Governaci%C3%B3%530541.02.27%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 27 de febrer de 2013.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 9.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
senyor secretari.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Si no n'hi ha ninguna observació al respecte, la donem per aprovada.
D'acord?

Preguntes

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: pregunta número 611 al conseller de Governació i Justícia sobre el reglament de llicències de casal faller, formulada pel diputat Enric Xavier Morera Català, del Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua formulació, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Sí, efectivament, el passat 11 de gener vaig fer esta pregunta, després d'algunes informacions que m'arriben sobre la falta de desenvolupament reglamentari del decret de governació de 2011.

Des de Compromís considerem que l'oci, entre ells del sector faller, dels fallers i les falleres, i d'altres ciutadans organitzats de cara a la festa, i el descans dels veïns és compatible.
Però, davant la inexistència d'un reglament, com se va prometre, que se desenvoluparien els aspectes d'horaris, de tipologia d'estos locals, d'acord amb el decret, és pel que jo formule esta pregunta.
Crec que està ben plantejada, si tenim en compte que ja s'ha fet la crida fallera i les festes falleres estan ahí, sense que des de la conselleria de governació s'haja fet un pas en la direcció per a harmonitzar estos dos interessos.

¿Què està fent la conselleria i quan se va a aprovar el reglament?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Morera.

En primer lloc, dec indicar-li que no n'hi ha ningun retard per part de la conselleria en este àmbit, sinó més bé el contrari, no?
Jo crec que s'està seguint el camí correcte, en companyia de tot el sector implicat, degut a la transcendència econòmica, social i cultural que té per a la nostra comunitat.

Com vosté molt bé ha dit, el Consell aprovà un decret, el 28/2011, de 18 de març, pel qual s'aprovava el reglament en què se regulaven les condicions i la tipologia de les seus festeres tradicionals, ubicades en els municipis de la Comunitat Valenciana, en desenrotllament de la Llei 14/2010, de 3 de desembre, d'espectacles públics i activitats recreatives.

Cal assenyalar que esta regulació, senyor Morera, no afecta sols al que són els casals fallers, sinó que engloba totes les seus festeres ubicades en els municipis de la Comunitat Valenciana i de les diferents activitats festeres que n'hi ha, amb independència de la seua denominació.

El següent pas ha sigut concretar els termes d'un registre de seus festeres, gestionat pels ajuntaments, a efectes de conéixer la realitat d'estos locals i la seua clara identificació.
Esta concreció ha tingut també.
.
.
, s'ha dut a cap en l'Ordre 1/2013, de 31 de gener, per la qual es regula el registre de seus festeres tradicionals, la declaració responsable sobre la seua tipologia i el model del cartell indicatiu, en la publicació del Diari Oficial de la Comunitat Valenciana que tingué lloc el passat dia 12 de febrer.
I, per tant, és una ordre també, en què se donava pas al registre de seus festeres, que ja s'encontra en vigor des de la seua publicació, el passat dia 12 de febrer.

Esta és un regulació fruit d'una reivindicació amplament sol·licitada pels sectors interessats, que s'ha fet des del més ampli consens i participació, com la seua senyoria coneixerà i sabrà, si ha parlat amb els sectors implicats.
I, per tant, del que se tracta era donar un equilibri, donar una solució respecte al que és sempre eixe equilibri fonamental entre el dret a l'oci i el dret al descans, en tot el que és la festa i el dret al descans dels ciutadans, perquè hi haja una convivència i una seguretat el més pacífica i el millor possible entre la festa i el dret al descans dels ciutadans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Doncs, me fa la impressió, pel que li vaig a dir, que la conselleria de governació ho està fent molt malament.
I això està creant una inseguretat jurídica.

Diu vosté que estan fent-ho en temps i en ordre.
Pregunte-li-ho a la comissió fallera José Maria Haro-Poeta Mas, que el seu casal ha sigut tancat per ordre judicial.
Per què?
Perquè n'hi ha una falta de regulació respecte a aspectes fonamentals.

A mi m'alegra que, després d'haver fet esta pregunta, vostés hagen publicat l'ordre d'activitats i registre per a classificar els locals.
Però arribem tard.
I és una falta de diligència, després de dos anys de l'aprovació d'un decret -que eixe decret ja venia amb retard, perquè es va prometre en 2009-.
I jo crec que la conselleria de governació no està sent tot el diligent.
.
.
, no està fent totes les actuacions per a adaptar-se a la normativa específica sobre la qüestió.
S'ha de regular, i s'ha de regular ràpidament.

I, després, tenim un gravíssim problema i és que.
.
.
Efectivament, tots els locals que siguen aptes per a efectuar algun tipus d'activitat festiva, ja siga de casals fallers, de comissions d'altre tipus de festes, de moros i cristians.
.
.
, del que siga.
Però tenim un greu problema; per exemple, en la ciutat de València, la majoria de centres sembla que s'ha agafat a la tipologia B.
¿Què passa amb totes les activitats externes al casal, que són les que estan previstes en la tipologia C?
Quin tipus de.
.
.
?
Ajuntament?
Clar, però l'ajuntament.
.
.
, és tirar-se el mort de damunt.
Perquè, ¿quines actuacions s'estan fent per a articular que eixos locals estiguen ben adaptats?
L'Ajuntament de València no està fent res.
I la conselleria de governació no pot passar la pilota a un ajuntament que no està fent res; perquè això és.
.
.
, és on s'està creant un greu problema d'articulació, bàsicament en la ciutat de València i en altres.
Per què?
Perquè no estan adaptats estos locals a allò que marca la normativa específica.
I ahí tenim un grandíssim problema, niu de problemes, que crea inseguretat jurídica en els casals festius, ja siguen de falles o una altra, i crea una gravíssima indefensió amb els veïns que tenen, que no saben a què atendre's per a saber si eixa activitat és regulada.

L'equilibri de festa i d'oci amb el descans dels veïns no està ben plantejat.
I crec que la conselleria de governació no està fent el que pertoca; no està regulant un aspecte, que és molt important, de la convivència cívica ciutadana en els nostres pobles i ciutats.
I, davant eixa falta de regulació, doncs, està actuant la justícia.
I, en estos moments, hem de dir que ja n'hi ha molts casals, en este cas fallers, de la ciutat de València tancats per falta d'una normativa específica.

I, després, la deixadesa de l'Ajuntament de València, que no està ajudant, que no està ajudant a l'adaptació d'estos locals al que són les normatives específiques.
Amb la qual cosa, s'estan creant uns certs abusos i una fugida cap endavant.

Jo crec que les coses s'han de fer bé, s'han de regular bé; s'ha de ser molt exigent, s'ha de ser molt exigent en la tipologia dels locals C, que és als quals hauran d'anar la majoria de locals.
I, per tant, des de la conselleria, s'haurà d'ajudar també els casals festius, de falles o d'altres, per a adaptar-los en sonoritat, en seguretat, etcètera, etcètera, en tot, en higiene.
.
.
, en tots els aspectes que configuren activitats de tipus C.
Perquè, si deixem que això siguen els ajuntaments els qui ho facen, estem fent una deixadesa de responsabilitats per part de la conselleria de governació i estem deixant a la intempèrie tant els casals festius, les comissions falleres, com els veïns, que només els queda la via de la justícia.

Crec que no s'hauria d'arribar a això.
Crec que la conselleria hauria d'actuar per a mediar, per a resoldre problemes, i no amagar-se i derivar la seua responsabilitat als ajuntaments.

També m'agradaria preguntar-li que quantes queixes s'han rebut al consell de festes tradicionals, per part de les comissions festives, en virtut de l'article 7 del decret que es va publicar en 2011.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Anem a vore.
Jo crec que vosté té una confusió en els termes i crec que no té una bona informació.
Vaig a vore si sóc capaç de donar-li-la.

Primera, vosté està confonent el que és una sanció, quant a la llei de contaminació acústica, que dóna igual que vosté tinga llicència que que no tinga llicència quan se passa de determinats decibels, que és el que li ha passat a esta falla, que no té res a vore amb la regulació dels casals fallers.
Perquè vosté, en sa casa.
.
.
(El senyor Morera diu: «Perquè es va acollir a la tipologia B.
») Si vosté me deixa explicar-li-ho.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera, per favor.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

.
.
.
i, almenys, quan no té raó, atén i li ho expliquem.
.
.

Tot no té absolutament res a vore.
Una cosa és incomplir una llei i una altra cosa és estar o no dins d'una regulació.
Per tant, l'exemple que vosté ha ficat no té absolutament res a vore, res a vore.
Per què?
Perquè això li pot passar a vosté en sa casa, li pot passar a un restaurant, li pot passar a un pub que tinga perfectament la llicència, sempre i quan se passe els decibels, se passe el soroll i vaja en contra del que està establert en la llei de contaminació acústica.
Per tant, no fem demagògia d'això, perquè no té res a vore una cosa amb l'altra.

Segon lloc, jo no sé si la solució serà millor o pitjor.
La solució l'ha iniciat, a proposta, este Consell i este conseller que li parla, des de fa algun temps.
I s'ha fet amb consens i participació de tots.

I vosté diu: «És que li he fet una pregunta fa dos setmanes i vosté ha presentat una ordre esta setmana.
» (El senyor Morera parla amb el micròfon desconnectat) Esta ordre vosté sap que s'ha de portar a la comissió d'espectacles públics i d'establiments públics de la Comunitat Valenciana, que ja passa fa molts mesos; que s'han fet sis esborranys; que, precisament, per a atendre els ajuntaments, s'ha donat audiència a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies; s'han fet les coses com s'han de.
.
.
; i tarden molts mesos fer-les.

Vosté diu que no n'hi ha legislació.
Mire, s'aprovà el decret.
.
.
, diu: «De l'any 2009.
» No és de deveres.
No diga el que no és; i, a més, que no té ni peus ni cap.
Perquè en 2009 no estava la nova Llei 14/2010, d'espectacles, que és en què se basa.

Segon, només fer la llei, eixa llei, se féu el desenrotllament per decret de 28 de 2011.

I tercer, diu: «És que seguixen sense regular.
» I li acabe de dir, en la meua primera contestació, que l'Ordre 1/2013, de 31 de gener, té la regulació feta.

Per tant, està tota la normativa realitzada, amb la participació i en el consens del sector.
Amb la qual cosa, no cal dir.
.
.
Vosté, després, diu: «És que el tipus C, que s'agarra.
.
.
».
El tipus A, tipus B o tipus C, s'hauran d'agarrar cada una de les seus festeres, siguen moros i cristians, siguen la magdalena, siguen les fogueres, siguen els casals fallers, siguen les festes de qualsevol poble de la comunitat, al que està establert en eixa tipologia.

I vosté diu: «És que no està regulat això del tema del casal C.
» Però anem a vore, senyor Déu!
, si el casal C és precisament el que està dins de l'àmbit de la llei d'espectacles i establiments i locals públics, de l'any 2010, perquè és de concurrència pública i, per tant, ha de tindre tots els requisits, com si fóra un local públic.
I va directament regulat dins de la llei de l'any 2010.
Si precisament això està regulat des de l'any 2010.

I el que s'ha fet, que faltava per fer, era allò del registre, que s'ha donat un termini de sis mesos a l'ajuntament per a fer el registre, que no existia.

Per tant, jo sé, senyor Morera, que vosté, en l'afany de criticar, podrà dir el que vullga.
Però, precisament en este tema, hi ha hagut diligència, hi ha hagut rapidesa i, sobretot -i jo l'inste que vosté ho contraste- hi ha hagut, sobretot, participació i consens a l'hora d'elaborar esta normativa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar el procés de reordenació que durà a terme el Consell en l'àmbit de les administracions públiques territorials i quina incidència tindrà en els consorcis de bombers, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 45.
040)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar el procés de reordenació que durà a terme el Consell en l'àmbit de les administracions públiques territorials i quina incidència tindrà en els consorcis de bombers, compareixença que ha sigut sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, comparec a petició del Grup Parlamentari Socialista, d'acord amb la seua sol·licitud formulada, per a explicar el procés de reordenació que s'està duguent a cap pel Consell en l'àmbit de les administracions públiques territorials i la incidència que tindrà en els consorcis de bombers.

En estos últims anys se sap que s'està treballant i donant mostres reiterades d'apostar per una nova administració, en què se puga fer més en menys i en què primen els principis de la bona administració, d'eficàcia, d'eficiència, en la utilització dels recursos públics.
Una aposta en línia en el compromís del que el mateix president de La Generalitat, Alberto Fabra, està fent d'avançar en l'objectiu de compatibilitzar la sostenibilitat, la transparència i el rigor en els comptes públics, en un millor servici de cara als ciutadans.

La nostra intenció és consolidar un model basat en la màxima una administració, una competència.
I, per a això, és necessari reordenar el mapa competencial de les distintes administracions que convisquen en el territori de la Comunitat Valenciana, evitant duplicitats i interferències, i simplificant els seus models organitzatius i de gestió.

Com saben, la reordenació de competències entre distintes administracions públiques territorials competix a l'estat i no a les comunitats autònomes.

En esta línia, el passat 15 de febrer se presentà al Consell de Ministres l'informe de l'avantprojecte de llei per a la racionalització i sostenibilitat de l'administració local; un avantprojecte en què se pretén abordar una revisió en el seu règim jurídic i millorar el control econòmic-financer, entre altres qüestions.

Des de l'aprovació de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les bases de règim local, s'han produït algunes modificacions del seu text articulat, algunes d'elles de considerable transcendència.

A més, en els últims temps, la difícil situació econòmica en què estem immersos al nostre país ha motivat l'aprovació de diverses normes per a garantir l'estabilitat pressupostària, el control de la despesa pública que resulten d'obligat compliment per a totes les administracions públiques.

El mencionat avantprojecte de llei pretén clarificar les competències municipals per a evitar duplicitats en les competències d'altres administracions, racionar les estructures organitzatives de l'administració local i com seria evitar duplicitats competencials entre les administracions públiques.

Se tracta, en definitiva, de modernitzar, en este sentit, l'administració local ajustant-la als principis d'estabilitat pressupostària i sostenibilitat econòmica reconegudes per la Constitució.

El Consell compartix amb el govern de la nació la necessitat d'afrontar este tipus de reformes, reformes que -com ja he assenyalat- està duguent a terme, en este cas, el Govern d'Espanya, que és el que ha de definir en precisió les competències que deuen ser desenrotllades per l'administració local, també amb la col·laboració lògicament de les comunitats autònomes.

He de dir en este debat que, lògicament, obri esta llei, que és un debat en què hem de participar absolutament tots, l'estat, comunitats autònomes, i, naturalment, l'administració local i que és la que té, a més, un contacte més directe amb els ciutadans.

És moment, doncs, d'unir els esforços, d'aproximar posicions i d'aplegar a acords amb la voluntat de diàleg i amb amplitud de mires per a poder aconseguir eixa administració més eficaç, més eficient i més sostenible.

Senyories, mos trobem en un procés de canvi, però fins que esta reforma legislativa siga una realitat, la normativa vigent en l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana no és altra que la Llei 8/2010, de La Generalitat, de règim local de la Comunitat Valenciana, i la Llei 7/2011, d'1 d'abril, de La Generalitat, de servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la Comunitat Valenciana, unes normes que incorporen a la normativa autonòmica el disposat en la llei de bases de règim local.

De conformitat amb estes lleis, correspon als municipis la competència en matèria de prevenció i extinció d'incendis, a les diputacions provincials la capacitat de col·laborar i assistir a estos en la prestació d'este servici, i a La Generalitat les funcions de coordinació, regulació, preveient, a més, que puga col·laborar en la prestació d'estos.

En exercici d'esta facultat, La Generalitat ha col·laborat amb les diputacions provincials de València, Alacant i Castelló, en la prestació dels servicis de prevenció i extinció d'incendis duts a terme pels consorcis provincials de bombers, integració que La Generalitat féu patent en estos consorcis al llarg dels anys huitanta.

Els estatuts d'estos ens fixen l'aportació anual de La Generalitat en un 30% del pressupost de les seues despeses corrents, en un 50% a la respectiva diputació provincial, i, en un 20%, al conjunt dels municipis consorciats.

Any rere any, La Generalitat ha anat incorporat en el seu pressupost la línia pressupostària específica per a fer efectiu este compromís, en concret en l'any 2012, amb un import consignat de 22.
171.
040 euros.

Per tant, hem anat atenent tots els compromisos en els consorcis provincials de bombers i, lògicament, la col·laboració, com no pot ser d'altra manera.

En la llei de pressupostos d'este any 2013 s'incorpora una disposició transitòria segona que dóna plena cobertura a estes obligacions també establides -com dia- en els estatuts dels consorcis.
En concret, assenyala que «el Consell, en el marc del procés de reordenació competencial en l'àmbit de les administracions públiques territorials i en el límit de les disponibilitats pressupostàries i dels percentatges de participació assignades adoptarà, en el seu cas, les mesures necessàries en l'ordre d'assegurar que la dotació dels consorcis provincials de bombers a 31 de desembre de 2013 siga l'adequada i suficient per a la cobertura del seu funcionament ordinari».

Per tant, senyories, no hi ha cap dubte que l'aportació econòmica de La Generalitat per a complir el que està previst en esta disposició transitòria està plenament garantida, com aixina ho estableix la llei.

Per al Consell, la prevenció i extinció d'incendis és una absoluta prioritat, i en este àmbit juguen un paper molt important el que són els consorcis provincials de bombers.

Com ja diguí en una ocasió, en la presentació del projecte de llei de pressupostos per a l'any 2013, estem negociant un canvi de model de col·laboració amb les diferents administracions en estos consorcis, i, de fet, estem parlant amb les diputacions provincials per a fer este canvi de model de col·laboració.
I estem negociant perquè el Consell creu fermament que la millor via per a racionalitzar l'organització de les administracions i contindre la despesa pública és dur a la pràctica el principi d'una administració, una competència.

També vull deixar clar que la negociació que estem duent a terme -que, segurament, és complexa- va estar presidida pel diàleg i per la voluntat de consens.
En ningun cas se van a adoptar ningun tipus de decisions unilaterals perquè el nostre únic propòsit és assolir un acord que respecte, lògicament, els interessos, en este cas, dels consorcis, l'interés general, naturalment, i de la seguretat i el benestar de tots els ciutadans.

A això, i a ninguna altra raó, obeïx esta disposició transitòria segona de la llei de pressupostos, una disposició feta amb vocació d'estabilitat, que dóna la cobertura a tots els possibles escenaris en què mos podem trobar en relació als consorcis com a conseqüència d'este procés de millora i este procés de negociació que els acabe de dir.

Per tant, disposem d'uns pressuposts coherents amb la realitat, capaços d'assumir els canvis que puguen produir-se en relació amb els consorcis durant la vigència d'estos i garantistes en el compromís adquirit pel Consell amb els consorcis.

Però, senyories, el nostre recolzament als consorcis provincials de bombers va més enllà d'esta línia de subvenció o de col·laboració.
Vull recordar-los, també, que en l'any 2011 aprovàrem per un ampli consens la Llei de servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la Comunitat Valenciana, el que és coneguda com a «llei de bombers» -a què m'he referit anteriorment-; una llei innovadora que establia per primera vegada una regulació marc pròpia i específica dels servicis de bombers donant compliment a una reivindicació històrica d'este col·lectiu.
Esta llei establia un marc legislatiu comú per als sis servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament existents a la comunitat: tres d'ells en l'àmbit municipal de les tres capitals de província i, els altres tres, dels consorcis provincials dependents de les tres diputacions, establides i constituïdes sota la fórmula de consorci, amb la finalitat de garantir una actuació més eficaç i homogènia en tot el territori de la comunitat.

L'aprovació d'esta llei mos permet reforçar, amb absolut respecte a l'autonomia local i a les competències municipals, les funcions de coordinació que duu a cap La Generalitat en tots estos servicis, en base a la Llei de protecció civil i emergència de la Comunitat Valenciana, i garantint la seua adequada homogeneïtzació a fi d'una major professionalitat i eficàcia.

Esta llei ha sigut, a la seua vegada, desenrotllada pel Decret 27/2012, de 3 de febrer, del Consell, pel qual es regula la composició i règim de funcionament de la comissió de coordinació dels servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la comunitat, i pel Decret 33/2012, de 17 de febrer, del Consell, pel qual es crea el registre del personal bomber de la Comunitat Valenciana i es regula el document d'acreditació d'este personal.

Així mateix, l'aposta, també, complementària per la formació, vull també anunciar-los que en el pla anual 2013-2014, de l'Institut Valencià de Seguretat Pública i Emergències, l'Ivaspe, se contemplen els recursos de formació als bombers en vint-i-dos edicions, més de sis-centes huitanta-nou hores de formació i per a una previsió de 500 alumnes per a este mateix curs en què ens trobem.

També, vull destacar la incorporació d'este any de dos nous cursos per a bombers professionals: el curs de progressió i rescat vertical per a bombers de primera intervenció i el curs bàsic, també, d'extinció d'incendis forestals.
Tots estos cursos estan permetent, sense cap dubte, augmentar el grau d'especialització i professionalització dels serveis d'extinció i de salvament a la nostra comunitat, un objectiu prioritari de les polítiques de formació impulsades, en este cas, pel Consell.

En esta línia, entre el 2008 i 2011, en l'Ivaspe, s'han impartit més de mil tres-centes hores lectives a 1.
766 alumnes participants en estos vessants.

A més, cal recordar, també, la gran aposta que ha realitzat el Consell en matèria de noves tecnologies aplicades a la gestió de les emergències i a la dotació de mitjans tècnics de coordinació, com són els terminals del Sistema de Gestió Integral d'Emergències 112, Comunitat Valenciana, i la implantació de la Xarxa de Comunicacions Digitals de Seguretat i Emergències de La Generalitat.

Per tant, en el moment que mos trobem en estos moments és en una negociació i en unes converses, en este cas amb les diputacions provincials, per a fer les modificacions pertinents dels consorcis de bombers conforme estan actualment configurats, buscant la màxima eficàcia i buscant el que, lògicament, cada administració tinga i duga endavant les competències que li competixen en base al marc legislatiu.
Per això s'establix eixa disposició transitòria en el pressupost de l'any 2013, i per això -com dia- estem en estos moments en eixe diàleg i en eixa negociació.

Senyories, no volguera concloure tampoc la meua intervenció sense reconéixer i agrair la importantíssima faena que desenrotllen els professionals dels cossos de bombers a la Comunitat Valenciana, uns professionals als que hem dedicat i anem a continuar dedicant tot el nostre recolzament, no sols econòmic, sinó també formatiu i tècnic, ¿no?
Jo crec que, en este sentit, i més en la situació de les emergències i de la prevenció i extinció d'incendis a la nostra comunitat, doncs, evidentment, té una importància des del punt de vista mediambiental, des del punt de vista polític i des del punt de vista social molt important.

Per tant, del que es tracta és de reordenar el que és el sistema de col·laboració i de coordinació i de negociar el que han de ser uns nous estatuts i una nova relació de La Generalitat amb els consorcis provincials, en base als estatuts que estan actualment vigents en els tres consorcis provincials de bombers.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En nom i representació del Grup Socialista, té la paraula la il·lustre diputada senyora Ana Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señor conseller, por venir a esta comparecencia porque, sin lugar a dudas, en la tramitación de los presupuestos del 2013 nos surgieron muchísimas dudas, dudas que usted ni su grupo explicó ni en comisión ni en el debate de los presupuestos.

Una de las razones principales por las que el Grupo Socialista votó en contra los presupuestos de gobernación fue, precisamente, por la retirada de la línea de financiación a los consorcios de bomberos, 22 millones de euros.
No podemos olvidar que en la constitución de los consorcios la Generalitat valenciana se incorporó como miembro de pleno derecho financiando los mismos en un porcentaje del 30%.
No podemos olvidar tampoco que corresponde a la Generalitat valenciana y a los consorcios asistir a los municipios de su ámbito territorial para garantizar subsidiariamente la prestación de dichos servicios de conformidad con la legislación de régimen local.

La retirada de esta línea de financiación de 22 millones de euros ha incumplido gravemente dos normas: una, los propios estatutos de cada uno de los consorcios, pero es que, además, ha incumplido la propia Ley 7/2011, de 1 de abril, de servicios de prevención, extinción de incendios y emergencia -que usted mismo aprobó en estas Cortes-, relativa a la financiación de los consorcios, dado que establece que «la misma se realizará de acuerdo con las contribuciones que las administraciones pertenecientes a los mismos acuerden y estipulen en los convenios y estatutos de constitución de dichos consorcios».

Durante la tramitación de los presupuestos, señor conseller, solicitamos explicaciones oportunas.
Tanto en el debate en el pleno como en la comisión, su grupo como usted se limitaron a decirnos vaguedades.

Mire, en primer lugar, nos dijo o intentó justificar esta dejación de responsabilidades en la disposición transitoria segunda de la ley de presupuestos, que ustedes decían textualmente que «en el marco del proceso de reordenación competencial en el ámbito de administraciones públicas territoriales», algo que nadie supo ni acertó a explicar que ustedes se estaban refiriendo a la posibilidad de que hubiera una reforma de la ley de régimen local.

Es más, en este proceso de reordenación competencial -que ustedes ni siquiera explicaron-, el Grupo Popular, en la comisión de hacienda, nos dio otra justificación muy distinta para borrar de un plumazo los 22 de millones de financiación.
Esa explicación que dio es que estaban trabajando con los tres consorcios algunas propuestas, que tampoco especificó de qué tipo eran y, por último, usted, señor conseller, dijo que estaban trabajando en la modificación de estatutos de consorcio.
Es decir, tres versiones totalmente distintas para justificar algo que es injustificable, que haya desaparecido una línea de subvención a los consorcios provinciales de 22 millones de euros.

Y ahora le diré por qué es injustificable.
Es porque aunque ustedes hubieran querido poner esta disposición transitoria en base a un supuesto proyecto de ley, que todavía ni siquiera se está tramitando, ustedes no pueden borrar de un plumazo ni sus compromisos, ni hacer una dejación de sus responsabilidades en una materia tan sensible y tan importante como los consorcios de bomberos.

En definitiva, nosotros solicitamos precisamente esta comparecencia para que nos explicara a qué proceso de reordenación competencial se estaba refiriendo, a qué nueva administración, como ustedes la denominaron, se estaban refiriendo y, por supuesto, en ese modelo, cómo iban a quedar los consorcios.

Pero, bueno, nosotros, al final, llegamos a entender que probablemente ustedes estaban pensando precisamente en la ley de bases de régimen local que finalmente ha entrado en el Congreso.

Y, mire, señor conseller, nos deja enormemente preocupados, porque yo le voy a decir textualmente lo que dice sobre los consorcios el proyecto de ley: «Disposición vigésima, régimen jurídico de los consorcios, los estatutos de los consorcios determinará la administración pública a la que estará adscrita, así como su régimen orgánico, funcional y financiero de acuerdo con lo previsto en los siguientes apartados.
»

Dice: «De acuerdo con los siguientes criterios de prioridad referidos a la situación en el primer día del ejercicio presupuestario, el consorcio -reitero, el consorcio- quedará adscrito en cada ejercicio presupuestario a la administración pública que: a) disponga de la mayoría de votos en los órganos de gobierno -si lo trasladamos a los consorcios, las diputaciones provinciales-, quien presente mayor porcentaje de participación en el fondo patrimonial, quien financie más del 50%, o en su defecto en mayor medida, la actividad desarrollada en el consorcio teniendo en cuenta tanto la aportación del fondo patrimonial, como la financiación concedida cada año -es decir, las diputaciones provinciales, las diputaciones provinciales.
».
No, sigo.
.
.
no, no, si claro que está claro.
No está claro el segundo aspecto que luego le comentaré.

«Los consorcios estarán sujetos al régimen de presupuestación, contabilidad y control de la administración pública a la que estén adscritos.
Y el personal al servicio de los consorcios podrá ser funcionario laboral procedente exclusivamente de una reasignación de puestos de trabajo de las administraciones participantes en régimen jurídico, será el de administración pública de adscripción y sus retribuciones en ningún caso podrán superar las establecidas para puestos de trabajo equivalentes en aquella.
»

Señor conseller, yo creo que esto modifica enormemente, si es que alguna vez lo han tenido, su modelo de emergencias para la Comunidad Valenciana, que esto modifica y cambia sustancialmente algunas de las normas en las que nos regimos en estos momentos en la Comunidad Valenciana.

Y, mire, no va a ser pacífica la solución, porque cuando queda adscrita a otra administración pública tendrá que ver cómo va entonces a coordinar esas emergencias, esa prevención de incendios y ese salvamento.
Tendrá que usted negociar mucho con los tres presidentes de las diputaciones, porque evidentemente ellos van a tener que asumir en sus presupuestos, ya no en el presupuesto del consorcio, sino en el propio presupuesto de las propias diputaciones, todo lo que ahora está en un ente que está participado por La Generalitat, por la diputación provincial y por los municipios.

Y digo que tendrá que modificarlo y tendrá que discutirlo mucho con los tres presidentes de las diputaciones porque no va a ser una solución pacífica.

En cualquier caso, señor conseller, eso no es óbice para que usted retire del presupuesto 22 millones de euros, porque que yo sepa ni esa ley está tramitándose, ni ha entrado en vigor, ni creo que tenga carácter retroactivo.

No me diga usted que porque esté en una disposición transitoria queda salvaguardado, porque eso no es una línea de financiación, ni usted ha firmado ningún convenio con la diputación provincial ni de Alicante, ni de Valencia, ni de Castellón que vaya a asegurar la financiación de esos consorcios.

Por tanto, señor conseller, sus explicaciones que no quiso dar en el debate de los presupuestos, pese a que quisieron por la puerta de atrás colarnos que esta retirada de la línea de financiación iba a ser por la modificación de no se sabe qué, pero, bueno, nos alegra enormemente que al final nos haya explicado que se trata por el proyecto de ley de régimen local.

No obstante, señor conseller, tendrá que aclararnos en algún momento cuál va a ser su modelo entonces para la prevención y extinción y para las emergencias de esta comunidad, porque con la ley de régimen de base local, como no se modifique ese anteproyecto, creo, señor conseller, que La Generalitat pocas competencias va a tener y poco va a tener que coordinar en esta materia.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Esquerra Unida, té la paraula el diputat senyor Ignacio Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Senyor conseller, el primer que queda en evidència és que el pressupost de governació per a la prevenció i extinció d'incendis del 2013 és molt inferior al de 2012 i que, per tant, les xifres que es van donar en la presentació dels pressupostos i, fins i tot, en els quadres comparatius eren falsos.
El senyor Vela -el dimitit senyor Vela- va dir que augmentaven un 1,7%, i resulta que baixen un 19,3%, de 105 milions a 85 milions.

Una altra cosa és que vostés intentaren esborrar la partida de 22 milions del pressupostos de l'any 2012 per a fer una comparació falsa.
Per tant, en un any en què hem tingut els pitjors incendis de la nostra història recent: menys mitjans.

Vosté diu que el concepte de nova administració del senyor Fabra és fer més amb menys.
Jo li diré que pràcticament en tot, però especialment en la prevenció i extinció d'incendis és impossible fer més amb menys.
Vostés faran menys amb menys, perquè per a fer més calen més mitjans.

Eixos mitjans que la disposició transitòria segona dels pressupostos, segons vosté, diu que han de ser adequats i suficients.
Adequats i suficients, però qui els va a ficar?
Segons el seu plantejament, les diputacions.
Jo entenc que quan diu vosté el principi una administració, una competència, també està diguent un finançador.
I pel que hem llegit, que està previst en una reordenació legislativa de competències que no depén de vosté ni del seu Consell i que, per tant, no pot controlar, anem ahí.
Però de moment això no està vigent.

I vosté parla d'acords i voluntat de diàleg, no sé amb qui, probablement amb les diputacions no, perquè vosté practica la política de fets consumats quan ja esborra del pressupost de La Generalitat eixos 22 milions d'euros.
O els assumixen les diputacions, o no els assumix ningú i, per tant, el consorci, o perd mitjans, o acumula deute de La Generalitat.

És de deveres -perquè jo també voldria que vosté me confirmara les xifres- que ja s'acumula un deute de 34 milions d'euros de La Generalitat amb el consorci o amb els consorcis?
Perquè també m'ha dit vosté que La Generalitat estava atenent tots els compromisos.
La meua informació és que no és així, sinó que hi ha un deute, que s'arrossega, realment important.

I, clar, si vosté, al final, el que va és a coordinar, a dirigir, a pujar-se en l'helicòpter, a anar a fer-se les fotos, a ser el superjefe, però que ho paguen altres, això va a ser difícil, fins i tot políticament.

Vosté haurà de parlar amb les diputacions i amb els seus presidents i haurà de vore si se fan càrrec voluntàriament o no d'això.
Vosté haurà de parlar amb el seu company Alfonso Rus, que sí, últimament ha assumit també el cost del servei de teleassistència, està demostrant, d'alguna manera, més poder i guanyant punts en dir ací qui està per a totes és Alfonso Rus i la diputació.
Vosté ha parlat ja amb el senyor Alfonso Rus al respecte?
, és una de les preguntes que li voldria fer.

Què pensa el senyor Alfonso Rus, què pensa Javier Moliner, què pensa la presidenta de la Diputació d'Alacant al respecte que hagen d'assumir un finançament que per estatuts dels consorcis correspon a La Generalitat?

Si vosté té diàleg, imagine que ja ha parlat.
Per tant, podrà dir-nos ací.
.
.
, perquè són companys de partit, vull dir, que no és.
.
.
Zapatero.
Amb Zapatero ho tenien més difícil, no?
, perquè era del Partit Socialista i sempre estaven tirant-se els trastos, però estem parlant de companys del mateix partit i hauran parlat, o amb el diputat provincial de bombers, que crec que era alcalde de.
.
.
, no, és el alcalde de Riba-roja, me sembla, no?
Hauran parlat.
Va a assumir la Diputació de València eixos milions d'euros?
Va a assumir-ho la Diputació de Castelló?
Va a assumir-ho la Diputació d'Alacant?

I si no ho assumira, què passaria?
Perquè, segons vosté, eixa disposició transitòria segona dóna cobertura a tots els possibles escenaris.
Un possible escenari és que les diputacions no accepten el seu plantejament.
Però és que una disposició transitòria no dóna cobertura pressupostària a cap escenari.
O n'hi han o no n'hi han diners en el pressupost.
Bé, vostés també són especialistes en gastar els diners sense que estiga en el pressupost la consignació, però fins ara ho havien fet en altres partides, no en la d'emergències.

Què passarà?
Ja dic, la pregunta és ben clara, ha parlat ja amb les diputacions?
Quina resposta té?
I en el cas que no hi haja acord, qui va a fer-se càrrec d'eixe finançament que fins ara era de La Generalitat i que en els estatuts dels consorcis encara està establert així?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Pel Grup Compromís, té la paraula el senyor n'Enric Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo també vull agrair el treball impressionant que fan els nostres bombers i felicitar-los per la decisió que han pres esta setmana de no participar en desnonaments, perquè em sembla que és un acte que els honora encara més.

En eixe sentit, jo considere que la compareixença pot aprofitar per a anar un poc més enllà, perquè és cert -i tots hem parlat amb professionals- que n'hi ha una gran incertesa, n'hi ha una incògnita derivada d'eixa transitòria segona del Consell que deixa un poc en els llimbs jurídics.
.
.
, bé, ara que no n'hi ha llimbs, segons el papa avui dimitit, deixa en standby no sabem.
.
.
(veus) -hui ha dimitit el.
.
.
, hui s'ha acabat- deixa en una situació d'inseguretat jurídica de quina administració van a dependre els professionals.
I en eixe sentit, considere que la fórmula de consorcis, tal i com està plantejada, és obsoleta.
No anem a ningun lloc.
Se parla per part del govern valencià de duplicitats, de necessitat de reduir despesa i la fórmula dels consorcis és una fórmula obsoleta.

Ja, quan tinguérem ocasió de parlar de la llei de bombers, parlàrem de per què no anàvem a fer una llei autonòmica de bombers, un cos únic de La Generalitat?
Per què no incrementàvem el nostre autogovern?
I per què hem d'anar a una fórmula que l'únic avantatge que té la fórmula dels consorcis és la d'amagar persones que cobren i no van a treballar?
Començàrem amb aquella Maruja Sánchez que va donar l'alcaldia al senyor Zaplana en Benidorm, una trànsfuga, i al seu marit que va estar treballant ahí en els consorcis.
Només aprofiten per a amagar gent, enxufats que no van a treballar.
Això és l'únic avantatge que té per alguns.
Per tant, hem de fer neteja de tot açò, una necessària llei autonòmica de (inintel·ligible) .
.
.
que done estabilitat al cos i als professionals i que ens homologue amb altres comunitats autònomes.
Però, clar, per a això fa falta diners.

El problema que tenim ací és que no n'hi ha un duro, no n'hi ha un duro.
La Generalitat està en fallida, i en estos moments tenim diputacions que tenen diners, com la del senyor Alfonso Rus, que se fa càrrec d'una sèrie de coses.

I és trist que tota una Generalitat valenciana, tot un govern que s'ho ha gastat tot.
.
.
, i tenim una situació difícil per uns mals governs i per un insuficient finançament, una falta de finançament autonòmic mane en Madrid el gobierno del PP o el gobierno del PSOE.
Sempre tenim.
.
.
, i això està en les liquidacions dels pressupostos de l'estat per a constatar que això és aixina, que això és una màxima, que som perjudicats, que sempre estem discriminats, que no n'hi ha principi d'igualtat en la Constitució per al poble valencià, i no tenim un duro, ja siga en inversions públiques territorialitzades, ja siga en el model de finançament de les comunitats autònomes.
I eixe és l'origen del problema, que no n'hi ha un duro i no se sap quan se va a pagar als consorcis, que n'hi ha un deute estratosfèric.

Si tinguérem els 11.
000 milions d'euros que, segons el president Alberto Fabra, és el deute de l'estat amb el poble valencià -s'ha omplit la boca, però no ha fet ni una gestió per a reclamar-ho-, tota esta misèria que patim no la patiríem, tota esta situació gravíssima de desocupació.
.
.
, no tindríem.
Podríem fer amb eixos diners una part de polítiques actives d'ocupació en les zones cremades este estiu.
Podíem fer una llei autonòmica, una llei valenciana de bombers.
Podíem fer tantes coses!
Però, què passa que no n'hi ha mai diners per als valencians?
Per què no aconseguim igual finançament?

Ahir mateixa, a proposta d'Esquerra Unida, en el Congrés dels Diputats, votaren en contra de resolucions que ací hem aprovat.
Falta fusta, falta valencianitat, falta reivindicació efectiva.
I tot el que estem fent ací és molt agradable, però no aprofita per a res si no n'hi han diners.

I eixe és el problema de fons, que no podem, que tenim un autogovern reduït i discriminat per el Partido Popular.
I li dic més, m'ha agradat el que ha dit vosté de consens per a eixe avantprojecte o eixe esborrany d'administració local, que elimina competències als ajuntaments i li les dóna a les diputacions.
Una administració del segle XIX!
És que no ne fan una bona!

Si ací el que s'ha de fer és anul·lar les diputacions, acabar amb l'administració provincial, anar a l'administració i una governança del segle XXI, no del segle XIX.
I en eixe esborrany.
.
.
, i a partir d'ahí, crear una llei, aconseguir que els bombers siguen un ens autonòmic, com tenen altres, i evitar duplicitats.
Per a què mos aprofiten les diputacions?
És que no té cap sentit!

I en eixe sentit, des del nostre punt de vista, doncs fem-ho per consens, però, sense dubte, en estos moments tenim inseguretat jurídica, una incertesa, uns llimbs jurídics en esta disposició transitòria segona i una situació molt negativa respecte al que hauria de ser una governança pública també de governs del segle XXI.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Luis Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Muchas gracias, presidente.

Conseller.

En primer lugar, agradecer su presencia y habernos explicado todo este proyecto de cambio y sobre todo, pues, lo que digo siempre en mis intervenciones, nuestra realidad diaria es que todos los días ocurren miles de cosas y todos los días se solucionan esas cosas desde la tranquilidad y sin que, afortunadamente, sean noticias periodísticas, que esto indica el buen hacer diario de todas las personas que trabajan en el ámbito de la seguridad y de las emergencias.

El conseller ha estado hablando de una nueva administración, de una administración, una competencia y hacer más con menos, este nuevo lenguaje que estamos utilizando, en el que estamos tratando de racionalizar absolutamente todo.

Con el tema que nos ocupa hoy, que es la protección civil, la seguridad y los bomberos, éste es un debate interesante, ya que cuando hablamos de protección civil lo primero que tendríamos que hacer es salir de la Comunidad Valenciana y que viéramos todos los distintos modelos que hay en España.
No hay una uniformidad de modelos, hay una disparidad de modelos en toda la geografía española.
Y cada modelo tiene sus ventajas y cada modelo tiene sus inconvenientes.

Nosotros estamos muy contentos con nuestro modelo por los resultados que nos ha dado.
Y nuestro modelo sigue estando garantizado tal y como está y con estas nuevas proyecciones en cuanto a lo que es una parte importante, pero sólo una parte de todo el conjunto de la seguridad y de la emergencia.

Concretamente, cuando doy alguna charla y explico estos temas, tengo que explicar las distintas competencias que tiene el gobierno central, todos los ministerios que intervienen en una actuación de emergencia, desde el Ministerio de Fomento, Medio Ambiente, Ministerio de Defensa, Ministerio del Interior, Asuntos Exteriores.
Todos intervienen en una emergencia.
Cuando esto lo trasladamos a las comunidades autónomas, son muchas las consellerias que tienen una actividad directa en la emergencia.
Cuando lo traspasamos ya al ámbito local, aquí hay alcaldes; los alcaldes saben que son los jefes de protección civil de sus respectivos ayuntamientos y ellos tienen los medios que tienen, o pocos o muchos, y a veces ninguno.

Entonces, aquí de lo que se trata, de la administración, es una función de coordinación, y por la ley de emergencias, de mando.
Nosotros, afortunadamente, lo tenemos muy claro, de una forma muy clara en nuestra ley, en la que indica que la conselleria de gobernación asume el mando en la mayoría de las emergencias.
Digo «la mayoría», salvo las emergencias nivel 3.
Por lo tanto, es una labor importante de coordinación.

Son muchísimas las administraciones que intervienen en todas las emergencias, con las cuales no hay ningún vínculo económico, no se paga absolutamente nada, cada una tiene sus propios presupuestos y cada una hace lo que tiene que hacer.

En el ámbito de bomberos, que es el que nos preocupa hoy, tenemos en la Comunidad Valenciana los bomberos de las tres ciudades -Castellón, Alicante y Valencia-, en el cual la administración valenciana no aporta nada económicamente, salvo las tareas de formación y de coordinación.

Y en el tema de consorcio de bomberos, temas que conozco desde hace muchos años perfectísimamente, pues es un tema que, como ya se ha dicho aquí, es un modelo que necesita una revisión.
Y en estos momentos está el conseller con este debate, con esta voluntad de diálogo, de encontrar la fórmula más adecuada.
Y todo esto garantizado con la disposición transitoria segunda de la ley de presupuestos, que habrá que utilizar cuando se considere que es necesario.

Por todo esto, yo lo que creo es que aquí hay unas conversaciones por delante importantes, pero que en estos momentos no olviden que el mando de la emergencia en la Comunidad Valenciana, a nivel técnico, la tiene el bombero.
El bombero en estos momentos, a pesar de todos estos comentarios, sigue teniendo el mando y lo va a seguir teniendo.
Y el bombero, a fecha de hoy, de todo esto que estamos hablando no ha notado absolutamente nada.
Sólo ha notado el apoyo que tiene desde la administración, no solamente en lo que es la responsabilidad que se le ha otorgado, sino en la formación que se le está dando cada día mejor a través de la Generalitat valenciana.

Por lo tanto, aquí hay muchísimas opiniones, y muchísimos gustos y muchísimos modelos.
El conseller y su equipo han apostado por esta nueva línea.
Y desde el Grupo Popular lo que tiene es todo nuestro apoyo para que siga trabajando y que en estas negociaciones pues al final nos den los mejores resultados y a los que estamos acostumbrados en el día a día de la Comunidad Valenciana.

Así que nada más y muchas gracias por su presencia, conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, ací no n'hi ha ningun deixament de funcions; el que n'hi ha és una reforma, que entenem que és necessària, que entenem que és positiva, que entenem que és bona, que marque noves formes de col·laboració entre les administracions, i en este cas en els consorcis provincials de bombers, amb la màxima de les competències pròpies i impròpies que té cada legislació i que no les marca ni este conseller ni ningú, sinó que les marca la llei i la normativa que està absolutament en vigor.
I per a què?
Per a clarificar-la i per a no duplicar el que són competències i gastos innecessaris.

Per tant, eixa és, eixa és la resposta clara a la seua compareixença.
Mire vosté, estem fent una reforma per a mirar les coses, per a mirar les noves formes de col·laboració.
Els consorcis que La Generalitat voluntàriament s'adherix, no perquè tinga una obligació (inintel·ligible) .
.
.
d'estar en un consorci, perquè La Generalitat no té per què estar.
És igual que l'UME.
L'estat té la Unitat Militar d'Emergències, La Generalitat té mitjans aeris i té mitjans terrestres i té mitjans tal.
.
.
L'administració local té les competències pròpies, perquè aixina li ho diu la llei de bases de règim de local en prevenció i extinció d'incendis, i en este cas en els bombers.
I La Generalitat té el comandament únic per a coordinar totes eixes polítiques de protecció civil.

Igual que l'UME pertany a l'estat, els bombers pertanyen a l'administració local, a través de (inintel·ligible) .
.
.
És aixina de fàcil.
La resta és voler fer embolics on no n'hi han.
I açò és el que marca la llei.

En estos moments estem en un procés de reforma.
Vosté el que ha llegit, bé, i quan s'ho torne a llegir vorà com coincidix amb mi, a reforçar i a clarificar la idea i el projecte que estem fent mosatros.
Vosté mateixa dia, qui tinga més d'un 50% del consorci pertanyerà a daixò, el que té la competència.
Doncs, tot és això, està dient el mateix que jo he dit.
I està donant la raó, la raó, a esta qüestió.

La Generalitat té altres consorcis, crec recordar de memòria, l'any 1986, en el Consorci Provincial de València, i l'any 1988, en el Consorci Provincial d'Alacant i de Castelló, si no recorde mal.

I, per tant, s'ha de fer una revisió absolutament per a millorar, reassignant, basant-se en les competències pròpies i impròpies, clarificar eixa qüestió perquè funcionen les coses millor.

I, per tant, vosté dia que no se sap en base a què la disposició transitòria.
Si ho diu la mateixa disposició transitòria!
I diu, «és que cada u dia una versió».
No, si no n'hi ha ninguna altra versió, no pot haver-ne altra, és que ho diu clarament: «El Consell, en el marco del proceso de reordenación competencial en el ámbito de las administraciones públicas territoriales.
» Si és que ho diu la mateixa disposició.
No sé què s'ha de dir més.
És que ho diu.
.
.
És que ho diu molt clarament.
I dóna una garantia del que és l'adequació pressupostària adequada i suficient per a la cobertura del funcionament ordinari, que és el que està establert en la disposició transitòria segona.

I en este sentit estem negociant, estem parlant, lògicament, per a millorar i per a fer eixa nova forma de col·laboració entre les administracions públiques per a la millor prestació dels servicis públics, en este cas un molt important, com és el tema de l'extinció, prevenció d'incendis, i de salvament i socors que també comporten els mateixos consorcis provincials de bombers.

Senyor Blanco, s'ha augmentat el pressupost en 5 milions d'euros.
La Direcció General en Prevenció i Extinció d'Incendis té 5 milions d'euros més que tenia en el pressupost anterior.

I ací no n'hi ha política de fets consumats.
Mosatros.
.
.
, vosté diu, «vosté parla amb el senyor Alfonso Rus i amb els presidents de diputacions?
» Per descomptat, molt sovint, i pràcticament totes les setmanes, sempre que fa falta i més, perquè som companys i anem en el mateix barco, i a més ara perquè tenim, com a titulars les diputacions dels consorcis provincials, este és un tema que, com ja he dit en la meua compareixença, no anem a decidir unilateralment ningú, sinó que anem a fer-ho per consens i anem a fer-ho per allò que siga millor, comptant amb tota la gent, comptant amb els professionals, comptant amb els sindicats i comptant amb tota la gent que puga estar implicada d'una manera directa o indirecta en esta qüestió.

I, per tant, li he de dir que jo no vaig a fer-me fotos a ningun lloc.
Jo vaig a complir les meues obligacions, la meua responsabilitat i a treballar quan vaig a un incendi.
I, per tant, jo, les afirmacions gracioses estan molt bé per a passar la vesprada, però quan estem parlant de temes d'emergències ahí no n'hi han afirmacions gracioses, perquè realment ahí, com hem vist este mateix any, s'han jugat la vida tres persones, n'hi ha un dany mediambiental important i, per tant, és una cosa suficientment seriosa per a no fer acudits d'eixes qüestions.

Senyor Morera, anem a vore, sempre que n'hi ha una reforma, evidentment, se canvia un statu quo.
Sempre que se canvia un statu quo n'hi han diversitat d'opinions, n'hi han crítiques, n'hi ha qui no vol que se canvie l'statu quo perquè.
.
.
Passa en tot.
Ha passat al llarg de la història i seguirà passant.

Bé, jo m'alegre que vosté diga que la fórmula dels consorcis és una fórmula obsoleta, és una fórmula que ve ja des del segle passat i que ve de principis dels anys huitanta, com abans li he dit, i que, per tant, en la conjuntura en què estem i en la necessitat que estem, i en els canvis legislatius que hi han hagut des d'aleshores fins ara fa falta una revisió i fa falta una reforma.
I és el que estem fent, i és el que estem fent.
I és el que anem a fer a través del diàleg, i a través de la negociació i d'acord, també, al que he dit, una competència, una administració, i d'acord amb les competències pròpies i impròpies que ara s'estan negociant i que s'està parlant entre distintes administracions territorials públiques.
No sé quin cap de dubte pot haver-hi i no sé quin cap de problema ha de tindre esta situació, perquè crec que el més important és anar reformant i l'important és anar millorant.
I això és el que estem fent en estos moments

Senyor Morera, vosté sap que n'hi ha una llei de bombers, no pot dir que no n'hi ha una legislació de bombers.
I a més és la Llei 7/2011, on s'homogeneïtzaren sobretot qüestions de selecció, de formació, d'estructura, de funcionament, que era una reivindicació històrica del sector; que a més se féu amb un ample consens i àmplia majoria, pràcticament per unanimitat del sector.
I que a més, i que a més s'estigué parlant, com aixina este conseller en el seu moment, i en estes Corts també digué en el seu dia, que se buscava la fórmula de fer un consorci únic, que vosté sap que no s'ha pogut fer en molts altres llocs; en el lloc que s'ha fet ha anat als tribunals.
Per què?
Perquè la competència és una competència municipal, no és una competència autonòmica.
La competència autonòmica, per a llegir-li-ho i també per a clarificar-li-ho a la senyora Ángela Barceló, el que diu concretament, en els servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament, és «coordinar els servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la Comunitat Valenciana, regular l'estructura, funcionament i organització dels servicis de prevenció, -que és el que hem fet, precisament en eixa Llei 7/2011- dispensar de la prestació del serveis a aquells municipis que ho sol·liciten, de conformitat amb allò establert en la legislació de matèria de règim local i col·laborar conjuntament amb les diputacions provincials per a garantir la prestació del servici».

I eixes són les competències que es donaran, a part del comandament únic en emergències que té La Generalitat.

I el que estiguen assignats els recursos a una o altra competència no té res a vore amb la coordinació i no té res a vore amb el comandament únic, perquè si estem parlant d'una catàstrofe, d'una emergència o d'un incendi nivell 3, els recursos de l'administració local o de l'administració autonòmica se ficaran al servici del comandament únic que tindrà l'estat.
I quan és nivell 1 o nivell 2 tots els recursos, totes les administracions, se fiquen al servici de l'administració autonòmica, amb independència de qui depenguen orgànicament i funcionalment.
Si és que això no té res a vore, per això n'hi ha una llei de coordinació!
Si és que crec que el tema és molt clar.
I no s'ha de confondre unes coses amb les altres.

I mosatros entenem que en la situació que n'hi ha, en la conjuntura que n'hi ha, que fa falta fer una reforma per a millorar, que fa falta fer-la perquè s'està fent, en estos moments s'està parlant de competències pròpies o impròpies.
Perquè vosté estava.
.
.
, no sé si ha sigut vosté o el senyor Blanco el que dia, quan se dóna un servici ha d'haver eixa suficiència econòmica i ha de fer-la qui té eixa competència.
Doncs això és precisament el que estem fent en el consorci de bombers.
No n'hi ha ninguna llei que diga que en La Generalitat això ha d'estar en un consorci.
El que sí que diu és el que ha complir cada administració i que han de coadjuvar, col·laborar i coordinar-se en funció de les competències que marca la legislació, tant estatal com autonòmica, de protecció civil i emergències.
I això és el que estem fent.

I jo entenc que sempre que n'hi ha una reforma, doncs, puga produir, com dia, doncs, diversitats d'opinions o, inclús, de recels dins l'statu quo que (inintel·ligible) .
.
.
, però entenem i tenim la voluntat i aixina ho estem fent i no ho anem a fer literalment, sinó ho anem a fer amb el consens i amb la participació i amb les comissions que pertoque, que tenen de passar, en este cas, les comissions de protecció civil, i amb tots els ens consultius de La Generalitat a tal efecte, per a poder-ho aconseguir.
I mentrestant se fa això, se dóna una garantia de cobertura, de suficiència econòmica, per a poder dur-ho endavant.
I eixa és la situació ni més ni menys que estem fent, i això és el que estem treballant i això és el que estem fent, revisar un model de col·laboració, que actualment, amb les seues paraules, és un model obsolet d'eixos consorcis, i que, per tant, cal millorar-lo i cal replantejar-lo de cara a guanyar en efectivitat i de cara a guanyar en eficàcia.

Doncs, eixa.
.
.
, senyora Barceló, el que estem fent, i per descomptat el que anem a fer amb tota la voluntat, amb tot el consens i amb tota la participació de tot el món possible.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí, gracias, presidente.

Bueno, yo, en primer lugar, le.
.
.
, veo varias contradicciones, ¿no?
Por un lado están diciendo «una administración, una competencia».
.
.
Evidentemente, si se adscribe definitivamente, tal y como está, se queda aprobado como está el anteproyecto de la ley de régimen local, pues, evidentemente, una administración, una competencia, pasará a ser competencia de las diputaciones provinciales.

¡No confundamos!
Yo ya sé que ustedes coordinan, yo ya sé que intervienen: no estamos hablando ni de intervención ni de coordinación, estamos hablando de competencias y, por tanto, yo.
.
.
, que, por cierto, señor conseller, no he manifestado mi opinión sobre lo que regula este anteproyecto respecto a los consorcios, me he limitado a leerlo, pero no lo estoy ni apoyando.
.
.
, ni a favor ni estoy en contra, ya veremos qué posición se mantiene, pero, en definitiva, señor conseller, lo que le digo es que no tiene nada que ver, que usted lo tiene difícil en estos momentos defender también esa coordinación si no va a tener las competencias.
Perdone.

Por otro lado, decirle que, sencillamente, creo que usted ha utilizado la vía de la disposición adicional para retirar la línea de financiación, y me sigo afirmando, porque no significa esa disposición que usted esté garantizando la financiación que tiene estatutariamente y por ley que garantizar a las diputaciones provinciales.
Me reafirmo.
Y, mire, no lo digo yo, es que el tema de la financiación de La Generalitat y de su conselleria a los consorcios viene de lejos.

La Sindicatura de Cuentas presentó.
.
.
, ha presentado hace unos días, ayer mismo, el informe del 2011.
Le voy a leer unos de los párrafos que dice la sindicatura: «La participación de los consorcios de bomberos por parte de gobernación, que contaba con un presupuesto de 22 millones en el 2011, únicamente pagó 7 millones y medio de euros.
» Dice más, la sindicatura: «La subvención a los consorcios por falta de crédito suficiente en 2010 se ha imputado al presupuesto 2011, 4,3 millones de euros.
» Esto lo está a usted lastrando desde hace mucho tiempo.

Mire las recomendaciones que le hace la Sindicatura de Cuentas.
En primer lugar: «Los presupuestos que se incluyan en el proyecto de ley de presupuestos en cada ejercicio, deben realizarse en base a previsiones de gasto realistas, ya que las insuficiencias presupuestarias devienen frecuentemente en deficiencias y retrasos en la gestión -atento- que disminuyen la calidad en la prestación de los servicios, el incumplimiento de objetivos e incidencias en la contabilidad.
» Y le hace una serie de recomendaciones, señor conseller, a su conselleria, precisamente ¡en la línea de financiación de los consorcios de bomberos!
, fíjese.

¿Qué recomendaciones le hace?
Le dice, primero: «No queda constancia de que haya formalizado convenios de colaboración, lo que supone el incumplimiento del artículo 28 de la ley general de subvenciones, que establece que los convenios deben ser el instrumento habitual para canalizar las subvenciones previstas nominativamente.
» Y son recomendaciones que no hace ahora con el informe del 2011, que lo viene haciendo desde hace varios años y que ustedes incumplen.

Le dice además: «En el expediente se incluye un informe de no sujeción a la política de competencia de la Unión Europea, fechado en 2008, pero no consta el correspondiente al 2011, lo que supone un incumplimiento del artículo 3.
4 del Decreto 147/2007, del 7 de septiembre, del Consell.

»Tercero.
El bajo nivel de cumplimiento hace que el retraso en el pago de las subvenciones a los consorcios pueda afectar significativamente a la liquidez y solvencia de las entidades beneficiarias, así como al cumplimiento de sus fines.
»

Por tanto, señor conseller, si esto se lo están diciendo cuando tenía línea de financiación, habrá que ver lo que dice la Sindicatura de Cuentas cuando nos presente el informe del presupuesto del 2013.
Pero, señor conseller, usted ha buscado una excusa y un chivo expiatorio, que era una ley, un anteproyecto de ley, que en el momento de la tramitación de los presupuestos usted debería de conocerla muy bien, porque el resto, la oposición, no conocía ni siquiera los términos en que se iba a plantear.
Y usted ha buscado ese chivo expiatorio para quitar la financiación a los consorcios de bomberos, y yo me ratifico en que usted está poniendo en peligro, y no está garantizando, que el servicio se preste, además de que pongo aquí, encima de la mesa, las irregularidades que yo le insto a que resuelva cuanto antes, porque ya son muchos años los que le vienen recomendando que cumpla con lo que tiene que cumplir.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Sí, senyor conseller.

Començaré per fer-li una operació aritmètica ben senzilla.
És la següent.
.
.
, aritmètica, aritmètica.
És: +5 - 22 = -17.
Pels pressupostos de La Generalitat del 2013 que estàvem parlant.
.
.
Perquè si vosté diu que s'ha incrementat en 5 milions, però han rebut una partida de 22 milions, són 17 milions d'euros menys de dotació pressupostària.

En segon lloc, sobre el tema dels acudits.
.
.
, ha dit «chistes» -en valencià, acudits-, de les fotos: per a mi no és una qüestió de fer acudits, és una qüestió que, evidentment, vosté.
.
.
Estava consultant ara la pàgina web de la conselleria, del gabinet de comunicació de la seua conselleria, i pràcticament cada dia vosté es fa una foto, com potser altres consellers també.
.
.
No me faig jo les fotos, no me faig jo els acudits.
I es fa les fotos en el marc de les seues competències.
Si vosté, i li ho he dit, va a traslladar tot el finançament dels consorcis de bombers i, per tant, del servei d'extinció d'incendis, a altres institucions, i únicament es va a quedar amb les competències en l'exercici del comandament, eixe que comentava el representant del Grup Popular, bé, continuarà fent-se les fotos, però és l'única contribució que vosté estarà fent al que és un servei essencial (remors) per al País Valencià.
.
.
Si a vosté li molesta això, ho senc, a cadascú ens molesten unes diferents.

I, després, sobre les preguntes que jo li he fet.
.
.
, concretament, dos preguntes concretíssimes, m'agradaria que les responguera, perquè no ho ha fet en la seua primera intervenció.
La primera: ¿és cert que hi ha un deute de La Generalitat amb els consorcis de bombers de 34 milions d'euros?
La resposta és senzilla, és sí, o no, o sí que hi ha un deute, però no és de 34 és de 33 o es de 45.
.
.
Perquè vosté havia dit que atenen tots els compromisos.
Jo vull saber si hi ha un deute i de quina quantitat estem parlant.

I, en segon lloc, jo li he preguntat si vosté ha parlat amb els presidents de les diputacions o amb els diputats corresponents sobre este tema.
No si hi parla cada setmana i si hi parla molt, jo ja sé que vosté parla molt amb els seus companys de partit, entenc que amb els presidents de les diputacions també, amb el senyor Rus, que damunt és president del Partit Popular en la província de València, vosté és secretari general del Partit Popular de la Comunitat Valenciana, entenc que hi ha de parlar moltíssim, a més, ho lligc en la premsa, però jo no vull saber si parla molt amb el senyor Rus d'altres coses, jo vull saber si ha parlat amb el senyor Rus, o amb el diputat Tarazona o amb qui siga, sobre el finançament del consorci.
I el mateix respecte a la Diputació de Castelló i la Diputació d'Alacant.
.
.
Perquè vosté ha parlat d'acords i voluntat de diàleg, imagine que ja haurà posat en marxa eixe diàleg, perquè estem parlant del finançament del consorci en 2013.
.
.
¿Hi ha parlat?
¿Què li han dit?
Si ja hi ha parlat, vull saber quina és la resposta, la receptivitat que tenen les institucions provincials a fer-se càrrec del finançament que fins ara estava cobrint La Generalitat, en teoria.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Sí, molt breument.

Efectivament, vam aprovar en estes Corts una llei de bombers, mos posàrem d'acord en alguns aspectes, per recomanació dels professionals.
.
.
, aspectes funcionals, però en els aspectes orgànics, de dependència i de com s'articula el servei, nosaltres ja manifestàrem, i ahí està el llibre de sessions, que nosaltres no érem partidaris dels consorcis com una fórmula obsoleta, arcaica, antiga i que no respon a les exigències de governabilitat i d'administració ràpida i eficaç del segle XXI.

Nosaltres som partidaris d'una administració moderna, ben dotada, que evite duplicitats, i per això pensem que és un desastre el que tenim ara.
Ara, d'ahí a anar a empitjorar l'administració pública amb l'esborrany que vostés han aprovat.
.
.
, o eixes línies mestres que s'han aprovat pel consell de ministres, doncs, ens sembla que anem cap arrere.
Jo he marcat la diferència respecte a la diputacions: no té cap sentit en un estat autonòmic mantindre una estructura provincial, no té cap sentit, és anacrònic.
M'ha arribat al cor el que vosté ha dit del senyor Alfonso Rus, diu: «Som companys i anem en el mateix barco.
» Si ja ho sabem.
.
.
, mos ha arribat a l'ànima, la veritat, eixa declaració que vosté ha fet ací, però, clar, vosté no té un duro i el senyor Alfonso Rus, doncs, s'ha dedicat a pagar el que no paga La Generalitat als consorcis.
.
.
Això ho sabem, perquè de l'informe de la sindicatura del 2011 i les dades que tenim.
.
.
, és que vostés no paguen, però no paguen perquè no tenen un duro, perquè s'ho han gastat en altres prioritats, perquè han malbaratat els nostres recursos i perquè estem mal finançats.

Hui mateixa, el president d'estes Corts ha dit que l'estat ens condone els 11.
000 milions d'euros, ens condone.
.
.
És que, bé, m'agradaria que vosté diguera alguna cosa al respecte, perquè, efectivament, està més o menys calibrat en onze mil els que ens pertocaria si haguérem rebut el que rep la mitjana de les comunitats autònomes i s'aplicara el principi d'igualtat.
És que és una gran injustícia.
El que passa és que no fan res per.
.
.
, efectiu per reclamar eixos diners.
.
.
, més enllà d'alguna declaració ací, però, amb els seus companys de partit, no fan res, (veus) estan manant ells, ja no mana Zapatero, podien anar i dir: «Senyor Rajoy, mire vosté, el nostre compliment del deute i la nostra situació, no podem precaritzar més les condicions de vida dels nostres conciutadans, perquè volem pagar als autistes, volem pagar la dependència, volem pagar polítiques actives d'ocupació, volem regenerar les nostres muntanyes, volem donar polítiques actives d'ocupació».
.
.
Però si vosté ha d'anar a emparar-se al seu gran company de partit, perquè va en el mateix barco, Alfonso Rus, ¡perquè no tenen un duro!
, i el poc que n'hi ha s'ho han dedicat a avalar els 4 milions d'euros del préstec de l'IVF, o totes eixes operacions, estan entrampats ahí, per totes eixes megalomanies del seu anterior president.
.
.

Llavors, tot açò resulta molt.
.
.
, però si no n'hi han diners, ¿a on està el nostre autogovern?
Llavors, ¿vosté compartix el que ha dit.
.
.
?
, ¿anem a reivindicar allò que és nostre?
, ¿anem a reclamar el deute de l'estat amb el poble valencià per a fer este tipus de polítiques?
, ¿o tindrem d'anar amagant, dir el que no és, ocultant, intentant.
.
.
, perquè.
.
.
, perquè.
.
.
, i precaritzant les condicions de vida i la inseguretat, en este cas, del col·lectiu dels bombers i la prestació d'un servei públic essencial com és la prevenció i extinció d'incendis?

Eixe és el tema, i tota la resta, doncs, com diuen al meu poble, doncs, garbellar aigua.
.
.
Garbellar aigua.
.
.
I el seu partit està en una involució antiautonòmica, i en eixe esborrany que mos han plantejat, en una involució per a anul·lar l'autogovern de les comunitats autònomes, entre elles, la del poble valencià, en una loapització de l'estat, en un ofegament dels recursos de les autonomies, perquè amb el seu plantejament de complir amb els dictats de l'austericidi, doncs, vostés saben que és una absoluta falta de lleialtat que se fa recaure en les autonomies l'acompliment d'un dèficit, mentres el marge que s'ha obert per part de la troica comunitària, doncs, el govern central fa el que li dóna la gana.
Això és una greu injustícia per a ofegar i oprimir les comunitats autònomes, i aixina no se pot, eixa deslleialtat del seu partit, del Gobierno de España, no se pot tolerar.

Per tant, jo li pregunte: ¿quin és el deute?
, indique-mos-ho, i m'agradaria que mos diguera, en eixa visió o en eixa previsió o en eixa.
.
.
, doncs, ¿quina és la via, o què és el que pensa vosté, com pot articular-se i preveure's el servei?
, ¿amb quina normativa?
, ¿o què és el que voldrien fer?
Jo ja li ho dic: nosaltres seríem partidaris de fer una llei autonòmica dels bombers de la Generalitat valenciana.
(Remors) Sí que es pot, sí, si n'hi ha voluntat política sí que es pot.

I això és tot.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Morera.

Per a finalitzar el debat, té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, si volguérem no finançar els consorcis en este any, com vosté ha dit, no haguérem aprovat la disposició transitòria.
Vosté ha dit, «han llevat d'un plumàs els 22 milions i no volen saber res per a no finançar-ho».
No haguérem fet la disposició transitòria i ja està i això, aleshores, li donaria a vosté la raó.
Però no li pot donar la raó quan en una llei diu el que li he llegit dos vegades i no li ho vaig a tornar a llegir, perquè vosté ho té negre sobre blanc en una llei que és de les més importants que té La Generalitat, com és la llei de pressupostos.

Mire, mosatros no tenim l'obligació del pagament amb els bombers o amb els consorcis per convenis, no, la tenim per formar part del consorci, amb una quantitat dins del que són les despeses corrents del 30%, no per altra cosa, no per altra cosa, ho tenim per formar part del consorci en el que (inintel·ligible) .
.
.
en l'any 1986 i en l'any 1988, com li he explicat anteriorment.
I per tant estan funcionant i s'estan complint els compromisos de pagament amb els consorcis de bombers i estan també els professionals cobrant quan han de cobrar, com no pot ser d'altra manera.

Senyor Blanco, n'hi ha una cobertura de la disposició transitòria fins que no n'hi haja un canvi de model o estiga la reforma dels estatuts de la composició dels consorcis.
Si precisament la disposició transitòria se fica per a d'això, perquè no n'hi haja ningun buit de suficiència econòmica o financera fins que eixa reforma estiga conclosa i estiga satisfeta i n'hi haja un canvi del que està establert en els actuals estatuts dels consorcis, quant al sistema de col·laboració entre les distintes administracions públiques.
Si és que és molt claret el que és la disposició transitòria.

Vosté diu que, clar, si els bombers no depenen, ho diu el senyor Morera, de La Generalitat directament, aleshores en emergència no tenen res a fer.
Crec que no entenen absolutament res del que és el model d'emergència, no d'ací sinó de qualsevol altre lloc.
És a dir, no n'hi ha, no té absolutament res a vore amb el model i amb el pla d'emergències d'una comunitat o d'un territori el que els distints cossos professionals estiguen adscrits funcional i orgànicament a unes administracions o altres.
Això és el de menys.
Tu tindràs la competència per a tindre els teus funcionaris o els teus professionals.

Per què?
Per què no se pot fer un cos únic de bombers, senyor Morera, i vosté ho sap, perquè on s'ha intentat fer ha estat en els tribunals i els tribunals els ho han tombat?
Perquè els funcionaris, conforme diu, els bombers són funcionaris de les administracions locals, no són funcionaris de l'administració autonòmica o de l'administració de l'estat.
A vore si no confonem les xurres amb les merines, que no té res a vore el que pertany a l'UME, al Ministeri de Defensa, perquè estiga dins d'un pla d'emergència territorial de la comunitat autònoma amb nivell 1 o 2, que el comandament únic el tenen les comunitats autònomes.
És que el que no se pot és confondre i parlar per parlar, és a dir, no té res a vore, ¿per què?
Perquè els bombers són funcionaris de l'administració local, no són funcionaris de l'administració autonòmica o de l'administració estatal.
La resta és voler confondre i parlar per parlar o parlar gratuïtament.
I no se tracta d'això.

Què s'aporta?
Nosaltres aportem tot el que són els mitjans aeris, aportem tot el que són els plans d'autoprotecció, aportem tot el que és la coordinació, aportem tot el que són els sistemes digitals d'emergència, aportem tot el que són els tècnics de protecció civil, aportem tot el que és la plataforma tecnològica del 112, aportem tot el que són les brigades terrestres de Tragsa i aportem pràcticament el 80% del cost, perquè el cost dels bombers és una part minoritària del que és el sistema emergències de La Generalitat, és una part minoritària.
És del que menys li costa a La Generalitat respecte al que és el conjunt del gasto de la plataforma del 112, de mitjans aeris, de mitjans terrestres, dels tècnics de protecció civil, del que és el que era fer la planificació, del que són els plans d'autoprotecció.
Però, a vore si sabem de què estem parlant, perquè, clar, si no sabem de què estem parlant haurem de parlar didàcticament per a saber el que és un sistema de protecció d'emergències en una comunitat.

I la part dels bombers és una part més d'un entramat moltíssim, molt més ample, una part més que no és ni molt menys, pressupostàriament parlant, de les més importants.
És important però és una més de les quatre o cinc que n'hi ha igual o més important des del punt de vista, per exemple, econòmic.
Per tant, cal saber el que n'hi ha.

Senyor Morera, mire vosté, jo estic encantat de poder parlar i debatre amb vosté del model de l'estat, del finançament o del que vosté vullga.
Però a vosté li dóna exactament igual que parlem de bombers que de taronges.
Vosté ve i solta el seu llibre, diu les quatre frases que ha de dir i dóna igual la compareixença el contingut que tinga, donaria igual que estiguérem parlant de medi ambient, que d'indústria, que de turisme.
A vosté, què més li dóna!
Vosté ve ací a dir a l'austericidi, als canvis de no sé què i a les quatre coses.
(Remors) És el que n'hi ha.

Jo estic encantat de poder debatre, i vosté ho sap que el conec bé.
Vull dir, quines són les prioritats del Consell?
Gastar 90 de cada 100 euros en les polítiques socials.
Eixa és la nostra prioritat i és el que estem fent i és el que farem.

I, mire, i en el sistema de finançament, mosatros no fem com fan els altres.
Mosatros reclamem un sistema de finançament al senyor Zapatero i li'l reclamem ara exactament igual al president Rajoy, perquè és el que fa falta a l'interés general dels valencians, i és el que li fa falta a esta terra.
I, per tant, amb la mateixa contundència estàvem reclamant-lo ara i ho anem a reclamar ara.
Que no lo càpiga cap dubte.

El senyor president:

Gràcies, senyor conseller.

Senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 17 hores i 57 minuts)