Obres%20P%C3%BAbliques%075694.12.05%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 5 de desembre de 2012.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 13.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
i Transports convocada per al dia de hui.

En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de comprovar si n'hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Senyories, abans de començar l'ordre del dia, hi ha un escrit, que les seues senyories deuen tindre també en les seues carpetes, que arribà a les meues mans com a president de la comissió ahir per la vesprada, dia 4 de desembre, en el qual la Mesa de Les Corts me transmetia un escrit presentat pels tres grups parlamentaris de l'oposició, firmat pels senyors Signes Núñez, Ponce Guardiola i Albiol Guzmán, demanant una alteració de l'ordre del dia perquè s'incloguera un punt en la comissió del dia de hui.
Concretament, se sol·licitava: «La inclusió en l'ordre del dia de la propera Comissió d'Obres Públiques i Transports del dia 5 de setembre les compareixences acumulades, registre d'entrada 30.
996, 31.
038 i 35.
578 de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient per tal d'informar sobre l'expedient de regulació d'ocupació de VAERSA.
»

D'acord amb l'article número 66.
2 del Reglament de Les Corts, anem a sotmetre a votació esta alteració que presenten els grups parlamentaris, i res més, no n'hi ha més.
.
.

Senyories, vots a favor de l'alteració de l'ordre del dia?
5.
Vots en contra?
8.
Doncs no, no s'accepta l'alteració de l'ordre del dia.

Passem, doncs, a l'ordre del dia que està previst per al dia de hui: lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la reunió anterior.

Senyora secretària.
.
.
, perdó, perdó, les senyories tenen en la carpeta l'acta de la reunió anterior.
Si tenen alguna observació a fer, i si no, la donem aprovada per unanimitat.
Moltes gràcies, queda aprovada.

Proposició no de llei sobre el restabliment del servei prestat per la línia 1 de Metrovalencia i el compliment del Pla de millores previst en aquesta línia ferroviària, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 28.
178, BOC número 99)

El senyor president:

Punt número 2: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el restabliment del servici prestat per la línia 1 de Metrovalencia i el compliment del pla de millores previst en esta línia ferroviària, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Per a defensar una proposició no de llei que este grup va presentar el 7 de febrer d'enguany i va haver de representar òbviament en juliol, però del 7 de febrer a pràcticament el 7 de desembre han passat deu mesos, la qual cosa dóna compte de l'eficàcia de Les Corts en atendre els temes puntualment.

I se presentava el 7 de febrer, perquè a principis d'any, precisament, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana va prendre la decisió d'eliminar trens de la línia 1 del metro, en concret, amb destinació Alcúdia, Castelló de la Ribera, Picassent, Llíria, Paterna o Rafelbunyol, entre altres destinacions.

Les retallades en la freqüència dels trens de la línia 1, que en el mes de febrer s'havia posat en marxa, suposen un greu endarreriment en la mobilitat sostenible dels municipis tant de l'àrea metropolitana que estan afectats, com de la Ribera i de Camp de Túria.

De l'estudi detallat de les freqüències que s'han suprimit se desprén una reducció del 40% del total diari, passant de 20 intervals al dia, cada quinze minuts, a sols 12.

La reducció es va produir també després d'haver obtingut millores quant a les freqüències dels serveis a partir de l'estació de Paterna, que va ser una conquesta de plataformes, com la Plataforma 15 Minuts, que estaven reivindicant des de fa temps que sense el desdoblament de la via de Paterna a Llíria se podien mantindre freqüències de quinze minuts, com s'ha arribat a demostrar abans de la retallada de trens.

Amb la retallada aplicada per Ferrocarrils, les freqüències de quinze minuts ja solament es mantenen entre les set i les nou del matí i s'han eliminat entre les 18:00 i les 20:00 hores, que és quan la gent torna de treballar o torna d'estudiar, és a dir, la gent afectada per estos retalls és gent que empra el transport públic per a anar a treballar o per a anar a estudiar.

Nosaltres entenem que la xarxa ha d'anar millorant en pro d'una mobilitat sostenible, d'una mobilitat que permeta la gent acudir al treball o acudir als seus llocs d'estudi en temps raonables, que no supose una heroïcitat agafar el transport públic i, a més, una millora que comporta més ús i que comporta òbviament menys emissions de CO2 i un transport sostenible.

El fet que se devalue el servei també devalua el seu ús, perquè la gent quan el servei ja no dóna resposta, quan per a aplegar amb transport públic a un lloc has d'emprar el triple que amb el cotxe privat, doncs aquells que tenen cotxe privat tornen a l'ús del vehicle privat, i per tant se ressent cada vegada més els viatgers de Ferrocarrils, és a dir, a pitjor servei, menys gent empra el ferrocarril; quan menys gent empra el ferrocarril, doncs menys passatgers, més pèrdues, etcètera.

Nosaltres el que instem és que com la línia 1 s'anuncia sempre a bombo i platerets que té 20 milions de viatgers a l'any.
.
.
, en el 2009 van vendre també a bombo i platerets l'increment de les freqüències de la línia 1 que, encara insuficients, milloraven les freqüències en aquell moment; supose que a més esta campanya de vendre a bombo i platerets estes millores la faria HM & Sanchis, esta consultora que hem sabut que ha estat saquejant durant anys Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, cobrant a preu d'or les rodes de premsa i les campanyes publicitàries, però l'increment de freqüències va tindre bona acollida i es va incrementar l'ús de la línia i aixina, també, es va fer públic des de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Si este increment de freqüències va tindre bona acollida i es va incrementar l'ús, per què les van a reduir ara?
Per què va a reduir-ho si la gent ha respost correctament a estes millores?

Clar, la supressió de trens o, fins i tot, la supressió de línies -quan la consellera va anunciar el 25 de setembre que no contempla la supressió del servei fins a l'Alcúdia.
.
.
, jo me pose a tremolar, perquè cada vegada que vostés diuen que no van a fer una cosa, la fan- doncs deixaria poblacions senceres aïllades que no tenen un altre mitjà de transport, com pot ser, per exemple, l'Alcúdia, però a més deixa sense mobilitat la gent que no té cotxe!
Senyories, n'hi ha gent que no té cotxe, que no té vehicle privat.

Se calcula, per exemple, en l'Alcúdia que el 30% de la població no té vehicle privat.
Eixa gent com ha de menejar-se?
O les condemnen vostés a no poder eixir del poble?

N'hi ha una moció conjunta dels grups parlamentaris de l'oposició.
.
.
, perdó, dels grups parlamentaris Compromís i Socialista en l'Alcúdia que aproven, precisament, que rebutgen qualsevol decisió de Ferrocarrils que vaja en el sentit de suprimir trens o de suprimir fins i tot la línia i que volen que el transport públic siga valoritzat a la seua població, siga emprat i que la mobilitat siga una prioritat d'este govern.
N'hi ha una moció aprovada en este sentit.

El Partit Popular no ha complit.
.
.
, el govern no ha complit el pla de millora que dia que s'havia d'augmentar la freqüència de pas, suprimir els passos a nivell, la reducció del temps de viatge entre la Ribera i València, el desdoblament de la via entre Picassent i Castelló de la Ribera.
Tot açò està en un pla que s'ha incomplit.
I mentres incomplixen els plans de millora, mentres devaluen el servei, el que fan és incrementar el preu de bitllets.

El preu del bitllet a l'aeroport l'han duplicat.
La pujada mitjana del bitllet és un 5%.
Com és possible que estiguen vostés augmentant el preu del bitllet i minvant la qualitat del servei?
A més, amb el perill que això suposa per a l'ús i per a la valorització del servei.

Clar, l'argument sempre és que han de fer més eficient i adaptar l'oferta a la demanda.
Senyories, és justet al revés!
És justet al revés, una bona oferta incidix en la demanda.
La gent si veu que pot aplegar en condicions al seu treball o al seu lloc d'estudi sense que això supose una pèrdua de temps injustificable, la gent agarra el transport públic.
Però òbviament si se li demana una heroïcitat d'estar tres quarts d'hora esperant el tren en un trajecte que igual en cotxe poden fer en deu minuts, doncs no agarraran el tren.
Però vostés, este argument que s'ha d'adaptar l'oferta a la demanda, per exemple, quan s'entesten en fer una infraestructura com l'AVE, no la tenen en compte.

N'hi han AVE que funcionen amb set passatgers al dia, i són prou més cars que un tren de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, eh?
I ahí vostés no diuen que s'ha d'adaptar l'oferta a la demanda.
Ahí vostés s'entesten que ha d'haver un AVE radial a Madrid, a tota Espanya, i encara que n'hi ha dos, tres passatgers o cap, l'AVE passa tots els dies.

Ara, el ferrocarril que empra la majoria de la gent per a anar a treballar o per a anar a estudiar, eixe, a retallar-lo perquè la crisi la paguen els de sempre, no els que van en AVE, sinó els que van en ferrocarril de La Generalitat, els que van en rodalies o els que van en autobús.

Nosaltres entenem que és justetament al revés, que els diners públics s'han d'emprar perquè la majoria de ciutadans i ciutadanes puguen gaudir uns serveis públics de qualitat, i el transport públic és un dels serveis essencials que garantix la mobilitat de les persones; primer, les que no tenen cotxe, però a més garantixen la mobilitat sostenible, la mobilitat que no contamina, la mobilitat que ens pot garantir un futur, també, dels nostres fills i dels nostres descendents en este planeta que prou matxucat està des del punt de vista mediambiental.

Per tant, nosaltres el que plantegem és, òbviament, la renúncia a la supressió de qualsevol tram de la línia 1 i que se torne al servei que se venia prestant abans dels retalls que es varen produir a principis de l'any 2012, donant compliment al pla de millores previst en la línia ferroviària de La Generalitat -la número 1- i que, a més, vostés, els de la majoria, els del govern del Partit Popular, van prometre.
I han de complir-la, perquè en política, quan se promet una cosa, se deu complir, perquè els polítics han de ser exemplars quan donen una paraula, i la paraula d'un polític no pot ser el que és la seua paraula, la de la majoria, la del Partit Popular, que ja per a la gent no val res.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per banda dels grups parlamentaris, senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

La veritat és que estem vivint temps difícils per als serveis públics, temps difícils perquè els serveis públics estan patint un atac sense precedents per les polítiques del Partit Popular, i parle de tots els serveis públics sense distinció i, per tant, també, del transport públic.

Cada volta tenim un transport públic amb pitjor servei, però amb preus més cars.
Cada vegada hem de pagar més per un bitllet de Metrovalencia quan cada vegada el servei és pitjor.
Com ha passat a la línia 1 de Metrovalencia, que han disminuït les freqüències i, per tant, han disminuït la qualitat.

Perquè, evidentment, quan avaluem la qualitat del transport públic, n'hi ha bàsicament, n'hi han altres, però bàsicament n'hi han dos elements que són importantíssims: un és el trajecte i les parades que efectua i l'altre és la freqüència.
I, o en els dos camps n'hi ha una elevada freqüència i suficients parades, o el transport públic no és de qualitat, la gent deixa d'utilitzar-lo perquè ja no cobrix les seues necessitats i, per tant, va perdent viatgers, que és el que està passant en la línia 1 de Metrovalencia, on per la disminució de freqüències cada vegada té menys viatgers.

Clar, primer, fan això; primer, reduïxen les freqüències; després, plantegen un ERO per a acomiadar 450 persones a Ferrocarrils de la Generalitat valenciana, que a més ens portarà més retallades encara, açò és com la pescadilla que se muerde la cola, no?
, disminuïxen freqüències, aleshores tiren personal i, aleshores, encara disminuïm més freqüències.
.
.
i, clar, si continuem aixina, evidentment, no els en sobren 450, els poden sobrar els 1.
800 treballadors d'FGV si acaben vostés amb el transport públic al País Valencià.

Clar, i van a produir-se, quan s'aplique aquest expedient de regulació d'ocupació, més retallades, perquè evidentment no se pot fer el mateix servei amb 1.
800 persones, amb 1.
800 treballadors i treballadores, que amb 1.
300, evidentment.
I açò durà una reducció de serveis.
Estaria bé saber com afectarà aquesta reducció de serveis, si afectarà la línia 1 de Metrovalencia, com afectarà altres línies.
No sé si la suprimiran o no però, evidentment, si no la suprimixen però la deixen amb freqüències tan baixes que és inviable per a la majoria de la població que la utilitza, si ja no complix, ja no satisfà les demandes de la immensa majoria de viatgers de la línia 1 de Metrovalencia, doncs pràcticament és com si la suprimiren, perquè si al final no dóna el servei que ha de donar, doncs en la pràctica és una supressió de la línia.

Estaria bé saber com afectarà aquest ERO a la línia 1 de Metrovalencia i a tantes altres línies.

Nosaltres, evidentment, anem a recolzar aquesta proposició no de llei, perquè cal continuar treballant per eixe transport públic de qualitat que venim reclamant des de fa molt de temps.
Perquè cada volta, perquè ací, en el País Valencià, en el tema de transport públic anem com els crancs, cada dia un poquet més cap enrere.
I ara ja no és un passet cap enrere, ara estem pegant desenes de passets cap enrere, cada dia, i el dia que s'aplique l'ERO, que tant de bo no s'arribe a aplicar, que tant de bo la pressió social, la mobilització impedira que s'acomiadaren 450 persones de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, però el dia que s'aplique l'ERO, evidentment, ja la reducció en el servei de transport públic al País Valencià serà absolutament dramàtica.

Per tant, com dic, anem a recolzar aquesta proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Mire, l'any 2006 el president de La Generalitat, el senyor Camps, va anunciar el pla de modernització de la línia 1 de Metrovalencia amb la realització d'algunes actuacions que afectaven, efectivament, diverses estacions de la línia, l'augment de les freqüències de pas cada trenta minuts des de Castelló de la Ribera i cada quinze minuts des de l'Alcúdia, com també a la reducció de la durada del trajecte entre un 20 i un 40%.

En anunciar en 2006 Camps este projecte li posà la data de 2007 per a la seua finalització, que permetria comunicar en menys temps els pobles de la Ribera amb el centre de València i Palmaret.

Posteriorment, el director general de Transports aleshores, senyor Dómine, anuncià l'ajornament de la finalització d'este projecte a finals de 2008 -un any més-.
I el conseller Flores tornà a anunciar una volta més el seu ajornament.

La realitat, senyories, és que a hores d'ara, en 2012, els usuaris acostumats com estan a esperar el trenet, seguixen també esperant les promeses de tots estos polítics del Partit Popular que, com se deia, mai complixen la seua paraula.

Quina seguix sent la situació?
La freqüència de trens des de Castelló de la Ribera seguix sent d'un tren cada 45 minuts.
I de les promeses dels càrrecs del PP que el metro anava a unir, transbordaments, la comarca i les universitats de València en 2010 a través de la nova línia 7 amb freqüències de pas de quinze minuts en hores punta i de vint-i-cinc minuts en Castelló, ha quedat en paper mullat, totalment en paper mullat.

La rebaixa en el temps de transport a València no ha millorat.
I ho he dit en més d'una ocasió, als estudiants de Castelló de la Ribera o d'Alberic els seguix costant més temps arribar a les universitats que als viatgers de l'AVE desplaçar-se de València a Madrid.

També la freqüència des de València fins a Castelló és d'un tren cada quaranta-cinc minuts.
Però les coses podien anar pitjor, i així fou.
Des de l'1 de febrer de 2012, s'han eliminat trens a primeres hores del matí i últimes de la nit -com s'ha dit- amb destí l'Alcúdia, Castelló de la Ribera, Picassent, Llíria, Paterna i Rafelbunyol, que afecta fonamentalment estudiants i treballadors, que són els principals usuaris en les franges horàries que retallen.
És a dir, que per a estalviar 4 milions d'euros, que és una butla en el paller del desgavell econòmic de Ferrocarrils de la Generalitat, que té un deute de mil milions, s'eliminen huit trens a Llíria i dos a Castelló des de València; a més, dels primers del matí des de les dos poblacions cap a València.
El que provoca que molts usuaris opten per altres alternatives, com el transport privat o com és el cas de la Ribera, desplaçar-se en cotxe fins a Xàtiva, Alzira o Algemesí per agafar els trens de rodalies de Renfe.

Senyories, la línia 1 és la germana pobra de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana: li falten trens; li falten més freqüències; li falten desdoblaments puntuals en tota la línia per a gestionar el pas de dos trens; establiments horaris fixos de pas, ja que els actuals horaris són absolutament caòtics.
I això per no parlar-los d'una antiga reivindicació, i antiga també promesa electoral del Partit Popular, de soterrament de vies al seu pas pels diversos cascos urbans, i això per dos raons: una, òbvia, de seguretat, i l'altra, per fer desaparéixer l'actual condicionament que el metro suposa per al creixement urbanístic de tots estos pobles.

Miren, senyories, tot això és el que a la línia més antiga de Metrovalencia li cal.
Totes eixes actuacions reiteradament promeses a la línia més antiga de Metrovalencia.
Ara també s'està ja dient, s'està anunciant, circula que degut a l'ERO de 450 treballadors en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana les freqüències van a disminuir en la línia.
Hi haurà menys treballadors, disminuiran les freqüències.

S'anuncia retalls en cap de setmana en altres línies per a poder cobrir la reducció de 450 treballadors.
Els preus del metro en el que va d'any han augmentat un 12%, un 12%.
Efectivament, un cent per cent a l'aeroport.

Estan també treballant en canvis de zones de distintes estacions, el que comporta preu de bitllets molt més cars que els actuals.

Per tant, senyories, tot això que se demana en la proposició no de llei ha estat promés per La Generalitat en reiterades ocasions.
I tot això és el que es demana en esta proposició no de llei, que evidentment el Partit Socialista recolzarà.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En la proposició no de llei que presenta el Grup Compromís i en la defensa singular que ha fet la senyora Oltra, ha començat afirmant que era una proposta presentada el 7 de febrer de 2012, i d'ahí ha conclòs una cosa que jo crec que s'ho hauria de replantejar.
Vosté en la seua intervenció ha ficat en evidència, ha fet una crítica al voltant de l'eficàcia de Les Corts.
Jo, sincerament, crec que no sé si per a vosté esta institució té molt, poc o gens de valor, però pel bé de tots crec que vosté en la seua intervenció ha fet un flac servici a la institució.
Perquè, en tot cas, vosté és coneixedora de quin és el procediment, de quin és el reglament, de tots els procediments, del reglament, de la manera que treballa la institució, hi ha una coresponsabilitat de tots els grups i tots coneguem quin és el seu funcionament.

Per centrant-me en el que vosté ha afirmat a l'inici de la seua intervenció, ha volgut ficar en qüestió el funcionament de Les Corts quan en realitat també se podria assenyalar a vosté, no sé si ho sabia, que, independentment que el seu grup presentara esta iniciativa el 7 de febrer de 2012, hauria de reconéixer sa senyoria que el 13 de març de 2012 ja es va produir una compareixença de la consellera d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient per a informar sobre el pla de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, en concret de la supressió del servici de metro en totes les línies en horari de primeres hores del matí, migdia i última hora de la nit.
Això ja va ocórrer poc després que vosté ho presentara.
Vosté ha continuat en ús de la llibertat personal i de grup mantenint la seua iniciativa.
Me pareix molt bé.

Però és que, a més d'eixa compareixença, ha de saber vosté també que es va substanciar una PNL sobre el compliment del pla Metroribera, presentada pel Partit Socialista, es va vore en la comissió d'obres públiques -en la qual ens encontrem-.
El dia 31 de maig de 2012 en aquell moment ja es va debatre i va ser rebutjada.

Per tant, jo, que li reconec el dret que vosté en aquell moment presentara eixa iniciativa, i per suposat la mantinguera, i que ara estem tornant a debatre sobre el mateix, crec que en la primera afirmació que ha fet en la seua intervenció almenys haguera pogut fer una referència a esta qüestió, i no llançar genèricament, d'una manera jo crec que poc edificant, i poc constructiva i poc favorable a la institució a la qual tots pertanyem, eixa referència.
-Li pregaria a la senyora Albiol que no m'interrompa.

A més, ha contraposat la senyora Oltra en la seua intervenció una cosa que jo crec que també s'ho haurien de fer mirar, perquè contraposen com si fóra el bé i el mal, l'AVE i el metro, la manera d'actuar en una qüestió o en l'altra.
Mire vosté, jo crec que l'AVE ha suposat un important avanç i el seu funcionament ha estat demostrant-ho.
I la societat i els usuaris valoren molt positivament el que ha significat i està significant en la pràctica la unió de la comunitat per AVE a Madrid.

I jo sincerament crec que no és incompatible això, apostar per l'AVE, i fer del metro el millor dels servicis possibles.
Perquè al final la política, com vosté sap, és l'art d'allò possible.
El que passa és que a la millor vostés moltes voltes no han sigut capaços de tindre la possibilitat de realment governar.
I no és el mateix governar que criticar.
En la crítica vostés s'esplaien molt, però on governen la veritat és que en el dia a dia no pareix que els fets acompanyen al que són les seues interpretacions constantment llançades des de l'oposició.

Mire, la prestació actual dels servicis de la línia 1 de Metrovalencia respon als mateixos objectius que es perseguixen en l'ordenació, reestructuració i racionalització del sector públic empresarial i fundacional de La Generalitat.
I eixos objectius són aconseguir un sector públic viable i sostenible financerament, unificar i centralitzar el control econòmic financer dels ens que conformen este sector i contribuir a l'esforç de consolidació fiscal.

Les mesures ja adoptades per Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, com era el cas de l'actual pla de servicis, estan relacionats amb una necessària modernització de l'empresa i amb una adequació dels recursos.
Tot això en consonància amb la configuració del nou sector públic empresarial i fundacional.

Senyor president, un incís, ha marcat vosté el temps?
(Veus) Cinc minuts havia marcat?

El senyor president:

Sí, sí, acabe, senyor president.

El senyor Giner Giner:

Ja m'he percatat, ja.

En tot cas, sols vull acabar fent-li una clara referència, perquè és el marc legal en el qual ens menegem i és en el que s'ha de treballar.
Després de l'entrada del Decret llei 7/2012, de 19 d'octubre, del Consell, en el qual s'expressaven les mesures de reestructuració i racionalització del sector públic empresarial, i pareix evident que eixes mesures són exigibles absolutament a tots els sectors públics empresarials i fundacionals de La Generalitat.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

No res més.
Perdone vosté, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Sí, senyora Oltra, per a rèplica té vosté la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Giner, jo no li faig un flac servici a Les Corts, com diu vosté.
Això li ho fa el reglament que van aprovar vostés, que és el reglament del rincón del vago.
I aleshores vosté no és que me reconeix el dret que jo presente la proposta, que, per cert, no és només sobre la Ribera, sinó és sobre tota la línia 1 que aplega fins a Camp de Túria.
Faça-s'ho mirar vosté i llisca les iniciatives, val?

I li recorde que una compareixença és una iniciativa de control i esta és una iniciativa no legislativa, que es fan de les dos possibilitats que tenen els diputats i que formen part del bloc constitucional: la proposta i el control.

Aleshores, abans de donar ací lliçons, primer sàpiga vosté quina és la seua funció de diputat que ja porta molts anys.

Jo me faig mirar tot el que vosté vullga, jo me faig mirar tot el que vosté vullga, però vostés s'haurien de fer mirar la destrucció a la qual estan abocant els serveis públics, del qual, per cert, ha parlat molt poc.
Ha parlat de tot, menys del que anava la iniciativa.

Jo no he contraposat el bé i el mal, l'AVE i les rodalies.
No.
Això és una qüestió que els diners són limitats, els diners són limitats, no ens xorren els diners.
I, per tant, són prioritat.
I aleshores se pot prioritzar l'AVE, que entren 9.
000 persones al dia -segons dades de vosté-, que serien 3.
200.
076 a l'any de viatge?
Val?
O se pot primar la línia 1 que té 20 milions?
20 milions!
Set vegades més.
I si mirem el conjunt de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana són 60 milions de viatges a l'any.
Dades de vosté.

Entre 60 milions i 3 milions, jo el que dic és que la prioritat està en els 60 milions.
I vostés s'entesten en la prioritat en els 3 milions, que és la minoria, una minoria d'elit que gasta l'AVE.
Perquè això no ho fa la majoria de valencians, primer, perquè és molt car; i segon, perquè la gent per a anar a treballar normalment va a 20, 40, 50 quilòmetres de sa casa, no va a 300 quilòmetres, si no és que té un treball en la borsa de Madrid.

No me parle vosté de marc legal, perquè el marc legal eixe de reestructuració i racionalització del sector públic, ni és reestructurar, perquè reestructurar és millorar, ni és racionalitzar, perquè el que vosté fan és irracional.
Estem en un forat.
I vostés s'entesten, en compte d'eixir del forat, en cavar, i cavar i cavar.
Amb la qual cosa, el forat cada vegada és més fondo.
I això traduït al transport públic, en què se traduïx?
Doncs que vostés tiraran gent al carrer, que a banda d'engrossar les files de la desocupació, el que faran és pegar una davallada en la qualitat del servei.
Per tant, menys gent utilitzarà el servei.
Per tant, una altra davallada del servei.

I això és un cercle viciós que al final porta, a què?
A privatitzar Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que eixe és el seu objectiu.
Vostés tenen com a objectiu privatitzar un servei públic, perquè és el que volen fer en la sanitat, és el que volen fer en l'educació i és el que estan fent allà on diuen que, amb el pretext d'eixir de la crisi, el que fan és saquejar les arques públiques amb les privatitzacions.

Això és el que n'hi ha darrere de tot açò.
I tota la resta, bufes de pato, senyor Giner.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Seguix pareixent-me, a pesar que vosté es fique un poc violenta en la manera d'expressar-se, (veus) seguix pareixent-me poc edificant el seu plantejament, senyora Oltra, i li ho dic amb tot el respecte.
Seguix pareixent-me poc edificant que vosté qualifique el reglament d'estes Corts com el «rincón del vago».
(Veus) Vosté.
.
.
Quan llija'm el Diari de Sessions.
.
.

El senyor president:

Senyora Oltra.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
ja ho vorem el que vosté literalment ha dit, «el rincón del vago».
(Veus) No.
Vosté ha parlat del reglament.
Però si em permet, jo continuaré.
Jo no l'he interromput.

Ha dit una cosa que és una realitat, tan realitat és que està en els fons de la qüestió que estem debatent.
I no és altra cosa que és que els diners són limitats.
Clar que són limitats!
Completament d'acord que són limitats.
I, per això, el Decret 7/2012, a partir de l'entrada d'eixe decret, n'hi ha una necessitat, un plantejament que el sector públic empresarial i fundacional té de redimensionar les seues plantilles de personal i adaptar-se en les seues condicions laborals, adaptant-les a l'actual situació econòmica financera baix els criteris d'eficàcia, eficiència i manteniment dels servicis públics essencials.

Que no es mantenen els servicis públics?
Sí que es mantenen, i es mantenen amb grans nivells de qualitat.
Aixina ho diu la norma de qualitat europea UNE-EN 13487, i aixina ho diuen les enquestes que anualment es fan als usuaris del metro, que qualifiquen amb un notable molt alt el funcionament del metro, independentment del que vostés diguen o facen.

Mire, la reorganització dels servicis de Ferrocarrils de la Generalitat pretén aconseguir el major estalvi de costs amb la menor repercussió possible sobre els usuaris, mantinguent les condicions bàsiques dels treballadors de Ferrocarrils.
En la posada en funcionament del servicis, de les modificacions introduïdes en les circulacions ferroviàries, s'ha estudiat i s'ha valorat minuciosament la demanda dels servicis en les distintes franges horàries, a fi d'afectar el menor nombre d'usuaris possibles.

En general, s'han suprimit aquells servicis que suposaven un cost excessiu, de forma que s'ha adequat l'oferta a la demanda.
En concret, en els trams de Llíria i Paterna, els servicis suprimits afecten un nombre bastant reduït de viatgers, de forma que no tenia sentit, no tenia ningun sentit posar en marxa un tren, amb quatre o cinc vagons, per a atendre una demanda que no seria suficient per a omplir eixa oferta.

I cal recordar també que els servicis que oferix Metrovalencia, com li he dit abans, és un servici que té una acceptació molt elevada.
En concret, les dades de l'enquesta de satisfacció dels clients en 2012 reflectixen una valoració global de Metrovalencia del 8,03 en una escala d'1 a 10 -molt important-, i de 7,51 punts en 2011.
Això sí que és important per a mosatros, perquè això el que mostra és el sentir dels usuaris.
Vostés ací manifesten la seua opinió, molt respectable, però partidista.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Giner.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada.

Senyories, passem al punt número 3 de l'ordre del dia.
Esperem un momentet, sí, que el senyor Ponce ocupe el seu lloc.
(S'interromp la gravació)

Señor Ponce, ¿está usted preparado?
(Pausa)

Proposició no de llei sobre la realització d'un estudi de mobilitat de la totalitat de l'àrea metropolitana de València, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 31.
450, BOC número 99)

El senyor president:

Punt 3 de l'ordre del dia: «Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització d'un estudi de mobilitat de la totalitat de l'àrea metropolitana de València, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
»

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gràcies, senyor president.

Vaig a procedir a llegir la proposta, que és molt aclaridora del que volem.

«El 3 d'agost passat, el Consell va anunciar l'acord entre l'Agència Valenciana de l'Energia, dependent de la Conselleria d'Economia, Indústria i Comerç i l'Ajuntament de València per a la redacció d'un pla de mobilitat urbana sostenible.

»Segons la comunicació del Consell al respecte, aquest pla contemplarà la realització d'un estudi integral de la mobilitat urbana de la ciutat de València, incloent la planificació de les actuacions que afecten la mobilitat del municipi i que servirà com a document base per a un pla de mobilitat de València.

»Tant l'estudi com el pla de mobilitat centren el seu àmbit d'actuació a la ciutat de València, sense tindre en compte que la capital valenciana es troba inserida en un espai, en l'àrea metropolitana de València, que compta, segons les dades dels padrons municipals de 2011, amb més d'1,5 milions de persones, quasi el doble dels 800.
000 amb què compta la ciutat de València.

»Aquesta àrea no està composta per municipis que viuen aïllats els uns i els altres, sinó que conformen una realitat urbana única i compartida, on els àmbits de residència, estudi, treball i oci estan presents en els diferent municipis.

»Aquesta realitat metropolitana és, per tant, ben present en la vida de centenars de milers de valencians en el seu dia a dia.
L'estudi de mobilitat d'aquesta àrea no es pot limitar als plans de mobilitat independents en els seus municipis, sinó que ha d'atendre un estudi global dels desplaçaments en el conjunt de l'àrea metropolitana de València, especialment entre els diferents municipis.

»D'aquesta manera es podrà posar en marxa un pla de mobilitat que oferisca solucions a tota la població, facilite la mobilitat interurbana dins del gran espai de l'àrea metropolitana de València i permeta augmentar l'estalvi energètic i limitar les emissions de gasos contaminants a l'atmosfera.

»La manca d'estructures de governança metropolitana fan necessari que La Generalitat lidere aquest procés, sempre comptant amb la participació i opinió dels diferents ajuntaments.

»És per tot això que presentem la següent proposta de resolució:

»”Les Corts Valencianes acorden:

»Instar el Consell a realitzar un estudi de mobilitat que contemple la totalitat de l'àrea metropolitana de València com a pas previ a un pla de mobilitat metropolitana.

»Segon punt.
Instar el Consell a impulsar organismes i institucions de governança metropolitana democràtica per tal de coordinar polítiques que afecten el conjunt de ciutadans d'aquesta àrea, com, per exemple, en matèria de transport públic.

»I el Consell retrà comptes a Les Corts sobre la promulgació del decret com a màxim als tres mesos de l'aprovació d'aquest”.
»

Bé.
La justificació de la PNL és molt clara.
Està damunt la taula fer un estudi de la mobilitat de la ciutat de València, només que de la ciutat, com a base d'un pla de mobilitat sostenible també de la ciutat de València.

Nosaltres considerem -i jo crec que tot el món està d'acord- que sobretot en un tema com és la mobilitat, no pot considerar-se la ciutat de forma aïllada respecte al seu entorn.
I, per tant, ha de tindre una consideració d'àrea metropolitana, perquè els treballadors, els estudiants, la gent en general fa desplaçaments d'uns pobles a uns altres i cap a la capital i no té sentit analitzar només el que és la mobilitat a la ciutat, sense considerar tot l'entorn.

Sobre això, demanem, el primer punt, que l'estudi de mobilitat es faça no només de la ciutat sinó de tota l'àrea metropolitana.

I la segona qüestió que proposen és impulsar organismes i institucions de governança metropolitana democràtica per tal de coordinar polítiques que afecten el conjunt dels ciutadans en matèria de transport públic.
Per això es va crear l'Agència Valenciana de Mobilitat i, tristament, està en vies de desaparició.

Hem de recordar que l'Agència Valenciana de Mobilitat.
.
.
la seua funció era coordinar el transport públic per a fer-lo més sostenible i per a també afavorir el transport a peu i en bicicleta a les àrees metropolitanes de tot el territori valencià, no només de l'àrea metropolitana de València.
Però, clar, l'àrea metropolitana de València és la més gran, és on estos problemes són més significatius.
I a més a més, és fonamental que existisca eixe òrgan de governança metropolitana per a poder optar a ajudes del govern -que no sé per què.
.
.
, sí que ho sé, però, bé.
.
.
- ja fa molts anys que estem deixant-les passar.

Hem de ficar dos exemples, el de Madrid i el de Barcelona, que estan rebent.
.
.
, doncs Madrid de l'ordre de 130 milions d'euros anuals i Barcelona 95 milions d'euros anuals per a gestionar la mobilitat sostenible en les seues àrees metropolitanes.
Si no comptem amb un organisme com l'Agència Valenciana de Mobilitat o un equivalent, no podem optar a eixe contracte programa i no podem fer una organització raonable i sostenible del transport metropolità a València.

Per tant, considerem que ambdues qüestions són fonamentals per a millorar el tema de l'àrea metropolitana del transport a l'àrea metropolitana.

I només una dada més.
Els desplaçaments en l'àrea metropolitana són l'11% en transport públic, el 46% en vehicles particulars i el 43% crec que és a peu o en bicicleta.
O siga, que hi ha.
.
.
(Veus) Sí, acabe ja.
Hi ha un dèficit clar d'ús del transport públic a l'àrea metropolitana de València, el que diu que hem de fer coses per a millorar-la.
I crec que la nostra proposta va en eixe sentit.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Ponce.

Per a fixar posició, senyora Albiol, per part del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

La senyora Albiol Guzmán:

Des d'Esquerra Unida anem a votar favorablement aquesta proposició no de llei, simplement perquè es tracta de fer les coses amb un poquet de trellat.

És molt evident que la mobilitat entre València i els pobles i ciutats que l'envolten, el que ve a anomenar-se l'àrea metropolitana de València, és altíssima, per motius de treball, d'estudi, de família, d'oci, etcètera, etcètera.

Per tant, no es poden fer estudis sense tindre en compte tot el conjunt.
Jo crec que és una cosa, com dic, de trellat i de caixó.
I jo no ho entendria i molta gent no entendríem que no es fera així.
Com es pot analitzar en València, en l'àrea metropolitana, cada ciutat o cada poble per separat, quan la mobilitat entre els pobles i ciutats és altíssima.
I, per tant, com dic, és una cosa molt de caixó i és una cosa de fer les coses amb trellat.

I més, quan des de l'Ajuntament de València, des de l'EMT estan suprimint línies, estan suprimint serveis, com ara la línia que anava.
.
.
, la línia d'autobús que anava entre València i Mislata, amb el conseqüent perjudici per als veïns i veïnes que la utilitzaven.
Com s'està produint també aquest fenomen de supressió de línies per part de l'Entitat Metropolitana de Transports, pensem que sí que és absolutament necessari eixe estudi de mobilitat de tota l'àrea metropolitana de València.

Però no només eixe estudi, sinó també allò que diu la proposició no de llei, que és fer l'estudi per a després fer tot un pla de mobilitat que tinga en compte tota l'àrea metropolitana de València.

Evidentment, nosaltres, des d'Esquerra Unida la recolzem.
Com dic, supose que serà recolzada per tots els grups, perquè el contrari no tindria ningun trellat.
El fer estudis per separat de València o de Mislata, o d'altres ciutats, seria.
.
.
, vaja, no tindria ningun sentit.
I, per tant, com dic, la recolzem.

Gràcies.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Antonio Vicente Peral Villar)

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Albiol.

Per cinc minuts, té ara la paraula el representant del Grup Socialista, el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.
 

Mire, des de fa massa anys, les necessitats de transport públic de l'àrea metropolitana de València no s'estan atenent considerant tota la seua problemàtica i cada dia els problemes de desplaçament en la població són majors.

En este context, les actuacions adoptades unilateralment per l'Ajuntament de València, de modificar determinades línies d'autobusos, deixant sense servei a altres municipis de l'àrea, posen de manifest en tota la seua dimensió la urgent necessitat d'actuar decididament per a assegurar el servei de transport a tots els ciutadans de l'àrea metropolitana de València i l'obligació dels poders públic de proporcionar-lo amb eficiència i amb eficàcia, sobretot en les actuals circumstàncies de crisi econòmica.

L'Empresa Municipal de Transport (EMT) de l'Ajuntament de València, efectivament, en una actitud que podria definir-se d'autèntic xantatge, ha suprimit ja algunes línies i en té previst suprimir altres en els municipis de Mislata, Alboraia, Vinalesa, Burjassot, Paterna, Xirivella, Alfara del Patriarca i Almàssera, si els seus ajuntaments no paguen la quantitat econòmica exigida per l'Ajuntament de València i la seua alcaldessa Rita Barberá, que sí que té diners per a altres actuacions menys necessàries per a la població.
I tot açò sense que l'Agència Valenciana de Mobilitat, com se dia, a punt d'extingir-se, que és l'autoritat competent per a la provisió dels serveis públics de transport de la Comunitat Valenciana, ni la conselleria d'infraestructures, de la qual depén, hagen mogut un sol dit per a res, tot i que té les competències d'adoptar les mesures necessàries per a fer efectiva la col·laboració de La Generalitat amb els ajuntaments, l'ordenació, planificació i gestió en matèria de servei públic regular de viatgers en l'àmbit de l'àrea metropolitana de València.

La consellera Bonig ha fet una deixadesa clara de les seues obligacions, i l'ha fet tant davant del conflicte obert amb els municipis de l'àrea metropolitana com en aquelles que van referència a desenvolupament la llei de mobilitat a la Comunitat Valenciana.
Mire, l'article 10 d'esta llei, de la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, que nosaltres intentàrem ahir esmenar en la llei d'acompanyament i que el Partit Popular hi votà en contra, esta llei, que és una mala llei, obliga els municipis de més de 20.
000 habitants a elaborar plans municipals de mobilitat, i l'article 11 de la llei, plans metropolitans de mobilitat que solucionarien este conflicte.
Per tant, el que se planteja no és únicament una necessitat, sinó que és una obligació, una obligació que ve reflectida en la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, que va ser l'última llei que es va aprovar en l'anterior legislatura.
Però ni una cosa ni l'altra, senyories.

Miren, entre els anys 2004 i 2010 el govern central va consignar un total.
.
.
, 2004 i 2010, govern Zapatero, el govern central va consignar un total de 261 milions destinats a transferències corrents de l'entitat metropolitana de transport de València.
Per a rebre esta aportació, La Generalitat hauria de destinar una quantitat igual en els seus pressupostos, és a dir, 261 milions.
No ho va fer, no ho va fer, els 261 milions del govern central del Partit Socialista es perderen i en 2011 l'estat deixà ja de consignar la partida degut als reiterats incompliments dels consells de Camps en posar la part que els pertocava.

I, senyories, d'aquellos polvos, estos lodos, com se diu en castellà, en forma de castic als municipis de l'àrea metropolitana, els veïns dels quals no se'l mereixen en absolut.
Però eixe castic no és l'únic, senyories, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, com si Mislata, i els seus veïns, no estiguera ja prou castigada, i prou castigats, ara pretenen passar-la de la zona A la zona B d'FGV, amb l'encariment del preu del bitllet que això comporta, com si la pujada de les tarifes en el que portem d'any, amb un 12%, no foren suficients.
.
.
En un 12% del que portem d'any.

És per tot açò que recolzarem la proposició no de llei que exigix l'elaboració d'un pla de mobilitat que contemple la totalitat de l'àrea metropolitana de València i solucione els problemes de transport públic que estan generant-se, uns problemes de transport públic que estan patint els ajuntaments, que tenen de posar diners que necessiten per a altres qüestions, perquè La Generalitat no els paga, i uns problemes de transport públic que patixen, en definitiva i en última instància, els veïns i veïnes, que cada volta ho tenen més complicat per a connectar-se a través de transport públic amb València ciutat.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastiá)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per banda del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor Ponce mos fa una proposta que no és descabdellada ni es cap animalada ni cap barbaritat, però sí que té.
.
.
, jo crec que tenim de parlar del que vosté està demanant.
Vosté fa una proposta, l'argumenta amb una sèrie de dades, algunes dades jo crec que no són de caràcter objectiu ni estan basades en.
.
.
, ni se poden sustentar d'una manera sòlida, però vosté el que demana és un estudi de mobilitat, que se faça sobretot a l'àrea metropolitana, per a després poder fer un pla de.
.
.
, en este cas, de mobilitat metropolitana, i després mos parla d'impulsar organismes i institucions de governança de caràcter democràtic i.
.
.
, bé, bé.
.
.
Jo vaig a dir-li que, en primer lloc, quan en setembre de l'any 2010 La Generalitat va presentar l'estudi de mobilitat de l'àrea metropolitana de València, que és el que vosté està demanant en estos moments que se faça, doncs, jo m'imagine que vosté no sabria.
.
.
, no tindria coneiximent d'eixe estudi, no ho sé, si.
.
.
Però, clar, està demanant-mos que eixe estudi se torne a fer, que se refaça i que no servix el que se va fer.
És el que jo entenc de la proposta, perquè si parla amb coneiximent de causa, eixe estudi està fet.

La llei que aprovàrem, la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, parla de la planificació tant de caràcter municipal com comarcal, i establix, doncs, una sèrie de calendaris i de terminis.
Eixa llei, que estes Corts aprovàrem, parla d'un termini de quatre anys, en el qual estem plenament en vigor.
.
.
, la llei fa un temps que s'ha fet i que és raonable que en estos moments s'estiga parlant de la planificació.
Partint de l'estudi que n'hi ha, que és un estudi que no ha passat un temps suficientment ample com per a que estiga desvirtuat, és un estudi que ja existix el que vosté està demanant.
La Generalitat el que ha fet, en este cas la conselleria, és començar eixa planificació, ja passant i sobrepassant, en este cas, la demanda que vosté fa en la seua iniciativa, i del que està ja parlant és d'un de mobilitat metropolità, de tota l'àrea de València, i lògicament el que ha fet és també demanar-li a l'Ajuntament de València que faça la planificació d'àmbit intern i local que li correspon.
¿Per a què?
Per a que eixa se puga assumir i integrar dins d'un pla de mobilitat d'àmbit metropolità.

Per tant, amb tot el respecte, ja li dic que no és descabdellada la proposta que vosté fa, però jo crec que està superada, en este cas, pel que és la pròpia gestió de l'administració en estos moments.
És veritat, que l'Agència Valenciana de Mobilitat, com a element competencial, està en procés de desaparició, però les competències no desapareixen ni s'esfumen, queden d'una manera clara integrades per un costat les de caràcter administratiu en la mateixa conselleria, integrades, i després, a través de l'entitat d'infraestructures de La Generalitat, totes les de caràcter comercial i de desenvolupament que tinga de tindre.

Per tant, des del grup majoritari entenem que la proposta que vosté fa està superada pels fets i pel que és l'acció de govern, queda el pla que vosté.
.
.
, l'estudi que vosté demana, doncs, bé, és un estudi que queda absolutament superat per la mateixa realitat i que, en el que seria en el temps, queda absolutament desvirtuada.

I, després, en el que són els òrgans de governança democràtics, doncs, bé, jo crec que ahí el que tenim de tindre clar és que les unitats de gestió i els organismes de gestió que impulsa la Generalitat valenciana, doncs, bé, tenen una base i un naiximent de naturalea plenament democràtica.
Vull dir, el que tenim de tindre clar és quins són els conceptes.
Si vosté el que planteja ací és que hi haigga un òrgan assembleari en el qual la participació de la gestió tinga d'estar basada.
.
.
i canviar el model, doncs, bé, és una altra cosa, que jo el convidaria que faça una altra iniciativa, concretament sobre això, i debatem sobre el que deuen ser la composició i el caràcter democràtic d'òrgans de gestió, que jo crec que no és del que estem parlant en estos moments, sinó de planificació en l'àrea metropolitana de València, en el que és el nucli o la concentració de població més important que se dóna en la Comunitat Valenciana i que queda absolutament.
.
.
, jo crec que en estos moments queda obsoleta la seua iniciativa.
Ja li dic, perquè l'estudi està fet, és un estudi que amb el temps que ha passat no hi han hagut canvis substancials i ja estem en la labor de planificació.

Per tant, respecte al que és la part important o grossa de la seua iniciativa, doncs, no és que estiguem en desacord, sinó que no anem a recolzar-la, perquè està ja.
.
.
, en el temps s'ha quedat, doncs, jo crec que sobrepassada pels esdeveniments i l'acció de govern.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Sí, per a rèplica, senyor Ponce, té vosté la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

¿Quant de temps?
.
.
.
Molt curtet.

Gràcies, president.

Bé, sí, com vosté ha dit, està fet l'estudi, però no està fet el pla.
Diguem que està en fase d'elaboració, però, clar, si l'estudi és de 2010 amb dades de 2007, 2008, 2009, més i menys, perquè.
.
.
, i està fet en 2010, i en 2012, al final, encara no tenim el pla, quan el pla estiga desenvolupat en 2013, ja portarà.
.
.
, estarà desfasat, perquè les dades de transport de 2007, 2008, 2009, no tenen comparació amb les que hi ha actualment.
De fet, de fet, els nivells de contaminació a la ciutat de València llavors estaven fora de paràmetre i ara mateix han baixat molt, precisament perquè ha baixat molt el trànsit, s'ha millorat en alguns sentits la circulació en la ciutat, pel tema de la bicicleta i també per com s'ha configurat la ciutat, però també perquè ha baixat molt el trànsit en la ciutat.
Llavors, les dades de llavors estaran desfasades.
Per això és.
.
.
, ara, si s'ha de fer l'estudi de mobilitat de la ciutat, ha de tindre en compte la seua interconnexió al seu àmbit, al seu entorn.
Però, clar, el desfer l'Agència Valenciana de Mobilitat ja mos deixa als peus dels cavalls, perquè no hi ha un òrgan que després puga coordinar esta documentació.
Si per una banda s'està fent una planificació metropolitana, per altre costat s'està fent un estudi de la ciutat.
.
.
, no hi ha interconnexió entre ambdues coses.

També cal dir que, bé, tenim el problema ara mateix de molts pobles que s'estan quedant sense el transport que arribava des de la ciutat.
Això reforça la necessitat que l'agència valenciana, o l'equivalent dins de la conselleria, exercixca eixa funció de coordinació i que estiga per damunt de La Generalitat o del govern de torn.
Però, bé, això és una rèmora històrica, perquè això de l'entitat metropolitana és una qüestió que estava ficada en això del Consell Metropolità de l'Horta ja fa més d'una dècada.
Això no va anar endavant perquè llavors per a vostés, senyors del PP, els cinturó roig de la ciutat de València era una qüestió que era massa important per a vostés, més que el que era la connexió entre la ciutat i tota l'àrea metropolitana.
Ho dic perquè no va arribar a bon port, el consell metropolità, i ara mateix, l'agència valenciana, que podia suplir eixa deficiència històrica de coordinació a nivell metropolità, vostés se l'han carregat, quan estava fent el seu treball i només que faltava un impuls decidit de la conselleria per a desenvolupar totes les seues missions.
Vàrem fer tot el treball que feia falta per a.
.
.
, bé, per a fer eixa coordinació i, al final no tenen el suport de La Generalitat, i el que fa La Generalitat és desfer-la.

Recordar que sense eixe òrgan no podem optar al contracte programa, que és una subvenció de molts milions d'euros anuals només que per al transport metropolità, i que.
.
.
, bé, és un altre infrafinançament de tots els valencians, que no tenim per què seguir patint.
Tenim l'ocasió de dotar de la suficient força l'Agència Valenciana de Mobilitat i impulsar les seues accions, però, si no ho fem, doncs, cap.
.
.
, no podrem optar a les ajudes de l'estat.

I bé.
.
.
, i només dir una última qüestió, que és que la majoria, del 95 al 100%, dels desplaçaments que es produïxen als polígons industrials del voltant de la ciutat, es fan en vehicle privat, ¿eh?
I també que a nivell del territori valencià,.
.
.

El senyor president:

Senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
les emissions de CO2 són el doble de les que deurien ser si tinguérem un transport públic de qualitat.

O siga, que totes eixes són qüestions que agreugen la situació precària en què estem en transport urbà públic i metropolità, i podríem solucionar-ho, però pense que vostés no tenen la idea de fer-ho.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ponce, vull començar agraint-li i coincidint amb vosté en els esforços que s'han fet en la ciutat de València i en l'àrea metropolitana per a millorar el que és la xarxa pública de transports i, com no, el creixement de l'ús de la bicicleta, del carril bici i el que hagen baixat els nivells d'usos dels vehicles.
Però, vaja, jo crec que això és un esforç de tots i que ho estem aconseguint entre tots.
Per tant, me sume a eixes afirmacions que fa vosté.

I després li dic, i li ho he dit abans, l'estudi està fet.
Mire, l'estudi camina en una bona direcció i partix d'una situació objectivament pitjor, com vosté ha dit, de fa uns anys, de fa uns anys és de 2010, no estem parlant d'un canvi radical que hi ha hagut en els últims en el que és el transport, a no ser que siga la importància de l'arribada de l'AVE a la Comunitat Valenciana, en este cas concretament a la ciutat de València, però no crec que siga la clau de l'objectiu que vosté està fent.
I del que estem parlant ja és de la planificació.

Per tant, jo crec que queda obsoleta la seua iniciativa en eixe sentit.
Jo no vaig a utilitzar els termes que altres companys del seu grup parlen del rincón del vago i eixes coses, perquè no ho crec, ni ho compartisc.
Jo crec que ací els diputats treballem i mos esforcem.
Vosté ha fet una proposta, que queda sobrepassada el temps i l'acció del govern la supera.
La planificació és una cosa que requerix també de temps, no se fa i s'improvisa.
I ací ja del que estem parlant és de la planificació i el que estan fent-se són els plans en estos moments, perquè s'ha superat la fase del que vosté està reclamant en estos moments.

Per tant, jo crec que cal ser sensats i cal reconéixer també les coses.
Igual com vosté ha sigut capaç de reconéixer que s'han fet avanços al llarg dels últims anys en el transport i que ha disminuït l'ús i el transport privat i augmentat en este cas altres modalitats de transports, mire, jo li he de dir que cal reconéixer que els plans poden ser millor o pitjors, però ja estem en la fase del pla no en la fase de l'estudi, que és el que demana la seua iniciativa.

Per tant, jo entenc que, bé, que cal reconéixer les coses.
Mosatros el que no podem és demanar, crec que cal ser sensats i seriosos, el que no podem és demanar-li al govern ara que pague la planificació, que faça un estudi nou i que comence tota la resta.
Perquè ja s'està treballant.
I la proposta en concret el que demana concretament és un estudi de mobilitat que contemple la totalitat de l'àrea metropolitana de València com a pas previ a un pla de mobilitat.
És que l'estudi ja s'ha fet i estem ja en el Pla de mobilitat i s'està treballant en eixa direcció.
Per tant, jo crec que ahí cal ser seriosos i rigorosos.

I, home, jo entenc que cal fer cosetes de cara a la galeria, però ací estem parlant de qüestions molt concretes, de caràcter molt tècnic i on cal prendre decisions serioses.
Per tant, que l'Ajuntament de València estiga en la formulació d'un pla d'àmbit local per a integrar-lo en el que és l'àrea metropolitana i que La Generalitat puga fer el que li correspon és el normal.
Estem en un termini raonable.
La llei se va aprovar en l'any 2011, marca un termini fins l'any 2015, encara no hem arribat a l'any 2013.
Estem, jo crec, dins d'allò raonable, dins d'allò normal i del que s'ha de treballar en eixa direcció.

I sí que m'agradaria, el convide que faça una proposta sobre òrgans de gestió de caràcter democràtic, específica, inclús una proposta ja molt reglamentada, perquè…

El senyor president:

Senyor Serra…

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
-acabe de seguida, senyor president- poguérem ací plantejar cada grup parlamentari la seua visió i la seua opinió sobre eixes qüestions.
Jo crec que seria important.
I saber i poder comparar el que se fa ací i se fa en altres llocs i poder vore el que cada grup planteja al voltant d'esta.

Senyor president, moltes gràcies per la benevolència amb este humil portaveu de quasi un minut en este cas.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Serra.

Senyories, conclòs el debat passem a la votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
4.
Vots en contra?
8.
Per 4 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la posada en marxa de la línia 2 del Tram a Alacant de forma immediata, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 32.
651, BOC número 105)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la posada en marxa de la línia 2 del Tram a Alacant de forma immediata, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signez Núñez:

Gràcies, president.

Senyories.

Tornem a la comissió d'obres públiques per enèsima vegada per exigir la posta en marxa d'un servei públic, que és essencial per als ciutadans i ciutadanes d'Alacant, la línia 2 del Tram d'esta ciutat, un any i huit mesos després que fóra inaugurada per l'aleshores conseller Mario Flores, l'actual presidenta de la diputació d'Alacant, Luisa Pastor, i l'alcaldessa d'Alacant, diputada autonòmica també i imputada, Sonia Castedo.

Tornem a esta comissió per exigir la posada en marxa d'esta línia de forma immediata.
I demanar que siga adjudicada a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana la seua explotació i gestió.
I que es dote esta empresa pública, Ferrocarrils, dels recursos i plantilla perquè puga realitzar d'una forma òptima la seua explotació.
I una vegada l'actual consellera, senyora Bonig, haja mentit a tots els ciutadans anunciant per quatre vegades la seua imminent posta en marxa sense que això s'haja complit, demostrant així la seua incompetència, la de la senyora Bonig, al front de la conselleria d'infraestructures.

Després de l'intent privatitzador de la línia per part de la conselleria, el passat 10 de gener d'enguany, el concurs fou declarat desert.
I ara hi ha obert un nou expedient per a seleccionar l'operador a través de l'adjudicació d'un contracte de col·laboració publicoprivada, a través del diàleg competitiu, que tampoc s'acaba de resoldre, està parat.
L'empresa que gestione amb Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana conjuntament la línia 2 obtindrà uns ingressos garantits d'aproximadament 13,2 milions en els vint anys de durada del contracte i un benefici empresarial del 6% assegurat.

Senyories, després de quasi dos anys d'incompetència per a resoldre l'anterior plec, senyors del Partit Popular, i quasi un any per resoldre l'actual, ¿quants fracassos més va acumular la conselleria per mantindre la seua obstinació en privatitzar la gestió i explotació de la línia 2 del Tram?
Quants fracassos més i quantes promeses més de la consellera?
Fins a quan van a haver d'esperar els alacantins i alacantines per a poder disposar d'un servei públic de qualitat i sostenible al que tenen tot el dret del món?
Fins a quan, com a conseqüència de la seua incompetència, de la consellera Bonig, els ciutadans d'Alacant van haver de seguir suportant els mateixos problemes de mobilitat, de congestió de trànsit rodat en els barris de la zona nord d'Alacant, els embossaments i falta d'aparcament diaris en la universitat, la mala connexió amb l'hospital general o el col·lapse de les vies de connexió amb Sant Vicent?
Fins a quan han d'esperar?

Diuen vostés que no hi ha liquiditat per a la posta en marxa de la línia i que per açò recorren a la iniciativa privada.
Però publiquen un nou plec que, com he dit abans, els garantix a càrrec de les arques públiques un benefici anual del 6% a l'empresa privada operadora.
No els sembla contradictori, senyories del Partit Popular?
No els sembla contradictori que no hi haja liquiditat, però que per a 2013 es destinen 23 milions en els pressupostos de La Generalitat per a grans esdeveniments?

Miren, mentre vostés dilaten la posta en marxa d'esta línia injustificadament, cada dia que passa es perden 50.
000 euros.
La inversió està feta, com tots sabem, s'ha invertit per part de l'antiga GTP 100 milions d'euros en la línia i els trens comprats per quasi 40 milions d'euros.
I la inversió està ahí esperant des de fa ja uns anys.

Senyors del Partit Popular, segons el comité d'empresa de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, en un mes, en un mes, poden posar en marxa la línia 2 i la poden posar amb personal i plantilla pròpies, sense cap cost addicional als comptes públics.
És a dir, amb altres paraules, la conselleria porta dos anys buscant un nou organigrama de direcció, una plantilla nova, una nova empresa, etcètera, etcètera, quan la té davant, quan la té davant.
I la presidenta del consell d'administració d'eixa empresa és la mateixa consellera, és a dir Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Miren, Ferrocarrils té la logística, té el personal qualificat i no qualificat, té l'organigrama i els seus procediments per poder gestionar íntegrament i de forma immediata esta línia.
Té tot això.
Senyories, introduir una nova empresa, siga Subús, siga Vectalia o qualsevol altra empresa afí al Partit Popular, suposaria un greu retard degut al procés d'habilitació dels nous treballadors, es generarien problemes de coordinació entre dos operadors distints, l'empresa i FGV.

Respecte a la seguretat en la circulació poden sorgir problemes en els trams compartits entre l'empresa i FGV, la qual cosa seria una experiència arriscada que no ens podem permetre.
De fet, la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana preveu la unificació de diversos serveis públics de transports i vostés van a fer justament el contrari.
També els costos salarials establerts en el projecte són inferiors als establerts a hores d'ara en FGV per a categories semblants, la qual cosa podria crear conflictivitat laboral, un problema que s'evitaria si la línia 2 es gestionara directament per Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

En resum, senyories, no vegem per cap lloc, per cap lloc els beneficis econòmics i socials que aporta el model de gestió presentat per la conselleria i que està duent a terme.
El retard injustificat de quasi dos anys des que s'acabà l'obra en la posta en marxa està tenint un cost altíssims per als ciutadans.
Mire, un cost social de més de 3 milions d'usuaris que es veuen privats d'un servei fonamental per a poder tindre accés a altres drets fonamentals també, com són la mobilitat, l'educació, anar a la universitat, la sanitat, a l'hospital o el treball i un cost econòmic de quasi 50.
000 euros diaris, com he dit abans.

Des del Grup Socialista exigim que es pose en marxa ja, ja, sense més retard, esta línia 2.
Jo crec que per a promeses de la consellera dos anys prometent que no passaria tal mes sense que es posara en marxa.
.
.
per a bromes ja n'hi ha prou, que es posen immediatament en funcionament.
Que no espere a l'adjudicació en el cas que alguna empresa s'interesse en la gestió i que s'anul·le el procés de licitació en marxa, adjudicant a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana la seua explotació i gestió en solitari.
És l'única manera, senyories, que hi ha de garantir un servei públic abans de mitjanies de 2013, és l'única manera que abans que a mitjans de 2013, en l'estiu de 2013, esta línia 2 del Tram puga estar en funcionament, l'única manera, adjudicar-ho a FGV.

Als ciutadans i ciutadanes d'Alacant, de no fer-se així va a ser un nou fracàs de la conselleria d'infraestructures i de la consellera Bonig i també seria, adjudicar-ho a FGV, l'única forma de malgastar els diners de tots els valencians, no adjudicar-ho a FGV.
Este assumpte, senyors del Partit Popular, no pot, no deu dilatar-se més.
Exigim per responsabilitat, exigim per coherència i, sobretot, exigim per respecte a la ciutadania, que no mereix per més temps un consell i una consellera que els mentisca reiteradament, com s'ha estat fent fins ara.

Per tant, senyories, senyors del Partit Popular, no allarguen més l'agonia, no allarguen més l'agonia i, sobretot, no tornen a ser motiu de sàtira i sainet, com la que els fa cada dia el magnífic còmic Xavi Castillo.
Però, sobretot, sobre,tot, senyors del Partit Popular, eviten una cosa que els faria traure els colors de cara, que seria que l'AVE arribe a Alacant abans que la línia 2 del Tram comence a funcionar.
Això, per a vostés seria una autèntica vergonya i per a La Generalitat i per a la conselleria d'obres públiques seria l'evidència d'una competència que no se té, d'una competència respecte a ser competent, evidentment, ser competent de ser capaç.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Signes.

Per a fixar posició, per part del Grup d'Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Des de fa ja algun temps, el País Valencià ens hem convertit en la rialla de tot l'estat i de part de l'estranger, perquè ja no sols tenim eixe aeroport sense avions arxiconegut i que ens ha fet també arxifamosos sinó que a més tenim part de la línia 2 de València, que té una estació però que no té vies, tenim una altra part de la línia 2 de València, que té vies però que no té tren, i tenim el Tram de Castelló, que se suposa que anava a connectar tota l'àrea metropolitana i el que tenim és un quilòmetre i mig de Tram.
Però també tenim eixe Tram d'Alacant, eixa línia 2 del Tram d'Alacant, que no és que no tinga trens o que no tinga vies o que no tinga estacions, no, és que ho té tot, ho té tot absolutament acabat, tot preparat per a posar-se a funcionar.
Però està parada.
S'han gastat cent milions d'euros de tots els nostres impostos, evidentment, que no els ha pagat la senyora Castedo de la seua butxaca ni res d'això, els hem pagat tots i totes; però preferixen tindre-la parada, tindre eixa línea 2 sense funcionar i, a més, gastant-se diners en el manteniment perquè no és.
.
.
Vull dir.
.
.
A més, és que tindre-la parada ens costa diners cada dia.

Clar, i preferixen tindre-la parada abans que la gestione Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana; preferixen que no funcione abans que siga una línia gestionada per una empresa pública.
Per què?
Bé, doncs, evidentment perquè volen que siga una empresa privada.
Vostés han tret el model de contracte de col·laboració publicoprivada.
.
.
; que, per cert, és molt discutible si la línia 2 del Tram d'Alacant se pot aplicar a aquest tipus de model de gestió de col·laboració publicoprivada.
Perquè, si anem a la llei, la llei ens diu que aquest tipus de contractes són per a quan s'han de gestionar qüestions altament complicades de gestionar i d'un elevat grau de complexitat, que entenc que no és la línia 2 del Tram d'Alacant, eixe grau de complexitat de què parla la llei per al model de col·laboració publicoprivada, i de diàleg competitiu i totes aquestes coses.
.
.

Però, bé, vostés s'han encabotat que algú ha de traure beneficis.
I, de fet, asseguren que qui gestione aquesta línia tindrà uns beneficis del 6% perquè si els trau, bé, i si no els trau també els posarà la Generalitat valenciana, perquè tinguen eixe 6% de beneficis per a la empresa, que és una clàusula terriblement lesiva per a les arques públiques, molt beneficiosa per a l'empresa privada i que no li suposa ningun risc.
A vore, això és el que els agradaria a tots els empresaris d'este país, no?
, gestionar una cosa sense assumir cap risc, que t'ho donen ja tot fet -perquè ja està tot fet; tens, fins i tot, els vagons comprats, fins als trens comprats; la línia feta-, tu només has de gestionar i, a més, t'asseguren que vas a tindre beneficis.
Home!
, però això què vol dir?
Això és el que els agradaria a tots els empresaris.
És la panacea, vamos!
.
Quin risc assumix l'empresa?
Quin risc?
Absolutament ningun.
I se suposa que quan s'externalitza un servei se traspassen riscos.
Però és que ací no s'està traspassant absolutament ningun risc.

Per tant, de dubtosa legalitat el que se vol fer amb la línia 2 del Tram.

I, per altra part, a mi m'agradaria que ens explicara per quin motiu, per quin motiu no volen vostés que ho gestione Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Quin és el motiu?
, quan tenim a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana diguent que, en menys d'un mes, que de manera immediata, posen a funcionar eixa línia, sense més despesa de la que ja n'hi ha.
Per quin motiu no volen que siga Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana?
Per què preferixen acomiadar 450 persones?
Els dóna això gustirrinín a vostés?
És que no ho entenc, no ho entenc com preferixen acomiadar a 450 persones, tindre la línia 2 del Tram d'Alacant parada abans que ho gestione Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

A mi m'agradaria saber quin és el motiu perquè, si no, no puc fer altra cosa que malpensar; i malpensar -i malpense- que és que el que volen és que alguna empresa amiga s'enduga beneficis, perquè si no.
.
.
Si vostés no expliquen el motiu -que dubte que el vagen a explicar, perquè ja l'hem preguntat cinquanta milions de vegades i ací ningú mos explica res-.
.
.
Però vostés expliquen per què no volen que Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana gestione la línia 2 del Tram d'Alacant o, si no, al final, vostés ens forcen a pensar que n'hi ha algun motiu obscur darrere o que n'hi ha el motiu que alguna empresa tinga beneficis a costa de la línia 2 del Tram i, sobretot, a costa de les arques públiques.

Evidentment, recolzem la proposició.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, las dudas son las mismas y los argumentos van a ser también muy similares.

No se entiende, no se puede entender… Es que no cabe en ninguna cabeza tener una instalación terminada, no ponerla en funcionamiento sencillamente porque estamos empecinados en dárselo a una empresa privada -la gestión- que, además, asegura beneficio para la empresa, pero coste para la administración.

Tenemos en pie de guerra a todo el personal de Ferrocarrils.
Un porcentaje muy importante se va a la calle, de profesionales que llevan décadas, en algunos casos, entregando -digamos- su vida a un servicio.
Son grandes profesionales que se van a ir a la calle, a su casa sin, seguramente, posibilidad de ser reciclado más que, a lo mejor, pues sí, contratados por esa empresa maravillosa a la que ustedes quieren adjudicar el contrato.
Pero no tiene ninguna justificación el hecho de mandar a la gente a la calle y, al mismo tiempo, privatizar un servicio que va a ser rentable sí o sí; si lo va a ser para la empresa, lo mismo podría serlo para la administración.
Y, en cualquier caso, si es gravoso, pues va a ser exactamente igual de gravoso porque si hay que darle beneficio, asegurarle el beneficio a esa empresa hipotética que algún día entrará… Van a ser pérdidas, en cualquier caso, o inversión o dedicación de dinero público a poner ese servicio en marcha.
No tiene ningún sentido.
Y sí que espero que nos lo expliquen.

Un poco por ahondar en este aspecto, hace tres meses ahora hicimos una pregunta; y preguntábamos por qué Ferrocarrils tenía 22 trenes nuevos parados en Alicante y cuál era la fecha prevista para ponerlos en marcha.
Y se nos contestó que no es que hubiera 22, es que había 26 y otros seis que estaban, digamos, también con posibilidad de ser usados.

Preguntábamos también cuál era el coste total que se estaba pagando a la empresa Vossloh para el mantenimiento del Tram en Alicante hasta fecha de hoy.
Y se nos contestaba que, de enero a septiembre, se le había pagado casi un millón y medio menos IVA -o sea, a parte el IVA-.
Esto quiere decir que esta empresa está suponiendo un coste superior a dos millones de euros por el mantenimiento del Tram de Alicante, más IVA.
Y buena parte del mismo se nos va en una línea que está sin explotar.

Algo que también hemos mencionado en otras ocasiones, y también hay que recordar aquí, es el tema del coste de oportunidad de las actuaciones que ustedes han desarrollado.
A ver, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana acumula una deuda, no solamente por las inversiones realizadas -que también-, pero también, sobre todo, por una mala gestión.
Todos sabemos que se han comprado unas unidades y se han dejado en los andenes, casi abandonadas, otras que tenían otros veinte o treinta años de uso posible; y, sin embargo, se compraron nuevas unidades.
Y el caso más flagrante es este que tenemos encima de la mesa; cien millones de inversión y otros cuarenta en trenes que están parados y que están, solamente, esperando a que la administración saque un contrato y a alguien le interese cogerlo.
Tampoco entendemos cómo no hay empresas, de éstas que se crean de un día para otro, que vienen de constructoras o vienen de otros sectores que ahora tienen menos actividad, cómo no se han presentado a esto.

Lo que está claro es que Alicante necesita que esto se ponga en marcha.
Lo que está claro es que los trabajadores de Ferrocarrils tienen un problema muy grande y que a ustedes parece que les da igual.
«¿Tenemos que tirar a la calle a 450 trabajadores?
Pues los tiramos.
» A lo mejor, la mitad podrían estar aquí empleados para desarrollar esta línea imprescindible, y no se desarrolla.

Ya hemos mencionado también lo mal que funciona el transporte público en la Comunidad Valenciana, incluso en el debate del punto anterior, indicando que había el doble de las emisiones que le correspondería a la Comunidad Valenciana si tuviera un transporte público de calidad.
Tampoco les interesa a ustedes el tema de las emisiones a la atmósfera, el tema de ahorrar en costes para toda la ciudadanía, el tema de intentar bajar la factura del petróleo…

Esos aspectos que acabo de mencionar sí que estaban propuestos como base de ese plan de movilidad sostenible que se iba a hacer para la ciudad de Valencia, nada más, que de sostenible no tenía nada porque ya no contemplaba el ámbito que debiera.
Se justifica, en base a estos aspectos de bajar la factura del petróleo, de reducir las emisiones, de mejorar la calidad de vida, de dar un servicio público de calidad…, en base a todo eso se justifican estudios y proyectos y, luego, a la hora de aplicarlo y teniéndolo todo perfectamente listo para ponerlo en marcha, pues, no sabemos por qué -y esperemos que el señor Peral nos ilumine-, pues… Claro, porque no se entiende, la ciudadanía no lo entiende.

Podemos reír.
Deberíamos estar llorando.
Deberíamos estar llorando porque el tema es más que serio, es mucho dinero de todos los valencianos, es un servicio imprescindible y llevamos dos años esperando a que se ponga aquello en marcha.

Por supuesto que vamos a apoyar la propuesta.

Y nada más.
Estamos ávidos de oír explicaciones.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, presidente.

Si sonrío es por la iluminación que usted me atribuye que yo les traslade.

Voy a intentar reiterar los argumentos que la consellera, no hace mucho tiempo, el pasado 20 de junio, ya les ha trasladado las explicaciones en innumerables comparecencias, iniciativas que han presentado durante estos años referidas a esto.
Y yo creo que los argumentos están, claramente, relacionados con la sostenibilidad y la rentabilidad de esta línea y de una situación económica que ustedes conocen perfectamente, a pesar de la presión que realizan para que esto pues no se termine o, por lo menos, se termine bajo una enorme presión.
Porque es evidente que lo que pretende la conselleria es que la línea se preste en las mejores condiciones, tanto para el servicio como para el ciudadano.

Como decía, el tema lo hemos tratado muy ampliamente.
La posición de la consellera, de la conselleria, sobre el objeto de su PNL es que este servicio debe ser realizado por un operador privado precisamente para cumplir con estos objetivos.

La Unión Europea es partidaria de la introducción de la competencia en los servicios de transporte y la apertura a estos operadores privados.

La incorporación al derecho español de esta política liberalizadora en materia ferroviaria se llevó a cabo en el año 2003, con la aprobación de la Ley 39/2003, del sector ferroviario; una ley que supone la apertura del mercado ferroviario español a la competencia.
Por ello, incorpora un modelo de gestión con separación de la titularidad de las infraestructuras, que será pública, y la explotación del servicio, que podrá realizarse por operadores privados.
En el fondo, no es más que trasladar el modelo del transporte por carretera; las infraestructuras se realizan con inversión pública y los servicios de transporte por las empresas operadoras, ya sean privadas o públicas.

Ferrocarrils es la operadora del transporte ferroviario de La Generalitat.
Y, lógicamente, cuenta con personal preparado para prestar el servicio; y no se pone en duda la disposición de la plantilla para prestar sus servicios en las líneas actualmente explotadas por Ferrocarrils de la Generalitat en Alicante o, en su caso, prestar este servicio en la línea 2 del Tram.
Ahora bien, con la actual plantilla y con las dotaciones materiales y económicas disponibles, no es posible que Ferrocarrils de la Generalitat pueda explotar la línea 2 del Tram de Alicante, y usted lo sabe, señoría.

Por otro lado, aumentar la plantilla y los recursos no parece lo más prudente en un momento de reestructuración del sector público empresarial, sobre todo desde la entrada en vigor del Decreto 7/2012, de 19 de octubre, del Consell, de medidas de reestructuración y racionalización del sector público empresarial y fundacional de La Generalitat.

En cuanto a la situación del contrato de gestión de servicio público, sabe, señoría, que en diciembre de 2010 se publicó la licitación, por la Agencia Valenciana de Movilidad, del contrato de gestión de este servicio público para la prestación del servicio de transporte de viajeros en la línea 2 del sistema tranviario de Alicante.
En enero de 2012 se renunció a la adjudicación del contrato.
En enero de 2012 la conselleria anunció la apertura de un nuevo concurso para determinar la adjudicación de la gestión de la línea 2 del Tram, con una serie de peculiaridades que conocen, que no voy a repetir.
A continuación, el 14 de septiembre de 2012, el Consell adoptó un acuerdo por el que se autoriza la ampliación del número de anualidades y límites cuantitativos a que se refiere el artículo 29 del texto refundido de la Ley de hacienda pública de La Generalitat.
Y el último hito es el del 24 de octubre de 2012, donde la abogacía de La Generalitat informa favorablemente del pliego específico de cláusulas administrativas particulares.

Por lo tanto, señorías, se está cumpliendo escrupulosamente con la legalidad para dotar a esta línea del servicio más adecuado y más conveniente para el ciudadano.
Esto sigue unos plazos que, evidentemente, tenemos que cumplir porque, desde el Grupo Parlamentario Popular, respetamos el cumplimiento de la legalidad más escrupulosa.

Y, además, somos conscientes de que la conselleria está realizando todos los esfuerzos y todas las actuaciones necesarias para que esta línea 2 del Tram se ponga en marcha a la mayor brevedad, en unas condiciones económicamente viables y sostenibles que permitirán dar este servicio en las mejores condiciones para los usuarios de la línea y con los mejores costes.
Y ésa es, evidentemente, una labor que este Grupo Parlamentario Popular va a sostener y va a apoyar hasta el último suspiro, como no puede ser de otra forma.

Y, por este motivo, señoría, vamos a rechazar la proposición que plantean, una vez más, aún a sabiendas que conocen perfectamente la respuesta.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor Peral, anem a vore.

Vostés defensen fins l'últim sospir una cosa que, bé, que és indefensable, és a dir, legalitat.
¿De quina legalitat parla?
¿És que seria il·legal adjudicar l'explotació d'eixe Tram a FGV?
No.

Vosté m'ha contat tot el tràmit que en este moment té l'expedient, i molt bé.
Jo el que li dic és que s'adjudique a FGV i, a més, un poc escoltant i atenent el que diuen els treballadors de Ferrocarrils.

Ho han dit moltes voltes, ho han dit en infinitat de voltes, ho han dit per escrit, ho han dit en la conselleria a través d'estudis molt seriosos, ho han demostrat; és a dir, han demostrat que gestionar ells esta línia 2 del Tram no suposaria cap gasto extra per a La Generalitat, gasto zero, gasto zero per a La Generalitat la gestió per part de Ferrocarrils: no afectaria les freqüències de la resta de línies per a res, per a res; incrementaria els índexs, el marge de cobertura de totes les línies del Tram d'Alacant; s'estalviaria el desemborsament econòmic anual que es preveu per a l'empresa que cogestionara amb FGV la línia -que hem dit abans-, que són més de tretze milions, i el 6% de benefici empresarial garantit; se vorien afectats menys treballadors per l'ERO, menys treballadors en la mesura que haurien d'atendre i explotar la línia 2 del Tram, i això és molt important; en eixamplar-se la productivitat per la major cobertura del servei en la línia 2, s'augmentaria un estalvi en la massa salarial dels agents implicats en el tema.

Miren, senyories, s'ha explicat per part de Ferrocarrils per activa i per passiva a la conselleria, a la direcció de Ferrocarrils, a l'exgerent de Ferrocarrils i a l'actual gerent de Ferrocarrils.
El que jo no comprenc és per què -digam- fins l'últim sospir -que vosté diu- s'encaboten que n'hi haja una empresa pel mig que cogestione, junt a Ferrocarrils, eixe tema, a no ser que siga una empresa amiga -com he dit al principi-, ¿no?

Però, mire, el que jo estic demanant no estic demanant-ho jo i està demanant-ho els treballadors de FGV, és a dir, el que jo estic demanant s'ha demanat ja pels ajuntaments d'Alacant i Sant Vicent del Raspeig amb el vot favorable del Partit Popular, ¡amb el vot favorable del Partit Popular!
És a dir, vostés, si voten en contra de la meua proposició no de llei, hui, ací, estaran votant en un sentit contrari al que ha votat el Partit Popular a Alacant ciutat i a Sant Vicent del Raspeig.

Mire, la societat alacantina no pot esperar més -com he dit al principi- i requerix del Consell que en este tema s'actue.
Vostés no garantixen absolutament res.
Vosté diu, «garantint el procés, continua endavant.
.
.
» Però, bé, ¡si el procés anterior va quedar desert!
¡El declararen desert!
¿Qui diu que este procés no el declararen desert també per qualsevol qüestió, per falta d'empresa que estiga interessada?
És a dir, és que ací el que fa falta és rapidesa, i l'única rapidesa possible és la que oferix Ferrocarrils de la Generalitat, que es posar-lo en marxa en un mes i a cost zero.
I no ho entenc per què no ho voten a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señor Peral, tiene usted la palabra.

El senyor Peral Villar:

Presidente.

Señorías, el Grupo Parlamentario Popular no va a votar a favor de su propuesta pero, evidentemente, sí apoya el que se ponga en marcha la línea 2 del Tram a la mayor brevedad, eso es evidente, y ese es el deseo de la conselleria, y no nos cabe la menor duda.
El problema es que -como usted muy bien ha indicado- no resulta una adjudicación fácil porque si, de otra forma, fuera tan rentable -como ustedes sostienen en sus argumentaciones- pues, evidentemente, habría cola para poder realizar el servicio y no hay cola para realizar el servicio.

Evidentemente, usted conoce -aunque pretende que nos abstraigamos de la situación crítica que vive en este momento nuestro país y que es algo que les debemos a sus señorías cuando gobernaban este país y dejaron la deuda más importante que un gobierno se ha encontrado cuando ha llegado a gestionar lo que ha encontrado- y usted sabe perfectamente cuál es el momento en el que quiebra la viabilidad de este proyecto que coincide perfectamente con el momento más duro de la crisis, y es en esa coyuntura en la que La Generalitat pretende dar un servicio sostenible, rentable y viable de cara al ciudadano.

Lo que pretende la conselleria es que este servicio se preste durante muchos años y con las mejores condiciones para el ciudadano y a los mejores precios.
Y esto va a garantizar que el servicio que se preste al ciudadano va a ser muy interesante para el ciudadano y muy interesante para las arcas públicas porque se pretende que el coste de este servicio sea el menor posible, y, si no, pues, evidentemente, esto no sería así porque este modelo de gestión es -yo creo- bastante contrastado a nivel internacional, pues yo creo que no deja lugar a dudas que lo que pretende no es otra cosa que flexibilizar y suavizar los costes y el mantenimiento del servicio de cara a los dineros públicos que tanto les preocupan.

Precisamente por eso, pues sí a que se ponga en marcha cuanto antes la línea 2 del Tram y no a meter más presión a la conselleria, que está cumpliendo escrupulosamente los plazos que marca la adjudicación en las mejores condiciones posibles para prestar este servicio.
¡Ojalá!
se presente un buen operador con estas nuevas condiciones que se amplíen para que, efectivamente, exista una concurrencia de operadores buenos que puedan realizar cuanto antes, ¡ojalá!
A mí no me cabe la menor duda que el próximo año esta línea se va a poner en marcha y que lo va a hacer en la mejores condiciones.

Y por eso, este Grupo Popular va a rechazar la proposición que ustedes presentan, una vez más, con unas intenciones -que usted perfectamente sabe- para desgastar al gobierno del Partido Popular que, con toda seguridad, pondrá en marcha este servicio el próximo año.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyories, conclòs el debat, passem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
4.
¿Vots en contra?
8.
Per 4 vots a favor i 8 en contra queda desestimada.

Proposició no de llei sobre la no-construcció de la línia elèctrica de molt alta tensió (MAT) de doble circuit de 400 kV d'Almassora a Morella, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 32.
664, BOC número 105)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 5: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la no construcció de la línia elèctrica de molt alta tensió de doble circuit de 400 quilowatts d'Almassora a Morella, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Red Eléctrica Española projecta una línia elèctrica de doble circuit de 400 quilowatts d'Almassora a Morella creuant dèsset termes municipals de la província de Castelló.
Es tracta d'una línia de molt alta tensió -les conegudes com a MAT, molt alta tensió- amb torres de 70 metres d'altura, amb tallafocs de 50 metres i una distància mitjana entre les torres de 450 metres.

El traçat proposat per Red Eléctrica afecta llocs emblemàtics de Castelló i zones de gran interés mediambiental, travessant zones poblades sense respectar la distància mínima de seguretat actualment recomanada, que és un metre per quilowatt; en este cas, per tant, estaríem parlant de 400 metres, una distància de 400 metres a qualsevol casa habitada i que -com dic- no s'està respectant aquest traçat.

Les línies de molt alta tensió o autopistes elèctriques no són línies de distribució d'energia per donar servei a cases i empreses.
Són línies per al transport d'electricitat a grans distàncies, per vendre els excedents d'electricitat, connectant els mercats elèctrics europeus entre si i amb el nord d'Àfrica.
Les línies de molt alta tensió són part del negoci de les elèctriques.

Les greus afeccions que aquest tipus de línies provoquen a la salut són molt alarmants, tal com assenyala en nombrosos estudis científics, inclosos els recopilats per l'Organització Mundial de la Salut en el projecte de camps electromagnètics i informes com el Biolnitiative Report, en què participen científics d'universitats dels Estats Units, Suècia, Àustria, Dinamarca i Xina, o els treballs realitzats per una de les universitats mèdiques més prestigioses del món, l'Institut Karolinska a Suècia.

A manera d'exemple, citarem l'augment dràstic de leucèmia infantil i l'encarida crida dels científics en no habitar prop d'aquestes línies.

La universitat suïssa també parla de com les persones que viuen a menys de cinquanta metres d'una línia d'alta tensió tenen més probabilitats de patir alzhèimer.

També n'hi ha diverses sentències, a Iberdrola, per exemple, o a la francesa RTE, condemnes judicials per tal de retirar infraestructures elèctriques pel risc de càncer que aquestes suposen.

D'altra banda, el traçat d'aquesta línia s'establix sense tindre en compte el seu impacte sobre els espais de la xarxa Natura 2000, els espais naturals protegits o la biodiversitat, especialment les aus rapaces.

L'impacte sobre la flora també és significatiu, atés que la línia de molt alta tensió ha d'estar proveïda d'una franja desglossada de cinquanta metres d'ample que elimina centenars d'hectàrees i que, a més, segmenta i fracciona el nostre territori encara més.

Esta eliminació sistemàtica de vegetació davall de les línies d'alta tensió provoca la proliferació d'espècies herbàcies que, a causa de la sequera, resulten altament piròfiles, incrementant el risc d'incendis, agreujat, a més, per les possibles avaries de la línia.
En este país ja sabem que més d'un, més de dos i més de tres incendis s'han produït per línies d'electricitat que passaven pels nostres boscos.
Per tant, un argument més i un motiu més.

A més, hauríem d'afegir els sorolls constants, la pèrdua de qualitat de vida per l'impacte visual i el deteriorament del paisatge, el fort impacte negatiu sobre el desenvolupament turístic i, a més, estem parlant de zones amb gran valor mediambiental i paisatgístic i poblacions amb un ric patrimoni arquitectònic que, per tant, també són pobles que viuen o que una de les seus fonts d'ingressos és el turisme i, per tant, aquest tipus d'actuacions també poden vore perillar eixa font d'ingressos, ¿no?

A Espanya n'hi ha més de dos milions d'afectats per l'alta tensió, la forta oposició social ja ha paralitzat alguns traçats com el d'alta tensió entre Vitòria i Castejón, desestimat en l'any 2010 per l'oposició social.
El Tribunal Suprem també ha paralitzat projectes d'alta tensió, com el de Cantàbria al País Basc en 2010, o el d'Aragó a França en 1999.

Clar, evidentment, perquè es produïsquen aquestes paralitzacions o perquè se desestimen aquestos traçats, cal una implicació forta de les administracions del territori per on passa aquesta línia de molt alta tensió.
Cal fer força entre totes les administracions implicades, entre l'ajuntament, la conselleria, La Generalitat, la diputació perquè, junt als veïns i veïnes que s'oposen a aquestes línies, se puga modificar el traçat, se puga paralitzar o se puga desestimar aquest projecte, i, de fet, això és amb el que comptàvem amb aquestos territoris on s'han desestimat les línies, ¿no?
, amb eixa implicació de l'administració, una administració que es posa del costat, de part dels veïns i de les veïnes.

Per això, demanem en aquesta proposició no de llei que des de la Generalitat valenciana, des del Consell, es faça tot el possible perquè aquesta línia de molt alta tensió no travesse les nostres localitats ni amenace el nostre medi ambient.
I això és el més important i, de fet, eixa és la nostra posició: que no passe la línia de molt alta tensió pel País Valencià, en este cas, per les comarques de Castelló.
I eixa és la nostra posició: no a la línia de molt alta tensió, perquè no estem parlant de progrés, no estem parlant de negoci, jo no vullc que en les següents intervencions se me parle que tots volem tindre una tele i un frigorífic a casa, que és el que solen dir quan parlem d'aquestes coses (rient), perquè no estem parlant d'això, no estem parlant del subministrament per a les cases o del subministrament per a les empreses, no.
Estem parlant d'una línia de molt alta tensió per la qual vorem passar l'electricitat però que no és electricitat que nosaltres anem a consumir ací, no anem a consumir ací esta electricitat.
(Veus) Simplement, això forma part del negoci de les elèctriques, de l'especulació amb l'energia, amb l'electricitat i, per tant, no és eixe l'argument.

Nosaltres ens oposem a aquesta línia d'alta tensió, nosaltres, igual que molts veïns i veïnes; de fet, s'ha creat una plataforma en contra d'aquesta línia de molt alta tensió, i, per tant, eixa és la nostra posició inicial, que no es faça.

Ara bé, si això no fóra possible, si no és possible que se desestime aquesta línia de molt alta tensió, n'hi ha alternatives també que poden fer que no siga tan greu l'impacte sobre el nostre medi ambient.
Estem parlant, per exemple, que, en cas que s'haguera de posar, la línia de molt alta tensió seguisca els passadissos d'infraestructures existents -m'estic referint a les autovies o carreteres que ja n'hi ha-.
No és el mateix que una línia de molt alta tensió passe per l'autovia o que la línia de molt alta tensió passe pel mig d'una zona boscosa o d'un espai natural.

Evidentment, quan açò no se fa simplement és per un criteri econòmic, que preferixen tirar les línies en línia recta abans que seguir traçats que poden suposar menys impacte.

També una altra qüestió seria el soterrament d'aquestes línies en les zones de major impacte paisatgístic sobre les aus i, també, en les zones on se puga perillar els nostres boscos.
No haurien de passar estes línies pel mig de boscos o de paratges naturals o d'espais naturals, perquè, com ja he dit abans, poden suposar també un risc d'incendi, i jo crec que en el nostre país ja anem bé d'incendis com perquè damunt anem posant elements que poden produir-ne més.

I després, un altre dels condicionaments que posem en cas que haguera de passar aquesta línia, que insistisc que el que volem és que no passe, però en cas que haguera de passar, n'hi ha un altre condicionament, que és que s'allunye dels habitatges.

I no estic parlant només dels cascs urbans dels pobles, sinó que estem parlant de la zona d'interior de Castelló on, a l'igual que en molts altres llocs, n'hi han urbanitzacions, n'hi han cases disseminades, n'hi han masos.
.
.
i per tant estic parlant que també d'eixos habitatges ha d'haver una distància mínima de 400 metres com a mínim, però evidentment com més lluny estiguen millor, perquè crec que tots podem compartir que.
.
.
, bé, que a ningú li agrada viure sota una línia de molt alta tensió i que, per tant, no se poden posar tampoc els interessos de les empreses privades per sobre dels interessos de les persones, de la salut de les persones i del nostre medi ambient.

Gràcies.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Antonio Vicente Peral Villar)

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Albiol.

Ahora, por turno de cinco minutos, tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Compromís por supuesto va a apoyar esta moción que aunque quizás la tachen de radical por parte del grupo mayoritario, no es más que algo razonable, incluso se propone un segundo punto para, digamos, si no puede ser lo primero que sea lo segundo, digamos, a nivel de mínimos.

Se ha dejado ya bastante clara, o sea, esto es una autopista de energía innecesaria para los valencianos a todos los niveles y que solamente beneficiará a la empresa que la gestione y a la que transporte la energía.

Hemos de recordar a ese nivel que solamente en 2009 ya bajó respecto a 2008 un 4,6% el consumo de energía y que la tendencia es a seguir disminuyendo terriblemente por los efectos de la crisis, ojalá fuera por medidas de optimización del consumo y por medidas de eficiencia energética, pero la cuestión es que el consumo energético va a menos.

Tenemos dimensionadas las instalaciones de producción de energía en todo el estado.
.
.
, que se podría producir más del doble del pico máximo de consumo.
Estamos hablando de que tenemos unas instalaciones sobredimensionadas.
Ese es el motivo por el que se podría cerrar pasado mañana todas las nucleares, y no nos pasaría nada.
Y, bueno, es algo que también hay que tener bien presente, o sea, esta instalación es una autopista para que las empresas eléctricas sigan ganando a costa de todos.
Y, ¿por qué a costa de todos?
Pues porque va a suponer un impacto tremendo.

Bien se ha indicado que supone una fragmentación del paisaje, que se hacen áreas cortafuegos de cincuenta metros -aunque ahora ya por ley esas áreas debían estar mucho más integradas en el paisaje, pero no se sigue haciendo-, atraviesa diecisiete municipios, tiene impactos importantes sobre la fauna y sobre la fragmentación de ecosistemas y un impacto que es muy grave también, ya no es el tema de la electrocución, porque estas líneas son tan gigantescas y al ser modernas parece que está.
.
.
, bueno, eliminado el problema de la electrocución de aves, pero no el del choque.
Y a ese nivel, pues dos datos: la gran mortalidad de buitres que se están produciendo precisamente en las comarcas de Castellón y, un segundo, que es que la águila perdicera es el águila más amenazada que hay en el territorio valenciano, la principal causa de muerte es choque con tendidos eléctricos.
Eso está contrastado también.
Entonces, es otro motivo más para rechazar esta instalación.

Otros motivos.
La presencia de estos tendidos eléctricos genera ozono troposférico.
Ese ozono troposférico es el que está degradando los bosques de interior y está causando problemas respiratorios a mucha gente de las zonas de interior.
Es un contaminante secundario de las zonas urbanas, pero que también se genera con este tipo de instalaciones.
O sea que vamos a seguir contaminando los lugares a priori menos contaminados de nuestro territorio.

Luego, las distancias que se proponen, por ejemplo, de los 400 metros, esto sería con la normativa que está ahora vigente, pero que está absolutamente desfasada.
Solamente un dato, la normativa vigente, que es de 2001, habla de 100 microteslas la exposición máxima a la que tienen que estar sometidas las personas, 100.
Sin embargo, en Toscana, los niveles ya son de 0,2 y en Suiza son de 1.
Entonces estamos hablando de entre 100 y 500 veces los niveles máximos que pueden recibir las personas.
.
.
Bueno, pues estamos en niveles entre 100 y 500 veces superior a lo que dice la normativa más restrictiva que hay en nuestro entorno, que no estamos hablando de Marte, estamos hablando de países europeos.

Y hay una cuestión, que además la define el artículo 191 del tratado de funcionamiento de la Unión Europea, que es el principio de precaución.
Y en estos temas de radiaciones electromagnéticas todos sabemos que falta muchísimo por saber, ¿eh?
, quienes más saben son quienes la producen, pero esos no nos cuentan lo que hay.
Y sí que hay, sin embargo, informes -alguno se han mencionado- desde el año 1992, bien prestigiosos, que aconsejan alejar lo máximo posible las viviendas -las instalaciones humanas- de estas líneas de alta tensión por los riesgos previsibles que si bien, ya como digo, no están demostrados en toda su medida, sí que hay sospechas fundadas de que.
.
.
, bueno, son riesgos muy peligrosos para las personas.

Ya he mencionado la tendencia al reducir del consumo eléctrico, por tanto, los valencianos no necesitan en ningún caso -ni el resto de los españoles- este tendido eléctrico.
Lo necesitarán, pues, las compañías eléctricas si quieren seguir haciendo sus trasiegos de energía y poder seguir vendiendo a Francia cuando haga falta y otro tipo de cosas.

Pero los valencianos lo último que necesitamos es un nuevo impacto que -y por último, y acabo- va a hipotecar el desarrollo rural de esos diecisiete municipios por los que pasa, porque estas torres son visibles a muchos kilómetros de distancia, nadie quiere pasear cerca ni por debajo de esas torres eléctricas, y estas zonas de interior, básicamente, el futuro que tienen es un turismo rural y unas actividades sostenibles en su entorno.
Si machacamos su paisaje con estas instalaciones, estamos hipotecando su futuro.
Una hipoteca más que ustedes podrían evitar.
.
.

El senyor vicepresident:

Gracias.
.
.
gracias.
.
.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
pero que me temo que no lo van a hacer.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ponce.

Por turno de cinco minutos, tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Jo pense que està tot absolutament dit i explicat.

La PNL, en el punt 2, crec que és un punt molt sensat, allò que diu: «En cas que la Red Eléctrica continuara amb el projecte, obligar l'empresa a fer complir els següents paràmetres: que el traçat de la línia MAT seguisca els passadissos d'infraestructures existents i no afecte el medi natural -obvi- ni els habitants dels pobles afectats pel seu traçat -obvi-; que se realitze el soterrament de les línies a les zones de major impacte paisatgístic i sobre les aus, així com en les rodalies de les vivendes i instal·lacions -obvi també-, i que s'assegure l'allunyament d'esta línia respecte a les vivendes més allà de 400 metres.
»

Crec que és una PNL molt sensata, però crec que Red Eléctrica està.
.
.
, digam, en una postura de força i està en una postura de poca negociació, i la prova està que.
.
.
, bé, el passat més de juliol, per a no anar més llunt, la Diputació de Castelló, amb majoria del Partit Popular, va aprovar per unanimitat una moció per a assessorar legalment els municipis en cas de no arribar a cap acord amb Red Eléctrica; vol dir que el conflicte és molt gran i que no n'hi ha en absolut per part de Red Eléctrica ninguna voluntat per a intentar, digam, solucionar-ho.

I també en eixe acord de la Diputació de Castelló s'instava al ministeri de medi ambient a aprovar una línia amb el menor impacte possible.

També l'Ajuntament de Vilafamés, governat pel Partit Popular, en abril passat, també protestava i demanava que les línies no passaren pel municipi, que se soterraren o se traslladaren a polígons industrials, etcètera, etcètera.

Ajuntaments com el nostre de Vilafranca, l'alcalde diu desconéixer el projecte, almenys desconeixen el projecte fa uns mesos.

En el Forcall pareix que la declaració d'impacte ambiental publicada el passat mes d'agost, digam, d'alguna manera, sí que ha acceptat les demandes i reivindicacions que demanava el Forcall, però que en definitiva n'hi ha un conflicte gran i important.

I jo considere que si la Diputació de Castelló, a través de la moció aprovada en el mes de juliol, com dia abans, va acordar assessorar legalment els municipis i demanar al ministeri de medi ambient aprovar una línia amb el menor impacte possible, que en definitiva és el que diu la PNL, jo pense que no seria de sentit comú que estes Corts no actuaren en la mateixa direcció que la Diputació de Castelló.

I, per tant, jo demane al Partit Popular que vote a favor d'esta proposició no de llei d'Esquerra Unida perquè crec que és molt sensata, sobretot en el segon punt; per descomptat, nosaltres sí que ho farem.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Ara, per temps de cinc minuts, té la paraula el representant del Grup Popular, senyor Jaime Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Com ha dit la senyora Albiol, esta PNL consta de dos parts: una primera part, que és que demane que se fagen els tràmits pertinents perquè Red Eléctrica de España no construïsca la línia elèctrica de 400 quilovats des d'Almassora fins a Morella i una segona part és que en el cas que Red Eléctrica continuara, doncs que se prengueren una sèrie de mesures encaminades a evitar l'impacte que la citada xarxa puga tindre.

Quant a la primera part de la seua proposta, indubtablement és una línia de molt alta tensió de 400 quilovats que hem dit anteriorment i, per tant, pertany a la xarxa primària de transport d'energia elèctrica, i amb una competència per a la seua planificació i per al desenrotllament del ministeri.
No és una competència pròpia nostra de La Generalitat.

Per tant, se tracta d'una actuació prioritària pel seu caràcter estructural i la seua funció de mallat.
.
.
, vam tindre l'oportunitat la legislatura passada de poder estar en la seu de Red Eléctrica per invitació tots els grups d'estes Corts i vam poder vore quina és la funció i com treballen totes estes xarxes i el mallat el que representa.
No tan sols és el que vosté dia, i no vaig a traure a col·lació ni teles, ni frigorífics, ni coses que tots utilitzem, no li ho vaig a traure, però sí que tots sabem que l'energia elèctrica no es pot emmagatzemar i està a expenses d'uns moments determinats que tinga unes demandes de consum d'un lloc i d'un altre lloc, i per tant se necessita un mallat i una sèrie de xarxes per a poder complir des dels punts en els quals s'està produint l'energia elèctrica, diguem centrals.
.
.
diguem centrals que puguen ser fotovoltaiques, diguem centrals d'energia nuclear, diguem centrals d'energia de cicle combinat o eòlica.
.
.
, perdó, minicentrals elèctriques.
.
.
, ai, d'aigua, qualsevol tipus de producció, hem de tindre lligats tots eixos punts en la xarxa nacional perquè en qualsevol moment que se puguen tindre unes demandes, tirar a la xarxa i ficar en funcionament certes unitats per a produir.

Indubtablement, aquella que es produïx quan n'hi ha energia eòlica, que sempre està funcionant i pot tindre.
.
.
, eixa va sempre a la xarxa perquè no es pot emmagatzemar en cap lloc, i per tant se tira a la xarxa i es pot transportar d'un lloc a un altre -tallar-la quan no se necessite-, però indubtablement és la primera que Red Eléctrica ha de tindre i no ficar en funcionament altres centrals i altres llocs que poden anar en perjuí del que són, diguem, en un moment determinat, les necessitats.
Per tant, se tracta d'un mallat.

Un mallat vol dir que tenim unes xarxes a nivell estatal i este entra dins de la planificació dels sectors d'electricitat i gas en el desenrotllament de les xarxes de transport, per tant, és un mallat estructural el qual ha d'aprovar el ministeri i que ha de sotmetre, com no, a la valoració d'impacte ambiental, que també és competència estatal, si bé des de la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Vivenda quan se va tindre eixe projecte general de planificació ja es va fer un informe al respecte en abril de 2011 sobre les condicions que havia de reunir una xarxa d'este tipus.

Però des de La Generalitat el que està s'impulsant amb este tipus de xarxes -i passe a la part segona de la proposta- és que les noves infraestructures elèctriques es projecten aprofitant corredors d'infraestructures existents -que és una de les parts que està en la seua proposta-, i a més dites infraestructures han de complir el Reial decret 223/2008, que està en vigor en l'actualitat, en el qual mos marca quines són les tècniques i garanties de seguretat en les línies elèctriques d'alta tensió i les seues instruccions tècniques complementàries que s'han desenrotllat després, les instruccions tècniques complementàries de les d'alta tensió, de la 0,1 a la 0,9.

En eixe reglament recull altres qüestions: el manteniment de distàncies mínimes en edificacions, mantenir tota una sèrie de premisses com les que en este moment estan demanant en la seua segona part de la seua proposta.
I, per tant, nosaltres considerem que se tracta d'un assumpte que és d'una competència estatal, que en el moment que se faça un projecte i se tire endavant este projecte s'haurà de sotmetre's a una avaluació d'impacte ambiental i haurà de reunir tota allò que en la normativa vigent quant al Decret 223/2008 emana, de 15 de febrer de l'any 2008.
I, per tant, guardarà i ha de guardar les garanties d'eixes distàncies en vivendes mínimes que puguen haver-hi, d'eixes possibles, diguem, construccions en quines condicions i com s'han de fer per evitar incendis i evitar altres casos.
I, en definitiva, que marque i té les garanties suficients per a complir la segona part.
Repetim, la primera és estatal i, per tant, pertany a un projecte de planificació que en este moment nosaltres no podem suport a ell.

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastiá)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Sí, per a rèplica, senyora Albiol, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

En primer lloc agrair al senyor Signes i al senyor Ponce el recolzament a aquesta proposició no de llei.
I després per a replicar al Partit Popular, al senyor Mundo.

Vosté m'està parlant que no és competència de la Generalitat valenciana.
Evidentment, jo ja sé que no és competència i que la línia és competència del ministeri.
I per això la meua proposició no de llei jo no dic que Les Corts insten el Consell a no fer aquesta línia de molt alta tensió.
La meua proposició no de llei insta el Consell a fer els tràmits pertinents perquè Red Eléctrica de España no construïsca la línia de molt alta tensió entre Almassora i Morella.

Per tant, la meua proposició no de llei està perfectament redactada.
En ningun lloc dic que siga competència de La Generalitat, sinó que és competència del ministeri.
I jo al que inste és que el Consell faça els tràmits perquè no se construïsca aquesta línia d'alta tensió, que faça les gestions i els tràmits pertinents.
Perquè probablement aquesta línia de molt alta tensió no és competència del Consell, però jo entenc que sí que és competència del Consell preocupar-se per la salut de les persones que viuen al País Valencià, que sí és competència del Consell preocupar-se pel nostre territori.
O no?
I això sí que és competència del Consell.

I, mire, el que més me preocupa del «no» del Partit Popular a la nostra proposició no de llei és que el «no» a la nostra proposició no de llei, a la proposició no de llei d' Esquerra Unida suposa un «sí» a la línia de molt alta tensió, però a més suposa un «sí» a la línia de molt alta tensió sense condicions.
Perquè ni tan sols s'accepta el punt 2 en el que diu que en cas que haja de fer-se la línia vaja per les infraestructures que ja estan construïdes, que hi ha una distància a les cases habitades i que se soterren en aquells espais on puga haver-hi més agressió al territori.

Per tant, estan dient «sí» a l'alta tensió i «sí» a la línia d'alta tensió sense ningun condicionament.

I no me diga que voten que no perquè això ja s'està fent, perquè no és veritat.
Simplement no és veritat.
Perquè he vist el projecte de molts pobles i he vist per on està projectada la línia, i he vist que està projectada, no per carreteres o per autovies que ja n'hi ha, no, està projectada pel mig del bosc i pel mig del camp, i està projectada, i en alguns casos passen pràcticament per dalt de cases habitades.
I no està projectat el soterrament de la línia.

Per tant, no me diga que ja s'està fent perquè jo he vist els projectes.
Per tant, no me diga que s'està fent.

Mire, la línia de molt alta tensió tindrà un impacte sobre el paisatge, sobre la flora, sobre la fauna, sobre la salut de les persones, sobre el turisme i, per tant, sobre l'economia, i a més suposa un perill d'incendi.
Tot això de negatiu.

De positiu que té?
El benefici econòmic per a determinades companyies elèctriques.
Res més.

Per tant, no entenc el motiu que se vote que no a aquesta proposició no de llei.
No entenc que els diputats i diputades del Partit Popular.
.
.
, no sé, jo entenc que vostés no cobren d'Iberdrola, ni de ninguna companyia elèctrica ni de.
.
.
No, veritat?
Vostés cobren, igual que jo, de la ciutadania, dels impostos dels ciutadans i de les ciutadanes.
.
.

El senyor president:

Finalitze.

La senyora Albiol Guzmán:

.
.
.
-acabe de seguida- del País Valencià.
Per tant, no entenc per què estan ací defensant els interessos de les companyies elèctriques en compte dels interessos de la ciutadania del País Valencià.
No ho entenc.

I per acabar, una pregunta al senyor Mundo: a vosté li agradaria viure sota una torre d'estes de molt alta tensió?
Li agradaria?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyor Mundo, té vosté la paraula.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Albiol, nosaltres estem per treballar aquí, a Les Corts, i no pel que mos han dit anteriorment.
I d'alguna forma estem per a treballar i cobrar de Les Corts, que no cobrem d'altre lloc.
I ja està bé, i ja està bé de tractar de vincular-mos que nosaltres tenim interessos fora d'estes Corts Valencianes.
En ningun cas nosaltres, quan estem debatent una proposició no de llei com ara la que mos ocupa, nosaltres no pensem ni en l'interés d'Iberdrola.
.
.
Mire que jo d'Iberdrola no li he parlat de res, li he parlat de Red Eléctrica Española, que és la que utilitza el transport per a les seues línies, i línies que són propietat d'Iberdrola i propietat d'altres empreses.

Per tant, en este cas, estem dient que hem de garantir el subministrament a tots els ciutadans en una xarxa planificada, a través d'una planificació del sector (inintel·ligible) .
.
.
i de la xarxa de transports, i s'ha fet i s'ha aprovat pel Govern d'Espanya.
I, per tant, en este moment hi ha una proposta que estarà sotmesa a uns decrets i a uns reglaments, un reial decret, que complix i marca quines són les línies a seguir quant a la seua construcció.
Per això jo no li dic que estem en contra que s'apliquen totes les disposicions que el reial decret està especificant quant les distàncies, quant la forma i seguretat, quant a totes les mesures que s'han de fer perquè està xarxa siga segura.

Per tant, indubtablement a ningú, a ningú li agrada viure baix d'una torre d'este tipus, a ningú, senyora Albiol.
A ningú li agrada.
No per res.
Tampoc mos agrada tindre un microones que també té unes xarxes a casa.
Tampoc no mos agrada també, a la millor, màxima utilització del telèfon mòbil, però les circumstàncies han fet possible que mosatros hem de traslladar, i ara al final li hauré de dir el que vosté m'ha dit, al final li hauré de parlar de la tele i del frigorífic, el que vosté m'ha dit al principi.
I estem aquí en esta sala aquí nosaltres ara disposant d'una electricitat que tots volem que mos arribe fins aquí.

Fins aquí amb unes garanties de subministrament i a través d'unes xarxes que no s'utilitzen per a fer un negoci, s'utilitzen per a donar també unes garanties a tots que puguen tindre una necessitat coberta quant a les seues necessitats pròpies del que representa un consum adequat de les nostres energies i respectuós amb el medi ambient.

Per tant, se van dictant normes que puguen garantir quines són estes circumstàncies de la nova xarxa.
Jo no dic que eixa xarxa tal com estiga projectada, en este moment s'estan tramitant una sèrie de projectes que estan sotmesos a informes d'impacte ambiental, i que indubtablement La Generalitat ha dit el que ha dit al respecte, però és d'una xarxa estatal, torne a dir-li, una xarxa estatal que complix una planificació estatal, en la qual nosaltres no podem anar en contra d'ella, a la millor eixa xarxa de molt alta tensió.
.
.
jo li estic dient una cosa pròpia, aixina, a bote pronto, pot ser estudis que facen canviar inclús la seua potència.

Però, indubtablement, s'està autoritzant perquè també tenim unes fonts de producció dins de la nostra comunitat que necessiten, com no, ficar-les al servei de tota Espanya.
I com no, si n'hi ha sobrants d'estes, hauran d'anar a altres països que són deficitàries d'ell, com en un moment determinat nosaltres també estem important.
.
.

El senyor president:

Vaja finalitzant, senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

.
.
.
electricitat d'altres països.

Per tant el nostre vot seguirà sent en contra pels motius abans al·ludits.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació la proposició no de llei.
Per 4 vots a favor i 8 en contra queda desestimada.

Proposició no de llei sobre el compliment per la comarca del Baix Maestrat de la normativa europea en matèria de depuració d'aigües, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 35.
318, BOC número 113)

El senyor president:

Passem al punt cinc de l'ordre del dia: presa en consideració la Proposició no de llei sobre el compliment per la comarca del Baix Maestrat de la normativa europea en matèria de depuració d'aigües, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

La Generalitat valenciana porta des de fa dotze anys incomplint la normativa europea de tractament d'aigües residuals en la comarca del Baix Maestrat.
En aquests moments tres municipis -Peníscola, Alcossebre i Benicarló- no tenen operativa cap estació de depuració d'aigües residuals o EDAR.

A l'any 2000 es va aprovar la normativa europea 91/271, de tractament d'aigües residuals, que donava com a data límit per a dotar d'instal·lacions EDAR els municipis amb més de 15.
000 habitants, el 31 de desembre de l'any 2000.
I posava l'any 2006 com a data per als municipis que tingueren entre 10.
000 i 15.
000 habitants.

El Consell ha incomplert aquesta llei.
I en aquests moments ens trobem en una situació de clara il·legalitat.
De fet, la Unió Europea va sancionar l'any 2000 l'estat espanyol per incompliment de la Directiva 91/271, i que va tindre com a conseqüència que el Tribunal Europeu condemnara a.
.
.
, bé, va condemnar trenta-huit municipis europeus.
D'eixos trenta-huit, tres són del Baix Maestrat, són els tres que he nomenat.

Han passat quasi cinc anys des de la sanció i pareix que res ha canviat.
Actualment els comptes autonòmics tampoc contemplen unes partides pressupostàries per a 2013, perquè és puga fer d'una vegada per totes que Castelló respecte la legislació en matèria de tractament d'aigües residuals.

Si açò seguix aixina ens passarem uns altres dotze anys més sense depuradores en el nostre litoral.
I tot perquè el Consell no vol, el govern no vol impulsar una política de residus que hauria d'haver implementat a l'any 2000, fa dotze anys.

En aquests moments la situació de les obres de les depuradores es troba paralitzada pels impagaments del Consell a través de la societat pública EPSAR.
A Benicarló les obres es van començar l'any 2012, però actualment es troben paralitzades.
A Alcossebre es van iniciar el 2009, i encara estan per acabar i posar-la en funcionament.
I Peníscola finalment tampoc pareix avançar en la construcció de la seua depuradora per problemes econòmics amb aquesta entitat pública.

Els abocaments d'aigües residuals directament a la mar, sense tractar, estan provocant la contaminació de la costa, afectant greument la flora i la fauna marina.
Una qüestió que ha sigut denunciada per diverses associacions i organitzacions ecologistes.
De fet, les anàlisis fetes en les nostres costes per l'Institut Espanyol d'Oceanografia indiquen una alta proporció de substàncies contaminants, i moltes d'elles pot ser degudes a aquesta falta de depuració de les aigües.

I, per altra banda, cal tindre en compte que aquest vessament d'aigües residuals sense tractar s'estan donant en localitats costaneres que tenen, bé, que el turisme és una de les seues fonts d'ingressos.
I hi ha milers de turistes i de no turistes, també la gent que no som turistes anem a les platges a gaudir en estiu de l'any de la mar en aquestes platges.
I, per tant, aquesta situació està afectant greument, com dic, també al turisme i aquesta font d'ingressos.

Per això aquesta proposició no de llei el que fa és instar el Consell a portar a terme totes les actuacions necessàries perquè la comarca del Baix Maestrat complisca amb la normativa europea en matèria de depuració d'aigües.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, en mayo de 2010 la Comisión Europea denuncia a España ante el Tribunal de Justicia de Luxemburgo por no depurar adecuadamente las aguas residuales de treinta y ocho localidades, incumpliendo la directiva de tratamiento de aguas.

El plazo límite se hallaba tan ampliamente superado como que la directiva establecía que el 31 de enero de 2011 era el plazo límite para municipios de más de quince mil habitantes.
Y esto acabó en sanción en abril de 2011.

Desde entonces, y a día de hoy, y como se explicará a continuación, los municipios de Alcocebre, Peñíscola y Benicarló continuarán sin contar con un tratamiento de aguas residuales que cumpla con lo exigido por la legislación.

Nos parece pertinente comentar que en el mes de marzo de este año nuestra diputada Mireia Mollà hizo una pregunta al respecto.
«¿Qué previsión hay de poner en marcha definitivamente la estación depuradora de aguas de Peñíscola?
».
Y traemos a colación dicha pregunta porque la respuesta no puede ser más ilustrativa.
Va dir la consellera: «D'acord amb la programació prevista, s'estima que l'EDAR de Peníscola entre en funcionament definitivament en el primer trimestre de 2015.
No obstant això, el compliment de dita programació està condicionat a la disponibilitat pressupostària de l'EPSAR per a poder fer front als pagaments generals com a conseqüència de l'execució de les obres, aixina com la posada a disposició de l'Ajuntament de Peníscola dels terrenys necessaris per a l'execució d'aquestes.
»

O sea, que la previsión era para primer trimestre de 2015, con lo que queda acreditado que no es en absoluto una prioridad ni siquiera no ya en el medio ambiente y su cuidado o su preservación, sino en el cumplimiento de las directivas europeas que velan por la protección del mismo.

Según la previsión del gobierno, llegaremos con quince años de retraso y las previsiones, tristemente, cada vez son más difíciles de cumplir.
Por tanto, no tenemos ni idea para cuándo estarán estas depuradoras en marcha.

El que unas acciones imprescindibles para el cumplimiento de la directiva de tratamiento de aguas sigan considerándose como no prioritarias y no se ejecuten, después de más de diez años de retraso en su fecha límite, nos sitúa en el territorio de la dejación o deja claro cuál es su orden de prioridades.
Aeropuertos peatonales sí que cuenta con inversión, lo mismo que torneo de golf, etcétera, etcétera.
La depuración de aguas residuales, de acuerdo con la legislación, no es prioritaria.

Y no nos vale hablar aquí ahora de la actual restricción presupuestaria.
En el año 2001 y siguientes no la había.
Y las inversiones son del orden de 25 millones, por ejemplo, para la de Benicarló.

Se trata de una cuestión de coste de oportunidad, como he mencionado en otros puntos de la comisión de hoy, y de que las inversiones dejan claro las prioridades reales de sus gobiernos.
Ustedes optan por unas actuaciones frente a otras.
¿Que sean las más interesante en cada momento?
Se demuestra con el tiempo de que sus decisiones en muchos casos no son las más adecuadas, lo hemos visto en el caso del ferrocarril o del transporte público en general.

El medio ambiente no es, por tanto, ni ha sido nunca una prioridad para ustedes, pero tampoco, por lo visto, valoran el mantenimiento de la actividad turística.
Difícilmente se podrá mantener en el futuro el entorno de fuerte competencia con países emergentes en la actividad turística, sin garantizar que se den las condiciones mínimas de calidad ambiental y de respeto a la legislación que se debe seguir.
Y esto es algo básico en nuestro territorio, y precisamente en la zona de la que estamos hablando, costera y.
.
.
, muy frecuentada por turistas.

Difícilmente se puede mantener la imagen de calidad ambiental con tan evidente dejación a lo largo de más de una década, de elementos tan básicos como una adecuada depuración.

Y no olviden que en el ámbito europeo las acciones conllevan multas, en aplicación del principio incorporado al acerbo comunitario de quien contamina paga.
Es decir, la evidencia, una vez más, de que el coste de oportunidad de sus decisiones en inversión de fondos públicos, no solo medioambiental y socialmente sino también económicamente, ha sido ruinoso.

Bien.
La verdad es que resulta sorprendente que municipios de este tamaño y con esta ubicación, a fecha de hoy no tengan todavía un sistema de depuración de aguas residuales, cuando hemos malgastado cientos o miles de millones de euros en obras que sí que son ruinosos, que no dan ningún tipo de beneficio y que no hay ninguna normativa que nos obligue a hacer, por ejemplo, aeropuertos peatonales.

Sin embargo, ustedes han apostado por unas cosas frente a otras y ahora la Unión Europea nos va a sacar los colores, y antes o después llegaran estas sanciones que estamos mencionando, que llegarán, porque hay retraso.
En el mejor de los casos, como hemos dicho, será de quince años.

Esperemos que por lo menos tengan -no sé- la intención de apoyar esta propuesta, que lo único que tiende es a apretar un poquito al Consell y pedirle que estas infraestructuras se acaben cuanto antes.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Anem a vore.
El fet que Esquerra Unida porte com a proposta de resolució d'esta proposició no de llei el que instant Les Corts.
.
.
Perdó.
Que Les Corts insten el Consell a portar a terme totes les actuacions necessàries per a la comarca del Baix Maestrat, perquè la comarca del Baix Maestrat complisca la normativa europea en matèria de depuració d'aigües, és una absoluta vergonya, és una absoluta vergonya.
És a dir, no per part de Compromís, sinó absoluta vergonya per part del Consell.
Dic d'Esquerra Unida, evidentment.
És una absoluta vergonya.

És a dir, en este tema, en este tema també, també, en el tema de depuració d'aigües, també el Consell incomplix.
És a dir, estan incomplint amb el segon pla de sanejament d'aigües residuals de la Comunitat Valenciana, estan.
.
.
No han començat el pla 100x85, tot són anuncis, tot són.
.
.
, i, bé, i no acaben absolutament res.
Tot són, digam, falses xifres que llacen, que son els campions mundials del món en temes de depuració d'aigües, i quan veus les xifres reals, t'adones que tot són mentides.

És a dir, el segon pla de sanejament, que deuria haver acabat fa molt anys, no està acabat.
I fa falta que Esquerra Unida presente hui ací una PNL perquè se solucione el tema de la depuració d'aigües en tres municipis del Baix Maestrat.
I, repetisc, el pla 100x85 ni tan sols ha començat, de la conselleria d'agricultura, ni tan sols ha començat.

Efectivament, s'ha dit pràcticament tot.
La Generalitat incomplix des de fa més de dotze anys la legislació europea en matèria de depuració d'aigües residuals en el Baix Maestrat i en tota la comunitat, i en tota la comunitat.
I encara manté almenys tres municipis que manquen, com s'ha dit, de la preceptiva depuradora, que són Benicarló, Peníscola i Alcossebre, al Baix Maestrat.

S'ha parlat també, s'ha dit ja que la Unió Europea va a sancionar a l'estat espanyol per incompliment de la seua Directiva 91/271, que establia que, com a màxim, el 31 de desembre de l'any 2000, com a data límit, tots els pobles de més de quinze mil habitants tingueren una estació de tractament d'aigües.
Ni en l'any 2000 ni en l'any 2012 tots els municipis de més de quinze mil habitants de la Comunitat Valenciana tenen una estació depuradora d'aigües.
És a dir, ni fa dotze anys, ni ara tampoc.

Únicament, el municipi de Vinaròs, efectivament, compta amb una depuradora d'aigües residuals secundària -que es posà en marxa en 2009 i que realitza abocaments també intermitents al riu Cervol- i els paràmetres de depuració de les aigües superen el permés per la llei, cosa que demostra el deficient tractament.

La resta, els altres tres pobles que s'han dit, s'ha explicat perfectament com estan.
I és una vergonya que estiguen com estan.
I és una vergonya que en els informes que fan els grups ecologistes i els informes que fa la Unió Europea anualment sempre apareguen estos pobles del Baix Maestrat com a pobles que aboquen a la mar.
I és una autèntica vergonya.

Jo pense que el Consell, en compte de fer-se eixe autobombo, eixa propaganda que se fa, que és tota mentida, en tema de depuració, el que hauria de fer ja és cas a esta proposta de resolució, aprovar-la, i que la conselleria d'agricultura es pose mans a.
.
.
-perquè açò és d'agricultura-, que es pose ja mans a l'obra i que acabe amb esta vergonya que suposa per a la mar el fet que s'aboque en ella.
I més quan són tres pobles turístics, que viuen del turisme i que és un cosa absolutament intolerable.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

I avançar ja al Grup Esquerra Unida que anem a votar en contra de la seua proposició.
Concretament, no podrà dir que no ho fem perquè estiguéssem.
.
.
, perquè no volguéssem complir, evidentment, la normativa en depuració, la volem complir, però que arreplegant les seus paraules que en estos darrers anys no s'ha fet res, evidentment no estem d'acord.

Com tampoc estic d'acord amb les paraules que he sentit per part d'altres grups parlant de vergonya.
Jo sí que avui sento vergonya, i vergonya aliena, perquè precisament els que més van influir perquè aquestes depuradores que avui estem parlant se retarden en el temps, precisament són avui els que parlen de vergonya.
I si tinc temps, explicaré depuradora per depuradora quins han sigut els motius que arribéssem al 2012 o 0213 i les depuradores estiguen com estiguen.
Culpable, el Partido Socialista Obrero Español, concretament en la localitat de Benicarló.

Mire, avui per avui, el Consell.
.
.
, nosaltres no podem, com dia aquí, apretar el Consell.
No anem a apretar-lo més perquè pensem que avui per avui està fent ja tot el necessari perquè aquests municipis a què es referix la PNL d'Esquerra Unida estiguen complint plenament la normativa europea en matèria de depuració d'aigües residuals.

I diuen: «És que les han canviat.
» Han canviat moltíssimes coses.
Concretament dia que totes les depuradores estan ahí.
.
.
, que estan paralitzades.
No.
Les obres de la nova depuradora d'Alcalà de Xivert, en el que són les obres d'impulsió fins a Alcossebre, dotades amb 15,8 milions d'euros, sabran perfectament que està en execució i a punt d'acabar-se pràcticament.
És més, ja s'estan fent les canalitzacions per a connectar Alcossebre amb Alcalà de Xivert.

Les obres de la depuradora de Benicarló, efectivament, es van adjudicar a l'empresa, 19,5 milions, i actualment estan suspeses per falta de finançament al 2012, però que està previst que en el 2013 se puguen reiniciar.

I parlava precisament de vergonya.
I si tinguéssem de vore l'evolució que ha tingut, voríem com els responsables en el moment que s'haguessen pogut d'adjudicar, ja estava l'obra adjudicada, va haver, va haver un plantejament d'un canvi d'ubicació, que han sigut els quatre anys que han hagut de retard, tres anys i mig que han hagut de retard precisament en esta obra, que podia estar ja acabada exactament igual que la de Vinaròs, perquè pràcticament anaven igual.

Les obres de la depuradora de Peníscola, també n'hi hauria de parlar, perquè avui per avui Peníscola és una ciutat turística, jo coincidixo plenament amb els arguments que mos donava Esquerra Unida, del necessari que és depurar les aigües, però n'hi haurà de pensar que quan se va intentar fer, precisament instal·lar la depuradora, van començar a aparéixer les plataformes, ni tan prop, ni dins de la localitat, no tenim un pla d'urbanisme on se puga aplegar la depuradora.
.
.
I durant anys hem estat canviant-la de lloc, fins que al final un govern del Partit Popular va ficar les coses com calia.
I, afortunadament, avui se disposen els terrenys, estan ubicats i la depuradora està subhastada ja.
I, per tant, és a dir, a principis de 2013 poden començar les obres.
I com dia la senyora consellera, possiblement en estos 26 mesos que estan previstos, en el 2015 puga entrar en funcionament.

És que mos parla també d'altres projectes, perquè.
.
.
Diu: «A la comarca Baix Maestrat no s'ha fet res.
» Com que no s'ha fet res?
Sembla que només existixen les tres localitats, però, per exemple, m'agradaria només que sigués així molt per damunt, en el poquet temps que tenim, el gran esforç que s'ha fet en altres pobles de menor població, com és el cas de.
.
.
, bé, en els darrers anys, ja no parlo de la nova depuradora de Càlig, de la de Cervera, de Sant Jordi, de Santa Magdalena.
.
.
Estos ja no estan, perquè ja fa més de tres anys, però en el que és l'últim.
.
.
, el segon pla de depuració de la Comunitat Valenciana, en estos darrers anys, en este conveni entre la Diputació de Castelló, que molt ha fet per estos pobles en la comarca del Baix Maestrat.
.
.

Mire, en Canet lo Roig, una nova depuració, amb 420.
000 euros; en la Pobla de Benifassà, fa poquet una altra.
.
.
, és a dir, una reforma de col·lectors i nova depuració, més de mig milió d'euros; en Rossell, la nova depuració en les cases del riu també, de 260.
000 euros; en Sant Rafel del Riu, la nova depuració, nova central depuradora.
.
.
Són pobles xicotets, però amb quanties importants, com són 639.
000 euros.
Ja no dic l'última, la remodelació que va haver de la depuració de dos pobles molt propets, com són Traiguera i La Jana, a una modificació de més d'1.
067.
000 euros.
Per tant, quasi tres milions d'euros només en els darrers anys en el conveni entre la diputació i el Consell.

Per tant, no me diga que no s'està fent res, perquè seguim treballant.
I, evidentment, una de les preocupacions avui per avui de La Generalitat, i com veem també de la diputació, és millorar tots estos serveis de depuració.

És que jo he sentit avui allò de vergonya tantes vegades.
.
.
.
Mire, Benicarló podria fer ja dos anys que està la depuradora ja en ple funcionament.
Per què?
Bé, avui per avui podríem parlar d'un retard, un retard que és imputable al govern, que un moment donat va fer el PSOE i el Bloc, després precisament de fer-li la moció de censura a un diputat que avui tenim.
.
.
, que tinc al meu costat.
Va haver-hi.
.
.
, no sé si ben organitzat o no ben organitzat, però va haver-hi un canvi d'ubicació.
.
.
, amb el que tot això sabem el que representa.
Avui per avui, afortunadament, ja està ubicada, està en la partida de Villa Perdida, al costat de la CV-135, que potser millor o potser pitjor, però, en definitiva, ja la tenim.
Significarà que en un termini de díhuit mesos més o menys, quan hi haja dotació pressupostària, perquè cal dir-ho.
.
.

Diu: «És que no hi haurà pressupost en el 2013.
» Doncs mire, l'EPSAR té un pressupost perquè se puguen fer realitat estes.
.
.
, les obres, la continuació d'estes tres depuradores, que ja estan adjudicades, subhastades i que és intenció -i que no se pot ficar en dubte de ningú dels que estem aquí-, és intenció per part del govern de La Generalitat que entre el més prompte en funcionament.

I després, si tinc temps, explicaré encara què és.
.
.
, quin esforç estem fent, no només en estes tres depuradores, sinó arreu dels pobles de la nostra comunitat, i concretament en la zona de què estem parlant.

Per tant, no podem donar suport a aquesta PNL del Grup Esquerra Unida.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Castejón.

Sí, senyora Albiol, per a rèplica, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

El que ens ha vingut a contar ací el senyor Castejón, evidentment, són excuses barates, perquè fa dotze anys que tindrien d'estar complint la normativa europea en matèria de depuració d'aigües, fa dotze anys que tindrien d'estar funcionant eixes depuradores.
Per tant, no vinga ací a contar-mos excuses.

I si en algun moment algun tipus d'oposició, evidentment no era oposició perquè se depuraren les aigües.
En tot cas, seria alguna oposició on estava situada.
I és com a conseqüència de com fan vostés les coses sempre, sense diàleg, sense parlar amb ningú, sense consensuar amb l'oposició, ni amb els veïns ni amb les veïnes ni amb els grups ecologistes.
Sempre ho fan tot igual.
I, evidentment, quan se fan les coses aixina, se tenen problemes, se tenen problemes.

Mire, que en el segle XXI se continuen vessant aigües a la mar sense tractar, sí, és una vergonya, ho és.
I no me vinga a mi a contar ara, no me vinga amb el conte que és que n'han fet una a Canet, una a Traiguera, una a La Jana.
.
.
A vore.
És que això és el normal, que se depuren les aigües en tots els llocs.
Això és el normal.
No ho venga ací com si fóra una cosa del no va más.
Això és el normal.
El que no és normal és que no hi haja depuradora en Peníscola, en Alcossebre i en Benicarló.
Això és el que no és normal.

Perquè vostés, en nom del turisme ho han fet tot, en nom del turisme s'ho han gastat tot, en nom del turisme ens han arruïnat.
Tot en nom del turisme.
La fórmula 1, l'aeroport de Castelló, el Terra Mítica, l'open de tenis, el màster de golf.
.
.
, tot, en nom del turisme valia tot.
.
.
, ara bé, menys posar unes depuradores per a que les nostres aigües no estigueren contaminades.
Doncs, miren, vostés podran fer el que vullguen fer, però al final n'hi ha una evidència, i és que si al País Valencià n'hi ha turisme, entre altres coses, i bàsicament, és per les nostres platges.
.
.
A més de la seua fórmula 1, Terra Mítica, Ciudad de las Artes y las Ciencias i tot açò, és perquè n'hi ha platges.
Per tant, el que no és possible és que en nom del turisme s'ho hagen gastat tot i no hasquen tingut diners en dotze anys per a fer tres depuradores, quan el turisme depén més d'eixes tres depuradores i de les nostres platges que de tots els seus grans esdeveniments i dels seus grans projectes.
¡I és una vergonya!
, és una vergonya que en cada informe que fan els ecologistes apareguen tres punts negres en les comarques del nord, tres punts negres aixina de grans, en tots els mapes, perquè no depuren les aigües.

I, mire, vaig a explicar-li al senyor Castejón, ràpidament, com va la mecànica parlamentària, perquè sembla que passen els anys, però ell continua sense enterar-se'n.
(Remors) El que se vota es la proposta de resolució, en una proposició no de llei.
La proposta de resolució diu: «Les Corts Valencianes insten el Consell a portar a terme totes les actuacions necessàries per a que la comarca del Baix Maestrat complisca la normativa europea en matèria de depuració d'aigües.
» I si vosté vota «no», ¡està votant «no» a açò!
.
.
.
¿Val?
El que se vota és la proposta de resolució i, per tant, no me diga que no hi està en contra.
Si vosté vota «no» és perquè està en contra del que diu la nostra proposta de resolució.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, senyor Castejón, té vosté la paraula.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

No vaig a perdre temps explicant-li per què votem «no» que li ho he explicat ja en la primera intervenció.
El que no li puc admetre és que diga, bé, és que no s'ha fet.
.
.
, bé, s'han fet moltes coses en turisme, almenys alguna cosa hem reconegut, però que mos se diga que no hem fet res quant al que és reutilització i depuració d'aigües, doncs, precisament quan la nostra comunitat, el nostre govern, precisament, està reconegut, està reconegut, com un dels més avançat d'Europa en este sentit.
I no ho diu el Partit Popular, ho diuen precisament, doncs, fors molt importants en este sentit.
Concretament, jo li podia fer una referència.
.
.
, diu «és que no s'ha fet res en depuració« i tal i qual.
.
.
Doncs, mire, (veus) l'EPSAR que és l'entitat que teòricament té de portar a terme estes infraestructures, ha invertit en una mitjana.
.
.
, una mitjana de 80,7 milions d'euros a l'any en construcció d'infraestructures en este sentit.
I concretament mos costa 149 milions a l'any en gestió i manteniment d'estes depuradores.
No se fa res, precisament.
.
.
, doncs, mire.

I també diu: «És que no hi ha havut una evolució, és que no hem vist cap canvi».
.
.
Un canvi.
.
.
, concretament, quan va començar el Partit Popular en esta comunitat crec que hi havien unes 160 depuradores; actualment n'hi han 460, i pensem arribar a les 479 en esta legislatura, que arribaríem al cent per cent de la població.
Quan va començar a governar el Partit Popular hi havien.
.
.
, se depuraven, evidentment, de terciaris res, però uns dos-cents huitanta-cinc mil hectòmetres cúbics a l'any, actualment arribem als 513 hectòmetres cúbics a l'any, hem duplicat, més que duplicat, la quantitat inicial, i vosté diu que no se fa res.
Estem arribant pràcticament, avui per avui, al 99,8% de la població.
I no diguéssem ja quan.
.
.
, bé, li ho he dit abans, és a dir, quan va començar al governar el Partit Popular en esta comunitat no hi havia ni una sola depuradora amb tractament terciari.
Avui per avui estem depurant 330.
000 hectòmetres cúbics a l'any, amb un sistema terciari.
Per tant,.
.
.
i el que és més important, se reutilitzen més de tres-cents hectòmetres a l'any d'aigua depurada, la qual cosa significa.
.
.
, li ho he dit abans, que la nostra comunitat és la més avançada quant a estalvi eficient de l'aigua.

Mire, que me diga que nosaltres no li donem importància.
.
.
Li'n donem, i molta, li donem molta importància a gestionar, com sempre fa el Partit Popular, amb la màxima eficiència.
.
.
, tot el cicle de l'aigua, i mos estem esforçant moltíssim en estos darrers anys, perquè tots sabem la precària situació, manca de recursos hídrics.
.
.
Per tant, no se mos puga dir que no actuem en conseqüència, quan una de les prioritats precisament del Consell en infraestructures de sanejament, és executar i posar en servici totes les instal·lacions que abans, d'una forma ràpida, li he dit.

Per tant, considerem innecessària aquesta PNL, perquè no cal instar el Consell, no cal collar-lo.
Estem treballant, ho estem demostrant, perquè estem treballant i aportant allò que avui per avui és el més necessari.
Per tant, nosaltres mos mantenim en esta proposta del Consell, en este pla ambiciós de depuració, d'arribar al cent per cent dels municipis, en estacions depuradores, mos falta poquet, i la segona fase serà arribar al 75%, que d'esta aigua que se depura puga arribar a un aprofitament tant en regadius, en (inintel·ligible) .
.
.
ecològics, en parcs, en neteges urbanes.
.
.
Per tant, com veu, no és que no treballem, treballem, i molt, i estem fent-ho de forma molt eficient.

Per tant, anem a rebutjar la seua proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Conclòs el debat, passem a votació.
(Inintel·ligible) .
.
.
la proposició no de llei?
5.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda desestimada.

Proposició no de llei sobre la prestació d'un servei diari de transport d'autobús entre la ciutat de València i tots els pobles de les comarques dels Serrans i del Racó d'Ademús, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 35.
689, BOC número 113)

El senyor president:

Senyories, passem al sèptim punt de l'orde del dia i últim: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la prestació d'un servici diari de transport d'autobús entre la ciutat de València i tots els pobles de les comarques dels Serrans i del Racó d'Ademús, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua defensa té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Vaig a parlar per primera volta en estes Corts en castellà, perquè vaig a referir-me a dos comarques castellanoparlants del País Valencià.

En concreto, a las comarcas de la Serranía y del Rincón de Ademuz, que son el territorio más alejado de la capital de la provincia de Valencia.
Sus pueblos son pequeños y sufrieron un éxodo masivo de población en los años sesenta, por lo que la mayoría de sus actuales 20.
000 habitantes son personas mayores cuyos hijos emigraron a las ciudades.
Dada su situación geográfica, cuando los jóvenes llegaban a la edad de cursar estudios universitarios o de formación profesional, muchos padres se veían obligados a adquirir una vivienda en Valencia para ellos.
Cuando están enfermos han de acudir al hospital Arnau de Vilanova o a la nueva Fe, aunque solo sea para ser visitados por un médico especialista o realizarse sencillas pruebas clínicas, porque el Hospital de Llíria, como bien sabemos todos, el centro de referencia para estas comarcas que había de estar en funcionamiento desde hace cuatro años, todavía es un edificio vacío y sin equipación, y, al parecer, no podrá abrir sus puertas hasta Dios sabe cuándo.

Quienes viven allí, en estas comarcas, no pueden ver la diversidad de canales de televisión o tampoco pueden escuchar las numerosas emisoras de radio que sintonizamos habitualmente los que vivimos en ciudades o comarcas más pobladas, ni tampoco puede acceder a Internet.
Solo para ir al cine o al teatro, han de recorrer cientos de kilómetros.
Los inviernos allí son duros y los cultivos sufren con frecuencia los efectos de las heladas, reduciendo la rentabilidad de una agricultura de secano cuyos beneficios ya son habitualmente bajos, muy bajos.
Los 20.
000 valencianos de la Serranía y el Rincón de Ademuz luchan cada día en esas duras condiciones por desarrollar su proyecto de vida en sus pueblos y forjar un futuro para sus hijos.
Lo hacen porque aman su tierra, aman su tierra y no quieren que se degrade un territorio, por otra parte, extenso, como sabemos, de más de mil setecientos cuadrados, de un importantísimo valor medioambiental, no para ellos, sino para toda la Comunidad Valenciana, derivado de sus vastos terrenos forestales.
Permaneciendo allí prestan, lo hemos dicho en infinidad de veces, un servicio inestimable al conjunto de la sociedad valenciana, fijando la población en estas comarcas, como ha quedado demostrado en los devastadores incendios de este verano.

Los estudios realizados por la Universidad de Valencia han revelado que las llamas alimentadas por el exceso de biomasa acumulada en los montes, solamente se detuvieron al llegar a las zonas cultivadas, que actuaron de barrera protectora de los núcleos poblados, evitando que se produjeran daños en las viviendas o víctimas personales entre la población.
Entre los tres incendios forestales de este verano, Benajéber, Andilla y Chulilla, se han calcinado más de cincuenta mil hectáreas de monte, un desastre natural con efectos económicos catastróficos para las zonas afectadas, porque no solo han desaparecido importantes recursos naturales y los servicios ambientales asociados a ellos, como la absorción de la contaminación o la recarga de acuíferos, sino que también los bellos paisajes y atractivos entornos naturales que sostenían una parte esencial de la economía de estas zonas, vinculada al turismo rural, los deportes de montaña o también el disfrute de la naturaleza.

El persistente abandono de los montes ejercido desde el Consell, que no ha actuado en la conservación y mantenimiento de los ecosistemas forestales, ha debilitado un sector con el que estas comarcas intentan diversificar su economía y fomentar su desarrollo, una situación y unas condiciones de vida que la conselleria de infraestructuras ha decidido complicar todavía más al reducir el servicio de transporte público en autobús a estas comarcas, contribuyendo así a incrementar de una forma dramática su aislamiento.
Miren, desde el verano pasado, los sábados, domingos y festivos se ha eliminado este servicio con destino u origen en Castielfabib, Torrebaja, Ademuz, Vallanca, Casas Altas, Casas Bajas, Aras de los Olmos, La Yesa, Alpuente, Sot de Chera, Chulilla, Higueruelas, Alcublas y Andilla.
Al mismo tiempo, en días laborables, el trayecto solo se realiza.
.
.
, atención, el trayecto solo se realiza si los usuarios lo solicitan antes de las seis de la tarde del día anterior a la empresa concesionaria del servicio, es decir, a La Chelvana.
.
.
Antes de las seis de la tarde del día anterior, telefónicamente, petición que debe hacerse llamando a un teléfono que, por cierto, por cierto, no siempre contesta, y esto es habitual, cuando discutimos el tema de la línea Bicorp-Valencia, este también era un tema que era habitual que pasase, ¿no?
Esto significa que a la mayoría de la población de estos pueblos, personas mayores que no tienen vehículo propio ni están en edad de conducir, les está prohibido tener una urgencia.
.
.
, si surge después de las seis de la tarde del día de antes, o que les surja un imprevisto, y, por supuesto, que sus parientes les visiten o que los hijos que estudien en Valencia puedan visitar a sus padres los fines de semana, si unos u otros no disponen de coche propio o no pueden pagar el alto coste en gasolina del viaje hasta su pueblo.
Que pasa, que pasa, al no poder pagar el coste en gasolina, que está pasando.

Al haber eliminado un servicio estable y garantizado de transporte, si no has recordado a tiempo y te has pasado el día anterior pegado al teléfono hasta que La Chelvana contesta y registra tu petición, puedes quedarte sin poder acudir a la cita del médico especialista, que te dieron muchos meses antes, o sin poder realizarte la prueba clínica que necesitas hacerte.
Esto es una auténtica vergüenza en pleno siglo XXI en una comunidad de la que el Consell y el Partido Popular tanto alardea de ser una comunidad que es una comunidad puntera dentro de Europa.
Esto.
.
.
, esto es lo que el Partido Popular puede demostrar ante Europa.

Tampoco es posible que alguien de Valencia viaje a estos pueblos un sábado o un domingo para disfrutar de su gastronomía y de sus paisajes, si no lo hace en su coche.
Así, la consellera de infraestructuras ha decidido ponerles las cosas aún más difíciles a lo propietarios que han invertido en unos establecimientos cuya supervivencia depende de esta clientela puntual, además de ignorar y obstaculizar los esfuerzos de los ayuntamientos por promocionar los atractivos de sus municipios.
Por tanto, existen más, muchísimas más que sobradas razones de justicia social e interés general para mantener el servicio diario de trasporte de viajeros en autobús a las comarcas de la Serranía y el Rincón de Ademuz, tal como se ha venido realizando durante años desde que se contrató.
.
.
, o se le hizo la concesión a la empresa La Chelvana de este servicio, una concesión, por cierto, histórica cuyas condiciones han variado sustancialmente, por lo que en primer lugar la conselleria debe aclarar las razones y justificar la legalidad de estas modificaciones.
Esto es habitual, también lo discutimos cuando hablamos de la línea Bicorp-Valencia, es habitual en la conselleria, que no se cumplan, que no se cumplan las condiciones de la concesión y la conselleria calle.

¿Y por qué calla la conselleria?
Porque no paga a la empresa concesionaria, y como no paga, la empresa concesionaria no cumple y la conselleria tiene que callar, porque sabe que no paga y no puede exigir el cumplimiento de la concesión.
Pues, bueno, porque no basta con intentar explicar estos recortes con el argumento general de la crisis económica y la consiguiente austeridad aplicada al gasto público, ya que las condiciones con las que en su momento se resolvió la concesión de este servicio a La Chelvana no podían incluir que este ser realizara únicamente cuando resultara rentable a la empresa, ya que, de ser así, se hubiera incumplido la ley de ordenación del trasporte terrestre, además de la de contratación administrativa, evidentemente.
Parece, por tanto, que los recortes del servicio son la forma en que la conselleria de infraestructuras está compensando, como acabo de decir, a la empresa La Chelvana, por las deudas que acumula con ella.
Parece que la conselleria de infraestructuras ha destinado millones de euros.
.
.
, «parece», no, ha destinado millones de euros al aeropuerto de Castellón, o ha estado pagando a la responsable de Ferrocarrils de la Generalitat un sueldo superior al del president de La Generalitat a costa de no hacer frente a sus obligaciones con los concesionarios de los servicios públicos, acumulando deudas que ahora pretenden que pague, en este caso, los habitantes de la Serranía y el Rincón de Ademuz de una forma totalmente injusta.

No es la crisis actual sino el despilfarro previo lo que ha dejado en quiebra a La Generalitat.
De la misma forma que no es inevitable sino deliberada la forma en que se están afrontando los problemas económicos actuales.
Recortar en un gasto u otro es una decisión política, puramente política que el Consell viene aplicando por una extraordinaria insensibilidad social, disminuyendo los servicios públicos en los que aplica la tijera sin contemplación en lugar de, por ejemplo, incrementar sus ingresos implantando el impuesto de patrimonio.

Dejar a la Serranía y el Rincón de Ademuz sin autobús, al igual que les han dejado sin hospital, no solo es injusto sino que es irracional, porque demuestra falta de perspectiva para salir de la crisis, ya que provoca muchos más perjuicios económicos que el inmediato ahorro que supone.
Están gobernando con una política cortoplacista, señores del Partido Popular, acosados por proveedores y concesionarios y lo peor es que están hipotecando el futuro de esta comunidad.

Por eso -vaig acabant, president- advierto de que estamos muy alerta respecto a la forma en que se saque a nueva licitación las concesiones históricas y el transporte de viajeros, como el que tiene La Chelvana, para estas comarcas a consecuencia de la modificación de la ley de ordenación del transporte terrestre que prepara el Gobierno de España.
Y no permitiremos que las deudas de la conselleria que mantiene con la empresa condicione la concesión.
La comunicación con estas comarcas debe estar garantizada, tanto en la concesión actual como su posible renovación.

Gràcies, president.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Para fijar posición tiene la palabra, por Izquierda Unida, la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

El que està clar és que en el País Valencià hi ha ciutadans de primera i ciutadans de segona.
I normalment açò és directament proporcional a la distància d'on viuen estes persones respecte a les grans ciutats.
Hi ha ciutadans de primera a València, a Alacant, a Elx.
Ara bé, ja si te'n vas a Xodos, a Benafigos, a Xulilla o Alcublas, doncs ja no són de primera sinó que són ciutadans de segona, de tercera i en alguns casos de quarta o de cinquena categoria.

La Constitució, la carta de drets humans, diu que tots els ciutadans i ciutadanes som iguals o almenys que hem de tindre els mateixos drets.
Sembla que això no és així i ho estava comentant el senyor Signes com viure en un poble menut separat d'una gran ciutat, que està lluny de València o lluny d'Alacant o lluny de Castelló, doncs té molts perjudicis per a eixes persones en tema d'educació, i estem veient com s'estan tancant escoles en pobles menuts perquè diuen que no és rendible, o en sanitat com veiem com no tenen els serveis que podem tindre una persona que vivim en una ciutat, vaja, però ni anys llum, perquè en molts casos no tenen ni SAMU, ni centres de salut adequats, ni centres d'especialitats, han de fer quilòmetres i quilòmetres per arribar a un hospital, com és el cas de la comarca del Racó d'Ademús o dels Serrans.

Tampoc tenen els serveis en serveis socials que necessiten, ni els geriàtrics, ni els centres per a persones discapacitades, ni centres ocupacionals, sinó que s'han de desplaçar també lluny per a poder tindre eixos serveis.
I el mateix passa amb el transport públic, no tenen els serveis que tenen ciutadans que viuen en altres zones.
I jo no entenc per què un ciutadà de València ha de tindre dret a agafar el metro quan vullga i a l'hora que vullga, per anar on vullga, i el ciutadà que viu en Acublas o en Xulilla no pot tindre un serveis de transport públic digne.
I jo, evidentment, no estic parlant que hagen de tindre un autobús cada cinc minuts per anar a València, ni res d'això.
Estem parlant d'un servei mínim.

El que ve a dir la proposició no de llei és una qüestió absolutament bàsica, està parlant d'un servei diari d'autobús.
Tampoc està parlant ací què és que hagen de tindre parada d'AVE, a vore.
Estem parlant d'una qüestió absolutament bàsica, que tinguen un autobús per a poder traslladar-se al metge, a vore els familiars o els que els done la gana, o al cinema o al teatre.
És una qüestió absolutament bàsica.

Els nostres pobles d'interior estan patint un despoblament dramàtic, perquè ja no és sols que en molts llocs hi ha atur i hi ha poques eixides econòmiques sinó és que a més no tenen els serveis bàsics que han de tindre i el Consell està col·laborant activament a este despoblament dels nostres pobles d'interior.

Per tant, nosaltres el que demanem és que se recolze aquesta proposició no de llei, que el que està reclamant és una qüestió absolutament bàsica, que és tindre un transport per autobús diari per a aquestos pobles.
I, per tant, que deixen de fer que les retallades afecten encara més els pobles que pitjor ho estan passant en matèria d'atenció en serveis públics, perquè ja estan prou infradotats en tot.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Albiol.

Senyor Ponce, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Nosotros creemos que, junto con un claro abandono del interior valenciano que ya lleva décadas sufriéndolo, pues no es que no haya habido una apuesta por la vertebración del territorio valenciano sino que ha habido una clara dejación de obligaciones al respecto, ya que se han concentrado las inversiones en aquellos territorios en los que mayor beneficio obtenía y no los ciudadanos sino ciertos actores privados.

Y también que se ha obviado el papel redistribuidor y garante de igualdad de derechos y oportunidades para toda la ciudadanía que corresponde a las administraciones públicas.
Ustedes han apostado por favorecer estos desequilibrios, porque no han hecho lo que tenían que hacer para impedir que estos desequilibrios cada vez fueran mayores.
Y es la triste realidad.

Y ya he mencionado hoy en más de una ocasión el hecho de que hay indicadores objetivos que dicen que las políticas de transporte público del Partido Popular ni son sostenibles, ni van a mejor sino todo lo contrario, vamos a peor.
Uno de estos indicadores es la Estrategia valenciana del cambio climático 2008/2012, que reconocía, en el apartado de misiones por sectores, que el tránsito por carretera en el territorio valenciano suponía una contribución en emisiones de gases de efecto invernadero muy superior a la media estatal.

Esto, considerando que el 90% de la población y de los desplazamientos se producen en la franja litoral, deja bien claro que estamos pero muy, muy lejos de lo que debería ser un adecuado transporte público, porque la inmensa mayoría de los transportes se realizan por carretera bien en vehículos privados, incluso con el tema de transporte de mercancías, que deberían de ir básicamente por ferrocarril, pero no.

Bien.
Existen más datos que confirman lo mismo que estamos comentando.
Por tanto, graves deficiencias históricas en cuanto a transporte público, un gran desequilibrio entre las zonas litorales y las de interior, un abandono del mundo rural a su suerte, como hemos visto y bien traído el ejemplo del tema de los incendios que además este año, hace dos años se agravó y este año hemos sufrido las consecuencias con la gran rebajada de brigadas que protegían aquellas zonas que era básicamente forestales.
Es un aspecto, pero hay otros más.
Al final todas las zonas de interior se llevan los impactos del progreso y ninguno o pocos de sus beneficios y el nivel de desequilibrio es tremendo.

Insistir en que el transporte público tiene que mejorar a todos los niveles, que no es un privilegio, es un derecho de todos los ciudadanos y da igual donde vivan.
Por tanto, si las poblaciones de interior son escasas, tienen muy poquita población, eso no quita que no tengan el mismo derecho que cualquier ciudadano de Valencia.
Y si no tiene el mismo derecho el ciudadano de Valencia con respecto al de Mislata, pensemos en los ciudadanos de interior.
Es terrible en las circunstancias en las que están.

Tristemente no se ha vertebrado el territorio como tocaba y las poblaciones de interior cada vez están más aisladas a todos los niveles.
Y el problema que viene detrás, que parece que ustedes de alguna forma lo estén buscando, es la despoblación definitiva del mundo interior.
Claro, eso beneficiará a determinados sectores.
Por ejemplo, hemos visto el ejemplo antes de la energía, pues cuanto menos gente haya en las zonas de interior más fácil será crear nuevas centrales eléctricas cuando ya he dicho aquí, y va a salir muchas veces en esta legislatura, que el estado español tiene capacidad de producción del doble de energía de la que necesita en los picos de máxima necesidad.

Por tanto, toda nueva infraestructura eléctrica únicamente debe de estar concebida para eliminar centrales nucleares u otras instalaciones como de ciclo combinado o tal, que lo que hacen es generar contaminación.

Un ejemplo más de que todo lo malo va para el interior y los beneficios, entre comillas, para las zonas costeras, porque eso tampoco se traduce en que vayamos mejorando el tema de la movilidad o de los transportes públicos, porque en algunos casos se avanza un paso y se retroceden dos.

El tiempo se acaba e insistir en que la gente de interior tiene el mismo derecho que cualquier valenciano de la capital a tener un transporte público de calidad asequible y que cumpla las necesidades básicas de todos ellos o ¿tenemos la obligación de tener cada ciudadano un vehículo para poder desplazarnos?
Contéstenos si lo que queremos es un vehículo para cada ciudadano de los Serranos o del Rincón de Ademuz, díganlo y subvenciónenlo, pero no es ni lo más lógico, ni lo más sostenible, ni lo más adecuado.
Lo más adecuado es un transporte público de calidad.

Nada más.
Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Ponce.

Para fijar posición, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Señorías, estamos hablando de unas comarcas especialmente entrañables en nuestra comunidad en las que se habla la otra lengua oficial de nuestra comunidad, la lengua castellana; comarcas donde se sigue afirmando que bajan al reino de Valencia, comarcas ligadas históricamente a la Comunidad Valenciana, que efectivamente tienen una problemática derivada de su situación geográfica y de una larga historia en las que se han visto con el tiempo despobladas por distintos motivos.

En el Rincón de Ademuz y en otros municipios de la Serranía, concretamente en el Rincón de Ademuz, estamos hablando de una comarca con siete poblaciones: Vallanca, Ademuz, Casas Altas, Casas Bajas, Castielfabib, Puebla de San Miguel y Torrebaja.
Y esas siete poblaciones tienen 3.
200 habitantes en su conjunto.
Lo digo porque es importante el dato para situarnos.
La comarca del Rincón de Ademuz en la que efectivamente, como consecuencia lógica de su número de habitantes, es la demanda efectiva de transporte es muy pobre, entre cero y un viajeros por expedición.
Y por ello en días laborales se ha adaptado la prestación del servicio a esa demanda efectiva, se ha llegado, es cierto, a un previa petición telefónica antes de las 18:00 horas del día anterior, como ya se ha citado aquí, mientras, efectivamente, los fines de semana y festivos no hay servicio de transporte público o de autobús.

Ahora bien, intentar utilizar como argumento que para ir al médico que tienes una cita previa desde hace mucho tiempo te arriesgas a que si la pides el día antes, evidentemente, en ese caso en particular que es un planteamiento demagógico, es evidente que se puede solicitar la cita con anterioridad.

No deja de llamar la atención que quienes en sus planteamientos políticos intentan desgajar unas comarcas históricamente pertenecientes al reino de Valencia, porque no hablan la lengua valenciana, porque hablan la otra lengua oficial de nuestra comunidad, ahora se desgañiten aquí, empiecen a hacer planteamientos de defensa de unas comarcas que, por otra parte, intentan, como digo, apartar o quitar la integridad territorial de la Comunidad Valenciana, atentando directamente a esa integridad territorial.

En cualquier caso, las comarcas de los Serranos y del Rincón de Ademuz, presentan una orografía complicada con poblaciones de baja densidad.
Y para atender las necesidades de movilidad de sus habitantes, así como para facilitar el acceso a estas zonas, desde la antigua Conselleria de Infraestructuras y Transportes ya se formuló en su día un plan de modernización de los servicios de transporte público regular permanente de viajeros por carretera de la Serranía y el Rincón de Ademuz en 2010, para el que se contó con las posiciones de los ayuntamientos afectados.

La concesión, es cierto, de estas zonas la posee la empresa La Chelvana, Hispano Chelvana, la cual lleva muchos años con déficit de explotación.
A partir del plan anterior, a mediados de 2010, se llegó a un acuerdo con la concesionaria para que se prestase el servicio los fines de semana hasta el Rincón de Ademuz, a partir de una ayuda de 120.
000 euros durante un año y medio, hasta el 31 de diciembre de 2011.

A lo largo de 2012, la empresa solicitó que se revisara el equilibrio económico financiero de la concesión, debido a la escasa rentabilidad de estas rutas, y solicitó que se le concedieran más ayudas.
Y en septiembre, octubre, la concesionaria planteó que sin ayudas reduciría servicios.
Y eso llevó a que desde la Agencia Valenciana de Movilidad se buscaran alternativas.

Sin embargo, hay que decir que con el Decreto 7/2012 se ha suprimido la agencia.
Con fecha 31 de diciembre de 2012 se suprime, y las competencias sobre esta materia pasarán a la Dirección General de Transportes.

A mi grupo lo que le importa, por encima de planteamientos con una carga más o menos demagógica, es hacer planteamientos que comporten una posibilidad de solución del problema.
Y, en ese sentido, al representante del Grupo Parlamentario Socialista le planteo la posibilidad de hacer una enmienda a la propuesta de resolución que plantea, en el sentido de que literalmente venga a decir:

«Las Cortes Valencianas instan al Consell de La Generalitat para que la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente -y aquí viene la propuesta, sustituiría al resto del texto de la propuesta de resolución con el siguiente texto- para que se estudie un plan alternativo que permita una solución al problema de transporte en esta zona.
»

Un plan alternativo que mi grupo entiende que debería hacerse conjuntamente desde la Dirección General de Transportes y/o desde la secretaria autonómica de Infraestructuras, el director general de Transportes, con los alcaldes de las distintas poblaciones afectadas.

Creo que es un planteamiento que permitiría una solución al problema y que podría concitar el consenso de todos los grupos, entiendo.
Por supuesto que contaría con el voto favorable del mío.

Muchas gracias, señor president.

El senyor president:

Gracias, señor Giner.

Entiende esta presidencia que hay una propuesta de alternativa.
Si sus señorías quieren, suspendemos un minuto para que puedan perfilarlo, si quieren.
Y, si no, usted contesta.
(Veus)

Réplica, señor… (Veus) Sí, sí.
Si vostés volen, sí.
Clar, el que jo volia era ja facilitar l'entente.
Però, si no n'hi ha, doncs.
.
.
Si vosté vol la rèplica, jo li donaré, com és natural, al senyor Giner la paraula per a contestar-li.

Molt bé.

Té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Mire, senyor Giner, eixa mateixa proposta fa més d'un any que es va prendre en esta comissió d'obres públiques, davant d'una PNL del Partit Socialista, en el mateix sentit que la de hui.
¿I què s'ha avançat en més d'un any en realizar estudios, etcètera, etcètera?
No s'ha avançat absolutament res.
És a dir, estem on estàvem i no s'ha avançat absolutament res.

Per tant, crec que és, digam, un xut a córner del baló.
És a dir, si per part del Partit Popular no hi ha un compromís que vaja un poc més enllà, un poc més enllà, aprovar el mateix que aprovàrem fa més d'un any, que no ha servit per a res i que, a dia de hui, els problemes són els mateixos en eixes dos comarques.
.
.
Nosaltres ahí no podem entrar.

Perquè, anem a vore, nosaltres creguem que el que La Generalitat ha de fer, la conselleria ha de fer és pagar a la concessionària, pagar a la concessionària perquè el servei siga un servei adequat.
Perquè els ciutadans del Racó d'Ademús i els ciutadans de la Serranía, dels Serrans, són ciutadans de primera, com la resta de ciutadans de la Comunitat Valenciana, ciutadans de primera.

Nosaltres sí que sabem anar a gaudir els caps de setmana del medi natural que ells cuiden i que, gràcies a ells, persistix en eixes zones de l'interior de la Comunitat Valenciana.
I el que no podem fer és que mos aprofitem d'una fixació al territori d'estos ciutadans que estan fent una contribució tremenda al medi ambient de la Comunitat Valenciana, i ara els deixem tirats, de la forma en què estan tirats en els seus pobles.

Per tant, per això deia que volia intervindre abans.

Senyor Giner, hem d'anar més enllà.
És a dir, en la proposta que vosté fa d'aproximació hem d'anar un poc més enllà; és a dir.
.
.
Perquè estem diguent exactament, literalment, el mateix que es va aprovar ací, es va acordar fa més d'un any i no s'ha avançat absolutament res.

Per tant, ara quan li toque la seua intervenció, en el redactat intente anar més enllà, més enllà, més enllà quant a terminis, quant al que siga.
És a dir, anar més enllà per a, digam, possibilitar que els veïns i veïnes d'estes comarques vegen una llum al final del túnel, no?
Perquè la veritat és que el desesper és tremend.
Per tant, li demane que vaja un poc més enllà en la seua contraproposta.

El senyor president:

Molt bé.

Gràcies, senyor Signes.

Senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Gràcies, senyor president.

Señorías, en la intervención del señor Signes se hace referencia a que se aprobó -y es cierto- una propuesta y que, a su juicio, no sirvió para nada.
Y eso no fue, en modo alguno, así.
Lo cierto es que sí que sirvió.
Y, de hecho, durante 2010 se llegó a un acuerdo que permitió que la concesionaria pudiese prestar el servicio, incluidos los fines de semana.
En concreto, se aportó una ayuda de 120.
000 euros.
Y así, hasta el 31 de diciembre de 2011.

He expresado en mi anterior intervención lo que ha ocurrido en el año 2012.
Y quiero reiterar que, con el Decreto 7/2012, se suprime la agencia con fecha 31 de diciembre de 2012.
Y, por lo tanto, nos encontramos ante una situación diferente, sencillamente diferente.

Y lo que plantea mi grupo es que, ante esta nueva situación en la que han cambiado las circunstancias, podamos plantear una propuesta que concite el consenso de todos los grupos parlamentarios, en el sentido de que volvamos a plantear que la conselleria estudie un plan alternativo que permita esa solución al problema del transporte en esta zona, como consecuencia de esa nueva situación que se genera como consecuencia de la aplicación del Decreto 7/2012.

Consecuentemente, yo creo que el contenido literal de la propuesta que hace mi grupo es suficiente.
Y creo que puede tener o dar una solución al problema concreto que se plantea, al instar a la conselleria, en concreto al secretario autonómico y al director general con los alcaldes de las distintas poblaciones, a buscar una nueva solución al problema.

Otra cosa es que no sé si se tiene capacidad o se tiene voluntad política de llegar a un acuerdo, por parte del resto de los grupos o, más en concreto, por parte del Grupo Socialista.

Nosotros mantenemos esa propuesta en cuyo caso, votaríamos a favor, convencidos de que puede ser un camino de solución del problema.
Y, en caso contrario, nos obligará a votar en contra de su propuesta.

El senyor president:

Señorías, vista la propuesta del señor Giner, por si ustedes pueden todavía llegar a un acuerdo, suspendemos la comisión por unos minutos.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

El senyor president:

Señorías, ha llegado una propuesta alternativa, en la que están conformes todos los grupos en el trámite.
Y la voy a leer, a ver si me aclaro.

Señor Giner, voy a leer la propuesta alternativa.

«Las Cortes Valencianas instan al Consell de La Generalitat para que la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente estudie, con carácter de urgencia, un plan alternativo que permita una solución al problema del transporte en las comarcas de los Serranos y del Rincón de Ademuz».

¿Es así?
(Se sent una veu que diu: «Sí.
»)

Señorías, vamos a pasar a votar la propuesta alternativa.
(Se sent una veu que diu: «Unanimidad.
») ¿Votos a favor?
Por unanimidad queda aprobada.

Señorías, concluido el último punto del orden del día, agradecerles su asistencia y su colaboración, y se acaba la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 48 minuts)