DS-044HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 1 d'octubre de 2020.
Comença la sessió a les 10 hores.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 24.
Segona i darrera reunió.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Molt bon dia, senyories.

Moltes gràcies, mitjans gràfics.

Donem la benvinguda a membres del Consell i, senyories, anem a reprendre el nostre treball en la sessió plenària ordinària número 24 de la present legislatura.

Compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interès general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, passem al punt 8 de l'ordre del dia que és compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris.

Coneixen vostés el procediment que està contemplat en l'article 173 del nostre reglament i, sense més dilació, done la paraula a la síndica del Grup Parlamentari Popular la il·lustre diputada Isabel Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Gràcies, senyor president.

Consellers, señorías, señor Puig.

Quiero, antes de empezar mi intervención, recordar que hoy 1 de octubre se cumplen tres años desde el ataque que el gobierno separatista independentista catalán perpetró contra el ordenamiento constitucional.
Desde luego, el reconocimiento de mi partido a su majestad el rey Felipe VI, a la Constitución española, a las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado y a los miembros independientes y profesionales del poder judicial y de la Fiscalía (aplaudiments) que están resistiendo los embates de un gobierno que no respeta la separación de poderes.

Señor Puig, en esta comunidad se levantan cada mañana 5 millones de ciudadanos, de valencianos, castellonenses y alicantinos, con ambiciones, proyectos, problemas; pero que quieren construir juntos un futuro.

Mire, se trata de hombres y mujeres valientes, trabajadores, honrados, ambiciosos, pero que en los últimos tiempos están mirando a la Generalitat Valenciana, a las instituciones políticas del autogobierno valenciano, con desidia, con impotencia y con desesperación.
Créame que lo sé porque estamos todos los días en contacto con muchos colectivos.

La pandemia, le dije que nos ha obligado a separarnos físicamente, pero lo que jamás llegué a pensar es que un gobierno de izquierdas, que venia a escoltar la veu d'un poble, estuviese tan alejado de la realidad del pueblo valenciano.

Mire, señor Puig, hoy es más difícil que ayer y, si no tomamos medidas concretas, ya y urgentes, mañana será peor que hoy.
Por eso le pregunto, ¿qué medidas va a tomar su gobierno para mejorar la situación económica, social y sanitaria?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Respondrà la qüestió plantejada per la síndica del Grup Parlamentari Popular el president del Consell, durant un temps màxim de 5 minuts.
Per tant, done la paraula al president del Consell per a que responga la qüestió (inintel·ligible) …

Senyor Puig.

El senyor president del Consell:

Molt bon dia, molt excel·lent president.

Molt bon dia, senyories, senyores i senyors diputats.

Senyora Bonig, des del començament de la pandèmia el govern valencià, el Consell, ha posat tots els seus mitjans, tots el recursos disponibles, per tal de fer front a totes les crisis que esdevenien de la crisi sanitària

Vosté enuncia en la seua pregunta una qüestió que senzillament és falsa, no és veritat.
La situació a la Comunitat Valenciana -i m'agradaria que vosté fora mínimament objectiva- no està pitjor, està millor.
(Aplaudiments) Hui està millor que ahir.

Duem una setmana, senyora Bonig, liderant les dades de baixa incidència, alguna cosa es farà bé a la Comunitat Valenciana.
En concret tenim 105 casos per cada 100.
000 habitants els darrers 14 dies, quasi tres vegades menys que la mitjana d'Espanya i molt menys que la seua comunitat de referència.

Tenim una incidència més baixa que països com França, Països Baixos o Bèlgica.
Ahir es donaren quasi el doble d'altes que casos diagnosticats, 1.
104, 613.
El número de persones hospitalitzades ha caigut el 22 % en una setmana, ara hi ha 389 persones ingressades, 100 menys.

Malgrat tot, nosaltres estem lluitant en tots els àmbits, en el plànol econòmic, en el plànol social i en el plànol sanitari.
Sobretot en el sanitari, perquè sense superar la pandèmia no hi haurà cap solució a les altres crisis.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.
Moltes gràcies, president.

Continuarem amb la pregunta que acabarà de formular la síndica del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Isabel Bonig, a la qual li done ja la paraula per a que acabe de formular la pregunta.

La senyora Bonig Trigueros:

Es difícil tenderle la mano, pero vamos a ello.
Señor Puig, el Partido Popular ha ejercido una lealtad crítica con su gobierno, no por ustedes sino por los 5 millones de valencianos.
No es el momento de tacticismo político ni de electoralismo, es el momento de unirnos para hacer frente a la mayor crisis económica, social y sanitaria que ha vivido recientemente nuestro país.

Mire, señor Puig, le vuelvo a ofrecer un folio en blanco para que juntos lo rellenemos, pero de realidades, señor Puig, porque hace unas semanas hemos pasado de los «ximoanuncios» a los «ximodelirios».
Ayer, usted se fue esta semana a anunciar 9.
000 millones de inversión en Alicante, pero, mire usted, necesitamos en Alcem-Nos, estamos levantados, presidente, necesitamos empezar a caminar, a ejecutar, a tomar medidas.
Tres meses han pasado de ese acuerdo sin que se haya tomado ni una sola medida.

Mire, dígame, suba aquí y dígamelo claramente, ¿está dispuesto o no a contar con el Partido Popular?
Porque, yo, nosotros le hemos ofrecido el plan Activa, un decálogo de medidas sociales, económicas, sanitarias y educativas.
En el debate de política general le ofrecí 5 ejes, 3 reivindicaciones justas.
Y no me canso, ¿cree usted que a la cuarta lo voy a conseguir?
Yo no me canso.

Hagamos como se ha hecho en la diputación -pregúnteselo usted a su portavoz, Toni Francés- donde se ha creado un grupo de personas de trabajo para empezar a elaborar los presupuestos de la provincia de Alicante, señor Puig.
Le estoy pidiendo solamente eso, diálogo, pero pase de las palabras a los hechos.

Mire, nosotros ayer le remitimos una carta poniéndonos a su disposición, creando un grupo de trabajo, para aportar entre todos, de verdad señor Puig.
Porque a mí me importa España, claro que me importa, pero me importa la Comunitat Valenciana porque a mí me pagan el sueldo los valencianos.
(Aplaudiments)

Porque tenemos que dar respuesta a los casi 500.
000 valencianos que están en paro, a los 182.
000 que están en ERTE y todavía algunos no han cobrado; a los 84.
000 autónomos que ustedes han dejado en la estacada, al ocio nocturno que van a desaparecer el 50 %; al 30 % que va a desaparecer del comercio.

A los MIR, que todavía no hemos resuelto su problema y la cuestión no es que se vaya a prorrogar seis meses.
¿Sabe usted que hay comunidades que les están ofreciendo mejores condiciones laborales, más sueldo y tres años?
Se nos van a ir.

Hay que resolver el tema de la atención primaria; hay que reunirse con los trabajadores de Torrevieja, simplemente reunirse; hay que resolver el problema de las listas de espera, más de 61.
000 valencianos en listas de espera en sanidad, señor Puig.
, mire todas esas cosas.

Pero yo vengo hoy…, de verdad, le dije que el Partido Popular no iba de farol, que yo soy una persona leal en mi vida privada y en mi vida pública.
Y hoy, señor Puig, no me resisto a ver cómo esta comunidad va por el precipicio sin hacer absolutamente nada.

Por eso, le digo una cosa, señor Puig, este lunes 5 de octubre, a las once de la mañana, un grupo de diputados estará -del Partido Popular- en la sala Vinatea esperando que ustedes y todos los grupos nos pongamos a trabajar, capitaneados por el que fue vicepresidente de la Generalitat Valenciana, Pepe Ciscar.
Los mejores para ayudar, conjuntamente con el gobierno del Botànic, con usted, a sacar esta comunidad.

Si de verdad quiere ayuda, si de verdad piensa en los 5 millones de valencianos, no me cabe la menor duda, señor presidente, que el lunes 5 de octubre, a las once, acudirán todos ustedes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el president del Consell, l'honorable president del Consell.

Senyor Puig, quan vosté vullga, per a respondre a la síndica del Grup Parlamentari Popular.

Senyor Puig, quan vosté vullga té…

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Senyora Bonig, si nosaltres estem a la vora del precipici, si la Comunitat Valenciana està a la vora del precipici, com està la seua comunitat preferida i altres?
Com estan?
Al precipici no, estan ja avall del precipici.
(Aplaudiments)

Per tant, mire, li vaig a dir una cosa.
No pot anunciar vosté per una banda la mà estesa i per una altra banda la performance.
Si vosté vol parlar, parlarem, sense performance, sap?
Perquè ací amb 19 diputats no es pot marcar l'agenda de tota la cambra, entre altres coses.
(Aplaudiments)

Li recorde la seua realitat, a la realitat que han arribat vostés, que és un diputat més que el Grup de Ciudadanos.
Això que està bé i per mi tot el respecte, perquè totes les senyories tenen per a mi el mateix respecte.
I vosté, com a cap del grup més important, també.
Però, clar, d'això a marcar l'agenda, doncs, hi ha una diferència.

La nostra situació és millor.
Sap per què és millor, entre altres coses?
Perquè ahir vam rebre una notícia extraordinàriament positiva.
Fa dos dies, estava parlant amb el president d'Hosbec i amb altres representants del turisme i estaven insistint en una qüestió que era fonamental, que Bèlgica, per la importància que tenie, obrire les portes al turisme i obrire les portes a la relació sense quarantena en Espanya i, en este cas, sobretot a la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments)

I vull agrair als ministeris que han estat intervenint en esta qüestió i també a eurodiputats que han participat en una qüestió que és fonamental i és que la Comunitat Valenciana, sí, la Comunitat Valenciana, i Canàries -sí, sols Comunitat Valenciana i Canàries- en estos moments són aquelles comunitats que el Govern de Bèlgica ha decidit que no tinguen que passar quarantena.
(Aplaudiments)

Hem destinat més de 1.
000 milions a la lluita contra la pandèmia en tots els aspectes.
Ens agradaria dedicar-ne més i ho anem a fer en el futur.
Jo no faig anuncis sense contingut, això és el que diu vosté i em pareix molt bé i vosté ho pot repetir sempre.

El bo viatge estarà en marxa a partir del 20 d'octubre i això significarà que milers de valencians podran tindre accés a un turisme amb més condicions i, sobretot, que podrem aguantar a milers d'empreses que en estos moments estan en situació difícil.
Això és fer polítiques actives d'incentiu, per tal d'aconseguir que tots puguem eixir el millor possible d'una situació que és extraordinàriament complicada.

I en eixe sentit, jo l'únic que li vull dir és que efectivament totes les mans són necessàries, i la seua i la del seu grup també.
Ho he dit per activa i per passiva, clar que sí.

Clar que hem de parlar.
El govern va a complir la seua estricta missió institucional, que és presentar un pressupost, però volem parlar en tots els grups parlamentaris i sobretot en aquells que han mostrat en tot moment l'interés de participar i de reconstruir junts la Comunitat Valenciana.

Per tant, la porta al diàleg sempre estarà oberta.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Continuarem amb el debat.
Ara, l'il·lustre diputat José Juan Zaplana farà la pregunta al Consell.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Zaplana López:

Sí, señor presidente.

En las últimas semanas, hemos comprobado cómo usted y su grupo parlamentario se esconden cobardemente si hay que hablar del Departamento de Salud de Torrevieja y del futuro de sus trabajadores.
Ustedes están demostrando que eso de eliminar las empresas que hacen negocio con nuestra salud sí es ideológico.

Porque, si esas empresas que hacen negocio con nuestra salud comparten su ideología o pagan sus campañas electorales, a esas sí, les incrementan el negocio y les dan nuevos contratos millonarios por emergencia y a dedo.

Ustedes, el modelo de colaboración público-privada solo lo defienden para empresas amigas o hermanas, y al final esa amistad se está forjando en algún despacho de abogados amigo del presidente.
Los trabajadores no tienen la culpa de que usted pliegue a los chantajes de sus socios ni que algunas empresas no quieran pasar por ese bufete.

Los trabajadores no quieren promesas como las que usted incumplió en Dénia o los engaños de la Ribera.
Solo quieren preguntarle, el día que deje de esconderse, si se piensa reunir con ellos, si esto es necesario con lo que está cayendo y si se van a ir a la calle, si los van a hacer funcionarios o laborales como empastraron ustedes en la ley, o los meterán en la empresa pública que crearon ad hoc el año pasado.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

El senyor Zaplana López:

Entienda su preocupación, presidente, y deje de esconderse.
Sea valiente.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Sí, señor Zaplana, entiendo por su manifestación, no pregunta, que usted va a apoyar la reversión de Torrevieja…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Un segon, un segon, consellera.
Consellera, un segon.
Li recomanaríem que, per acord de la…

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Perdón.
Vale.
Bueno.
He guardado la distancia, pensaba, para que se me escuchara mejor.

Decirle que por su manifestación, no por su pregunta, que la desconozco, usted va a apoyar la reversión de Torrevieja.
Y de ahí, su interés por los trabajadores.
No se preocupe, que este gobierno escucha a todo el mundo y escuchará también a los trabajadores.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, consellera.

Il·lustre diputada Eva Ortiz, té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Ortiz Vilella:

Muy bien, muchas gracias, señor presidente.

Señor Puig, las empresas de su imputado hermano no dejan de sorprenderme.
Le voy a relatar una nueva denuncia que está siendo investigada, entre otros, por la agencia antifraude, y no es denuncia del Partido Popular.

En enero de 2014, la conselleria de agricultura deniega la concesión de una subvención que había solicitado su hermano por 36.
000 euros.
Y la deniega no porque se llamará Francis Puig, sino porque estaba presentada fuera de plazo, repito, fuera de plazo.

Su hermano, que por aquel entonces aún no percibía cientos de miles de euros en subvención, interpone un contencioso contra la Generalitat por esta desestimación de la subvención.

Pero misteriosamente, en julio de 2015, un mes desde que usted es presidente, de llegar al Palau, la conselleria de agricultura modifica la resolución y un año y medio después ordena pagar esa subvención presentada fuera de plazo.

Inmediatamente su hermano cobra y retira el contencioso.
Y yo le pregunto: ¿quién ordena a la conselleria que se paguen 36.
000 euros a su hermano por una subvención denegada año y medio antes?

¿Por qué hay correos electrónicos entre su hermano y la dirección general de la conselleria en los que avisa, cuando ha cobrado, de que va a retirar el contencioso?

¿Quién es el que siempre descuelga el teléfono, señor Puig?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el conseller d'Hisenda i Model Econòmic.
Honorable conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Señora Ortiz, ya hace unos días que le dije que me producen una gran ternura política sus preguntas.
Esta administración gestiona treinta… (Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria, per favor.
Senyories, senyories, senyories.
No tinguen vostés cap dubte que, si jo escolte alguna afirmació (inintel·ligible)… actuaré (remors i rialles).
Per tant, els demane educació i respecte a l'orador que estan en l'ús de la paraula.
I silenci.

Disculpe la interrupció.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Porque llevan no sé cuántos años hablando de lo mismo, cuando esta administración entre 23.
000 millones que gestionar.
Y lo hacen, además, quedándose solos en todos los seguimientos judiciales.
Por ejemplo, el último, el fiscal les dice que están haciendo una auténtica querella política.
Se quedan solos, etcétera.

Pero es que, además, como le dije la otra vez, es que usted representa a un partido que hace cuatro días salió en un tema de Kitchen, que es el peor… Kitchen, cocina, efectivamente.
(Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.
Senyories, per favor.

Disculpe.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

En el cual ha hecho lo peor que se puede hacer en una democracia.
Es utilizar los policías que pagamos entre todos para salvar sus propias vergüenzas mafiosas y de corrupción.

Pero es que, además, esta semana, para acabarlo de arreglar, usted ha sido cómplice de una decisión que a sus convecinos de Orihuela supondrá pagar 4,5 millones de euros (aplaudiments).

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.
Moltes gràcies, senyoria.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

¿Cómo es posible?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Soler.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

¿Cómo es posible?
Es que por eso le digo que es ternura política, ternura política, de una ingenuidad política…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Soler.
Moltes gràcies.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

…increíble poder ahora y aquí hablar de esto, cuando usted va a hacer pagar 4,7 millones… (Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, continuarem amb la sessió de control, ara amb la pregunta que formula l'il·lustre diputat i síndic del Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Cantó.
Senyories, escoltarem amb silenci el senyor Cantó.
Quan vosté vullga.

El senyor Cantó García del Moral:

Señor Puig, ¿por qué renuncia usted a que se trate con justicia a los valencianos?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor Cantó, ni hemos renunciado ni renunciamos nunca a que en España se trate igual a todos los españoles y españolas.
Nunca.
No hemos renunciado ni renunciaremos.
Y una seña de identidad de este Consell precisamente es pedir igualdad entre ciudadanos y singularidad entre territorios.
También lo segundo, singularidad entre territorios.

Pero desde luego, si usted está en el espacio del acuerdo para superar también las propias barreras que existen en toda España respecto a la cuestión de la igualdad de trato, ahí nos podemos encontrar.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Acabarà de concretar la pregunta de control que en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos formula el síndic del grup, l'il·lustre diputat Toni Cantó, al president del Consell.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Cantó García del Moral:

Gracias, president.

Señor Puig, hace unos años todos los grupos que tenemos representación o que teníamos representación parlamentaria nos unimos para pedirles conjuntamente al gobierno español financiación justa.

Yo creo que dimos un ejemplo de unión, y además estábamos reflejando la unanimidad social de una sociedad valenciana que era muy consciente de las dificultades que nuestra comunidad afronta por falta de recursos e inversiones.

Y desde hace tiempo, vemos con preocupación que el discurso del tripartito ha cambiado.
Ya no se pide, señor Puig, con la energía de antes, reconózcalo, al gobierno central una financiación justa para los valencianos.
En realidad, ya ni se pide.

La Comunidad Valenciana sigue recibiendo 343 euros menos por habitante que la media española, e incluso 987 menos que la comunidad que más recibe.
Pero ahora ustedes callan.
Y yo creo que es obvia la razón.
La razón es que en el gobierno español hay un gobierno que es idéntico al suyo, una coalición Socialista, de Podemos y también con apoyo nacionalista.

Entonces, lo que vemos con preocupación es que el argumentario del tripartito va cambiando, y nos preocupa cuál es ese argumentario que llevan meses deslizando, que no es nada original, por otra parte.
Yo creo que es una copia barata, si me permite la palabra, del «Madrid ens roba» del independentismo catalán.

Y yo creo, señor Puig, que es una enorme irresponsabilidad.
Se ha acabado la urgencia (aplaudiments).
Usted está callando de forma cobarde ante un Sánchez que nos ha engañado de nuevo.
Dijo que íbamos a tener una nueva financiación antes de fin de año y eso ya hemos tenido que olvidarlo.
Y se está poniendo del fuerte, del poderoso, de su jefe en el partido, olvidando a los valencianos.

No apoya nuestra propuesta de exigir el mismo objetivo de déficit que se permitirá a los vascos.
Ha convencido usted a Compromís.
Nos gustaría que suba aquí y nos convenza a nosotros, porque igual los motivos que aduce son tan buenos que terminamos convencidos y aplaudiéndolos.

Pero lo cierto es que usted hace que la brecha se acreciente y que los ricos, las comunidades autónomas que más tienen, tengan más todavía y nosotros sigamos empobreciéndonos.
Está renunciando a 3.
000 millones de euros en un momento de crisis sanitaria y económica dramática.

Pero déjeme decirle que no sólo está renunciando de una manera un poco cobarde a pedir lo justo para los valencianos, sino que está usted inaugurando un camino cuya meta conocemos y nos preocupa, nos preocupa mucho.

Hace años, algunos creímos posible que pudiéramos centrar al parlamento catalán o a las instituciones catalanas, que se pareciera más al resto de comunidades autónomas, en las que no existía ese tipo de bloqueo institucional, debido a que no existían ciertas invenciones, para entendernos, que se hablaba mucho allí de una nación ficticia y poco de educación o de sanidad.

Y esa realidad es la que hizo que Barcelona y Cataluña, que llevan ya muchos años en manos del nacionalismo y del populismo, se hayan empobrecido realmente y alejado de los datos que maneja Madrid.
Hace años, superaban a Madrid Cataluña y Barcelona.

Y por desgracia, ha sucedido lo contrario.
El parlamento español cada vez se parece más al catalán.
Hay bloques irreconciliables y dedicamos más tiempo a Franco que a la educación o a la sanidad de los españoles.
Y eso está empezando a suceder aquí y nos preocupa.

Usted habla del dumping fiscal madrileño, señor Puig, y hace años que no le escucho hablar del dumping fiscal vasco o del navarro.
Y olvida que Madrid lidera España sobre todo porque no ha entregado su gobierno ni al nacionalismo ni al populismo, como hemos hecho también aquí.

Olvida que Madrid ha demostrado que, bajando impuestos, se puede mejorar la recaudación, como hemos demostrado nosotros también en Andalucía.
Olvida que los madrileños ya disfrutan de una educación bilingüe, que hablan inglés de veras, no como Monchito Galiana.
(Aplaudiments)

Olvida usted que allí no hay barreras lingüísticas para que los mejores vengan a trabajar aquí.
Olvida que la peor época de los madrileños, señor Puig, la única época en la que los madrileños crecieron menos que la media española fue cuando gobernaban los socialistas.

Olvida que no hay territorios malos en España, que lo que hay son malos gestores.
Está usted hablando, además, de lo nocivo que es el efecto de la capitalidad, y oiga, uno mira a la Comunidad Valenciana y se pregunta: ¿cómo se siente tratada Alicante?
¿Qué pensará Castellón?
¿Cómo predica usted con el ejemplo, aquí en la Comunidad Valenciana?

¿Cuántas consellerias ha desplazado usted a esas provincias?
¿Qué infraestructuras?
¿Qué tanto por ciento de las inversiones que nos contó el otro día se van a llevar a cabo allí y qué tanto por ciento en la Comunidad Valenciana?

Mire, quisiéramos que usted se centre más e imite lo que es la sociedad valenciana, abierta y generosa, e imite menos a otros de los que creo que nos entendemos.
Por cierto, señor presidente, vergüenza, vergüenza que se ponga otra vez del lado de los golpistas (aplaudiments), y ensucie una institución como la nuestra.

Señor Puig, acabo.
Sufrimos una segunda ola sanitaria, estamos en plena primera ola económica fuerte, dramática, y lo que no querríamos nosotros es que tengamos que sufrir otra crisis, que sería ya muy peligrosa, y es la crisis política.

Deje de ver en el resto de partidos…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor…

El senyor Cantó García del Moral:

… y en el resto de comunidades autónomas enemigos, y cumpla con el espíritu de los acuerdos por la reconstrucción.
Ahí se encontrará con nosotros.

Gracias, presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Cantó.

Contestarà el president del Consell a la pregunta formulada pel senyor Cantó.
Senyor president del Consell, té vosté la paraula…

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, señor Cantó.

Mire, en primer lugar, respecto al planteamiento de la disputa territorial que usted plantea, nosotros lo único que hemos hecho es poner en evidencia una gran realidad, que, por cierto, ha tenido un gran eco en muchas otras comunidades autónomas gobernadas por diferentes partidos.
Porque es lógico.
Porque Madrid actúa como aspiradora, pero no es un problema identitario.
No es un debate identitario.
Usted no lo quiera… situar en ese carril.
Porque sabe que no es ese carril donde yo lo sitúo.
Le sitúo, precisamente, en lo que usted estaba hablando: la igualdad.
La igualdad.

Y, en cualquier caso, nosotros vamos a continuar trabajando, porque el problema valenciano esté en la agenda política española, y cada vez lo está más.

Y le voy a decir una cosa.
Respecto a la reivindicación de la financiación, no ha habido en ningún momento ningún paso atrás.
El lunes próximo, que creo que es el Consejo de Política Fiscal y Financiera, el conseller lo volverá a decir, porque lo decimos permanentemente, y vamos a estar allí.

Lo que también es cierto es que necesitamos alianzas en otros territorios y que (inintel·ligible) … algunas comunas autónomas en las que usted tiene presencia en los gobiernos que nos ayude y que incluso se ayuden a sí mismos, que Andalucía tenga un papel más activo, porque podemos coincidir, y que algunas comunas autónomas no hagan ese ejercicio… -ese, sí- de cobardía.
Nosotros lo decimos delante y detrás y decimos lo mismo.
Otra cosa es que el resultado es el que es.

Pero mire, el resultado sí que va avanzando y por eso hay cosas que son diferentes.
Mire, esta es…, los ingresos del sistema de financiación con el PP y con el nuevo gobierno.
Y es absoluta y diametralmente diferente, como ha sido diferente el tratamiento en el fondo COVID.
Ha sido diferente.
Y por eso, algunas comunidades del PP han lanzado el gran… -gobernadas por el PP, que aquí las comunidades no son de nadie- han lanzado el grito en el cielo y han dicho: «¡Se está beneficiando a la Comunitat Valenciana!
» Home, doncs ja estaria bé, ja estaria bé que alguna vegada se beneficiara a la Comunitat Valenciana.
Estaria bé.
(Aplaudiments) Pero eso lo han dicho, lo han dicho.
Por tanto, esta es la cuestión.

Y en el debate interterritorial.
Oiga, a mí ya me gustaría que se pudieran poner más instituciones en Alicante y en Castellón.
Pero lo que hemos podido…, este gobierno, este Consell ha hecho lo que nunca ningún Consell había hecho antes, y lo hemos hecho, y estamos haciéndolo en los presupuestos, como el presupuesto del año pasado que tenía un porcentaje territorial, en el caso de Alicante, mayor que el que correspondería en población.
Y esa es la línea que nosotros vamos a continuar: intentar establecer cohesión y coser la Comunitat Valenciana.

Y para coser la Comunitat Valenciana hay una cuestión que también es fundamental, y es que todos los municipios de las tres provincias tengan acceso a los mismos fondos del fondo de cooperación municipal, que tengan los mismos fondos, y que no haya una diputación que se niegue a participar en un fondo objetivo y un fondo que sirva para todos.
(Aplaudiments) Desde la autonomía de los ayuntamientos.
Porque eso quieren los ayuntamientos, que todos los ayuntamientos tengan capacidad decidir también en este fondo.
Y nosotros lo que le pedimos…, y estamos dispuestos a hablar con usted, con su grupo, porque creemos que ese fondo puede ser un fondo que ayude de verdad a la equidad también de todos los ayuntamientos de la Comunitat Valenciana.

Le agradezco su buena disposición.
Mañana el gobierno aprobará el anteproyecto y espero que podamos coincidir, porque es fundamental caminar por el sendero de la igualdad en todos los ámbitos.

Y, de verdad, aquí no se trata de generar nuevos conflictos.
Aquí no hay ni va a haber un conflicto identitario, pero va a haber una defensa siempre de la igualdad.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Senyor Carlos Gracia.

El senyor Gracia Calandín:

Gràcies, president.

Senyor president…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Un segon, senyoria.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Gracia Calandín:

Gràcies, president.

Señor president, el 18 de junio Pedro Sánchez anunció un plan de impulso turístico por 4.
250 millones.
Sin embargo, la semana pasada Europa confirmaba que, seis meses después de abrirse los plazos, España no había solicitado ayudas específicas al turismo.
Vergüenza.

Usted nos anunció aquí su estrategia valenciana: 410 proyectos, 21.
000 millones de euros y 196 millones para un plan de turismo.
Proyectos que, como todos sabemos, deben pasar antes el filtro de Moncloa.
Y, ¡oh, sorpresa!
, en Moncloa afirman que en la reunión de la semana pasada ustedes no les presentaron ningún proyecto.
Proyectos que parece tampoco conocen sus propias consellerias.

Antes de ayer, usted, en Alicante, volvió hacer del bombo de Euromillones y adjudicó 9.
000 millones del fondo europeo.

Así que hoy le pregunto: ¿cuánto hay de anuncio y cuánto hay de realidad en todo esto, señor Puig?
¿Tiene usted alguna garantía de que Sánchez no vaya a meter en un cajón ese plan de turismo valenciano?
¿Qué acciones concretas?
Mire, dígame solo dos, más allá del bono turístico que lo impulsamos en Ciudadanos en esta cámara, tiene usted previstas para poner en marcha en el turismo valenciano para evitar la quiebra de este sector.

Moltes gràcies, president.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el conseller d'Hisenda i Model Econòmic.
 

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Jo, de veritat, només llegint els diaris, només llegint els diaris, no cal tindre accés a les actes de res, u sap que este Consell, si ha tingut una actitud bel·ligerant i activa i funcional respecte del tema del sector turístic, és evident que sí.

Però no només el bo viatge, que crec que és una gran idea i que crec que animarà moltíssim el sector, és que des del primer moment, quan vàrem fer ajudes especials per als autònoms del sector, quan ha hagut ajudes específiques per al sector, i per una raó ben senzilla: és que és el sector més afectat per…

Estava discutint amb un altre diputat.
(Veus)

No, no, no, no… és a dir, em produïx tendresa, tendresa.
Vosté, també.
Perquè els homes també som tendres quan volem.
No és un tema de masclisme.
(Aplaudiments) És un tema de persones.
Me produïx tendresa -sí, senyor- el fet que, davant l'evidència, vostés continuen amb eixe discurs, un discurs que xoca contra la realitat.

Este Consell ha sigut el govern autonòmic que ha tingut més accions en favor del turisme, com vosté mateix ha reconegut en un tema fonamental com és el tema del bo viatge, però que està precedit per moltíssimes ajudes sectorials més enllà de les transversals…

Xe!
¡Açò no pot ser!
No me deixa ni vore al diputat amb el qual estic parlant.
Però açò…, açò quina falta de respecte és?
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

Moltes gràcies…

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

President, ho deixem estar.
Vinga.
(Aplaudiments; algú diu: «Són uns maleducats»)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, jo demanaria que no se feren gestos ni gesticulacions que pogueren desorientar a l'orador que està en l'ús de la paraula, qualsevol orador.

Té la paraula -i demane silenci i respecte, i que no se facen gesticulacions- el senyor Woodward.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Woodward Poch:

Sí, sí, yo también tengo dos preguntas.

Mire, ¿qué fuerza tienen los dirigentes vascos con Pedro Sánchez que no tengan los dirigentes botánicos?
Nosotros llevamos seis años sin conseguir absolutamente nada para paliar el maltrato financiero de esta comunidad.
Bueno, 9.
650 millones en incumplimientos presupuestarios y más de 10.
000 millones de euros más de deuda, hasta llegar a los 50.
000 millones, según la noticia de ayer.

Ayer también, la ministra Montoro no se entiende muy bien lo que presentó con respecto al cumplimiento de déficit y, pese a la convocatoria del Consejo de Política Fiscal y Financiera del lunes que ya nos ha anunciado, se seguirá sin solucionar el problema de la financiación de la Comunidad Valenciana.

La semana pasada incluso Compromís bajó los brazos en su reclamación y no se suma a querer ya un trato igual para todos los españoles.
Se copia en nuestra propuesta, pero, a la hora de la verdad, votan en contra.

Y le preguntó: ¿por qué al País Vasco se le soluciona la financiación y a la Comunidad Valenciana no?
¿Qué peso tiene en Madrid, señor president, como máximo representante de los valencianos?
, porque, tras seis años, a la vista está, de su irrelevancia?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Contestarà el Consell.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

A banda que ell mateix, el Govern d'Espanya, va tindre una…, determinar una cosa que no té precedents en la història de l'Espanya autonòmica, com és fer que la senda d'estabilitat vinga adequada a les circumstàncies extraordinàries en les quals estem, volia aclarir-li que, per primera vegada, nosaltres estem millor que el País Basc i que Navarra, perquè… (Aplaudiments) Perquè ahir… perquè… (Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

Senyories, el senyor Woodward ha fet la seua pregunta sense cap interrupció!
Pot contestar el conseller i respondre al senyor Woodward?

Disculpe la interrupció, conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Navarra i Euskadi tenen hisenda pròpia i, per tant, no es poden aprofitar del quadre macroeconòmic que ha mantingut el ministeri d'un creixement de l'1,6% de l'economia espanyola quan, en realitat, en l'any 2020 haurà un decreixement de pràcticament (inoïble) …

Al mantindre eixe quadre macroeconòmic, tots els ingressos imputables a eixe creixement se mantenen, de manera que nosaltres…, els nostres ingressos imputats al sistema de finançament autonòmic no han caigut.

Però és, a més, el tram 4 del Fons COVID ens afig 500 milions per la caiguda dels ingressos propis.
De manera que, com va dir molt bé la vicepresidenta l'altre dia, «aquí es dinero contante y sonante».
I no més dèficit, que és el que haurà de fer Euskadi i Catalunya enguany per a fer front a la crisi.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Senyories, continuarem amb la sessió de control.
Ara, amb la pregunta que formula el síndic del Grup Parlamentari Compromís, il·lustre diputat Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Que sàpiga vosté que té el suport del seu grup parlamentari per a demanar diàleg polític per a les solucions polítiques.
Així que, senyor president, tot el suport del seu grup parlamentari.
(Aplaudiments)

Bé, el que s'ha de sentir en estes Corts, ¿no?
Hui hem sentit que Madrid lidera Espanya.
Quin dia per a dir-ho, ¿no?
Quin dia per a defensar el madrilenyisme polític, per a reivindicar-lo.
Madrid lidera Espanya, sí, en caos i en desigualtat.
Per això lidera Madrid Espanya.
(Veus)

Senyor president, des de Compromís volem conéixer quines seran les línies generals dels pressupostos per a la Generalitat -el projecte de pressupostos- per al 2021.
Sobretot, tenint en compte que estem vivint un context de pandèmia, un context de crisi econòmica, un context de crisi social, i per això cal potenciar més que mai les polítiques per a les persones.
I estem immersos en una autèntica emergència climàtica sobre la qual cal actuar.

Ja no servixen les bones paraules.
Si no actuem ara en este tema, tot el que fem, totes les polítiques que duem a terme, no les podrem ni gaudir nosaltres ni les generacions futures.
I per això, senyor president, els pressupostos han d'estar marcats per mesures i polítiques concretes que ens ajuden en estos moments tan difícils.

És el que venim insistint en les últimes setmanes.
S'està parlant, i molt, de qui votarà els pressupostos.
I, realment, no estem en la situació de Madrid.
Si hi ha acord Botànic, els pressupostos es podran aprovar com venim fent des de l'any 2015.

Nosaltres el que plantegem és un altre debat.
No és tant qui votarà este pressupost, sinó a qui li servirà este pressupost.
¿El pressupost li servirà als que estan esperant una cita en el seu centre de salut, als que estan demanant la dependència o una renda valenciana d'inclusió?
O, per contra, ¿li servirà als rics que, fins i tot, en la crisi estan guanyant un pastizal?

¿El pressupost li servirà al xicotet comerç i a l'autònom?
¿Li servirà a la nostra econòmica productiva, a la nostra agricultura, a la nostra economia sostenible?
¿O li servirà als que fan negoci contaminant el nostre entorn?
Eixa és la qüestió.

No podem pensar tant en la foto que tindrem a les Corts a finals de desembre, quan s'aproven els pressupostos.
El que hem de pensar és en l'impacte d'eixos pressupostos en el dia a dia dels valencians i les valencianes tots els dies de l'any.

Una altra qüestió que hem repetit des de fa temps és que cal ser honestos.
Si anem a dur endavant una sèrie de polítiques, haurem de dir com volem pagar eixes mesures que calen per a reactivar l'economia o per a atendre la crisi social o l'emergència climàtica.

Per això, en l'últim debat de política general vàrem aprovar una resolució amb dos grans propostes: la justícia fiscal, és a dir, que pague qui més té, i la fiscalitat verda, és a dir, incentivar els impostos i les deduccions a la transició ecològica.

És el moment de baixar a allò concret, de fer propostes concretes.
Nosaltres ho posem sobre la taula.
Proposem crear nous trams en l'IRPF per a aquells que guanyen més de cent quaranta mil i més de cent setanta-cinc mil euros, tal com varen proposar els tècnics d'hisenda en la comissió de reconstrucció.
¿Per què no ho fem?
¿Per què no fem que aquells que més tenen aporten un poquet més en estos temps tan difícils?

Proposem posar un impost als bancs i a les grans empreses que tenen, durant anys i anys, desenes de pisos buits.
No pot ser que hi hagen pisos sense gent i gent sense casa, senyor president.
¿Per què no ho fem?
També és una proposta dels tècnics d'hisenda en la comissió de reconstrucció.

Proposem també crear un fons extraordinari per a enfortir l'atenció primària -els centres de salut- i finançar eixe fons amb un impost a les begudes ensucrades.
Una proposta que està, tal qual, en l'Acord del Botànic.
Per què no?
¿No ens vindria bé un suport extra de recursos a l'atenció primària a la vegada que fomentem l'alimentació saludable?

I, finalment, si realment ens hem declarat en emergència climàtica, no podem quedar-nos de braços creuats.
La OCDE i la Unió Europea ens espenten a desenvolupar una fiscalitat verda, per això proposem un impost sobre l'impacte territorial de la xarxa de grans elèctriques i un impost centrat en incentivar el reciclatge i la separació de residus.

Senyor president, el que plantegem des de Compromís és aconseguir més recursos, entre cinquanta i cent milions d'euros, per als centres de salut i per a les polítiques més urgents.
El que proposem és començar a ampliar el nostre espai fiscal en estos pressupostos i continuar fent-ho en els següents.

Plantegem mesures concretes, propostes dels tècnics d'hisenda en la comissió de reconstrucció, compromisos del Botànic, impostos vigents en altres comunitats autònomes i avalats, per tant, pel Tribunal Constitucional.
L'únic que ens falta és la voluntat política.

Senyor president, creiem que els valencians es mereixen, com a mínim, que tingam este debat, que deixem de parlar de les fotos del dia que aprovem els pressupostos i comencem a parlar de polítiques concretes que afectaran a les seues vides.
Jo li avance el suport del meu grup per a tirar endavant estes mesures, per a seguir el camí que portem fent des del Botànic des de l'any 2015.

Perquè, senyor president, ara més que mai necessitem justícia fiscal i ara més que mai necessitem polítiques per a les persones.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el president del Consell a la pregunta plantejada pel síndic del Grup Compromís.

Quan vosté vullga, president.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Coincidisc amb vosté que estem davant d'un pressupost especialment important.
Especialment important perquè és el moment en què el sector públic ha de posar tot el que puga per tal de redreçar una situació econòmica extraordinàriament difícil.
És un moment, per tant, en què necessitem que s'encerte en les polítiques i que s'encerte en la capacitat de reactivació econòmica.

Una vegada aconseguim, poc a poc, aturar la pandèmia, que és el gran objectiu sanitari, econòmic i social, després hem de provocar la reactivació.
I, per això, nosaltres vam presentar l'altre dia estos 410 projectes, que són 410 projectes que volem finançar des de les distintes fonts possibles, i, en eixe sentit, és cert que estem en un procés de negociació amb el Govern d'Espanya i amb Europa i anem a vore fins on arribem.

Però, ja hem començat situant projectes concrets damunt la taula.
Per tant, eixe és l'exercici de responsabilitat que s'ha fet treballant totes les conselleries durant este mes d'agost.

A partir d'això, que formarà part del pressupost, hem de vore també com queda el marc financer general.
Ahir tinguérem una magnífica notícia i és que este any i l'any que ve no es van a tindre les restriccions…, que també són lògiques d'una certa estabilització que té que haver a l'economia, però que este any no es tindran en compte, la qual cosa signifique que podrem avançar almenys en la seguretat de tindre els recursos per allò que és peremptori i que és fonamental.

Tot i tenint en compte que sempre hi ha limitacions pressupostàries, perquè al final els impostos ixen de la gent, de l'esforç de la gent, i, per tant, sempre hi haurà limitacions pressupostàries i nosaltres som un govern responsable com hem demostrat durant este temps i ho anem a fer.

I és evident, també, que, en eixe sentit, la fiscalitat ens ha d'ajudar a complir allò que diu la Constitució i hem d'anar pel camí de cada vegada major progressivitat, com ha fet des del principi este govern.
Este govern, des del principi, va optar per canviar les regles del joc.

Ací les regles del joc eren que els que més tenien menys pagaven i els que menys tenien més pagaven, eixes eren les regles del joc.
I gràcies a les polítiques, que no començaran ara sinó que han començat des de l'inici, hem aconseguit que un milió i mig de valencians paguen menys que pagaven abans i altres 60.
000 paguen més.

I poden pagar més, això tot es pot estudiar, tot es pot parlar, al sí del govern que és qui presenta els pressupostos en negociació amb tots aquells grups parlamentaris que vullguen, molt especialment o fonamentalment, perquè és la responsabilitat del govern, amb aquells que li donen suport al govern.

En eixe sentit, jo crec que introduir nous impostos de fiscalitat verda també es pot estudiar, clar que sí.
Però la fiscalitat verda a la Comunitat Valenciana no comença ara, nosaltres fórem la primer comunitat autònoma, en els anys 80, que situà l'impost sobre les aigües residuals per garantir que hi pogueren haver un sistema de depuració cada vegada més adequat.
I això, a més, anem a insistir en este temps.

Per tant, impostos verds ací ja n'hi ha hagut, no és tant…, perquè moltes vegades la gent s'escarota quan pensen en fiscalitat verda.
Fiscalitat verda ací ja hi ha hagut i es pot continuar obrint.

Tot això el que sí que s'ha de fer és amb una certa coherència general.
Perquè si en estos moments hi ha una discussió, un debat, a nivell d'Espanya respecte a quina fiscalitat es va a situar, seria bo que es coordinara perquè no hi haguessen contradiccions que, finalment, acaben repercutint en els ciutadans.

Però jo crec que, en termes generals, les línies pressupostàries van a estar basades, per suposat, en el que és la defensa de l'estat del benestar; la revigorització dels serveis públics bàsics, fonamentalment la sanitat, serveis socials i l'educació.
En segon lloc, en la reactivació econòmica, és fonamental generar un espai amable per a la inversió i per a la recuperació, és fonamental superar este moment de desfeta en l'ocupació.
L'ocupació i el treball és una obsessió per este govern i ho continuarà sent.

I un tercer element, vinculat també a esta qüestió, que té a veure, sense dubte, amb la sostenibilitat.
Que és bàsica i hem de ser conscients que esta crisi, ara tan brutal, no pot tapar eixes situacions que ja venien d'abans com és la crisi climàtica.

En definitiva, eixe és el full de ruta que va emprendre este govern i que intentarem portar a terme amb tota la consciència de que és un moment extraordinàriament complicat.

I ací no es pot fer cap tipus de maniqueisme, al meu parer.
Jo crec que hi ha un acord que sustenta al govern, hi ha un acord de reconstrucció i es por parlar amb tot el món per intentar aconseguir el major suport possible.
En qualsevol cas, sempre pensant en allò que és fonamental que és l'interés de valencianes i valencians.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Continuarem amb la sessió de control.
Ara amb la pregunta que en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana formularà el síndic adjunt, l'il·lustre diputat José María Llanos.

Senyor Llanos, quan vosté vullga.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señor presidente.

Señor president de la Generalitat, señor Puig.

¿Qué previsión tiene sobre la situación de la Comunidad Valenciana para el próximo año?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el president del Consell.

President, quan vosté vullga.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Llanos.

Desde luego, en este momento, hay una gran incertidumbre, la única certeza que tenemos es la enorme incertidumbre que existe.
Las previsiones para este año, tal como todo el resto de países, están muy circunscritas a cómo evolucione la pandemia.

Por tanto, ¿la previsión cuál es?
La previsión es intentar continuar esforzándonos para bajar la curva de esta segunda oleada, trabajar de una manera lo más decidida posible para conseguir que se refuerce el sistema de salud y -lo que le estaba comentando ahora, hace un momento, al portavoz de Compromís- un presupuesto que sirva a la causa general de los valencianos.

Eso es lo que piensa hacer el gobierno que, de otra parte, es lo que viene haciendo hasta este momento.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem amb la concreció de la pregunta per part del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana i, a tal efecte, done la paraula a l'il·lustre diputat José María Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señor presidente.

Señor Puig, ¿previsión?
Según lo que venga, solo sé que no sé nada.
En el debate de política general usted nos dibujó un programa a futuro que incluía más de 21.
000 millones de euros hasta 2027, con 410 planes de acción.

Ya dije que planes a tan largo plazo y contando con un dinero con el que no se dispone y una presidencia que seguro no tendrá, no tienen mucho sentido.
¿Conocen lo del palo y la zanahoria?
Usted, eso es lo que pretende hacer con los valencianos, poner un señuelo trampa para que le sigan votando.

Mire, lo que sí tiene sentido es que usted nos diga qué está haciendo, qué va a hacer durante este próximo año para afrontar de forma adecuada y fehaciente la grave crisis en la que se encuentran los valencianos.

Usted ha dado unas ayudas a los ERTE que no han llegado a todos ni de lejos, usted ahora aprueba las pruebas de antígenos, como le proponía hace semanas Vox y se negaba el señor Marzà, pero luego votan en contra de la propia iniciativa presentada por Vox al respecto.

Nos habla de abrir los centros de salud por las tardes, pero no tiene sanitarios suficientes.
Y los sanitarios que hay los tiene en condiciones precarísimas, explotados, sometidos, incluso, a agresiones verbales y físicas por la situación, sin circuitos limpios, juntándose pacientes que van a hacer pruebas de PCR con pacientes que van a por una simple receta o por otras patologías, con aglomeraciones en las puertas de los ambulatorios en la calle.

Se niegan a poner, siquiera coyunturalmente, una enfermera escolar, traspasando toda la responsabilidad sobre el COVID y sobre el contagio a los profesores y a los padres.
Ha practicado, además, una política sanitaria que ha provocado que nuestros cerebros, que nuestros sanitarios se hayan tenido que marchar a otras comunidades autónomas o incluso al extranjero.

Y no nos propone ni una sola medida que solucione esta situación en el presente, ya, ni tampoco para un futuro próximo.

Bruselas, Bruselas, la Comisión Europea, abochorna al Gobierno de España, de su partido y de sus socios comunistas de salón, y le saca los colores porque el señor Pedro Sánchez no ha solicitado las ayudas específicas para el sector turístico, que se está arruinando ante nosotros, ante su inacción y su incompetencia.

La vicepresidenta, la señora Vestager, dijo literalmente: «Las autoridades españolas no se han puesto en contacto con la comisión para solicitar un régimen específico de ayudas al sector turístico» Lo dijo el 23 de septiembre, y van dos, la anterior fue el 1 de julio.
¿No tiene usted nada que decirle al señor Sánchez?
¿No tiene usted ninguna responsabilidad en esto, siendo, además, presidente de una comunidad que tiene un turismo especialmente estival?
¿No tiene nada que decir?
¿Qué piensa decirle al sector, absolutamente nada?

Porque si lo que quieren hacer de la Comunidad Valenciana y de España es un banco de pruebas de no sé qué políticas globalistas contra personas, familias, trabajadores y empresas, sean valientes y díganlo.
Y si no es así, ¿por qué no hace nada absolutamente contra este desastre?
Pero, bueno, ahora ya hay vuelos con Bélgica sin ser zona roja sino naranja.
A ver, vayan a defender, vayan a defender, lo que no han hecho hasta ahora.

El PIB cayendo a pasos agigantados, los comercios y pequeñas empresas cerrando, las familias se quedan sin recursos y lo que está cayendo, con la que cae, ustedes, además, pues nada, incumplen su propio pacto de reconstrucción, al que se apuntaron Ciudadanos y el Partido Popular, y proponen subir impuestos.

Mire, ¿sabe lo qué le dijo Chirac a Jospin en una ocasión?
Dijo: «Vosotros os dedicáis a exprimir a las vacas hasta que se quedan en los huesos.
Luego tenemos que venir nosotros a engordarlas».
Es exactamente así la política de la izquierda, para ustedes hacer política es exprimir con impuestos cada vez más altos a las familias hasta el extremo.
Y luego, cuando ya no queda nada, otros tendremos que venir a solucionar el problema.

Pero, hablemos de gestión.
La residencia de Carlet de mayores, la mayor de gestión pública de la Comunidad Valenciana, 300 mayores, y ustedes les ponen, la señora Oltra les pone, dos bridas, dos bridas, (aplaudiments) pero dice que se puede abrir fácilmente, que se puede abrir fácilmente.
Entonces, ¿usted sabe lo que significa salida de emergencia?
O en los juzgados de Mislata.
¿Pero qué protocolos de justicia?
¿No pagan los suministros?
Les quitaron hasta el contador de agua ayer.
Se quedaron sin agua.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

El senyor Llanos Pitarch:

Luego lo repusieron.
Concluyo, señor presidente.

Señor Puig, la semana pasada le gustó concluir su contrarréplica partiendo una lanza por los menores extranjeros ilegales.
Pues verá, los valencianos también tenemos niños y niñas, pero usted, de los de dentro, me parece que se ha olvidado.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el president del Consell a la pregunta que s'ha formulat.
Quan vosté vullga, president.
Quan vosté vullga.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Llanos.

Empezando por el principio, cuando usted está hablando de que esto es un auténtico desastre y qué estamos haciendo, no lo que vamos a hacer, qué estamos haciendo.
Pues bueno, entre otras cosas, estamos haciendo esto: el refuerzo de respiradores para tener preparadas (aplaudiments) todas las UCI que puedan ser necesarias.

Más 462 respiradores.
Eso estamos haciendo.
Estamos haciendo: contratar a más de 10.
000 sanitarios.
Estamos haciendo: contratando a más de 6.
000 profesores, a 3.
000 monitores.
Eso es lo que estamos haciendo, eso es lo que se está haciendo.
Eso no es un anuncio en el vacío, es realidad.
Eso es lo que estamos haciendo.
(Aplaudiments)

Que no le guste, pues me parece bien.
Yo respeto absolutamente sus opiniones.
Si no le gusta, pues no le gusta.
Pero que estamos haciendo… ¿No le gusta que hayamos pagado a 194.
000 trabajadores sometidos a ERTE?
¿Que les hayamos dado una ayuda de 150 euros?
Pues se les ha dado, lo siento, sí, se les ha dado.

Como se les ha dado, como ahora, además afortunadamente se ha llegado a un acuerdo para que los ERTE lleguen, como mínimo, hasta el 31 de enero.
Yo creo que son avances positivos que, desde luego, cualquier persona que crea de verdad en la Comunidad Valenciana, debería aplaudir, no estar absolutamente en contra de todo.

¿También me molesta esto?
¿También le molesta que la Comunitat Valenciana en estos momentos sea territorio liberado (Aplaudiments) para los belgas?
¿Les molesta?
¿Y que el gobierno de España haya atendido una reivindicación de los empresarios de la Comunitat Valenciana y que nos haya ayudado y que finalmente el gobierno belga lo haya aceptado?

Pues creo que eso debería alegrar.
Porque sí que estamos trabajando, sí que estamos haciendo todo lo posible.
Y de hecho, claro, si todo fuera ese gran desastre, ¿cómo explica usted que la Comunitat Valenciana sea la comunidad que en los últimos 14 días tenga menos incidencia?
¿Cómo lo explica?

Porque efectivamente no es una cuestión solo del gobierno, es una cuestión de toda la sociedad, de toda sociedad.
Pero, claro, ustedes que dan apoyos a gobiernos que lo hacen, bueno pues, como lo hacen, pues lo normal sería que fueran más prudentes (aplaudiments), simplemente un poquito más prudentes.

Y en vez de estar en la teoría del sorpaso al PP, lo que deberían estar es en la teoría de ayudar, eso creo que sería más positivo para todos.

Hemos llegado aquí después de que la Comunitat Valenciana en los últimos años haya crecido en apoyo social el 20 %, que hayamos convergido.
Y por eso, estamos más preparados ahora que en el 2015 y por eso estamos en mejor situación para hacer frente a la pandemia.

La realidad, señor Llanos, es que nosotros lo que estamos es intentando colaborar con todos aquellos que quieren colaborar para intentar salir de esta, que es una situación terrible, que desde luego, no sé, yo no digo que sea el único que esté en la calle, ese (inintel·ligible) … de la calle me parece bastante arrogante.

Pero lo que está claro es que yo sí que hablo con mucha gente todos los días, tengo muchas personas muy cercanas que están en situación sanitaria difícil, como todo el mundo, como todo el mundo.
Y estamos ahí, intentando dar soluciones.

Y claro que nosotros estamos por apoyar a los nuestros, pero también apoyar a los que están con nosotros.
Oiga, a los niños valencianos, ¿cómo les apoyamos, a los niños y a las niñas?
Pues, entre otras cosas, teniendo en estos momentos 50.
000 más becas-comedor que teníamos hace (inintel·ligible) … (Aplaudiments) Así se ayuda a los niños y a las niñas.
Esa es la realidad.

Y mire, ¿sabe una cosa?
Chirac y Jospin estaban de acuerdo en una cosa, y es que nunca había que dejar paso a la extrema derecha (aplaudiments).
En eso estuvieron de acuerdo.
Jospin y Chirac.
Y por eso, incluso la izquierda votó a Chirac.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Senyoria, té vosté la paraula.

La senyora Cerdán Martínez:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor presidente.

Consejero.

Señorías.

Al Grupo Parlamentario Vox nos gustaría saber qué ayudas va a dar la Comunidad Valenciana a los autónomos, pymes, micropymes y a los sectores de hostelería y comercio, para que estos no cierren sus negocios, y así se puedan acoger sus trabajadores a estos nuevos ERTE.

Esto es un parche de difícil solución.
En la negociación de los ERTE se ha metido con calzador el turismo, sin modificar las condiciones, cuando estos sectores necesitan una protección diferente.
No se ha tenido en cuenta el pago de las amortizaciones de los ICO, ni siquiera se ha puesto encima de la mesa ayudas para poder pagar el alquiler de los locales.

Eso sí, hay que seguir pagando la seguridad social de unos trabajadores que, en la mayoría de los casos y por desgracia, no van a volver a trabajar en sus sectores.

Si comentamos, por ejemplo, que un hotel cerrado lleva aparejado un gasto mínimo de 75.
000 euros al mes, y si a esto le sumamos que se mantendrán cerrados hasta marzo del próximo año, contamos que estamos en octubre, estamos hablando de un montante de seis meses y de más de 450.
000 euros.

Yo no sé a ustedes, pero a mí no me salen las cuentas.
¿Cuál es la solución que les va a ofrecer la Comunidad Valenciana?

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable conseller d'hisenda.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyoria, he fet unes sumes i m'ixen 23,5 milions d'ajudes al sector.
M'explique.
Estan les ajudes transversals.
Tema d'autònoms, el tema dels ERTO.
Vull subratllar que els ERTO, és un canvi substancial.
No se va fer en cap moment anterior.
S'ha aplicat ara.
Hi ha hagut un govern que ha aplicat l'ERTO.

Pense vosté les empreses que haurien d'haver tancat i no obrir, si no hi haguera hagut els ERTO, un tema substancial de canvi substancial.

Però és que a més nosaltres hem afegit 33 milions, com a govern de la Generalitat, a les ajudes del govern d'Espanya, per als ERTO per a les rendes més baixes.
Per a tots, és veritat, però òbviament el sector del turisme és el sector més afectat dels ERTO per raons d'estacionalitat del mateix negoci turístic.

Per això és tan important que s'haja augmentat, el pla espera continuar amb els ERTO.

Però és que, a més, hem ficat 9,5 milions per a ajudes directes al sector del turisme i campanyes de promoció.
I a més, acaben de parlar, i el president ho ha subratllat, el bo-viatge, que són cinc milions en l'any 2020 i sis milions en l'any 2021.
I això, imagine's vosté el que va a incentivar la demanda del turisme fora del que siga l'Imserso, etcètera.

És a dir, el que és demanda més oberta.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Però, a més, 4,5 milions als ajuntaments per a destinacions segures, És a dir, s'està fent un gran esforç perquè sabem com és d'important el turisme per a nosaltres.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Sí, escoltarem la diputada Ana María Cerdán, que (inintel·ligible) …la pregunta.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Cerdán Martínez:

Gracias, señor presidente.

Un tema bastante preocupante para nuestras provincias es el ocio nocturno, el cual está muy ligado a nuestro turismo así como a nuestra hostelería.
Una de las grandes quejas en esta situación del COVID es el cierre total que se decretó fechas atrás y que la semana pasada se amplió a veintiún días más, con más o menos criterio y muy discutible por las pérdidas que está generando al sector.

Las diferentes asociaciones que representan a los empresarios del ocio nocturno han solicitado a sus respectivos ayuntamientos la modificación de la licencia por la situación que están atravesando en estos momentos, y a su vez los ayuntamientos derivan esa decisión a la Generalitat.

Solicitan, en concreto, permitir la apertura provisional de los locales de ocio como establecimiento de hostelería hasta que se levanten las medidas de cierre y suspensión de actividades.

Asimismo, la solicitud de poder al menos utilizar los establecimientos de ocio nocturno en las terrazas, que no el interior de los locales, de forma similar a los bares y cafeterías.

¿Para cuándo?
¿Para cuándo se tiene previsto agilizar la concesión y tramitación, modificación de licencias de actividad afectadas al COVID-19 que en estos momentos están pendientes, y las solicitudes de compatibilidad de actividades en un mismo local?
¿Para cuándo, señorías?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Señoría, esa medida fue adoptada en el seno del consejo interterritorial, con la unanimidad de todas las comunidades autónomas.
Y no se levantará nunca esa medida hasta que el consejo interterritorial no la levante.

Nosotros establecimos un vencimiento de veintiún días que vamos prorrogando, porque así se nos indicó por la abogacía que había que poner un límite.
Pero no se levantará esa medida hasta que no lo acuerde el propio consejo.
El resto no es competencia de la Generalitat.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem amb la sessió de control, senyories, ara amb la pregunta que farà la síndica del Grup Parlamentari Unides-Podem, la il·lustre diputada Naiara Davó.

Escoltarem la síndica del Grup Parlamentari Unides-Podem.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Bon dia, president.

Consell.

Estem a les portes de la negociació dels pressupostos i totes sabem que no van a ser uns pressupostos normals, perquè van a ser uns pressupostos per determinar la dècada valenciana.
Fa cinc anys, vam començar a construir eixe nou camí, eixe camí de serveis públics valencians, de drets i de protecció a les majories.
Un camí que ara s'ha demostrat més encertat que mai.

I totes sabem què hauria passat amb el tàndem dretà al govern valencià, ho estem veient a la capital, en capacitat, desgovern i desprotecció.
I és que al final, president, no hi ha més cec que qui no vol veure, que l'enfortiment d'allò públic i els esforços col·lectius són l'única garantia de protecció.

I aquesta terra i aquest govern està mostrant una alternativa que ja demostra la seua fortalesa amb fets.
La via valenciana, que ja comença a ser exemple per al conjunt d'Espanya, a pesar que a molts els pesa.

Tanmateix, encara hi ha qui continua pregonant que desfer el camí és el que deuríem fer, i pregona, a més, perquè els seus negocis particulars puguen estar per damunt de l'interés general.

En aquesta terra ja sabem que això no tornarà a passar, perquè aquest govern és la millor garantia, com hem dit, per protegir les majories, ampliar els drets i ara liderar un creixement que siga per a totes i no sols per a unes poques.

Deia el jutge del Tribunal Suprem americà, Oliver Wendell Holmes, que els impostos són el preu que hem de pagar per tindre una societat civilitzada.
Nosaltres anem una miqueta més enllà i afirmem que la justícia fiscal és el preu que hem de pagar per tindre una societat justa i igualitària.

És l'única ferramenta que tenim, com a societat, per a corregir les desigualtats generades pel mercat.
És l'única ferramenta útil que tenen aquells més acabalats per cooperar amb el seu país.
I és que sense justícia fiscal, no hi ha justícia social.

El Botànic ha de seguir sent valent, president, ha de seguir sent eixe govern que transmeta als poderosos que no hi ha privilegis fiscals i als vulnerables que tinguen una mà per a sostindre's.
Repartir els esforços de la reconstrucció passa per crear noves figures de solidaritat col·lectiva.

Ho hem aprovat al debat de política general, amb una resolució capdavantera, com s'ha anomenat, en base a una nova política fiscal verda i una major progressivitat, perquè els que més tenen contribuïsquen amb el que els pertoca.

Ho hem de fer valer i ha de ser, a més, un tret distintiu.
Mentres altres continuen i seguixen trencant eixa cohesió territorial, amb el dumping fiscal i (inintel·ligible) … a les fortunes, ací fem justícia, eliminem privilegis i treballem per un model de cohesió social i territorial, que a més siga avantguarda per al conjunt d'Espanya.

Ens toca fer una política d'ingressos ambiciosa, que ens permeta tindre els recursos necessaris per a rellançar la nostra terra, perquè totes espentem en la mateixa direcció.
I hem de correspondre els esforços col·lectius que ha fet la ciutadania des de les institucions.

Amb la pandèmia, el primer gran debat de política econòmica que es va donar a Europa ha sigut com afrontar els enormes nivells de deute que anaven a vindre.
Hem vist els països defensors de l'austeritat, ara mal anomenats frugals, que es van negar, juntament amb Alemanya, a mutualitzar el deute, que no és altra cosa que compartir els esforços i solidaritat.

I si com resoldre el deute públic ha estat el camp de disputa política a nivell internacional, a nivell estatal i autonòmic, la pregunta és: ¿com distribuïm els esforços?

Des de les dretes i les ultradretes, ja han apostat de nou per la seua recepta clàssica que l'anterior crisi va suposar que el nivell d'endeutament s'afrontara amb l'austeritat en les polítiques públiques generant uns grans nivells de desigualtat.

Les pujades impositives dels populars ja sabem el que van comportar, que van fer un sistema fiscal encara més injust privilegiant els que més tenien, cap a un sistema anquilosat en deduccions fiscals superposades i sense cap control, que era un embornal de recursos per on s'escapaven les grans fortunes sense escrúpols.

Quan l'acumulació del capital ha superat les rendes del treball, després del desmantellament global de la protecció laboral, es fa inqüestionable i inajornable la redistribució fiscal.

Les polítiques d'ingressos han de ser tan importants com les polítiques d'inversió per poder continuar construint la comunitat del segle XXI.
Vénen temps molt difícils i el rumb marcat pel Botànic ha de ser clar: pressupostos expansius, botànics i amb una prioritat clara, la justícia fiscal.

Sabem que estem per davall de la pressió fiscal a Europa.
El nostre sistema estatal i autonòmic té marge per a buscar noves figures impositives que ens facen avançar com a societat.
La fiscalitat és l'eina.
El fi és la justícia.
Fem un pas endavant amb valentia, reduint els trams més baixos de l'IRPF per pujar i crear un nou tram per a les rendes més altes.
De la mateixa forma, podem caminar cap a un impost a la banca en coordinació amb el govern central perquè recaiga en els comptes públics valencians o amb una taxa als pisos buits de persones jurídiques, incrementar l'impost al patrimoni.

Les polítiques d'ingressos progressives són una inversió rendible per a les nostres famílies, amics i per al conjunt de la societat.
És una inversió que ens assegura que, si una pandèmia assola el món, com a societat i com a país ens cuidem, perquè està clar que el virus no distingix entre classes, però les conseqüències, sí.
Per tant, apostem per polítiques d'ingressos progressives, que són el pacte que diposite la confiança (inintel·ligible) … nosaltres, són el compromís amb els nostres compatriotes i amb les generacions del futur.

Per aquesta raó, li pregunte, president: si considera que les noves polítiques d'ingressos i la justícia fiscal han de ser una prioritat per a aquest govern.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Recorde a les senyories que, en acabar esta sessió de control, passarem a votar els punts debatuts el passat dimarts, les votacions sobre les PNL.

Té la paraula per a respondre el president del Consell, l'honorable Ximo Puig.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Davó.

Efectivament, els impostos són un sinònim de democràcia, són un sinònim de civilitat.
I la progressivitat és simplement un exercici de coherència amb la Constitució.

I, en eixe sentit, és el que hem estat treballant durant temps i el que hem de continuar avançant.
Hem de continuar avançant després que els primers anys adoptàrem eixes mesures de les quals abans ja li parlava al senyor Ferri que van fer que un milió i mig de valencians i valencianes pagaren menys.

I, després, també vam introduir nous criteris per a impostos que estaven, però que estaven, d'alguna manera, alliberats en el seu impost definitiu.
Per tant, eixa és la qüestió i, en eixe sentit, anem a continuar treballant, perquè no pot ser d'altra manera.

En este moment, necessitem, a més a més, harmonitzar també la situació fiscal i això és el que dia abans en la intervenció del senyor Ferri.
És fonamental saber exactament quin va a ser el marc fiscal espanyol, perquè és molt important saber que si se van a situar alguns impostos de caràcter estatal, és important que ho sapiguem per tal d'orientar adequadament la fiscalitat.

En la fiscalitat no se pot improvisar, perquè la fiscalitat, fins i tot, en moments determinats, pot ser injusta pensant que és justa.
I això cal vore de quina manera se fa en un moment en el qual, a més a més, necessitem que les empreses invertisquen, se reactiven i creen espais de treball.

Per tant, tot això cal fer-ho amb tot el seny, el trellat.
Intentar entre tots fer el que corresponga per eixos grans objectius.
L'objectiu és la justícia social.
L'objectiu és l'ocupació.
L'objectiu és la sostenibilitat.
I, després, la resta són instruments, i els instruments s'han d'aplicar de la manera que siga més útil en cada moment.

I jo sí que li vull dir que algunes mesures en la llei de mesures fiscals, que s'aprovarà en els propers dies, hi ha… algunes deduccions fiscals que després poden ser completades.
Però algunes ja estan presents i són positives precisament per a aquelles persones que tenen més dificultats; per exemple, per a les famílies residents en municipis en risc de despoblament, d'entre 300 i 540 euros; a les víctimes de violència de gènere, fins al 25% del total del cost del lloguer de la vivenda habitual o el tipus superreduït del 4 % per a l'adquisició de vivenda als treballadors i treballadores afectats per ERTO perquè no els penalitze les ajudes rebudes, i també a aquells que fan donacions de material sanitari i equips de protecció i ajuden a la investigació de la COVID.
Per tant, eixa és l'acció que volem fer.

I, sobretot, la gran qüestió fiscal sense dubte és acabar amb el frau fiscal.
El que deteriore més la societat és precisament…, la democràcia és precisament el frau fiscal i tot el que això porta arrossegat.

Entre l'any 2016 i l'any 2019 hem recuperat ja 335 milions d'euros.
I ara estem capficats també en eixe pla contra el dumping fiscal en col·laboració amb l'Agència Estatal Tributària.
Aquelles persones fiscals o…, -perdó- privades o societàries que fan un trasllat del seu domicili d'una manera errònia, no adequada a la llei, i que això ens permet…, ja en estos moments hem recuperat 14 milions i tenim en estos moments 21 procediments oberts.
Eixa és la qüestió fonamental, acabar també en el que hi ha de forat fiscal en Espanya, que això és una qüestió que hem d'aconseguir i cal buscar una certa harmonització amb nous impostos perquè no se faja dumping fiscal.
Eixa és una qüestió fonamental.

Per tant, nosaltres anem a treballar essencialment en eixa línia de justícia fiscal, d'intentar avançar en tot el que signifique la progressivitat, també estudiant nous impostos perquè la societat canvia i, fins i tot, readequant altres que probablement en estos moments ja no tenen la mateixa virtualitat que tenia en el passat, i crec que ho hem de fer.
Ho hem de fer, sobretot tenint en compte la situació econòmica que vivim i tenint en compte que no se pot improvisar en esta qüestió.

Jo acabaria la intervenció este matí…, crec que tots o totes hem llegit a Mafalda -ahir va morir Quino-, i Mafalda que, en els moments que no era fàcil, era feminista i sempre crítica, entre altres coses, dia una cosa en un acudit que està molt bé, diu: «Y el que no haya entendido nada que levante la mano».
Era Manolito, i Manolito alça la mà.
I diu: «Veamos, Manolito, ¿qué es lo que no has entendido?
» «Nada desde marzo hasta ahora».

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Senyories, finalitzat el punt huité de la sessió de control, passaríem a la votació.

Han votat ja telemàticament, d'acord amb la resolució que vam aprovar unànimement, molts diputats i diputades.
Ara només poden votar aquells que no hagen votat telemàticament i que estan presents ací en l'hemicicle.
Només poden votar aquells que encara no ho hagen fet.

Senyories, anem a votar el punt 2 de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre mesures de recolzament a les infraestructures científiques i tècniques singulars, presentada pel Grup Socialista, amb l'esmena transaccional del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Punt 2 de l'ordre del dia.
Senyories, comença la votació.
43 vots favorables que, sumats als 45, fan un total de 88 vots favorables; 5 en contra que, sumats als 5, fan 10 en contra; 0 abstencions.
Queda aprovada la proposició no de llei amb l'esmena transaccional.

Passem, senyories, a votar el punt tercer de l'ordre del dia, que és la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la incorporació d'una infermera o infermer escolar, iniciativa que presenta el Grup Parlamentari Popular.
Senyories, comença la votació.
Senyories, 28 vots favorables que, sumats als 19, fan un total de 47 vots favorables; 30 en contra que, sumats als 22, fan un total de 52 vots en contra.
No s'aprova la proposta de resolució.

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és quart.
Anem a votar la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre mesures front al fenomen de l'ocupació il·legal que ha presentat el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyories, comença la votació.
19 vots a favor que, sumats als 28, fa un total de 47 vots a favor; 30 vots en contra que, sumats als 22, fan un total de 52 vots en contra.
Per tant, no es aprovada esta proposta de resolució.

Passarem, senyories, al punt quint de l'ordre del dia, que és presa en consideració del Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència per al foment de l'agricultura valenciana respectuosa amb el medi ambient i la salut humana, iniciativa presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Senyories, comença la votació.
38 vots a favor que, sumats als 32 expressats telemàticament, fan un total de 70 vots favorables; 11 vots en contra que, sumats als 28, fan un total de 29 vots en contra; 0 abstencions.
Queda aprovada la proposta de resolució.

Passarem, senyories, al següent punt de l'ordre del dia, que és el punt sext, que és presa en consideració de Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre test d'antígens, presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.
Senyories, comença la votació.
19 vots favorables que, sumats als 28, fan un total de 37 vots favorables; 30 vots contraris que, sumats als 22 emesos telemàticament, fan un total de 52 en contra; 0 abstencions.
Per tant, queda rebutjada la iniciativa parlamentària.

I passarem a l'última votació d'este ple, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la reversió del Departament de Salut de Torrevieja, presentada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Unides Podem.
Senyories, comença la votació.
30 vots favorables que, sumats als 22, fan un total de 52 vots favorables; 18 vots en contra que, sumats als 28, fan un total de 46 vots en contra, i 1 abstenció.
Per tant, queda aprovada la proposta de resolució.

Preguntes

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, passarem al següent punt de l'ordre del dia d'esta sessió plenària, que és…, poden fer les seues preguntes des dels escons, però també poden utilitzar el faristol.
Anem a passar a la pregunta…, al següent punt, que és el punt de l'ordre del dia número 9, pregunta que formula la il·lustre diputada Toñi Serna, en nom del Grup Parlamentari Socialista, al conseller d'Educació, Cultura i Esport.

Senyories…

Senyoria, té vosté la paraula, quan vullga.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, president.

Buenos días, señor Marzà.

Lo decía ayer usted en su comparecencia, en la Comisión de Educación y Cultura, que la vida, de repente, nos ha cambiado a todos y a todas y que nos ha llenado…, bueno, estamos viviendo muchas incertidumbres.

Esa crisis sanitaria, pues, ha traído una desgracia colectiva y, desde luego, no le ha sido ajena a ninguno de los sectores.
Y eso ha obligado a poner en un primer plano medidas y a las personas que están encargadas de organizar y de decidir y de tomar decisiones, han tenido que asumir riesgos que, a cualquier persona normal, incluso, le sobrepasa.

Desde el primer momento es como ha trabajado el gobierno del Consell, es como se ha hecho desde su conselleria, es tomar decisiones con finalidad resolutiva y paliativa para que no se quedaran atrás muchas personas.
Yo voy a concretar ese estado de incertidumbre y ese estado de vulnerabilidad en las personas y en las familias que dependen del sector de la cultura.

Mire, le voy a contar una cosa, señor conseller, que seguro que usted sabe, pero aquí, en este lugar, la semana pasada tuvo lugar el debate de política general y el president Ximo Puig nos contaba cómo el Consell pronto declarará la cultura como bien esencial y trasladará esa misma solicitud al resto de España.

Y, además, se informaba sobre un plan de reactivación del sector de la cultura dotado con 25 millones y, además, se crearía un servicio de acompañamiento para que las empresas culturales pudieran acceder a fondos europeos.

Al mismo tiempo, el 17 de septiembre, en las calles la cultura se teñía de rojo, se hizo viral un hastag en todas las redes sociales: La alerta roja.
Era un grito de alarma para concienciar a toda la ciudadanía de que muchas familias y que la cultura se encontraba en una situación dramática.

Pues, bueno, señor conseller, el resumen de esta historia es que desde aquella bancada no se hizo ninguna propuesta, no se habló de nada de cultura, no se dio ningún apoyo, no hubo nada ni se nos propuso nada.
Y usted sabe, como yo -porque sé que piensa así- que de lo que no se habla no existe y es una manera de invisibilizarlo.

De esta manera, se deja atrás la cultura, parece que no existe y parece que no vayamos ni queramos hacer nada por ella.
Pero también sabe, porque lo hemos comentado, que en un modelo de economía y sociedad que es el que queremos para esta comunitat, la cultura también es fundamental porque también es un servicio.

Y que, además, es conocedor de que hoy estamos viviendo en un aspecto general un momento dramático en toda nuestra economía y que el sector cultural ha demostrado sobradamente que forma parte de ese concepto de economía, porque nosotros creemos -y usted también cree- en la economía del conocimiento y eso aporta cultura.

Por eso, sé y conozco que desde el primer inicio que comenzó esta pandemia, desde su conselleria se empezaron a tomar medidas.
Por eso le pregunto y me gustaría que nos explicara, ¿en qué consiste el plan «reaCtivem»?
Y ¿cuáles son las líneas preferentes que han servido para ayudar y proteger el sector de la cultura?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable conseller.
Quan vosté…

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyora diputada, pel seu compromís amb la cultura i per la defensa que fa sempre de posar en valor la cultura en aquestes Corts i posar-la en el debat.

Perquè, efectivament, és molt necessari que es visibilitze la situació de la cultura i, sobretot, que es treballe i que conjuntament ens conjurem totes les forces polítiques a fer de la cultura un motor, un revulsiu, no només social, també econòmic, també evidentment des del punt de vista intel·lectual.

Per a poder fer això, per a poder estar al costat de la cultura, per a poder estar al costat dels sectors, hem creat moltíssim des del primer dia que va esclatar esta pandèmia.
Vosté ho sap, el sector ho sap i així ens ho ha reconegut en més d'una ocasió.

El mateix dia 17 estàvem al seu costat quan s'estaven manifestant i ells mateixos ens manifestaven que estàvem molt satisfets que una administració com la nostra, el Consell de la Generalitat, estiguera posant-se al costat d'eixes reivindicacions i que estiguera exercint moltes de les reivindicacions que ja estan fent al conjunt de les administracions, que ja s'estigueren fent ací, a la Generalitat Valenciana, en l'àmbit d'actuació de la Generalitat i de la conselleria.

En eixe sentit, vosté mateixa ha explicat que des del primer moment en què va esclatar la pandèmia, amb eixe decret llei, ja vam demostrar que per a nosaltres la cultura és un bé essencial.
Ara, a més a més, ho anem a declarar com a bé essencial del nostre territori, com acord del Consell.

I també ja ho vam exercir en eixe moment, per això vam fer una modificació amb el decret llei per a flexibilitzar les ajudes i al mateix temps vam fer una modificació pressupostària per augmentar en 4 milions més el que ja teníem previst en el pressupost.
Vam ser la primera administració que, en un moment com aquest, en lloc de tendir a les solucions que eren els problemes del passat de reduir pressupost en cultura vam augmentar el pressupost en cultura perquè el sector poguera estar més acompanyat en una situació que, evidentment, és molt complexa, en una situació en què els deixa en una precarietat molt gran.

I, precisament per això, des de les administracions públiques i especialment des de la conselleria de cultura hem estat al costat i anem a seguir fent-ho amb eixe projecte del pla «reaCtivem» que, com deia, ha mobilitzat més de quatre milions d'euros i que, precisament, en els mesos d'estiu ha tingut moltíssima activitat i ara la continuem i l'ampliem.

De fet, ara, amb el projecte «Oh!
La cultura», des de setembre fins a desembre, anem a desenvolupar ni més ni menys que 95 propostes culturals que ja les estem fent en col·laboració amb el sector.
Entre altres, arreu del territori valencià, a Elx, per exemple, a Alacant, a Gandia, a València, a Castelló, arreu del territori valencià, en institucions públiques i en institucions privades, pagades per la Generalitat, llogant espais privats, d'aquells espais del sector privat que tenen la iniciativa de tirar-ho endavant, de que se la juguen, que intenten tirar endavant, que tinguen el suport de l'administració.

I, en eixe sentit, s'han destinat més d'1,5 milions d'euros al lloguer de sales teatrals, també de sales de concert del conjunt del país, per a reprogramar l'activitat que no van poder fer durant el temps de confinament i poder-la fer amb fons públics en els espais privats perquè puguen tindre també ingressos d'activitat en el sector.

Hui els exemples són des de música i teatre de carrer, com farem per exemple a la Marina de Valencia; o també a la sala La Carreta d'Elx, on fem per exemple el projecte de La tejedora de versos; a Castelló.
Són projectes de forma transversal.

A més a més, hem realitzat una compra extraordinària, també, d'art contemporani a les galeries valencianes.
Saben que les galeries també són un sector especialment important i especialment format per autònoms, per xicotets empresaris, que estan apostant per la cultura, doncs, 500.
000 euros de compra extraordinària per a aquest sector.

I, a més a més, des de la Subdirecció General del Llibre també s'han adquirit nous títols, vora 400 títols de…, nous títols i ampliacions de llicències electròniques, també d'audiollibres, i hem destinat 1 milió d'euros directament al sector del llibre amb un decret aprovat pel Consell.

I, miren, animem a que estes mesures que estem seguint endavant, que estem seguint programant, fins i tot més que abans de la pandèmia, per a intentar reforçar el sector, es facen per totes les administracions.
Perquè la cultura és segura, perquè tots els espectables que hem fet, en els esdeveniments culturals, no han generat ningun rebrot, que no hem tingut ningun contagi fins ara.

I, per tant, la cultura és segura.
I ho hem de fer, hem d'anar als teatres, hem d'anar als cinemes, hem d'anar als concerts i hem de promocionar que cada dia hi haja més cultura.
I des d'ací vull agrair el treball de la conselleria de sanitat i la sensibilitat respecte als espectacles culturals per a poder també prioritzar les seues llicències i que es puguen realitzar en condicions de seguretat i que tots i totes puguem gaudir de la cultura.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Passarem a la següent pregunta que formula l'il·lustre diputat Luis Martínez Fuentes, en nom del Grup Parlamentari Popular, a l'honorable conseller d'Educació, Cultura i Esport.

El senyor Martínez Fuentes:

Bon dia, senyor conseller.

Mire, vosté sap que el dia 9 de setembre al Consell Superior d'Esports va arribar a un acord entre federacions, comunitats autònomes, pel qual es va crear un protocol harmonitzat per a l'esport no professional.
És a dir, a partir d'eixe moment passava la tutela a les comunitats autònomes per al desenrotllament de les competicions federades no professionals.

Per això, li pregunte, quines són les actuacions que s'han dut a terme des de la Direcció General d'Esport per garantir l'inici de competicions federades no professionals?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable conseller.
Quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Martínez.

Efectivament, aquella reunió en la qual va participar, evidentment, la Direcció General d'Esport, doncs, es va avançar en un protocol harmonitzat, tot i que les competències no són dels Consell Superior d'Esports, vosté això ja ho sap.

I, en eixe sentit, per a les categories no professionals absolutes el que està regulat és el que està vigent i en esta terra, en el nostre territori, està regulat des de ja fa molts mesos.
I, de fet, el 19 de juny del 2020 ja vam fer una regulació per a la qual autoritzàvem el joc individual i els entrenaments per a les categories absolutes i no professionals.

El dia 26 de juny es va fer una resolució per part de la conselleria de sanitat que implementava eixes per a poder desenvolupar fins i tot les competicions d'equip i de contacte.
I el dia 17 de juliol, que és la que ara actualment està vigent, eixa norma permetia els jocs d'equip en l'àmbit valencià amb les mesures de seguretat que havien de fer-se, que cada federació havia de desenvolupar.
I això ha permès que moltes d'eixes competicions absolutes -parle de les persones que són adults, persones majors d'edat- s'han desenvolupat i han començat ja.

Per tant, la referència a quina ha estat la normativa, ja la teníem feta prèviament.
Una normativa suficient per a que les pròpies federacions -com així ens han demanat elles mateixes- pogueren desenvolupar l'inici de les seues competicions en categoria absoluta, com han fet moltes d'elles ja.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

Continuem amb la…

El senyor Martínez Fuentes:

Sí.

Mire, senyor Marzà, el que vosté m'ha contestat o el que vosté m'ha respost és la seua realitat.
Però, mire, la realitat que em traslladen a mi moltes federacions no és la mateixa.

La realitat és que les federacions, després del dia 9 de setembre, han fet el seus deures, han fet els seus plans de contingència, que els han passat per la Direcció General d'Esport, la Direcció General d'Esport -patada a seguir- els ha passat a sanitat i sanitat no respon a eixos plans de contingència.
Perquè recorde que des del dia 9 de setembre, des del Consell Superior d'Esports es trasllada a les comunitats autònomes.

Per tant, eixa és la realitat que estan vivint.
I li ho dic perquè se senten desemparades, desemparades per la Generalitat Valenciana, perquè qui és el referent en esport i qui és el referent en sanitat no els respon a eixos protocols que han creat.

Mire, el que estan demanant les federacions és que la Generalitat Valenciana responga, que done la cara.
El que estan demanant és poder començar les competicions amb protocols.
Perquè, vosté ,ha parlat d'unes competicions però no estan totes en marxa -i ara li explicaré- i el que estan demanant són soluciones.

Mire, parlen moltes vegades de diferents comunitats autònomes, ací hi ha una que és de l'11 de setembre on diu que la Junta de Andalucía hará test del COVID a todos los federados antes de empezar la competición.
Això són solucions, els agradaran o no els agradaran, però són solucions.

El que no volen, evidentment, són vore les baralles que hi ha, i ho hem vist en el tema de les PCR en els col·legis, entre vostés i sanitat i de qui és la competència i de qui no és.
Són els titulars que ens han regalat durant molt de temps.

Però, mire, el que no són solucions és el que estan proposant, que encara no ha han dit i espere que des de sanitat…, no sé si serà des de la Direcció General d'Esport o serà des de sanitat, donen a conèixer perquè volen suspendre totes les competicions federades de menys de 12 anys -perquè no s'han començat totes.

I això no és una solució, això en estos moments -i m'agradaria que vosté em contestara- això és provocar el caos.
Un moment en què les federacions ja tenen cobrades les quotes, on s'han pagat mutualitats, on hi ha calendaris de competició.
I en estos moments, vostés…, de moment 12 anys perquè no s'han atrevit a suspendre les competicions de menys de 18 anys, com era la seua intenció.

Aixina que m'agradaria, senyor Marzà -si no té al costat a la consellera de sanitat, pot preguntar-ho perfectament- si eixa norma, que ja s'ha traslladat a través de la Direcció General d'Esport i que ja en una reunió amb la conselleria de sanitat, va a ficar-se en marxa?
M'agradaria que vosté ho diguera.

I també m'agradaria que vosté em diguera, quina és la seua opinió?
Si vosté compartix l'opinió de que se suspenguen totes les competicions.
Perquè, clar, és una norma que pareix, pel que a mi m'han traslladat, que el que vol és suspendre competicions però no suspendre els entrenaments.
Una cosa que no entenc, hi ha contacte en un entrenament, hi ha contacte en les competicions.

Per tant, m'agradaria saber, quina és la seua opinió?
I, per suposat, torne a repetir, el que li estan demanant totes les federacions és poder iniciar les competicions de forma segura, perquè ells estan ficant tot el que poden per part d'ells, però també demanen ajuda per part de la Generalitat Valenciana.

Igual que vosté agraïa a sanitat l'ajuda que està donant al sector cultural, també m'agradaria que eixa mateixa ajuda la donara sanitat també a tot el sector esportiu.
I la millor solució no es suspendre les competicions per a menors…, les categories menors de 12 anys.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable conseller d'educació.
Quan vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, el dilluns mateix, van estar les federacions reunides amb el director general i no va ser eixa la demanda que li van fer.
Al contrari, de fet el que es va demanar, i moltes d'elles ho han demanat des del principi, és que no volien que es fera un únic protocol perquè tingueren les federacions, sinó que era millor que s'adaptara i que les feren elles, els mateixos protocols, i que eixos protocols foren els que s'aplicaren.

És el que s'està fent, és el que diu la normativa i és el que ha demanat el mateix sector.
De fet, així li ho han demanat al director general, i no en poques ocasions.
Perquè, si una cosa té aquesta administració, és estar al costat dels sectors i estar sempre parlant amb els seus interlocutors.

De fet, mire, el director general d'Esport s'ha reunit en el Consell Superior d'Esports en els últims mesos en tretze ocasions, durant l'estiu només.

I amb les confederacions de federacions i amb les diferents federacions una a una, en sis ocasions, en els darrers mesos, en les darreres setmanes, escoltant les seues demandes i adaptant-nos a les necessitats del sector a una situació que no és la que volem ni és la que desitgem, sobre la qual evidentment s'han de prendre decisions.

Volem que es faça esport?
Sí.
Com més esport es faça, millor.
Volem que es faça esport en seguretat, amb salut, evidentment, que genere, que siga un espai més de generació de salut.
I evidentment això no es pot fer en les mateixes condicions que es feia abans de la pandèmia, perquè hi ha una pandèmia.

I això haurà de saber també vosté què és el que està proposant, perquè vosté diu que no seria una solució regular per als menors de dotze anys, evitar la competició.
Vosté ha dit això.
Llavors, quina explicació té que en Múrcia, que governen vostés, ho han prohibit tot?
Tota la competició, tota, tota, tota la competició prohibida.

O Madrid, que també governen vostés, i l'han prohibida absolutament tota.
Quina és la seua proposta?
Que no es toque res?
Que es faça tot exactament igual com si no n'hi haguera pandèmia?
O que es regule tot i que es prohibisca tot?

Crec sincerament que el que s'ha d'aplicar és allò que les autoritats sanitàries determinen que és el més adequat i amb el sentit comú que no es pot fer exactament el mateix que es feia abans d'una pandèmia com la que estem vivint.

I això implica fomentar l'esport amb seguretat, amb els protocols que són necessaris i que la norma diu clarament que no han de ser validats per ninguna de les autoritats esportives, que s'han de realitzar acompanyats pel sector, com hem estat fent i com s'ha estat fent, donant resposta als centenars de dubtes que han arribat de la direcció general, i que tant per via telefònica com per via escrita s'han estat donant resposta.

Per tant, senyor Martínez, haurem d'aclarir quin és el posicionament que tenen vostés.
El nostre és molt clar: la salut i la seguretat per damunt de tot.
El següent, com més esport millor, perquè és saludable per a tots.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Passem a la pregunta número 431, formulada per la diputada María de los Llanos Massó Linares, del Grup Parlamentari Vox-Comunidad Valenciana, al conseller d'Educació, Cultura i Esport sobre la declaració de responsable de l'estat de salut dels seus fills en edat escolar.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, señora presidenta.

Buenos días, señor conseller.

En el documento de gestión de casos COVID-19, en los centros educativos de enseñanzas no universitarias de la Comunidad Valenciana, podemos encontrar: «Requisitos para el acceso al centro educativo».
Y sigue: «La familia o representante legal del alumno han de firmar un compromiso, antes del inicio del curso escolar, de acudir sin síntomas al centro».

Requisito.
Requisito es una condición necesaria para algo, en nuestro caso acceder al centro educativo.
Compromiso: obligación contraída.
Es decir, se pretende con esa firma que el padre o tutor quede obligado a tomar la temperatura a los niños y a seguir las pautas establecidas en ese documento.

Declaración responsable.
Según el artículo 3 de la Ley 17/2009, de libre acceso a las actividades y servicios, el firmante declara, bajo su responsabilidad, que cumple con los requisitos establecidos en la normativa vigente, que dispone de documentación que así lo acredita y que se compromete a mantener su cumplimiento durante la licencia de actividad.
Es decir, todo el curso.

Dicho lo anterior y extrapolándolo al ámbito educativo, los padres serían los responsables de los contagios que su hijo produjera en el colegio, y no el colegio, y solidariamente la conselleria, por no aplicar o controlar bien que se estén aplicando las medidas de seguridad.

De esa forma, la conselleria blinda su responsabilidad ante posibles contagios o incumplimientos, sin siquiera haber sacado un protocolo, una orden o un decreto que regule esta obligación.

¿Qué consecuencias tiene que un padre no firme la declaración responsable sobre el estado de salud de su hijo?

Muchas gracias (aplaudiments).

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable conseller d'educació.
Quan vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora diputada, vosté pregunta literalment «qué consecuencias tiene que un padre no firme la declaración responsable sobre el estado de salud de su hijo».

Mire, si vosté va directament a l'annex de la guia que vam enviar als centres educatius, parla del «compromiso de colaboración«.
«Compromiso de colaboración.
« Quina dificultat tenim, en una situació com l'actual, que les famílies es comprometen, com fan en el dia a dia, a col·laborar que els seus xiquets i xiquetes vagen al centre educatiu i que no estiguen en una situació que pose en perill la resta de companys i companyes?

Per tant, a què es dedica?
Per a què es fa això?
Per a recordar, per a fer pedagogia, per a explicar a les famílies que és bo que ens comprometem totes i tots, perquè totes i tots podem ser part de la solució.
I perquè, si ens comprometem, per exemple, com diu, a simplement prendre la temperatura abans d'entrar al centre educatiu, doncs podrem estar ajudant que no es propague aquesta pandèmia.

I això és una qüestió de sentit comú.
Simplement és això, un compromís familiar amb el centre educatiu.
Jo crec que és una qüestió tant de sentit comú, que no sé on li troben la pega.

I no només això.
Mire, informar-la sobre la literalitat de la pregunta.
Diu: «¿Qué consecuencias tiene que el padre no firme la declaración?
«.
Que a la millora ho firma la mare (rialles i aplaudiments) i que des de fa molts anys les mares no han de demanar permís al pare per a firmar declaracions.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a continuar en la formulació de la pregunta, té la paraula la il·lustre diputada.

La senyora Massó Linares:

Mire, en la página de la conselleria donde usted dice, que yo también he entrado, aparece «compromiso de colaboración y cumplimiento de los requisitos», los requisitos para entrar al centro educativo, pone aquí.
Si no se cumplen los requisitos, ¿no se entra al centro educativo?

Porque es que, aparte de entrar en la página web de la conselleria, he seguido buscando en los centros de la Comunidad Valenciana.
Y me he encontrado: centro de educación infantil y primaria Luis Vives de Valencia.
Declaración responsable en la sintomatología de la COVID-19, con el sello de la conselleria, declaración responsable.

He seguido buscando y me he encontrado: colegio Bisbe Climent, de Castellón.
Modelo de declaración responsable, no compromiso de colaboración, declaración responsable, señor Marzà.

Cuando un padre firma eso, está firmando que se compromete a cumplir lo que ustedes han dicho ahí y el requisito es para poder entrar al centro educativo.
Pero de ninguna de las maneras se le podría negar el acceso al menor por el hecho de no firmar, como ya sabemos, porque no sabemos si es una declaración responsable, si es un compromiso o si no es ninguna de las dos cosas.

¿Por qué?
Pues porque no se estipula, cuando uno firma una declaración responsable, un compromiso, sabe a lo que se compromete, no se estipula en forma alguna las consecuencias de la no firma de ese documento.
Lo que se pretende que se firme es algo totalmente imposible.

¿Se puede responsabilizar al padre o tutor de que su hijo no va a incumplir las normas sanitarias dentro del centro?
No se puede.
¿Cómo se puede demostrar que una familia ha llevado a su hijo con síntomas a sabiendas?
No se puede.

En definitiva, bajo ningún concepto se puede hacer lo que se debería de hacer si un padre firma eso, que es que no cumple los requisitos para acceder al centro.

La conselleria debe encargarse de que las familias sean conocedoras de las medidas y los protocolos, pero no de sus obligaciones para con los hijos, de los cuales, como padres, tenemos bien claras, sin que medie ningún compromiso por nuestra parte.

Esta, señor conseller, es una verdadera chapuza, que lo único que busca es, siendo bien pensados, una imagen de seguridad, y siendo mal pensados, descargar la responsabilidad sobre los padres.
Si no es un requisito, es decir, no es una condición necesaria, si no es una declaración responsable, con lo que todo eso conlleva, ¿qué narices es?

Lo que ya le he dicho: una chapuza inútil que no sirve para nada.
Que no sirve para nada, como tampoco, por desgracia, van a servir los títulos que usted está entregando a nuestros hijos, cuando los promociona y los titula sin tener los conocimientos necesarios.
Los padres no quieren niños con títulos, quieren niños con conocimientos y competencias.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a finalitzar la resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable conseller d'educació.

Quan vullga, senyoria.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Per un moment, m'ha recordat vosté al conseller de salut ahir d'Andalusia parlant de les famílies i «el entorno familiar».

Mire, el que nosaltres volem és que els espais educatius siguen espais segurs, com estan demostrant ser-ho.
I això passa per la implicació del conjunt de la ciutadania.
Passa per la implicació del conjunt de la comunitat educativa, i passa perquè evidentment les famílies també es comprometen, com ho fan ja habitualment.

Simplement és posar més èmfasi que les famílies evidentment facen una cosa tan complicada, que fan habitualment ja, però que simplement recordem perquè així estiga damunt la taula, és que li puguen prendre la temperatura al xiquet abans d'entrar al centre.

Sap per què?
Sap per què?
Perquè, entre altres coses, volem evitar aglomeracions a l'entrada del centre.
Perquè, si n'hi ha centres educatius, com n'hi ha, que tenen una o dos entrades, si hem de prendre la temperatura només en eixes una o dos entrades a tots els xiquets, se produïxen aglomeracions a l'entrada.

Una cosa tan de sentit comú com això.
Doncs, això és el que s'està demanant a les famílies, que es comprometen a ajudar en col·laboració, un compromís de col·laboració en la salut de totes i tots.
Tan senzill com això.

I miren, vosté pot pensar que és una nyap, doncs bé, cada u pensa d'una manera.
Nosaltres pensem que és una bona manera que tots aportem solucions a aquesta situació.

Però mire, estic segur que no li està dient això a la senyora Ayuso, que vosté li dona el govern.
I resulta que la circular de la Comunitat de Madrid sobre la reobertura dels centres d'educació infantil diu que les famílies han de controlar la temperatura dels seus fills i filles.
Obligat, eh?
Han de controlar, eh?
I ells se veu que ho fan tot correcte, perquè vostés els donen suport, no?

I per cert, interessat per on venia aquesta pregunta, he mirat què és el que vostés han plantejat, quines propostes han fet.
I he vist que tenen penjat en la seua pàgina web «las diez medidas urgentes para salvaguardar la salud y la economía de los españoles«.
De les deu, ninguna té a vore amb l'educació.

És eixe el compromís que vostés tenen amb l'educació?
Ninguna.
De deu, ninguna.

I per cert, la nou, crec que està molt d'actualitat, a vore si l'apliquen.
Diu: «Destitución de toda autoridad autonómica que ataque al principio de solidaridad, dificultando la respuesta a la pandemia«.
Doncs igual s'ho han de fer mirar, mantenint uns governs com el de Madrid, que el que estan fent és impedir que es facen mesures efectives contra la pandèmia.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Passem a la pregunta 171, formulada per la diputada Yaneth Giraldo, del Grup Parlamentari Ciudadanos, a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública sobre mesures davant la jubilació de professionals sanitaris.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Giraldo Jiménez:

Gracias, señora presidenta.

Señora consellera, muy buenos días.

En los próximos cinco años, más de mil profesionales se jubilarán, y por tanto los médicos que más nos harán falta serán médicos de familia y pediatras.
Sobre todo, médicos de familia se jubilarán siete de diez.

En diciembre del 2019, que es cuando registramos esta pregunta, nos preocupaba muchísimo las medidas que usted va a tomar para poder paliar esa falta de personal, debido a las jubilaciones.

Y, a raíz del COVID, esa preocupación toma más fuerza, debido a que hemos visto su incapacidad para reaccionar de forma anticipada y visto el colapso que sufre la atención primaria por falta de profesionales.

Por lo que le pregunto: ¿cuáles son las medidas que va a tomar desde su conselleria para ocupar todas las vacantes que se van a quedar a raíz de las jubilaciones, y sobre todo que nos dé un calendario de esas medidas que va a tomar.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable consellera de sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Gracias, señoría, por su pregunta.

Mire, la conselleria viene realizando periódicamente análisis de las necesidades, ya bien territoriales o ya sea por asistenciales, presentes y futuras de las necesidades que vamos a tener.

Usted ha avanzado inclusive el número de personas, profesionales que se van a jubilar dentro de un plazo de cuatro años.
Nosotros todavía no tenemos la certeza de cuántos profesionales van a ser, porque saben ustedes que esta decisión la puede posponer un médico, dado que puede jubilarse a los sesenta y cinco años o a los setenta años.

Esa oportunidad la tiene y por tanto es muy difícil concretar cuántos profesionales van a jubilarse en cada uno de los años en los que puede hacerlo.

En cualquier caso, señoría, seguimos trabajando y estudiando en este sentido, y analizando todas nuestras necesidades.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a continuar en la formulació de la pregunta, té la paraula la il·lustre diputada.

La senyora Giraldo Jiménez:

Gracias, señora presidenta.

Pues efectivamente, puede ser complicado, pero la edad de jubilación de todos los profesionales usted la tiene clara y podría empezar a tomar medidas.
Porque siempre nos responde con que lo están estudiando, con que lo trabajarán, con que será en los próximos meses.

Y la verdad, dada la situación que estamos viviendo, no podemos esperar a que usted realmente espere tener el agua al cuello para tomar esas decisiones.
Tiene que empezar a planificar.

Y, ¿por qué se lo digo?
Porque, en su boca, los próximos meses se pueden transformar en años.
Por ejemplo, con el plan Óptima: siempre nos decía «en los próximos meses lo publicaremos y lo publicaremos» y tardó cinco años en publicarlo.
Por lo tanto, señora consellera, tiene que empezar a clarificar cuándo van a tomar las decisiones y realmente llevarlas a cabo en ese momento.

Porque es que también hablamos, por ejemplo, del calendario de las obras.
Cuando el Partido Socialista, Compromís y Podemos entraron en el Botànic se propusieron que cada año sacarían una oferta pública de empleo.
Y, ¿qué es lo que tenemos a día de hoy?
Que esas ofertas públicas de empleo, esa promesa de que se iban a convocar año a año se está incumpliendo.
Por tanto, señora consellera, tenemos promesas muy bonitas sobre el papel, pero nada en acción.

Mire, usted está prometiendo que en el último trimestre…, estamos ya empezando el último trimestre del 2020 y promete que en los próximos seis meses va a completar la oferta pública de empleo del 2016.
Por tanto, va con cuatro años de retraso.

También promete que las OPE del 2017 y 2018 las publicará a lo largo del año que viene, ya incumpliendo en parte a una de sus promesas.
Y es que también iba a incluir al completo la oferta pública de empleo del 2019.
Ahora solo incluye estabilización.
Y la del 2019 ya veremos cuándo la sacará y, por supuesto, la del 2020 esa ni se sabe… nada.
Si usted tiene la oportunidad de concretarlo ahora, es el momento.

Y, ¿qué es lo que resulta de todo esto?
Que ustedes llevan cinco años en el gobierno, que en tres años de retraso no podemos contar con 13.
422 plazas ocupadas, unas plazas nada desdeñables para la falta de personal con la que estamos hoy en día.
Si hubiésemos podido contar con esos 3.
422 profesionales, a lo mejor no iríamos tan colapsados en los centros de salud y las listas de salud no estarían aumentando tanto.

Pero es que además, en una pregunta que le hicimos por escrito a su conselleria, nos dijo que, a finales del 2019, nos iba a facilitar el plan para mejorar la situación de atención sanitaria del departamento de Vinaroz y, a día de hoy, lo seguimos esperando.
¿Cuándo piensa publicar ese plan, señora consellera?

Pero es que también seguimos esperando a que reaccione y negocie y con los MIR, señora consellera.
Llevan 72 días esperando que usted se siente a hablar con ellos para negociar, porque no se les garantiza ni sus horas formativas, ni se les respeta sus jornadas de trabajo y, por supuesto, que, después de 10 años estudiando, no tienen ningún tipo de garantía laboral.

Con más de cuatrocientos profesionales que se nos marchan fuera, ¿usted cree que estos MIR se van a quedar aquí después del trato que usted les está ofreciendo?

El panorama que nosotros vemos de la Comunidad Valenciana y de la sanidad pública no es nada alentador, señora consellera: más de mil profesionales próximos a jubilarse, 400 facultativos que se van a otras comunidades o a otros países porque les garantizan una estabilidad laboral y los profesionales que tenemos están desencantados con su función.

Por tanto, señora consellera, concrete, concrete plazos, actúe y deje de lanzar promesas, porque lo que queremos son certezas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a continuar donant resposta a la pregunta formulada.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

En primer lugar, aclararle alguna algunas de las cuestiones que usted ha planteado y que, desde luego, no se acercan en absoluto a la realidad.

Mire, este gobierno, desde que llegamos, convocamos ya las ALF 5681, 2015 y 2016 -que ya se han hecho, por cierto, señora Giraldo-.
Y muchos de esos concursos ya han concluido y ya se han publicado.
Por tanto, le recuerdo…, y soy yo ahora quien le dice que, si siguiera qué es lo que está haciendo la conselleria, se daría cuenta que usted ahora mismo está en un error.

En cuanto a las OPE del 2017, 2018 y 2019, yo en ningún caso he dicho que se van a publicar al año que viene.
Eso lo ha dicho usted.
Usted ha puesto en boca… de usted cosas que yo no he dicho.

Las OPE del 2017, 2018 y 2019, que se están negociando y se han negociado con los sindicatos, prevé 6.
790 plazas para 2017, 5.
026 para el 2018, 2.
032 para el 2019, y estas plazas son tanto para la oferta ordinaria como para la oferta de consolidación y estabilización, que también son necesarias.

¿Cuándo se van a convocar estas OPE?
No como usted dice: «Y la del 2019 no lo sabemos».
No, no, sí que lo sabemos.
Claro que lo sabemos.
Sabemos cuál es nuestra planificación y lo que vamos a hacer: 2017, 2018 y 2019 se publicarán en octubre de este año.
Es así, el mes que empieza a partir de mañana.

Por otro lado, decirle que, en cualquier caso, es conveniente recordarle algunas cuestiones.
Durante la época de la crisis del Partido Popular y estando Rajoy en la Moncloa se acordará usted de la famosa tasa de reposición y se acordará usted que se impedía que se cubrieran esas plazas que por jubilación se iban produciendo.

Y recordará también, evidentemente, que el Partido Popular en la Comunitat Valenciana amortizó muchísimas plazas con la excusa de la crisis, cuando las necesidades sanitarias también estaban; cuando, si se hubieran conservado esas plazas y no se hubiera hecho ese recorte tan importante, probablemente ahora mismo la situación de la pandemia y del esfuerzo y sobreesfuerzo que están haciendo los profesionales no sería tanto.

Así que le recuerdo todas estas cosas, dado que usted forma parte de un gobierno en coalición en algunas comunidades que gobierna, como Andalucía o Castilla y León.
Por cierto, me alegro mucho que se haya sumado al acuerdo del consejo interterritorial, porque creo que ha demostrado sensatez, sentido común, prudencia y solidaridad con toda España.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Passem a la pregunta número 430, formulada per la diputada Yaneth Giraldo, del Grup Parlamentari Ciudadanos, a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública sobre el col·lapse en l'atenció a usuaris i pacients en els centres de salut d'atenció primària.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Giraldo Jiménez:

Gracias, señora presidenta.

Mire, señora consellera, le voy a leer una frase: «La situación está realmente mal y tememos que esto no es nada para la que se nos avecina.
Vamos directos hacia el caos».
No son mis valoraciones, pero suscribo cada una de estas palabras.
Son las manifestaciones de una médico de familia en un centro de salud de Alicante el pasado lunes cuando hicieron ese parón porque usted no es capaz de solucionar su precaria situación laboral, la situación en la que usted les está sometiendo.

Como precarias son las condiciones de los MIR, que nada tuvo que decirme en la pregunta anterior, que acumulan más de setenta días de huelga.
Porque «precario» es como definió el sistema sanitario valenciano la presidenta del colegio de médicos cuando participó en la comisión de reconstrucción.
Y no solo de ahora, también, por supuesto, el Partido Popular tiene responsabilidad en esto, pero ustedes llevan cinco años en el gobierno y son cinco años en los que no ha hecho absolutamente nada.

Así que, señora consellera, la atención primaria de nuestra comunidad se define como precaria y colapsada.
Por tanto, le pregunto: ¿con qué recursos cuenta su conselleria para ser (inintel·ligible) … caos administrativo que está sufriendo los centros de salud de atención primaria y los usuarios y pacientes que tienen que esperar hasta más de quince días para ser atendidos con cita previa?

Y me gustaría también que respondiera: ¿qué hará ante el aviso de los medios médicos de atención primaria de que no harán más horas extras y que dedicarán más tiempo para dar una atención adecuada a cada uno de los pacientes?

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable consellera.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

En primer lugar, creo que es conveniente que nos situemos en el año de la pandemia.
Porque no lo podemos olvidar, por mucho que estemos ahora aquí sentados con las mascarillas y protegiéndonos.
El inicio de la pandemia nos llevó a que toda la presión asistencial se situara en los hospitales.
Tuvimos un número importante de hospitalizaciones, de ingresos en UCI y, después, con el levantamiento del estado de alarma, esa presión pasa a los centros de salud y atención primaria.

Por tanto, el peso de toda esta pandemia está recayendo en los profesionales, ya sea los que están en centros hospitalarios y también los que están en atención primaria.
Y somos conscientes, porque sabemos que, si en estos momentos contamos con la situación que contamos en la Comunitat Valenciana, es gracias al esfuerzo de todos los profesionales.
Y, ¿sabe también qué?
Gracias al esfuerzo de atención primaria en coordinación con salud pública.

¿Por qué le digo esto?
Pues sencillamente porque atención primaria ha tenido que asumir también el rastreo de COVID única y exclusivamente en lo que se refiere a un positivo y a sus convivientes.
Porque el ámbito social de ese positivo lo rastrea salud pública y el ámbito laboral de ese positivo lo rastrea prevención de riesgos laborales.
Y el rastreo al que hemos sumado también al ejército, y que ayuda y que contribuye, viene también a aligerar esa carga.

Claro que sí, somos conscientes.
Por eso hemos incorporado más personal en atención primaria desde el inicio de la pandemia.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a continuar amb la formulació de la pregunta, té la paraula la il·lustre diputada.

La senyora Giraldo Jiménez:

Gracias, señora presidenta.

Mire, señora consellera, a mí me gustaría que habláramos claro, pero no solo por nosotros, sino por todos los valencianos que están esperando realmente una respuesta, por todos los valencianos que tienen que hacer filas y tienen que llamar constantemente a los centros de salud para tener una cita.

Es cierto, la situación de la atención primaria está agonizante debido al COVID, pero es que ya venía tocada desde antes del COVID.
Ya era precaria, señora consellera, muchos años atrás.
Y durante cinco años, con dos conselleras del Partido Socialista al frente de sanidad, no se ha hecho nada para transformar la atención primaria, porque anunciaban que había un plan y no nos han presentado ningún plan.

Eso sí, ahora nombran a una comisionada para transformar la atención primaria.
Otro cargo más, señora consellera.
¿Pero es que esa solución no podía haberla tomado antes de estar agonizando la atención primaria?
¿Por qué la toman ahora?
¿Será acaso por el órdago que le manda Compromís al señor president?
¿Por eso nombraron a una comisionada?
Porque le están restando a usted competencia, señora consellera.
¿Esa persona está mejor cualificada que usted para poder transformar la atención primaria?
Eso es algo que debería responder.

Pero es que también ahora, que está colapsada, se habla mucho de la telemedicina.
Pero es que la telemedicina ustedes la han tenido estancada durante cinco años.
Dos problemas programas básicos, que son Orión y Abucasis, no han sido capaces de estar completamente coordinados.

Telemedicina no es solo tener ordenadores o webcams, señora consellera.
Es poder trabajar y coordinar para poder hacer más fácil el uso de estos equipos informáticos.
Pero es que, claro, ustedes hablan de «vamos a implantar la telemedicina, vamos a poner ordenadores webcams…» ¿Y quién los va a utilizar, señora consellera?
¿Los médicos que tienen a 90 pacientes diarios?
¿Esos son los que tienen que hacer la telemedicina?
Eso no es telemedicina.
Eso es aumentar la precariedad laboral de nuestros profesionales, señora consellera.

Del decálogo de propuestas que le presentó el foro de atención primaria, que ya le han hecho el trabajo -han identificado el problema, le han dado soluciones; usted solo tiene que ponerlas en marcha-, ¿qué ha puesto en marcha?
Solo la contratación de 290 administrativos.
¿O alguna propuesta más, señora consellera?

Pero es que le repito, en cinco años de gestión del Botànic no ha existido un plan de atención primaria, no han invertido 1 euro en telemedicina, siguen sin abrir consultorios y centros de salud, las infraestructuras que tenemos están muy precarias.
Y, cuando se habla de la defensa y la protección de los profesionales contra las agresiones, tenemos manifestaciones, por ejemplo, la semana pasada, de su socio de Compromís, que no, que es que las agresiones han disminuido un 28 % con respecto al 2019.
Entonces, ¿para qué pone usted más seguridad, señora consellera?

Mire, yo creo que -ya se lo he dicho antes- usted lo que tiene que pasar es a la acción.
Necesitamos que actúe cuanto antes.
Si ya le han dado la tarea hecha todas las personas que conforman el foro de atención primaria, ¿por qué no las pone en marcha?

No me ha respondido a qué piensa hacer ante el anuncio de que no harán más horas extras.
Es que usted se está quedando sin tiempo.
Está ya en tiempo de descuento, señora consellera, y es hora de que reaccione y actúe.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a finalitzar i donar resposta a la pregunta.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Mire, la conselleria de sanidad no ha dejado en ningún momento de actuar.

Le voy a decir más: en el año 2019 se crearon el mayor número de plazas de atención primaria de la historia: 307 plazas al mismo tiempo.
Cuando el Partido Popular no solo no había creado ninguna plaza, sino que amortizó plazas y dejó una sanidad pública valenciana desmantelada.
307 plazas que han sido ocupadas por médicos de atención primaria, por pediatría y, también, por enfermeras.
Eso es lo que hicimos antes del comienzo de la pandemia: reforzamos atención primaria.
Y durante el inicio de la pandemia hasta ahora hemos seguido reforzando atención primaria: hemos creado 1.
324 plazas, que están ayudando también a las labores de rastreo de los contactos positivos.

Y, efectivamente, una de las cuestiones que se nos planteó con la atención primaria era la necesidad de incorporar más personal.
Ahora mismo, ahora mismo, no es que es un anuncio.
No, ahora mismo se está llamando a bolsa a 241 auxiliares administrativos y a 50 documentalistas que se incorporan a atención primaria.

Las horas extraordinarias que usted me dice.
Claro que están concretadas.
Se les ha trasladado que esta semana, el lunes o martes, se reúne la mesa sectorial, porque es el foro que debe negociar las condiciones laborales de los profesionales y, por tanto, ahí se va a presentar el plan para esa petición que nos han hecho desde atención primaria, que contará con un presupuesto para poder llevar a cabo las consultas.

Pero, mire, la organización de la atención primaria no es una cuestión exclusivamente organizativa de una situación normal previa a la pandemia, es la situación que nos marca el hecho de que el virus y la pandemia siga estando entre nosotros.
Nosotros tenemos que crear dos circuitos, un circuito COVID y un circuito no COVID.

La solicitud de que se hicieran a través de llamadas telefónicas algunas consultas era también una petición que se puso en marcha.
Y, por tanto, somos conocedores y sabemos el número de pacientes que pueden atender.
Y por eso, mire, ¿sabe cuántas líneas telefónicas hemos instalado, nuevas extensiones telefónicas?
246 extensiones telefónicas.

Hemos, también, desburocratizado la parte de la gestión que tenía atención primaria, a través de recursos que pueden utilizar los usuarios y a través de la página web para obtener certificados y descargarse, inclusive, la tarjeta SIP.
Pero es que, además, usted sabe que hemos prorrogado los tratamientos de las personas crónicas para que no tengan que desplazarse al centro de salud y puedan obtener su medicación en farmacia sin necesidad de asistir al médico.

Claro que lo sabemos, esto es un esfuerzo, esto es un sobreesfuerzo, que reconocemos, que aplaudimos.
Y por eso también le hemos comunicado que tendremos un gesto de toda la sociedad valenciana, no de este Consell, de la sociedad valenciana hacia ellos que se les pagará en diciembre de este año.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Continuem amb la formulació de la pregunta 426, que formula l'il·lustre diputat David García a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública.
(Se sent una veu que diu: «Presidenta»)

El senyor García Gomis:

Presidenta, que…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Diga, senyoria.

El senyor García Gomis:

…deseo que la pregunta se dé por realizada para poder realizar el resto de mi intervención desde la tribuna, por favor.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

D'acord, senyoria.

Senyora consellera, entenc que vosté coneix la pregunta, pot procedir a donar-li resposta.
(Veus)

El senyor García Gomis:

No se ha preparado.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Ja, però necessitem el…

El senyor vicepresident segon:

El tema està.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

No, necessite el text de la pregunta.
Un moment, senyoria.
(Veus)

Bé, li puc dir que la pregunta és sobre les pasteres arribades a les costes de la província d'Alacant.
Mentre em busquen la pregunta concreta.
(Veus)

Un moment, senyoria.

El senyor vicepresident segon:

Creo que es esta.
Mira a ver si esta, creo que es esta.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Un moment, senyoria.
La pregunta…, no, esta no es.

Val, la pregunta es: ¿Qué tiene previsto hacer el Consell con los inmigrantes ilegales que han llegado en los últimos días a las costas de Alicante, visto que el hospital de campaña de Alicante no cumple con los requisitos imprescindibles para la autorización de la actividad en sus instalaciones que se recogen en el Real decreto 393/2007, de 23 de marzo, por el que se aprueba la norma básica de autoprotección de los centros, establecimientos y dependencias dedicados a actividades que puedan dar origen a situaciones de emergencia, siendo que resulta preceptivo para garantizar la seguridad de usuarios y trabajadores?

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

(Inoïble) … presidenta, por formularme la pregunta.

Señor diputado, ¿qué se hace cuando llega un inmigrante?
La sanidad pública siempre atiende a todos.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.
(Se sent una veu que diu: «La 427, en la siguiente va a hacer lo mismo, ya lo verá»).

Quan vullga, senyoria.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, presidenta.

Buenos días, señora Barceló.

Con competencias o sin ellas y sin contestarme a la pregunta, lo que es una realidad es que España, y concretamente Alicante, está sufriendo una invasión, una avalancha de inmigrantes ilegales que ustedes, el Botánico, con sus políticas son cómplices de las mafias del tráfico de personas.

Todas las semanas asistimos atónitos a la llegada descontrolada de pateras a España y a Alicante.
De 300 en 2018, a 700, en 2019.
Y vamos por más de 1.
000 en 2020, y eso que las fronteras han estado cerradas 3 meses.
Mientras España sufre una auténtica invasión, ¿qué hacen ustedes?
Niegan el problema, mienten para justificarlo, lo fomentan e incluso alientan a que esa pobre gente se arroje al mar y arriesguen su vida simplemente para que ustedes saquen una foto o traten de ganar unos votos.
Son ustedes culpables y sus mentiras cuestan vidas.

Miren, el diario El País: «El 88 % de los inmigrantes ilegales que llegan a Alicante son argelinos».
Argelinos, sí, no son del Congo ni de Sudán ni Libia, o sea que no huyen de la guerra ni son refugiados.
Le recuerdo que Argelia es la mayor exportadora de gas a Europa.

Entonces, ¿a qué vienen esos argelinos?
Según la prensa argelina no vienen a trabajar, vienen a conseguir dinero fácil.
Vuelvo a insistir, la propia prensa argelina, diario El Watan de Argelia, en francés.
Además, no vienen desnutridos, vienen aseados, vienen con dinero, con dinero en efectivo, móviles de alta gama y llegan a pagar hasta 2.
500 euros a las mafias.

Ellos y ustedes se ríen de los españoles.
Muchos de ellos vienen aquí a por el dinero fácil y ustedes con su renta de inclusión y con el ingreso mínimo vital para todos se lo están poniendo en bandeja.
(Aplaudiments) Están generando un efecto llamada sin precedentes, están provocando una invasión en toda regla, son culpables.

Como también son culpables de dilapidar el dinero de todos los trabajadores españoles que se sacrifican y trabajan día a día y ustedes lo invierten en paguitas y atenciones para aquellos que no respetan nuestra legalidad y deciden entrar de manera irregular.
(Aplaudiments)

Y ¿cómo nos lo pagan muchos de ellos?
Llenando nuestras calles de robos y de violencia.
La ola de inmigración ilegal podría, además, responder a una suerte de chantaje de los países del norte de África a España y a Europa.
Marruecos el año pasado recibió 140 millones de los fondos europeos para luchar contra la inmigración ilegal.
La cuestión es si Argelia busca lo mismo, porque la presión migratoria es una opción de financiación muy jugosa.

Mientras ustedes fomentan la inmigración ilegal, los españoles están sin trabajo, sin futuro y abandonados.
Señores del Botánico, el dinero de los españoles para los españoles.
(Aplaudiments) No es racismo, es la realidad.
No estamos en contra de la inmigración, estamos en contra de la inmigración ilegal y contra el abandono de miles de familias españolas.

Para colmo, la mitad de las pateras que llegan a Alicante traen contagiados por coronavirus.
Nuestros sanitarios, nuestros policías, están poniendo sus vidas en juego, están poniendo en juego la vida de nuestras familias.
Apliquen el sentido común, frente a la emigración ilegal, expulsión; frente a su efecto llamada, trabajo en origen; frente a su abandono y el de los sindicatos a los trabajadores, solidaridad; (aplaudiments) frente a su consenso progre, disenso; frente a su Botánico, Vox.

Basta ya de complejos y de miedo a decir lo que ya la inmensa mayoría de españoles piensa y dice alto y claro.
Por eso yo también grito hoy, alto y claro: Los españoles primero.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula la honorable… Vol fer-ho des de la trona, senyoria?
(Veus) D'acord.

Disculpe'm, però és que amb les mascaretes és un poc complicat escoltar bé les peticions.

Quan vullga.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Frente a la xenofobia, frente a la descalificación, frente al rechazo hacia el diferente, frente al rechazo al inmigrante, yo me quedo con el Botánico y las ideas y los valores que defiende.
(Aplaudiments i veus)

Señoría, usted que aquí…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories, silenci.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

…se ha rajado las vestiduras diciendo que estamos abandonados, debería de revisar su posición en Andalucía, que acaba de transferir de la partida de emergencias 11 millones a la televisión pública andaluza.
(Aplaudiments)

Usted, que se le llena la boca defendiendo a los españoles, tendrá que explicar la manifestación en el barrio de Salamanca y no votando a favor del estado de alarma.
(Aplaudiments) Usted, que defiende a los españoles, debería estar apoyando ahora mismo al Gobierno de España para que se apliquen las medidas y salve vidas, precisamente, a los españoles y españolas.
(Aplaudiments) Usted, que tiene ese discurso tan xenófobo y tan racista.

Mire, hace muchos años que hemos defendido la sanidad pública universal donde no se pregunta, se atiende a la persona que llega a un centro o que viene de la inmigración.
Yo no le pregunto al inmigrante, cuando llega en una patera, de dónde viene, qué busca, qué es lo que quiere, sino que lo atendemos.

Y lo atendemos porque tenemos que seguir, como se ha establecido por sanidad exterior, los mecanismos para que cuando un inmigrante llegue a nuestras costas pueda ser atendido y podamos saber si en estos momentos o cuando ha llegado tiene COVID o no tiene COVID.

Por eso existe un protocolo en colaboración con los cuerpos y fuerzas de seguridad, que a usted pone…, dice que están en peligro, ¿sabe lo que piensan los cuerpos y fuerzas de seguridad?
Que están orgullosos de hacer un trabajo como el que están haciendo.
¿Sabe lo que dicen los sanitarios?
Que están orgullosos de seguir al pie del cañón tratando y realizando los protocolos que requiere un inmigrante que toca suelo alicantino o en la Comunidad Valenciana.

Y sí que me gustaría hacerle una apreciación.
Usted acaba de decir una barbaridad, ha dicho que, a la Comunidad Valenciana, a Alicante, han llegado mil pateras durante este tiempo.
Desde luego, (veus) no es que solo usted tiene un desconocimiento total de las pateras que han llegado a Alicante sino que, además, exagera los términos y las cifras para generar una alarma que no ha existido nunca en la ciudad de Alicante.
(Aplaudiments) Nunca, nunca.

Ustedes, son unos expertos en alarmar, son unos expertos en señalar, para que la ciudadanía, de ese discurso que ustedes tienen en contra del inmigrante, se levante.
Y eso, señorías, lo siento mucho, pero en esta comunidad todo el mundo es bienvenido.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Passem a la pregunta 427, que formularà el diputat Miguel Pascual Pérez a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, sobre el protocol de rastreig de persones asimptomàtiques de la COVID-19.
(Veus)

Senyories, jo recordaria que s'ha demanat excepcionalment intervindre des de la trona per part del diputat, però la sessió de control es fa des dels escons habitualment.
(Veus)

Ja, quede's vosté ahí, però jo els recorde que la sessió de control es fa des dels escons.
Excepcionalment el senyor García ho ha demanat des d'aquí.

D'acord?
Simplement, per recordar.

El senyor Pascual Pérez:

¿Me da permiso?

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Exacte.
(Veus)

El senyor Pascual Pérez:

Gracias.
(Veus)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Bé, senyories, és el diputat el que ara, en estos moments, tindrà l'ús de la paraula i crec que ell mateix pot explicar la petició.
No cal que actuen vostés en la seua defensa, que ell perfectament ho pot demanar.
(Veus)

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días, consellera.

Mire, llevamos meses sin recibir ninguna respuesta clara por su parte, ni por parte de la conselleria.
Pero lo más grave de todo no es que no nos den respuesta aquí -a lo cual ya estamos acostumbrados- es que usted ni siquiera da respuesta a los profesionales sanitarios, que reciben, una semana tras otra, órdenes contradictorias y los lleva como pollos sin cabeza.

La pregunta es clara, ¿cuál es el protocolo de rastreo e identificación de portadores asintomáticos de SARS-CoV-2?
Porque está muy bien que se realicen las pruebas a aquellas personas que presentan síntomas, pero el Ministerio de Sanidad, el 11 de agosto, decía: «La evidencia actual sobre la enfermedad con COVID-19 muestra que existe transmisión de la infección a partir de casos asintomáticos».

¿Cómo va a controlar esto sin medios y sin personal?
Pues ya se lo digo yo: no tiene usted ni idea.

Voy a recordarle un nuevo problema añadido.
¿Cómo van a diferenciar el COVID-19 de un resfriado común o de una gripe?

Y mire, que se lo llevamos diciendo desde hace meses, llegamos a octubre sin un plan preventivo por parte de la conselleria, y los asintomáticos aquí supondrán un problema añadido.
¿Cómo piensa identificarlos para ayudarlos y evitar nuevos focos de contagio?

Mire, consellera, sigue sin escuchar a los profesionales.
El pasado lunes los médicos de atención primaria hacían un parón de 10 minutos para denunciar la situación del primer escalón de la sanidad.
La falta de medios y el sobreesfuerzo que llevan realizando desde el inicio de la pandemia es insultante.

Los médicos de atención primaria vienen denunciando durante meses la sobrecarga de trabajo a la que están sometidos y aseguran que, aunque llegan donde pueden y con un grado de cumplimiento máximo, es que es humanamente imposible atender a ochenta pacientes en un día.

Además de la sobrecarga de la COVID-19, que agrava el problema porque no hay suficiente registradores en todos los departamentos ni en los centros de salud, por lo que son ellos mismos los que deben hacer esta labor del rastreo, como usted ha comentado.

Y, como ejemplo, esta es la agenda de un médico de atención primaria cualquiera en un día cualquiera.
16 pacientes a la hora.
La atención primaria tiene unas plantillas infradotadas, ustedes lo saben bien, lo saben desde hace años y no han hecho nada.
Cinco años llevan ya gobernando.

Debería haber más médicos de familia porque durante mucho tiempo no se ha dotado de estos especialistas a la sanidad valenciana.
Y los que acababan se iban fuera, ante el nefasto panorama laboral.
La misma historia de siempre.
Exportamos excelencia, pero no nos comprometemos con ella.

Un ejemplo: los lunes son el día con mayor carga de trabajo, y habitualmente un número excesivo de burocracia.
Ver analíticas, una radiografía o renovar recetas de crónicos.
Y eso lleva tiempo, más de los cinco minutos por paciente, que se dan en el mejor de los casos.

Pues mire, se les puede dar a los pacientes de forma telemática o a través del teléfono.
Hay una burocracia útil que hay que hacerla, pero hay otra burocracia que hay que sacarla de las consultas para tener más tiempo clínico.

Los médicos de atención primaria vienen reclamando plantillas con contratos de calidad, cupos de 1.
500 pacientes por médico de familia y 900 en pediatría, agendas cerradas de 25 pacientes en total y autonomía en la gestión de sus agendas.

Además, piden establecer un plan de choque para disponer de más tiempo ante las nuevas tareas que tienen que realizar, garantizar la seguridad de los profesionales y pacientes con material homologado frente al COVID y un plan de detección de serologías fiables.

Y así, volvemos a nuestra pregunta, señora Barceló: ¿cuál es el protocolo de la conselleria para el rastreo de asintomáticos del COVID-19 y así evitar nuevos focos de contagio?
El presidente lo ha dicho muy claro esta mañana: el objetivo principal del Botánico es acabar con la pandemia.

Ayude usted al deseo de su jefe y a la salud de todos los valencianos, y dimita ya, señora consellera.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Per a donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable consellera.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Gracias, presidenta.

Voy a aceptar la recomendación que usted ha hecho, y por tanto lo haré desde el escaño.

Mire, señor diputado, ¿cómo se actúa para llevar a cabo el rastreo?
Pues es bastante sencillo de decir y complicado de ejecutar.

Se lleva a cabo de acuerdo con lo que marca la estrategia de detección precoz de vigilancia y control del COVID-19, que está desarrollado por el ministerio de sanidad y también revisado por la ponencia de alertas y planes de preparación y respuesta ante la pandemia, por la comisión de salud del consejo interterritorial y también por el propio consejo interterritorial de salud.

Por tanto, seguimos la estrategia.
Ustedes tienen, yo creo que cierta confusión de qué es esto del rastreo.
Tienen mucha confusión.
Yo voy a intentar explicarle.
En el rastreo es donde se identifican a los asintomáticos.
Es en el rastreo donde se identifican.

Cuando sale un positivo, se hace el estudio de contactos de esa persona, sus contactos familiares, sus contactos laborales, sus contactos sociales.
Y toda esa ingente labor que hay que hacer, que en ocasiones puede ser menor o mayor, depende del mundo relacional que tenga esa persona, se hacen los estudios.

Y yo le he contestado perfectamente a la diputada de Ciudadanos y le he dicho quién se encarga de esas tareas.
Porque usted ha dicho: en un día cualquiera… No, en un día de pandemia.
No es un día cualquiera.
Si nosotros no tuviéramos la pandemia, la creación de los puestos que creamos de primaria, 307 puestos, el año pasado rebajaban los cupos a 1.
500, que es lo que usted ha dicho, y a 900 en pediatras.

Es más, en algunas zonas el incremento de esos profesionales rebajaba sustancialmente el número de cupos que tenía asignado ese profesional.
Pero no es un día cualquiera, no.
Estamos en el año de la pandemia y la situación no puede ser la misma, ya lo he dicho anteriormente, tenemos una sobrecarga.

Pero el rastreo, como le digo, ¿qué plan tiene de rastreo?
Oiga, los rastreos se identifican a través de positivos y también a través de los brotes.
Sabe que hay una obligación de comunicar los brotes, que es a partir de tres persones donde existe un vínculo entre ellos y por tanto se considera brote.

Esos brotes son los que nos permiten rastrear e identificar, para poder determinar si hay asintomáticos, si no hay asintomáticos, en cualquier caso, si tienen el virus.

¿Sabe cuántos asintomáticos detectamos?
¿Sabe usted cuántos?
En torno al 40% de personas que detectamos con el rastreo son asintomáticos.
Quiere decir que tanto salud pública, atención primaria, como ahora el ejército y también los servicios de prevención de riesgos laborales están llevando un trabajo magnífico, extraordinario.

Porque es una identificación que va más allá de simplemente de saber el contacto, sino hacerles también las pruebas en aquellos que lo requieran.
Y para la información de ustedes, no solamente se tiene que hacer los test cuando ustedes lo indiquen.

Esto se hace de acuerdo con lo que indican los científicos y de acuerdo con la estrategia nacional del ministerio de sanidad, aceptada por todas las comunidades autónomas.
Los recursos son los que son y se aplican y se destinan a lo que necesitamos.
Y a las pruebas me remito.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

La Mesa ha tingut coneixement de la retirada de la pregunta número 105, que formulava l'il·lustre diputat Juan Carlos Caballero Montañés.

I per tant, passem a la següent pregunta, la 324, formulada pel diputat Toni Woodward, del Grup Parlamentari Ciudadanos, al Consell, sobre les ajudes per a autònoms.
La resposta serà substanciada pel conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Woodward Poch:

Sí, muy buenas tardes, señor conseller.
Me alegro de volver a hablar con usted o trasladar palabras y preguntas como la que le voy a formular.

Mire, el Decreto ley 1/2020, sabe usted que es de fecha 27 de marzo del 2020, y recoge un importante importe global máximo de ayudas a conceder a los autónomos, por importe de 57 millones y medio de euros.

Con posterioridad, el día 17 de abril aparece el Decreto 4/2020, que en su disposición adicional primera recoge la posibilidad ampliar este importe, a todas luces insuficiente, como pensábamos desde nuestro grupo, y le trasladamos.

A fecha de hoy, 1 de octubre, cuando se quedaron más de 80.
000 autónomos sin poder recibir la ayuda del Consell, que es lo mismo aproximadamente que siete de cada diez autónomos fueron perjudicados por esa política del Consell del Botànic, por apretar el botón un minuto más tarde que cualquiera de los 44.
000 solicitantes que sí que pudieron recibir la solución.

Le voy a preguntar tres preguntas.
¿Cuál es la previsión en los dos próximos meses…?
Ya sabe que esta pregunta ya la habíamos formulado al mes de salir el decreto.
¿Cuál es la previsión en los dos próximos meses para ampliar la línea antes de que acabe el año 2020?

¿Tienen pensado ampliar los beneficiarios destino de la ayuda a los autónomos mutualistas, como ya le reclamamos?

Y, en caso contrario de ninguna de estas dos preguntas que le hago sean positivas, ¿cuáles son los motivos, siendo que una de las promesas que ustedes dijeron fue que nadie se quedaría atrás, cuando hoy mismo el presidente ha anunciado que recibíamos 1.
450 más o menos del fondo de 16.
000 millones de euros y ha anunciado que la factura de la pandemia eran de 800 millones de euros, cuando hacemos una simple resta y tenemos aún 600 millones disponibles que podrían ir, en este caso, al colectivo de autónomos?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la pregunta formulada, té la paraula l'honorable conseller d'economia.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

També per a mi un plaer poder departir amb vosté, senyor Woodward.

Jo intentaré vore si puc respondre-li eixes tres qüestions en la rèplica.
Però el primer és que posem en valor que, des de l'inici d'aquesta pandèmia, hem estat al peu del canó, bàsicament i en contacte permanent amb els agents econòmics i socials.
I jo crec que això s'ha de posar en valor.

És a dir, associacions d'empresaris, sindicats, persones autònomes, cooperatives, comerç.
El que ens va dur a la posada en marxa de mesures de màxima urgència, probablement anticipant-se a altres comunitats autònomes encaminades a mantenir i recuperar d'una manera significativa l'ocupació i el teixit empresarial valencià.

Mínimament això ho haurem de posar en valor.
I després, si vol, parlarem de recursos i com hem d'aconseguir eixos recursos ara i de cara al futur.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a continuar en la formulació de la pregunta, té la paraula l'il·lustre diputat.

El senyor Woodward Poch:

Quería apuntarme más cosas, a ver qué me decía, pero (rient) tendré que echar mano de… (Se sent una veu que diu: «Hemeroteca.
») Exactamente.

Miren, yo no le he dejado de reconocer el valor del Consell, sino que, además cuando se ratificaban los decretos, los hemos apoyado todos y además lo único que le decíamos es que eran insuficientes.

Desde el 27 de marzo al 17 de abril han pasado muchos meses, y ha seguido trabajando este Consell, nosotros hemos estado al lado suyo apoyándoles.
Pero seguimos pensando que hay deficiencias en este colectivo, y deficiencias que se podían haber subsanado a lo mejor redistribuyendo el fondo.

Pero bueno, esta no es la cuestión.
La cuestión es que ustedes habilitaron un decreto para poder ampliar esa ayuda.
Y más menos se comprometieron que, si había fondos, se ampliaría.
Y estas son mis tres preguntas que le he hecho.

Si tenían alguna previsión, que no me ha contestado, me ha dicho que me contestará ahora, en la réplica.
Sabe que el 31 de octubre siempre se cierran los presupuestos, y lo que no se ha comprometido, ejecutado, se queda en el aire.
Y mucho me temo que los autónomos se quedarán en el camino.

También le he vuelto a preguntar si va a ampliar beneficiarios en este período de tiempo que han tenido para pensarlo o no.
No sabemos nada y de ahí que nosotros retrasáramos un poco la pregunta que le formulábamos para llegar a estas fechas.

Y, como entiendo que la primera pregunta y la segunda pregunta van a ser negativas, pues ahí venía mi tercera pregunta: ¿cuáles son los motivos para no poder ampliar esta línea, cuando saben, y ustedes han proclamado que nadie se podía quedar atrás?

Por el simple hecho de apretar un botoncito media hora antes o incluso un minuto antes que el anterior tenga la posibilidad de tener una ayuda, muy bien recibida por los autónomos, ya se lo digo que es así, pero le vuelvo a recordar lo que ha dicho el president: la factura de la pandemia han sido 800 millones.
Y recibimos un fondo todas las comunidades autónomas de 16.
000 millones, y a nosotros nos tocan 1.
450.
¿Hay mucho dinero aún?

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyoria, vaja finalitzant.

El senyor Woodward Poch:

Bueno, pues nada, me contesta a las tres preguntas y ya está.
(Aplaudiments)

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Senyor Woodward.

A mi m'agradaria que tinguérem una visió una miqueta més ampla, més transversal i que no única i exclusivament focalitzàrem probablement les ajudes dels autònoms en la Generalitat, encara que vostés estan única i exclusivament mirant-nos a nosaltres.
Vull dir, han de vore ajuntaments, han de vore govern central i, des d'eixa perspectiva, nosaltres vam engegar les ajudes.

Mire, hem de posar en valor que són la quantitat d'ajudes a autònoms major en la història de la democràcia, 57,5 milions.
I també… i també en quantitat, 1.
500 i 750 euros.

A mi m'encantaria el poder tenir una previsió de poder arribar a moltíssima més gent, però, única i exclusivament, en l'àmbit d'autònoms.
En l'àmbit dels treballadors i treballadores, amb un salari digne i de qualitat, que no hi hagueren les 435.
000 persones que tenim en l'atur, que no tinguérem totes i cadascuna de les persones que tenim en els ERTO.
Clar que ens agradaria, a nosaltres i supose que a vostés també.

Però posem-ho en valor.
Mire, en la Comunitat Valenciana les persones autònomes han rebut més de 210.
000 prestacions d'ajudes per compensar el cessament d'activitat.
Ja no estem parlant soles de les 42.
000.
Estem parlant de 210.
000.
A més a més, també li he de dir que quant a la seua al·lusió a l'exclusió als mutualistes, les persones incloses en el RETA amb condició de mutualistes podrien optar o podien optar a ajudes que per a aquesta mateixa finalitat es van convocar també per les seues mútues.
També tenien ajudes.
És a dir, ja n'hi ha menys gent que es queda darrere.
Menys, prou… prou menys.

També he de destacar la gestió d'aquestes mesures, que no és destaca.
S'ha aprimat la simplicitat i l'aportació mínima de documentació, que era fonamental perquè arribaren els diners el més aviat possible.
Vull dir… (Veus) No, però és que… Clar, clar, però jo estic contestant-li també a les preguntes.
I ara li contestaré també l'última part de la seua pregunta.

M'agradaria que comparàrem, perquè també hem de comparar.
Clar… (Algú diu: «¿Con Madrid?
») Mire, en Madrid encara no han pagat res… (remors)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

…però és que en Andalusia, menys diners i resulta que 300 euros als autònoms.
Vull dir, crec que s'ha de comparar.
La gestió del govern del Botànic al respecte dels autònoms està allà amunt.
Està allà amunt.
(Veus) Val, val.

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

I, després, l'última part… l'última part.
Els motius.
I ací vaig a fer-los una pregunta a vostés, perquè han tingut possibilitat en aquesta pandèmia de jugar un paper important de cara al finançament autonòmic i no ho han sabut fer.
Per què… per què no demanen un finançament autonòmic quan pacten amb el Govern d'Espanya perquè realment nosaltres pugam tenir els diners justos i escaients per a poder arribar no sols als autònoms, sinó a qualsevol que viu en el nostre territori?
Doncs ahí tenen una assignatura pendent que podrien haver aprofitat, i no han aprofitat ni abans, ni estan aprofitant ara.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Continuem amb la pregunta 368, formulada per la diputada Mónica Álvaro, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball sobre les conseqüències en el mercat laboral per la crisi de la COVID-19.

Senyories, pregue silenci perquè la diputada puga formular la pregunta.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

En el Gènesi, llibre antic donde los haya, i que hi ha qui s'ho pren tot al peu de la lletra, podem llegir això de: «Dios creó al hombre a su imagen y semejanza».
I després ja ve allò: «Y con una costilla que le sobraba creó a la mujer».
I des d'aleshores fins ara, senyories, des d'aleshores fins ara, hem hagut d'aguantar les dones desigualtat de tracte, tot i que pot ser que la que més ens afecta econòmicament siga aquella referida a l'escletxa salarial, perquè no hi haurà igualtat real fins que no hi haja igualtat salarial.

De mitjana, les dones treballem 83 dies més que els nostres companys homes.
És l'escletxa salarial per raó de gènere que patim les dones i que enguany, segons totes les persones expertes, té totes les paperetes per a seguir incrementant-se.

He de matisar per als terraplanistes -que des que tenen seient en este parlament s'ha de matisar tot- que l'escletxa salarial no la voran vostés escrita en un contracte de treball.
Evidentment que no.
Això no passa.
Entre el brut i net del que cobra una persona, vostés no voran «disminución por escletxa salarial».
Això no ho veuran.
Però, insistisc, es camufla i s'oculta sota els complements per exemple o negant les opcions de promoció interna, per això que ens podem quedar embarassades o, fins i tot, que no som vistes com disponibles a l'hora de donar-mos més responsabilitat i més sou, ja que igual ha d'anar corrent a donar-li pit al xiquet o a arreplegar la xiqueta del col·legi.
Eixes coses no s'escriuen, però es fan.
I això ni els terraplanistes ni els negacionistes ho podran rebatre.

I, particularment, i en este moment, m'aterra recordar que les crisis econòmiques han sigut tradicionalment les excuses perfectes per justificar reculades en matèria d'igualtat.
Mesures molt importants quedaren en el caixó en l'inici de la crisi econòmica del 2008 perquè no era el moment.

Ara, de sobte, ens trobem de nou en una crisi molt diferent i molt més complexa i que per la seua pròpia idiosincràsia representa tot un repte per a l'avanç de les polítiques d'igualtat.
Ens preocupa sobre manera que amb l'excusa de la crisi, amb l'excusa de ara no toca, es paralitzen reformes pendents com l'ampliació i equiparació dels permisos de maternitat i paternitat, em preocupa enormement la treballadora que haja de sentir que ara no és el moment d'agafar-se cap reducció horària per a atendre la família.
Em fa por una possible paralització en l'aplicació i aprovació dels plans d'igualtat en les empreses.

I excepte els de la fila dels tontos, les i els demòcrates d'este parlament haurien d'estar d'acord.
Haurien d'estar d'acord que ara més mai és el moment.
És el moment de la igualtat, de la coresponsabilitat i de seguir implementant polítiques de gènere.

Conseller, l'anime que la seua àrea siga capdavantera en aplicar polítiques de lluita contra la taxa rosa que paguem les dones, que s'estimule la contractació o que siga el major garrot contra l'escletxa salarial per raó de gènere.

Per això li pregunte: ¿quines mesures ha pres i té previstes prendre la conselleria d'economia sostenible per pal·liar l'augment de desigualtats de gènere en l'àmbit laboral com a conseqüència de la COVID-19?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a donar resposta a la pregunta formulada té la paraula l'honorable conseller d'economia sostenible.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Álvaro.

He de dir-li que vinc de Madrid i la veritat que vinc d'una sectorial amb la ministra Yolanda Díaz i la veritat que hem va donar una molt bona notícia: que tenen ja damunt de la taula la llei de salari igualitari.
Una llei important que espere que arribe el més aviat possible a totes les persones que vivim a l'estat.

Dir-li que la situació provocada per la pandèmia de la COVID-19 ha deixat palesa la necessitat encara més peremptòria que té la nostra economia de tramitar…, -perdó- de transitar cap a un model més verd, més digital, més sostenible, més resilient i d'alt valor afegit i, alhora, més igualitari i just.

Aquesta crisi pot aprofundir més la desigualtat entre dones i homes, especialment en el mercat laboral.
L'impacte en l'ocupació ha sigut molt significatiu, però s'acreix encara més en el cas de les dones per la seua major presència en els sectors més afectats per la pandèmia, com l'hostaleria, l'educació o, per exemple, les activitats administratives.
Sense comptar tot el treball no remunerat i que s'ha incrementat, com, per exemple, el treball de les cures.

Tot açò se suma a les conseqüències que el teletreball no regulat té especialment en aquest col·lectiu, ja que multiplica les responsabilitats de les dones en la llar i dificulta la conciliació de la seua vida professional i familiar.
Les conseqüències de la crisi impacten en una situació que ja era més desfavorable per a les dones, i per això és necessari fer polítiques efectives cap a la igualtat real en l'àmbit de l'ocupació.

Senyora Álvaro, m'agradaria destacar -i vosté ho sap i crec que la cambra també- què és el que hem fet en la conselleria d'economia sostenible.
Sobretot en totes les iniciatives i ajudes que hem engegat, però crec que les hem de ressaltar, que hem de parlar.

Les ajudes a autònoms… vull dir, són importants: 1.
500 euros, 750 euros i hem arribat a 42.
412 persones.

En segon lloc, les ajudes d'entre 300 i 600 euros a persones treballadores que s'hagen acollit a la reducció horària per a atendre familiars com a conseqüència directa de la pandèmia, amb una dotació pressupostària de 3 milions d'euros, on hem tingut 2.
929 sol·licituds i que probablement en el transcurs d'estos dies ja es concedisquen i es paguen les mateixes ajudes.

A més a més, ajudes directes a persones treballadores amb rendes baixes, que s'hagen vist afectades per un expedient de regulació temporal d'ocupació a conseqüència de la COVID amb una dotació de 30 milions d'euros.
I, com molt bé ha dit el president, a data de hui hem concedit 194.
017 ajudes.
Un 60 % són dones.

Aquestes tres actuacions fan un total de 90 milions d'euros i, amb les dades que disposem a hores d'ara, més de 135.
000 dones han estat beneficiàries.

Aquesta pandèmia fa que siga més urgent escometre altres actuacions com el recent Observatori del treball decent, que ja està fent un seguiment continu i exhaustiu del mercat laboral per a detectar-ne les necessitats i corregir desequilibris com la desocupació, la infraocupació, la discriminació i la desigualtat o l'economia submergida que patixen moltes dones treballadores al nostre país.

I molt important, en la línia del que hem fet en la conselleria d'economia des del minut 1, també en l'acord social Alcem-nos signat amb la patronal i els sindicats, vam incorporar la perspectiva de gènere en el conjunt de mesures que es van a implementar, de manera que totes les convocatòries d'ajudes prioritzaran tenir mesures d'igualtat o plans d'igualtat en les empreses.

L'objectiu principal de la conselleria és i va a ser promoure la creació d'ocupació estable i de qualitat i la lluita decidida contra les desigualtats de gènere en l'àmbit laboral.
I eixe ha de ser el punt de partida de la recuperació i transformació de la nostra economia.

Com pot vore, estem en un full de ruta, en un camí engegat des del 2015 que esperem consolidar en aquesta pandèmia i postpandèmia.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Moltes gràcies, conseller.

Passarem a la penúltima pregunta, la número 362, que formula l'il·lustre diputat Fernando Pastor a l'honorable consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica.

El senyor Pastor Llorens:

Gràcies, president.

Si supiésemos que el Consell está trabajando de verdad en la reparación, el reconocimiento y el derecho a la memoria de las víctimas del COVID, les aseguro que no presentaríamos esta pregunta.

Lo que sí sabemos, a ciencia cierta, es que ustedes -y a las pruebas me remito- silencian e ignoran a las víctimas del COVID.

Y también sabemos que no actúan siempre igual o en todos los casos igual.
Esta misma semana conocíamos que la consellera no ha tenido reparo alguno en disponer cuantías económicas importantes para hablar de cuestiones…, para actuar en cuestiones de la guerra civil y de la dictadura.

Y permítame, consellera, que, con todo el respeto del mundo que merece la cuestión, con la que está cayendo en estos momentos, no es el momento para estas cuestiones, porque además lo hacen cuando son capaces de tratar en el mismo momento, con el mínimo respeto y consideración que merecen las víctimas del COVID, sus víctimas.

Ante está clara situación de abandono y desamparo, desde Grupo Popular le preguntamos: ¿cuál va a ser la política de su conselleria respecto a la reparación, el reconocimiento y el derecho a la memoria de las víctimas del COVID?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà… (Veus) Sí, sí, sí, té el seu dret de contestar des del faristol.

La senyora consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica:

Davant la greu crisi que estem patint provocada per la COVID-19, aquesta conselleria i la resta de departaments d'aquest govern, com a representants d'una societat responsable i solidària, estem prioritzant tots els nostres esforços en preservar la salut i la vida de les persones.

La tasca realitzada per cada conselleria ha sigut explicada pels consellers i les conselleres competents en aquesta cambra.
Des del primer minut i de manera transversal, estem fent front comú davant l'amenaça d'aquesta pandèmia.

Malauradament, hem sofrit moltes víctimes.
Algunes d'elles ens han deixat per a sempre i altres, que han superat la malaltia, patiran seqüeles i un llarg procés de recuperació.

La Generalitat tenim com a prioritat evitar més víctimes y més morts.
Tant és així que la nostra, la nostra comunitat, a hores d'ara, dona les millors xifres pel que fa a l'evolució de la pandèmia.
Però també es troba íntegrament compromesa amb les persones que s'han vist perjudicades.
No és competència d'aquesta conselleria, però li recorde que el president ha anunciat la celebració d'un gran homenatge de la societat valenciana a les víctimes de la COVID i als professionals que estan combatent la pandèmia i que tindrà lloc prop de la festivitat del Nou d'Octubre.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, consellera.

Continuarem amb la concreció de la pregunta per part de l'il·lustre diputat Fernando Pastor.

Quan vosté vullga.

El senyor Pastor Llorens:

Sí, gràcies, president, de nou.

Creo, consellera, que este no es un tema para venir al regate corto.
Que el president de la Generalitat haya sacado esta mañana, a las once de la mañana, a mitad de este pleno, un saluda, invitando a…, que lo acaba de decir usted, no es…, usted cree… La pregunta que le hago es: ¿usted cree que con ese saluda quedan compensados el reconocimiento, la reparación y el derecho a la memoria de las víctimas, de nuestros valencianos?
¿Usted cree que con eso…?
No venga, por favor, al regate corto, que con estos temas no se debe venir al regate corto.

Miren, respecto a las víctimas, les tengo que decir que ustedes negaron la participación a las víctimas, las silenciaron, en la comisión de reconstrucción.
Las víctimas no piden nada del otro mundo, pedían simplemente unos minutos para poder venir a esta cámara a explicar sus situaciones, sus historias, sus dramas personales, y usted, consellera, su formación política, les dijeron que no, les negaron el derecho a participar.
Y eso que usted es consellera de participación.
Silencio y abandono es lo que usted ha hecho con las víctimas.
No me venga a limpiar la cara ahora con un saluda del presidente que no sirve para nada.

Para ustedes las víctimas, consellera, son estadísticas, pero para el resto de los mortales, las víctimas son valencianos de carne y hueso, con nombres y apellidos.
Víctimas son las personas que han perdido la vida, y víctimas son los familiares y los amigos, especialmente aquellos que no pudieron despedir a sus seres queridos.

Víctimas son cada uno de los dramas y de las historias personales que hay detrás de muchos ciudadanos, detrás de muchos valencianos.
Esos autónomos, que no podrán levantar cabeza; esas empresas, que, a lo mejor, no vuelven a abrir; esos trabajadores que, a lo mejor, el siguiente paso profesional que tienen en su carrera es el paro después del ERTE.

Víctimas son los sanitarios que han carecido, en muchísimas ocasiones y en muchísimos momentos, de los equipos mínimos de protección para poder actuar con un mínimo de…, sin riesgo, mejor dicho, de contagio y transmisión.
Y víctimas, también, consellera, son esos profesionales de sanidad, esos médicos, a los que ustedes siguen contratando por un miserable sueldo que equivale a la tercera parte de lo que cobran sus asesores y sus altos cargos, los 300 enchufados del Consell.
Todos ellos son víctimas de esta situación.

Y queda decirle que esta semana también usted, consellera, anunciaba 350.
000 euros, como digo, para temas de memoria.
En pleno estado de alarma, lo ha hecho con 550.
000 euros para hablar de la puesta en valor de los lugares de la memoria y la retirada de los vestigios relativos a la guerra civil y el fin de la dictadura.
Al mismo tiempo hacía esto, repito, que negaban ustedes la posibilidad de opinar y participar a las víctimas de la COVID en la comisión de reestructuración.

Nadie entiende, consellera, que con la que está cayendo, usted se desviva por los asuntos de la memoria, por los hechos acaecidos hace 80 años, pero no tenga un mínimo de respeto y decencia con las víctimas actuales, con sus víctimas, con las víctimas de la COVID.
Su actitud, créame, consellera, y la del Consell, va en detrimento de la reparación, del reconocimiento y del derecho a la memoria que merecen las víctimas del COVID.

Muchísimas gracias, president.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Pastor.

Acabarà de contestar-li l'honorable consellera, la pregunta que s'ha plantejat.

La senyora consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica:

Bueno, usted, como siempre, despistado.

El otro día me hizo comparecer para explicar subvenciones de otros países y ahora me pregunta sobre acciones que no tienen que ver con mi conselleria.
Intenta usted que, además, no haga las competencias propias de mi conselleria.

Bé, li recordaré.
La Llei 14/2017, de 10 de novembre, de memòria democràtica i per a la convivència, de la Comunitat Valenciana, és la que estableix la regulació de les polítiques públiques per a la recuperació, protecció i conservació de la memòria democràtica valenciana i el reconeixement i reparació i garantia de no repetició de les víctimes.

Jo supose que vosté ni se l'haurà llegit, encara que ja era diputat quan es va aprovar, però en el seu article 3.
b diu: «Són víctimes directes, de conformitat amb la Resolució 60/147, aprovada per l'Assemblea General de les Nacions Unides de 16 de desembre de 2005, totes les persones que en el territori de l'actual Comunitat Valenciana hagen patit danys, individuals o col·lectivament, inclusivament lesions físiques o mentals, sofriment emocional, pèrdues financeres o menyscapte substancial dels seus drets fonamentals i llibertats públiques com a conseqüència d'accions o missions que violen les normes internacionalment reconegudes relatives als drets humans durant el període que abasta la guerra civil i la dictadura franquista fins a l'entrada en vigor de la Constitució espanyola de 1978.
»

Això és el que diu la llei de memòria democràtica que és la que és competent en la meua conselleria, per si no se l'havia llegit.

Per descomptat que la regeneració democràtica i la recuperació de la memòria històrica a la Comunitat Valenciana, així com la necessitat de reparar a les víctimes de la guerra civil i la repressió franquista, constitueix una política fonamental d'aquesta conselleria, per tal de fer justícia a les víctimes i als seus familiars.

Així i tot, el concepte de víctima recollit en la citada llei de memòria democràtica no permet incloure a les víctimes de la COVID per les raons exposades, és patent que aquesta conselleria i el conjunt del govern de la Generalitat Valenciana seguix estant íntegrament compromés amb les persones que han patit els greus efectes de la pandèmia global i seguim lluitant, també, perquè les víctimes de la COVID tinguen en la societat el lloc digne que es mereixen.
No li càpia el menor dubte.

Faça el favor de no mancar el respecte ni a les víctimes de la repressió franquista juntant-les amb el que són les víctimes de la COVID.
I, per favor, les víctimes de la COVID, són de totes i de tots.
En esta bancada també tenim familiars i amics que han patit la COVID.
Per favor deixe de faltar el respecte a les víctimes de la repressió franquista i a les víctimes de la COVID, que és el que vosté fa.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Ens queda una pregunta per a finalitzar el Ple i…

Pregunta que formularà la il·lustre diputada Cristina Cabedo a l'honorable consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica.

Diputada, quan vosté vullga, té la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Bon dia, senyora consellera.

Tornar a les seues competències per no voler fer demagògia.
Quan parlem d'igualtat i de la seua consecució, sembla que aquesta es dona per sí de manera progressiva.
Que quan miren enrere i veiem o una Espanya en blanc i negre per a moltes coses i també per als drets de les dones, sembla que siga perquè qualsevol història passada haja estat sempre pitjor que l'anterior.

Però no sempre ha estat aixina, sols una desmemòria orquestrada baix l'argument de ser l'única manera d'avançar i d'esborrar les vergonyes d'un país porta també invisibilitzar que, abans de l'Espanya franquista que impulsava i consolidava un model de dona supeditada a la resignació i a la submissió a l'home, va existir una altra Espanya.

Una altra Espanya orgullosa de l'autonomia de les dones que portaven l'educació a eixa mateixa Espanya d'història caciquil, que s'afiliaven a sindicats per a defensar els seus drets o que, en definitiva, exercien en les seues arts i intel·lectes.

Amb el colp d'estat i el règim franquista, aquestes dones van ser empresonades, torturades, sotmeses a la humiliació pública, amb l'objectiu de dinamitar els avanços aconseguits durant la república, per i per elles mateixes.
Avui, per cert, fa 89 anys que Clara Campoamor va aconseguir el vot femení (Veus i protestes) i el passat cap de setmana va fer 40 anys dels últims…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Cabedo Laborda:

…afusellaments franquistes.

Al País Valencià 19 dones varen ser executades del 1939 al 1942, per cert, dones que estimaven la seua autonomia i la seua llibertat.

Convindrà, senyora consellera, que és de justícia que els seus noms ressonen en el nostre parlament: Carmen Martínez Fortea, Francisca Ballester Nogueras, Bárbara Morella Ribes, Trinidad Garrigues Ortíz, Rosa Font Beltrán, Mercedes Martínez Ruiz, Eloina García Iranzo, totes elles afusellades el 1939; Vicenta Mena Mahiques, Angélica Barber Pastor, Dolores Arna Campos, Rosario Migolla Espinilla, Andrea Ibáñez Segura, Antonia Cerda Revilla, Dolores Moreno Victoria, Encarnación Iranzo Pradas, Águeda Campos Barrachina, totes elles afusellades al 1940; Dolores Capella Canet, Concepción Piera Cogollo, les dos afusellades al 1941; María Pérez Lacruz, afusellada al 1942.

Jo li pregunte, senyora consellera, quan les dones arrastreu una mancança de referents; quan arrastreu un model històric de submissió, de dependència, de necessàriament ser pròpies de l'espai domèstic, d'invisibilització de la fortalesa, la valentia, la heroïcitat de les dones més comuns i quotidianes que van alçar el país des de la seua pròpia autonomia i no des de l'abnegació, creu vosté important rescatar la memòria de les dones represaliades pel franquisme?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

I amb la resposta de la honorable consellera finalitzarem esta sessió.

La senyora consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica:

Moltes gràcies, diputada Cabedo, per fer-me una pregunta que té a veure amb les meues competències.

Com vosté molt bé ha dit, les dones han sigut invisibilitzades durant tota la història i la repressió franquista no va ser una excepció.
Les dones a la repressió franquista varen patir una doble repressió: la repressió per ser dones republicanes i la repressió per ser dones.
Les raparen el cap, les torturaren, les esclavitzaren, les empresonaren, les violaren i les assassinaren.
El seu delicte, ser mestres, sindicalistes, antifranquistes, lluitar per un món més just i més solidari.

Deia Queipo de Llano que «A las rojas, a las mujeres republicanas, hay que violarlas a todas y después matarlas».
Decía, también, en la radio: «No se van a librar por mucho que berreen y pataleen porque vamos a demostrarles lo que es un hombre de verdad».
En l'Espanya de Franco les dones, en general, i les republicanes, en particular, no se les considerava persones.

I no podem oblidar tampoc a les dones a les quals els varen furtar els fills i les filles, com María la Jabalina que hui encara està en una fossa comuna al cementeri de Paterna, a qui li arrancaren el seu nadó només nàixer i després l'afusellaren en el terrer.
No va ser l'única, deia l'historiador català Ricard Vinyes que: «La desaparición de los hijos de los hijos de las reclusas en el momento del parto fue una realidad practicada sin demasiados escrúpulos».

Rescatar la memòria de les dones represaliades durant la guerra civil, la dictadura i la transició és un eix fonamental de les polítiques de memòria democràtica.
Condemnem la violència cap a les dones exercida al llarg de la història i, per tant, també, en el període més fosc de la nostra història més recent.

Des d`aquesta conselleria estem desenvolupant i planificant actuacions que incorporen aquesta perspectiva, on s'inclouran programes d'investigació i difusió en compliment de l'article 32, 33 i 34 de la Llei de memòria democràtica.
I tenim clar que esta tasca ha de desenvolupar-se de manera transversal abastant polítiques tant d'educació, com de justícia, com d'igualtat i, sobretot, de cultura també.

I treballarem també des de la Comissió Interdepartamental per a la Recuperació de Memòria Democràtica.

La diputada ja ha anomenat a algunes, la història no va a esborrar el nom de les 13 roses, és obligació nostra que no s'esborre molt el nom de moltes altres que lluitaren pels valors democràtics i la llibertat.

Noms com Rosa Estruch, alcaldessa de Villalonga i dirigent del PCE, apallissada i empresonada, les tortures li deixaren seqüeles de per vida.
Remedios Montero, coneguda com Celia, guerrillera antifranquista i membre del PCE, torturada salvatgement i empresonada, les tortures varen impossibilitar que tinguera fills al llarg de la seua vida.

Pilar Soler Miquel, de la Agrupación de Mujeres Antifascistas del PCE, empresonada, torturada i novament empresonada.
María Pérez, ja l'he anomenada, María La Jabalina, militant de Jóvenes Libertarias, li furtaren el bebè i després l'afusellaren a Paterna.
Ángeles Malonda, espoliada i empresonada per ser militant socialista i pertànyer a la UGT.
Francisca Ballester i Carmen Martínez Fortea -la diputada les anomenava- militants de la CNT també afusellades a Paterna.
Águeda Campos, represaliada i empresonada en la presó de Santa Clara i afusellada en Paterna, per cert, militant del POUM.

I, per últim, no m'agradaria acabar sense anomenar a Alejandra Soler, que va militar tota la seua vida al PCE, i que hem tingut la sort de gaudir-la fins fa molt poquet i que, a més a més, estar en ella era una lliçó de vida, que va patir l'exili.

No anem a deixar que els seus noms, com he dit, els esborre la història.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyora.

Senyories, amb eixa resposta, hem culminat la nostra sessió plenària del dia 24.
Han fet vostés un bon treball.

És closa la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 13 hores i 15 minuts)