Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para3 {
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para4 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca
realitzada el dia 14 d'octubre de 2008.
Comença la
reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep
Maria Pañella Alcàcer.
Reunió número 8.

Proposició no de llei sobre
l'elaboració d'un pla global de desenvolupament integral
per a la comarca del Racó d'Ademús, presentada pel Grup
Parlamentari Socialista (RE número 20.
247, BOC número 94)

El senyor president:

Senyories, amb el seu permís, anem a iniciar la
sessió.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

Comprovat el quòrum,
iniciem l'ordre del dia.

En primer lloc, cal dir, com havia comunicat
verbalment ja als portaveus, que la consellera d'Agricultura quan va
rebre la notificació ens va fer saber que era impossible assistir
avui, cosa que en el seu moment vam dir encara que de manera oral als
membres de la comissió i tots els grups ho coneixien.
Simplement,
vull demanar disculpes perquè apareguera en la convocatòria
sense tindre una conformitat prèvia de la consellera de què
podia estar.
La promesa és que això se corregirà en el
futur i ajornem estos temes, se dixen sobre la taula per a poder-los
afrontar en la propera comissió.

Per tant, passaríem directament al primer punt,
que és la lectura i aprovació de l'acta, que me
l'havia saltada.
Si tots els membres de la comissió ho tenen,
si no tenen res a dir, s'entendrà que està aprovada per
assentiment.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Passem al punt tercer, que és: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre
l'elaboració d'un pla global de desenvolupament integral
per a la comarca del Racó d'Ademús, presentada pel Grup
Parlamentari Socialista.

La senyora Ninet.

La senyora Ninet Peña:

Gràcies, president.

Bien, como especificamos en el texto de la
proposición que ha leído el presidente, sometemos a la
consideración de esta comisión instar a la Generalitat
valenciana a la elaboración de un plan global de desarrollo integral
para el Rincón de Ademuz.

El Rincón es una comarca constituida por siete
municipios, con Ademuz como capital: Casas Altas, Casas Bajas,
Castielfabib, Vallanca, Puebla de San Miguel, Torrebaja, con un total de
2.
605 habitantes en su conjunto, repartidos desde los 1.
128 habitantes de
Ademuz hasta los 5 de Negrón, que es pedanía de Vallanca; los
6 de Mas de los Mudos, en Castielfabib; los 7 de Mas del Olmo, en Ademuz,
así hasta los 2.
605 distribuidos en los 17 núcleos de
población.
Por ejemplo, Castielfabib tiene 294 habitantes
distribuidos en seis núcleos diferentes de población.
17
núcleos de población de una comarca de 370 kilómetros
cuadrados de extensión, con una densidad de población de
siete habitantes por kilómetro cuadrado, lo que la hace las
más baja de toda la Comunidad Valenciana; basta comparar con la
media provincial que es de 214 habitantes por kilómetro cuadrado.
De
estos 370 kilómetros cuadrados, más de 2/3 son de superficie
forestal, por lo que constituye el auténtico pulmón verde de
la provincia de Valencia.

Es una comarca de gran patrimonio ambiental,
histórico y cultural y grandes posibilidades de desarrollo
económico por la riqueza de sus recursos naturales.
Y el ser ese
pulmón verde de la Comunidad Valenciana, de la provincia de
Valencia, y con ello cumplir con esta comunidad oxigenándola, no ha
revertido en su progreso, sino que, por diversas causas, en los
últimos años se encuentra sometida a una situación de
degradación, de abandono y de olvido, y, por lo tanto, de
despoblamiento acelerado y de decadencia.
Despoblamiento acelerado porque
es muy difícil vivir en el Rincón de Ademuz.
Es una comarca
donde los jóvenes emigran a la ciudad porque no encuentran salidas
profesionales en ella.
Por ejemplo, Castielfabib ha perdido 360 habitantes
en 10 años y la mitad de la población es de más de 65
años.

Para evaluar ese grado de despoblamiento hay que
compararlo con una comarca casi limítrofe, como es la comarca de
Camp de Túria, en donde en 696 kilómetros cuadrados hay
86.
000 habitantes, incluso en la Serranía, que también sufre
ese proceso de éxodo, no llega al punto del Rincón de Ademuz,
con 16.
000 habitantes.

Es una comarca en franca decadencia porque sufre un
abandono de los servicios básicos: en educación, en
sanidad.
.
.
, básicos, sobre todo si se pretende que familias
jóvenes acudan a vivir al Rincón de Ademuz.
Y bienestar
social también está en franco deterioro, siendo que es
elemental, por lo que hemos dicho anteriormente sobre el grado de
envejecimiento de la población crecida en el Rincón.

También hablamos de abandono y de decadencia
porque las infraestructuras viarias, las carreteras, no se corresponden con
el siglo XXI en el que nos encontramos.
Tiene el Rincón tres
vías de acceso a sus tierras: la autovía CV-35, mal llamada
«de Ademuz», porque no llega allí; las obras inacabadas
de la CV-35 no suponen solución al problema de transporte y de
comunicación en el Rincón de Ademuz, porque llega solamente
hasta Losa del Obispo.
A los vecinos del Rincón todavía,
desde Losa del Obispo, les quedan 78 kilómetros para llegar al
Rincón; 43 de ellos por una vía estrecha y llena de curvas.
Como resultado de eso: dos horas de distancia de la capital a Rincón
de Ademuz, que es una distancia insalvable, por ejemplo, para una urgencia
sanitaria.

La segunda vía y la posibilidad de acceso al
Rincón es la nacional III, Madrid-Valencia, en su tramo de Utiel a
Ademuz.
Tampoco es suficiente el ahorro de tiempo, porque solo se ahorran
los vecinos de Rincón de Ademuz 10 minutos o 15 minutos a lo sumo.
Con lo cual, estamos todavía en ese margen de dos horas.

La tercera vía es la nacional 420
Cuenca-Teruel, que atraviesa la comarca en dirección este-oeste y
que une la nacional 330 hasta Teruel.
Ésta, quizás, es la
más cercana porque une al Rincón con el hospital, a 40
kilómetros en la ciudad de Teruel, pero bien es verdad que para
recorrer esos 40 kilómetros se tarda más de una hora, ya que
la carretera que bordea el río Túria es estrecha y
difícil.
Y a esto hay que añadir los continuos
desprendimientos y el hecho de que en invierno el firme se convierte en una
capa de hielo, con lo cual, es una aventura, también, para llegar a
una emergencia sanitaria.

Y las carreteras locales.
.
.
, para qué hablar.
Aquello también es un drama.
Simplemente, y para que conste en el Diario de Sesiones, destacar que
Ademuz se relaciona, por ejemplo, con la Puebla de San Miguel por una pista
forestal; y de Castielfabib al Cuervo, en Teruel, por un puente en derribo
desde el 2003, en ruinas, sin que nadie haya hecho nada para evitar esa
situación.

En cuanto a otro tipo de transporte, autobuses, por
ejemplo, la Chelvana que llegaba al Rincón de Ademuz desde la
capital, desde Valencia, y ya no llega tampoco, se queda en Aras de los
Olmos.
.
.
, con suerte, un monovolumen taxi, si hay suerte y hay más
de uno que quiera llegar al Rincón de Ademuz.

Y de trenes, para qué vamos a hablar.
Utiel y
Teruel son las estaciones más cercanas.

La situación no es de recibo.
Hemos dicho esas
distancias para una urgencia hospitalaria, pero si ya por una de aquellas
vamos a un trámite administrativo, en el siglo XXI la vía
podía ser.
.
.
Internet.
Pero eso es una aventura, incluso para
una iniciativa, por ejemplo, de teletrabajo, que sería una buena
salida para el Rincón de Ademuz.
Pues, ¿qué pasa?
Que
no hay ni cobertura para los móviles, con lo cual, lo de que llegue
Internet al Rincón de Ademuz es casi una aventura del siglo XXII.
Si
hay posibilidad de conectarse a Internet tiene que ser por vía
satélite, con lo cual se paga a precio de oro; 600 euros al mes, que
si no hay vía económica posible para mantenerse en el
Rincón de Ademuz, esto puede ser un lujo que no está al
alcance de ninguno, porque la ADSL rural no da solución, mitad de
velocidad y doble de caro.

La radio y la televisión también es una
asignatura pendiente en el Rincón de Ademuz.
No llega en la
mayoría de canales, y la FM tampoco.
En todo caso -y para
ustedes es una tranquilidad-, porque sí que llega Canal 9 y
Ràdio 9.
Pero, esto ya sabemos que no es garantía de
información.

En cuanto a electricidad, necesaria en el siglo XXI
para el día a día de los ciudadanos e imprescindible para las
empresas y para el desarrollo tecnológico en Ademuz, el suministro y
la potencia es insuficiente.
Son muchas veces las que los alcaldes de la
zona, por ejemplo, últimamente la concejala de Ademuz y el alcalde
de Casas Bajas se han entrevistado con la suministradora, que es Endesa
Zaragozana.
La solución a esas deficiencias que, por ejemplo, en
Torrebaja han llegado a incomunicar con electricidad un día y medio
sin que nadie dé solución.
La respuesta de la empresa siempre
es la misma: es terreno Comunidad Valenciana y las inversiones deben
pactarse con la Generalidad; que en el caso de Rincón de Ademuz mira
siempre hacia otro lado.

Estamos hablando de una realidad dura, nada exagerada,
de unos valencianos que por su ubicación están olvidados en
su día a día.
Hay que cambiar esta situación, queremos
cambiar esta situación.
Y en la proposición que hoy
planteamos defendemos un plan integral, que posibilite avanzar y mejorar la
realidad y el día a día de esta comarca y de sus gentes.
Somos conscientes de que esta tampoco es una receta mágica, pero
intentamos que superen una serie de deficiencias territoriales acumuladas
en muchos años.

Es cierto que se puede paliar la situación si
existe una voluntad real y firme, voluntad política, y una firme
decisión de la administración para superar o, al menos,
atenuar esas desigualdades.
No es justificable que en el contexto de la
Unión Europea exista tan claro desequilibrio entre las comarcas de
interior y las comarcas del litoral.
No es justificable tampoco que
comarcas como el Rincón de Ademuz reciban tan pocos recursos, cuando
ha sido ésta y otras comarcas de interior las que han justificado la
inclusión de esta comunidad en el Objetivo 1 de la Unión
Europea, con los millones de euros que eso ha reportado a la comunidad y
que han ido a parar a todos los lados menos al interior de nuestra
comunidad, que eran el objeto justamente de esa aportación europea.

El Rincón tiene que salir de esta
situación de degradación acelerada, no basta con anunciar
planes de revitalización en visitas relámpago del presidente
Camps, que se anuncian y desaparecen al día siguiente de ser
anunciados, grandes planes que solo sirven para endeudar municipios con
inversiones que nunca llegan.
Al no ser específicos para un
territorio, son inversiones neutras que generan, por lo tanto, resultados
neutros.

Esta comarca necesita de medidas específicas de
acción positiva, que miren y que vean al Rincón, que sean
consultadas con los municipios del Rincón.
Por eso, pedimos la
constitución de una comisión de trabajo conjunta
Generalidad-municipios, que elaboren un compromiso de inversión
mediante un plan global de desarrollo integral, un plan que esté
dotado de presupuesto y de plazos de ejecución adecuados, un plan
que recoja determinadas necesidades, no un parche, un plan que recoja la
dotación de infraestructuras públicas, de residencias, de
escuelas, de Formación Profesional, que prevea reducciones fiscales
para primar la inversión de emprendedores, que busque mejorar la
provisión e instalación de fuentes de energía, que
dote de carreteras que comuniquen el Rincón con el exterior y
consigo mismo, que fomente la agricultura ecológica, que fomente las
industrias alternativas, que fomente el turismo rural, que fomente la
denominación del origen del mismo Rincón de Ademuz.
En
definitiva, medidas que incorporen el Rincón al siglo XXI.

El Rincón de Ademuz tiene un potencial que
desarrollar y tiene una realidad decadente que hay que corregir y que es
responsabilidad de todos.
Es necesario invertir en voluntad política
para paliar la discriminación que sufre, seguramente porque 2.
200
votos no son determinantes para un gobierno, pero estamos a tiempo, y
ésta, por qué no, puede ser una buena oportunidad, una buena
posibilidad de corregir el día a día del olvido mediante la
inversión de la Generalitat valenciana, para que el Rincón
empiece a ser y a formar parte de la Comunidad Valenciana del siglo XXI.

Proponemos un plan integral para avanzar en el
progreso de una comarca, que para algunos no es, más que junto con
la Serranía, un lugar donde desechar los residuos del resto de
municipios de la provincia sin que a cambio se reconozca ni mucho menos la
erosión que eso supone.

En definitiva, proponemos un plan para remediar el
presente muy difícil, y abrir el futuro de modernidad para las
gentes del Rincón de Ademuz, porque pensamos que esta propuesta es
de justicia y que la gente del Rincón lo merece.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president, senyories.

Senyora diputada, benvinguda al treball i a la
preocupació pel Racó.
I li dic benvinguda a esta
preocupació perquè vosté mateixa en la seua
intervenció ha fet una clara al·lusió, que en si
mateix és un diagnòstic de quina és la realitat del
Racó en els últims anys.
Afirma vosté en la seua
intervenció literalment que el Racó sofrix
deficiències acumulades de molts anys.
Ho ha dit vosté
així, literalment.

Tal volta, eixa referència que ha fet de
què no són molts vots, siga l'aplicació a
vosté mateixa, perquè vostés obliden amb molta
freqüència que han governat en esta comunitat durant molts
anys, no sé si foren 12, però durant molts anys.
I eixos anys
a mi em van paréixer una eternitat, fixe's vosté el que
és la vida.
Però, durant eixos 12 anys, durant eixa llarga
eternitat en què vostés van governar en esta comunitat, el
Racó va estar totalment oblidat.

I sense interés de contar ninguna batalleta, li
puc donar una experiència personal, perquè jo crec,
sincerament, en la seua honestedat, en el seu plantejament, en la seua
preocupació, que compartisc, per això he començat
dient-li benvinguda al clan dels que hem treballat i seguim treballant,
dels que mos hem preocupat i mos seguim preocupant pel Racó
d'Ademús.

Jo recorde que la primera visita que vaig fer des de
la diputació provincial va ser al Racó.
I mire, a
títol d'exemple li diré que n'hi havia una aldea
-que seguix estant per allí, Sesga
también existe-, una aldea que es
diu Sesga, que no tenia ni llum ni aigua, que fou a l'any 1999-2000
quan la dotaren de llum i d'aigua.
Per això, quan jo la sentia
a vosté en la seua intervenció parlar de les dificultats que
tenen en infraestructures, amb la llum, jo dia: «Quanta raó
té!
» Perquè, fixes vosté, en 1999 i en 2000 hi
havia llocs habitats que encara no tenien ni aigua potable ni llum.
Acabàrem en poquets anys, en un parell d'anys, en eixa
situació que remuntava, ja no dic al segle XIX, a molt abans, a molt
abans.
I des d'aleshores ininterrompudament s'ha fet una tasca
i un treball, s'ha prioritzat des de la mateixa Generalitat i
també des de la Diputació Provincial de Valencia.
Eixa
és una realitat constatable, que a més es pot quantificar,
com jo intentaré demostrar-li posteriorment en xifres, en xifres
reals.

Em va fer gràcia quan vaig llegir
l'exposició de motius de la seua proposició no de llei
perquè parlaven, i vosté sap que ho ha rectificat en la seua
intervenció, parlaven d'eixes coses que s'encunyen,
7.
000 habitants.
No, el Racó, encara que durant molts anys
s'haja parlat que té 7.
000 habitants, no és cert.
Són set nuclis, més els corresponents a aldees, i són
no arriba a 3.
000 habitants, com molt bé ha assenyalat vosté,
rectificant la seua pròpia proposició no de llei en la seua
intervenció.

Per tant, estem parlant certament d'una comarca
d'interior amb una densitat de població molt baixeta, amb unes
peculiaritats que no les ha provocat el Partit Popular.
Estan ahí.
En tot cas, el Partit Popular el que sí que puc dir-li,
perquè sóc testimoni d'excepció, és que
des de les institucions que ha governat el que ha fet és
pal·liar substancialment totes eixes deficiències, millorant
infraestructures.
Que queda molt per fer?
Clar que queda molt per fer!
Perquè la situació que heretàrem era una
situació absolutament kafkiana, que podia remuntar-se en les
condicions de vida més allà del segle XIX.
Però
vosté convindrà amb mi que eixe despoblament que s'ha
anat produint té diverses causes.
És a dir, causes que tots
tenim més o menys diagnosticades, i que estan ahí, i que
estan pesant en la vida del Racó, com en la vida general de les
comarques d'interior.

Parlava vosté de degradació i
d'oblit.
No sé si és que li fallava la seua censura en
termes freudians, però.
.
.
Sí, sí, perquè
oblidava, per allò de la censura, oblidava que eixa
degradació i eixe oblit durant molts anys ha sigut de plena i
absoluta competència seua.
No és cert que eixa
degradació i oblit s'haja mantingut en els últims anys.
No és cert.
Ni que hi haja hagut, com vosté ha afirmat, un
abandonament i una decadència.
No és cert.
I jo ho he viscut,
i hem treballat des de totes les institucions valencianes.
Per tant, a mi
no m'han de contar milongues perquè he viscut eixa realitat i sé el
que s'ha fet.

I no és cert, com vosté també ha
afirmat en la seua intervenció, que els fons europeus hagen anat a
tots els llocs menys a les comarques d'interior.
Escolte, això
és radicalment incert.

Li donaré una dada que és important per
a valorar quin és l'esforç que s'ha fet.
Una dada
de la inversió que s'ha portat a cap des del 2004 al 2007, per
no remuntar-mos més endarrere.

10.
299.
000 euros, passa de 10.
299.
000 euros els que
s'han invertit en la comarca del Racó d'Ademús.
El que vol dir que estem per damunt dels 3.
500 euros per habitant.
Eixa
és una dada important.
Però com que de vegades es poden donar
dades i es poden qüestionar les dades, jo estic en disposició
de demostrar-li fefaentment que eixes dades responen a plans, a inversions
concretes, amb nom i cognoms, ubicant-les en els llocs en què
s'ha invertit dins de la comarca del Racó
d'Ademús.

Per tant, La Generalitat ha estat fermament compromesa
en l'equilibri, en la cohesió i en el desenrotllament en
general de les nostres comarques d'interior, però molt en
particular també en el Racó d'Ademús.
Perquè el desenrotllament socioeconòmic de la Comunitat
Valenciana és evident que manifesta les clares diferències
entre les zones de litoral i les zones d'interior.
Això ho
saben tots i ho compartim.
I la major part de les comarques
d'interior presenten, com és el cas del Racó,
índexs demogràfics negatius amb un progressiu envelliment de
la població, dels seus habitants, i conseqüentment amb una
creixent despoblació.

No obstant això, estos espais -compartim
amb vostés i amb el seu grup- oferixen importants oportunitats
de desenrotllament, com les derivades de la riquesa natural
paisatgística, a la qual vosté ha fet referència i fa
referència en l'exposició de motius de la
proposició no de llei, o del seu propi patrimoni
historicoartístic, que puc dir-li que férem un esforç
en la recuperació d'eixe patrimoni historicoartístic, i
que s'està fent un esforç en eixa recuperació
del patrimoni historicoartístic que no ha tingut precedents
històrics, mai en la vida s'ha fet més esforç en
la recuperació d'eixe patrimoni historicoartístic i
monumental.

Som conscients que té una situació
privilegiada, que té unes condicions per a desenrotllar el turisme
rural.
I s'ha fet una aposta pel turisme rural en el Racó
d'Ademús, com en altres comarques de l'interior, que
tampoc ha tingut precedents mai a la nostra comunitat.
A més del
recolzament al sector agrícola i ramader que s'ha fet des de
La Generalitat.

Tants sols li apuntaré dos plans que La
Generalitat ha ficat en marxa i que estan tenint un impacte decisiu en la
inversió i en la millora d'infraestructures.

El primer d'ells és el Pla de
revitalització de les comarques d'interior de la Comunitat
Valenciana.
I, el segon, el Pla de millores de municipis.
Els dos han
tingut un impacte i estan tenint, i van a tindre en el futur immediat un
impacte més que positiu.
Els dos es complementen i tracten de
garantir un futur de progrés pròsper per als ciutadans que
residixen en l'interior del nostre territori i contribuïxen
d'esta manera a fixar la població existent i a disminuir eixe
despoblament.

Les seues actuacions comprenen àmbits tan
diversos com la dotació i millora d'infraestructures i
equipaments, l'accés de jóvens a la formació
especialitzada mitjançant les noves tecnologies, incentius per al
foment de la indústria, la busca de vivers en nous sectors
empresarials, la millora de l'entorn mediambiental,
l'explotació d'energies alternatives o la
preservació del patrimoni o el foment del turisme rural.
De tot
això s'ocupen bàsicament estos dos plans.

Mire vosté, el Pla de revitalització de
les comarques d'interior, a què he fet referència,
suposa.
.
.
, té una dotació econòmica que supera els
7.
343 milions d'euros.
I el Pla de millores dels municipis és
també un pla que va a suposar una inversió superior als 154
milions d'euros.
I això sense tindre en compte el Fons de
Cohesió Territorial que des de Presidència de La Generalitat
també s'està dedicant en un 49% d'eixe pressupost
a les comarques d'interior.

Com que s'ha acabat el temps, tant sols li
manifeste estes grans línies, i si vol en la rèplica li puc
especificar amb nom i cognoms les inversions que s'han portat a cap
en el Racó d'Ademús.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Senyora Ninet, té
vosté la paraula.

La senyora Ninet Peña:

Sí.
Gracias,
presidente.

Señor Giner, muchas gracias por darme la
bienvenida.
En todo caso podría ser a la comisión, porque es
la primera vez que estoy en la Comisión de Agricultura.
Pero no me
dé usted la bienvenida a la incorporación al trabajo por el
Rincón de  Ademuz.
Yo soy concejala de Casas Bajas y dedico
mucho de mi tiempo político a intentar sacar a un municipio
pequeñito, con muchas necesidades, sacarlo de esa situación,
ayudar y contribuir a que las gentes de Casas Bajas y las gentes del
Rincón de Ademuz tengan el día a día un poquito
más fácil.
Porque considero que son valencianos, de esta
Comunidad Valenciana, que somos la locomotora de todo, porque eso se dice
en los discursos oficiales.
Pero ese discurso oficial se rompe con el
día a día de los vecinos del Rincón de Ademuz, cuando
ven en la televisión, en ese Canal 9 que sí que les llega, y
ven esas magníficas obras que van rápidas para, pues por
ejemplo, que no tengo nada en contra, pero la Fórmula 1, para hacer
ese circuito urbano tan rápido; o bien las obras agigantadas y
rápidas para la Copa America.
Y, sin embargo, su carretera sigue sufriendo
desprendimientos y les sigue costando dos horas llegar a la gran capital.
Y
yo es que entiendo que es de justicia.

Mire, cuando proponemos una comisión mixta
entre ayuntamientos y Generalitat no estoy proponiendo nada que vaya a
beneficiar a los intereses del Partido Socialista.
No es una
cuestión del Partido Socialista.
Entre otras cosas porque ustedes,
en mayor o menor medida.
.
.
, yo no pido la representación
proporcional al número de habitantes que beneficiaria al Partido
Socialista, sino que digo una comisión mixta donde hay cuatro
ayuntamientos que son del Partido Popular, ayuntamientos pequeñitos.
Pero da igual, es que no tiene nada que ver, porque estamos hablando de
sacar al Rincón de esa situación que en muchos niveles es
tercermundista.

Consultorios de sanidad, consultorios, centros
médicos que se abren una vez a la semana, y con suerte.
Si hay una
urgencia sanitaria búscate la vida, porque son dos horas, porque ni
siquiera, ni siquiera ese hospital de Liria que, en fin, les
ahorraría por lo menos veinte minutos, ni siquiera no es más
que un anuncio, un anunció que todavía no se ha concretado en
nada y que llevan muchos años.
Y menos mal que está
ahí la Comunidad de Aragón con el hospital de Teruel.
Tanto
que hablamos con la deuda sanitaria, pues aquí Aragón es
solidario con los ciudadanos del Rincón.
Pero no es de recibo
cuarenta minutos o una hora para llegar a un centro sanitario, señor
Giner.

Yo no le niego a usted la labor o el interés
que usted pueda haber puesto como presidente de la diputación en el
tiempo que fue.
Eso no se lo voy a negar.
Bien es verdad que el presidente
actual fue al inicio del curso político y se perdió para
llegar al Rincón.
Y ahí están las crónicas
periodísticas que lo dicen.
Llegó tarde porque no sabe donde
está el Rincón.

Y se habla de grandes proyectos y de llevar a Madonna
a Cheste, pero al Rincón no les llega un euro.
Y se habla de Plan de
revitalización de las comarcas de interior, que anuncia el
presidente un ratito que va, un ratito que va a iniciar el curso
político.
Y con ayuntamientos como el de Casas Bajas, que tiene
30.
000 euros de presupuesto anual, se le promete una obra que supone
endeudarse para, vamos, para el siglo final.
Y no llega el presupuesto.
Y
mientras los proveedores agobiando a ayuntamientos pequeños, de 200
habitantes.
¡Es tercermundista!

Y mire, le voy a decir una cosa.
Es que ustedes ya
llevan bastante tiempo gobernando.
Y si nosotros lo hicimos mal, por eso
los ciudadanos nos dijeron que ya estaba bien.
Y ustedes venían como
Paquita la salvaora y
don arreglarlo todo.
Pero los ciudadanos del Rincón lo único
que han visto es que día a día van a menos.
En 2001 se
cerró la última biblioteca pública, la de Casas Bajas.
Ahí no hay central de lectura, la cultura no saben ni cómo se
come.
Y en carreteras, la CV-35 que iba a solucionar, mal llamada «de
Ademuz», y se queda en Losa del Obispo.
Tenían autobuses de la
Chelvana, y se quedan en Aras de los Olmos, la Serranía.

¿Qué pasa con el Rincón?
¿Es que no son ciudadanos de primera, no son ciudadanos valencianos?
¿No pagan sus impuestos?
Vuelvo a decirle que a lo mejor 2.
500
habitantes, 2.
500 votantes no determinan ganar unas elecciones.
Pero uno
cuando adquiere la condición de ciudadano merece el mismo trato de
ciudadano, independientemente de donde haya nacido.
Y es una
situación de discriminación que aguanta el día a
día.

Y yo vengo aquí a trasladar la voz de los
ciudadanos del Rincón de Ademuz.
No me apropio de esa voz.
Vengo a
trasladar unas reivindicaciones y unas necesidades básicas que no
están cubiertas.
Y pensaba que ustedes, en esa vocación
municipalista, se sumarían a la iniciativa.
Y lo único que
encuentro es decir: «Es que ustedes lo hicieron peor.
» Pues
vale, están ustedes a tiempo.
Es que llevan ya mucho tiempo
gobernando.
Pero la situación de los ciudadanos del Rincón
hay que remediarla cuando se quedan sin luz, cuando no tienen acceso a su
casa.
Y luego pueden venir parches y plan de revitalización para
hacer un parque.
¿Un parque para qué niños?
¡Si
no hay familia que vaya a vivir al Rincón, porque le faltan las
necesidades básicas por cubrir!

Ésta es una buena posibilidad, con una
comisión mixta.
Y si ustedes votan «no», están
votando «no» a una alternativa para mejorar el día a
día de esos ciudadanos.
Cada uno que asuma su responsabilidad.
La
nuestra es intentar mejorar ese presente.
La de ustedes, ustedes mismos.

El senyor president:

Gràcies, senyora
Ninet.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Ninet, amb tot el respecte, i jo no tinc cap
dubte que a vosté, com a persona i com a responsable
política, la mourà el millor dels desitjos per treballar per
un poble on li he de dir no deixa de ser curiós que vosté
siga regidora.
Això per a mi és molt significatiu,
perquè sé el que significa això, i sé per
què també, per les dificultats que pot tindre el seu partit
en la comarca i per altres circumstàncies.
.
.
(Veus) No?
Bé, serà
que anirien a buscar-la a l'Eliana.
Però.
.
.
, això
és una altra qüestió.

La qüestió de fons és el que
vosté ha dit al final: «Si vostés voten que
no.
.
.
».
 Això
és el que pretén el seu grup.
Vostés tenen una
motivació política.
Vosté té una
motivació política al plantejar esta proposició no de
llei.
Vosté sap per endavant que planteja una proposició no
de llei que pretén coses que ja s'estan portant a terme, que
s'estan realitzant i, conseqüentment, el que busca és
traure eixa rendibilitat política en el poble d'on és
regidora o en els pobles del voltant per a poder dir allí: «El
Partit Popular ha votat que no.
» El Partit Popular no vota que no a
la seua proposició perquè estiga en contra del Racó
d'Ademús, sinó que el Partit Popular vota que no
perquè el que vostés plantegen està sobradament ficat
en marxa en els plans que té La Generalitat, als quals jo m'he
referit, i a les inversions, que són una realitat palpable, i a les
quals jo he al·ludit.

Mosatros som molt conscients de la realitat del
Racó d'Ademús, i de les necessitats pendents, i de la
necessitat de millorar.
Però, clar, vosté parla i diu:
«La CV-35 s'ha quedat en Losa del Obispo.
» Però,
mire, ara s'ha quedat en Losa perquè s'ha fet una
fase.
.
.
i s'arriba a Losa en millors condicions.
Però
això és un tram d'un projecte global que, almenys,
s'ha realitzat i s'ha posat en marxa, que fins a fa ben poc de
temps no existia.
Per tant, això és.
.
.
El que vosté
pretén utilitzar com un argument en contra del Partit Popular li se
torna en contra de vosté.
Perquè és una obra que en
realitat haurà tardat el que vullga, però és una
realitat que està ahí, que ha millorat la connexió amb
Ademús, es vullga o no es vullga.

En un altre sentit, dir-li que en el Racó.
.
.
Jo
abans he parlat de dos línees d'inversions, però en el
Racó s'han fet moltes altres inversions.
Per exemple, des de
la Conselleria de Presidència, des de la Direcció General de
Cohesió Territorial, des del que és 2004 fins ara, doncs
s'han invertit.
.
.
en el 2004 més de 3.
105.
000 euros; en el
2005, 385.
000; en el 2006, 4 milions quasi sis-cents mil euros; en el 2007,
2.
210.
000.
I han afectat diferents sectors, diferents sectors, des
d'aspectes relacionats amb les administracions públiques i amb
la justícia, passant per turisme, territori i vivenda, amb economia,
amb empresa, amb infraestructures i transports, amb agricultura, amb
cultura.
I ahí.
.
.
, ni ahí ni en els altres plans que li he
anomenat anteriorment he fet ni he quantificat ni he fet relació al
que vosté ha assenyalat com una cosa negativa, i jo entenc que
és molt positiva, indubtablement, que és la mateixa CV-35.

Però mire vosté, vosté parla.
.
.
Jo li he dit que a vosté personalment.
.
.
estic convençut que
la mou una inquietud.
.
.
I un, quan coneix la realitat del Racó,
s'enganxa a eixa realitat i sent el compromís amb la gent del
Racó.
I li ho dic per pròpia experiència.
Però
fixe's, al seu grup li podria vosté traslladar una
reflexió.
Es va plantejar en el seu dia un pla integral de
dinamització turística que era de competència estatal.
I vostés, els socialistes, el seu grup, recolzaren aquella
convocatòria a zones com -me pareix molt bé-
Sagunt, Cullera; però mosatros insistírem que això es
dedicara a zones d'interior.
Mire vosté, no ho
aconseguírem, no aconseguírem absolutament res per al
Racó d'Ademús.

Té molt a vore, perquè forma part
d'eixa realitat, d'eixa realitat a la qual vostés, en
este cas i en esta proposició, fan un plantejament teòric,
però que en la pràctica es veu l'autèntica
faç, quan en situacions.
.
.
(Algú
parla sense micròfon) Sí,
l'autèntica cara, l'autèntic rostre,
l'autèntica realitat de la seua inquietud política, de
la del seu grup, que ací, en esta qüestió, nega un fet
que és inqüestionable, com és l'esforç que
s'està fent i la sensibilitat que s'està fent des
de les institucions valencianes, al capdavant La Generalitat, i
també la diputació, i, no obstant això, quan alguna
cosa és de la seua competència ignoren, ignoren
l'interior, ignoren el Racó i es preocupen per Sagunt i per
Cullera -que em pareix molt bé-, però, potser
ahí sí que s'haurà de tindre en compte que en
vosté hagen pesat.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
els dos mil i escaig habitants enfront dels milers
d'habitants que n'hi han en altres ciutats.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Bé, doncs, acabat el debat, procedim a la
votació de la proposició no de llei presentada.

Vots a favor?
Vots en contra?
Per tant, es queda
rebutjada, sense cap abstenció.
(Veus) Ens ha quedat rebutjada; no havent més temes que
tractar.
.
.
s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a 10 hores i 44
minuts)