DS-026%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 3 de desembre de 2015.
Comença la sessió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 18.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Senyories, si els sembla oportú, passarem a llegir la declaració institucional pel Dia Internacional contra la Corrupció, que tindrà lloc la setmana que ve i, tot seguit, farem la sessió de control.

S'obri la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Declaració institucional pel Dia Internacional contra la Corrupció.
Â«El 31.
.
.
Â» (Remors) Anem innovant en.
.
.
, anem a llegir la declaració institucional.

Declaració institucional amb motiu del Dia Internacional contra la Corrupció

El senyor president:

Â«El 31 d'octubre de 2003, a New York, l'Assemblea General de les Nacions Unides va aprovar amb la Resolució 58/4 la Convenció de les Nacions Unides contra la corrupció i proclamà el dia 9 de desembre Dia Internacional contra la Corrupció, amb la finalitat de conscienciar i sensibilitzar respecte a aquesta problemàtica que afecta molts àmbits de les nostres societats i a nivell mundial.

Â»Aquesta convenció, que fou ratificada per Espanya el 19 de juliol de 2006, ja destaca en el seu preàmbul que la corrupció suposa una amenaça per a l'estabilitat i seguretat de les societats, ja que perjudica les institucions i els valors de la democràcia, l'ètica i la justícia, i compromet el desenvolupament sostenible i l'imperi de la llei.
En aquest sentit, promoure la integritat de les institucions i fomentar una cultura de rebuig a la corrupció es contemplen com una necessitat que, junt amb els principis de la deguda gestió dels afers i béns públics, l'equitat, la responsabilitat i la igualtat davant la llei, inspiren el compromís de la comunitat internacional en la lluita contra la corrupció de la qual és producte l'esmentada convenció.

Â»La corrupció és una xacra que afecta de manera molt negativa la legitimitat de les institucions, l'estat de dret, la justícia i l'equitat, i que fa sentir el seus efectes especialment sobre els més pobres.
Es tracta d'un acte de violència simbòlica que ataca l'essència de la democràcia i suposa un obstacle per al nostre desenvolupament i benestar com a societat.
No en va, la lluita contra la corrupció en totes les seues formes és contemplada per Nacions Unides com un element fonamental per a la construcció d'unes institucions eficaces, responsables i inclusives necessàries per al compliment dels objectius de desenvolupament sostenible.

Â»Les Corts, com a institució que representa el poble valencià, no som aliens a la importància que té comptar amb unes institucions íntegres i fomentar una cultura de rebuig a la corrupció.
Per tot açò i mitjançant aquesta declaració institucional:

Â»Primer.
Les Corts manifestem el nostre compromís amb la tasca de trencar la cadena de la corrupció en totes les seues formes i de fomentar la integritat i l'enfortiment de les nostres institucions.

Â»Segon.
Les Corts s'uneixen a la commemoració internacional contra la corrupció i donem suport a totes les accions de sensibilització que impulsen les Nacions Unides per motiu del Dia internacional contra la corrupció.

Â»I tercer.
Les Corts conviden a totes les institucions de La Generalitat, a les administracions públiques valencianes i a tota la ciutadania en general a commemorar aquest dia, a rebutjar la corrupció en totes les seues formes i a contribuir a la lluita contra aquesta en tots els àmbits de la vida pública.
Â» Signat per tots els síndics, hui, Palau dels Borja, dia del ple de les Corts Valencianes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 7.
404, 7.
402, 7.
403 i 7.
405)

El senyor president:

Senyories, passem al punt 10 del nostre.
.
.
punt de l'ordre del dia, que és la compareixença del president del Consell per a respondre a les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris.

D'acord amb l'article 169, en primer lloc donarem la paraula a la síndica del Grup Parlamentari Popular, senyora Isabel Bonig, perquè formule la seua pregunta.

La senyora Bonig Trigueros:

Buenos días.

Gracias, señor presidente.

Señor presidente.

Señora vicepresidenta.

Miembros del Consell.

Voy a formular la pregunta de interés general, que no sé si, como FGV o como Soberano, es cosa de hombres, pero voy a formularla.

¿Cuándo piensa su gobierno poner en marcha el Programa de desarrollo rural 2014-2020 cuyo retraso está restando competitividad al sector agroalimentario de la Comunitat Valenciana?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

President del Consell… bon dia.

El senyor president del Consell:

Molt bon dia.

Molt bon dia, senyores i senyors diputats.

Senyories, el PDR es posarà en marxa el primer trimestre de 2016.
Efectivament, amb dos anys de retard.
I vosté pot explicar millor que ningú per què dos anys de retard.
(Aplaudiments)

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Pues ahora se lo explico: porque hasta julio la Unión Europea no lo ha aprobado.

Mire usted, señor presidente, darle la bienvenida… (aplaudiments) a esta sesión de control respecto de la cual usted ya empieza a dar síntomas de querer responder.
Espero que coja las palabras de su síndic portavoz, el señor Mata, y habiliten el mes de enero, si es lo que quiere dar transparencia, para que el día 13 y 14 haya un pleno ordinario y una sesión de control.
(Aplaudiments)

Le reconozco una cosa, señor presidente, que su Consell vive exclusivamente…, tiene algo característico, vive exclusivamente del pasado, bien gestionando los proyectos que dejó el Partido Popular, o bien buscando en el pasado.

Y respecto de los proyectos que gestionó el Partido Popular, sabe usted que el sector agroalimentario es fundamental desde el punto de vista económico y social para esta comunidad, y el Consell del gobierno del Partido Popular realizó avances o consiguió avances importantísimos, como el pacto en materia de agua o la aprobación del PDR 2014-2020 como ejemplo.

Recientemente nos hemos reunido con representantes del sector y han manifestado su preocupación.
Porque, mire usted, el gobierno del Partido Popular aprobó un PDR con 450 millones de inversión en los próximos seis años; este año, 192 millones de euros, sesenta y cinco más de lo que estábamos obligados.
Y yo le pregunto, señor presidente, ¿por qué si desde julio está aprobado todavía no han salido las órdenes públicas…, se han publicado las órdenes de ayuda a las que pueda acogerse el sector restando competitividad -agosto, septiembre, octubre, noviembre y diciembre, cinco meses-?
Ese es el compromiso del Partido Popular.

Y, mire usted, nos sorprende, señor presidente, que haya tanta dilación para estos proyectos que son básicos para el sector agroalimentario y, sin embargo, haya tenido usted tanta rapidez a la hora de dar otras subvenciones, por ejemplo a Carns de Morella.
Su primer presupuesto, el primero, una línea nominativa de 140.
000 euros a Carns de Morella.
(Aplaudiments)

Señor presidente, convendrá usted conmigo que su síndic portavoz, el señor Mata, en muy buen lugar no le dejó cuando dijo aquello de que si el presidente lo hubiese sabido, no hubiese puesto esa línea.
¿Qué quiso decir el señor Mata, que usted no conoce el presupuesto?
¿No conoce lo que pone el presupuesto?
O, ¿es que quiere hacer gala a su apellido?

En cualquier caso, señor presidente, aparte de explicar los retrasos del PDR (remors) -tranquilidad-, del PDR, me gustaría que…, le vamos a dar otra oportunidad, una nueva oportunidad para que suba a esta tribuna y explique realmente qué hay detrás de Carns de Morella.
¿Por qué usted le dio una línea nominativa de 140.
000 euros?

Porque, mire usted, señor presidente, no sé si ha dicho toda la verdad su vicepresidenta, el resto de miembros del Consell a estas Cortes y, sobre todo, al pueblo valenciano, señor presidente.
Porque usted dijo, y así lo dijo su vicepresidenta, que esto era una empresa pública, y hoy sabemos que es una empresa mixta, pública-privada.

Porque usted dijo, y dijo su vicepresidenta, que ocupaba usted el cargo de presidente de Carns de Morella en su condición…, en su cargo de alcalde de Morella.
Y hoy sabemos, señor presidente, lo dice la prensa, que el Ayuntamiento de Morella no tiene acciones, no tiene ninguna acción en Carns de Morella y que usted continuó siendo presidente de Carns de Morella después de dejar de ser alcalde.

Pero, es más, señor presidente, diga la verdad, porque hoy sabemos que no ha dicho la verdad.
Nos hemos ido al registro mercantil y hemos sacado los estatutos de Carns de Morella.
El registro mercantil, la fe pública registral: lo que no existe en el registro, no existe en la vida jurídica.
Y el artículo 14.
2 de los estatutos dice que el consejo de administración elegirá, entre sus miembros, a un presidente, un vicepresidente primero y a un vicepresidente segundo.
Pero nada dice que tiene que ser un concejal o alcalde.
Por lo tanto, usted no estaba en calidad de alcalde, señor Puig.
(Aplaudiments)

Y, además, usted aprobó el 29 de octubre dar una subvención a una empresa de la que era presidente y solo dejó la presidencia quince días antes de tomar posesión como presidente de La Generalitat.

Señor Puig, ¿se acuerda en su debate de investidura de estas frases?
Â«Un president honrat per a un poble honrat.
Â» Â«Quiero un gobierno al servicio de todos los valencianos y de las personas, por lo cual mi gobierno estará presidido por la ética.
Â» ¿Es ético, señor presidente, mentir a su gobierno y a los valencianos?
(Aplaudiments) 

Espero, señor presidente, que no haga como lo que se vivió ayer en las Cortes, que por unanimidad de todos los grupos aprobamos una PNL, una declaración para buscar soluciones a los 112 despidos del Servef, mientras que su conseller de economía, a la misma hora, les decía que los despedía.
(Aplaudiments) ¿Van ustedes a respetar la voluntad de las Cortes?

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

President del Consell, per a respondre.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, si volia preguntar per Carns de Morella, ¡haver preguntat per Carns de Morella!
I jo li haguera contestat.
(Aplaudiments) Però és que.
.
.
és que, a vore, ¿el PDR, la política agroalimentària està residenciada en una xicoteta empresa d'una xicoteta comarca rural?
¿Eixe és el futur del PDR?
Això és el que a vostés els importa l'agricultura, ¡no res!
(Aplaudiments) No els importa res absolutament.
Ni l'agricultura, ni l'economia.
.
.
ni els importa res.

I jo ja sé que fa molts anys que el PP me vol portar a l'escorxador.
Sí, fa molts anys, fa molts anys.
(Rialles) El que la va posar a vosté ahí, el senyor Fabra, també me volia portar a l'escorxador, i ha acabat a la presó.
(Aplaudiments) Pare compte, ell ha acabat a la presó.

Mire, jo.
.
.
sí que m'importa el desenvolupament rural i li vaig a parlar d'allò que vosté m'ha preguntat.
(Remors) Vaig a parlar d'allò que m'ha preguntat, efectivament.

Mire, no hi haurà PDR 2014-2020 i hi haurà PDR 2016-2020.
Perquè, efectivament, ha estat la seua incapacitat, ha estat la ineficiència, ha estat la mala gestió del seu govern el que ens ha portat a esta situació.

L'anterior PDR acabà en el 2013 i, des d'aquell moment, vostés han tardat dos anys en aconseguir que es complira la normativa comunitària; dos anys enviant propostes que es retornaven perquè ho feen malament; dos anys per a aconseguir finalment que s'aprovara.

No puc entendre, senyora Bonig, per què en les sessions de control, eixes de l'autobombo, perquè ara el grup del president no pregunta, però és que vostés preguntaven i ací hi havia grans fastos, ¿no?
, en eixos grans fastos i gran autobombo, ¿per què no li va preguntar vosté al senyor Fabra això que me pregunta a mi?
Perquè és que ell era el responsable.
Eixa és la qüestió.

¿Què hem fet nosaltres?
¿Què s'ha fet des de la conselleria des d'este moment?
S'han revisat les ajudes agroambientals, les ajudes de l'agricultura ecològica i les d'indemnitzacions de muntanya.
¿Saben per què?
Perquè estaven totes mal plantejades.

Hem impulsat les ajudes a la incorporació de joves agricultors, per a modernitzar explotacions, per transformar, per comercialitzar, tot allò que ja s'havia avançat en altres comunitats autònomes, com ara Catalunya, Andalusia, Castella-Lleó, però que ací no s'havia fet.

Hem constituït també el comité de seguiment del PDR, s'han situat els criteris de selecció de les operacions, s'han posat en marxa tot el que és l'entramat de desenvolupament del PDR.
Perquè, ¿sap el que passa?
Que les coses cal fer-les bé, perquè si no, arriben les multes de la Unión Europea.
(Aplaudiments) Arriben les multes, i la consellera ha d'anar després a vore si ho podem resoldre.

I mire, vostés han estat tres anys sense convocar ajudes per modernitzar explotacions, dos anys sense convocar ajudes per a la incorporació de joves, dos anys sense convocar ajudes de modernització en la indústria agroalimentària, han abandonat a la seua sort l'Institut Valencià de Recerques Agràries, han construït edificis que havien de ser instituts tecnològics que estaven absolutament buits, sense cap personal.
Vostés, senyora Bonig, sí que han restat credibilitat, competitivitat i capacitat al sector agroalimentari.
(Aplaudiments)

Mire, retard, retard i incapacitat per aconseguir també el suport per a este PDR del Govern d'Espanya, del govern del senyor Rajoy.
En el període 2007-2013 per al PDR valencià el govern del Â«maldito ZapateroÂ» va destinar 195 milions d'euros.
El de Rajoy, per a este nou, només en pressuposta 24 milions.
Si un era Â«malditoÂ», este no sé el que serà.
Però bé.

Andalusia, Andalusia, 507 milions.
A Castella-la Manxa, 305 milions.
A Galícia, 236 milions.
A Múrcia, 58.
Només les Illes Balears, que estem en eixe destí mediterrani, junts, en té menys que nosaltres.

Estes injustícies han d'acabar.
I mire, han d'acabar en tots els àmbits.
I també ha d'acabar en el PDR.
I per això li anuncie que demà li proposaré, demà li proposaré al Consell de la Generalitat valenciana que s'inicie el procediment per tal de presentar un recurs d'inconstitucionalitat als pressupostos generals de l'estat per l'infrafinançament i també una acció per recórrer (aplaudiments) en la via contenciosa administrativa els actes que per acció o per omissió atempten a la igualtat dels valencians.
Espere que em recolze.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Rubén Ibáñez, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

(Inoïble) … este grupo ha pedido su comparecencia por Carns de Morella y usted ha huido.
Puig fuig.
Hoy le hemos preguntado por Carns de Morella y usted ha vuelto a huir.
Pero mire, señor Puig, el circo se ha acabado, el circo se ha acabado.
Usted votó un proyecto de presupuestos con una subvención a una empresa que presidió, y nos mintió.
Usted dijo que era presidente por ser alcalde, y nos mintió.
Usted dijo que era el ayuntamiento quien participaba en esta empresa, y nos mintió.

Señor Puig, el registro mercantil no miente.
Usted sí.
El registro mercantil dice que usted participó en la escritura fundacional en su propio nombre y derecho, no en representación del Ayuntamiento de Morella.
Usted ha engañado a esta cámara, a los valencianos y al gobierno que ha dado la cara por usted.

Usted no pasaba por allí.
Usted fundó Carns de Morella en su propio nombre y derecho, según el registro mercantil.
Y ahora, como presidente, pretende darle una subvención.

En su investidura dijo: Â«Mi compromiso es liderar un gobierno desde la dignidad del comportamiento y la sinceridad de mis afirmaciones.
Â» Cinco meses después su actitud no es ética, su comportamiento no es digno de ser presidente y sus afirmaciones no son sinceras.

Señor Puig, faltan verdades, dignidad, ética, y sobra usted.

El senyor president:

Señoría.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Como le he dicho al principio, el circo se ha acabado.
¿Cuándo piensa dimitir, señor Puig?

El senyor president:

Molt bé.

Per a respondre té la paraula… Demane una miqueta de silenci per a poder escoltar la resposta.

Té vosté la paraula, vicepresidenta.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies.
Bon dia.

Gràcies, senyor president.

Bueno, el circo no se ha acabado.
Mentre vostés convertisquen les sessions de control en un circ com estan fent hui ací.
(Aplaudiments)

Anem a vore.
Una altra volta, una altra volta pedagogia, una altra volta Barrio Sésamo?
Doncs una altra volta Barrio Sésamo.

Anem a vore, vostés entenen la diferència, vostés.
.
.
Tranquils.
(Veus) Tranquils!
Vostés entenen la diferència entre ser un accionista i estar en representació d'una empresa pública?
(Veus) No l'entenen, ja veig que no l'entenen.
Però vostés no s'adonen que no és el mateix estar representant la part pública, la part pública (veus) …

El senyor president:

Un segon, vicepresidenta, un segon.

Senyories, els demane que guarden silenci per escoltar la resposta.

Pot vosté continuar.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Sap vosté per què no ho entenen?
Perquè vostés seguixen sense entendre la diferència entre allò públic i allò privat.
(Aplaudiments) Perquè vostés seguixen sense entendre-ho.
Per això no ho entenen.

I vostés seguixen sense pagar a Fira València, perquè pensaven que no anaven a pagar mai.
(Aplaudiments) I vostés, vostés, al davant de Fira València, sí que li pagaven un milió i mig a Orange Market, que sí que era una empresa privada, que després a vostés els feia les campanyes, i per això vostés no acaben d'entendre com els 20.
000 euros de l'Àgora, que tampoc han pagat, perquè vostés confonen privat, PP, amb institucions públiques.
I en este cas ho hem explicat mil vostés, públic-públic.
Vostés, públic-privat.
Eixa és la diferència.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Demane silenci també per escoltar l'orador del Grup Popular.
Demane una miqueta de silenci i contenció.

Senyor Ciscar, té vosté la paraula.

El senyor Ciscar Bolufer:

Senyor president.

En l'assumpte de l'escorxador de Morella, vaja paper, vaja paper que li costa fer a la seua vicepresidenta.

Mire, el dia 12 va dir que era necessària la subvenció per a subministrar carn ecològica als hostalers valencians.
Va la setmana següent la consellera d'agricultura i inaugura l'escorxador ecològic de Mercavalencia.
Més propet.
En aquella sessió, en aquella sessió, (veus) va dir també que vosté presidia l'empresa en qualitat d'alcalde.
Ara hem vist el que diu el registre mercantil.

Miren, la veritat és que han de donar moltíssimes explicacions d'açò.
Com també han de donar moltíssimes explicacions d'una altra qüestió, els vint-i-cinc enginyers tècnics agrícoles que han sigut despedits.
Es queixen que no tenen gent per a tramitar les ajudes i per a controlar les ajudes europees.
I han despedit vint-i-cinc persones.
Paralitzen el PDR, paralitzen el PDR i, no obstant, despedixen persones que podrien agilitar-lo.
Eixa és la realitat.

Que, per cert, i la pregunta és: on estan publicades estes ordres d'ajudes, eixes línies d'ajudes que vosté ha dit ací dalt que estan en marxa?
En quin butlletí oficial estan publicades?
Perquè en el DOCV no estan publicades.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ciscar.

Per a respondre, l'honorable consellera d'agricultura, Elena Cebrián, té la paraula.

La senyora consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural:

A ver.
Empiecen a hablar con precisión.
Esas veinticinco personas no han sido despedidas, eso correspondía a un contrato que ustedes prepararon por seis meses, únicamente seis meses.
No se puede renovar, no se puede renovar.
(Aplaudiments) No se puede renovar.
Porque a ustedes no les interesaba tener personal de estructura en la conselleria, en la función pública, gente que pudiera hacer bien su labor.
Eran seis meses, seis meses, se acaba y ahora ya hemos estado…, ya tenemos diez personas más autorizadas en concepto de interinos, porque eso es reforzar la estructura de la conselleria, una conselleria que han dejado descapitalizada, como erial, sin capacidad para hacer prácticamente nada.
(Aplaudiments)

Tenemos en trámite también otra autorización de diez personas más.
Y poco a poco se irá reforzando la estructura de la conselleria.
No con parches, como hacían ustedes, ni tampoco engrosando empresas públicas a base de contrataciones de amigos.
(Veus i aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, continuem el nostre treball amb la pregunta que formularà el síndic del Grup Compromís, l'il·lustre diputat Fran Ferri, al president del Consell.

Senyor diputat, quan vosté vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Molt bon dia, senyories.

Senyor president, em permetrà la deferència que salude avui quatre regidors del meu poble i que ens acompanyen, que són de tres partits diferents.
Benvinguts a esta casa que és vostra també.
(Aplaudiments)

Senyor president, el nou govern ja ha completat cinc mesos de gestió i cal que agafem perspectiva i mirem per a recordar per què es va obrir esta etapa.
El 24 de maig els ciutadans i les ciutadanes valencianes van decidir dir Â«prouÂ».
I a què van dir prou els valencians i les valencianes?
A un govern incompetent en la gestió pública, a un règim injust amb els més vulnerables i també a un partit infestat per la més profunda de les corrupcions.

Van dir Â«prouÂ» a una manera de fer i de governar que durant vint anys va situar la nostra terra a les portades de tot el món, però pels escàndols.
El 24 de maig els valencians i les valencianes van decidir obrir una nova etapa de diàleg, transparència i polítiques per a les persones.
I a alguns els molesta precisament això, que el nou govern estiga complint els seus compromisos amb les persones.

Parlar de transparència i de lluita contra la corrupció incomoda el Partit Popular.
Pot ser per això van dinamitar les polítiques de transparència presentant una esmena que d'aprovar-se acabaria amb els PROP, amb el Servei d'Inspecció de Serveis o el portal de transparència.

Eixa incomoditat a la qual em referia es transforma en molèstia quan parlem de cooperació, quan parlem de la gestió del Partit Popular de la cooperació.
Per tant, passem de la incomoditat a la molèstia i, finalment, a la impostura.

Impostura com la que trobem en l'esmena 1.
480, del Partit Popular, als pressupostos, en què proposen afegir el següent paràgraf: Â«incrementar las cantidades destinades a la cooperación garantizando que el dinero público se destine a programas de cooperación y no tanto a la estructura administrativaÂ».
(Veus i aplaudiments)

I jo em pregunte: els 833.
409 euros destinats a pous d'aigua potable a Nicaragua acabaren en cooperació o en despesa administrativa?
Ni una cosa ni l'altra.
Van acabar en la butxaca del senyor Blasco i del senyor Tauroni, del Partit Popular.

Una altra pregunta: els 345.
000 euros del Pla de desenvolupament agrícola i ocupació de la dona de Monteplata van ser destinats a cooperació o a despesa administrativa?
No senyor, ni una cosa ni l'altra, a Blasco i a Tauroni.

Els 297.
000 euros del Projecte violència sexual i explotació laboral dels xiquets de Malabo, o els 332.
000 euros per l'impuls de la (inintel·ligible) .
.
.
alimentària i el suport a la dona en Camerún i els diners destinats a la cooperació i a la construcció de l'hospital d'Haití després del desastre del terratrèmol que va causar més de dos-cents mil víctimes, on van anar a parar?
A programes de cooperació no!
A despeses administratives tampoc!
Ja els ho dic jo: van anar a parar a sangoneres emparades pel poder, pel poder del Partit Popular.
(Aplaudiments)

I ací cal deixar clar on estava cadascú.
No podem deixar de parlar de la resolució del cas Blasco, que diu que va ser també causa que una gran part de la societat civil es va plantar amb valentia, però també incloent-hi tres diputades d'estes Corts que van assumir que contra la por, sense por.

I mentrestant què deien les senyories del Partit Popular?
Deien açò: Â«Puedes confiar, centrados en tiÂ».
Eixa és la diferència.
Viure vol dir prendre partit.
I nosaltres sempre l'hem pres per la justícia, la decència i la dignitat del nostre poble.

Senyor Puig, gràcies al treball de tantes i tantes persones hui Blasco està en presó i els tribunals han dit que ha de tornar 1,6 milions d'euros.
Des de Compromís defensem que eixos diners han d'anar a parar allà d'on no haurien d'haver eixit, a la cooperació.

Segurament, senyor Puig, no serem els únics, no seran els únics diners que recobrarem.
En esta voràgine de confusió entre els diners i els diners privats, senyora Oltra, que vàrem viure, trobem que encara no s'ha abonat la factura de la fira pel congrés del Partit Popular en València, una factura de mig milió d'euros que, segons la senyora Ortiz, no va pagar-se perquè Â«no había contratoÂ».
Aleshores, està en els tribunals.
(Aplaudiments) Però qui havia de fer el contrato?
(Aplaudiments) Qui havia de fer el contrato?
El Partit Popular!

Afortunadament, la nova direcció de Fira València ja ho ha portat als tribunals i esperem que els diners tornen.
I eixa confusió també va passar amb el cas Valmor.
24 milions d'euros per a comprar l'empresa, ruïnosa.
I ací els puc fer un anunci: la denúncia de Compromís en el Tribunal de Cuentas ja ha passat a una fase més, ja no està en el tràmit de diligències preliminars, sinó que està en la fase d'instrucció, i molt prompte recuperarem, espere, els 24 milions d'euros també d'aquest cas.
(Aplaudiments)

Qui haja furtat, qui haja malbaratat, qui haja despilfarrat o dilapidat els nostres diners ha d'acabar en els tribunals.
Sí, però també que tornen tots els diners, fins l'últim cèntim.

Viure vol dir prendre partit.
I entre passar full i la justícia des de Compromís ho tenim molt clar.
No hi haurà pau per els corruptes.

Per tant, senyor Puig, la meua pregunta és: a què pensa destinar el Consell els diners del cas Blasco i altres casos de corrupció?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Per a respondre, el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Res, efectivament, res ha fet tan de mal en les darreres dècades als valencians com la corrupció.
Ens ha desarmat èticament i ens ha situat en el mapa en el pitjor dels sentits possibles.

Pràcticament, és cert, com vosté dia, no ha quedat pràcticament cap espai en l'àmbit públic en la Comunitat Valenciana dirigida pel Partit Popular sense que haja estat d'alguna manera tacat per la corrupció.
La confusió esta permanent entre el públic i el privat que tenen alguns ha situat massa temps els recursos com a simplement un espai més de negoci per a uns quants, i ens ha situat permanentment en les pàgines dels mitjans de comunicació.

Malauradament, encara estem ahí, avui mateix estem ahí, ahir.
¿Per què?
Perquè no s'han assumit de veritat les responsabilitats polítiques de tot eixe temps.
Robar als més pobres, robar als més necessitats, és a dir, el cas Blasco, supera els límits de la més absoluta indecència.

Mentres tot això succeïa, efectivament, se l'aplaudia.
El senyor Blasco ha segut tot en el Partit Popular, ha segut la gran referència… (Veus i protestes) No, no, no.
No.
(Protestes) Del PSOE….
¡Nooo!
(Veus i protestes) Perdone, perdone, senyor Ferri, perdone, senyor Ferri, que faça un parèntesi, un parèntesi.
Barrio Sésamo.
Val.
El PSOE, Blasco, corrupto, lo expulsa.
(Aplaudiments i protestes) El PP, el PP, el PP, ell, el PP, expulsado por corrupción, expulsado por corrupción, ayudarnos a echar al PSOE.
Això és el que ha passat.
(Aplaudiments)

Bé.
Cierro paréntesis.
Perdone, perdone, senyor Ferri, perdone, perquè era necessari el parèntesi.
Per tant, efectivament, és necessari… (Veus) Sí, sí, tranquil.
La Generalitat fins este moment, senyor Ferri, ha aconseguit recuperar 260.
000 euros, dels diners robats.
I, evidentment, d'acord amb allò que vosté ha plantejat, els dedicarem a allò perquè estes Corts van decidir que es dedicaren, que era per a la cooperació.
260.
000, que espere que ens permeten, a partir d'este moment també, recuperar, i estan ja molt avançats els tràmits, recuperar 1.
800.
000 euros més i que també seran destinats a allò que les Corts Valencianes, que són les que decidixen els pressupostos, decidiren atorgar.

És una qüestió ètica i de justícia, que totes les quanties que es recuperen del cas Blasco vagen al lloc on havien d'anar, als països més empobrits, a les persones que estan vivint en pitjor condició la seua vida.
És esta comunitat, que és profundament solidària, és el que ha de fer.

Es tracta, per tant, d'un compromís no només del Consell, sinó que jo entenc que és un compromís de tota la societat valenciana.
Ens comprometem des del Consell, això sí, que totes les quanties que es vagen recuperant en els propers mesos s'integren, mitjançant modificacions de crèdits, als pressupostos de cooperació al desenvolupament, més enllà dels increments ordinaris que ja estan previstos per a acostar-nos a eixe objectiu, conseller, que és un objectiu irrenunciable i que vorem quan el podem aconseguir, que és el 0,7%.
(Aplaudiments)

Com s'ha vist sovint, el poble valencià és un poble solidari i profundament…, ha expressat profundament, com vosté ha dit, la seua repugnància per aquells que han robat diners, diners de la ciutadania per a la solidaritat.
Mai més hem de consentir cap cas de corrupció que taque la cooperació, perquè és la corrupció, no la cooperació.
Per això ens neguem radicalment que eixe cas es diga Â«cas cooperacióÂ».
No és el Â«cas cooperacióÂ», és el Â«cas Blasco.
Â» (Aplaudiments)

I en este sentit, sí que vull agrair…, aprofitar esta compareixença per agrair al teixit associatiu de la cooperació al desenvolupament, a les ONG, la seua perseverança denunciant irregularitats i mantenint, al mateix temps, l'acció solidària, perquè ells representen el millor rostre de la societat valenciana.
El dia 5 és el dia del voluntariat.
I eixe voluntariat, que a més està dedicat a aquells que estan patint més en el tercer món, és un voluntariat especialment estimat per tots nosaltres i al qual li devem tota la consideració.

Per tant, senyor Ferri, compartisc amb vosté els principis que inspiren esta acció de govern, compartisc amb vosté allò que volem desenvolupar des del Consell.
I els valencians som gent honrada, som gent treballadora, som gent emprenedora, molt allunyada del paradigma d'eixe senyor que, afortunadament, està on pertoca.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Per a formular la pregunta en nom del Grup Ciudadanos, té la paraula la seua síndica, la senyora Carolina Punset.

Quan vosté vullga.

La senyora Punset Bannel:

Señor president, la Comunidad Valenciana tenía una línea de ayudas para reducir el desempleo y mejorar el entorno natural.
Concretamente, un programa de subvenciones para la realización de actuaciones medioambientales, el PAMER.

Ese programa realizaba labores de prevención de incendios y de inundaciones, entre otras cosas, desbroce, poda y clareo, mantenimiento y mejora de cortafuegos, fajas de protección, mantenimiento de balsas para labores de extinción de incendios, conservación de suelos.
Y la última ayuda publicada fue la de la resolución del 2011, con casi siete millones de euros de ayudas para contratar a desempleados y realizar esas labores de prevención de incendios y prevención de inundaciones en la Comunidad Valenciana, que tan necesarias son.

Usted mismo presentó una PNL…, los socialistas valencianos trasladaron al Congreso una PNL el 16 de agosto de 2014, hace muy poco, quejándose del drástico recorte en inversiones del gobierno central en prevención de incendios y quejándose también de los efectos que había tenido en nuestra comunidad la eliminación del PAMER.

También, por supuesto, los socialistas denunciaron, en abril de 2014… Usted mismo decía, señor Puig, los efectos esperpénticos que estaba teniendo los incendios en la Comunidad Valenciana, y solicitaban nuevos planes de actuación para paliar los efectos de haber quitado esa línea de ayudas del programa medioambiental, del PAMER.
Lo mismo decían sus compañeros en 2012, o incluso sus socios de gobierno a través de sus distintos ayuntamientos.
De Compromís, también, por ejemplo, en el 2011, entre los muchos recortes que tengo, protestaban por la reducción de las ayudas al PAMER.

Teniendo en cuenta, señor Puig, que no está bien decir una cosa en la oposición y hacer otra en el gobierno, le pregunto: ¿qué actuaciones piensa llevar a cabo el Consell en materia medioambiental para prevenir incendios e inundaciones?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

President del Consell.
Un segon, president.

Demanaríem a tots els diputats que se situaren al seu escó mentres dura la sessió de control.

Senyor president, quan vullga.

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, señora Punset.

El Consell asume la prioridad de la política medioambiental.
Es una política fundamental, como hemos comentado en otras ocasiones, no para hoy sino sobre todo para mañana.
Y en ese sentido, queremos dar respuesta a las urgencias, pero también tener una estrategia clara de sostenibilidad que vaya más allá de una legislatura.

Por eso, yo antes que nada, contestándole…, que voy a contestarle a su pregunta, sí que quiero manifestar el compromiso del gobierno valenciano con los acuerdos que ojalá se asuman en París, en la cumbre, contra el cambio climático.
Nos parece que es un elemento fundamental.
Hay gente que decía que eso del cambio climático, el calentamiento global era un invento.
La realidad de los hechos es que si no paramos y el crecimiento en los próximos años va más allá de dos grados, lo que está en peligro es absolutamente el planeta.

Por tanto, nosotros, efectivamente, somos una parte pequeña de Europa y una parte muy pequeñita del mundo, pero tenemos que tener un compromiso local para que ese compromiso sea global.

En relación a su pregunta, tiene tres ámbitos: uno, relacionado con la mejora del entorno natural, respecto a la prevención de incendios y también respecto a las inundaciones.

Respecto a la mejora del entorno natural, señoría, desde el 2008 se ha reducido un 75% el presupuesto de la Dirección General de Medio Natural.
Se han eliminado más del 70% de los técnicos y educadores de los parques naturales.
Es más, los directores de los parques naturales han desaparecido devaluados en la figura del dinamizador.

Y además, solo ha servido, finalmente, para colocar a personas sin preparación, sin capacidad, que solo podían mostrar como mérito el ser de un partido determinado.
Una práctica que, por supuesto, se tiene que acabar.
Y por eso proponemos devolver la dignidad al concepto de director de espacios naturales protegidos y dignificar también una fórmula de acceso transparente, con concurso público que prime la capacidad y los méritos.

También los mecanismos de participación de los órganos de gestión de espacios naturales han dejado mucho que desear.
Y nos proponemos democratizarlos y que la ciudadanía en el territorio participe, que es una cuestión que nunca ha sido así.

Anunciamos, por tanto, que en los próximo días se convocarán todas las juntas rectoras de los parques para renovarlos y cogestionar con ellos el futuro de estos parques.

Respecto a la prevención de incendios forestales, nuestro principal objetivo es disminuir definitivamente los incendios que se producen cada año.
Es evidente que toda la cámara está de acuerdo y todos los gobiernos que han pasado por aquí y que pasarán están de acuerdo.

¿Qué vamos a implementar?
Primero, continuar haciendo aquello que funciona bien, porque esto de los gobiernos (inintel·ligible) … que empiezan todo en sí mismo, no es así.
Hay cosas que funcionan bien y tienen que continuar haciéndose.
Pero sí que vamos a crear una…, por primera vez, asumir una dirección de prevención de incendios forestales, revisando y valorando toda la normativa para que de verdad toda esa normativa que está dispersa, finalmente pueda agruparse y pueda tener mayor eficacia.

También vamos a evaluar la eficacia del actual plan de vigilancia preventiva y vamos a fomentar la autoprotección de las áreas urbanizadas en zonas forestales.

Un gran incendio es una catástrofe, una enorme catástrofe que deja desoladas poblaciones y que afecta a su economía.
Y por eso vamos a hacer mesas de concertación y participación en todas las áreas que han sufrido en los últimos años grandes incendios para ver de qué manera podemos recuperar social y ecológicamente estas zonas.
Para ello, vamos a arbitrar fórmulas de prevención y conciliación de usos.

Por otra parte, y en cuanto al riesgo de inundaciones, por el actual Consell se ha iniciado ya la revisión del Plan de acción territorial sobre la prevención del riesgo de inundación, el Patricova.
El Patricova estaba en un cajón y alguien tendrá que explicar por qué estaba en el cajón.
Lo que hemos hecho es, primero, sacarlo del cajón, ponerlo en marcha, y a partir de ese momento, también revisarlo junto con los ayuntamientos y junto con todos los agentes para que sea una realidad y que ayuda de verdad a implementar las políticas de prevención.

Y finalmente, respecto al PAMER, el PAMER se tenía que revisar.
El PAMER no solo servía para esto que usted decía, sino que servía, y se lo digo yo porque estaba en el otro lado, servía para muchas otras cosas de servicios municipales.
Y ese no es el tema.
Debemos de verdad hacer trabajo medioambiental y trabajo que de verdad sirva a los objetivos planteados.
Y en eso está trabajando la conselleria.

Y también le digo: nosotros estamos dispuestos a aceptar aquí, en el debate presupuestario, enmiendas que vayan en esa dirección, porque aunque algunos no lo sepan, el presupuesto se aprueba aquí.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora Punset Bannel:

Señor Puig, con todos los respetos, ¿vamos a articular fórmulas de prevención?
¿Se cree usted que el tema de las inundaciones y de la prevención de incendios, en fin, se soluciona con palabrería?
¿Vamos a solucionarlo con nombramientos?
O sea, si lo que me ha hecho es un listado de nombramientos de todos los órganos de parques naturales.
Oiga, ¡más gente colocada no, por favor!
(Aplaudiments) No, no, no.
Si no se trata de seguir colocando a gente, se trata de solucionar el problema de la prevención de incendios.

Si lo que ustedes han hecho, y vamos a hablar claro, es no reponer, a pesar de lo que dijeron en la oposición y cuando estaban en la oposición, la única línea de ayudas para prevención de incendios que había en la Comunidad Valenciana.
¿Que no era efectiva o que no era tan efectiva como todos querríamos?
Estamos de acuerdo.
¿Que habría que reformarlo?
Estamos de acuerdo.

Pero, oiga, habría que darles un dato aquí a los ciudadanos que igual no todo el mundo sabe.
Es que el 60% de nuestro territorio, 60%, es suelo forestal.
Y es un suelo del que antes se ocupaba la población, porque era rentable.
Pero en el momento en que el tejido productivo se trasladó a las ciudades y quedó abandonado a su suerte, completamente abandonado, la única que puede tomar las riendas es la administración pública.
Y si no, es un suelo en el que los propietarios están cada vez más desmotivados, desde el punto de vista económico, para hacer cualquier labor.

Ese es un suelo, además, en el que hay una pérdida acelerada de biodiversidad; y es un suelo además en el que tenemos una, evidentemente, disminución de la recarga de acuíferos constante y en el que además la Comunidad Valenciana es el líder en el ranquin de grandes incendios a nivel europea, no solo a nivel español, a nivel europeo.
Uno de los últimos en los Serranos, de más de cincuenta mil hectáreas.

Teníamos una línea de ayudas mal enfocada, el PAMER.
¿Se puede mejorar?
Oiga, hay que hacerlo.
Pero es que no es una cuestión de hacerlo con enmiendas, es una cuestión de que lo hagan ustedes desde el gobierno y que desde el gobierno se cree un plan… Y esta es la propuesta de Ciudadanos, que, además, es la propuesta que apoya la Plataforma Forestal Valenciana, con más de treinta y cuatro entidades:

Que desde el Consell se cree un plan de empleo agroforestal que, evidentemente, supla las carencias del anterior y que genere una industria de biomasa, absolutamente autónoma y sostenible, para generar combustible con esos restos de biomasa de la masa forestal y que, al mismo tiempo, prevenga incendios.

Y que creen ustedes, no nombramientos, no, el marco económico y normativo suficiente para fomentar el emprendedurismo rural y para sustituir lo que son subvenciones, a las que ustedes están muy aficionados de forma permanente, por inversiones para hacer rentable el suelo forestal.

Muchas gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, Carolina Punset.

Senyor president, vaig a donar-li trenta.
.
.
(Veus) No?
(Se sent una veu que diu: Â«Se le ha acabado el tiempo.
Claro.
Es el colmo.
Â».
Veus) Doncs.
.
.

Quan vosté vullga.

La senyora García González:

Hola, buenos días.

Nos gustaría saber si van a poner en marcha, en el Servef, algún programa de formación para conseguir empleo para mejorar el entorno natural, así como para la prevención de incendios forestales e inundaciones.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a respondre, en nom del Consell, senyor Climent, quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

(Inoïble) .
.
.
No es sent?
(Veus)

Bé, en principi, dir-li estrictament que sí; igual que anem a estar en contacte continu amb tots els agents socials, empresarials i altres, per a posar moltíssima formació que tinga a vore en la inserció laboral o en la cura, en este cas, de tot l'àmbit forestal, val?

El senyor president:

Gràcies, conseller.

Diputada García, quan vosté vullga.

Un segon, per favor.
Demane silenci a l'hemicicle mentre es formulen les preguntes.
És molt difícil contestar sense vore la interpel·lant, i tenim eixa dificultat, però demane que s'apropen prou al micròfon perquè la seua intervenció siga gravada.
Si a tot això el rum-rum de l'hemicicle continua, doncs, és impossible escoltar les preguntes.

Té vosté la paraula, il·lustre diputada.

La senyora García Jiménez:

(Inoïble) .
.
.
president.

Tenint en compte la importància de la prevenció per a la protecció i el bon manteniment del medi ambient en la nostra comunitat, ¿quins mitjans concrets i gestions van a ficar vostés per a pal·liar les retallades que han fet en el pla d'acció territorial sobre prevenció de riscos d'inundacions en la Comunitat Valenciana, Patricova, per aquest any?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a respondre a la qüestió de la il·lustre diputada.
.
.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Senyoria, el més important i la decisió més important que ha pres este govern, pràcticament en el minut zero, des que hem arribat al nou govern, és aprovar el Patricova que, com molt bé ha dit el president, des de l'any 2003 no es revisava i el govern anterior el tenia en un calaix.

És molt important que hàgem aprovat, via Decret 251/2015, del Consell, el nou Patricova.
I al Partit Popular i al govern anterior caldria preguntar-los per què, durant tant de temps, el van tindre en un calaix i no el van aprovar.

Estem en un territori de major risc d'inundació.
I, per tant, hem aprovat un pla avançat en matèria de prevenció i risc d'inundació.

A esta conselleria li correspon l'ordenació territorial.
Les competències en obres hidràuliques estan en la confederació hidrogràfica i en altres conselleries.
Però, sobretot, aquí el que anem a primar i el que es prima en el Patricova és la prevenció i la infraestructura verda, per damunt de l'obra civil.

En este sentit, també hem identificat els riscs geomorfològics.
Hi han més de dos-cents punts identificats, més de dos-cents punts de risc en la Comunitat Valenciana que estan identificats, i per açò és una tasca fonamental en matèria preventiva.

I també dir-li, senyoria, que, amb la intervenció del Patricova, s'han evitat desenvolupaments en 7.
500 hectàrees inundables.
I el cost del dany estalviat se situa entre els dos-cents i els dos-cents cinquanta milions d'euros.
Per tant, ací és important aprovar l'instrument d'ordenació i de planificació per a identificar els punts de risc i posar-nos a treballar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Per a formular la pregunta de control, en nom del Grup Podemos-Podem, té la paraula el seu síndic, el senyor Antonio Montiel, per un temps màxim de cinc minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bon dia.

Molt breu la pregunta.
¿En quina situació concreta es troben les 1.
040 vivendes que l'Eige té a la seua disposició, a les quals va fer referència la consellera d'habitatge en la passada sessió plenària del dia 25?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montiel.

L'estat lamentable, però.
.
.
El vaig a informar de la situació actual.

L'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat disposa, en l'actualitat, de 1.
068 vivendes en lloguer, de les quals 617 estan llogades, el 58%, i 416 estan en situació irregular o sense contracte d'arrendament i sols, en este moment, 54 disponibles per llogar.

Esta és la conseqüència de, durant molts anys, no haver tingut una política d'habitatge i, sobretot, una política d'habitatge social.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Molts gràcies.

Quan vosté vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bé.

Gràcies.

President, hui és 3 de desembre.
Hui es complix un mes que la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca es va concentrar a les portes d'aquestes Corts i va entregar un document de mesures urgents, davant dels desnonaments i la pobresa energètica.
Demanaven un pla de xoc enfront de la situació d'emergència habitacional, i aquesta reivindicació també es va portar a la manifestació que es va celebrar el 28 de novembre.

En la compareixença, la senyora Salvador mos va parlar de dos paquets de vivendes d'habitatges.
Per una banda, 700 vivendes del parc públic, que no estan en condicions de ser utilitzades, perquè necessiten d'una rehabilitació que es farà al llarg de 2016.
Però també va parlar, en algun moment, de les 1.
040 vivendes propietat de l'antic IVHSA -hoy Eige- que se van produir durant els últims deu anys.

Jo em vaig quedar preocupat.

Hemos hecho una pequeña investigación.
Y hemos llegado a la conclusión, probablemente errónea o no, de que, en la época en la que el IVVSA se convirtió en un operador inmobiliario más, se construyó a tontas y a locas, se construyó sin criterios territoriales, sin criterios sociales, se construyó, a veces, en connivencia con empresas a partir de la doctrina Blasco, de nuevo, el ínclito señor Blasco, y se…, a través de empresas mixtas, que luego han resultado ruinosas.

Pero resulta que hemos conseguido encontrar decenas de correos electrónicos y de informes que, desde julio, octubre, noviembre, diciembre de 2011, enero de 2012, febrero, marzo, abril, mayo, junio…, la señora gerente del IVVSA, doña Inmaculada García Pardo, nombrada en julio de 2011 por doña Isabel Bonig como consellera, desatendió recomendaciones del personal técnico del IVVSA en las que proponía que todas las viviendas en régimen de venta que no se podían vender se pudieran poner en régimen de alquiler social; que, incluso, locales comerciales que hay en las ciudades de Valencia…, y aquí al lado, en el centro histórico, incluso un centenar casi de plazas de aparcamiento en la plaza del Árbol, se pusieran en régimen de alquiler.
Y aún siguen desocupadas.

Nosotros tenemos la percepción de que… Bueno, la señora Inmaculada García Pardo está procesada, junto con tres consellers de la época del señor Camps y veinticuatro altos cargos más, por, presuntamente: prevaricación, tráfico de influencias, falsedad, malversación y fraude.
Y estuvo en el cargo hasta las elecciones de mayo de 2014, lo mismo que la señora Isabel Bonig, que la nombró.
(Veus) No, salió antes para irse de gerente a la Confederación Empresarial Valenciana, (veus) de donde procedía, de donde procedía.
Muy bien, veo que la conoce bien.
(Aplaudiments)

Lo que… Mire, en noviembre… Tenemos un problema en esta comunidad muy grave con el tema habitacional.
Tenemos una situación de emergencia habitacional.
Somos la segunda comunidad en número de desahucios.

Yo solo quiero recordar algún caso.
En noviembre de 2012 se paralizó el desahucio de una señora de ochenta años, en la calle Suecia, en Torrevieja.
En febrero de 2013, una madre de tres hijos, de cuarenta y siete años, se prendió fuego en el interior de una oficina bancaria, en Almassora, y falleció el 10 de mayo de 2013.
En marzo de 2014, la Plataforma de Afectados por la Hipoteca consiguió que el Ayuntamiento de Denia paralizara un desahucio de una mujer víctima de violencia de género y su hijo menor.
En septiembre de 2015, Rosa, setenta años, discapacitada, 72% de discapacidad, y un hijo enfermo, en la calle Reus, consiguió paralizar también un desahucio.

Pero todas esas soluciones han sido solo soluciones temporales, porque la titularidad de las hipotecas eran entidades bancarias que no están colaborando.

Nosotros queremos que se deje de trabajar con entidades bancarias que desahucian.
Creemos que es posible.
Creemos que hay mecanismos legales para hacerlo posible.

Pero, además, queremos que se cree un banco de viviendas de alquiler con todas esas viviendas.
Porque, señora consellera, señor presidente, hay casi trescientas cincuenta viviendas libres, vacías, que estaban en régimen de venta, que solo necesitan un trámite para ser convertidas en viviendas en régimen de alquiler.

La señora García Pardo guardaba, literalmente, las llaves de esas viviendas, desde 2011 terminadas y vacías, en un cajón.
Y esas viviendas se pueden poner a disposición de familias valencianas que lo necesitan.

Llega el invierno.
Estas Cortes se constituyeron el 11 de junio.
Llevamos seis meses aquí.
Yo me empiezo a preguntar de qué sirve que estemos aquí seis meses, si no somos capaces de solucionar los problemas que afectan a las familias valencianas.
Algo que es tan fácil como cambiar la calificación de unas viviendas.
Algo que es tan fácil como poner a disposición de las familias valencianas las viviendas que algunos retenían, esperando poder especular con ellas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Senyor Montiel.

Efectivament, el rostre més descarnat de la crisi ha estat els desnonaments.
I, malauradament, el 20% dels desnonaments que s'han produït a Espanya s'han produït a la Comunitat Valenciana.

Certament, jo sé que a tots ens agradaria anar més a pressa.
I totes les coses que se puguen plantejar en este sentit nosaltres les anem a recolzar, qualsevol idea nova, perquè ací ningú es tracta de tindre la raó absoluta.
I el que volem és, entre tots, donar resposta de veritat als problemes de la gent, això que vosté ha acabat dient.
És que és això.
El govern i este parlament el que ha d'estar sempre pensant és com pot millorar la vida dels valencians i, sobretot, l'obligació de millorar la vida d'aquells que estan pitjor, en pitjors condicions.

I per això, nosaltres esta setmana ens hem reunit, la vicepresidenta i jo, i la consellera també, per un pla de xoc immediat perquè este hivern cap família se quede sense energia, contra.
.
.
, la lluita de la pobresa energètica.
Perquè, efectivament, este és un element fonamental.

I també és fonamental que ninguna família se quede sense habitatge.
I eixe és l'objectiu d'este govern.

I per això és.
.
.
La realitat en què ens trobem és molt lamentable, perquè, efectivament, no hi ha parc públic de vivendes de veritat, n'hi ha un sucedáneo, una cosa.
.
.
El que passa és que hem de vore com anem armant eixes condicions.
I, per a això, també és necessari tindre els recursos suficients.
I per això, quan estem parlant d'un nou finançament, un finançament adequat, un finançament just, estem parlant també de política d'habitatge.
Perquè, en estos moments, en les condicions que té este govern, és impossible en moltes ocasions poder fer de veritat el que caldria fer, que és una gran operació -esta vegada sí- de vivenda, de construcció, de rehabilitació, per tal de posar-ho a disposició de les persones que més ho necessiten.

El camí és el camí diferent a què s'ha portat a cap, tant ací com en altres llocs, com aquells en Madrid, no?
, que van fer allò de privatitzar la vivenda pública i ho van vendre a un fons voltor, no?
El camí sabem quin no és.
Ara hem de fer un nou camí mirant també el que han fet els països europeus més avançats que tenen tots un gran parc de vivenda pública.
I ahí hem de concertar-ho amb els ajuntaments, ho hem de concertar també amb cooperatives i altres instruments que existixen per tal de garantir eixe dret constitucional.
Moltes vegades hi ha gent que s'afecta molt quan hi ha un incompliment de la Constitució en alguns aspectes.
No, no, és que açò també és un incompliment inconstitucional que la gent no tinga el dret a l'habitatge.

Per tant, nosaltres què hem fet en concret?
Hem engegat ja el pla de dignificació de l'habitatge social, amb mesures de xoc per intentar anar fent estratègia i tàctica al mateix temps.
Establint també un pla d'ocupació d'habitatge que inclou accions de coordinació amb els ajuntaments, reparació d'elements comuns, edificacions i accions d'informació.
Ja s'ha començat en alguns municipis.

En segon lloc, adaptació dels preus dels lloguers a les circumstàncies personals, considerant fonamentalment la seua capacitat econòmica.
Esta adaptació es produirà ja immediatament a partir de l'any que ve.

I, en tercer lloc, l'increment de la inversió destinada a rehabilitació dels habitatges públics.
En el pressupost hi han cinc milions i mig per a regenerar els barris on es troben, tant a ciutats com Alacant, Castelló, Elx, Sagunt, Alcoi, Almassora i Paterna.
També estes ciutats voran millorades i els seus parcs de vivenda les seues condicions, en invertir-se quinze milions d'euros.

En definitiva, també anem a modificar la normativa de l'habitatge públic, eixos 378 habitatges que estan ara qualificats en règim de venda, però que el règim de substituir el qual ha de flexibilitzar-se per tal que puguen o bé comprar-se o llogar-se i fins i tot tindre una opció preeminent per part dels arrendataris.
En definitiva, hem de construir una nova política de l'habitatge social, per això anem a fer i portarem a estes Corts la llei de la funció social de la vivenda, que és una llei que serà un instrument no només de present, sinó de futur, per a garantir el dret constitucional a la vivenda.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Diputat César Jiménez, té la paraula.
Quan vosté vullga.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Honorable senyor Puig, l'exposició del nostre síndic torna a dibuixar un exemple més de la falta de coordinació d'anteriors governs amb les necessitats de la ciutadania, la ja coneguda dita de cases sense gent i gent sense cases.
Eige és titular d'aquestos 1.
040 habitatges tancats amb pany i clau, sense estrenar i sofrint processos de deteriorament per no estar habitats.
A més, l'Eige s'ha fet càrrec de les despeses de manteniment i de les diferents taxes municipals.
Mentrestant, a pocs metres d'aquestes vivendes buides tots els dies es donen casos de famílies que estan suportant processos judicials que acaben fent-los fora de les seues llars.

Des del Grup Parlamentari Podemos-Podem, entenem que hi ha una estratègia fàcil d'implementar i ràpida, i que posaria totes aquestes vivendes a disposició de la seua conselleria, per tal de mitigar els efectes dels desnonaments.
Simplement un tràmit administratiu intern que desqualificara aquestes vivendes que tenen definit el seu règim d'ús com Â«en vendaÂ», per tornar-les a qualificar en règim d'ús per a lloguer, o per a lloguer amb opció de compra, de manera que es pogueren integrar en programes de lloguer social senzill i ràpid.
Per això, la nostra pregunta és si ha pensat en aquesta possibilitat i, en cas afirmatiu, si hi ha un calendari orientatiu per a posar-lo en marxa.
En cas que no s'haguera contemplat, anunciem que presentarem una proposta en este sentit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Senyor president.

Agraïxc la pregunta, senyor diputat, perquè efectivament ja ho estem fent.
Ja ho hem fet en l'últim consell d'administració de l'Eige.
Hem modificat la classificació de les vivendes d'una promoció d'Orihuela, hem baixat el preu en un 38%.
Valien 111.
534 euros i ara el preu és de 69.
000 euros.
És el primer pas que hem donat per a reduir els preus d'unes vivendes de VPO que tots sabem de quina etapa vénen, quin era el model en matèria de política d'habitatge de l'anterior govern del Partit Popular, d'empreses mixtes, el model Blasco, que el va fer Blasco, i la resta de consellers que el van seguir van continuar el mateix model, consentint eixe model i deixant totes les vivendes buides i parades en plena crisi econòmica, i especialment quan la xacra dels desnonaments afectava de manera molt greu la Comunitat Valenciana.

I anem més enllà: les vivendes en lloguer, estem estudiant models alternatius al lloguer, com són els models de cooperatives de vivenda per a la cessió d'ús, baixada de preus.
I les que estan en règim de compravenda, també ajustos normatius per modificar el règim d'ús de la vivenda i que pugam passar a fórmules de lloguer i de lloguer amb opció de compra.
En definitiva, a esta administració li pareix absolutament inassumible i intolerable que hi hagen vivendes de titularitat pública, que són vivendes protegides, que en estos moments tinguen un preu més alt que accedir a una vivenda del mercat lliure.
I estes vivendes estan fetes per a persones amb pocs recursos, per a joves i persones que tindrien ara, en estos moments, garantit el seu dret a un habitatge en la Comunitat Valenciana i que ací durant vint anys s'han construït estes vivendes i s'han deixat ahí buides, inaccessibles per als joves i per a la gent que avui en dia no es pot emancipar en la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyor diputat, té vosté la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

En tot cas, em sembla que hem de passar del temps dels estudis als fets ràpidament.
Recentment ha aparegut en premsa que la Generalitat valenciana no paga l'IBI als ajuntaments des de 2009 i el deute ja arriba als 7,5 milions d'euros.
El Consell ha previst una partida en l'avantprojecte per pal·liar en 1,5 milions este deute parcialment.
És una via insuficient, però a nosaltres ens preocupa també que no es continue acumulant nou deute, ja que noves anualitats d'IBI i altres taxes municipals seran girats a l'Eige en 2016.

D'altra banda, hi ha ajuntaments que han sol·licitat que es posen a la seua disposició eixos pisos buits propietat de l'Eige, per a atendre demandes de famílies del seu municipi que bé han estat afectats per processos de desnonament, o bé són famílies noves que volen tindre accés a la vivenda.
Li detallarem un cas: al municipi de Vinaròs, 43 vivendes a l'avinguda Sant Joan XXIII, noves de trinca i de titularitat pública.
Mai han estat habitades.
I l'ajuntament les reclama per fer polítiques socials.
Pensem que la solució passa per la signatura de convenis amb els ajuntaments per a atendre les necessitats dels seus veïns.
Dintre del conveni es lliuraria l'Eige de pagar noves taxes municipals i fins i tot se podria (inintel·ligible) .
.
.
alguna quantitat.
.
.

El senyor president:

Senyoria, formule la pregunta.

El senyor Jiménez Doménech:

.
.
.
fruit de lloguers socials.
Voldríem saber quina és l'estratègia de la seua conselleria per coordinar aquestes polítiques amb els municipis.

Moltes gràcies.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

(Inoïble) .
.
.
president.
Gràcies, senyor diputat.

No és que respecte a la pregunta d'abans estem estudiant.
És que estem prenent decisions.
Ja hem pres la decisió d'Orihuela, i en el consell d'administració de demà de l'Eige, anem a prendre més decisions que afecten també les vivendes de Vinaròs que estan entre eixes 43 vivendes, estan en el conjunt de vivendes que estan buides i que per desídia i deixadesa no es va prendre ninguna mesura ni ninguna decisió.
Evidentment que el que volem és que estes vivendes baixen els preus dels mòduls i puguen ser assequibles per a la gent que les necessita.

Estem treballant-ho, a més, en una estricta col·laboració amb els ajuntaments, cosa que des de l'anterior govern no es va fer.
Estem anant de la mà dels ajuntaments per a identificar les seues necessitats i aplicar les mesures necessàries cas per cas.
També ha fet referència al deute.
.
.
Si les senyories del Partit Popular em deixen parlar.
.
.
També hem fet front al deute que té l'Eige, entre altres deutes que té acumulats en els ajuntaments, perquè no pagaven l'IBI.
Des de l'any 2009 tampoc pagava l'IBI l'Eige, la conselleria, als ajuntaments.
El deute és de 7,5 milions d'euros.

Hem posat una línia pressupostària per a l'any que ve, per al 2016, perquè el que no volem és que s'acumule més deute.
Anem a fer front amb 1,6 milions d'euros per a pagar l'IBI a partir de l'any que ve.
I estem parlant amb els ajuntaments i buscant fórmules per a establir un pla i calendaritzar el pagament del deute de 7,5, igual que estem també calendaritzant i pactant el pagament no dels 240 milions, sinó els 280 milions que al final han segut de deute en les persones que havien accedit a una ajuda a la vivenda en compravenda, una vivenda protegida, que eixa és la política del Partido Popular, no pagar a les persones que accedixen en compravenda, una VPO, i no paguen, i després el govern Rajoy el que fa és eliminar les ajudes de subsidiació dels préstecs hipotecaris a les persones que accedixen a una VPO.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Esta és la política del Partido Popular; la nostra, per descomptat, que és radicalment distinta.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, hem finalitzat la sessió de control, però convide al Consell que ens acompanye en la nova declaració institucional.
No cal que s'alcen.
Jo crec que poden quedar.
.
.
No sé d'on ha eixit esta.
.
.
Pot ser del dia del càncer, no?
És sobre un tema important que està desenvolupant-se ara a París, que tots tenim en el cor pels atemptats terroristes, però en este cas és per la cimera del clima de París, per a aconseguir un planeta més sa i solidari.

Declaració institucional en suport a un acord a la cimera del clima de París per a aconseguir un planeta més sa i solidari

El senyor president:

Diu així la declaració que han signat tots els grups parlamentaris:

Â«El pasado septiembre tuvo lugar el Consejo Extraordinario de Ministros de Medio Ambiente de la Unión Europea, con el objetivo de acordar un mandato negociador para la Comisión Europea y para la presidencia del Consejo de cara al COP21 de ParísÂ» -que s'està realitzant ara-.

Â»En el documento de veinticinco puntos, aprobado por los socios de la Unión Europea, se insta a que las emisiones de gases de efecto invernadero se reduzcan en todo el planeta al menos un 50% en 2050, respecto a las de 1990.
Los veintiocho estados miembros fijaron así la posición común, que llevan a la cumbre, en la que se espera que se apruebe el protocolo contra el calentamiento global que sustituirá al de Kioto de 1997.

Â»La cumbre de París es una cita vital para el futuro del planeta.
Es fundamental en esta cumbre que se logre un acuerdo global de todos los estados en la lucha contra el cambio climático, que sea jurídicamente vinculante y que permita que el aumento de la temperatura no llegue a los dos grados a finales de siglo.
El acuerdo que se establezca en París debe ser duradero y revisable, transparente en la rendición de cuentas y en la comprobación de los compromisos que se materialicen.
Este acuerdo debe impulsar la transición hasta una economía baja en emisiones y resiliente ante el cambio climático.

Â»Asimismo, debe contemplar un paquete financiero para la mitigación y adaptación del calentamiento global en los territorios más vulnerables.
La reducción efectiva de emisiones de gases de efecto invernadero exige prescindir de la compra de derechos de emisión, cumplir con los compromisos internacionales, apostar por una transición energética, basada en la eficiencia y las energías renovables y limpias.
Hay que adoptar medidas para adaptarnos a los efectos del cambio climático e incentivar el cambio hacia un modelo socioeconómico sostenible social y ecológicamente, que ayude a preservar la biodiversidad y los recursos naturales para las futuras generaciones.
En este cambio de rumbo ofrece múltiples y mejores formas de generar empleo de calidad.

Â»Proteger nuestro planeta es una tarea imprescindible que concierne a todas las personas y que las instituciones públicas han de promover.
El medio ambiente es un patrimonio compartido por todos los seres vivos y tenemos la responsabilidad de protegerlo, ya que es nuestra casa común.

Â»Les Corts Valencianes quieren unirse hoy a la reivindicación de este acuerdo global y vinculante de lucha contra el cambio climático.
Nos comprometemos a llevar a cabo actuaciones para promover la reducción efectiva de emisiones y a un modelo socioeconómico más justo y más sostenible, involucrando a todos los actores sociales y económicos.

Â»Por todo ello, desde Les Corts reivindicamos un acuerdo de todos los gobiernos participantes en la cumbre del clima de París que establezca un nuevo régimen internacional de lucha contra el cambio climático, que sea ambicioso y jurídicamente vinculante, revisable, claro, transparente, con el objetivo de conseguir un planeta más limpio y sano y un mundo más solidario y justo.

Â»Palau dels Borja, 2 de desembre del 2015.
Â»

Moltes gràcies, senyories (aplaudiments).
I que conste que esta era la versió reduïda.
Moltes gràcies al Consell per acompanyar-nos, i ara hem de continuar el nostre treball.

Proposició de llei de reforma de l'article 15 de la Llei 11/1994, de 27 de desembre, de La Generalitat, d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 2.
521, amb correcció d'errades RE número 2.
581, BOC número 20).
Criteri del Consell (RE número 4.
537, BOC número 37)

El senyor president:

Ens queden tres punts en l'ordre del dia, i passem a la presa en consideració de la llei de reforma de l'article 15 de la Llei 11/1994, que presenta el Grup Parlamentari Compromís, amb correcció d'errades i criteri del Consell.

Per a escoltar el criteri del Consell, donaré veu al secretari primer, Emilio Argüeso, que llegirà el criteri del Consell.

El senyor secretari primer:

El Consell, en la reunión celebrada el 29 de octubre de 2015, acordó manifestar a Les Corts su criterio favorable a la toma en consideración de la Proposición de ley de reforma del artículo 15 de la Ley 11/1994, de 27 de diciembre, de La Generalitat, de espacios naturales protegidos de la Comunitat Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, lo cual comunicó a estas Corts mediante escrito con número de registro de entrada 4.
537, Boletín Oficial de Les Corts número 37, de fecha 27 de noviembre de 2015.

Pasaríamos, así, al debate de la iniciativa, si sus señorías no tienen inconveniente.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Argüeso.

Per a fer el torn a favor té la paraula l'il·lustre diputat José Ramón Nadal, del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Bon dia, senyories.

Passe a llegir-los el principi de l'exposició de motius d'aquesta modificació legislativa que hem presentat per a posar-los a tots en situació.
És bastant senzill el que anem a fer, però els ho llig.

La Llei 11/1994, de 27 de desembre, de La Generalitat, d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, establia en la seua definició d'altres àrees de protecció al capítol III, article 15.
1.
.
.
, deia el següent: Â«Són zones humides, als efectes de la present llei, els marenys, marjals, torberes o aigües rases, ja siguen permanents o temporals, d'aigües estancades o corrents, dolces, salobres o salines, naturals o artificials.
Â»

Posteriorment es va afegir la modificació a la llei amb l'aprovació de la Llei 5/2013, de 23 de desembre, de mesures fiscals de gestió administrativa i financera, i d'organització de La Generalitat i, llavors, aquest paràgraf quedava així: Â«Són zones humides, als efectes de la present llei, els marenys, marjals, torberes o aigües rases, ja siguen permanents o temporals, d'aigües estancades o corrents, dolces, salobres o salines, naturals o artificials, degudament catalogades.
Â» Ací diu: Â«Amb aquesta modificació -que va introduir el Partit Popular- queden desprotegides les zones humides que el catàleg de zones humides no cataloga, per tant, queden a l'abast de l'urbanisme i l'edificació.
Â»

Cal dir, a més, que el que estem fent també és adaptar la normativa valenciana a la normativa estatal i a la jurisprudència, perquè n'hi ha diferents sentències del Tribunal Suprem i del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana on es sentencia que s'han de protegir totes les zones humides estiguen catalogades o no en ordenacions com el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana.

En este cas, n'hi ha dues sentències, una sentència del Tribunal Suprem referit a la zona humida.
.
.
, zona de Santiago de Benicàssim i una altra, del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana referida a la marjal de Nules-Castelló, que sentencien el que acabe de dir.

Val a dir que aquesta modificació que va introduir el Partit Popular a la llei d'espais naturals el que ens diu clarament és que durant molts anys s'ha legislat al País Valencià per a afavorir l'especulació urbanística, per a afavorir l'ambició salvatge d'alguns i per a anar en contra del medi ambient i d'una ordenació racional del territori.

Aquesta modificació legal l'hem feta per un prec.
.
.
, per uns quants precs que mos han fet diferents col·lectius en defensa del territori de la nostra geografia, que pensaven que, si feem aquesta modificació, els seria molt més fàcil poder protegir aquelles zones que hui en dia encara estan sota amenaça que els facen un PAI o qualsevol altra barbaritat.

En este cas, la zona humida que està sota aquesta amenaça és la del Saladar de Xàbia, i és la gent que està defensant el territori a Xàbia i a la Marina Alta que mos ha fet este prec d'introduir esta modificació.

Parlava que estem en un marc legal fet a mida per a un model urbanístic que està totalment desfasat, un model de cartó pedra que ha caigut, que se n'ha vingut avall; que mos ha mostrat al món com un país corrupte i sense trellat, però este model ja no dóna per a més.
Este model, com saben vostés i es va demostrar políticament en les últimes eleccions autonòmiques que va haver-hi, ja s'ha afonat tant a nivell econòmic, com també -i el que és més important- dins de la mentalitat de les persones.
I el que és important és que des d'aquesta cambra i des d'aquest govern comencem a legislar per un nou model econòmic i de relació amb el territori i amb el medi ambient.

Des que es va fer la LRAU, la LUV, la LOTUP i, fins i tot, aquesta.
.
.
, com estàvem parlant ara, la llei d'espais naturals, estan fetes totes aquestes lleis.
.
.
, fetes per a fiançar el model urbanístic de l'especulació, de l'ambició salvatge, de la nul·la racionalitat a l'hora de pensar el territori.
I si realment volem escoltar a la societat, volem ser conseqüents en el moment en el qual estem, des d'aquesta cambra, des d'aquest govern haurem de començar a legislar, a modificar algunes lleis com aquesta que estem parlant, però encara ser molt més valents, perquè açò simplement és començar, haurem d'agarrar el bou per les banyes i començar a parlar què volem fer amb la LOTUP, perquè és important tindre unes lleis territorials que avalen un nou model econòmic.

Res més.
No n'hi ha per a més.
Simplement es tracta d'eliminar l'afegitó que va fer el Partit Popular Â«degudament catalogadesÂ».
És un xicotet pas, però és una manera també de demostrar que estem començant a caminar.
I per això els demane el vot, perquè des d'aquesta cambra realment mos posem del costat d'aquelles persones que, de manera altruista, han estat tots estos anys lluitant per la defensa del territori i lluitant David contra Goliat, contra gent molt poderosa que volia destrossar-nos els nostres paratges i perquè d'alguna manera els nostres paratges, les nostres zones més estimades del País Valencià puguen estar una miqueta més protegides i, en este cas, que el paratge del Saladar de Xàbia puga estar una miqueta més protegit.
Per això, els demane el vot a favor d'aquesta modificació legislativa.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Per a fer el torn en contra té la paraula l'il·lustre diputat senyor Miguel Ángel Mulet, del Grupo Popular.

Quan vosté vullga.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats.

Senyor Nadal.

Des del Partit Popular volem posicionar-mos davant aquesta presa en consideració de proposició de llei de reforma d'un article de la llei que defensa la protecció d'espais naturals a la nostra Comunitat Valenciana i que fa referència a les zones humides.
Una modificació que, encara ser només de dos paraules, considerem un autèntic despropòsit, despropòsit, pel que suposa de malbaratament i pèrdua de drets ciutadans en un estat de dret com el nostre.
I m'explicaré sobre la qüestió que avui plantegem des del meu partit, la defensa dels drets de tots i cadascú dels veïns de la nostra comunitat, de les persones que tant els agrada dir a vostés.

Però com el president del Consell -que ja no està- fa uns minuts ha definit el panorama de protecció d'espais naturals com un autèntic desastre i el senyor Nadal ha incidit en el tema, anem una mica més enllà.

¿De què parlem?
Des dels Ports fins a la Vega Baixa del Segura, passant per la resta de les 34 comarques de la Comunitat Valenciana, al llarg d'aquests anys s'han protegit tots els espais naturals que exigien la conservació dels elements més significatius sota dos aspectes, protecció dels ambients particularment valuosos i protecció d'una gama d'unitats ambientals representativa dels nostres principals ecosistemes naturals, i se'ls ha donat la cobertura necessària amb la normalització legal i la seua aplicació.

Vostés -sí, vostés, els del costat esquerre-, permanentment en els seus escrits i parlaments, ens pretenen dir que vostés, i no nosaltres, són els únics que es preocupen pel medi ambient.
Però les coses són com són i la realitat és la que és.
I quan manaven.
.
.
i quan manaven, després de dotze anys i mig, tres legislatures completes, dues d'elles amb majoria absoluta per part del Partit Socialista, els governs d'esquerres simplement van mantindre fins a l'últim moment -recorde 1994- una limitadíssima llei de protecció de paratges naturals de la Comunitat Valenciana, i això també és una realitat.
En aquella època, el senyor Puig també rondava els governs.
Però seguim en la faena.

Com perfectament ens marca el nostre corpus legal, la fragilitat de molts ecosistemes imposa condicions molt particulars a les iniciatives de conservació, obligant també a reconéixer la necessitat i adquirir el compromís de restaurar i recuperar espais i hàbitats degradats que hagen presentat o puguen presentar les característiques de les àrees regulades per aquesta.
Això haguera estat impossible sense una autèntica voluntat política.
Sí, voluntat política.
Frase tan utilitzada per molts de vostés, però que exigix, un cop llançada, un compromís seriós i rigorós d'aplicació i continuïtat en les seues accions.
¿De normatives?
Sí, però també de comportaments i dotació de recursos, així com de desenvolupament de plans d'actuació concrets de la mà de tècnics especialitzats, com s'ha vingut fent en tot moment mentres governava el Partit Popular.

Eixa calamitosa acció en matèria de protecció que definia el president Puig i el senyor Nadal no coincidix en els nombres que mos donen en aquest moment.
La unitat.
.
.
la unitat.
.
.
, -perdó- la comunitat europea té protegit un 18,1% del seu territori.
En Espanya se puja la mitjana -se puja- a un 25%; la Comunitat Valenciana, després de tots estos anys, està en un 38%, i això són xifres.
Això ja no és ni la seua opinió, ni la meua.
Això són xifres contrastables.

De tots és sabut, i aquest matí ho hem tornat a vore, el seu furibund atac als diferents responsables de cada un d'aquests protegits espais que configuren una de les riqueses més importants de les nostres terres.
Però sentint-ho molt el seu atac no s'ajusta a la realitat i volem trencar avui ací una llança a favor d'aquest grup de professionals que han donat el millor de si per salvaguardar el nostre patrimoni natural.

No podem, no de Podemos-Podem, sinó de podem, verb transitiu que implica la capacitat de les persones per fer alguna cosa, no podem, dic, negar l'evidència com ens agradaria que vostés tampoc la neguen.
I es va fer la llum i es va fer la llei, i ho reconeixem.
Però després d'aquell primer intent d'abordar la complexa problemàtica de la Comunitat Valenciana, que va ser el procés de declaració dels primers parcs naturals, vam haver d'esperar gairebé deu anys fins que s'aprovés la Llei d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana.
Igualet, igualet que ens passa a nivell nacional.
Avui ho hem escoltat dos vegades, inclús una declaració, ¿eh?
Després de períodes similars de governs d'esquerres, ha hagut de ser el Partit Popular el que es pose mans a l'obra, com per exemple, corregint desfasaments de l'últim govern socialista i aconseguint que arribem a complir el compromís d'Espanya per contrarestar les emissions d'anhídrid carbònic -o diòxid de carboni, com dirien els jóvens- a nivell mundial assumit en els acords de Kyoto, reduint l'emissió de gasos hivernacle.
I això.
.
.
i això és una realitat.
Ho ha fet el PP de Rajoy, perquè no ho va fer el PSOE de Zapatero, els agrade o no els agrade.

No obstant, els agrade o no els agrade, nosaltres, igual que fem amb la resta de temes, el medi ambient i la seua preservació sí que ens ho prenem seriosament.

I com se m'està acabant el temps.
.
.
vull insistir, vull insistir en què és allò fonamental per a mosatros: llevar eixes dos paraules, llevar eixes dos paraules comporta llevar la protecció que suposa per al ciutadà, les exposicions al públic, els processos complets d'altres, d'altres situacions administratives catalogades.
I mosatros pensem que eixa salvaguarda dels interessos no s'ha de menar i pensem que s'ha de mantindre.
Aixina deixaríem als directament implicats sense empara, sense la possibilitat de plantejar els seus dubtes, queixes o demandes davant de dit procediment legal.
I això no ho entenem.
I no ho entenem màxim quan el govern en aquests moments està prenent mesures per a catalogar i per a catalogar fent-ho adequadament.
Per què hem de llevar-li eixe dret al ciutadà?
Per què?
Perquè a posteriori, i això és el més greu, en un informe, simplement en un informe d'un tècnic se puga qualificar o desqualificar una zona humida, per què hem de deixar a l'arbitrarietat i subjectivitat d'eixe informe d'un tècnic la possibilitat que afecta o pot afectar milers de persones en la nostra comunitat?
Fem les coses bé, fem les coses bé, cataloguem bé, i a partir d'ahí no n'hi haurà inconvenient.

No llevem eixa salvaguarda d'un dret fonamental dels veïns, ciutadans o persones de la nostra comunitat.
Per això, per això, el nostre posicionament serà en contra, perquè pensem que no té ningun trellat llevar eixes dos paraules si volem de veritat preservar, no sols el nostre medi ambient, no sols les nostres zones humides, sinó també els drets dels valencians.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Nadal durant un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Nadal Sendra:

L'he escoltat detingudament i la veritat és que per a tot el temps que està parlant la veritat és que no m'ha quedat massa clar exactament per què s'ha posicionat en contra, si no és que em pose a pensar mal, no?

Quan vosté diu que açò que hem presentat és una aberració, la veritat és que em sorprén que estiga vosté posant-se totalment en contra de les sentències del Tribunal Suprem i del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.
Li ho he llegit abans, però li ho tornaré a llegir, perquè, bé, a vore si.
.
.

El Tribunal Suprem ha sentenciat que s'han de protegir totes les zones humides, estiguen catalogades o no, en ordenacions com el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana.

Simplement estem adaptant la legislació valenciana a la legislació estatal i a la jurisprudència.

D'altra banda volia dir-li, que com vosté parla que hem de mantindre les dues parauletes de marres, degudament catalogades, és per a protegir les persones.
Jo em pregunte: vosté de quines persones està parlant?
Perquè, clar, ací n'hi han persones i persones.
Nosaltres, quan diem rescatar persones des de Compromís o des del govern del botànic, evidentment no estem parlant de les mateixes persones que vostés.
Jo entenc que en el seu entorn n'hi ha moltes persones que han sigut constructors, però no constructors dels que es dediquen a construir, sinó dels que es dediquen a especular.
Són constructors especuladors que han omplit les seues llistes electorals en moltíssims pobles del País Valencià, els han pagat a vostés les campanyes electorals i que evidentment han tingut vostés especial interés en protegir.
Per a vosatros sembla que quan parlen de persones estiguen parlant d'això.

Des del nou govern del botànic s'està, evidentment.
.
.
i pense que és una labor que ha de continuar.
Fa poc s'han catalogat cinc zones humides noves i s'estan catalogant més zones humides i protegint més espais al nostre país.
I és el que s'ha de fer.

Però nosaltres pensem que per a evitar danys irreversibles, per a evitar també mal de caps a la gent que està lluitant en defensa del territori, que és gent que ho fa de manera altruista, que no van a fer-se rics ni van a cobrar un duro per defensar el paratge que tenen al costat de casa, pensem que la nostra labor legislativa és facilitar-los les coses.

Per això presentem aquesta proposició, per a llevar estes dos parauletes.
I, evidentment, no crec que estiguem atemptant contra el dret de les persones, sinó tot el contrari.
Estem protegint i preservant el nostre medi ambient, els nostres paratges, estem protegint i preservant els drets de les persones, de la majoria de les persones del País Valencià, que són els qui han estat més damnificats per tots estos anys d'especulació i d'ambició salvatge.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Per a què demana la paraula?
(La senyora Bonig parla amb el micròfon desconnectat) A mí no me ha parecido que haya… Déjeme un momento, señora Bonig.
Un minuto.

Un segundo, un segundo y le pongo el micro.

La senyora Bonig Trigueros:

Muchísimas gracias, señora vicepresidenta.

Al señor… parlamentario de Compromís, Nadal, señor Nadal, no me acordaba de su apellido y su nombre.
Mire, señor Nadal, cuando usted haga ese tipo de afirmaciones, de que los constructores han pagado las campañas electorales del Partido Popular, quiero pruebas, ¡quiero pruebas!
, ¡sentencias judiciales condenatorias o pruebas fehacientes!
Y no se esconda detrás de la inmunidad que tiene usted como parlamentario para decir cualquier cosa.
Porque yo sí que sé, salió publicado en ABC, que usted desde que es diputado en esta cámara sorprendentemente se le contrata más a su grupo por todos los ayuntamientos de Bloc-Compromís, solamente eso.
(Veus)

Muchas gracias, señora vicepresidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Mulet, para su turno de réplica.

(Veus) Bueno, demane-me-la.
.
.
Si la demana, li la done, eh?
, per suposat que sí hi han hagut al·lusions.
Un minut, igual que la senyora Bonig.

Un segon, senyor Mulet, disculpe.
Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Entenc que vosté està realment en una posició preventiva.
Igual que jo he demanat modificar les dos paraules per a preventivament protegir el territori, vosté està preventivament amenaçant-me a mi perquè no vaja (protestes) per.
.
.
, sí, sí, està amenaçant-me perquè no vaja per uns camins que a vosté no li interessa.
Però és evident que ja hi ha bastants judicis de.
.
.
moltes notícies i molts judicis que hi han hagut, com el cas Púnica, el cas Gürtel, la majoria de les empreses que han pagat la seua campanya electoral (aplaudiments) són constructores.
.
.
I per això vostés han legislat a favor de les constructores i dels especuladors, no d'unes constructores qualsevol, no, de les grans constructores que n'hi ha a l'estat espanyol, que són els que els han pagat la campanya a vostés.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Yo creo que está clara la postura de los… No, está clarísimo, está clarísimo.
Yo creo que usted ha podido contestar a alusión que le ha hecho y también el señor Nadal en este momento ha podido contestar a la que ha hecho usted.
Muy bien, eso es otra cuestión.

Señor Mulet, cuando usted quiera.
Le pongo el tiempo.
Si el señor Castelló nos deja, si el señor Castelló nos deja, le deja a usted, va a poder hacer uso de la palabra durante cuatro minutos para replicar.

Un momentito, ponemos el tiempo y nos serenamos.

Cuando usted quiera.

El senyor Mulet Taló:

Ara sí.

Bé, a mi m'haguera agradat seguir amb el to constructiu, però el senyor Nadal ens ho impedix, i ens ho impedix fent autèntiques maniobres.
.
.
perquè no me denuncie, eh?
, maniobres estranyes, acusant-nos sense acusar, mentint sense voler mentir.
Com pot dir que jo he dit Â«aberracióÂ»?
Jo no he dit Â«aberracióÂ», jo he dit Â«despropòsitÂ».
I no és el mateix, i no és el mateix.
Sí, perdone'm, perdone'm, però vosté va fent el que acaba de fer ara: acusar sense acusar, utilitzar les coses que no deu utilitzar.
(Aplaudiments) Siga com Déu mana.
No se tanque darrere d'eixe micròfon i darrere d'eixe escó per a dir el que no pot dir.
I si ho pot dir, diga-ho i faça la denúncia pertinent.

Jo ja estic fart d'escoltar ací que mos fiquen a tots en el mateix sac.
Jo estic net.
Estic vint-i-quatre anys.
L'altre dia li ho vaig dir a un membre del Consell, si tenen alguna acusació, facen-la, però no ho deixen en l'aire, tinguen, com se diu a la meua terra, dos.
.
.
i facen les coses bé, per favor.

I entrem en la matèria, eh?
Vostés estan actuant d'una manera no adequada i estan incorrent en un autèntic despropòsit.
Estan llevant, estan llevant la possibilitat de les persones afectades, eh?
, de poder recórrer a les tramitacions habituals, les exposicions al públic, i a més estan en constant contradicció.
Perquè, d'altra banda, acaben ahir de publicar, eh?
, la informació pública de les noves modificacions de les zones humides.
Per què no permeten, en eixes dos paraules, que qualsevol veí que estiga afectat puga entrar dins d'un procediment normal i salvaguardar els seus drets?
I deixen en mans d'algun tècnic de la mateixa conselleria, volent no, no condicionar, volem que no siga, mosatros no som tan malpensats com vostés, eh?
, el que puga dir estos terrenys sí, sense cap salvaguarda per al propietari, per al ciutadà o per al veí.

I que trist, que trist, senyor Nadal, pensar que vostés, després del pacte del botànic, només defensaran una part de la Comunitat Valenciana, una part de les persones de la comunitat.
Que trist pensar que tots els que estan recolzant eixe pacte del botànic només se preocuparan d'una part, de la seua, òbviament, dels seus amics, dels seus companys; i la resta de la Comunitat Valenciana, què?
Tinga mirament quan facen les manifestacions que fa.
És molt bonic vindre ací i pegar una xarrada i insultar a tot el món, amenaçar a tot el món.
Siga un poquet més responsable i siga un poquet més conseqüent.

Mosatros estem defensant els interessos dels valencians.
Pensem que en eixes dos paraules extretes de la llei vostés estan fent, fent un autèntic atac als drets dels valencians.
I simplement els havíem demanat que reconsideraren la seua postura, que mantinguen eixos dos articles i que seguisquen fent la feina.

Que volen fer catàleg de zones humides?
Molt bé, ja han començat, ens pareix molt bé.
Però amb tot el procediment reglat, amb les seues exposicions al públic, amb les seues possibilitats d'al·legacions.
Si només estem demanant això.

I el contrari, vullga vosté o no vullga, farà mal pensar.
Per què no volen traure eixes exposicions al públic?
Per què no volen deixar que els veïns, els ciutadans de la Comunitat Valenciana se puguen defensar?
Quina és la raó oculta per a fer això?
Això és el que mos han de contestar.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Per a fer la fixació de posició dels altres grups, té la paraula la il·lustre diputada Beatriz Gascó, del Grup Parlamentari Podemos-Podem.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyories.

La Llei 5/2013, de 23 de desembre, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera i d'organització de La Generalitat, va modificar la protecció de les zones humides que atorga protecció només a aquelles dones que estiguen incloses en el catàleg, com ve s'ha dit, deixant descobertes totes les zones humides que no estiguen catalogades, incomplint nombroses normatives internacionals, com el conveni Ramsar, a més del que està disposat en la directiva marc de l'aigua, Llei 1/2001, i Reial decret 606/2003.

Una zona humida o aiguamoll està subjecta a la seua conservació, independentment de si està o no catalogat com a tal per una administració autonòmica.

A més, cal considerar que tots els aiguamolls oferixen serveis als ecosistemes.
Per això hi ha un pla de conservació de les zones humides.

La Marjaleria de Castelló, el Quadro de Santiago, l'Albufera d'Orpesa, l'Aiguamoll de Torrenostra i la Llacuna de Sant Mateu són només cinc exemples de zones humides de grandíssim valor ecològic de la província de Castelló que van quedar fora del catàleg que vostés van crear modificant la llei.

Menys mal que va intervindre el Tribunal Suprem i va anul·lar el PAI de Benicàssim i el golf que estava previst, concloent-hi que la zona humida, encara que no estiguera catalogada, havia de ser protegida perquè era una zona humida.

Amb això…, doncs el que ha dit el diputat Nadal -és que jo no entenc…-, que si no era per uns interessos concrets d'empreses que volien construir en eixes zones, ¿per què no varen ser incloses en…?
La qüestió és que si la llei es va fer amb tanta bona voluntat, ¿per què no es varen incloure totes les zones que són considerades com a humides?

Per tot això, pensem que cal modificar la llei, tornar a donar protecció a totes les zones humides, totes, i que ho són per les seues característiques ecològiques i físiques i no per estar en un catàleg o deixar d'estar-hi.

La modificació de la llei deurà comportar la presentació d'un pla de gestió per a aclarir com es realitzarà el canvi a efectes pràctics i què passa amb els terrenys privats que de nou estaran dins de la zona.
O siga, que han estat sempre, el que passa és que abans estaven catalogats i ara… No, no estaven catalogats i ara sí que ho estan.

Caldrà també aplicar una gestió eficaç de la conservació de totes les zones humides que estan dins del catàleg, segons la Llei 42/2007, de patrimoni natural i biodiversitat, seguint les indicacions del pla estratègic espanyol per a la conservació i l'ús racional d'aiguamolls.

Per tot això, evidentment, estem a favor de la reforma.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Ciudadanos, l'il·lustre diputat senyor Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Gracias, señora vicepresidenta.

Señores, señoras, miembros del Consell.

Señorías, miren, yo pensaba que venía hoy aquí a hablar de un tema tan árido, de la reforma del artículo 15 de la Ley 11/1994, de espacios naturales protegidos, y nos encontramos con Gürtel, con Bárcenas, con el Bigotes, incluso con la Gossa Sorda y con aptitudes musicales del señor Nadal -que no es mi tipo, se lo reconozco, pero seguro que tiene su público.

Y no puede uno menos que avergonzarse un poco.
Insultos velados, amenazas veladas, Y yo la verdad, doña Beatriz, yo puedo estar más o menos de acuerdo con usted, pero le alabo la forma en que usted se expresa.
Y lo que usted dice lo dice bien.
Otra cosa es que esté más o menos de acuerdo con usted.

Mire, señor Mulet, la eliminación de la expresión Â«debidamente catalogadaÂ», no estoy de acuerdo con que elimine ni uno solo de los derechos, ni una sola de las posibilidades de defensa de ningún solo ciudadano de la Comunidad Valenciana.
No elimina la protección.
Y me consta que usted se prepara las intervenciones.

Pero mire, la sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana 1124/13, referida a la marjal Nules-Castellón, la sentencia del Tribunal Supremo 8.
918/12, caso Cuadro de Santiago de Benicasim, ha establecido que no se pueden dejar desprotegidas a las zonas húmedas simplemente porque no aparezcan en el catálogo.
Luego, no hay ni un solo momento en el cual los derechos de los ciudadanos puedan quedar desprotegidos.
Estamos positivizando lo que la jurisprudencia ya dice.

Y si aumentar la protección de nuestros espacios naturales es aberración, yo me apunto a esa aberración, mi grupo se apunta a esa aberración y estoy seguro de que la inmensa mayoría de los ciudadanos de esta comunidad se apunta a esa aberración.

Señorías, desde Ciudadanos creemos realmente en una cultura verde, que prime la regeneración biológica de todas aquellas zonas húmedas, de todos aquellos conjuntos hídricos por sí mimos y por la fauna y flora que se pueda ver degradada, para garantizar la subsistencia de la vida biológica en los mismos.

Es tal el grado de desertización, de pérdida de recursos hídricos, de pérdida de riqueza biológica, de fauna y de flora que cualquier medida de protección de dicho ecosistema es poca.

Señorías, en países más al norte del nuestro, como Francia, como Alemania, como Bélgica, el agua se puede convertir en una maldición y los políticos se convierten en gestores de desgracias periódicas precisamente por exceso de agua.

En esta comunidad donde nos ha tocado vivir, el agua, lejos de ser una maldición, es una bendición, porque hay poca, porque cada gota, cada charco, cada humedal, cada pequeño ecosistema dotado de agua es un milagro que convierte a nuestros políticos en gestores de un recurso preciado.

Desde Ciudadanos vamos a votar que sí a esta pequeña modificación.
Nos hubiera gustado que Compromís, el otro día, que propone este cambio, y con eso estamos de acuerdo, hubiera votado con nosotros la toma de agua más arriba del cauce del Júcar, de donde está actualmente, para que contáramos con más agua y con más calidad, que evitara, por ejemplo, la mortandad de la fauna y la flora de un humedal propio del sur de la provincia de Alicante, como es el Hondo, pero no fue posible.
Â«No más tubosÂ», decían el otro día también desde la bancada socialista.

Pero miren, es que hay que llevar agua donde hay a donde no la hay.
Los políticos, gestores de lo público, deben acometer todas y cada una de las acciones necesarias para que cuidemos de esos humedales, cursos, charcas, naturales o artificiales, incluidas aquellas acciones que conlleven solamente una eliminación de dos palabras.
Vamos a empezar por ahí, señorías.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Tormo.

Para fijar la posición del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el ilustre diputado señor David Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Gracias, presidenta.

Consellera.

Es verdad que el compañero del Partido Popular no ha dicho Â«aberraciónÂ», pero sí que ha dicho Â«despropósitosÂ».
En esta ley de acompañamiento que modifica la ley de espacios naturales había dos despropósitos.
Uno fundamental, que medio lo hemos arreglado, era aquel que permitía recalificaciones en suelos forestales que se habían incendiado.
De una manera… despropósita, ellos pretendían abrir la puerta a recalificaciones.
Un despropósito que tiene su culminación cuando la ley de montes, que Rajoy en julio aprueba, incorpora esa trampa para permitir las nuevas terras míticas que alguno planteaba.

Afortunadamente, una PNL que presentó el Partido Socialista con el apoyo del resto de grupos, que formamos y sostenemos el gobierno, le hemos dicho al gobierno que…, al gobierno del Consell que esa norma, que es verdad que no podremos acabar con ella hasta que gobernemos…, hasta que Pedro Sánchez sea presidente no podremos acabarla, pues no se aplique, evidentemente, no se aplique.

Ese era uno de los primeros despropósitos.
Y este es el segundo, este es el segundo.
El segundo es aquel que pretendía, y que ha logrado en este tiempo, desproteger los humedales de nuestra Comunidad Valenciana.

El compañero del Partido Popular hablaba de razones ocultas.
Pues yo no sé si hay alguna razón oculta para acabar con dos palabras que dejan absolutamente desprotegidos nuestros humedales.
Pero las casualidades como en política no existen, voy a hacer una correlación.
Mire, hay una ciudad que se llama Alicante donde hay alguien que plantea un PAI de 14.
000 viviendas.
Bueno, pues está bien, 14.
000 viviendas.
Resulta que ese PAI no encaja en el plan general de ordenación urbana.
Bueno, pues está bien, no encaja en el plan de ordenación urbana.

Pues entonces ¿qué pasa?
En el 2012 hacemos una ley urgente, de actuaciones territoriales estratégicas.
Bueno, pues ya empieza a encajar.
¡Vaya por Dios!
, que resulta que en ese PAI hay un humedal, las Lagunas de Rabassa.
¡Vaya por Dios!
Bueno, tenemos las ATE del 2012, modificamos la ley de espacios naturales a través de la ley de acompañamiento de 2013.
Vaya, yo no sé si son razones ocultas o son casualidades.
Pero la realidad es que (aplaudiments) se equivocaron y quitaron dos palabras que permitían, supuestamente, supuestamente permitían la construcción de las 14.
000 viviendas donde hay un humedal.

Y hay muchos más, lo ha dicho la compañera de Podemos, otros tantos humedales donde hay muy cerca planes de desarrollos urbanísticos.
Y ¡válgame Dios!
que yo no voy a criminalizar la construcción y el sector de la construcción, porque hay en esta tierra constructores, urbanistas, muy decentes, muy honrados y que tienen todo mi respeto.

Pero creo que la casualidad no existe, y en política menos.
Mire, no hay razones ocultas.
Lo que sí que tengo el convencimiento es de que ha habido un poder legislativo que a veces, a veces, siendo consciente o no, se ha trabajado a la carta, y se ha trabajado a la carta en contra de nuestra carta fundamental de derechos humanos que nos obliga a preservar nuestros espacios naturales.

Para que no existan esas veleidades, para que no exista esa confusión, oiga, son dos palabras que podemos prescindir de ellas para proteger de verdad nuestros espacios.
Dennos el beneplácito de la duda.
Si estamos todos tan convencidos, si no hay ninguna razón oculta, acabemos con esas dos palabras que hacen muchísimo más daño, daño tanto como las malas intenciones que las puedan utilizar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyories, finalitzat el debat, anem a procedir a la votació.
(Veus) Senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

(Inoïble) … el posicionament del Grup Ciutadans.
Perquè no vaig a repetir les xifres, ahí estan, els parcs naturals, la protecció, i el percentatge que portem molt per davant de la mitjana europea en protecció.
I això és una realitat.

Aleshores, la voluntat nostra sí que és la mateixa que la de vostés: protegir els espais naturals a la nostra comunitat, protegir el nostre territori i, per suposat, a les seus persones.

Vosté m'està demanant el beneplàcit del dubte, jo li done un més gran.
Vostés tenen de governar.
Ja està bé de fer oposició, governen de veritat.
Vostés poden, vostés poden catalogar.
Han començat eixa tasca, cataloguen.
Però deixen els drets dels ciutadans a salvaguarda, que un ciutadà puga davant d'una operació, davant una tramitació administrativa de catalogació, defensar els seus drets.
Això és l'únic que jo estava demanant ací avui.
Actue.
¿Té el beneplàcit del dubte?
No, en té un altre millor.
Governen, cataloguen, però deixen que els veïns se puguen defensar segons marca la llei.
Eixa era l'única qüestió.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Senyories, si no n'hi han més rèpliques, anem a passar a votació.
Votem la presa en consideració de la proposició no de llei.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada la presa en consideració per (aplaudiments) 63 vots a favor, 30 en contra.

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia.
Però recorde als síndics, a les seues senyories, que en finalitzar el ple, hi haurà reunió de la Junta de Síndics a la sala Pinazo, per a vore les convocatòries de les comissions que s'han presentat per a la pròxima setmana i el temps per a la pròxima secció de pressupostos.
Per tant, en acabar el ple -queden dos punts-, tindrem Junta de Síndics.

Proposició de llei per la qual es regula la iniciativa legislativa popular davant Les Corts, presentada pels grups parlamentaris Compromís, Podemos-Podem i Socialista (RE número 3.
464, BOC número 23).
Criteri del Consell (RE número 4.
872, BOC número 36)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la proposició de llei per la qual es regula la iniciativa legislativa popular, presentada pels grups parlamentaris Compromís, Podemos i Grup Socialista.

Per a la seua… Anem a llegir el criteri del Consell.
Té la paraula el secretari primer, senyor Emilio Argüeso.

El senyor secretari primer:

Â«El Consell, en la reunión celebrada el 6 de noviembre de 2015, acordó manifestar a Les Corts su criterio favorable a la toma en consideración de la Proposición de ley per la cual se regula la iniciativa legislativa popular ante Les Corts, presentada por los grupos parlamentarios Compromís, Podemos-Podem y Socialista, lo cual comunico a estas Corts mediante escrito con número de registro de entrada 4.
872, Boletín Oficial de Les Corts número 36, de fecha 25 de noviembre de 2015.
Â»

Pasaríamos así al debate de la iniciativa, si sus señorías no tienen inconveniente.

El senyor president:

Molt bé.
Escoltat el criteri, anem a donar-li la paraula per al torn a favor, per a defensar la presa consideració, a la senyora Isaura Navarro en representació dels tres grups, per un temps màxim de huit minuts.

Quan vostés vullga.
(S'interromp la gravació)

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyor president.

Crec que estem tots d'acord que ni la vigent Llei 5/1993 que regula l'ILP ni el Reglament d'estes Corts estan ara com ara a l'altura de les necessitats d'oferir un parlament obert, participatiu, que protegisca i promoga la participació directa i indirecta de la ciutadania.

És per això que tres grups, PSOE, Podem i Compromís, ens hem posat d'acord per a presentar-los un text com a punt de partida per a impulsar un canvi radical -i dic Â«radicalÂ», no sé si els de Ciutadans s'espantaran-, radical, en el marc legislatiu actual, oferint tot el protagonisme als qui promouen una llei, no solament en el seu impuls, sinó també durant tota la tramitació, protegint els interessos que defensen i representen i permetent també la seua retirada, impedint actuacions de mala fe, com les patides en el cas de l'ILP de Radiotelevisió Valenciana, i garantint la seua veu des del principi fins el final.

Els proposem un canvi de paradigma del conegut fins ara, en què la veu del carrer entre en aquesta casa i que no siga de visita, sinó que siga per a quedar-se.
I, per a afavorir, per a aconseguir estes coses, el que volem és que se reduïsca el nombre de signatures a 10.
000, doncs el que cerquem és l'assiduïtat en este tipus d'iniciatives i no l'heroisme.
I també, d'eixa manera, ens equiparem al percentatge que s'ha establert en la Unió Europea per a la iniciativa ciutadana europea.

Així mateix, s'establixen mecanismes d'ajuda i suport que han d'oferir Les Corts, a través tant de la web com de l'equip de lletrats.

Ara bé, evidentment, com tota iniciativa legislativa, és susceptible de millores i de contindre errors.
I per a això està la tramitació parlamentària, perquè considerem que fruit del diàleg i el consens pot eixir un text legislatiu encara millor, sempre, això sí, que les propostes que vinguen de la resta de grups tinguen com a objectiu oferir més garanties i millor participació.

Millorar la participació ciutadana, doncs, eixe és l'esperit d'aquest text legal.
I, evidentment, les esmenes que pretenguen entorpir la participació no seran benvingudes, perquè la majoria absolutista del Partit Popular ja ha boicotejat prou la participació ciutadana en aquesta casa: per l'horta, Radiotelevisió Valenciana, educació pública de zero a tres anys.
.
.
, són exemples de la política de rebuig a esta participació.
També, evidentment, se rebutjaven de manera sistemàtica les propostes de l'oposició, a l'igual que les iniciatives legislatives ciutadanes.

Trista és la història també que deixa en el seu haver el PP, allà en el congrés, en la tramitació de l'ILP de la PAH, per la dació en pagament i el lloguer social.
Més d'un milió quatre-centes mil signatures.
Presa en consideració, pel suïcidi de dos persones aquell mateix dia.
I, després, adulterada en la Llei 1/2013, fins el punt de ser demanada la seua retirada per la plataforma que la promovia.

Trista història també, la de l'ILP de Radiotelevisió Valenciana, també adulterada, en este cas.

La de l'educació pública de zero a tres anys, que no se va ni prendre en consideració.

Però tot això, senyories, és el passat.
La ciutadania, cansada de no ser escoltada, va situar els estafadors de la democràcia participativa en l'oposició.
I la Radiotelevisió Valenciana, ara mateix, sí que està en tràmits de ser reoberta.
I el pla per a incorporar a l'educació els xiquets de zero a tres anys està en marxa, encara que a vostés els moleste.
I el mateix passarà el 20 de desembre, que direm adéu a les seues polítiques antidemocràtiques i a les actituds de baixa qualitat democràtica i als seus reials decrets òmnibus; això també.
I els vorem reinventant-se, com fan ací.
I Rajoy tindrà temps per a fer un curs de cuina, que bona falta li fa.

És evident, senyories, que la iniciativa ciutadana no ha de substituir la iniciativa del parlament.
Però a nosaltres també ens pareix evident que no cal enganyar la gent ni generar-li expectatives per a, després, adulterar els texts proposats.

Ens resulta necessari que les portes d'aquesta casa estiguen obertes a la gent a la qual representen, els seus legítims propietaris; que les inquietuds de la gent formen part del debat quotidià perquè per a nosaltres, perquè hi haja democràcia, no és suficient amb votar cada quatre anys i molt menys si s'incomplix el programa electoral.

Clar, a mi em fa molta gràcia ara la campanya del senyor Rajoy que diu, Â«participar en serioÂ».
Compareu programes electorals.
Per a què?
, si després els incomplixen.

En 2012 ja va reconéixer Rajoy que sí, que, efectivament, l'havia incomplit, havia pujat els impostos.
Però no és que no és a soles en la pujada d'impostos l'incompliment del programa electoral, no; també són les retallades en les pensions, en la sanitat, la llei mordassa.
.
.
Un frau polític que genera gran desafecció.

Senyories, la democràcia no és un ideal; és també procediment, garanties per a les minories perquè siguen escoltades.
La democràcia va portar benestar, va portar educació, infraestructures.
Però la mateixa democràcia, després, ha llevat drets; ha protegit els bancs enfront de les persones, emparant desnonaments inhumans; ha protegit els poderosos, els lobbys com els de l'energia, mentre la gent se moria de fred; ha negat drets, com l'accés a la sanitat.
I tot això ocorre quan una majoria parlamentària decideix apartar-se del bé comú i defensar i representar altres interessos.
Perquè hi ha moltes formes de corrupció política i, llavors, la gent ja no se sent representada, es genera eixa desafecció política.

Enfront d'açò, els signants d'aquesta proposició de llei volem recompondre les relacions entre la societat i els polítics, potenciant els mecanismes de participació perquè, si es té en compte la gent, si se l'escolta, es recomponen els ponts.
I així, la democràcia participativa complementa la labor de la democràcia representativa que duem a terme nosaltres.

I amb aquesta proposta també es dóna un millor compliment a l'article 9.
2 de la Constitució, que mandata remoure els obstacles que dificulten l'exercici del dret de participació ciutadana, perquè facilitem el tràmit, avancem diners per a la recollida de signatures, reduïm el nombre de signatures, protegim el contingut de la proposta, garantim el protagonisme i presència dels promotors en tota la tramitació, ampliem el nombre de persones que poden promoure estes iniciatives i facilitem la seua labor.

L'objectiu?
Involucrar més la gent en les decisions que els afecten.
Es tracta de canalitzar les demandes ciutadanes cap a nosaltres, els i les representants polítics, els seus representants.

Volem fomentar la deliberació pública i plural de les decisions a adoptar i no que els platós televisius siguen els nous parlaments.
No volem això, no.
Que els parlaments estiguen oberts, que siguen perceptius a les propostes de la gent.
Un poble governant que es responsabilitze i implique en el dia a dia de la democràcia.

Volem, senzillament, que el poble valencià siga el protagonista de la nostra democràcia.

Gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyora Navarro.

Entenc que no hi ha torn en contra.
I, per tant, per a fixar posició dels grups parlamentaris, per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Antonio Subiela, per quatre minuts.

Quan vosté vullga.

El senyor Subiela Chico:

Bueno, buenas tardes.

Un mes, más o menos, hemos tardado en volver a hablar aquí de la reforma de la ley que regule la iniciativa legislativa popular, lo mismo, el mismo tiempo que se llevaban los registros de las proposiciones que presentó el Partido Popular y la que hoy debatimos aquí.

Y mi pregunta, señora Navarro, igual que diría el señor Morera: ¿Va de bo?
¿Sí?
Pues, si va de bo, pues, le adelanto que votaremos a favor de la toma en consideración de esta proposición de ley.
Y votaremos a favor porque queremos colaborar en su mejora, como usted ha dicho, queremos enriquecerla con nuestras aportaciones y queremos conseguir facilitar la participación de la sociedad valenciana en la tarea legislativa.

Le adelanto ya que, quizás, no estemos de acuerdo con bajar la edad de participación a los dieciséis años.

Seguramente, también discutamos qué pueda pasar con los valencianos que no residen actualmente en nuestra comunidad, porque su artículo 2 los deja fuera de una posible participación.

Sin duda, el artículo 4 también habrá que dejarlo claro.
Igual, hay que concretar más las materias sobre las que podrá tratar una iniciativa legislativa popular.
Y no estoy hablando de limitar los derechos de los ciudadanos, sino de dotar de la sensatez y claridad necesaria a esta iniciativa legislativa para que se utilización sea…, tenga una utilidad real y sea práctica.

Realmente, no tenemos muy claro que, a través de una iniciativa legislativa popular podamos o se pueda pedir la alteración de unos términos municipales, por ejemplo.

Tampoco acabamos de ver muy claro que, por iniciativa popular, se pueda legislar sobre derechos fundamentales y libertades públicas, sobre la ley electoral o sobre las relaciones con la Unión Europea.

Pero ya le digo que todo es negociable y debatible y tendremos tiempo de hacerlo en la comisión.

También le adelanto que le propondremos trabajar sobre los artículos 8 y 9, porque entendemos que el proceso recogido es lento y anticuado.
Deberíamos aprovechar y regular en profundidad el procedimiento cien por cien electrónico, con todas las garantías, por supuesto.
Incluso, se podía habilitar un área en el portal de La Generalitat para que la gente pudiese firmar online.
Creo que no deberíamos pasar esta oportunidad de regular el uso de las nuevas tecnologías, una herramienta de participación ciudadana.
Creo que sería un error por nuestra parte, de todos, imperdonable, y estaríamos reduciendo esta reforma de ley de iniciativa legislativa popular en un puro postureo político.

Sobre el número de firmas también creo que vamos a tener que discutir.
Bajar de 50.
000 a 10.
000 igual es excesivo.
Quizás, quedarnos en los 25.
000, que sí que es cierto que era lo que proponía el Partido Popular y puede parecer tabú, pero puede ser que sea una cifra más adecuada.
10.
000 podría provocar una guerrilla de contrainiciativas populares, es decir que grupos enfrentados estuvieran presentando propuestas, con el único fin de contrarrestarse unos con otros.
Eso saturaría la iniciativa popular, la haría ineficaz y mínimamente útil, y no creo que eso sea lo que deseemos que pase.
No vayamos a matar de éxito la iniciativa popular antes de que se ponga en marcha, ¿no?

Como ya le he dicho, nosotros estamos a favor de cualquier cambio que mejore la participación ciudadana.
Es más, ya le he adelantado, señora Navarro, por dónde irán nuestras enmiendas y pueden ir valorándolas ya.
Espero que, ahora sí, podamos trabajar en una reforma necesaria y que consigamos que se haga con el mayor consenso posible porque, si no, de poco servirá.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Subiela.

Para fijar la posición del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la ilustre diputada señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados, hoy vengo aquí para contarles una fábula, la fábula de la comunidad de los colores.

En la comunidad de los colores convivían, de manera armonizada, el blanco, el negro, el rojo, el azul, el amarillo y toda la gama de sus tonalidades.

Un día, azul tuvo una idea para implicar a muchos más colores en la toma de decisiones que organizaban su comunidad.
Azul, ante la diversidad de tonos que la sociedad de los colores iba incorporando, propuso cambiar las normas que permitieran a todos los colores proponer iniciativas para intentar mejorar la sociedad donde convivían.

La propuesta de azul era una muy buena idea.
Pero, ante la misma, hubo una reacción algo caprichosa.
Hablo de naranja.
Naranja es un color muy envidioso y prepotente.
Habitualmente, se disfraza para parecer otra cosa, pero la mayoría de los colores ya se van dando cuenta de quién es.
Pues, naranja, incapaz de aceptar que azul llevara la iniciativa en varios temas en los que se cree soberano y en lugar de intentar llegar a un acuerdo, naranja mal copió, con sus formas habituales, la propuesta de azul e intentó que rojo le apoyara.
(Remors) Pero a rojo le gustaba más la propuesta de azul, porque la veía más seria y responsable y, además, rojo sabía que para el resto de los colores la propuesta de azul era mejor y, aunque mejorable, era una buena herramienta para empezar a trabajar.

Entonces, naranja le propuso un pacto a rojo.
Ella le apoyaría para que rojo mandara en la comunidad de los colores; y rojo, que añoraba el poder, firmó el pacto con el que abandonaba sus principios y su identidad como color y pasó a mezclarse con naranja, morado, verde y hasta con anaranjado.

Por cierto, este último, anaranjado, todavía no sabía muy bien la propuesta de azul.
Parecía no querer mojarse mucho en temas, en varios temas, sobre todo cuando quien los proponía era azul.
Anaranjado muchas veces incorporaba demasiado rojo a su mezcla, y esta es una de esas veces.

Rojo, rojo dejó de ser rojo.
Dejó de defender aquello en lo que creía y plegó a los oscuros intereses de naranja.

Naranja, mezclado con morado y dibujando una sonrisa de satisfacción, empezó a manipular a rojo.
(Rialles) Detrás de esa sonrisa, estaba el imponer un nuevo orden en la comunidad de los colores, donde todo aquello que llevara naranja tenía que desaparecer del mundo armonizado.
Así, naranja obligó a rojo a cargarse la propuesta de azul, solo para imponer su color.
Y así, rojo, una vez más, faltó a lo que en verdad pensaba que era mejor para todos.
(Aplaudiments) Además, de esta manera ocasionaron que algo bueno para la comunidad sufriera un retraso totalmente innecesario, exclusivamente por un motivo: la imposición de las ideas de naranja al resto de los colores.

Azul, que siempre ha pensado primero en el interés de todos los colores antes que los propios (protestes), aun con todo esto apoyaría la propuesta de naranja, y se pondría a trabajar con naranja o con quien hiciera falta.
Porque azul sigue pensando que es una buena idea, sigue pensando que mejorará la sociedad donde conviven.
Así, pensaba que si naranja quería aparecer como el creador de la propuesta, era mejor dejar satisfacer su ego que retrasar aún más esta propuesta, que esta propuesta saliera adelante.
La verdad era pública: naranja había copiado, y azul no.
Azul se preguntaba qué habría pasado si su propuesta no se hubiese presentado, porque naranja copiando las buenas propuestas de azul lo hace muy bien, pero no por ello esas propuestas y esas iniciativas dejan de ser de azul.

Y concluyo, señor presidente, como con toda fábula, con su moraleja: los principios son importantes en la vida.
El tener valores y saber defenderlos es fundamental.
El problema es cuando uno no los tiene, no sabe cuáles son o los vende a cambio de poder.
La sociedad necesita (aplaudiments) que las ideologías busquen puntos de acuerdo para crecer como tal, para que en ella todos los colores puedan vivir a gusto, y donde siempre esté presente el interés común.
Y esta es una gran oportunidad para ello, también lo era hace un mes.

Gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Hi ha hagut molt de color en esta intervenció.

Senyories, anem a continuar amb la rèplica.
Diputada, té vosté la paraula.
Quan vosté vullga.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyor president.

Quina llàstima que no siga la primera vegada que el PP mos conta contes en esta cambra.
Quina llàstima!
(Aplaudiments) I una altra cosa, senyora Díaz Alperi: copiar, ja li ho vaig dir l'altre dia, copiar està malament, malament.
Però damunt, si es copia malament, està pitjor.
Si es copia, copie millor.
Copie millor, perquè la seua proposta no estava a l'alçada de la nostra, i per això estem partint de la nostra, perquè era l'original i la bona.
(Aplaudiments)

Al portaveu de Ciutadans sí que volia dir-li que la proposta perquè els joves de setze anys puguen participar està també en la legislació catalana, pregunte als seus companys d'allà, i a més es tracta de fomentar que la joventut s'implique en les decisions polítiques i sí que considerem que és interessant.
O siga, que caldria fer un pensament respecte d'això.

Després, quant al nombre de signatures, li vaig a donar uns exemples.
A Itàlia, el mínim requerit són, a tota Itàlia, 50.
000 signatures, i no és que estiguen visquent allaus d'ILP.
En Portugal, amb una població de deu milions i mig són 35.
000.
Eslovènia, que té una població de dos milions, són 5.
000.
A la Rioja, 6.
000, a Navarra, 7.
000.
Vull dir que sí que es pot fer, sí que és raonable i no suposa cap problema respecte d'això.
O siga que en definitiva el que estem fent és proposar que totes eixes millores que ja s'han plantejat en altres llocs i a banda algunes novetats estiguen incorporades a esta llei perquè estiga a l'alçada de les circumstàncies de la demanda ciutadana de poder incrementar eixa participació i la relació entre els parlaments i la gent, i la ciutadania.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyora.
.
.
Ah.
Senyor Subiela, té vosté la paraula, per a rèplica.

El senyor Subiela Chico:

Yo no sé si sentirme aludido por la señora del PP.
No sé si soy naranja, soy anaranjado.
No lo tengo muy claro.
Tampoco tengo muy claro quién copió a quién.
Pero lo que sí que les digo es que el debate de esta proposición de ley desde luego propongo a la presidencia que lo borre de las hemerotecas, por favor.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

No tinc eixa competència, però constarà en acta la seua observació.

Senyora Díaz, per a finalitzar el debat.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Señora Navarro, ha sacado usted su tono naranja.
Ha querido imponer aquí su criterio, como ya venía dicho en la fábula.
Mire, es fácilmente demostrable, y así le contesto también al señor de Ciudadanos, es muy fácilmente demostrable, solo hay que ver las fechas.
Esto ya se ha debatido en esta cámara en dos ocasiones, en un plazo muy breve de tiempo.
En marzo y hace un poquito más de un mes, el 29 de octubre.
Hace muy poco tiempo, en dos ocasiones.
¿Para qué todo este mes, este transcurso de mes?
Es que no tiene ningún sentido.
Es que lo que se está debatiendo no es el fondo de la ley.
Lo que se está debatiendo es que se tramite la ley.
Es que la ley ya podría estar tramitándose, ya podríamos haber aprobado las enmiendas parciales, habríamos debatido ya enmiendas parciales.

Es que no tenía ningún sentido que ustedes votaran en contra de la tramitación o que otro partido se abstuviera de la tramitación de la ley.
Es que estamos votando lo mismo que hace un mes.
Y por eso nosotros vamos a votar a favor, porque la propuesta era nuestra.
Están las fechas.
¿Quién copia?
El que va detrás.
Es imposible que el que vaya delante copie aquello que va detrás.
Es imposible.
El que copia es el que presenta después.
(Remors i veus) Bueno, yo entiendo que les moleste.
Claro, estamos hablando de participación ciudadana, igual que esta mañana y todas las pegas que me ponía usted con la declaración institucional del cambio climático.
Es que se piensan que ustedes tienen que abanderar todos estos temas.
Señora Navarro, no es así, no es así.

Es que ustedes lo quieren imponer todo.
Si no lleva naranja, parece que no quieren que la abanderen otros grupos.
Oiga, pues mire, lo siento, lo siento.
La realidad es la que es, lo hemos abanderado nosotros.
Pero que nos da igual, de verdad.
Es que lo que nos interesa es que los ciudadanos puedan participar más.
Así que pónganse a trabajar.
Mire, apréndase la fábula, apréndase el cuento.
Déjese de otros cuentos que seguramente le han contado, porque seguramente a usted le han contado el cuento de que esto lo presentaron ustedes, y es mentira, es mentira.
Pero bueno, sí, sí, claro, lo presentaron después de nosotros, ya lo sé.
A mí no hace falta que me lo explique, a mí no hace falta que me lo explique (veus).
Entonces… (Remors) No, que va, no, ni mucho menos.

Señora Navarro, apréndase la fábula y apréndase también los apellidos.
Díaz González, señora Navarro, Díaz González, apréndase los apellidos.
Señora Navarro, hace un mes que podríamos haber aprobado esta propuesta de ley.
Hace un mes que estaríamos ya en marcha y podríamos haber debatido ya las enmiendas parciales de esos aspectos que sí que nos diferencian y sobre los que ya hablaremos.
Ha sido una pérdida de tiempo en detrimento de los intereses de los valencianos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies, senyora diputada.

Y Â«colorín, coloradoÂ», anem a votar.
(Rialles i aplaudiments) Aportació del vicepresident segon.
Senyories, anem a votar.

Senyories, anem a votar.
Comença la votació.
Senyories, queda aprovada la presa en consideració per unanimitat.
(Aplaudiments)

Proposició de llei de modificació de l'article 139 de la Llei 8/2010, de règim local de la Comunitat Valenciana per a garantir el dret a assistir i gravar els plens municipals, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 3.
716, BOC número 27).
Criteri del Consell (RE número 5.
451, BOC número 36)

El senyor president:

Senyories, passem a l'últim punt de l'ordre del dia, que és el punt 13, que és la presa en consideració de la Proposició de llei de modificació de l'article 139 de la Llei 8/2010, de règim local de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Anem a llegir el criteri del Consell, pel secretari de la mesa, senyor Emilio Argüeso, secretari primer.

El senyor secretari primer:

El Consell, en la reunión celebrada el 13 de noviembre de 2015, acordó manifestar a Les Corts su criterio favorable a la toma en consideración de la Proposición de ley de modificación del artículo 139 de la Ley 8/2010, de régimen local de la Comunitat Valenciana, para garantizar el derecho de la ciudadanía a asistir y grabar los plenos municipales, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, lo que comunicó a estas Corts mediante escrito con número de registro de entrada 5.
451, Boletín Oficial de Les Corts número 36, de fecha 25 de noviembre de 2015.
Pasaríamos así al debate de la iniciativa, si sus señorías no tienen inconveniente.

El senyor president:

Senyories, doncs anem a fer la presa en consideració, i per al torn a favor de la presa en consideració, té la paraula el síndic del Grup Compromís, il·lustre diputat Fran Ferri, per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, saludar els amics i companys de Graba tu Pleno, que avui ens acompanyen en aquest parlament.
I bé, m'agradaria començar.
.
.
Tots i totes els que estem ací segurament haurem pogut llegir titulars darrerament en els últims anys que han anat apareguent en la premsa, titulars que parlaven de situacions kafkianes de ciutadans i ciutadanes que es trobaven en la situació d'assistir a algun ple d'algun ajuntament i que es veien expulsats pel seu alcalde o alcaldessa en el moment que començaven a gravar.
Titulars també de sentències i jurisprudència que deien que eixos mateixos ciutadans i ciutadanes que havien sigut expulsats dels plenaris per intentar gravar eixe ple, no havien sigut expulsats de manera correcta i que per tant estaven en contra de la legalitat.

L'últim titular és, per exemple, el d'Â«el alcalde de Benferri, prohíbe a una vecina grabar el plenoÂ».
Però han sigut molts casos, n'hi han moltes sentències judicials, casos de tots els municipis i de tots els colors polítics.
Açò no afecta només un color polític, afecta a tots i cadascun dels partits polítics.
N'hi ha una sentència del 2007 que afectava Pilar de la Horadada, una sentència de 2009 que afectava Manises, una sentència de 2011 que afectava Enguera.
N'hi han més sentències després.
I per tant, açò requerix una necessitat de reformar la llei per a deixar clar que efectivament el que diuen les sentències és que els ciutadans tenen dret a gravar els plenaris.

I això no està contemplat ara mateix en la llei de bases de règim local de la Comunitat Valenciana, i per tant requerix una reforma per a anar cap a més democràcia, més rendiment de comptes i més control ciutadà dels polítics i les polítiques i dels plenaris.
L'objectiu de la proposta de Compromís té tres punts fonamentals: el primer és garantir i deixar clar el dret de la ciutadania a gravar i difondre els plens municipals.
En segon lloc, promoure que els mateixos consistoris graven i publiquen les reunions dels seus òrgans en les plataformes accessibles per a la ciutadania.
I, per últim, establir la publicitat dels òrgans de participació i altres òrgans complementaris.

Com fem açò?
Modifiquem l'article 139 de la llei valenciana de règim local, i proposem un nou apartat en el qual deixem clar que es permetrà en tot cas la gravació de reunions per part de particulars, sense perjuí de la iniciativa ciutadana.
El consistori, a més, promourà la gravació i posterior publicació de les reunions en plataformes accessibles per a la ciutadania.
Amb este apartat s'ha acabat la temptació d'obligar a la ciutadania a acudir als tribunals per a fer valdre els seus drets.
Garantim el dret de tots i totes a gravar els plenaris municipals.

Però, la reforma que proposem va molt més enllà.
Primer apartat, per exemple: el que fem és fer explícit el dret de la ciutadania a accedir als plens al mateix nivell que els mitjans de comunicació.
No volem que cap alcalde o alcaldessa tinga dubtes i haja de ser una sentència judicial, com he repetit ja diverses vegades, la que ho haja de determinar.
El segon apartat de l'article el deixem en la redacció actual.
El tercer apartat de la llei actual estableix que les sessions dels òrgans complementaris podran ser públiques.
Canviem açò i per això proposem dos apartats diferents: un apartat que establixca que seran públiques les sessions dels òrgans de participació, i un altre on regulem que seran públiques les sessions de la resta d'òrgans complementaris que puguen ser establits, excepte que un acord de ple aprovat per la majoria absoluta establisca el contrari.

Ací hem introduït un canvi respecte a la proposta de 2013.
No ens conformem en la necessitat.
.
.
, amb tindre la majoria parlamentària per a donar suport a esta iniciativa.
Volem ampliar el consens i per això, després d'un debat parlamentari de la legislatura anterior, hem fet un esforç.
.
.
, un debat parlamentari que vaig mantindre amb la senyora Parra i en aquella sessió ella em deia: Â«No podem imposar obligatòriament quines són les sessions d'òrgans que puguen ser públiques o no.
Â» I, per tant, fem aquesta modificació per a poder arribar a un millor consens en esta cambra.

Jo li vaig llegir la llei catalana i la llei gallega, en la qual s'establien la publicitat d'alguns òrgans.
Li vaig explicar que som el poder legislatiu i que, per tant, podem regular estes coses.
En qualsevol cas, ella es va reafirmar que estàvem atacant l'autonomia local.
Doncs bé, a fi del consens, una excepció: els òrgans de participació sempre seran públics -per això es diuen de participació-, sempre; la resta d'òrgans complementaris seran públics també, però els ajuntaments podran canviar este règim amb una majoria absoluta.
És a dir, que si algun grup o grups polítics volen crear un òrgan complementari que no siga de participació.
.
.
no siga públic, hauran de fer-ho constar expressament amb la majoria absoluta dels vots.
Creiem que és un bon punt de trobada i esperem així aconseguir el vot positiu del Partit Popular.

Per tant, garantir i deixar clar que el dret de la ciutadania és el de poder gravar i difondre els plens municipals; promoure que els mateixos consistoris graven i publiquen les reunions dels seus òrgans en plataformes accessibles a la ciutadania, i establir la publicitat dels òrgans de participació i altres òrgans complementaris.

I ací sí que m'agradaria fer també una vista al passat i fer una comparativa dels criteris del Consell, perquè en aquell moment el criteri del Consell de 2013 deia el següent: Â«No és procedent assumir la proposta plantejada pel Grup Parlamentari Compromís perquè hi ha abundant jurisprudència del Tribunal Suprem que afirma que permetre o prohibir l'ús de gravadores en les sessions del ple entra dins de l'àmbit de les potestats de policia de l'alcalde del mateix ple respecte al desenrotllament de les sessions.
Â»

Criteri del govern del botànic de 2015: Â«A l'hora d'emetre el seu criteri, el Consell ha tingut en compte l'abundant jurisprudència sobre la matèria, com és el cas de la Sentència del Tribunal Constitucional 161/2013, que declara que l'exigència de publicitat activa exercida pels òrgans de caràcter representatiu es constitueix en un instrument que possibilita el control polític, i aquesta exigència de publicitat és, per tant, una manifestació del dret dels ciutadans a la participació directa dels assumptes públics -com diu la Constitució espanyola-.
Â»

En l'any 2013, ¿què deia el Consell?
Permetre la gravació de les sessions públiques, és a dir, de les sessions plenàries que són les úniques que tenen este caràcter, entra de ple en les funcions pròpies de l'alcalde al presidir-les, de conformitat a l'article 21.
1.
c de la Llei reguladora de bases de règim local, amb la deguda consideració de totes les qüestions i drets en joc.

¿Què diu el Consell en el 2015?
La sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana de 27 de gener de 2009 reconeix el dret dels ciutadans i les ciutadanes a poder gravar el desenvolupament de les sessions del ple per entendre que la transmissió d'informació en la nostra societat no està restringida als que siguen periodistes, de manera que qualsevol ciutadà o ciutadana pot informar i traslladar dades per qualsevol dels mitjans tècnics que permeten el seu tractament i arxiu.

¿Què deia el Consell en el 2013?
La participació ciutadana a nivell local no pot quedar reduïda al debat sobre la gravació de les sessions dels seus òrgans de govern.
Evidentment que no.

¿Què diu el Consell en el 2015?
El context polític i social de la regeneració democràtica exigeix garantir el dret de les persones a rebre una informació completa, adequada i veraç sobre l'activitat pública; tot això des de la convicció del fet que només una ciutadania informada pot ser una ciutadania reflexiva, crítica i activa i, per tant, subjecte real de l'acció pública.

En l'any 2013 el Consell va acordar manifestar la seua desaprovació, el seu criteri desfavorable, a esta mateixa proposició de llei.
En l'any 2015 el Consell acorda manifestar Les Corts el seu criteri favorable.

Per tant, hem introduït canvis en la proposta per a guanyar el màxim consens.
Ha canviat el criteri del Consell perquè tenim un govern que de veritat creu en la participació i en la transparència.
Però el que no ha canviat en tot este temps és la necessitat d'impulsar esta proposta i per això esperem la resposta favorable de la resta de grups parlamentaris d'este parlament.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

No n'hi ha torn en contra i, per tant, passarem a la fixació per part dels grups parlamentaris.
En primer lloc, el Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Té la paraula la il·lustre diputada Cristina Cabedo per un temps màxim de quatre minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyor president.

Saludem també les persones visitants que estan fent alguna cosa tan lògica com veure en primera persona i informar-se en primera persona sobre què està passant en les seues institucions.

El senyor Ferri ha començat la seua intervenció indicant que amb aquesta reforma es va més allà en la democràcia.
Tothom ací present estarà òbviament d'acord que la democràcia és la millor forma de governar que hi ha.
I tothom ací present caldria també que estigués d'acord que un context de corrupció; un context d'entramats que desfan l'estructura d'allò públic; un context de portes giratòries; una carència d'una cultura que promoga la capacitat crítica; les relacions llunyanes entre els representants.
.
.
, públiques i la ciutadania; la subordinació de l'activitat política als poders fàctics, mediàtics, econòmics, financers; la submissió de governs a decisions supranacionals, a voltes ni tan sols d'organitzacions elegides democràticament, són elements que debiliten eixa democràcia.

Si la democràcia és la millor forma de govern i aquesta es troba debilitada, els governs esdevenen fràgils, pusil·lànimes, insegurs, incapaços: desgoverns.

Les debilitats de la democràcia, allò que ataca la democràcia només es pot combatre amb una sola cosa: amb més democràcia, com indicava el senyor Ferri.

La modificació que presenta avui Compromís de la llei de règim local va per aquest camí.
Un camí que, a més, segueix la lògica que estàvem ara indicant, que les persones s'assabenten en primera persona d'allò que ocorre als seus òrgans i desenvolupa, per tant, un precepte tan fonamental com és l'article 20 de la Constitució espanyola, el dret a la informació.

Però és que, a més, amb aquest precepte, es recullen fonaments de les sentències autonòmiques del tribunal superior de justícia, de sentències estatals com del Tribunal Suprem i el Tribunal Constitucional i, també, recomanacions que ens fan des de la Unió Europea des del 2001.
Catorze anys hem tardat en introduir reformes d'aquest tipus.
Com deia el senyor Ferri, ho podríem haver fet abans.
No passa res, ho farem ara, catorze anys després.

Un govern com cal, un ajuntament com cal no ha de tindre por a, òbviament, ser gravat per la mateixa ciutadania per a qui treballa.
Un govern és escoltar les veus de la gent.

Des de Podem-Podemos entenem que presència de la ciutadania als plenaris, i que aquesta grave i difonga, enforteix la democràcia, però, a més, crea ciutadans i ciutadanes empoderats, construïts activament en la política, que és el que més por dóna als governs corruptes, la ciutadania empoderada.
I, a més, també crea ciutadania igual.
A dia d'avui, n'hi han ajuntaments que ja ho permeten i n'hi han altres ajuntaments que no ho permeten.
N'hi ha ciutadania de primera classe, que pot fer açò, i n'hi ha ciutadania de segona classe, que no pot fer açò.

Però és que, a més, un dels pitjors errors és creure que açò és un privilegi.
No és que la ciutadania puga o no puga fer-ho.
És que la ciutadania té dret a fer-ho.
Informar-nos del que passe en els nostres ajuntaments no és una cosa extraordinària, no és una cosa de persones afortunades, no és una cosa de Â«mira el meu alcalde o la meua alcaldessa què majo és que me deixa anar als plenarisÂ».
No, tenim dret a saber què passa en els ajuntaments, tenim dret a difondre-ho, tenim dret a expressar-nos a través d'eixa difusió.
El nostre suport, per tant, a aquesta iniciativa.
Per cada llei mordassa, més lleis com aquestes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Els he de recordar que este ple es pot visualitzar per la xarxa i que tenim un sistema a disposició de totes les seues senyories i que.
.
.
està difonent-se.
I si utilitzen el hashtag #plecorts, igual arribem a ser trending topic i tot.

Senyor Alexis Marí, en nom de Ciudadanos, té la paraula.
Per a fixar posició per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Marí Malonda:

Gràcies, senyor president.

Sí, Ciudadanos vamos a votar a favor, vamos a votar a favor de esta proposición no de ley que tiene por objeto permitir el derecho de la ciudadanía a asistir a los plenos municipales, así como poder grabarlos y difundirlos libremente, porque compartimos esa misma esencia y porque entendemos que debemos estar siempre vigilantes para proporcionar cada vez más transparencia a todos los ámbitos de la administración pública.
Esto es, en definitiva, lo que supone la regeneración democrática: menos opacidad y más paredes de cristal.
Lo contrario, nos parece un acto de censura por parte de los ayuntamientos y un bloqueo a la acción de vida de muchos ciudadanos que quieren saber lo que pasa en los ayuntamientos, así como el posicionamiento de cada uno de los partidos políticos en el día a día, para verificar si han acertado con su voto o no han acertado o si, por el contrario, quieren castigar posturas engañosas, ambiguas o poco claras.

Ciudadanos defiende la transparencia, defiende la construcción de una opinión pública libremente formada, defendemos también la participación activa de los ciudadanos en el ámbito político y el derecho a la información como base del pluralismo político.
No concebimos de otra manera el sistema político democrático.

Miren, quien defiende la participación activa de los ciudadanos en el ámbito político y el derecho a la información, defiende, por lo tanto, también, la transparencia.
Señorías, no hay nada que esconder, o yo pregunto, ¿o hay algo que esconder?

Señorías, desnudemos, sin vergüenza, a la administración pública.
Sin vergüenza.
Que se sonrojen aquellos que pretenden esconder sus vergüenzas y sus malas actuaciones.

En casos como el que nos ocupa debemos conseguir que la libertad y la igualdad de los ciudadanos sean reales y efectivas.
Y por ello no podemos, sino votar a favor a la propuesta que hoy se debate en esta cámara.

Los poderes públicos nos debemos caracterizar por la coherencia, la transparencia y la racionalidad.
Y esto, entre otras cosas, se consigue haciendo que las decisiones tomadas no solo puedan, sino que deban ser conocidas por todos los ciudadanos.

Pero esto no lo decimos solo nosotros y no lo dicen otros compañeros de otros grupos parlamentarios, sino que también lo dice el Tribunal Constitucional, el Tribunal Supremo, el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana.
La jurisprudencia relativa a este asunto dicta que encomendar de manera exclusiva a los servicios municipales la grabación en vídeo, así como la difusión de la señal audiovisual de las sesiones de los plenos, vulnera los artículos 14, 20 y 21 de la Constitución española.

Según el Tribunal Constitucional, las libertades recogidas en el artículo 20 no son solo derechos fundamentales de cada ciudadano, sino que significan el reconocimiento y la garantía de una institución política fundamental que es la opinión pública y libre, que es un valor fundamental y un requisito del funcionamiento del estado democrático.

Es por ello que en Ciudadanos apoyamos la modificación de la ley y lo hacemos porque defendemos siempre…, entre otras cosas, que lo hemos dicho muchas veces, somos muy pesados en el cumplimiento de la legalidad.
Así pues, desde el momento en que los dos órganos supremos del ordenamiento jurídico español dictaminan que este tipo de medidas restringen de manera injustificada el derecho a la obtención y a la difusión de información de interés general, no podemos votar de otra manera.
Además, creemos firmemente en estos principios.

Mire, hay una retahíla de sentencias, que no voy a leer, que defienden la grabación y la difusión de los plenos por parte de los ciudadanos.
Cosa curiosa, también nos sorprende que hay ayuntamientos como el PSOE…, del PSOE, que es el de Serra, el de Los Montesinos, que no hayan permitido grabar sus plenos, aunque su grupo en Les Corts votara a favor de la proposición de ley.

También sorprenden otras actitudes en el pasado de alguna diputada del Partido Popular que también se oponía abiertamente a este tipo de resolución.

Pero, en fin… en definitiva, también estaremos atentos, y lo tenemos que decir, y criticaremos y denunciaremos abiertamente las prácticas de manipulación, confusión y la instrumentalización partidista e injusta que se realicen desde plataformas, asociaciones o partidos políticos que tengan como misión esencial desvirtuar la verdad.

Insistimos, señorías, hay que desnudar la administración; por lo tanto, vamos a votar a favor.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Per a fixar posició, en nom del Grup Socialista, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Rafael Briet, que a més ha segut alcalde de la seua vila, de Cocentaina.
Quan vosté vullga.

El senyor Briet Seguí:

Moltes gràcies, president.

Conseller.

Abans d'anunciar que lògicament el meu grup va a votar a favor, perquè compartim la motivació d'esta, tots entenem que l'objectiu d'una major transparència i una major ètica democràtica són els valors fonamentals que deuen regir tota la gestió política.
Però he de fer una xicoteta reflexió, senyor Alexis, no tan sols del PSOE, vostés a les seues llistes tenen gent que formava part del Partit Popular, que tampoc en el tema de la transparència van ser molt exemple.

Per tant, jo crec que, conforme ha dit el senyor Fran Ferri, simplement dir que tots, absolutament tots, hem tingut en algun moment gent que no ha entés de la importància de la transparència, i estem segurs que amb el que anem a fer hui, no tan sols dependrà d'un informe tècnic, d'una secretària que a la millor dubtava si era així o no era així, si s'havia de permetre; i a partir d'ara el que farem és deixar-ho ben clar on volem arribar.
Per això jo crec que estem tots d'acord.

La ciutadania demana cada volta més transparència.
Per això negar l'assistència i la gravació a qualsevol acte públic és més bé tot el contrari.
És un comportament antidemocràtic que simplement hem d'eliminar.

Les sessions plenàries si són públiques és perquè ho arreplega la llei estatal i ho arreplega la Llei 8/2010, de règim local de la Comunitat Valenciana, que és la que es vol, a través d'aquesta proposició de llei, modificar.

La publicitat que ha sigut reiteradament confirmada per la jurisprudència, tant pel Tribunal Suprem en la sentència 3.
468/2007, que diu que la limitació de l'accés de les cambres implica una sort de censura prèvia, tant pel Tribunal Superior de Justícia en la Comunitat Valenciana en la 42/2009, que diu que la informació, el dret d'informació, no tan sols la tenen els periodistes, sinó que la té qualsevol ciutadà; i a més afegix que els poders públics en democràcia se caracteritzen per la seua coherència, per la seua transparència, el que implica el primer, la racionalitat, el segon, que les seues decisions no sols poden, sinó que han de ser conegudes per tots els ciutadans.

En el mateix sentit, els defensors del poble nacional, l'andalús i el del País Basc, i l'Agència Espanyola de Protecció de Dades, que en l'any 2012 ja deia que si les sessions plenàries són públiques qualsevol dels assistents podria procedir a la seua gravació sense la necessitat de demanar permís.

Per tant, criteris que vénen avalats també pel mateix Tribunal Constitucional en diverses sentències que el cita el Consell en la seua presa en consideració d'aquesta proposició de llei.

Celebrem, per tant, el criteri d'aquest nou Consell i celebrem també, com no, que el Partit Popular, que no ha presentat cap esmena i que en el 2013 va votar en contra, que els senta molt bé estar en l'oposició, perquè a vegades inclús entren en raó.

Quina llàstima que en els seus anys de govern no hagueren apostat per esta transparència, tant a Les Corts com als altres ajuntaments on ells estaven governant.

Per tant, per què anem a votar a favor?
Perquè encara que la llei ja ho diu, que els plens són públics, cal reforçar eixa publicitat com a exercici de transparència democràtica.
Perquè cal mantindre informats els nostres ciutadans per a impulsar la participació ciutadana i perquè s'ha de posar els mitjans per a facilitar i promoure la gravació del plens amb total llibertat.

Per tot això, el PSPV votarà a favor d'aquesta proposició de llei.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Briet.

A continuació, per a fixar posició en nom del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Manuel Pérez Fenoll, que també ha sigut alcalde d'eixa gran capital turística valenciana, com és Benidorm, del món, del món.

Quan vosté vullga.

El senyor Pérez Fenoll:

Gracias, señor president.

Señoras y señores diputados.

Conseller d'Educació, Vicent Marzà.

Bon dia a tots.

La verdad es que los grupos, los portavoces de los grupos que salen en cualquier tema, salen aquí y lo que más les apetece es atacarnos.
Y cuando nos reconducimos, según su opinión, nos siguen atacando, porque nos dicen: por qué hace un año no decíais… Cuando decimos lo que os gusta o lo que les gusta nos atacan y cuando decimos lo que no les gusta nos atacan.
Esa es la auténtica realidad.

Pero si tengo que estar de acuerdo con algunas de las palabras que se han dicho en esta tribuna, empezaré por las que ha dicho el señor Fran Ferri, ha dicho: llueve en casa de todos.
Porque yo recuerdo que en Sueca el alcalde, no es que no dejaba grabar los plenos, es que por llevar unas camisetas los echaba a la calle.

Yo es que recuerdo, y no hay que tener mucha memoria, hace unos días en Cartagena, un alcalde de Podemos, estos que la transparencia es lo más, se han ausentado del pleno muchos concejales porque les insultaban.
O sea, que vamos a ser…, en todos.
Los de Ciudadanos siempre se libran, como hace poco que han llegado, se lo recuerdan los del PSOE, han llegado hace poco, y dicen: los que habéis pasado del Partido Popular tenéis cuentas pendientes, pero ellos, como no han gobernado en ningún sitio, se libran, ellos nos dan clases a todos y se libran.

Pues bien, yo creo que tenemos que ser más sensatos.
Y la ley, la ley que está vigente en este momento, con el artículo 139 de la Ley 8/2010, ya hasta decía se podía grabar.
Como decía el presidente, yo he sido alcalde, nunca he prohibido grabar en los plenos, nunca, y a veces, a veces, muchas veces las grabaciones se han utilizado malintencionadamente.
Por eso también deberíamos a la vez dejar grabar, por supuesto.

Anuncio: el Partido Popular está de acuerdo con todos los puntos que ha presentado Compromís a este pleno.
Pero a veces también habría que vigilar un poco la privacidad de las personas, el derecho a la imagen, el derecho al honor, también.
Supongo que también estarán de acuerdo que hay gente que va a grabar los plenos y se pasa.

Por eso, no podemos estar con sentencias como la portavoz de Podemos dice: por cada ley mordaza, una ley como ésta.
¿Por qué ley mordaza?
Si los tribunales han dicho claramente, claramente que se puede gravar, aplicando la ley que existe, tanto el artículo 20 de la Constitución como el artículo 139 de nuestra Ley de régimen local.
No hay ninguna ley mordaza en este momento.
Mordaza hay que ponerle a algunos alcaldes, a esos sí que hay ponerle alguna mordaza.
(Veus) A algunos, sí.
Sí, a algunos.
El de Cartagena, y no me retracto.
Hay que ponerle una mordaza, por supuesto, por supuesto.

Mire, la historia es tozuda, nosotros pensamos que con las sentencias que se han producido ya quedaba consagrada la libertad de recoger y difundir la información, estamos totalmente de acuerdo, totalmente de acuerdo de que los ciudadanos de todas las ciudades tengan cumplida información de cuando se van a celebrar los plenos, qué temas se van a tratar en los plenos.
Evidentemente estamos de acuerdo en que nuestros ciudadanos de cada pueblo tengan un acceso libre a los debates políticos de la administración local y a cuantos debates de produzcan.
Estamos de acuerdo en que exista una promoción y una difusión proactiva de todos los contenidos por parte de los ayuntamientos.
También esta promoción y difusión proactiva, si los ayuntamientos son muy pequeñitos y les va a acarrear unos gastos, tengamos también el respeto de que dejemos entrar a filmar los plenos, pero tampoco les provoquemos que los costes en estos ayuntamientos aumenten.

Estamos de acuerdo en todos los términos que ha planteado el señor Fran Ferri.

Y termino.
Y ya que a todos se les llena la boca de transparencia y publicidad en las reuniones, pues espero que todos, todos ustedes, todos los portavoces, estén de acuerdo en la propuesta que nuestra síndica, nuestra presidenta y síndica, Isabel Bonig, ha hecho para que también las reuniones que se dan dentro de la cámara, tanto de la mesa como de la Junta de Síndics, puedan tener acceso a estas reuniones todos los medios que estén acreditados para poder dar información y transparencia a ese tipo de reuniones.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Sí, considera que ha sigut contradit en les seues…?

Senyora Cabedo, té vosté la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Li volia dir al senyor diputat que vosté no considera com a llei mordassa la Llei orgànica de 2015, de protecció de seguretat ciutadana.
Ha dit que no la considera com a llei mordassa.
Per això m'alegre que haja dit explícitament que alguns alcaldes necessitarien una mordassa perquè no pogueren parlar.
I també m'alegre que se puga gravar en aquest plenari perquè tota la ciutadania veja que hi ha diputats que a alcaldes i alcaldesses legítimament elegits vosté creu que no tenen dret a callar i que a més hagen de tindre una mordassa ficada.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Cabedo.

Senyor Pérez Fenoll, té vosté la paraula.

El senyor Pérez Fenoll:

No hi ha major sord que qui no vol escoltar les paraules que diu un.
I crec que la senyora diputada no ha volgut escoltar el que jo deia.
Li deia que s'ha de posar mordassa als alcaldes que insulten i menyspreen els seus regidors.
En el ple últim de l'Ajuntament de Cartagena el seu company va insultar una.
.
.
-si em deixen, acabe- el representant de Ciudadanos dient-li sols, entre altres lindeses, que era Â«cortitoÂ».
Val?
I que si no tornava pel ple millor.
Vale I a una regidora li va dir que estava Â«molt morenetaÂ», perquè estava molt de temps en la piscina, eh?

O siga, si això no és menysprear els seus regidors, que vinga Déu i mos ho diga.
Val?
A eixos alcaldes seguisc dient-li que cal posar-los una mordassa perquè no insulten.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Qualsevol.
.
.
Senyor Montiel, per a què demana vosté la paraula?

El senyor Montiel Márquez:

Se ha hecho referencia a este grupo parlamentario, (remors) se ha hecho referencia, se ha comparado con el comportamiento de un señor que no es miembro de Podemos…

El senyor president:

Senyor Montiel, senyor Montiel, un segon, un segon, un segon.
.
.

Senyor Montiel, és una referència genèrica a un alcalde de Cartagena, no al seu grup.
(Veus)

El senyor Montiel Márquez:

Compañero nuestro.

El senyor president:

Anem a continuar les rèpliques.
(Aplaudiments)

No s'ha fet ninguna referència al seu grup, només a un alcalde, a una institució.

Senyor Ferri, té vosté la paraula, per a rèplica, perquè s'ha considerat que està contradit en les seues argumentacions.
(Veus)

El senyor Ferri sí, no estava en este debat, estava en l'anterior.
Eh?

Parle vosté, parle.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement, no és ninguna rèplica, és agrair a la resta de grups parlamentaris que hagen donat suport a la proposta que hui porte a este ple.
No és una rèplica.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories.

El senyor Ferri Fayos:

I, per tant, esperem que tots els nostres ajuntaments a partir d'ara, de manera proactiva, tots aquells que puguen, comencen a gravar les seues sessions plenàries i les puguen difondre, igual que fem en este parlament i igual que fa, gràcies al senyor president, per continuar fent esta qüestió.

I sobretot li agraïsc que després de dos anys puguen haver aprovat açò, que és una reivindicació d'un col·lectiu que es diu Graba tu Pleno, que ho ha intentat durant molts anys.
Perquè alguns ciutadans i ciutadanes no hagen d'acudir als tribunals per a exercir el seu dret de participació en les qüestions públiques.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyor Ferri, senyor Ferri, tenia vosté l'ús de la paraula per a rèpliques, però, bé, l'ha usat per altra cosa que no era per a la rèplica, però bé.
Com ha fet un elogi, doncs bé.
.
.

Senyories, anem a passar a votació.
En acabar la votació, anem a llegir una tercera declaració institucional.
Per tant, els demane que no abandonen.
.
.

Senyories, comença la votació.
Senyories, s'aprova per unanimitat.
(Aplaudiments)

Declaració institucional respecte al drama dels desnonaments

El senyor president:

Senyories, anem a llegir, i en això acabarem el ple, una nova declaració institucional pels grups parlamentaris, que ens han fet arribar a la mesa, i diu així:

Â«Declaració institucional respecte al drama dels desnonaments.

Â»El territori valencià viu des de fa anys el drama dels desnonaments que dia a dia, i en un degoteig constant, han deixat milers de persones sense sostre.
Fins ara no s'han pogut revertir, tot i que són lloables els intents d'aturar aquesta situació per part de les administracions públiques i d'altres entitats socials com la PAH, que treballen dia a dia per canviar les circumstàncies i ajudar les persones abans i després d'un desnonament.
Les Lleis 1/2013 i 25/2015, aprovades per l'estat, van intentar regular el problema, però resta molt encara per resoldre.

Â»La realitat és que cal avançar en les reformes i és necessari atendre i incentivar i intentar evitar nous drames amb mesures de creació d'ocupació per aquestes persones, així com el nou marc legal i normatiu que regulen unes condicions dignes per a l'habitatge i que siga útil per a la societat a l'hora de frenar els desnonaments.

Â»Tota la societat valenciana té la voluntat real de revertir la situació i adoptar mesures en aquest sentit.
De fet, Les Corts van donar suport a la iniciativa del Consell, consistent en subscriure un conveni de col·laboració entre el Consell General del Poder Judicial i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, per a intentar frenar els desnonaments de les persones en situació d'especial vulnerabilitat.
I ara, en pocs mesos, ja san produït dos reunions de la mesa per a la prevenció dels desnonaments que, des de la pluralitat i amb l'ajuda i l'assessorament de tècnics, entitats i societats, tracta de dur endavant diverses iniciatives legals i socials per combatre els desnonaments.

Â»Per la seua part, els ajuntaments, des de l'inici de la crisi estan fent esforços econòmics molt importants per a ajudar les famílies que pateixen aquesta greu situació de pèrdua de l'habitatge o pobresa energètica.

Â»De la mateixa manera, Les Corts també són conscients de les dificultats de moltes famílies valencianes a l'hora de mantindre els seus habitatges i treballar juntament amb el Consell de La Generalitat en línies econòmiques per combatre la pobresa energètica de les llars vulnerables que pal·liaran els nefastos efectes de la crisi econòmica entre la població afectada.

Â»Les Corts Valencianes, conscients de tota aquesta crua situació, consideren necessari, a més, posar-la de manifest davant la societat valenciana.
I per això se comprometen a treballar -ens comprometem a treballar- per a aconseguir la paralització de l'execució hipotecària en cas d'insolvència justificada no dolosa.
I en el supòsit que no siga possible, treballar per a aplicar la dació en pagament, valorant adequadament el preu de la vivenda, així com aconseguir posar a disposició de les famílies afectades per dació de pagament un habitatge de lloguer social, amb preu en consonància amb els seus ingressos econòmics.

Â»També considerem important -i així treballem- accelerar i prioritzar la tramitació d'un projecte de llei de funció social de la vivenda necessari per a pal·liar la situació generada pels desnonaments i proveir les mesures adequades per a garantir habitatges accessibles, especialment del parc públic de vivenda, i buscar solució a la superació del sobre endeutament de les famílies.

Â»Així mateix, Les Corts impulsaran la mateixa col·laboració amb les diputacions i els ajuntaments, amb l'objectiu de facilitar les ajudes tendents a evitar la pobresa energètica en llars de risc d'exclusió social i la pèrdua de la vivenda per no poder atendre el pagament del lloguer, i que les dites ajudes arriben a les famílies afectades de manera immediata.

Â»Palau dels Borja, 2 de desembre de 2015.
Signat per tots els grups parlamentaris.
Â» (Aplaudiments)

Senyories, en esta sessió de ple hem aprovat tres declaracions importants sobre l'ONU, la convenció de l'ONU de corrupció, la cimera del clima de París, els desnonaments que acabem de llegir.

Hem aprovat cinc PNL, proposicions no de llei.
Algunes d'elles aprovades per unanimitat, especialment les que vénen de la bancada de l'oposició, la qual cosa és molt important.
Quinze preguntes al Consell, dos interpel·lacions al govern, sessió de control al president del Consell, tres proposicions de llei aprovades.

I, per tant, jo crec que estem demostrant la vitalitat de Les Corts i un bon parlamentarisme.
Per tant, enhorabona a tots els membres d'estes Corts.
(Aplaudiments)

Senyories, com he dit abans, a la una i vint es reunirà la Junta de Síndics al Palau de Pineda, a la una i quart, a la una i quinze, a la una i quart.
A la una i quinze, Junta de Síndics.

Senyories, és closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 13 hores i 8 minuts)