formar part (RE número 12.
806, BOCV 59)

La senyora presidenta:

I ara anirem a passar al debat de les propostes que diferents grups parlamentaris hem proposat, que és la creació d'una subcomissió de treball per a la millora, la modificació, si escau, de la Llei 6/2016, del 15 de juliol, de la Generalitat Valenciana.
I, per tant, bé, doncs, el que farem és que els proponents tindran un temps màxim de 6 minuts per a fer la seua intervenció i, després, marcarem posicionament de vots… (Veus) Sis els proponents… (Veus) Bé, suficient en tres?
N'ocuparem tres.
Però que, bé, conforme sempre ve marcat, els proponents tenen un temps major.
Si no en fem ús, perfecte, ens n'anirem abans tots a dinar.
(Veus) Exacte, no és necessari… Quan diem un temps, és màxim.
I, després, tres minuts més per al posicionament de vot i per a fer les propostes, si ix endavant, dels membres d'aquesta subcomissió i suplents.

Per tant, passem, en primer lloc, pel grup Ciudadanos, que presente la seua proposta.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bueno, nosotros, el 27 de septiembre de 2019, que hace ya unos cuantos meses, presentamos una propuesta para crear una comisión de trabajo, pues, que tuviese como objeto mejorar la ley del servicio público de radiodifusión y televisión de ámbito autonómico.
Lo hicimos porque, después de estudiar la misma o de ver la misma y ver los resultados que había tenido, entendíamos que había una serie de aspectos que podían mejorar y definir un marco mejor de trabajo para que se pueda desarrollar más positivamente, pues, todo el desarrollo de los medios de comunicación públicos.

Evidentemente, no hace falta decir -ya lo hemos comentado en más de una ocasión- que los resultados de À Punt hasta hoy no han sido los deseados, a nivel de audiencia, a nivel de ingresos publicitarios.
Y nosotros entendíamos que, más allá de alguna serie de aspectos importantes, pues, la ley podía ser más un hándicap que una ayuda, es decir… Y no pasa nada, como le comentaba yo al señor Vicent Soler en pleno… Es decir, una ley se puede aprobar, se puede analizar y se puede cambiar.
Las leyes no son inamovibles y, afortunadamente, hay mecanismos para hacerlo.

Hubiera sido deseado que esto lo podíamos haber hecho quizá un poco antes, porque, desde que el Grupo Ciudadanos presentó la propuesta hasta hoy, pues, se han renovado consejeros, ahora mismo acabamos de renovar, según el modelo antiguo, la directora de la Sociedad Anónima de Medios de Comunicación, se ha hecho ya una planificación de la oferta pública de empleo e incluso hasta se habla de que es posible que se tenga que sustituir, por dimisión, el presidente del consejo rector.
Pero, bueno, nunca es tarde si la dicha es buena.
El objetivo es que podamos tirar hacia adelante esta comisión.

Y lo que sí que entendemos nosotros, y nosotros en nuestra propuesta lo hemos hecho así, es necesario que, cuando montemos una comisión, que no sea el famoso dicho de monto una comisión para no solucionar un problema.
Y hemos propuesto un programa de trabajo, que también me gustaría, si es posible, que se pudiera discutir.
Entendemos que la comisión no debe ser solamente de los miembros…, o, quiero decir, solamente sea un debate entre los miembros elegidos políticos, sino que sean trabajadores, profesionales, por supuesto miembros del consejo rector y miembros de la SAMC, los que nos ayuden o hagan las propuestas de qué aspectos se pueden deliberar.

Nosotros marcábamos en la propuesta cinco meses, creo que, incluso, deberíamos ser más ambiciosos y definir un programa de trabajo que, incluso, pudiera ser menor.
Para lo cual, a mí me gustaría que, en la primera reunión de la comisión, en el caso de que se apruebe, definiéramos un programa de trabajo raudo y veloz para agilizar todos y cada uno de los plazos.

Me hubiese gustado que, desde el Grupo Podemos y desde el Grupo Socialista, en vez de copiar la propuesta del Grupo Ciudadanos, pues, se hubiesen unido a ella o la hubiesen votado.
Yo pensaba que esto funcionaba de otra forma, ¿no?
, que, si uno hace una propuesta y le gusta, no hace falta que haga la otra, ¿no?
, porque, si no, estaremos continuamente haciendo todas las propuestas.
Y, fundamentalmente, ya no es tanto quién la hace, sino quién apoya las propuestas.

Así que la propuesta del Grupo Ciudadanos, fundamentalmente, es que formemos una comisión de trabajo.
En principio, nuestra propuesta, obviamente, es que todos los grupos parlamentarios estén representados con un miembro y, por supuesto, su suplente.
Obviamente, en el tema de votaciones, habrá que tener en cuenta esas proporciones de derecho de voto.
Y poco más.

Nosotros sí que hemos planteado, insisto, un programa de trabajo y sí que nos gustaría que pudiéramos llevarlo a cabo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

La senyora Caballero defensarà la seua.

La senyora Caballero Hueso:

Sí.
Bueno, a ver, desde el Grupo Socialista presentamos la propuesta de creación de una comisión especial y específica para el estudio de la modificación de la ley entre otras cosas porque nos hemos pasado, desde que se inició esta nueva legislatura y algunos grupos antes, diciendo que había que cambiar la ley, que había que cambiar la ley en los medios de comunicación, pero no se especificaba, cada grupo político, en qué quería cambiar la ley.

Con lo cual, la forma más efectiva de si realmente una mayoría de esta cámara quiere que se cambie algún aspecto de la ley, algún articulado, alguna propuesta, para mejorarla o porque entiende que no responde a los objetivos que se marcaron al principio, pues, como ha dicho el compañero de Ciudadanos, las leyes están para cumplirlas y para mejorarlas, cambiarlas cuando es siempre para mejorar.

Por eso, este grupo presentó esta propuesta en la que se plantea que sea un estudio a través de un miembro de cada grupo político, con su titular y su suplente, obviamente, con un voto ponderado, respecto a la representación en las Cortes, para la elaboración de un informe sobre el cambio de la Ley 6/2016 lo más rápido posible, porque si nos metemos en comisiones, subcomisiones y participaciones que ya tuvimos en la elaboración de la ley, nos podemos ir a un plazo mínimo de un año.

Proponemos que sea lo más rápidamente posible, sabiendo que, obviamente, los cambios que se han producido…, este cambio de ley no es con efectos retroactivos, pero, en el momento en que se apruebe la ley, sí que repercute para el presente, en el momento en que se apruebe, y el futuro.

Nos parece que las tres propuestas que se han presentado en la comisión se podrían fusionar en una única propuesta de…, llamémosla como diga la letrada que la tenemos que llamar, pero que, en realidad, sea una reunión real de trabajo en la que pongamos en común aquel articulado en el que estamos de acuerdo, aquel articulado que pensamos cada uno de los grupos que se puede cambiar para mejorar y aquel articulado en el que haya diferencias, pues, sentarnos, arremangarnos, si me permiten la expresión, e intentar mejorarlo para sacar un informe de unanimidad.

Ese informe lo que pretendemos todos, creo que no solo este grupo, es que sea por unanimidad.
Puede ser que lleguemos a ese entendimiento o no, pero, por lo menos, esas palabras de «tenemos que cambiar la ley», no quedarán en el aire, sino que nos habremos puesto a trabajar para cambiar la ley.

Vamos a ver si somos capaces de cambiarla y de mejorarla.
Y, si no hay unanimidad, pues, saldrá con las mayorías que tengamos claras en estas Cortes.

Gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, el senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

I ara la portaveu del Grup Unides Podemos.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Sí, és cert que hi ha tres peticions que, al final, són…, bé, marquen un poc els mateixos objectius, però, sobretot, perquè és una cosa que ha eixit en el debat…, jo porte uns mesos ací, però ha eixit en el debat de totes aquestes comissions que s'han convocat d'aquesta comissió de radiotelevisió i espai audiovisual.
I, sobretot també, perquè les mateixes compareixences, tant de l'actual directora com del president del consell rector, així denotaven que hi havia millores…, o siga, aquesta llei era susceptible de millores.

Per tant, nosaltres sí que vam presentar aquesta proposta perquè enteníem que s'havia d'impulsar i que, sobretot, independentment que siga donant suport a una única o que siga per part de tres grups, jo crec que açò reforça eixa necessitat de posar-se a treballar.

El format de subcomissió nosaltres entenem que pot ser més dinàmic i més flexible.
Sí que compartisc el que comentava la senyora Caballero, que ha de ser àgil i, per a ser àgil, no podem passar-nos mesos escoltant persones expertes -posem-li les cometes que vulguem o no-.
Sobretot, és una decisió que hem de prendre i que ha de ser una proposta parlamentària, que cada grup, evidentment, com tots fem, ens assessorem i parlem amb totes les persones que considerem que poden aportar el seu coneixement i la seua experiència.

I jo també propose que, com a primera convocatòria, es porte eixe pla de treball, que s'autoregule, d'alguna manera, aquesta subcomissió, que ens posem una data de termini, perquè això és important i que no es dilate amb el temps, sobretot també perquè, en cas que puga, per exemple, influir en qüestions econòmiques o pressupostàries, doncs, que tinguen ja efecte en el proper pressupost que es puga aprovar o que les memòries anuals, doncs, ja arrepleguen eixos canvis per a l'any 2021.

Per tant, jo propose això, que sí, que es faça aquesta subcomissió i, sobretot això, que ens emplacem en un període no massa lluny, però amb un pla de treball i amb una periodicitat de comissions per a posar-se a treballar i per a poder dur endavant una proposta el més consensuada possible, que possiblement no siga unitària, que possiblement porte a unes proposicions de llei que seran per part d'algun dels grups, però crec que ja vindrà molt debatuda i arreplegant el sentit de diversos grups, a ser possible de la totalitat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

(Inoïble) …

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Desde el Grupo Parlamentario Vox, vamos a apoyar esta iniciativa para la creación de la subcomisión para tratar las deficiencias que hay en la Ley 6 de 2016 y no nos cabe ninguna duda de que son muchas.

A nuestro entender, es una ley que se realizó no con el fin de dar un servicio público -esa es la excusa-, sino con el único fin de dar un sueldo a todos los colocados que se quedaron sin chiringuito del que chupar cuando se cerró Canal 9.

Desde Vox, seguimos preguntándonos: ¿es algo demandado por el contribuyente?
A los datos de audiencia me remito.
¿Existe esa necesidad pública?
Que el estatuto contemple ese derecho no significa que se deba materializar.
¿Aporta algo que no aporten ya o que no puedan aportar los medios privados?
Creo que es ahí donde se puede sacar mucho más jugo.
En definitiva, ¿hace falta una radiotelevisión pública autonómica tan sangrante para los bolsillos de los ciudadanos?
Tengo la total certeza y la respuesta de que todos los grupos es que sí, ya que se fueron de cabeza a montar el chiringuito.
Aunque también es de agradecer que Ciudadanos busque optimizarlo.
Desde ahora, yo creo que me dirigiré a ellos como el optimizador de los chiringuitos del Botànic.

Bueno, no vamos a dar este apoyo a la creación de esta subcomisión para que sea más de lo mismo.
Una televisión pública, sectaria, a imagen y autobombo del Botànic a costa del bolsillo del contribuyente no nos parece lo correcto.

También les digo, si van a entrar a medias tintas, les recomiendo que se quiten la careta del bienqueda y que nos pasen el rodillo, como ya nos tienen acostumbrados.
Porque volvemos a lo mismo que le comenté al señor Soriano la anterior vez, ¿quieren una televisión pública?
Háganla, quítense la careta, háganla, pero háganla bien.
Una televisión pública es a fondo perdido, porque se entiende que cumple una función pública y social necesaria, es decir, esencial; pero, en cambio, ponen mínimos en la ley, por ejemplo, con ingresos de publicidad.
O sea, nos quieren vender que es de necesidad pública, pero le ponen límites.
¿Le ponen límites también a la sanidad pública?
Seamos serios, por favor.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

La portaveu del Grup Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies.

És que no m'ha quedat clar, però bé, jo a la meua.

Pense que som un parlament responsable, que atenem les peticions i, si el síndic de Comptes reclama un aclariment a la societat de la corporació valenciana de mitjans, caldrà articular la forma que queden clares les competències, tal com la majoria de partits podrien estar d'acord, així com una definició de quines són les tasques del consell rector i facilitar una elecció dels membres representativa de la societat a la que ens volem adreçar, més enllà de les encorsetades incompatibilitats d'actuar ací.

Mire, ja que estem, esta reforma de la llei que hui podíem començar, estem tardant també molt en engegar d'una manera o l'altra eixe consell de l'audiovisual.
Així mateix, la llei pot impulsar À Punt a ser més atractiva i sobretot més mèdia, en unes pantalles on la televisió a la carta ha vingut per arrelar i créixer, on la informació i l'entreteniment es consumeixen sota la demanda.
I ahí també cal un necessari reajustament de la llei per lloar, si s'escau, o exigir, si pertoca, la tasca que À Punt Mèdia desenvolupa.
I òbviament que tinga empara legal.

Hem deixat una part important com són les xarxes a l'oblit i al desert de la llei on poc se les nomena.
I ja que estem, doncs també reivindiquem un pensament per a la ràdio i vetlar que eixa reforma deixe de ser la germaneta pobra de la tele, que no ens aniria gens malament, ja que té una fidelitat en els oients gens menyspreable.

I òbviament, si en l'articulat nou podem ajudar a la millora de l'audició d'À Punt, des de Compromís ens tornarem a arromangar i a treballar.
Això sí, també cal fer complir la llei.
De res ens val reformular, repensar, relegislar, si després nosaltres mateixa no apliquem el que hem votat.

Així, parle concretament que quan acordem per llei i per convicció que À Punt tindrà el 0,3 % del pressupost mínim de la Generalitat, com a mínim, això s'haurà de complir.
I a hores d'ara no s'està complint.

Quan afirmem que À Punt és un servei públic, cal conéixer i defensar el servei públic al qual no se li pot tractar com a una empresa quan els seus valors no resideixen en un fet empresarial, sinó que tenen una utilitat pública.

Senyories, Compromís votem a favor de corregir i millorar, i esperem durant la proposta convèncer els diferents grups de la necessitat d'afrontar el repte de millorar un servei públic de qualitat i en valencià, tret diferenciador i sustent, perquè necessitem la nostra radiotelevisió valenciana.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Pel Grup Popular, té la paraula el senyor Martínez.

El senyor Martínez Fuentes:

Gràcies, senyora presidenta.

Molt breument perquè crec que el fons de la qüestió el tenim tots clar.

És un tema que ja se va esbozar en la primera comissió que vam tindre, per la qual ja, tant Ciudadanos como Partit Socialista, van anunciar que anaven a presentar una proposta, a banda de la baralla aquella que va haver, que si yo presento antes o después.
 Però, bé, independentment, parlem del fondo.
Ja vam anunciar nosaltres també en aquell moment que estaríem a favor de l'aprovació d'una comissió en este sentit.

Per tant, manifestar que nosaltres anem a votar a favor.
I m'agradaria que, bé, que des de Presidència, des dels Serveis Jurídics, se marcara un poc eixe camí, que és el que hem de seguir.
Evidentment estem tots per a fer un treball efectiu, el més efectiu possible.
Això vol dir el més ràpid possible també, però ben fet.
I sobretot marcar plazos, jo crec que és important marcar plazos també, i vore la metodologia de treball que anem a portar durant el desenrotllament.

Per tant, eixa és un poc la idea.
Nosaltres no descobrim res en el nostre posicionament, que sempre ha tingut dos claus, com ha sigut la sostenibilitat de l'ens per un costat, i ahí hem sigut crítics en la falta de recursos d'ingressos, de recursos per publicitat, hem sigut crítics en el tema de personal, com he manifestat en el punt anterior d'esta mateixa comissió.

I, per tant, un poc en eixa línia és en la que ens agradaria que en esta modificació de la llei poguérem arribar a una entente i poguérem arribar a una modificació que fóra el més unànime per a tots.

Per tant, el nostre vot serà favorable, i poc més que dir en este punt.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Val, com hi ha varies propostes, pràcticament són iguals, però jo crec que, si vos sembla, llig que el text que podia quedar definitiu per a la votació, arreplegant els petits matisos, que és qüestió de terminologia pràcticament de les tres propostes.

Proposta de creació d'una subcomissió especial d'estudis per al treball de propostes de possible millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, de la Generalitat Valenciana, de radiodifusió i televisió en l'àmbit autonòmic, i designació per part dels grups parlamentaris, si escau, dels membres, titulars i suplents, que han de formar part de la mateixa, sol·licitada, en este cas, pel Grup Parlamentari Ciudadanos, Grup Parlamentari Socialista i Grup Parlamentari Unides Podem.

Vos sembla correcte el text, el que passem a votació?
És simplement la suma de la diferència en subcomissió especial d'estudis, un altre posava subcomissió per al treball de propostes i altres deien subcomissió especial d'estudi sobre la possibilitat de millora.
És simplement (veus) …

Com bé hem dit tots, jo crec que això quan es convoque la primera (veus) , exacte, s'autoregula aquesta subcomissió, simplement és què anem a votar, si s'accepta la proposta de la creació d'aquesta subcomissió.
(Veus) Exacte.
Sí, sí, açò ho posa en… I el nomenament del titular i suplent, açò sí, venia ja, en totes les propostes ja marcava que hui ja proposaríem noms per a titular i suplent.
(Veus) Sí, sí, perquè quedara arreplegada en acta.

El senyor Llopis Pascual:

(Inintel·ligible) de cinc mesos més que res seria interessant per acabar abans de l'estiu i que no mos trencarà agost el treball de la comissió.

La senyora presidenta:

Sí, jo crec que açò es pot portar a la primera subcomissió i…

El senyor vicepresident:

(Parla sense connectar el micròfon) … de alguna forma esta comissió sí que podria encarregar-li a la subcomissió que la feina la feren en cinc mesos.

La senyora presidenta:

Com que en ningun dels tres textos explicitava el tema de cinc mesos com a proposta, exactament, en la mateixa proposta que passava a l'ordre del dia, en l'exposició sí.

Per tant, si vos sembla, que la subcomissió s'autoregule i que marque els terminis.
D'acord?
Val.

Passem a votació d'aquesta subcomissió.
Vots a favor?
Per unanimitat.

I ara cadascú dels grups, si pot, que indique perquè conste en acta, qui serà titular i suplent d'aquesta subcomissió.
Val?
(Veus) Sí, exacte.
De menor a major, sí.

Per part d'Unides Podem, Estefania Blanes serà la titular i Pilar Lima, suplent.

Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Miguel Pascual, de titular; y Rebeca Serna, de suplente.

La senyora presidenta:

Compromís.

La senyora Álvaro Cerezo:

Mònica Álvaro, de titular, i de suplent, Josep Ramon Nadal Sendra.

La senyora presidenta:

Ciudadanos.

El senyor Llopis Pascual:

Fernando Llopis, titular; Mari Carmen Peris, suplente.

La senyora presidenta:

Partit Popular.

El senyor Martínez Fuentes:

(Inoïble)

La senyora presidenta:

I el Partit Socialista.

La senyora Caballero Hueso:

Mercedes Caballero y Francisco Rubio.

La senyora presidenta:

Val.
Moltes gràcies.

Segons l'ordre del dia, hem dit d'acabar a les dos i mitja, o siga, que anem a acabar pràcticament en hora.
Però, segons l'ordre del dia, hi havia un pronunciament, que crec que per part dels que presentaven aquest punt volien comentar alguna cosa?
(Veus)

Perfecte.
Val, doncs ho deixem per a la propera.
I, per tant… (Pausa)

Perfecte.
S'alça la sessió i moltes gràcies.

(S'alça la sessió a les 14 hores i 38 minuts)