Untitled Web Page



**Comissió no permanent especial d'estudi per a una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i la consolidació de l'autogovern realitzada el dia 31 de maig de 2004.
Comença la reunió a les 11 hores i 38 minuts.
Presidix la Excel·lent Senyora Vicepresidenta Primera Rosa María Barrieras Mombrú.
Reunió número 1.**

 

 

 

***Elecció de la Mesa de la comissió.***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera de les Corts:**

 

Senyories, la Mesa de les Corts Valencianes, en escrit número 13.
135, 13.
286 i 13.
339 ha tingut coneixement de l'adscripció a aquesta comissió dels il·lustres diputats i diputades que llegiré a continuació.

Pel Grup Parlamentari Popular, Serafín Castellano Gómez, Ricardo Costa Climent, Antonio Clemente Olivert, José Cholbi Diego, Rafael Maluenda Verdú, Venórica Marcos Puig, Herminia Palomar Pérez i Asunción Quizá Alegre.

Pel Grup Parlamentari Socialista, Josefa Frau Piles, Diego Maciá Antón, Carmen Ninet Peña, Joaquim Puig Ferrer, Jesús Ros Piles, Antoni Such Botella.

I pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, Joan Ribó i Canut.

Per tant, es procedix a l'elecció de la Mesa de la comissió, de conformitat amb el que estableix l'article 39 del Reglament de les Corts Valencianes, el text del qual es el següent:

"Les comissions, amb les excepcions que s'estableixen en este Reglament, elegeixen, entre els membres d'estes, una Mesa composta per un president o presidenta, un vicepresident o vicepresidenta i un secretari o secretària.

Per a l'elecció del president o presidenta, cada diputat o diputada escriurà un sol nom en la papereta, i resultarà elegit qui obtinga el vot de la majoria absoluta dels membres de la comissió.
Si ningú obtinguera en la primera votació la susdita majoria, es repetirà l'elecció entre els qui hagen assolit els majors resultats i quedarà elegit qui obtinga més vots.

El vicepresident o vicepresidenta i secretari o secretària s'elegiran simultàniament.
Cada diputat escriurà un sol nom en la papereta i resultaran elegits, respectivament, vicepresident o vicepresidenta i secretari o secretaria, els qui per ordre correlatiu obtingueren el major nombre de vots.
En cas d'empat, resultarà elegit el candidat que pertanya a la llista electoral més votada.
"

Per tant, procedirem, seguidament, a l'elecció del president o presidenta de la comissió, d'acord amb el que estableix l'article 39.
2 del Reglament de les Corts Valencianes.
Per tant, si és tan amable, senyora secretària, pot procedir a la crida dels diputats i diputades.

 

*(La senyora secretària segona crida les senyores diputades i els senyors diputats perquè depositen la papereta en l'urna)*

**La senyora vicepresidenta primera de les Corts:**

 

Moltes gràcies, senyories.

Anem a passar a l'escrutini.

 

*(La senyora vicepresidenta primera procedix a l'escrutini)*

Per 15 vots al senyor José Cholbi Diego, queda proclamat com a president de la comissió que ens ocupa.
*(Aplaudiments)*

Anem a continuar amb l'elecció del vicepresident o vicepresidenta i secretari o secretària, d'acord amb el que estableix l'article 39.
3 del Reglament de les Corts Valencianes.
Cada diputat o diputada escriurà un sol nom en la papereta i resultaran elegits, respectivament, vicepresident o vicepresidenta i secretari o secretària els qui per ordre correlatiu obtinguen el major nombre de vots.

Per tant, anem a procedir, si li pareix, senyora secretària, a la crida de diputats i diputades.

 

*(La senyora secretària segona crida les senyores diputades i els senyors diputats perquè depositen la papereta en l'urna)*

**La senyora vicepresidenta primera de les Corts:**

Gràcies, senyora secretària.

Anem a passar, finalitzada la votació, a l'escrutini.

*(La senyora vicepresidenta primera procedix a l'escrutini)*

Bé, per 8 vots a favor del senyor Antonio Clemente y 7 vots del senyor Diego Maciá, per tant, es nomena com a vicepresident de la comissió el senyor Antonio Clemente y com a secretària el senyor Diego Maciá.

I jo simplement, en nom de la Mesa, donar la benvinguda a la nova mesa, desitjar el millor per a esta comissió i que continue amb la mateixa il·lusió que crec que s'ha creat.

Moltes gràcies.

 

*(Els senyors diputats que han estat elegits ocupen el seu lloc en la Mesa de la comissió)*

*(Ocupa la presidència l'il·lustre diputat senyor José Cholbi Diego)*

**El senyor president:**

*(Inoïble)* .
.
.
en el tema que mos ocupa.
Com vostés podran adonar-se, hi ha una substitució pel Grup Parlamentari Socialista del senyor Diego Maciá per l'il·lustre diputat i alcalde aquí present com a vicepresident segon, el senyor Ros.

I dit tot astò, jo vull, en primer lloc, crec que en nom propi i en nom dels altres membres que han tingut vostés la generositat, per una part i no s'ha d'oblidar, i per l'altra la confiança, cosa que implica una tremenda responsabilitat, d'haver-mos elegit per a esta comissió, que jo entenc, després d'algun any que altre i els que puguen quedar per davant en política, que és una de les comissions més importants que puguen tindre les Corts.
I dic que és de les més importants perquè s'ha elegit a una sèrie de persones que tindran la responsabilitat d'estudiar en profunditat, amb deteniment i amb responsabilitat l'Estatut des que va nàixer fins el moment present, si ha complit les il·lusions, les esperances i la confiança del poble valencià, o si, pel contrari, creem que hem arribat a un punt que és necessari modificar-lo, ampliar-lo, reformar-lo, actualitzar-lo, no sols per al present sinó perquè servixca per al futur.

Jo he tingut la sort escoltar amb molt deteniment en el Senat el president del Govern, he tingut la sort també d'escoltar els líders de l'oposició tant a nivell autonòmic com a nivell nacional, i he vist una coincidència en les expressions, que és la ferma voluntat de la modificació dels estatuts d'autonomia.

Crec que estem en una línia i en un moment d'una gran esperança.
Mosatros no podem defraudar el poble valencià, i hem de tindre les màximes competències que puguen donar-se dins del marc constitucional de l'estat espanyol.
I per això lluitarem i treballarem amb tota la il·lusió del món.

Jo crec que esta comissió diu "per a una possible reforma de l'Estatut".
Jo entenc personalment ja que hauria de llevar-se en un futur "possible", sinó que diguera "per a la reforma de l'Estatut d'Autonomia".
Estic segur que la societat ho demana.
Les Corts Valencianes és un reflex fidel del que és la societat, i, per tant, anem a mosatros a dedicar-li tot el treball.

Poden estar segures les seues senyories, perquè mos coneixem aquí ja tots, que l'objectivitat regnarà per damunt de tot en esta comissió.
Segona, la comissió i la presidència instaran tot el que faça falta als grups polítics perquè activen i complixquen totes les declaracions que estan fent-se.
I també poden estar segurs que la Mesa i la Presidència requerirà al mateix president de les Corts Valencianes, que estic segur que dirà que sí perquè és necessari, útil i beneficiós per a la mateixa institució i per a tota la Comunitat Valenciana, els mitjans materials, els mitjans econòmics suficients perquè no es puga perdre cap iniciativa ni es puga perdre cap il·lusió per a portar endavant el que és l'Estatut d'Autonomia, la reforma de l'Estatut d'Autonomia.

 

 

***Creació de la ponència i designació dels ponents.***

 

 

**El senyor president:**

 

I dites totes estes coses, que són una reflexió sincera, sentida i inclús crec que és necessària per a, almenys, marcar i assenyalar el que en la Mesa es contemplarà, que no sols pot convertir-se en un respecte ­que, per descomptat, el tindrà­ al Reglament, sinó que també dins del que és el Reglament hi ha una voluntat política d'arribar al màxim que es puga arribar en el sostre competencial; jo, si les seues senyories m'ho permeten, i en nom de la Mesa també, propose la inclusió d'un nou punt de l'ordre del dia, que seria el nomenament de la ponència d'esta comissió.

I per què proposem este punt de l'ordre del dia?
Molt clar.
Perquè aixina demostrem clarament que no volem perdre ni un minut ni un segon.
Està ja l'estiu pròxim, i llavors, si hui vostés són tan amables d'acceptar esta proposta, suposaria ja avançar un temps que estic segur que no mos sobrarà.

Senyories, anem a escoltar-los a vostés, que tenen coses molt importants, possiblement més de les quals jo he dit, per a saber què opinen.

De menor a major, tenen la paraula els portaveus per a fer la proposta dels ponents, si ho creuen oportú.

Senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies, senyor president.

De ponent, Joan Ribó Canut; suplent, Joan Antoni Oltra.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té vosté la paraula.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, president.

Abans de.
.
.
.
O si anem a obrir un torn després per a explicar.
.
.
Expliquem després llavors?
Ara anomenen la ponència?
En este cas Ximo Puig estaria com a.
.
.
i jo mateix, Antoni Such.
I després com a suplents estaria Pepa Frau i, en este cas, estaria Carmen Ninet.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies.

Pel Grup Parlamentari Popular, senyor diputat.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Com a ponents titulars, Rafael Maluenda Verdú i jo mateix; i com a ponents suplents, Herminia Palomar Pérez i Asunción Quinzá Alegre.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

El lletrat està prenent nota dels noms, per a ser un fidel reflex del que vostés han dit anteriorment.
Esta presidència donarà ara lectura de com queda constituïda la ponència.
El senyor lletrat ja té preparat.
.
.
?
Moltes gràcies.

La proposta d'inclusió del nou punt de l'ordre del dia, que ha sigut la creació de la ponència i la designació dels ponents, està Joan Ribó com a titular, i suplent, Joan Antoni Oltra.
Pel Grup Parlamentari Socialista, Joan Puig, Joaquim Puig ­és que a voltes hi ha lletres que s'escriuen molt bé, però costen de llegir­, Antoni Such; suplents, Pepa Frau i Carmen Ninet.
I pel Grup Parlamentari Popular, Rafael Maluenda, Serafín Castellano, i suplents, Herminia Palomar i Asunción Quinzá.
És aixina, senyor portaveu?

Queda designada, per tant, la ponència conforme s'ha llegit.
I aprovada la constitució de la ponència i com a una conclusió, tenen la paraula pel temps que creguen oportú, oportú i necessari, els diferents portaveus dels grups parlamentari.
Comencem pel Grup d'Esquerra Unida del País Valencià.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies, senyor president.

Com a portaveu de l'Entesa-Esquerra Unida, manifestar, en primer lloc, el sentit de la nostra votació.
Nosaltres hem votat al president d'aquesta comissió i hem votat a un membre del Partit Socialista en la segona votació.
No és usual en el cas nostre, quan nosaltres no formem part de la Mesa de la comissió corresponent, però sí que volem palesar amb aquest acte la voluntat d'arribar a consens, perquè ens sembla que aquesta comissió ha de funcionar amb aquesta idea.
Consens que no vol dir cessió en totes les posicions, sinó una voluntat d'arribar a un lloc del qual no hem partit cap dels mateixos.

El segon tema a què em volia referir.
El senyor president ha parlat del nom d'aquesta comissió.
Nosaltres compartim amb ell que el terme *possible* no és un terme encertat per a definir aquesta comissió, no l'eliminaríem sinó que el canviaríem per un altre terme, que és el terme *necessari* o *imprescindible* reforma de l'Estatut.
Nosaltres entenem que en estos moments és imprescindible avançar.
En este país dels noms a vegades es parla molt, i quan parlem de l'Estatut no podem deixar de recordar que l'Estatut d'Autonomia del qual nosaltres estem parlant, fins i tot el nom d'aquesta comunitat entrà des de Benicàssim amb el nom de País Valencià, es va canviar en la comissió constitucional durant uns dies a Reino de Valencia i va eixir com a Comunidad Valenciana.
Segurament és l'únic cas d'una comunitat autònoma on se li canvia el nom de la seua ponència.
És una qüestió de noms important, com en tenim altres, però d'alguna manera palesen la nostra situació.

Veiem que és imprescindible.
Des de la constitució d'Esquerra Unida, en l'any 1986, nosaltres hem estat demanant sistemàticament la reforma de l'Estatut d'Autonomia, perquè no ens agrada, perquè el considerem molt insuficient.
Ho hem dit sempre, ho hem exigit en els plantejaments, i en estos moments a nosaltres ens sembla imprescindible per un motiu: Tot sembla indicar que poden haver almenys, si s'arriben als acords necessaris, reformes a nivell del Senat, i entenem que és el moment adequat també i és el moment per a poder reformar els estatuts.
I quan veiem comunitats autònomes podríem dir de primera divisió, si volem dir-ho, que són comunitats històriques o que han anat per l'article 151 de la Constitució com Catalunya, el País Basc, Galícia o Andalusia, que s'estan plantejant seriosament reformar els seus estatuts d'autonomia, o el reformem en la nostra comunitat o, senzillament, ens quedarem, si ens quedem com estem, no en segona divisió sinó que baixarem encara, jo crec que baixarem.
Per tant, és imprescindible.
I jo crec que s'ha d'avançar en aquesta idea d'una forma clara.

Què s'ha de reformar?
Nosaltres entenem que, en primer lloc, hi ha un aspecte fonamental.
La primera cosa que s'ha de reformar és l'augment de poder que confereix l'Estatut.
I això al nostre entendre es palesa en dos exemples clars.
Primer, la capacitat de dissolució de les Corts per part del president de la Generalitat, com tenen totes les autonomies article 151, sense fer trampetes, jo vull dir-ho amb molta claredat.
No una capacitat de dissolució com es té a Madrid, que a vegades s'utilitza, perquè no resol problemes importants.
Però una capacitat de dissolució amb totes les seues conseqüències.
Nosaltres entenem que este, d'alguna forma, és el cotó que mesura si la cosa va a funcionar o no va a funcionar.
Si d'alguna manera anem a guanyar poder polític, que és un element fonamental per al nostre país, o anem a continuar sent una *región* o un objecte de descentralització amb moltes competències, però sense el poder polític necessari.
Per tant, nosaltres ho hem dit sempre i volem insistir que aquest element és fonamental.

El segon element vinculat en aquest cas al tema del Senat.
És imprescindible que en els propers anys ens plantegem que la nostra comunitat puga tenir capacitat de co-decisió, co-negociació de forma semblant a la que s'està realitzant pels països federals de la Unió Europea.
Estic parlant d'Alemanya, estic parlant d'Àustria, estic parlant de Bèlgica, on en els elements de negociació d'aquelles competències que són exclusives, que es relacionen amb la Unió Europea, puga participar la comunitat, puga participar amb capacitat de fins i tot representació, com passa per exemple en els *landers* alemanys, a través del mecanisme del seu senat.

Per a nosaltres aquest tema és molt clar, és imprescindible.
Es pot fer des dels plantejaments de la Unió Europa, i no es pot fer com a conseqüència d'una visió determinada i d'uns plantejaments determinats en la situació actual espanyola.
No té sentit, i jo crec que tots estarem d'acord, que es negocie una competència d'educació en la Unió Europea quan es tenen competències ací.
Els que hem de negociar som nosaltres.
El mateix podríem parlar en temes de medi ambient i en molts altres temes.

Per tant, per a nosaltres aquest tema és un segon tema molt important i és un segon tema que hem d'abordar, sent conscients de la complicació que suposa la necessitat d'abordar-ho articuladament en el tema de la reforma del Senat.
Ens agradaria, dit siga de pas, que el Senat arribe un dia a ser un senat, un senat, com és un senat a Alemanya, com és un senat en tots els països de tipus federal.

Bo, aspectes competencials.
No vull allargar-me, però jo crec que hi ha dos aspectes a què sí es podria fer referència.
Primer, el tema de la policia autonòmica, que està insuficientment contemplat, potser amb insuficient voluntat política, però que, evidentment, s'ha d'avançar.
Tenim una problemàtica al nostre país d'inseguretat ciutadana, de problemes relacionats amb la policia que cal resoldre i cal resoldre'ls des d'una vessant, des d'una orientació valenciana.
A nosaltres ens sembla que este tema és fonamental.

Un altre aspecte que entenem que és important, i jo ficaria un exemple molt clar, és, segurament, si tinguérem les competències en els temes de trens de rodalies de Renfe, segurament, segurament, açò que aprovaren aquestes Corts ­ja fa molts anys­ que des de Gandia fins a Dénia el tema del tren avançara d'una vegada per totes, segurament haguera anat més ràpid; per tant, en aspectes de transports, en aspectes de comunicacions.

I, per últim, i per acabar, molts aspectes tècnics que són imprescindibles.
Hi ha moltes institucions generades a partir de lleis en aquestes Corts que no estan en l'Estatut, i no té trellat i no té sentit.
.
.
, des de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua a molts altres.
I, per tant, s'ha de plantejar.

En definitiva, estem convençuts que tenim molt faena.
Ens agradaria que no ens tornara a passar el mateix.
Jo recorde que assistí amb molta esperança ja en el període 95-99 a la constitució d'aquesta comissió, en la del 99 al 2003 a la constitució d'aquesta comissió.
Jo l'única cosa que demane és que ara, a la tercera en el meu cas, perquè abans que jo arribara, concretament, es van constituir també comissions, que a la tercera vaja la vençuda, perquè, si no, repetisc, anem a passar no a ser una comunitat de segona divisió, sinó que ens baixaran a segona B, definitivament, perquè altres passaran a un nivell superior.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Pel Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, president.

En primer lloc, felicitar-nos tots per haver constituït avui el que és la comissió per a la reforma de l'Estatut.
Jo crec també i compartisc també el criteri que apuntava abans el senyor Ribó que és una reforma necessària.
I crec que ha arribat el moment i estem en el moment adequat per a poder abordar-la amb total tranquil·litat i, sobretot, intentant que siga una reforma que genere el consens suficient.

Jo crec que estem en el moment adequat bàsicament perquè hi ha una voluntat manifestada públicament per part del Govern espanyol ja que és possible abordar les reformes dels estatuts d'autonomia, així com la reforma de la Constitució mateixa.
És cert que en les últimes legislatures, en la IV i V legislatura s'havien constituït les comissions, però tal vegada no existia eixa voluntat per a poder avançar en una reforma amb profunditat del nostre marc estatutari.

Nosaltres no volem plantejar la reforma de l'Estatut d'Autonomia a la nostra comunitat des d'una perspectiva merament legalista o jurídica, sinó que volem fer-ho amb un reconeixement d'una realitat social i política que estem vivint i que ens fa pensar quins són els avanços en els últims vint anys de la nostra societat i, per tant, com cal adequar el marc estatutari a eixos avanços.
El poble valencià ha avançat molt en els últims vint anys d'autogovern, molt, i jo crec que les realitats han canviat de forma substancial.
Eixe canvi substancial d'eixa realitat ens comporta moltes vegades a vore com el marc estatutari s'ha quedat retardat respecte al que són les noves necessitats de tot tipus que la societat valenciana té.
Per tant, és fonamental que abordem una reforma estatutària per adaptar el marc estatutari a la realitat social de la nostra comunitat.

Hi ha elements claus que nosaltres volem abordar en esta reforma estatutària.
Evidentment, un increment de l'autogovern de la nostra comunitat.
Sempre partim de la premissa que les qüestions, si es poden debatre i es poden acordar i es poden portar a efecte ací, a la nostra comunitat, molt millor que fora de la nostra comunitat.
Som una administració propera a la Generalitat Valenciana, som les Corts Valencianes, que tenim competències i que hem d'augmentar-les perquè puguem augmentar el nostre autogovern i la nostra capacitat.

En segon lloc, també, evidentment, ser considerats com una comunitat històrica.
Nosaltres considerem que hem patit durant estos anys un agravi important respecte al moment d'accedir a l'autonomia a través de l'article 143 en comptes del 151, i estem en capacitat i en disposició perquè la nostra comunitat siga reconeguda com una comunitat històrica, amb tot el que comporta, tant en el tema de dissolució de la cambra com en l'assumpció de competències que ens facen i que possibiliten ubicar-nos en el punt més àlgid del nivell competencial de les comunitats autònomes denominades històriques, que per a nosaltres és fonamental.

Però no sols volem parlar de temes competencials i parlar també de l'autogovern, volem parlar d'altres coses.
I és que dins d'eixa realitat canviant, dins d'eixa societat canviant com ha segut la Comunitat Valenciana, fa falta que nosaltres peguem un pas endavant i incorporem elements nous de futur al mateix Estatut d'Autonomia; elements nous i de futur com poden ser que en el nostre estatut es puga traduir el que són drets socials, drets civils bàsics per a la gent; drets socials i civils moderns, avançats, que ens possibiliten tindre un estatut de cara a vint anys més amb total tranquil·litat.

Això vol dir que hem d'incorporar com a dret de la gent, dels dependents, de la gent major, dels jóvens, de les dones, d'aquests col·lectius que necessiten de l'ajuda de l'administració, en este cas, de la Generalitat Valenciana, que es puga incorporar com a dret, i no que es queden en una activitat o en una actitud de discrecionalitat respecte a polítiques per a col·lectius que tenen drets i que han d'estar reconeguts en el mateix Estatut d'Autonomia.

Nosaltres creem que això ens va a possibilitar tindre un estatut avançat i modern i això és el que des del Partit Socialista volem emmarcar i volem encarar de cara al futur més immediat.
A la vegada, evidentment, volem també un reconeixement del paper de la nostra comunitat a Europa.
Avui en dia no hi ha ni un reconeixement del nostre marc estatutari respecte al que són les relacions europees.
Això és fonamental també que siguem capaços d'introduir-ho, i d'introduir-ho d'una forma clara i racional arribant als consensos que calga i sobretot també sent conscients que ara és el moment oportú perquè pugam fer eixa reforma.

Jo espere, espere i desitge al meu grup parlamentari que després de conéixer la multitud d'intervencions que el president de la Generalitat manifesta respecte a la reforma estatutària, després que pareix ser que últimament s'ha posat ara al capdavant de la lluita pel major autogovern, jo li desitge que compartirem eixa lluita per un major autogovern a la vegada que espere que ara siga realment.
.
.
, eixes paraules siguen sinceres i que pugam acordar ací.
.
.
Ja dic, en els últims nou anys no ha segut possible, no hi ha hagut voluntat política per a fer-ho; avui tenim un govern a l'Estat espanyol que està disposat.
Esperem que els grups polítics d'esta cambra estiguen disposats també a estar a l'altura de les circumstàncies, no del que nosaltres siguem capaços de fer sinó del que la societat valenciana ens està demanant.
I és que siguem capaços de donar-los més drets, més possibilitats de futur i, sobretot, més possibilitats que la gent puga estar reconeguda en el nostre estatut i que la nostra comunitat autònoma siga de les potents, de les històriques i de les fortes a l'Estat espanyol.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, manifestar que tal vegada un dels treballs més importants que puga fer qualsevol parlament i, en este cas, les Corts Valencianes, siga reformar el que és la carta magna o la norma fonamental de tots els valencians i valencianes, com és el nostre Estatut d'Autonomia i, per això, jo crec que tots els grups parlamentaris, a l'igual que amb bon peu hem començat esta nova comissió, crec que hem de ficar tot el nostre esforç, treball i il·lusió perquè arribe a bon port.

I dic açò perquè en altres legislatures ja hem format comissions igual que esta, ja hi han hagut comissions per a l'estudi d'una possible reforma de l'Estatut d'Autonomia i jo crec i anem a fer tots els vots possibles per part del Grup Parlamentari Popular a vore si esta vegada se pot arribar ­igual que en altres legislatures s'ha arribat a modificacions del nostre Estatut d'Autonomia­ a vore si se pot aplegar a una modificació important.
I perquè eixa modificació siga important ha de nàixer del consens, de la negociació i dels punts d'encontre de tots els grups parlamentaris populars.
I eixa va a ser la disposició que va a fer el Grup Parlamentari Popular com a majoritari en esta cambra, ficar la millor de les disposicions per al diàleg, perquè pugam arribar a punts d'encontre i perquè puga ser una realitat que se puga fer una reforma amb altura de mires i que servisca per al futur i que servisca per a millorar la qualitat de vida de tots els ciutadans i ciutadanes.

I què planteja el grup parlamentari o quina és la disposició del Grup Parlamentari Popular?
Primera, que la Comunitat Valenciana siga el que és, i això s'ha de visualitzar clarament en el que és una reforma d'estes característiques, i és que siga no una comunitat històrica, que ho és, sinó una nacionalitat històrica de primera, és a dir, de primera línia i una nacionalitat històrica com pertoca al que és el poble valencià en el que és la seua riquesa històrica i patrimonial.

També, lògicament, que soles anem a tindre ­i crec que tots devem tindre­ com a límit el que és la Constitució, el que és l'ordre constitucional i el que és el marc constitucional a l'hora de fer els plantejaments i les propostes.
.
.
, el límit constitucional i també el límit del consens i de la negociació perquè, evidentment, normes d'estes característiques si no partixen del consens no servixen pràcticament per a perdurar en el temps.
Per tant, els límits que crec que ha de tindre esta comissió han de ser els establerts dins de l'orde constitucional i la capacitat de negociació i d'aplegar a punts d'encontre dels respectius grups parlamentaris.

I, després, des del Grup Parlamentari Popular tot allò que siga en primer lloc ampliar el sostre competencial i aprofundir en l'autogovern, per descomptat, anem a ficar el nostre esforç perquè se puga aconseguir.

Segon, i no se tracta de reproduir el que ja diguí en el Ple de les Corts quan se conformà esta comissió, però sí introduir i incorporar a l'Estatut d'Autonomia ­ho han dit i m'han precedit en l'ús de la paraula alguns portaveus­ el que són institucions importants d'autogovern, com és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, com és el Consell Jurídic Consultiu, el canvi del Consell Valencià de Cultura i, sobretot també, valencianitzar moltes denominacions que tenim de les institucions que en les seues lleis de creació tenen un nom específic en el nostre idioma i en la nostra llengua com és el valencià, i per tant, això també ha de tindre, entenc, un reflex dins del que és l'Estatut d'Autonomia.

Per tant, mosatros anem a plantejar també esta reforma sense renunciar, en absolut, al que són les nostres senyes d'identitat històriques i que, precisament, senyes d'identitat de les quals estem absolutament orgullosos tots els valencians i totes les valencianes.

També cal profunditzar, precisament, per a ser eixa nacionalitat històrica de primera, doncs, en el que són qüestions vitals, en les quals actualment ja està treballant el Govern de la Generalitat, com puga ser el dret foral o el que és dret civil valencià, amb les seues peculiaritats històriques, que reporten també, lògicament, unes visions positives per a tots els ciutadans i totes les ciutadanes, i, per tant, n'hi haurien moltes qüestions que mosatros volem deixar assentades en esta primera comissió.
El Grup Parlamentari Popular no sols no va vetar ninguna proposta que vinga de la resta de grups parlamentaris, sinó que, a més, mostra la millor de les disposicions per a tractar-les totes i cada una d'elles, i, per tant, en eixos límits que anteriorment reflectia de l'orde constitucional i del que siga el diàleg i el consens entre els grups parlamentaris, crec que podem fer una faena molt important en benefici de tota la societat valenciana.

Volguera també, i pregaria als grups parlamentaris i a la Mesa, a la qual felicite, d'esta Comissió de Reforma de l'Estatut, que, si pot ser, se reunira la ponència abans d'acabar este període de sessions, perquè aixina aprofitaríem tot el que és el període estival, per a poder, com més prompte millor, aprovar un pla de treball, que ha de proposar la ponència a esta comissió per a la seua aprovació, i per a no dilatar en el temps els treballs.
.
.
, com molt bé manifestava el president de la comissió en la seua primera intervenció, per a no dilatar eixos treballs, doncs, que se reunixca la ponència com més prompte millor i que plantege a esta comissió un pla de treball, perquè pugam avançar en tots els treballs com més prompte millor.

Per tant, dir que ­com dia­ la millor de les disposicions, que esta reforma servixca, primer, per a tot allò en què siga possible millorar l'ordre competencial de l'autogovern dels valencians i les valencianes, doncs, crec que hem de no renunciar a ells, sinó, sobretot, tercerejar perquè això siga, que se reflectixca d'una manera clara el que és l'orgull d'esta terra, que és una nacionalitat històrica de primera i que, per tant, s'ha de vore reflectit en el que és la seua carta magna, la seua norma fonamental de funcionament, i que, per descomptat, este esperit de consens pel que hem iniciat esta comissió, espere que siga, al llarg dels treballs de la ponència i també de l'aprovació de la comissió, i que pugam traslladar a les Corts Generals, perquè són les competents per a aprovar el que és la reforma de l'Estatut d'autonomia, que pugam traslladar un treball i un dictamen que naixca d'este Corts tan ambiciós com siga possible, però, sobretot, que estiga fet pensant en el futur i pensant en el millor per als ciutadans i ciutadanes i pensant en el millor per a la nostra terra i per a la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyories, jo crec que ja sobren les paraules per part meua, però simplement reiterar-los la nostra gratitud per la seua prova de confiança; agrair-los jo també la seua expressió, per part de tots els grups, de voluntat i d'aportar idees i de treball, i dir-los que la proposta que ha fet un portaveu, per no significar a ningú, perquè estic segur que tots pensem el mateixet, que es reunixca com més prompte millor la ponència per a fer un calendari de contingut i adequat al fi tan important que tenim.

Poden estar segurs que la Mesa, i esta presidència, espera ja impacientment per donar resposta a les seues propostes.

Senyories, es clou la sessió i que tinguen, abans que res, molta sort.

Gràcies.

 

 

*(S'alça la reunió a les 12 hores i 18 minuts)*