DS-030%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 14 de gener de 2016.
Comença la sessió a les 10 hores i 4 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 20.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Senyories, ahir tinguérem la notícia d'un altre assassinat, una dona assassinada per la violència masclista i, per tant, tal com quedàrem ahir, anem a procedir a guardar un minut de silenci en record de la víctima.

(La cambra guarda un minut de silenci)

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 9.
043, 9.
045, 9.
044 i 9.
046)

El senyor president:

Senyories, reprenem el nostre treball amb el punt 10 de l'ordre del dia, que és la compareixença del president del Consell per a respondre a les preguntes d'interés per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris.

En primer lloc, prendrà la paraula la síndica del Grup Parlamentari Popular per a formular la pregunta.
Quan vosté vullga.

La senyora Bonig Trigueros:

Buenos días.

Gracias, señor presidente.

Molt honorable president de La Generalitat.

Vicepresidenta.

Consellers.

En primer lugar, vaya mi felicitación para el año nuevo.

La pregunta de interés general al señor presidente era: ¿cómo afecta a la gobernabilidad de la Comunidad Valenciana la situación política actual tanto a nivel nacional, como autonómico?

Y, mire, hoy, que tengo muchos motivos para formular la pregunta registrada y someterle al control parlamentario, no lo voy a hacer.
Le voy a hacer un ofrecimiento y, además, voy a agotar los cinco minutos en esta primera intervención y, además, no voy a utilizar mi tono vehemente, que es tan característico.

Sabe usted, señor presidente, que España es la nación más antigua de Europa.
Sabe usted, presidente, que este país en los últimos quinientos años ha sido capaz de superar grandes dificultades, hacer frente a grandes retos, describir alguna de las páginas más brillantes y más importantes de la historia de Europa.

En este último siglo, señor presidente, hemos sabido superar las heridas de una guerra civil que enfrentó a españoles y que dividió a España en dos Españas.
Dejamos atrás cuarenta años de dictadura gracias a la democracia y a la transición ejemplar, en la que, una vez más, el pueblo español demostró altura de miras y demostró, sobre todo, madurez, voluntad de sumar, de construir, de diseñar juntos el futuro.

Nos hemos incorporado a la Europa moderna, a la Europa de los países más avanzados y las democracias más consolidadas del viejo continente.
Tenemos una Constitución que es el fruto del consenso de todos, que ha dado a este país los mejores años de progreso económico, social, cultural, de igualdad de oportunidades y de derechos.

Hemos sufrido, señor presidente, crisis económicas.
Hemos sufrido y soportado el terrorismo.
Y lo hemos hecho todos juntos, todos los españoles y todos los valencianos.
Y, ahora, señor presidente, volvemos a tener retos importantísimos ante nosotros, los españoles y los valencianos.
Y no creemos desde el Partido Popular que usted deba afrontar estos retos tan cruciales e importantes con las manos atadas.

Por eso, señor presidente, hoy quiero desde esta tribuna ofrecerle el apoyo del Grupo Popular, del grupo mayoritario en esta cámara, del grupo que obtuvo en las pasadas elecciones autonómicas 658.
000 votos, casi un tercio de esta cámara, y quiero ofrecérselo para que usted se sienta libre de ataduras ahora que nos enfrentamos a retos importantísimos, que van a decidir el futuro de esta tierra y de este país.

Desde el Partido Popular, señor presidente, pensamos que estar cautivo de los apoyos de grupos como Compromís y como Podemos no es la mejor forma de hacer frente a los retos que tiene este país.

Tiempos difíciles se apuntan en el horizonte, señor presidente, y tiempos en los que usted tendrá que tomar, sin duda alguna, decisiones duras, complicadas y difíciles.
Tiempos en los que tiene que sentirse libre de ataduras.
Por eso hoy le ofrezco el apoyo y el compromiso del Grupo Popular.
Porque, señor presidente, siéntase libre, tome las decisiones que usted considere más adecuadas, pensando única y exclusivamente en el futuro de esta comunidad y en los intereses generales de los cinco millones de valencianos, voten a quien voten y piensen lo que piensen.
(Aplaudiments)

Y nosotros, señor presidente, le apoyaremos, garantizándole la gobernabilidad de la Comunidad Valenciana y la estabilidad.
Le ofrezco nuestro apoyo, o el apoyo de nuestro grupo, pidiéndole…, no pidiéndole ni la presidencia, ni la vicepresidencia, ni consellerias, ni direcciones generales, ni puestos.
No, solo única y exclusivamente le pido altura de miras, señor presidente, que no aborde estos retos tan importantes que tiene esta tierra desde la radicalidad que van a exigirle, y que ya le están exigiendo, sus socios de gobierno.

El PP le tiende la mano y estoy absolutamente convencida de que el Grupo Ciudadanos también aceptará este ofrecimiento.
Le ofrezco, señor Puig, pactar el futuro de la Comunidad Valenciana desde la reflexión serena, desde la construcción y la unión y desde un proyecto común de una comunidad valenciana integrado en un proyecto común, que es España.
Le ofrezco ese gran pacto, que es necesario en materia de educación, donde se respete la libertad; un pacto por el empleo, que es la mejor forma de rescatar a las personas; la financiación, el agua, las infraestructuras; un proyecto de suma y de unión frente al órdago separatista y secesionista que algunos en Cataluña están llevando a cabo y otros quieren copiar en la Comunidad Valenciana.
En definitiva, un pacto para ganar un futuro de libertad, de prosperidad, de ilusión, de diálogo y de esperanza.

No le pido, señor presidente, que conteste ahora.
Le pido simplemente que tenga en cuenta y que considere… (remors) -creo que es de suficiente importancia para pedir un poco de respecto, ¿no creen ustedes?
- le pido que tenga en cuenta este ofrecimiento, y se lo digo porque siempre que el futuro de España y de la Comunidad Valenciana esté en juego, nosotros…, nuestras manos estarán siempre tendidas, y lo estarán, señor presidente, porque es mucho lo que nos jugamos.

Hoy quiero acabar con una frase de un presidente que fue pieza clave en el engranaje, en la democracia y en la Constitución de este país, el presidente Adolfo Suárez, que dijo que se puede prescindir de una persona en concreto, pero no se puede prescindir del esfuerzo que todos juntos hemos de hacer para construir una España de todos y para todos.

Señor presidente, elija a sus compañeros de viaje.
Elija la moderación, la responsabilidad, el futuro y la ilusión.
Le tendemos la mano para construir, no desde el rencor, sino desde la ilusión y la esperanza de la unión, de lo mucho que nos une más de lo que nos separa en lo fundamental, una comunidad y un país de todos y para todos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

A continuació, el president del Consell, per a.
.
.
, no sé si respondre o per a contestar o per a.
.
.
, (rient) no sabem exactament.

El senyor president del Consell:

Molt bon dia.
.
.

No, no… no rompan la poesía, por favor.
No, lo digo porque.
.
.
No, no, no está bien.

Senyora Bonig -perdó, senyor president-, jo, de veritat, li agraïsc absolutament el to sobretot.
Perquè la veritat és que es poden dir coses molt potents, molt vigoroses sense cridar tant.
Per tant, jo crec que li agraïsc molt, de veritat, el seu to.
Tant de bo fóra el nou temps.

Mire, ha acabat parlant d'Adolfo Suárez i parlant de tots i de totes.
Efectivament, però si vosté està fent un plantejament ja de segregació d'una part.
.
.
Ací la majoria dels grups parlamentaris han votat un govern, estem desenvolupant una acció de govern.
I vosté el que planteja és que, de moment, se faça una mena de cordó sanitari per a eliminar una part fonamental de la nostra societat.
Treballem per a tots i per a totes, ¡clar que sí!
, però sense eliminar ningú.
(Aplaudiments) Sense eliminar ningú.

¿Vol que acordem?
Acordem.
Però no.
.
.
, ¿els representants de tots els grups polítics no tenen la mateixa capacitat de poder intervenir?
O no, vostés diuen: Â«No, no, ara açò és ja una cosa d'uns que tenim una mena de plusÂ».
De totes maneres, jo, la veritat, és que, clar.
.
.
, anem a vore, després de tot el que vostés han dit del Partit Socialista històricament i en els últims mesos, clar, la sorpresa seria majúscula si no sapiguera que realment el que vostés estan plantejant és una altra qüestió.

Però jo sí que li accepte absolutament el repte, el repte de treballar junts, clar que sí, d'acordar.
Ho hem fet en el finançament.
Ho hem de fer en les infraestructures.
Ho vam fer ahir en el corredor.
Clar que sí.
Ho farem en l'educació, perquè volem fer una llei d'educació per a tots i per a totes, clar que sí.
Eixe és el tarannà.
Això és el que hem de fer entre tots.
Però, de veritat, en estos moments, en Espanya, ¿què ha passat?
Ha passat que n'hi ha hagut unes eleccions, que en les eleccions els ciutadans espanyols de totes les comunitats autònomes han decidit.
I han decidit que hi haja diàleg, han decidit que ha de canviar la manera de fer política, que efectivament ja no n'hi han majories absolutes, que ningú pot decidir per si mateixa, que cal decidir entre tots i totes.
I això és fonamental.
¿Com se vol fer una nova actuació que vulnere en gran part el que ha demanat el ciutadà?
Els pot agradar més o menys, però això és el que han dit els ciutadans.
El que han dit els ciutadans és que cal obrir un espai per al diàleg, que cal obrir un espai per al consens i que, efectivament, cal fer grans reformes.

I, mire, si vam ser capaços de fer la Constitució en aquell moment; ara, ¿per què no podem reformar la Constitució?
Tota generació, com dia Jefferson, té dret a tindre també la seua constitució.
Els que volem la Constitució, els que vam votar la Constitució inicialment, els que no vam dir que no al títol VIII, els que no ens vam abstindre som els primers que diem que la Constitució no és una qüestió inamovible, que cal reformar-la, que cal adequar-la.
I, ¿què és important, què és fonamental de la Constitució?
Els principis, la llibertat, la igualtat.
.
.
Això és el fonamental.
Això és el que hem de preservar, eixos vells.
.
.
eixos vells principis republicans.
Això és el que hem de preservar.
I, a partir d'ahí, el que cal fer és buscar les fórmules perquè este país tinga futur.

I, mire, n'hi ha un problema molt greu que té este país.
I este país és que, des de l'absolutisme, se l'ha portat.
.
.
en alguns aspectes, se l'ha portat pràcticament al precipici en la qüestió territorial.
Perquè, efectivament, nosaltres no estem d'acord amb els independentistes, ni ací n'hi ha ningú que en el govern estiga defensant en estos moments eixa qüestió.
Això no és aixina.
Este govern és un govern constitucional, és un govern estatutari, és un govern que defensa l'interés general dels ciutadans i de les ciutadanes, ¡però sobretot és un govern que defensa les persones, que defensa la gent!
(Aplaudiments) Perquè, ¿com se pot estimar la pàtria si no estimes les persones?

I el que ha fet este govern ha segut començar assumint la seua responsabilitat.
Acabar amb el copagament farmacèutic, acabar amb el copagament als centres de dia, donar llibres de text gratuïts als xiquets i a les xiquetes, fer una política de transparència.
Això és revifar la democràcia.
Això és reivindicar la democràcia.
Però jo li dic que en tot allò que puguem acordar, clar que hem d'acordar, però hem d'acordar entre tots, hem de millorar entre tots.
Si és que és eixe el plantejament.
El que no se pot és, ara, tornar a una política de confrontació en la qual vostés se senten desgraciadament molt còmodes.

Jo no estic per la confrontació i mai ho he estat.
I no m'he tornat ara moderat, sóc una persona, per naturalesa, moderada.
Sóc un socialdemòcrata moderat.
Però, al mateix temps, entenc que Espanya no és l'Espanya dibuixada del centralisme, no és l'Espanya dibuixada per aquells que només entenen la pàtria com el seu patrimoni, i això no és possible.
Mai serà possible.

Jo entenc que ara s'obri un nou temps.
Un temps molt interessant.
I cal estar tranquils.
La democràcia sempre té solucions.
I si no n'hi ha una solució, serà una altra, però la democràcia sempre té solucions.
I, per tant, gran tranquil·litat.
.
.
Ara hi ha un temps en el qual, a més, el seu partit en Madrid ha de començar a vore si és possible fer la formació d'un govern, i és el temps del diàleg.

I li dic una cosa, mire, el que sí que vull jo és que el nou govern d'Espanya, siga el que siga, atenga les necessitats més urgents de les persones i, en segon lloc, atenga com se mereix la Comunitat Valenciana.
Això és el que li exigirem i espero que junts.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor president.

Sí.
Senyor Santamaría.

El senyor Santamaría Ruiz:

Señor president, la verdad es que el Partido Popular, los populares, pensamos que el proceso que se está planteando en Cataluña va a exigir de todos los responsables políticos de este país altura de miras, prudencia, reflexión, diálogo y también mesura en sus declaraciones.

En ese sentido queremos preguntarle si comparte usted las declaraciones de su vicepresidenta cuando, hablando del derecho a decidir del pueblo catalán, se refirió en términos que le parecía una petición razonable.

Y preguntarle también cuál considera o cuál será la posición de su grupo cuando seguramente ese reconocimiento al derecho a decidir del pueblo catalán se extienda también al pueblo valenciano.

Muchas gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Santamaría.

El senyor president del Consell:

El govern sorgit en les eleccions de la Comunitat Valenciana és un govern que té un programa de govern, un programa d'investidura que va ser votat per tots els diputats que li donen suport.
I en eixe programa de govern hi ha el que hi ha.
I nosaltres estem preocupats per allò que li he plantejat: les persones i els ciutadans d'esta comunitat i en la defensa de l'interés general d'esta comunitat.
I li assegure que la Comunitat Valenciana no va a ser punta de llança contra ningú, va a ser pont.
I nosaltres volem que Catalunya estiga en Espanya.
I volem treballar per a això.
Però volem treballar evidentment escoltant, interlocutant i sent capaços tots junts de construir un nou futur per a tots i per a totes.

No estem per la confrontació, senyor Santamaría.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Ortiz.

La senyora Ortiz Vilella:

Señor presidente, me gustaría que también me contestara a mí, ya que no he tenido la suerte aún en estas sesiones de control que sea así.

Usted ha terminado en su exposición y también ahora en la respuesta a mi compañero diciendo que le gustaría que se atendieran y siempre este gobierno va a atender las necesidades de los valencianos y de las personas.

Y le pregunto.
Después de las elecciones del 20 de diciembre es evidente que es muy difícil, y coincido con algunas declaraciones suyas, conformar gobierno a nivel del estado español, así como también una reforma en la financiación autonómica.

Y le pregunto, y por favor espero que me conteste, ya que ayer tampoco tuvimos la suerte de que su conseller de hacienda nos lo aclarara, qué piensa hacer usted y su gobierno si no llegan los 1.
300 millones de euros dotados en el presupuesto de La Generalitat, aprobado por el tripartito y que ha creado esperanzas a los valencianos.

Y repito.
Usted ha dicho que atienden las necesidades de los valencianos y de las personas.
Es algo muy concreto, muy claro y espero que nos lo conteste con mucha claridad.

Muchas gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyor president.

Lamente, senyora diputada, supose la seua absència física o la seua distracció respecte del que jo vaig contestar.
Ahir vaig dir que hi ha tres escenaris possibles en eixa situació.
El millor de tots és que el govern que entre entenga la nostra situació i el desastre que significa l'actual sistema de finançament autonòmic i faça un nou sistema de finançament on arribaran més de mil tres-cents milions d'euros, perquè és el que és just.

Segon escenari.
Que no se puga fer eixe pacte perquè hi ha retard i aleshores se demanarà al Govern d'Espanya un paquet extraordinari per a les comunitats autònomes que estem en pitjors condicions, que és Múrcia, és València i és Balears.
1.
300 milions com a mínim.

I el tercer escenari és el mètode PP, és a dir, demanar un FLA extraordinari com s'ha fet durant tots els anys anteriors (aplaudiments) per a poder finançar la desviació del dèficit que vostés han creat amb este sistema de finançament.

El pitjor, el mètode PP, el del FLA extraordinari, com enguany hem demanat 1.
400, com l'any passat se van demanar 1.
600, etcètera.

D'això es tracta.
D'evitar arribar al mètode del PP.
I per això s'ha de treballar, s'ha de reivindicar, s'ha de reivindicar un nou sistema o s'ha de reivindicar un paquet extraordinari d'ajuda perquè arribe el que són drets inalienables del poble valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Passem, seguidament, a la pregunta de control que formula el Grup Compromís.
I per a formular-la, el seu síndic té ara la paraula, senyor Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Cal vore el que fan alguns per a tapar titulars com aquest: Â«Del golpe judicial al cártel del juegoÂ».
(Aplaudiments)

Miren, vaig a parlar dels antisistema, dels antisistema que ara demanen altura de mires, dels antisistema que han usat els diners, no per a garantir el benestar de tots i totes, sinó per a beneficiar a uns pocs.
Parlem-los als valencians de la seua nació, dels seus hospitals, de les seues escoles, de la seua dependència i parlem-los i expliquem-los per què no tenim els diners per a fer front a eixes despeses.

Com bé sabrà, senyor president, l'informe de la Sindicatura de Comptes arriba a estes Corts sempre a final d'any, un informe que a vegades utilitza un llenguatge complicat, però que ens explica com ha gastat el govern els diners dels valencians i de les valencianes.

Els diferents informes de la sindicatura han retratat en els últims anys la pèssima gestió del Partit Popular.
I això era traure a la llum el millor secret dels dirigents del PP, que no només van impulsar la injustícia, com van poder comprovar les víctimes de les retallades, o de la dependència o del copagament, que no només van instal·lar la indecència, com comprovem dia a dia en els tribunals, sinó que també van fer un exercici continuat d'incompetència, que ara paguem tots i totes amb la ruïna en diferit que ens han deixat.

Que li ho pregunten a la conselleria d'hisenda que ha hagut de fer front a 108 milions d'euros de subvencions que no s'havien executat pels governs anteriors.
Que li ho pregunten a la de polítiques inclusives amb la dependència.
O que li pregunten a la consellera d'habitatge amb totes les ajudes que estaven en els calaixos, per exemple els 40 milions d'euros de la 501 que va deixar en herència la senyora Bonig i que ha hagut de validar i tramitar el nostre govern.

Si fem un repàs a l'informe de la sindicatura sobre 2014 veiem casos paradigmàtics d'una forma de governar que ha de servir com a exemple del que no s'ha de fer mai.
Per exemple, parlem dels fons de la caixa fixa.
Any rere any la sindicatura denunciava les deficiències i l'abús d'este tipus de pagament.
I no és casualitat que, per exemple, el conseller d'educació gaste sis vegades menys que la consellera d'educació anterior en un mateix període.

La sindicatura també posa i toca casos molt sagnants, com, per exemple, l'hospital general.
El relat que fa la sindicatura sobre el contracte per la gestió integral de la logística del consorci és per a tirar-se les mans al cap.
Estem parlant d'un contracte de més de deu milions d'euros, que està sent investigat en la presumpta xarxa corrupta del senyor Blasco, del senyor Sergio Blasco, dels Blasco de tota la vida.
I bé, l'informe senyala, per exemple, que es tracta d'un contracte administratiu especial, que hauria de ser tramitat com un contracte de serveis, que és el que és.
Es vulnera l'article 5 i 6 de la llei de contractes.

També té una durada de dotze anys i dos anys prorrogables, quan hauria de ser de quatre.
Vulnera l'article 198.
No es precisa el contingut, ni la forma ni la valoració de l'oferta econòmica o de millores en el plec, vulnera l'article 87.
I en 2009 s'amplia el projecte, l'objecte del contracte i la seua durada fins a 2019, i això vulnera els articles 101 i 111.
En resum, és que és més fàcil trobar els articles que complix que els que incomplix.
Si és que és més fàcil això!

I si passem a VAERSA, se descobreix que com a nivell de contractes primer es determinava qui era l'adjudicatari i després es formalitzava l'inici de l'expedient.

O com es van convertir en CIEGSA 553 treballadors que van ser contractats a dit a través de les comandes de gestió.

Passem a CACSA on la sindicatura fins i tot ha hagut de remetre a la fiscalia contractes que es van abonar les factures sense que hi haguera cap treball darrere.
I este informe també posa la lupa sobre una empresa que li sonarà a la senyora Bonig: Desarrollos Urbanos para Viviendas Protegidas.

En 2014, des de Compromís vam denunciar la inacció de la consellera d'infraestructures, la senyora Bonig, en este tema; vam denunciar que no s'estava presentant els comptes de la intervenció, que no s'estava actuant, ho vam haver de denunciar públicament perquè la conselleria actuara.

La nostra denúncia va ser el 17 de novembre.
I ara hem sabut, a través d'una petició de documentació, que la conselleria no va enviar una carta fins al 25 de novembre d'eixe mateix mes.

Si no haguérem fet la denúncia pública què haguera passat?
Jo vaig a llegir la resposta que em va donar la consellera Bonig en este ple el dia que li vaig preguntar sobre este tema.
Em va dir: Â«Pero, es más, nos dirigimos en noviembre de 2014 antes de que ustedes hicieran la pregunta -ja hem vist que no- i están todos los papeles y toda la documentación en la administración concursal de Prodese.
Â» Ara el síndic diu que no existeixen ni factures ni comptes, res de res.

Un autèntic escàndol que ens ha costat de moment als valencians vora dos milions d'euros.
Parlem d'una empresa amb majoria pública, amb control privat, on els diners públics han anat a pagar els deutes dels negocis privats, un típic cas del que alguns dirien Â«la colaboración público-privadaÂ» o l'acrònim que jo m'he inventat, que és Â«colaboración PPÂ».
(Rialles i aplaudiments)

Senyor president, estos exemples ja són prou per a escandalitzar-se.
Però creiem que, a banda d'escandalitzar-se, cal usar-los per a reparar les desfetes del passat i si cal prendre accions que facen.
.
.
que s'hagen de prendre les accions que s'hagen de prendre perquè ens tornen els diners que ens han furtat, els diners que han anat a malbaratar-se d'eixa manera.

I per això li pregunte: quina valoració fa el Consell d'este informe de la sindicatura sobre la gestió del PP en l'any 2014?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Per a respondre, el president del Consell té la paraula.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Ferri, síndic del Grup Compromís.

El Consell avalua positivament el treball que ha fet la sindicatura durant este temps per tal d'elaborar un informe de fiscalització que ha estat enmig d'una certa dificultat perquè no ha tingut tot el suport necessari per part del govern anterior.
Hi ha hagut una falta de col·laboració que s'ha evidenciat i que finalment ha permés en qualsevol cas fer un bon informe, que ens ha de servir per millorar l'acció de govern.

L'informe de la sindicatura és una moció de censura en diferit, és una estricta moció de censura en diferit a un govern que ja no està.
I denota els atributs del que era el govern del Partit Popular: opacitat, ineficiència i despreocupació de l'interés general dels ciutadans.
Per tant, des d'ara, a més a més d'eixe vell mite que sempre s'ha intentat situar en l'imaginari col·lectiu que la dreta gestiona bé és una gran falsedat, i ací s'ha demostrat d'una manera ben evident.

I hi ha dos coses molt importants al meu paper que diu l'informe, com vosté feia referència: un és del descontrol, el descontrol comptable, el de la llei, i un segon que ha de vore en el que és l'infrafinançament, que en altres ocasions la sindicatura no havia situat.

L'informe en la primera part assenyala set qüestions que per a nosaltres són molt importants: en primer lloc, que no ha estat possible verificar el saldo de l'immobilitzat; segon, la compatibilització no ha estat adequada; tercer, els comptes no arrepleguen 148,5 milions d'euros d'estimació addicional d'interessos de demora; quart, la compatibilització dels convenis de Fira València i de les universitats públiques suposaria un passiu addicional de 767 milions d'euros; cinqué, no existix un inventari complet i actualitzat que arreplegue detalladament la composició, ubicació, valoració del principal epígraf de l'immobilitzat; sisé, no s'ha pogut verificar per part de la sindicatura la raonabilitat dels saldos ni del seu impacte en el compte del resultat econòmic patrimonial; seté, estan pendents d'aprovació o en tràmit d'elaboració 26 liquidacions anuals de cinc contractes de concessió administrativa de la sanitat privatitzada, i no és possible per tant determinar els efectes que tindria l'adequada comptabilització.

Tot això ocorre un any després que.
.
.
durant este període fins i tot el Partit Popular va tindre, el govern, set mesos per poder posar ordre, però no va ser aixina.
I han estat els nous gestors, sobretot els alts funcionaris i els funcionaris els que han anat donant suport perquè finalment la sindicatura poguera fer el treball.

Per tant, malgrat tot, la sindicatura sí que ha posat de relleu almenys una part fonamental del que és la nostra situació.
És, per tant, al nostre parer, un informe adequat, que retrata una situació inacceptable, inacceptable pel que representa al funcionament tant del govern, de l'administració general com de les empreses públiques.
I també és impresentable perquè.
.
.
i és inacceptable perquè ens situa clarament en un dels problemes greus que té la Comunitat Valenciana, i és que no és només una qüestió, no és qüestió de despesa sinó que sobretot és una qüestió d'ingrés.
I que, per tant, l'infrafinançament fa que trontolle en gran mesura la viabilitat de La Generalitat.

El Consell es compromet a aplicar les recomanacions de la sindicatura per la seua part, per ficar ordre a allò que són els comptes de tots els valencians i les valencianes.
I en eixe sentit, ens comprometem al control dels contractes de serveis per a evitar els fraccionaments; en segon lloc, al control dels contractes de personal; en tercer lloc, a evitar les factures en el calaix i, en quart lloc, a justificar exhaustivament des del portal de transparència cada cèntim que ens gastem.

I en el sector públic, com ja anunciàrem en el seminari de govern, anem a plantejar durant este període de sessions en el treball i, si no, en el transcurs de tot l'any, serà una llei del sector públic…, perquè sí que és important que hi haja un sector públic decent, però un sector públic en el qual mai més torne a passar allò que vosté ha dit de l'acrònim de les sigles PP.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

A continuació, per a formular la pregunta del control en nom del Grup Ciudadanos, té la paraula la il·lustre síndica senyora Carolina Punset.

La senyora Punset Bannel:

Da igual, no la ha tocado.
Aunque la hubiera tocado, da igual.

Buenos días, señor president.

Yo creo que es fundamental que los valencianos entiendan una cosa, que a pesar de su permanente lamento por el tema de la infrafinanciación de la Comunidad Valenciana, que es real y que hay que seguir luchando, por mucha financiación que tengamos, aunque nos dieran mil millones más al año, señor president, si no tenemos al frente de la Comunidad Valenciana y al frente del Consell un buen gestor, un gestor que no solo hable de gastar más, sino de gastar de forma más eficiente y de ahorrar en gastos innecesarios, no nos va a llegar.

Y desde que le conozco, usted solo habla de gastar y gastar y nunca de cómo lo vamos a pagar.
Eso de rescatar a las personas….
Es que empezaron con las promesas imposibles de abrir el Canal 9 el Nou d'octubre, eso del 9-9, ¿verdad?
, que les quedó muy bien en el cartel; siguieron con esa colección de frases huecas con las que ustedes nos regalan todos los días de que ustedes rescatan a las personas, como si los demás no tuviéramos catadura moral para entender que la política, evidentemente, está para servir a las personas, y con el pacto del botànic.
Y han culminado su trayectoria gloriosa con el fin de semana de ejercicios espirituales en Morella.

Y, oiga, es que el problema de la Comunidad Valenciana y el problema de ese fin de semana de ejercicios espirituales no es tanto como decía la portavoz del PP, que ustedes habían alimentado su espíritu y su cuerpo -¿verdad?
- con comidas y coches oficiales a costa del contribuyente, no es tanto eso, como lo caro que nos va a costar todo lo que han planificado hacer allí.

Porque cuando uno se lee el listado de cosas que ustedes han planificado en el finde de Morella, es que es otra vez más de lo mismo.
Vamos a crear una agencia de la innovación, otra de seguridad y emergencias, un instituto valenciano de finanzas.
.
.
Venga engordar la administración con institutos, con agencias… Ni una palabra -¡qué mala suerte que no les haya iluminado el Señor!
- de cómo vamos a pagar todo eso que pretenden ustedes gastar.
Es que tengo con ustedes la misma sensación, de verdad, que con mi hija adolescente, que por más que le subo la paga, nunca le llega, siempre me pide cinco euros más.
(Aplaudiments)

Oiga, gobernar, señor Puig, no es disputarle durante mes y medio, como usted hizo, a la señora Oltra el cargo de presidenta de la Comunidad Valenciana.
Entiendo que eso colma la vanidad personal de cualquiera, ser presidente de la Generalitat valenciana.
Pero, evidentemente, eso es solo cogerle la silla y coger el título.
Gobernar va mucho más allá.
Gobernar, fundamentalmente, es gestionar de manera eficiente algo absolutamente sagrado, que es el dinero público, ¿no?
Y el dinero público que a la gente le cuesta sangre, sudor y lágrimas pagar con sus impuestos.

Y, por tanto, su deber -le recuerdo- no es solo gastar.
Su deber es optimizar los recursos, sacarles el máximo provecho y, sobre todo, ahorrar en gastos innecesarios.
Y en eso no hemos oído ni una sola palabra, oiga.
Es que no han vaciado de competencias las diputaciones como prometieron.
No han eliminado ni una sola empresa pública.
No solo no la han eliminado, sino que han hecho amago de colocar al marido de una de sus conselleras con sueldo estratosférico.
No han reducido ni un solo órgano duplicado de los muchos que tenemos multiplicados a lo largo de nuestras diecisiete comunidades autónomas, entre otros, algunos de los que les hemos propuesto nosotros, como el Consell Juridic Consultiu o el Defensor del Pueblo o cualquier otro que a usted le pueda parecer que constituye una estructura administrativa innecesaria y duplicada.

En definitiva, no paran de decirnos cómo van a gastar y cómo van a repartir el dinero, pero no cómo van a generar riqueza y cómo van a ingresarlo.
Y por eso, yo le pregunto: ¿tienen ustedes alguna medida para racionalizar el gasto público?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Carolina Punset.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Señora Punset, frases vacías, no.
Realidades, realidades.
Porque ¿es realidad o no es realidad que se ha acabado el copago farmacéutico?
¿Es realidad o no es realidad que se están distribuyendo los libros de texto para los niños y las niñas?
¿Es realidad que se está haciendo una nueva política social?
Es realidad.
(Aplaudiments) Es realidad, no es ficticio.
Es realidad.

Pero, bueno, mire, yo le digo, le digo que tiene razón en el planteamiento.
Si yo comparto el racionamien…, el análisis que -el razonamiento, efectivamente, gracias-…, el razonamiento general que plantea, es evidente.

Nosotros tenemos una doble acción.
Primero, que se cumpla con una financiación justa y, por otra, desde luego, gobernar con la mejor y mayor eficiencia posible.
Y entre otras cosas, cuando usted hablaba del crecimiento del gasto, yo me acordaba del presupuesto de este año.
Es que el presupuesto de este año ha subido el 0,2.
Es que no ha subido el presupuesto.
Por tanto, no hay más gasto.
Lo que se gasta es mejor y de otra manera.
Y eso es lo que tenemos que hacer.

En cualquier caso, es evidente que tenemos que conseguir, instrumentar mejor lo que es la gestión del presupuesto.
Y ahí es donde empieza la optimización del gasto, poniendo las prioridades donde están.
Y, efectivamente, para hacer las prioridades, entre otras cosas, hay que pensar: Â«Aquí esto va así.
Â» Reflexión, acción, porque… Y por eso reflexionamos, y por eso nos vamos un fin de semana, hacemos un seminario de gobierno, que es una cosa bastante moderna y normal en todos los países de Europa, y además nos cuesta menos que los zapatos que le costaron al presidente de La Generalitat hace un tiempo.
(Aplaudiments) O sea, que, ojo, treinta personas, unos zapatos.
O sea, que de eso pocas bromas, ¿eh?
¡Ya está bien la broma, ya está bien la broma!
Que aquí unos que han robado lo que no está escrito, no van a dar ninguna lección, ¿eh?
(Aplaudiments) Vale.

Vamos a la pregunta, a la pregunta.
(Veus) No, no.
Usted, no.
Estaba refiriéndome a aquellos, porque ella ha hecho referencia.
(Veus) Mire, hay dos elementos, hay dos elementos fundamentales, hay dos elementos fundamentales para hacer una buena acción del gobierno.
(Veus) ¡Eh, eh, eh!

El senyor president:

Un segon, president.

Demane silencie a l'hemicicle per a escoltar amb respecte el president del Consell.
(Veus) Demane silenci.

El senyor president del Consell:

En primer lugar, respecto a la… (veus) para garantizar la transparen…, para los recursos…

El senyor president:

Un segon, president, un segon.
(Veus i remors) Senyories, senyories, demane respecte i silenci…

El senyor president del Consell:

Dilluns, Nóos; dimarts, Valmor; dimecres, (aplaudiments i veus) dimecres, dimecres, Olivas… ¡Ja està bé la broma, home!
(Veus) Bueno, ¿cómo no se va a permitir?
¡Per favor!
(Veus)

El senyor president:

Senyor Vicent Betoret, senyor Vicent Betoret… (Veus) Senyor Vicent Betoret, senyor Vicent Betoret, no em faça que el cride a l'ordre, no em faça que el…, que el cridaré a l'ordre.
No es pot permetre que vosté faça ús de la paraula quan no li pertoca.
No es pot permetre això.
(Aplaudiments i protestes) I li demane silenci, li demane silenci per a escoltar el president del Consell.
¡Silenci!

Senyor president del Consell, continue vosté (veus) amb el respecte i silenci de tots els membres de l'hemicicle.
Continue vosté, senyor president.
(Veus)

El senyor president del Consell:

No, no, perdone.
Jo respecte a tots els diputats i a totes les diputades.
(Veus) Sí, sí, sí.
Los hechos son los hechos, y las razones son las razones y los argumentos son los argumentos.
¡Sí, sí!
Si li sap mal, ho sent.
(Aplaudiments)

Bueno.
Perdone, señora Punset, perdone, señora Punset, porque, efectivamente… (Veus) No, no, no.
No, señor…, no.
(Veus) De verdad, yo, señor presidente… (Veus) No.
Efectivamente, sí, sí, sí, sí.
(Veus) Bueno, si quiere, se lo explico en otro ratito, porque es que no puedo… (Veus) Los diputados jabalís impiden el funcionamiento de la cámara.

Bien.
Señora…, mire, señora Punset, nosotros lo que hemos planteado en la ley de medidas fiscales, en la ley de acompañamiento, hemos planteado mayor seguridad jurídica, mayor transparencia y fijar las retribuciones de los órganos directivos de las entidades del sector público instrumental.

Y se determina en esa ley, primero, establecer criterios homogéneos de plazos y órganos competentes para formular y aprobar las cuentas; en segundo lugar, publicar en el diario oficial los estatutos de sociedades mercantiles y fundaciones públicas; en tercer lugar, hacer el preceptivo informe de la consejería con competencia en materia del sector público sobre las aportaciones de capital social de la sociedades mercantiles públicas que están presentes en los presupuestos de La Generalitat; en cuarto lugar, fijar umbrales de número de miembros de órganos colegiados superiores de gobierno y administración en las entidades de derecho público; en quinto lugar, reforzar la transparencia en las normas de buen gobierno en colaboración con las consellerias de transparencia y hacienda; en sexto lugar, en materia de patrimonio, fijar las líneas de actuación para que permanentemente se actualice un inventario de bienes inmuebles de La Generalitat, porque aunque resulte increíble, no hay un inventario completo y riguroso de los bienes de La Generalitat.

En definitiva, la optimización del gasto de La Generalitat es conseguir que el dinero de los valencianos, que, como usted bien decía, le cuestan el sudor a los ciudadanos de esta comunidad, sirvan para lo que han de servir, que es para mejorar su calidad de vida.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyora Punset, quan vosté vullga, un minut.

La senyora Punset Bannel:

Señor presidente, es que a lo que usted se refiere es a procedimientos de actuación, a mejorar la transparencia, pero si es que yo me refiero a algo mucho más mundano, al parné.
Quiero decir, de dónde ahorra usted.

Y lo que me dice usted no es verdad, cuando me dice usted: Â«Es que no gastamos más.
Â» No, oiga, gastan mucho más y de forma muy ineficiente.
Y le voy a enseñar un informe del que obviamente no debe tener conocimiento, porque es un informe de la propia conselleria, un informe económico del cuadro de mando, que explica que el gasto sanitario, este año, desde que gobiernan ustedes, ha crecido un 8%.
8%, que parece una cifra… (Veus) 8%, que parece una cifra…, en fin, que a lo mejor no es muy grande, pues es enorme.
Estamos hablando de cuatrocientos o quinientos millones de euros más, cuando había venido decreciendo el gasto sanitario en los últimos años de manera continuada.
Y desde que gobiernan ustedes, cuatrocientos o quinientos millones más este año.
(Veus) Oiga usted… No se pongan nerviosos.
Si es así, es así.

El problema, el problema para los valencianos es que con este crecimiento, con este ritmo de crecimiento, que ninguna empresa privada aguantaría, ni con 1.
000 millones más de presupuesto al año ustedes conseguirían pagar todo lo que están prometiendo pagar.
Y les digo: como no paren ese ritmo de crecimiento del gasto, van a hacer quebrar el sistema, no solo el sistema sanitario, sino hacer quebrar el sistema y La Generalitat.

Y le explico dos ejemplos que cogí al vuelo cuando le expliqué en su día, en otoño, el tema de la auditoría y el tema de la necesidad de eliminar los gastos innecesarios en estructuras administrativas innecesarias.
Siguen intactos esos dos ejemplos que cogí al vuelo en este año.

Es decir, la Fundación Jaume II el Just, que ustedes mismos, los de Compromís, reconocieron que era una fundación absolutamente parasitaria, que gasta el 90% de su presupuesto en personal, sigue teniendo prácticamente el mismo presupuesto este año.
Ustedes, presupuesto hecho por ustedes.
El Consorcio de Gestión del Centro de Artesanía, que también convenimos que era un consorcio que gastaba el 90% de su presupuesto en personal, tiene exactamente el mismo presupuesto.
No han reducido ustedes absolutamente ninguna estructura administrativa innecesaria.
No han vaciado de competencias las diputaciones, no han eliminado empresas públicas.

Les repito, no es cuestión de gastar más, sino de gastar de forma más eficiente.
Y no me diga usted que en sanidad gastar más es siempre gastar mejor, porque le pongo como ejemplo el sistema sanitario estadounidense.
En sanidad, en Estados Unidos, señor presidente, se gasta el triple que en un país como España y sin embargo tienen una calidad sanitaria muchísimo peor que la nuestra en el sistema público.

Por tanto, gasten ustedes de forma más eficiente los recursos públicos de los valencianos, que son sagrados.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor president del Consell… (Remors)

Anem a vore, durant el moment d'interrupció no he pogut parar el cronòmetre.
(Remors) Senyories, senyories.
Senyor Ponce, ja m'encarregue jo de dirigir.

Senyories, durant la pregunta… (Remors) Demane un poquet de silenci.
Durant la intervenció de la síndica portaveu del Grup Popular he donat un marge de quasi dos minuts, dos minuts.
I durant la interrupció, absolutament irresponsable, al president del Consell, no he parat el comptador.
Per tant, he interpretat que mereix el president, per a contestar la pregunta de la síndica del Grup Ciudadanos, com a mínim, un minut quaranta-sis, és el que he calculat el que ha durat la interrupció.
(Aplaudiments)

Per tant, senyor president, té vosté la paraula.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Jo crec que se mereix el respecte sobre tota la cambra i se mereix el respecte a la senyora Carolina Punset, se mereix el respecte per a ser contestada.

Señora Punset, el planteamiento que hace usted de las facturas en el cajón de sanidad son eso, son facturas que están aflorando en estos momentos.
Y vamos a ver cómo se va evolucionando en una mejora efectivamente la eficiencia.
Eso es lo que está pasando, no ha habido más gastos.
Y de hecho el presupuesto, ya le he dicho, es el 0,2 el aumento.
Por tanto, mientras que en otros ámbitos y en otros presupuestos sí que han aumentado, aquí no se ha aumentado.

Pero vamos a hacer acciones directas de mejora.
Primera, vamos a confiar en estos momentos ya en la abogacía de La Generalitat y se va a reducir la contratación a despachos privados.
Solo en ese SPT y en la Ciudad de la Luz nos ahorramos 10.
000 euros al mes.

Se van a producir mejoras en la gestión de material informático; por ejemplo, se compraron 3.
200 ordenadores por 2,5 millones de euros para juzgados con un software incompatible que se quedaron en el almacén, ahora ya se están instalando.

Ahorro en el coste de medicamentos.
Se realizará la compra centralizada de los medicamentos más comunes y residencias sociosanitarias de titularidad privada y municipal que permitirá un ahorro neto de 13.
470.
000 euros.

Hemos mejorado la gestión de las ayudas europeas que también, por la parte del ingreso, hay que mejorar.
La mala gestión del gobierno anterior había provocado que la Unión Europea congelara 80 millones en ayudas al empleo.
Ahora estas medidas, que se podrán adoptar, se adoptarán gracias a que hemos sido capaces de levantar la hipoteca que pesaba sobre nosotros.

La reducción de altos cargos ha significado un 11%.
La recuperación del dinero robado ya son 200.
000 euros.
Y vamos a recuperar mucho más.

Por tanto, se inicia con la planificación de los presupuestos con un Instituto Valenciano de Finanzas ya como banca pública y de verdad eficiente, con una agencia tributaria en la que vamos a trabajar para luchar contra el fraude.
Porque, efectivamente, tanto el fraude como la dispersión en los fondos de la caja fija son cuestiones que afectan directamente a la eficiencia y también a la ética.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor president.

A continuació, per a formular la pregunta de control al president del Consell… Perdó, perdó.

Senyor Juan Córdoba té vosté la paraula.

El senyor Córdoba Cortijo:

Bien, quería preguntarles: ¿han pensado en una reestructuración de los departamentos de salud que permita, entre otras cosas, la racionalización de la atención a los pacientes, la racionalización de los servicios, así como en especial una disminución de la burocracia y los directivos en los departamentos de salud?
Fíjese que además hay medidas que son muy sencillas.
En un radio de aproximadamente de menos de tres kilómetros tiene tres grandes hospitales, tiene La Fe, tiene el Doctor Peset y tiene el General.
¿Por qué no unifica los servicios centrales?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a contestar…

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Señor diputado, lo que nos hemos encontrado, como usted muy bien sabe, es una falta de planificación en la sanidad valenciana.
Y lo que hemos hecho con el presupuesto es adaptarlo y acercarlo a la realidad para poder ser más eficientes y así producir un ahorro.

Hemos aumentado el presupuesto, que no el gasto, el presupuesto un 7% y estamos con esto mejorando en que no haya condenas por los intereses de demora a las farmacias, por ejemplo.
Estamos apostando por la integración de farmacia en lo sociosanitario para ahorrar 13 millones de euros.
Estamos recuperando las resonancias magnéticas para producir un ahorro de 17 millones de euros.
Todo eso es lo que estamos haciendo en la sanidad valenciana, intentar planificar mejor el mapa sanitario.

También nos dirá de qué manera tenemos que poner acordes los servicios y las prestaciones que se prestan en el conjunto de los departamentos y sobre todo no tener agujeros negros de ineficiencia que venían de la mano de la mala gestión, de la mala planificación y del mal gobierno de ese legado envenenado que nos ha dejado el Partido Popular tras veinte años.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

La senyora Punset Bannel:

Negando la mayor no son las facturas en los cajones, señor presidente.
Aquí está el informe que se puede pasar a prensa.
Lo que ustedes han hecho es incrementar el gasto sanitario un 8%.
Crecimiento absolutamente insostenible cara quebrar el sistema.
Y le digo, y aquí está la descripción, un 6,8 estimado en el capítulo I, es decir personal; un 4,1 en endoprótesis; un 5,6 en exoprótesis; farmacia de receta un 2,2; farmacia hospitalaria 34%; material sanitario un 12%.
Todo suma un 8%.

Y está muy bien gastar más en las personas, señor presidente, pero hay que preguntarse también cómo vamos a pagar lo que se gasta en las personas, porque si no a lo que nos van a llevar ustedes es a la quiebra del sistema sanitario porque no hay sistema sanitario que aguante ese ritmo de crecimiento del gasto.

Y mi pregunta es: ¿van a seguir manteniendo ese ritmo de crecimiento de gasto?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Punset.

Vicepresidenta.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

La consellera de sanitat ja li ho ha explicat.
S'ha ajustat el pressupost a la despesa real, cosa que abans no es feia.
Abans hi havia un pressupost que no cobria la despesa real, el que hem fet és traure a la llum les necessitats reals.

Però, mire, quan vosté parla que ací tenim un problema de gasto per a les persones, li recorde que som la comunitat autònoma amb menys despesa.
No tenim un problema de despesa sinó d'ingressos.

Mire, només posant en marxa la lluita contra la corrupció estem parlant d'un 4% del PIB.
I això és el que està fent este govern.
I a mi me dóna moltíssima pena quan vostés parlen d'aprimar l'administració i cómo se van a gastar estos gastos para las personas.

Sap vosté que els xiquets tinguen llibres en els col·legis pot ser siga car, però és més car que hi hagen xiquets que no els puguen tindre; que el copagament farmacèutic l'assumisca ara mateixa La Generalitat, pot ser que siga car, però és més car que la gent haja d'abandonar els seus tractaments; que resulta que les persones que van a centres diürns de dependència no hagen de copagar pot ser siga car, però és més car que hagen d'abandonar la seua rehabilitació.

Sap vosté la diferència entre vostés i nosaltres?
Que per a nosaltres allò car és el patiment de la gent i vostés el que fan és demagògia amb els diners que en acabant són les garanties dels drets constitucionals.
No, no tenim un problema de gasto, tenim un problema d'ingressos per un injust repartiment dels fons a nivell estatal.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta.

A continuació, per a formular la pregunta de control al president del Consell tindrà la paraula el síndic del Grup Podemos-Podem, senyor Antonio Montiel, per un temps màxim de cinc minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia, president.

Volia preguntar-li: ha realitzat el Consell una auditoria exhaustiva sobre el resultat de la gestió i eficiència econòmica de les empreses mixtes creades a través de l'Institut Valencià de la Vivienda, hui Eige.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Senyor president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montiel.

De les dotze empreses mixtes creades per l'IVHSA a data d'1 de juliol de 2015, que és la data de començament d'este govern, sols estaven actives quatre d'elles: Desarrollos Urbanos para Viviendas Protegidas, SL; Tarea Promotora de Viviendas Valencianas, SL; Iniciativas y Promociones de Viviendas Valencianas, SL, de la qual és titular La Generalitat amb un 5% de participació; i Plan Cabanyal-Canyamelar de la qual és cotitular al 50% l'Ajuntament de València i La Generalitat.

Totes les empreses es van constituir sent el senyor Blasco, d'ahí a Picassent, actualment amb una participació minoritària de la Generalitat valenciana.
Totes es van constituir amb una participació de la Generalitat valenciana del 49%, per la qual cosa no podien ser fiscalitzades pels òrgans de control ni de La Generalitat, ni de la sindicatura, ni de la intervenció.
Eixa va ser la fórmula elegida pel govern del Partit Popular per eludir el control públic al llarg de tota la seua existència.

Per tant, responent a la seua pregunta, l'única auditoria que podíem impulsar i s'ha impulsat era la de l'empresa de desenvolupaments urbans ja que, encara que es va constituir amb capital minoritari de La Generalitat, en desembre de 2010 es converteix majoritàriament en empresa pública mitjançant l'adquisició per part de l'IVHSA d'un 2% del capital social.
I ho feren per tal d'obtenir l'aval de l'IVF, que ens ha costat als valencians i a les valencianes un milió i mig d'euros.

En eixe moment, al tindre la Generalitat valenciana el capital majoritari, és quan ja s'ha pogut sotmetre al control i fiscalització de La Generalitat.
L'informe de l'auditoria emés per la intervenció conclou que s'observa la comissió de nombroses il·legalitats des del seu inici, tant en el procés de constitució en l'any 2004 de l'empresa mixta com en l'operació d'ampliació de capital de 2010, que va permetre que l'empresa passara a ser majoritàriament pública, i durant el procés de concurrència de causa objectiva de dissolució també amb irregularitats en 2012.

És per això que eixe informe aconsella dur a terme les accions necessàries per procedir a la liquidació de la societat i a exigir les eventuals responsabilitats que pogueren derivar-se dels perjudicis generals a la hisenda pública de La Generalitat, qualificats i quantificats provisionalment en prop de tres milions d'euros.

A la vista d'esta actuació descrita la conselleria va iniciar la dissolució i liquidació de l'empresa pública.
A més a més, i tenint en compte que el soci privat de l'empresa, que ha estat el qui de facto ha portat tota la seua administració i gestió, s'ha negat a entregar la documentació original comptable, fiscal i societària a la conselleria, La Generalitat ha presentat una demanda al jutjat del mercantil de València per exigir el seu lliurament.

Finalment, l'informe que considerant la recomanació de la intervenció i vista la gravetat dels fets fiscalitzats s'ha pres la decisió de posar en coneixement de la fiscalia tots els fets i documents de què es disposen en relació a aquest assumpte als efectes de dilucidar l'existència de possibles responsabilitat penals.
És la nostra obligació.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Montiel, per acabar de formular la pregunta.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies, senyor president.

La verdad es que lo que nos estábamos cuestionando con esta pregunta es lo que ha sido un modelo de gestión, un modelo, el famoso modelo de las empresas mixtas del señor Rafael Blasco.
Porque desde la constitución en 2004, efectivamente, de un total de primero diez empresas, además del IVVSA, después dos empresas más, aún hay otras dos empresas, hubo dos empresas participadas en un 25 y un 26% que se liquidaron en 2012.

Lo que me llama la atención, hemos hecho una lectura exhaustiva de los informes de la Sindicatura de Cuentas desde los últimos siete años, y lo que nos llama la atención es que todas estas empresas han liquidado siempre con pérdidas y se ha cumplido siempre la misma máxima, es decir, socializar las pérdidas y privatizar los beneficios.

El caso de Desarrollos Urbanísticos de Viviendas Protegidas es un caso paradigmático, porque, efectivamente, Urbana Ducat, que es la sociedad limitada que se creó para inicialmente poner en marcha una promoción en Alacuás, llegó a tener vendidas, y aquí están los contratos de compraventa de más de treinta y cinco compradores, llegó a tener vendidas más de la mitad de la promoción.
Y resulta que se dieron instrucciones desde doña Inmaculada García Pardo -a la que la señora síndica demostró el otro día conocer bien, porque fue uno de sus nombramientos- se dieron instrucciones para que se devolvieran todos los importes de los contratos de compraventa, porque en el año 2012 interesaba por lo visto dar pérdidas para justificar el ERE del IVVSA o porque en el año 2012 un promotor curioso de origen castellonense y al que le estamos siguiendo la pista, también por ver otros negocios inmobiliarios que tiene por ahí, no le interesaba realmente hacer la promoción para la que había nacido la sociedad, porque era poca cosa.
Tenía aspiraciones de hacer operaciones de más envergadura en Vila-real.
Y por tanto, es un ejemplo paradigmático de cómo se ha gestionado.

Pero quiero poner otro ejemplo también, y es el caso precisamente de El Cabañal, un caso especialmente sangrante en la ciudad de Valencia, pero que además demuestra un modelo de gestión.
En el año 2005 la señora Barberá obliga, entre comillas, a once privados a participar en el capital de una sociedad mixta.
Con esa sociedad mixta, que no hace nada, no hace gran cosa por lo menos, llegan a un acuerdo, y no solo obligan a La Generalitat a recomprar las acciones de los privados en el año 2009, sino que además les premian con un tipo de interés del IPC más un punto.
Con lo cual, para los once privados, mientras El Cabañal podía haber sido un negocio especulativo no corrían ningún riesgo, cuando parecía que afortunadamente se paralizaba la prolongación de El Cabañal, entonces a los privados se les devuelve su aportación, se les da un tipo de interés para premiar su colaboración.

Podemos ver el listado de las once empresas, porque algunas son empresas vinculadas a otros asuntos que están en manos de los tribunales en este momento.
Y además, se hace una ampliación de capital, se compra las acciones a los privados para, a continuación, al año siguiente, reducir a la mitad el valor patrimonial de la empresa, con lo cual de nuevo beneficios privados y de nuevo socialización de las pérdidas a costa de todos los valencianos.

En este momento, como usted indicaba, efectivamente el Instituto Valenciano de Finanzas ha tenido que hacer frente a un aval por un millón y medio en el caso de Desarrollos Urbanísticos Valencianos.
Pero es que en el conjunto de las operaciones resulta que además La Generalitat ha tenido que asumir la deuda acumulada del IVVSA y de las empresas que se fusionaron en el Eige, y tenemos que La Generalitat ha asumido deudas del IVVSA con entidades financieras -lo dice la sindicatura- por un importe de 164.
336.
178 euros.
Y deudas con proveedores y acreedores, por un total de 57.
427.
248 euros.
Es decir, 221.
763.
426 euros de pérdidas acumuladas del IVVSA que ha tenido que absorber la Generalitat valenciana.

Y yo, lo que digo, y porque creo que alguien debe hacérselo mirar, es que el modelo de gestión ha sido nefasto.
Pero es que además el problema es que la facilidad con la que se le ha dado beneficio privado a unos cuantos en los alrededores de esa conselleria, primero de obras públicas, luego de territorio y medio ambiente, territorio y vivienda, etcétera, lo que ha ocurrido ha sido escandaloso.
Porque yo creo que, si hay alguien radical en esta sala es precisamente quien ha demostrado ser radicalmente proclive a la corrupción, radicalmente proclive al clientelismo (aplaudiments) y radicalmente incompetente.
Porque tener dos mil días los barracones del IES Honorio García en su pueblo no demuestran precisamente competencia.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Senyor president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Senyor Montiel, coincidisc en l'anàlisi.
Coincidisc que, a més a més, no és una qüestió simplement del senyor Blasco.
Va ser una qüestió que va estar organitzada per un partit, que va sostindre en el temps.
Perquè per eixa conselleria han passat molta gent, i tots van mantindre la posició.
I per tant, efectivament es tracta d'un mal d'origen i d'una pràctica política que hem d'eradicar.
I per tant, compartixc la seua anàlisi, i dir-li simplement, perquè m'ho he deixat abans, que en Tarea Promotora Valenciana de Vivienda, SL, La Generalitat ja des de la conselleria se n'ha eixit.
Ha desinvertit, perquè efectivament era una cosa absurda.
Però, saben qui era el soci de Tarea Promotora Valenciana de Vivienda?
Un vell conegut, el senyor Ortiz.
I ahí ja dic que he fugit ràpidament i hem fugit.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor David Torres, quan vosté vullga, per a.
.
.

El senyor Torres García:

Senyor president, gràcies.

La veritat és que és inquietant eixe model de gestió que, com ha dit el síndic, era molt senzill: vosaltres invertiu i no patiu, que si ix o ix malament, ho pagarem els valencians i les valencianes.
I si n'hi han beneficis, se'ls emporteu a la butxaca.
Era inquietant també el model de contractació de persones de dubtosa professionalitat acreditada, com tant s'ha dit ací.
Però és més inquietant totes eixes persones que es varen quedar en la cuneta, i és important que sapiam el cost que va tindre tot això per als valencians.
Però considerem que també seria important saber quin va ser el cost per a eixes persones que varen invertir de manera voluntària i honrosa en totes eixes inversions immobiliàries ruïnoses i que a dia de hui alguns han perdut inclús els seus diners que havien invertit en eixes vivendes.
Té el Consell pensat fer alguna auditoria que incloga també el cost que va tindre per a totes estes persones?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

La consellera Salvador.
.
.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, evidentment el que hem començat a fer este nou govern és desmuntar la política de vivenda del Partit Popular, que la va forjar Blasco, però que la van consentir i van actuar en connivència els consellers del Partit Popular que el van seguir en el càrrec, Esteban González Pons, García Antón, Flores, Cotino i la senyora Bonig (aplaudiments), empreses fora del control públic, fora del control públic.
Desarrollos Urbanos, incompliment -diu l'auditoria- del procediment de contractació que garantix la bona administració dels fons públics.
La intervenció ha tingut accés a dos contractes d'esta empresa, un per 500.
000 euros i un de quinze milions d'euros.
I saben què diu?
Que s'evidencia que es va articular un sistema que permet l'atorgament directe de contractes a empreses administrades per familiars directes, germans i fills dels administradors privats que formen part del capital de l'empresa mixta.
Nosaltres, totes les mesures per eradicar la política especulativa que s'ha portat a terme per part de l'antic IVHSA i actual Eige.
Auditoria, liquidació i a fiscalia.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Senyor César Jiménez, té vosté la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

En l'anterior plenari vam tindre l'oportunitat de suggerir que, amb una reclassificació del règim d'ús dels habitatges propietat de l'Eige, classificant com a habitatges en lloguer aquells que avui estan classificats com a habitatges en venda, disposarien ràpidament, amb un senzill tràmit administratiu, de solucions habitacionals per atendre les necessitats més imperioses.
Se'ns va contestar que s'han iniciat reclassificacions per a baixar el preu dels habitatges, en concret a Oriola, que ben poc s'assembla a la nostra proposta.
En tot cas, entenem que, fruit de la liquidació de les empreses mixtes de què parlava el nostre síndic, l'Eige entenem que o incorporarà o ha anat incorporant noves propietats en parcel·les, edificis en obres o edificis acabats, però sense un ús definit, que estarien també a disposició per atendre este drama social.

La qüestió a plantejar és si existeix un inventari actualitzat d'aquestes propietats i si la conselleria d'habitatge preveu incorporar algunes d'elles al parc de vivendes protegides en règim de lloguer social per a famílies sense solucions habitacionals.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor César Jiménez.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyoria, per descomptat que nosaltres hem començat a canviar les pràctiques i el maquiavel·lisme que es va portar a terme des dels anteriors consellers del Partit Popular al davant d'aquesta conselleria, que, és clar, de l'últim que estaven preocupats era de l'accés a l'habitatge de les persones que menys recursos tenen.

Miren, en Desarrollos Urbanos van ampliar eixa participació pública, sense l'autorització preceptiva del Consell, decisió il·legal, per a poder accedir a un crèdit de l'Institut Valencià de Finances.
Sap quin ha sigut el minut i resultat respecte als habitatges que han quedat ahí?
Un solar de 5.
800 metres quadrats que era per a fer habitatge protegit, i el minut i resultat és que eixe solar està en un procés d'execució hipotecària en pèrdues de tres milions d'euros per a tots els valencians i valencianes.

Ja he signat el canvi de règim de les vivendes protegides de compravenda a lloguer.
Ja ho hem signat.
I per tant, ara anem a articular tot eixe procés en bonificacions i per a garantir la possibilitat que siguen vivendes assequibles i que es puga garantir eixe dret a l'habitatge en els diferents municipis on es troben aquestos habitatges.
Nosaltres, totes les mesures per tal de tot el parc que tenim i el que és de titularitat de la Generalitat valenciana, de la conselleria, poder posar-lo a disposició i en condicions per a les persones que ho necessiten.
I inclús li he de dir, última mesura, el fet que sis mil que van accedir a l'última convocatòria de l'antiga consellera d'esta conselleria, en uns requisits tan impossibles que han quedat sis mil persones fora d'aquesta convocatòria.
Hem rectificat els criteris per al 2016, perquè puguen accedir les persones que vertaderament necessiten accedir a les ajudes al lloguer del govern valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Proposició de llei sobre la derogació de la Llei 6/2015, de 2 d'abril, de La Generalitat, de reconeixement, protecció i promoció de les senyes d'identitat del poble valencià, presentada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Podemos-Podem (RE número 3.
862, BOC número 30).
Criteri del Consell (RE número 5.
809, BOC número 41), proposta de tramitació, si escau, pel procediment de lectura única previst en l'article 135 del Reglament de Les Corts (BOC número 47) i debat i aprovació, si escau, pel procediment de lectura única (RE número 3.
862, BOC número 30)

El senyor president:

Senyories, hem culminat este punt, el punt número 10, i tot seguit continuem el nostre treball en els punts 11, 12 i 13.
A aquesta presidència els grups parlamentaris han fet arribar la proposta de tractar els punts de l'ordre del dia 11, 12 i 13, és a dir, la presa en consideració de la Proposició de llei sobre la derogació de la Llei 6/2015, de 2 d'abril, de La Generalitat, de reconeixement, protecció i promoció de les senyes d'identitat del poble valencià, presentada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Podemos-Podem, el procediment de lectura única i el debat d'aprovació, si escau, en un únic punt de l'ordre del dia.

En aquest sentit, el secretari primer procedirà a donar lectura del criteri del Consell en relació amb aquesta proposició de llei.

Senyor secretari, té vosté la paraula.

El senyor secretari primer:

El Consell, en la reunión celebrada el 20 de noviembre de 2015, acordó manifestar a Les Corts su criterio favorable a la toma en consideración de la Proposición de ley sobre la derogación de la Ley 6/2015, de 2 de abril, de La Generalitat, de reconocimiento, protección y promoción de las señas de identidad del pueblo valenciano, presentada por los grupos parlamentarios Socialista, Compromís y Podemos-Podem, lo que comunicó a estas Corts mediante escrito con número de registro de entrada 5.
809, Boletín Oficial de Les Corts número 41, de fecha 15 de diciembre de 2015.

Pasaríamos así al debate de la iniciativa, si sus señorías no tienen inconveniente.

El senyor president:

Senyories, si estem tots d'acord, procedirem a la votació de la presa en consideració de la proposició de llei.
Seguidament a la votació del procediment de lectura única.
I en tercer lloc, entrarem en el debat i aprovació, si escau, de la proposició de llei sobre derogació de la Llei 6/2015.

Per tant, senyories, passaríem a votació.
Molt bé, senyories, passem, doncs, a la primera votació, que és la presa en consideració de la proposició de llei sobre derogació de la Llei 6/2015.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada la presa en consideració per 64 vots a favor, 30 no.

Senyories, una vegada presa en consideració, anem a votar en segon lloc la proposta de tramitació en lectura única.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada l'acceptació de lectura única per 53 vots a favor, 41 vots en contra.

I una vegada presa en consideració la iniciativa i aprovat el procediment en lectura única, procedirem al debat i l'aprovació, si escau, de la proposició de llei sobre derogació de la Llei 6/2015.

Senyories, comencem el debat i aprovació del procediment de lectura única de la presa en consideració de la Proposició de llei sobre la derogació de la Llei 6/2015, de 2 d'abril, de la Generalitat valenciana, reconeixement, protecció i promoció de les senyes d'identitat, que presenten els grups parlamentaris Socialista, Compromís i Podemos.

Per al torn a favor de la proposta té la paraula el síndic del Grup Socialista, il·lustre diputat Manuel Mata, per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Mata Gómez:

Bon dia, senyories.

Senyores i senyors diputats.

Hui anem a procedir al compliment d'una de les propostes electorals que més compromeses estaven les forces polítiques que recolzen el govern, que és derogar una llei inútil, una llei estèril, una llei injusta i una llei que creava una confrontació extrema que era, per dir-ho en paraules de Monterroso; Monterroso té u dels contes més breus de la història, que es diu El coletazo del dinosaurio: Â«Cuando despertó, el dinosaurio todavía estaba allí.
Â» Açò és la resposta a un fracàs de vint anys de govern del PP.

Este matí hem assistit a un espectacle preocupant, preocupant perquè se mos intenta manipular la història i s'intenta situar les forces polítiques en llocs on estaven.
El Partit Popular tingué l'oportunitat fa uns mesos, quan el seu expresident, president del partit i síndic va proposar una abstenció proactiva perquè reconeixia que n'hi havia altres forces polítiques que havien de fer-se càrrec del govern de La Generalitat.

Estes eleccions han sigut un fracàs, la història és un fracàs que ve, en part, senyor Bellver, de la manipulació de la història.
Quan este matí s'estava parlant per part de la senyora Bonig de construir, de sumar, de la voluntat de crear, s'està oblidant la història del país dels valencians, i s'està oblidant la història perquè en la transició política la dreta va tindre l'actitud més agressiva contra l'autonomia valenciana.

Va ser la dreta política, mediàtica, econòmica, la que va impedir que no ens acollírem a la fórmula de la via ràpida i del màxim de competències.
Va ser la dreta política, econòmica, la que va jugar amb els símbols creant un enfrontament que ho varen intentar en totes les comunitats autònomes; a Andalusia, per exemple, s'entestaren en dir que la bandera d'Andalusia era la bandera del Betis per a vore si els del Sevilla estaven enfront, i ací tingueren un èxit en la bandera, en els símbols, en la llengua.
La llei més criticada de la història de l'autonomia va ser la llei d'ús i ensenyament del valencià, una llei que hui és proactiva.

I si el que se mos vol dir és que un mes d'abril de l'any 2015 algú va vore la llum que calia protegir determinades coses d'una entitat tal, com la gastronomia valenciana, com els bous al carrer, com el cant d'estil, com coses d'aquest nivell, estan reconeguent que durant vint anys no han tingut la sensibilitat de saber com és d'important la festa de l'encisam a Alberic, de saber que l'arròs amb crosta és igual de bo que l'arròs al forn, de… ¡Però en quin món estem vivint!
(Veus) Mire, eso dice usted, eso dice usted.
(Rialles)

Miren, vostés aconseguiren algunes coses importants.
Jo crec que el problema que tenim ara és la manca de memòria històrica.

Quan es va aprovar ací a l'any 1984 la llei de símbols, u dels ponents de la llei, que va ser el senyor García Fuster, sempre dia que el que més li alegrava a ell en la vida era haver pogut consensuar una gran llei de símbols que està vigent fins a l'any 1983.

Quan vostés aproven la llei de senyes d'identitat -que hui es deroga- es quedaren a soles, però a soles perquè ningú entenia com un govern agònic, que estava assetjat per la corrupció, que estava perseguit pel malbaratament dels fons públics, volia dur a Les Corts una llei que no tenia cap sentit, que l'única cosa que feia era enfrontar la gent.

Mosatros, mire, esta setmana el meu col·lega de partit, Fernando Delgado, del que cada dia aprenc coses, va escriure un llibre interessantíssim sobre la identitat, un article en el Levante sobre la identitat, i féu una reflexió com quina és la definició d'identitat, què suposa per a nosaltres; aleshores dia, bé, doncs, per a Rilke la identitat és la memòria, ¿no?
, és la llengua; per a Nicolás Estévanez és la sombra de un almendro; per a alguna gent la identitat és la llum.
Però és que la identitat forma part de l'essència de les persones, la identitat no se pot valorar.

Aleshores, vostés saben que despreciaren.
.
.
, i hui és un dia important per a este país perquè fa onze anys -crec que dia més o dia menys- que un conseller del govern valencià entrà a l'Acadèmia Valenciana de la Llengua a paralitzar un dictamen que havia de veure ¡amb la llengua!
I com Pavía, entràvem en les institucions, i quan les institucions no els agradaven paralitzaven els processos.
I fan una llei que elimina l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, elimina el Consell Jurídic Consultiu, perquè el Consell Jurídic Consultiu els diu que esta llei és inútil, elimina el Consell Valencià de Cultura perquè ometen la participació en les senyes d'identitat, en la història, en la tradició d'este poble, que el Consell Valencià de Cultura estiguera.

Perquè vostés han manipulat totes les institucions, han manipulat les persones, han manipulat els fons públics, han manipulat els sentiments i durant vint anys li han tret profit a esta història, molt de profit, perquè la gent creia de veres que n'hi havia un enemic extern, que n'hi havia un risc d'invasió cultural, que n'hi havia un risc d'aniquilació, i el que han fet és eliminar poetes, cantants, gent que cada dia estava creant, senyes d'identitat que s'anaven produint cada dia.

Però igual que són una fàbrica d'independentistes són una fàbrica ¡d'animalistes!
, perquè cada vegada que parlen de ¡bous al carrer!
, ¡bous al carrer!
, ¡bous al carrer!
, doncs n'hi ha gent que està ¡en contra dels bous!
, ¡en contra dels bous!
, ¡en contra dels bous!
i, al final, ha de tindre més vots que vostés que són quasi la quarta, la quinta força política d'este país.
Perquè n'hi ha coses que no s'ha de jugar amb elles.

Jo, quan vaig estar assistint a la roda de premsa i vaig vore que el senyor Alexis Marí dia que ell es negava o recolzaria la derogació d'esta llei i feia una prevenció que era, Â«pero confío en que ahora ustedes no hagan otraÂ».
¡Clar que no hay otra!
¡Si es que les senyes són les que són!
No s'ha d'explicar cada dia quina és la llengua que parlem, quina és la bandera que tenim, quins són els sentiments patriòtics, nacionals, nacionalistes o com algú vullga dir, perquè ha de vore -com dia Fernando Delgado- amb la memòria, amb la família, amb la infantesa, amb els olors, amb els sabors.
I açò és massa seriós.

No n'hi ha cap comunitat autònoma que cada dia vullga fracturar-se diguent que n'hi ha un enfrontament amb altres tradicions que tenen un altre sector d'eixa comunitat.
És que no entenen que és l'única comunitat d'Espanya en què mitja comunitat sempre vol partir-se al·legant que l'altra mitja vol fer no sé sap què.
¡És que no passa a Andalusia!
¡No passa a Castella-la Manxa!
¡No passa a Extremadura!
¡No passa al País Basc!
¡No, no!
Perquè n'hi ha gent que està a favor de defensar la seua terra i n'hi ha gent que creu que l'autonomia no ha d'existir.

I vostés el que han fet, quan en termes històrics si volien oferir un acord, el que estaven fent ara, este matí, és tornar a trair la voluntat d'este poble.

Deroguem esta llei i tinguen altura de mires, tinguen sentiment, vullguen sumar, vullguen construir, perquè si condicionaven les ajudes als menjadors escolars o les ajudes al transport escolar que es complira la llei de símbols doncs estaven jugant amb el sagrat de les famílies, el menjar dels xiquets i l'escolarització.

Deixem que la gent progresse, deixen en pau açò.
Ja no els salvarà la fórmula 1 com en l'any 2007, no els salvarà les senyes d'identitat del 2015, no els salvarà el que feren en el 2003.

Este país, el país dels valencians es mereix que hui eliminem esta llei.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

Per al torn en contra a la proposició de llei, té la paraula el senyor il·lustre diputat Jorge Bellver, en nom del Grup Parlamentari Popular.

Quan vosté vullga.

El senyor Bellver Casaña:

President.

Senyors consellers.

Senyories, ja han aconseguit alguna cosa, ja parlen del país dels valencians, ja no parlen del País Valencià.

Mire, ja fa molt de temps, en l'època dels cavallers, no teníem senyera; però algun valent amb els seus quatre dits la va fer amb la seua sang.
Passats uns anys, la nostra senyera continua sent igual en tots els països catalans fins que uns cabrons espanyols la canviaren al País Valencià.
Des d'aquell moment, la idea dels països catalans es trencà.
Hem passat els anys amb repressió, fins aquest moment que hi ha una flama independent.

Esta és la lletra d'una cançó que -segons quasi cent referències en internet- correspon al grup d'un diputat que té (veus), d'un diputat que té representació en esta cambra, si me deixen acabar, que té representació en esta cambra.
No he vist ni una sola referència en la qual es diga que açò no és aixina, però és cert que ahir el senyor Nadal mos va dir que esta cançó no era seua.
(Veus) Per tant, ho done per bo.

Però, entendran ses senyories que quan hem sentit, quan hem sentit i quan hem pogut llegir el que el senyor Nadal pensa de la Comunitat Valenciana, del que ells diuen Â«països catalansÂ», doncs no mos sorprenguera massa que esta cançó poguera ser seua.

Miren, Â«l'assoliment de la plena sobirania nacional del poble valencià i la seua plasmació legal mitjançant una constitució valenciana que contemple la possibilitat d'una associació política amb els països catalans, amb els quals compartim una mateixa llengua, cultura i històriaÂ», diu el senyor Nadal en este bloc, que m'imagine que tampoc dirà que no és d'ell.

Diu, Â«d'altra banda, és evident que és molt més fàcil per al nacionalisme del nord del Sénia parlar dels països catalans, de la llengua catalana o de la senyera quadribarrada per a tots els nostres països que per als nacionalistes valencians que, per contra, els toca torejar una societat políticament molt més adversa, amb la qual cosa se'ns complica la feina que hem de ferÂ».

I com no es queda descansat en totes estes coses, quan parla de la senyera, quan parla de la senyera coronada, quan parla del blau de la senyera de la Comunitat Valenciana parla de la senyera del blau dels collons.

Això ho diu vosté en el seu bloc.
(Aplaudiments) Per tant, comprendrà que no mos sorprenguera massa que eixa cançó poguera haver sigut de vosté, però vosté diu que no i jo el crec.

Mire, vosté (veus), senyor Mata, vosté, senyor Mata, té dins del seu equip de govern un conseller que diu allò que Â«els països valencians són una realitat no només cultural sinó també política, i hauria ser-ho més en el futurÂ».
Ell és el que diu allò de Â«sin desobediencia no hay independenciaÂ» (aplaudiments), ell és el que diu això de Â«sin desobedienciaÂ», en este cas, Â«sin Valencia no hay independenciaÂ».

Però és que no es queden vostés només en això, vostés estan participant d'accions.
Vostés, els seus col·lectius en cada un dels municipis de la Comunitat Valenciana estan participant d'accions com la d'Enllaçats, que té com a fonament, que té com objectiu reclamar, ficar en marxa un espai de comunicació comú de llengua catalana.

Vostés no tenen absolutament cap problema, i ho han demostrat en esta cambra, no han votat a favor ni una sola de les resolucions que n'hi ha hagut ací en contra de les ingerències del parlament català respecte a la Comunitat Valenciana, ¡ni una sola vegada!

Però és que, senyories, si és que el primer acte que va tindre l'actual president de La Generalitat el va tindre en la seu d'Acció Cultural del País Valencià.
No tenen vostés cap dubte, no tenen vostés cap vergonya.
(Aplaudiments)

Però, a més, senyories, si n'hi ha dubtes, si n'hi ha dubtes, l'actual president de La Generalitat és un dels màxims defensors del Correllengua a la Comunitat Valenciana (veus), un dels màxims defensors, ¿me van a deixar que els ho explique?
, me van a deixar, no es fique vosté nerviosa, li ho vaig a explicar, un dels màxims defensors del Correllengua.
¿I saben quin és l'objectiu d'eixe Correllengua?
L'objectiu és la defensa de la unitat i l'oficialitat de la llengua catalana en els denominats Â«països catalansÂ», diuen ells, Â«una manera festiva i oberta de celebrar la catalanitat (aplaudiments), el català, única llengua als països catalansÂ».

Miren, però és que com tampoc tenen prou amb açò, ara han ficat al seu president a emular l'expresident Artur Mas en les eleccions nacionals.
No tenen absolutament ninguna vergonya.
Vostés ho tenen clar.

Miren, vostés mamprengueren, ja fa molt de temps, parlant de la unitat de la llengua, fa molt de temps.
Però en el que vostés realment creuen no és en la unitat de la llengua exclusivament.
Vostés creuen en la unitat de la llengua, en la unitat cultural, en la unitat política i en la unitat territorial.
Vostés en el que creuen és en els països catalans.
No creuen en el seu poble.
(Aplaudiments)

Miren, senyories, vostés, amb les seues fílies i amb les seues fòbies, no pensen ni en els nostres símbols, ni en les nostres senyes, ni en les nostres tradicions, ni en els nostres costums.
Vostés no pensen en el poble valencià.
Vostés estaven molt més còmodes mirant al nord.
Desgraciadament, senyories de la bancada de Ciudadanos, tots vostés.
En este moment, l'únic grup parlamentari, l'únic grup parlamentari en tot l'arc de la Comunitat Valenciana que està defenent el que és allò valencià, els nostres símbols, les nostres senyes, les nostres tradicions, els nostres costums i la nostra idiosincràsia, és el Grup Parlamentari Popular.
(Aplaudiments) Per desgràcia, senyories.
Per desgràcia.

Miren, estan vostés derogant hui una llei, que l'únic que fa és reconéixer, protegir i difondre les nostres senyes d'identitat.
L'únic que fan.
I ho fan vostés a través d'una llei que el que està fent és menysprear totes i cada una d'eixes senyes d'identitat que mos varen deixar els nostres pares, i que mosatros anem a continuar defenent.

Miren, i els dia, reconeguent les nostres senyes d'identitat, senyor Mata, reconeguent les senyes d'identitat del poble valencià.
Això és el que fa esta llei que vostés hui van a derogar.
El que vostés volen és imposar les senyes d'identitat que vostés creuen que ha de tindre el poble valencià.
Però en esta llei no s'està fent això, ací no estem imposant res.
És una llei que no va contra res ni contra ningú.
El que està fent és reconéixer el que és el poble valencià.
I vostés el que volen és imposar-ho.

Ací estan arreplegades, una per una, totes les senyes d'identitat del poble valencià.
Vostés estan en contra d'alguna d'eixes senyes del poble valencià, però el problema és que són senyes del poble valencià.
Que vostés estiguen en contra dels bous al carrer, no fa que no hàgem de reconéixer-los com a senya d'identitat.
Clar que sí.
És com si a vosté no li agradara la paella i diguera: Â«Com no m'agrada la paella, no la reconec com a senya d'identitat del poble valencià.
Â» És que no té absolutament ningun sentit.
(Remors) El que estem fent ací, senyories.
.
.
el que estem fent ací, senyories, és reconéixer.

Mire, vosté parlava dels programes electorals.
Ni en el seu programa electoral, ni el pacte del botànic diu absolutament res de derogar esta llei de senyes d'identitat.
Esta és la vergonya, senyories.
Esta és la vergonya que han esperat que passaren les eleccions generals per a dur este debat a esta cambra, perquè tenien por, (aplaudiments) perquè vostés saben perfectament que este debat l'estan fent en contra del poble valencià.
L'estan fent en contra del sentiment.

I, miren, ja els ho vaig dir en el debat d'aprovació d'esta llei, i ara me dirigisc també al Grup Parlamentari Ciutadans.
Senyories, aprofitar la seua condició de valencians per a poder estar ací assentats representant al seu poble i vindre a derogar esta llei té un nom, i eixe nom es diu Â«traïcióÂ».

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Gràcies, senyor Bellver.

Sí, senyor Nadal, ¿per a què demana vosté la paraula?

El senyor Nadal Sendra:

Per al·lusions -69.
1- i per a defensar el meu honor.

Sí, per a defensar el meu honor.
Ací podem parlar de moltes coses del que significa.
.
.
, i ara després parlaré ahí damunt de la trona sobre les senyes d'identitat valencianes.
Jo no vaig a entrar en tot el debat que ha entrat vosté.
Diga el que vullga, la veritat és que mos dóna un poc igual.
Anem a guanyar-los esta votació i ja està.
(Aplaudiments)

Simplement, dir-los una cosa, dir-los una cosa que és molt important per al meu honor i que vull reivindicar.
Ja els vaig dir ahir que eixa lletra d'eixa cançó no és meua, ni és del meu grup, ni és de ningú del meu grup, ni és de ningú que conega.
És un fake d'internet.
Els ho vaig dir ahir.

No em molesta que diguen que és meua pel contingut d'ací, sinó em molesta sobretot perquè la lletra d'eixa cançó és d'un nivell literari molt baix.
I un dret.
.
.
(rialles) un dret, una senya d'identitat dels valencians a nivell artístic és fer les coses ben fetes.
I, per tant, en defensa del meu honor, li pregue que no torne a dir.
.
.
, una cosa que no és meua que me la clave a mi com si fóra meua, perquè jo no sóc Sabina, però una miqueta de fer lletres sí que sé.
I, per favor, no torne.
.
.
, que eixe bodrio que ha llegit vosté és una lletra de la Gossa Sorda.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Sí, senyor.
.
.
senyor.
.
.
¿per a què demana vosté la paraula?
Quan vosté vullga.

Demane un poquet de silenci, de respecte als oradors.

Senyor Alexis.
.
.

El senyor Marí Malonda:

¿Sí?
Ahora sí.

Mire, señor Bellver, brevemente usted ha terminado la alocución diciendo que esto era traición.
Y yo muy brevemente le voy a decir lo que es traición.
Traición es robar, que es lo que han hecho parte de señores que estaban en este escaño cuando usted estaba ahí.
(Aplaudiments)

Mire, traición es mentir, que es lo que le ha dicho el compañero parlamentario Josep Nadal, es mentir.
Es engañar a la ciudadanía constantemente, como han hecho ustedes en la comisión -que, bueno, ahora veremos el desarrollo de esa comisión, ¿verdad?
, las aportaciones que hacen ustedes-.
Eso sí que es una traición al pueblo valenciano, señor Bellver.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Senyor Bellver, ¿per a què demana.
.
.
?
(Veus) Té vosté un minut.

El senyor Bellver Casaña:

Yo, señor.
.
.
(Algú diu: Â«No aludas, no aludas.
Â» Aquí hay.
.
.
, claro, hay intervenciones que son un papelón.
Yo lo entiendo.
Y alguna de ellas vamos a tener la oportunidad de verlas a continuación.
Pero, mire, con la petición de palabra, señor Marí, lo que está haciendo es darme toda la razón.
Lo que está haciendo es darme toda la razón y reconocer el papelón que tienen ustedes en este momento como grupo, y después tendremos oportunidad de debatir.
Que venga usted aquí a hablar de robos, de mentiras, sin atreverse a decir Â«es cosa suyaÂ», dice, Â«no, algunosÂ», eso es la demostración evidente que lo que ustedes van a hacer aquí hoy es una traición a lo valenciano y al pueblo valenciano.
(Veus i aplaudiments)

El senyor president:

Gràcies, senyor Bellver.

Senyories, reprenem el debat, després de les al·lusions, donant la paraula, per a rèplica, al senyor Manuel Mata, síndic del Grup Socialista, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Mata Gómez:

Hi ha una paraula alemanya,.
.
.
(veus i rialles)

El senyor president:

Senyories, demane silenci.

El senyor Mata Gómez:

.
.
.
schadenfreude, que es regodearse en la mala suerte ajena.
Tenen mala sort.
Estem contentíssims de l'espectacle que estan donant.
(Aplaudiments) Que sort tenim de tindre'ls ahí, de vore el paperot que estan fent, de les coses tan estranyes que estan dient (rialles) i l'alegria continguda que estan fent el ridícul en termes històrics.
(Aplaudiments)

I aprofite esta trona per a dir una cosa.
A mi m'agrada més la Gossa Sorda que David Bowie.
Jo era admirador del senyor Nadal abans de ser ell diputat, i jo també.
Li vaig demanar permís per a poder escriure unes col·laboracions que tinc en la premsa com a Camals mullats, perquè crec que és la cançó més bonica que s'ha escrit en la història de València sobre la ciutat de València i la cançó d'amor més bonica que hi ha.
(Aplaudiments) I sobre temes mediambientals ha escrit Quina calitja i sobre el que han fet vostés, L'últim heretge.
.
.
(Rialles)

Mire, la dinàmica.
.
.
la dinàmica dels nostres veïns i conciutadans no és la que volien fer vostés en abril aprovant esta llei.
És que no és eixa.
És que la gent.
.
.
, els llauradors valencians el que tenen és por que vinguen importacions de xufa valenciana de Guinea i arrasen l'horta.
El que tenen por és que les denominacions d'origen que vostés fan se queden sense comercialització en els espais exteriors.
El que tenen por és que arrasen en la fira de mostres deguent mil milions d'euros i al final no puguen tindre un expositor.
El que tenen por és que cada valencià, quan s'alça pel matí, ¡deu 8.
000 euros per culpa seua!
Perquè, a més, té raó el senyor Marí, ¡ací ha furtat tot el món!
¡Tot el món!
Açò era un calaix i el que passava s'enduia els diners, cavallers, cavallers.
(Aplaudiments)

I jo li dic una cosa, jo mai l'he vist a vosté en la pilota valenciana.
L'última vegada que aní, me donaren quinze a Jaumet i vaig guanyar, 50 euros.

Jo m'he criat amb un pare de Carcaixent, una mare d'Alzira; he parlat valencià, perquè mon pare i ma mare tenien vergonya de parlar entre ells i de parlar als seus fills, i als quinze anys vaig haver d'anar al Micalet a aprendre valencià, perquè no sabia.
Però jo estime tant este país que me pareix miserable que vostés vullguen enfrontar a uns i a altres permanentment, ¡permanentment!
(Aplaudiments)

I esta campanya electoral l'han perduda, entre altres coses, per esta qüestió.
Perquè el que la conjunció històrica d'antidemòcrates, de franquistes, d'antiautonomistes, d'antifederalistes que se va produir en la transició política espanyola va arraconar moltes de les nostres tradicions.
I quan tenim una estructura institucional normalitzada, en què el dilluns vostés aniran a rebre el director de l'Acadèmica Valenciana de la Llengua, que ha fet un dictamen que diu què és la nostra llengua, que ja ningú discutix quina és la nostra llengua, que a més ve a contar el que ha fet, i els rebran els mateixos que entraren en l'acadèmia per a parar el dictamen de la llengua.
(Aplaudiments) I no entenen que és impossible tindre una llei de senyes d'identitat, en què el més noble que tenim, que és este parlament, que és el Consell Valencià de Cultura, que és l'Acadèmica Valenciana de la Llengua, estiga fora d'això.
I vostés compten amb una espècie d'observatori de policia d'uns sentiments i d'unes coses que sols vostés defensen.

¿Vosté creu que vosté és més valencià que jo?
¿Vosté ho creu?
I que el problema d'este país és el senyor Marzà, quan digué una cosa no sé quan, o el senyor Nadal!
Açò és fam, açò és ganes de treballar, açò és ganes de tindre una vida digna, i no estes tonteries que estan duent-mos a este parlament.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

Senyor Bellver, per a rèplica.

El senyor Bellver Casaña:

Mire, señor Mata, antes de entrar en el tema, simplemente recordarle…, simplement recordar-li que qui guanyà les últimes eleccions va ser el Partit Popular (aplaudiments) i que qui tragué els pitjors resultats de la història en la Comunitat Valenciana va ser el Partit Socialista del País Valencià.
Simplement recordar-li-ho.

I eixos pitjors resultats que vostés han tret en la seua història no és per casualitat, és precisament per açò, perquè una part molt important de la gent que els votava a vostés els han deixat de votar perquè ja no creuen, perquè vostés estan absolutament desdibuixats, absolutament desdibuixats per culpa de les pressions dels grups que estan en este moment ajudant-los a tindre la presidència de La Generalitat.

Dia vosté.
.
.
, parlava vosté de ridículs.
El ridícul està fent-lo el Partit Socialista del País Valencià constantment.
Però, mire, en qualsevol cas, preferiria mil vegades més vindre a esta trona a fer el ridícul, que vindre ací a trair el poble valencià, que és el que estan fent vostés.
(Aplaudiments)

Miren, i ja que estem parlant, i ja que estem parlant de qualitat literària, ja que estem parlant de qualitat literària, de la qual vosté s'enorgullix, ¡home!
, la veritat és que quan lliges coses com Â«la senyera coronada del blau dels collonsÂ», dir que això és una cosa amb qualitat literària, la veritat és que em crida molt l'atenció.

Miren, senyories, miren, vostés no volen parlar de les senyes d'identitat, no volen.
Però curiosament diu: Â«No, vostés estan fent el ridícul duent açò ací.
Â» Li recorde que qui ha dut açò ací és vosté.
(Aplaudiments) Són vostés els que han dut ací esta llei per a derogar les senyes d'identitat valenciana.
Els torne a dir, una llei que l'únic que fa és reconéixer, protegir i difondre i que establix totes les mesures per a poder portar endavant estudis en la universitat…, en les universitats valencianes.
¿Què tenen vostés en contra que les universitats valencianes puguen estudiar les nostre senyes d'identitat?
¿Què tenen vostés en contra que estes senyes d'identitat es pugen ensenyar en els nostres col·leges i que esta llei establisca els mecanismes necessaris per a poder formar als nostres professors?
¿Quin problema tenen vostés en això?

I miren, senyories, els ho vaig dir ja quan vàrem aprovar esta llei.
Vostés diuen: Â«No, esta es una ley sin consenso.
Es una ley en la que no hemos participado.
Â» I tenen raó.
Ustedes no han participado en esta ley, pero no han participado porque no han querido, porque se han negado a debatir.
De hecho, abandonaron la comisión parlamentaria en la que se debatía esta ley.
(Aplaudiments) No presentaron ni una enmienda, señor Mata, ni una enmienda.
No.
Se negaron.
Ustedes no quieren hablar de las señas de identidad del pueblo valenciano.
Se lo he dicho antes, se encuentran ustedes mucho más cómodos con las señas de identidad catalanas, desgraciadamente.
(Veus) Y así les va, y así les va.
¡Sí, hombre, sí, claro que se lo voy a decir, señor Mata!
¡Claro que se lo voy a decir!
(Aplaudiments) Y se lo voy a repetir.
Ustedes están defendiendo algo que no tiene nada que ver con el pueblo valenciano.
Ustedes están defendiendo países catalanes, que, como decía el señor Nadal, que como decía el señor Nadal en su blog, no tienen absolutamente ningún reconocimiento en la sociedad valenciana.

Miren, senyories, senyories, les anuncio, a pesar de que ustedes se negaron, ustedes se negaron a participar de esta ley de señas de identidad, se negaron absolutamente, pero ya les anuncio (veus) que en aras, efectivamente, que en aras, que en aras a llegar a ese consenso, en aras a que los ciudadanos puedan conocer cuál es la opinión de su parlamento, cuál es la opinión de todos los grupos parlamentarios que están representados aquí, vamos a volver a presentar esta iniciativa legislativa, y espero que este momento sea el momento en el que ustedes tengan que decirle claramente al pueblo valenciano lo que piensan.
(Aplaudiments) En tanto en cuanto no hagan esto, ¡vergonya, cavallers, vergonya!

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Per a fixar la posició dels grups que no han participat en el debat, en primer lloc, el senyor Antonio Estañ, en nom del Grup Podemos, per un temps màxim de quatre minuts.

Quan vosté vullga.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, president.

Se han dicho cosas muy raras en el día de hoy.
Esta ley de señas de identidad, de la que afortunadamente hoy nos deshacemos, ha supuesto una de las huidas hacia adelante, yo diría más asombrosas y vergonzosas del parlamentarismo valenciano.
Y eso que venimos de unas cotas de asombro y de vergüenza bastante altas, pero hay gente con un carácter competitivo y de superación que a mí me sorprende.

Y esta ley es una huida hacia adelante porque fue la vieja solución que eligió un partido acosado por la corrupción, por veinte años de gobierno, y que ante la esperada debacle electoral y para al menos intentar minimizarla, acabaron su legislatura con una ley absurda y demencial, apelando al lizondismo como último recurso.
Lo que mostraba dos cosas: por una parte, la falta de proyecto absoluto que ofrecer a los valencianos y valencianas y, por otra, algo mucho peor, porque se puede perder el proyecto en el camino, pero algo mucho peor, que es la falta de escrúpulos a la hora de dividir y de usar una sociedad simplemente para salvarse a sí mismos.

Porque bajo el parapeto, bajo el parapeto de esas supuestas señas de identidad, bajo esa supuesta defensa de unas señas de identidad, lo que se protegía no era nuestra tierra, no era nuestra gente, sino lo que se defendía era esa élite que los expoliaba.
Y es que tras esos veinte años de desgobierno, el PP, obviamente, en la campaña no iba a hablar de recortes, no iba a hablar de Gürtel, ni iba a hablar de Brugal, no iba a hablar de la destrucción de señas de identidad, no iba a hablar del lamentable cierre de Canal 9, no iba a hablar de la destrucción progresiva de l'horta, no iba a hablar de (inintel·ligible) … valenciano.
No.
Ellos iban a hablar de la batalla de Valencia, a ver si cuarenta años después se volvía a ganar y servía.
Y como Cataluña nunca nos ha fallado, el enemigo catalán no sigue…, bueno, sigue a día con su función, además esto lo hacemos y de paso revitalizamos con subvenciones ese liberalismo, las redes clientelares, según que defienda lo que nosotros entendamos dentro de nuestra visión exclusiva y excluyente de lo valenciano.

Es que es una ley que de hacerse en otros territorios, en esos territorios que nos comen y amenazan con romper la pre-política unidad, es una ley que estaría denunciada en el Constitucional y estaría con ministros de tertulia en tertulia, diciendo…, hablando de derivadas autoritarias.
Y lo más gracioso es que con razón.
Porque fue tan autoritaria, y hablando de consenso, que estaba en contra de todo el mundo, en contra de los partidos de la oposición, en contra de las universidades, en contra de los propios organismos consultivos de La Generalitat, que decían que si igual era necesaria para el PP para salvarse, no lo era en absoluto para la sociedad valenciana, en contra del Consell Valencià de Cultura, de la Acadèmia Valenciana de la Llengua que fundó Zaplana y en contra de la realidad si hace falta.

Porque todo valía, todo se justificaba en esa huida, con el objetivo de minimizar esa debacle que llegó como respuesta de un País Valenciano roto por la burbuja inmobiliaria, roto por la pobreza, roto por la desvergüenza y que el PP en su decisión absolutamente egoísta quería romper aún más, dividiendo e imponiendo con el simple objetivo de mantenerse en el poder.

Claro, el problema estaba en que si ya era complicado a esas alturas arrogarse en la defensa de lo valenciano mientras se destruía (inintel·ligible) … de lo valenciano, la señora Barberá tampoco ayudó, sobre todo para la dignificació.
Ella creando sus propias señas de identidad desde el ayuntamiento.
Y hoy, lejos de rectificar, lejos de rectificar, porque eso supondría asumir errores, siguen en esa huida hacia adelante, que no sabemos dónde les llevará, pero los valencianos creo que ya les han dado pistas.
(Veus)

Esta ley ha sido una vergüenza de principio a fin, ha sido una vergüenza por fondo, ha sido una vergüenza por formas y una vergüenza por objetivos, por sus consecuencias.
Es una vergüenza a la que hoy ponemos fin.
Y seguimos trabajando en un proyecto valenciano común para reapropiarnos de los símbolos e identidades que ustedes y las élites a quienes servían se hicieron suyas, para recuperar aquellos otros que ustedes enterraron.
Porque nuestra Valencia, la de Vinaròs a Oriola, es otra, la de la gente digna y trabajadora que quiere convivir desde la pluralidad y la solidaridad con el resto de pueblos de España, una España fraterna que aún en contra de algunos, está por construir.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Estañ.

A continuació, per a fixar posició, el senyor… (Veus) ¿Vol vosté replicar?
(Veus i pausa)

Quan vosté vullga, senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Estañ, estic absolutament d'acord amb vosté en un cosa: que esta llei que vostés porten ací és una fugida endavant, perquè esta llei els recorde que qui la du són vostés.
I no l'han dut abans, (veus) i no ho l'han dut abans, senyor Estañ… Si quiere, le hablo en castellano, pero… I no l'han dut abans perquè estos hòmens i dones, els representants del Partit Socialista del País Valencià varen dir: Â«D'acord, anem a fer una proposicio de llei per a derogar la llei de senyes d'identitat, però no l'anem a portar el debat parlamentari en les Corts Valencianes mai abans de les eleccions generals.
Â»

Això és el que jo dia, i això és una vergonya.
Que vostés intenten amagar al poble valencià, a tots els valencians, quina és la seua opinió sobre les senyes d'identitat… Si a mi em pareix bé, si jo realment… El que vostés estan fent en esta derogació de llei, el que està fent Compromís, ¡home!
, com vostés entendran, estic totalment en contra, però ho entenc.
Que Podem-Podemos o que Compromís vinguen ací a derogar una llei se senyes d'identitat, me pareix lògic dins dels seus plantejaments polítics.
El que no puc entendre és que esta proposició de llei vinga firmada també pels representants del Partit Socialista del País Valencià, i molt menys puc entendre que vaja a ser recolzada esta derogació pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
(Aplaudiments)

Miren, això és una vergonya, una vergonya, que vostés que tant parlen del poble, vostés que tant parlen de la participació, vostés que diuen que representen a la gente, vullguen enganyar a la gente, i ho facen d'esta manera tan burda, duent este debat exactament el plenari després de les eleccions generals, no s'hagen atrevit a fer este debat abans, quan vostés tenen tan clares les coses.

Però els ho torne a dir: no ho han fet perquè estos hòmens i dones els varen dir que de eso nada, que este debate sobre las señas de identidad, que este debate sobre la derogación de esta ley, no estaban dispuestos a hacerlo en absoluto nunca antes de unas elecciones generales, porque ellos saben que están traicionando a una parte muy importante de sus votantes.

Mire, senyor Estañ, quan vosté parla ací de la forma que parla, l'únic que està demostrant és una falta de respecte absolut al nostre sistema democràtic, al nostre sistema de representació parlamentària i als sis-cents cinquanta i pocs mils votants valencians que varen votar a tots i cada u dels diputats que estem asseguts en esta bancada.

I mire, ja acabe, senyor Estañ, ha tret vosté el ayuntamiento y la señas de identidad del ayuntamiento.
¡Home!
, crec que ha patinat vosté, perquè allí sí que estan governant, allí sí que estan governant vostés en el Ayuntamiento de Valencia.
Si las señas de identidad que ustedes quieren traer al pueblo valenciano es la cabalgata de la reinas magas republicanas, tienen todo el derecho del mundo a plantearlo, pero que sepan que se van a encontrar con el pueblo valenciano una vez más.
(Aplaudiments) Pero esa cabalgata, pero esa cabalgata, esa cabalgata demuestra claramente cuál es su posicionamiento respecto a cuestiones que en teoría dicen defender.

También ha sacado aquí alguien en el debate lo de los animalistas.
Pero esa es la demostración evidente de lo que son ustedes capaces de hacer.
Ustedes desde el gobierno valenciano, desde el gobierno de la ciudad de Valencia, prohíben en la cabalgata de reyes que puedan salir animales, por aquello del animalismo, que no voy a entrar a criticar, pero, sin embargo, reciben una cabalgata con reinas magas republicanas, que llegan en una calesa perfectamente tirada por animales.
(Aplaudiments) Son ustedes así, son ustedes así de coherentes.

Miren, i els ho vaig a dir en valencià, espere que m'entenguen, els ho vaig a dir en valencià.
(Veus) Van vostés, van vostés a derogar una llei de senyes d'identitat, una llei que en les seus accions i en les seues omissions és hui més necessària que mai.
Podran derogar vostés esta llei, però el que no podran derogar és el sentiment de tot un poble.

Motles gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyor Estañ, per a rèplica, durant quatre minuts.

Demane a l'hemicicle, a les seues senyories que guarden silenci mentres escoltem l'orador.
Moltes gràcies.

El senyor Estañ García:

Señor Bellver, bueno, yo le diría que es que no ha entendido nada, pero como estoy seguro que sí, simplemente tiene que hacer ese tipo de exposiciones porque no tiene nada más que decir, no se lo voy a comentar.

Cuando hablo del ayuntamiento, cuando hablo del ayuntamiento, usted sabe a qué me refiero, sabe…, a que no se pueden dignificar…, profundizo, profundizo, no se puede… No, no voy a decir la palabra, porque me parece fácil.
No voy a decir lo del caloret, me refiero.
(Rialles) No se puede hacer una cosa y defender lo contrario.
Y eso es lo que se ha hecho.

Cuando se ha hablado tanto de la cabalgata estas navidades, no solo aquí… Esto -si quiere, le explico-, esto es lo que se llama guerras culturales, cuando se pierde lo importante y se va a guerras culturales de baja estofa.
Lo que importaba aquí no era qué se hacía con la cabalgata, lo que importaba aquí era que esas tradiciones, esas señas de identidades que ustedes consideraban suyas, veían que no lo eran.
Veían que, como la señora Castedo en Alicante, usaba a los Reyes Magos pagados con dinero público para que la visitaran en su casa, porque eso era lo habitual.
Veía que había zonas VIP, veía que esas tradiciones de todos se usaban como el cortijo de algunos.

Y ustedes tienen ahora esa…, ese sueño de lo perdido.
Todo lo que ustedes consideraban suyo, pero que es de todos los valencianos y todas las valencianas, que estamos hartos de esa división interesada que ustedes han llevado acabo en todas las comarcas, también principalmente en la mía, que es la de la Vega Baja.
Ustedes han practicado allí una división, en palabras de su alcalde de allí, que el Nou d'Octubre decía que no nos impongan el valenciano, pero luego ustedes lo defienden aquí y me tratan de que no sé hablar valenciano.
Y luego dicen que su secretaria general es igual de valenciana que todos, y yo lo comparto.

Pero ustedes se han encontrado con un papelón que defender aquí.
Ustedes se han visto solos en un parlamento de cinco fuerzas.
Yo creo que eso implica muy bien el lugar en el que están ustedes, supone muy bien el lugar en el que les ha dejado la sociedad valenciana.
Y yo creo que nos deberían agradecer también que la deroguemos, y yo creo que van a disfrutar ustedes más que con la aplicación de la ley.
(Rialles) Si ahora van a poder hacer victimismo continuamente.
Si es que les estamos dando el proyecto político en bandeja, ese que ustedes están buscando.
No sé si les va a servir, pero se lo estamos dando.

Entonces, de nada y nos vemos pronto.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Estañ.

A continuació, per a fixar la posició del Grup Ciudadanos, tindrà la paraula l'il·lustre diputat Antonio Subiela, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Subiela Chico:

Bon dia.

President, senyories, consellers, vicepresidenta.

Crec que el debat hauria d'organitzar-se al voltant de dos preguntes.
La primera seria si és necessari salvaguardar la identitat i les tradicions valencianes.
Amb el temps que corren, jo crec que la resposta és clara: sí.

Els ciutadans no consideren anecdòtic el fet dels alcaldes que amaguen la senyera i pengen quadribarrades als balcons dels ajuntaments.
Alcaldes que canvien la lletra de l'himne regional per a adaptar-la a la seua ideologia independentista.
Consellers que miren cap a altre costat quan estes coses passen.
Els ciutadans no consideren anecdòtic tindre en el govern autonòmic, i en molts governs municipals, dirigents que parlen de valenciania des dels països catalans, que parlen de pluralitat des de la censura, que parlen d'educació des de l'adoctrinament.

El tripartit que representa l'esquerra valenciana tenia una bona oportunitat per a representar a tots els valencians i valencianes en el marc autonòmic que ens donàrem entre tots i que promou la convivència sense crispacions.
Lamentablement, en els primers mesos del seu govern hi ha molts indicis per a preocupar-se.

La segona pregunta que deuríem fer-nos seria: ¿soluciona esta situació la llei de senyes d'identitat del poble valencià?
La resposta també és clara: no.

Esta és una llei electoralista que surt de pressa en un intent desesperat d'evitar una derrota electoral més que anunciada.
Una llei que no protegix res i oferix una imatge rància dels valencians i valencianes a la resta d'Espanya i del món.
(Aplaudiments)

Una llei que és una nova traïció del Partit Popular al valencianisme més tradicional i que no té en compte els elements més moderns de la nostra societat.
Una llei que no només es dedica a repartir valenciania de manera arbitrària, sinó que també es dedica a repartir diners públics de forma irresponsable.
Uns diners que, com diu la meua síndica, són sagrats i que no poden repartir-se segons uns criteris d'un observatori creat de la manera menys rigorosa vista en política.

Però això a vostés els dóna igual.
El seu objectiu era enganyar de nou els valencians i valencianes en una llei que tinguera un títol grandiloqüent.
Presentar-se de nou com els salvadors de la valenciania i aconseguir uns vots que necessitaven però que no es mereixien.
I no es mereixien perquè en els vint anys que han tingut l'oportunitat de demostrar-nos la seua predisposició a salvaguardar la nostra llengua i la nostra cultura, vostés no han fet res quan tocava fer-ho.
I ho han fet tot mal quan tocaven eleccions.

El contingut d'esta llei no s'ajusta a les necessitats del poble valencià, i això fa que el poble valencià no la faça seua.
Les tradicions ni se prohibixen ni s'imposen.
Les tradicions se mantenen gràcies a la gent, a les associacions i entitats que les fonamenten.
En les nostres mans està impulsar-les sense manipular-les.
Salvem la cultura valenciana com vol el nostre poble.

Els valencians i valencianes estan esperant que els seus polítics…, dels seus polítics que es genere riquesa en esta terreta que tant estimen, que reactivem la peculiar economia valenciana al voltant de la xicoteta i mitjana empresa, que netegem la imatge tan desastrosa d'esta comunitat per a beneficiar el turisme de costa i també el d'interior, no el de Â«València, València, ValènciaÂ», com diuen ara.

Perquè en estos moments les senyes d'identitat d'esta comunitat són la desocupació i la corrupció.
I altre exemple.
El senyor Ribó ha destrossat les nostres tradicionals festes de Nadal de forma sectària, com deia abans del tripartit autonòmic.
Tot això sí que preocupa als valencians i valencianes.

No derogar esta llei seria una total irresponsabilitat política, perquè ni fa ni deixa fer, ni es comprén ni es compartix pel nostre poble.
No podem admetre lleis electoralistes, per una banda, ni govern sectaris que dividisquen la nostra societat i generen confrontaments entre la ciutadania, per l'altra.
M'atreviria a recomanar al Consell i als partits que el mantenen que apliquen la mateixa energia que estan utilitzant per a derogar esta llei per a complir-ne altres, com són la llei de símbols o el mateix Estatut d'autonomia.

Acabe ja, senyor president.
La Comunitat Valenciana és una terra amb recursos, amb gent treballadora, honrada i orgullosa de la seua identitat.
Representem això mateix i deixem de confrontacions i els interessos polítics a banda per respecte al poble valencià.

El nostre grup votarà abstenció en la meitat dels nostres diputats com a mostra que mai estarem al costat de qui no respecta els nostres símbols ni tradicions i votarà en l'altra meitat més un a favor de la derogació d'una llei que mai tingué de ser aprovada.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Senyor Bellver, ¿des de l'escó?
Quan vosté vullga.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, és que no sé per on mamprendre, senyor Subiela.
Vosté no es pot permetre el luxe de vindre ací a esta cambra i dir i fer el discurs que vosté ha fet i després anunciar que va a votar a favor de la derogació de la llei de senyes d'identitat.

Però ¿sap quin és el problema, i encara és més greu que això?
Es que vosté no s'ha llegit la llei.
El més greu és que vostés mirant al nord, una vegada més, no s'han llegit la llei i estan prenent una decisió exclusivament per això.
Jo no sé qui els envia les instruccions a vostés, però no s'ha llegit vosté ni la llei.

Li vaig a fer, li vaig a fer un xicotet examen, si me pemet.
Li vaig a demanar a vosté que sense mirar els papers me diga quines són les senyes d'identitat valencianes que arreplega eixa llei que hui vosté va a derogar, quines són les senyes d'identitat que vosté qualifica com a ràncies i diga-li-ho al poble valencià.
(Veus)

I mire -si em permeten-, i mire, ¿sap el que és pitjor, pitjor encara que tot això?
Que si vosté, que si vosté i el seu grup parlamentari…, jo entenc que no és una cosa de vosté, entenc…, sé perfectament que vostés tenen un problema intern dins del grup parlamentari a l'hora de parlar d'estes coses, i ho demostren, efectivament, en eixe vot a mitges que fan.
També tindria de fer-s'ho vore el senyor president, el senyor Puig.
No aconseguix mai afeccions totals.
Siempre Podemos le da una parte de sus diputados, ahora le da una parte de sus diputados Ciudadanos, (aplaudiments) no consigue, no consigue afecciones totales a su política.

Pero, en cualquier caso, en cualquier caso, señor Subiela, no le estoy personalizando…, no ho estic personalitzant en vosté, sé perfectament que el paperot que vosté ha tingut de fer ací dalt no és una qüestió de vosté.
Sé que respon a un problema intern dins del grup parlamentari.

Però el que sí que els vullc dir, i vostés ho saben perfectament, que si vostés açò que estan fent hui els ho hagueren dit als valencians en la campanya electoral, hui vostés, molts de vostés no estarien asseguts en eixa trona.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyor Subiela, té vosté la paraula.

(Veus) Un segon, senyor Subiela.
Demane silenci a les seues senyories per a escoltar l'orador.

El senyor Subiela Chico:

Mire, senyor Bellver, vosté ha parlat de tot en el temps que porta parlant, que ja és molt, (veus) de tot, però menys de la llei, com sempre.
Però, ¿sap per què?
Perquè la llei no arreplega res del que vosté diu ahí que defén la llei.
Els exàmens sobre la llei és millor que se'ls facen vostés.
(Veus i rialles) Allò de repartir valenciania, ja li hem dit que no estem d'acord amb això.

Mire, la llei no protegix res, com ja li he dit.
La llei no té cap règim sancionador.
Vostés fan vore a la gent que la llei equipara la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana amb l'AVL.
I no és veritat.
Vostés diuen que homologa el valencià de Lo Rat Penat, o ho fan vore, i no és veritat.
Vostés estan enganyant el valencianisme més tradicionalista.

Deia el… crec que ha segut el senyor Mata, que havien tret profit d'esta llei.
Jo crec que no, jo crec que als valencians ja els han deixat d'enganyar, i per açò estan vostés en l'oposició i esta llei no va a servir per a res.

Mire, vosté sap… Vosté és que ha parlat ací de traïció i a nosaltres ens ha dit traïdors.
Mire, no sé si vosté sabrà que quan s'afilien a Compromís, a més de donar-los el carnet del partit… Jo sí que he vist un carnet amb una quadribarrada allí.
(Veus) Però, mire, som… (Veus) Tranquil·litat, tranquil·litat.

El senyor president:

Silenci, per favor.
(Veus) Deixen que l'orador puga expressar-se sense interrupcions.

Senyor Subiela, continue vosté.

El senyor Subiela Chico:

Mire, quan vosté parla, quan vosté parla de traïcions, li'n vaig a dir jo una.
Als que s'afilien a Compromís, a més del carnet, els donen un detall, un detall perquè se'l pengen en el seu…, en el seu…, en la seua casa.
(Veus) I ¿sap, sap…?
Sí, sí.
¿Sap…?
Mire, li vaig a dir el que els donen.
Els donen emmarcat el pacte que vostés firmaren amb el senyor Pujol perquè el senyor Aznar poguera ser president del govern.
Això sí que va ser una traïció al poble valencià, al valencianisme (aplaudiments) que vostés diuen defendre.
Això sí que va ser una traïció.

A partir d'ahí, senyor Bellver, de veritat, lliçons de valencianisme, lliçons de dignitat, lliçons d'honorabilitat, a nosaltres, cap.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

A continuació, per a fixar la posició del Grup Parlamentari Compromís, prendrà la paraula el senyor Josep Nadal, que ja és quasi vosté una senya d'identitat ací de les Corts Valencianes.
(Aplaudiments)

Un segon, senyor Nadal.
(Veus) Hui és el moment.
Demane, com sempre, silenci a les seues senyories per a escoltar els oradors.

Quan vosté vullga, senyor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Bon dia i bon any.

Pel que vaig adonant-me des del poc temps que fa que estic ací, convindran vostés amb mi que l'ofici de legislador moltes voltes conté molts oficis dins d'ell.
Ací es pot fer de bombers, de policies, de pallassos, d'equilibristes, de vedets, de cantants.
En este cas, senyor Font de Mora, estem ací també per a fer de forenses, perquè l'únic que li queda a esta llei és fer-li l'autòpsia, perquè és una llei que va nàixer morta ja el dia que vostés la van crear.
(Aplaudiments) I va nàixer morta, en primer lloc, perquè evidentment el partit que la va crear estava pràcticament mort i va nàixer morta, també, estava morta electoralment.
Era un intent de salvar-se.
Però va nàixer morta sobretot perquè les senyes d'identitat valencianes no caben en una llei de sis folis, com han fet vostés.
De fet, les senyes d'identitat valencianes no cabrien en tot este edifici.
És impossible encotillar la identitat d'un poble, com el poble valencià, dins d'una llei.
Això que ho facen a les universitats, que facen tesis doctorals enormes i aixina i tot encara no podríem saber com són les senyes d'identitat valencianes.

El fet que vostés vinguen ací a portar unes senyes d'identitat, una llei de senyes d'identitat, perquè els ha superat a vostés.
.
.
La societat valenciana no és la societat valenciana ni tan sols en l'època de Blasco Ibáñez de Cañas y Barro i de La Barraca ja hi havia molta més diversitat, molta més pluralitat i molta més modernitat que en la llei de senyes d'identitat que vostés han presentat ací.

Vostés han presentat ací una llei de senyes d'identitat que el poble valencià ja no l'entén.
El poble valencià els ha passat a vostés, el poble valencià és una altra cosa molt diferent a la que vostés entenen que està en eixa llei.
Intentaven vostés ficar en marxa el ventilador i fer una gran cortina de fum per a tapar eixos casos de corrupció, per a tapar una societat, un model econòmic basat en l'especulació urbanística, basat en la corrupció que vostés van afavorir i que va caure com un castell de cartes.

Pretenien vostés també en esta llei que va nàixer morta, pretenien vostés també enfrontar els valencians entre valencians de primera i de segona.
Pretenien vostés amb eixe observatori que està dins de la llei de senyes, que l'observatori significara sobretot enfrontar els valencians i sobretot era un torpede directe a la línia d'explotació de la normalització lingüística, de la llengua, d'aquelles persones centenars de milers d'usuaris de la llengua, que usen la llengua dia a dia, escriptors, lingüistes, periodistes, artistes, simplement usuaris de la llengua als qui vostés volien atacar dient que no els donarien subvencions per a intentar acontentar al seu electoral d'extrema dreta dient que no donarien subvencions a la gent que usava la llengua.
Era, evidentment, una llei contra la identitat dels valencians, més que una altra cosa.

Van vostés també amb esta llei intentar fer l'enfrontament dels valencians per a tornar a enfrontar-mos.
.
.
(remors) sí senyor, la senyera dels collons.
Jo quan parlava de la senyera dels collons no era per a parlar malament de la senyera sinó per a dir Â«ja n'hi ha prou d'enfrontar-nos per les banderes, ja n'hi ha prou!
Â» (Aplaudiments) Ja n'hi ha prou perquè amb una maneta mos parlen vostés de banderes i mos parlen vostés d'enfrontar-mos pel nom de la pàtria o per si tal paraula o tal altra porta accent obert o tancat, mentre que per l'altre costat vostés anaven posant la mà a la caixa, mentre que per l'altre costat eixien carros, (veus) eixien carros i carros carregats de diners, dels diners dels valencians que se n'anaven a Madrid i no tornaven.
Però era molt més fàcil distraure els indígenes canviant els (inintel·ligible) .
.
.
pel territori.
(Aplaudiments)

I, finalment, i per acabar, dir-los una cosa, ja vos ho he dit.
Les senyes d'identitat del poble valencià no caben dins d'este edifici, no cabrien mai ací dins.
Però jo els recomanaria a vostés que encara que esta llei va nàixer morta sí que n'hi ha una senya d'identitat que jo crec que tots hauríem d'estar orgullosos; els nostres pares, els nostres avantpassats, que treballaven de sol a sol i que no sabien ni llegir, ni escriure i que comunicaven a les noves generacions, conforme podien amb frases xicotetes, amb refranys que valgueren per al futur.
D'eixes n'hi ha moltes, de molt interessants i molt importants.
Però n'hi ha una que hauria d'estar escrita amb lletres d'or a l'entrada d'este parlament i diu: Â«Viu i deixa viure.
Â» I això és el que haurien de fer vostés, senyors del Partit Popular, visquen i deixen viure i sobretot deixen de promoure enfrontaments estèrils entre els valencians que no porten a cap lloc.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies.

Mira que els costa, tan fàcil que és dir Comunitat Valenciana, però han de pegar-li voltes al pandero per a no dir Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments) S'esforcen, s'esforcen.

Mire, senyor Nadal, hakuna matata, hakuna matata.
L'ofici de parlamentari, sí, efectivament, dóna per a molt, dóna per a ser trobador, que està molt bé, no és una crítica.

Mire, diu vosté, Â«home no, jo quan deia allò de la senyera coronada amb el blau dels collons ho deia per a…Â» Home, quina casualitat, però ho deia vosté de la senyera coronada del blau, no ho deia vosté de la quadribarrada.
Eixa és la seua forma de ser.
Vostés no poden enganyar, si ho fan tots els dies, per molt que s'intente amagar-ho vostés en allò que creuen és en els països catalans, creuen en el català, no creuen en la senyera que representa a tots els valencians.
I eixe és el problema que tenen, eixe és el seu problema que tenen.

Diu vosté que és una llei que va nàixer morta i l'anem a derogar.
I, efectivament, els ho he dit, vostés van a poder derogar aquesta llei, no van a poder derogar el sentiment de tot el poble valencià.
I no tinguen el menor dubte que quan el Partit Popular torne a governar la Comunitat Valenciana, que va ser més prompte que tard, tornarem a aprovar esta llei de senyes d'identitat.
(Aplaudiments) I sap per què?
Sap per què, senyor Nadal?
Perquè esta llei que reconeix, que protegix i que difon les nostres senyes d'identitat és la barrera més clara per a les seues ínfules independentistes.
Simplement per això anem a retornar a aprovar esta llei de senyeres d'identitat.

Però el que de veres pot amb vostés d'esta llei, el que de veres és superior a vostés és que esta llei reconega la capacitat docent de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana i de Lo Rat Penat.
Això és el que els fica a vostés dels nervis, això és el que els fica a vosté dels nervis.

I no tinguen el menor dubte, quan el partit Popular tinga l'oportunitat de governar reconeixerem la capacitat docent de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana i de Lo Rat Penal.
I ho farem perquè són institucions que estan defenent allò nostre, estan defenent la singularitat d'allò valencià, cosa que vostés, ningú de vostés està disposat a fer-ho.
I ho estan fent des de fa més de cent anys, quan ningú ho defensava, quan ningú ho defenia, ho defenia Lo Rat Penat i en estos moments la reial acadèmia de cultura.
Estan aixina, estan aixina, que ni tan sols el grup de l'esquerra valenciana haguera sigut possible sense Lo Rat Penat, si no hagueren existit les joventuts de Lo Rat Penat no tindrien vostés el grup de la seua política catalanista.

Miren, creiem en la defensa que fa d'allò valencià tant la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana com Lo Rat Penat.
Creiem en la seua capacitat docent, la defenem, la defenem.
Tal és aixina, tal és aixina que quan es va crear l'acadèmia de cultura valenciana, l'Acadèmia de la Llengua Valenciana, perdó, tots els membres que va anomenar el Partit Popular, tots ells eren membres de Lo Rat Penat o de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana.
Si eixa gent, part d'eixa gent, alguns d'eixa gent varen prendre la decisió de canviar el seu pensament per un seient, ho van fer enganyant Lo Rat Penat i la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana, ho van fer enganyant el Partit Popular.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyor Nadal, per a finalitzar el debat, té vosté quatre minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Jo ni Lo Rat Penat, ni la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana han sigut mai sants de la meua devoció.
Però se suposa que encara estaran molt més cabrejats amb vostés, perquè a l'haver posat esta llei a dos mesos d'eleccions és evident que s'han enfonsat completament amb vostés.
Evidentment, esta gent tenia unes normes que no seguia ningú, però ara, evidentment, por los siglos de los siglos, tot açò serà igual a corrupció, igual a Partit Popular, igual a desfeta electoral.
Per tant, la gent ja sap que si alguna volta vol tirar per algun lloc és jugar a clar perdedor anar amb vostés.

D'altra banda dir-los que, evidentment, la llei no la deroguem nosaltres, la llei la va derogar el poble valencià en les eleccions i, si no, no haver-la posat a dos mesos d'eleccions la llei esta.
Vostés van jugar i van a anar a per totes a doble o nada i diuen anem a aprovar esta llei a vore si aixina encara mos salvem i no s'han salvat.
El poble valencià els ha derogat la llei de senyes i vostés ara el que haurien de fer és acceptar-ho i ja mos vorem a la pròxima, a les pròximes.

I jo trobe que ja portem massa temps ací parlant d'estes coses.
Jo entenc que la veritat és que com jo parle en valencià i vosté parla en iber costa una miqueta que mos entenguem.
Però al final de la història trobe que ja hem perdut massa temps en la història esta.
Si n'hi ha algú que està mirant-mos per l'streaming eixe, alguna persona jove, desperta, amb inquietuds dirà: Â«Estos buelos de què parlen, no està bé ja?
Â» Home va!
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Senyories, anem a passar a la votació de la totalitat.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada la proposició de llei amb 58 vots a favor, 31 en contra i 6 abstencions.
(Aplaudiments)

Senyories, crec que ha quedat bé la nostra senyera i l'aplaudiment dels grups majoritaris, crec que ha quedat molt bé.

Proposta de creació d'una comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les polítiques públiques i de finançament d'estos, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 5.
615, BOC número 45)

El senyor president:

Per tant, senyories, després d'este debat apassionant anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, que és la proposta de creació d'una comissió especial d'estudi sobre la situació al sector ramader.

Per a la seua presentació i exercir el torn a favor tindrà la paraula, en nom del Grup Podemos, l'il·lustre diputat David Torres per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que pensava que estava en el Camp Nou després de vore aquest tifo que han fet els companys del Partit Popular… (Remors)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor, per favor, pregaria un poquet de silenci perquè va a ser difícil que es concentre si no és així.

Gràcies.

El senyor Torres García:

Gràcies, presidenta.

Com deia, semblava que estàvem en el Camp Nou i estàvem fent un tifo d'estos que fan tant els aficionats del Barça, això que jo sóc del Llevant, no sóc del Barça.
(Remors) Però, bé, els famosos són els del Camp Nou… Són famosos a nivell internacional, però, bé, és un debat que tindrem després.
De totes formes era una broma, vostés ho saben.

Vaig a intentar que em dure la veu, espere no tindre un debat tan exaltat com el d'abans, perquè si no… Heu notat ja com tinc la veu.
Però crec que tampoc és un motiu per a mantindre un debat exaltat, jo diria que tot el contrari, és un motiu de satisfacció que en aquesta cambra i en plenari es parle o es puga parlar de ramaderia.
No és habitual i els puc dir que és una pena que s'haja quedat l'hemicicle tan buit, perquè considerem que no és un tema baladí sinó que és un tema que realment importa als valencians i a les valencianes i sobretot a aquella gent que viu en les comarques de l'interior, que són els qui estan patint unes polítiques que no han sigut efectives per al desenvolupament econòmic de la seua zona.

També ells han patit les retallades, també el sector de l'agricultura i el de la ramaderia ha vist com el pes relatiu del sector agrari en els pressupostos es veia reduït i la veritat que moltes vegades reduint de l'agricultura o de la ramaderia sense pensar que el sector primari és un sector que estira d'altres sectors productius, com és l'hoteler, l'agroalimentari, que per cert és el segon major exportador de la Comunitat Valenciana i un dels sectors que ha ajudat a equilibrar la balança comercial, també del turístic, però també beneficia als mateixos consumidors i, com no, especialment a les poblacions de les comarques de l'interior, que no podem negar que sofreixen un problema greu de despoblament i d'oportunitats econòmiques.

Perquè parlar del sector ramader, com vos dic, també és parlar d'aquestes persones.
I per això portem a aquesta cambra aquesta proposta de creació d'una comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, però també sobre la viabilitat dels escorxadors públics existents, que tant s'ha parlat i després seguirem parlant d'ells, i de les polítiques públiques de finançament d'aquest.

És evident, jo crec que les dades ahí estan i la realitat ahí està, que alguna cosa ha fallat.
I no ho dic a mode de crítica destructiva sinó a mode de crítica constructiva, perquè la proposta de fer aquesta comissió té tot aquell sentit de portar una discussió constructiva que puga beneficiar especialment els xicotets ramaders i recuperar una part de la nostra economia tan important.

I, en eixe sentit, m'agradaria exposar per a defendre aquesta comissió, aquesta proposta de comissió, en primer lloc, fer referència a una de les peces fonamentals per al desenvolupament de la ramaderia, que és els escorxadors.
Els escorxadors, a tot arreu del nostre territori, que és evident que no hi hagut una implantació homogènia en molts casos, cosa que no permet acomplir moltes de les normatives de la comissió europea, però tampoc permet complir moltes de les recomanacions de la mateixa FAO i de la mateixa comissió europea en temes de benestar animal, quant a les distàncies on es crien els animals i on s'han de matar.

En eixe sentit pensem que les ajudes no han tingut cap criteri ni econòmic, ni ambiental, ni de benefici per als productors, ni per als consumidors, ni tampoc per al benestar animal.
I no entenem molt bé quins han sigut els criteris que s'han utilitzat per a donar eixes ajudes, que evidentment tampoc responien a necessitats del mateix sector o de les demandes del mateix sector i, evidentment, tampoc responien a les necessitats del mateix territori.

No s'ha tingut en compte, per exemple, que en les comarques centrals no hi haguera ningun escorxador de vedella, el que impossibilita, per exemple, que amb les normatives tan estrictes en temes de sanitat animal de la Unió Europea es puga desenvolupar eixe sector.
Tampoc s'ha tingut en compte que a la Safor o a la Marina, per exemple, no hi haguera cap escorxador i que, per tant, siguen les dos comarques que més els productors d'animals més s'hagen de desplaçar per poder matar els seus animals.

Tampoc s'ha tingut en compte que molts dels escorxadors que s'estaven recolzant han estat tancats, finalment perquè al final no hi havien tampoc uns criteris de viabilitat i molt d'estos s'estaven recolzant a les zones costeres, la qual cosa, evidentment, és on hi ha un major consum, però on pràcticament no hi ha producció d'animals.
I el que va en contra de tota lògica econòmica també, perquè, evidentment, si estem parlant del cost que pot tindre el transport dels animals hi ha més cost en el transport dels animals vius que una vegada ja matats i processats en eixe sentit.

Ens preocupa també la desaparició que durant dècades han tingut els escorxadors de propietat pública que tenien molts municipis i que possiblement no eren viables, però si que complien una funció social important.
I, en canvi, sí que s'han recolzat altres escorxadors, que no dic que no tinguen la seua utilitat, però per exemple Mercavalència ha rebut 12 milions d'euros en subvencions durant els últims anys i només té el 80% de la seua producció va a un sol productor.
Jo si vos dic la veritat els meus coneixements d'economia em fan dir que qualsevol economista de qualsevol tendència econòmica diria que això no és viable.
O siga, que tota la teua producció vaja a un sol productor, a un sol distribuïdor el deixa… Evidentment, ahí s'haurà invertit 12 milions d'euros que els valencians i les valencianes anirem perdent.

Considerem que tenim dades sobre el sector ramader de com s'han utilitzat totes aquestes subvencions, de quines han sigut les polítiques, quins han sigut els resultats.
Coneixem molt bé el sector, els professionals estan d'acord en recolzar-nos.
De fet, quan es va començar a parlar de ramaderia i d'escorxadors en esta cambra, que feia temps que no es parlava, jo crec que a tots ens van visitar els sindicats i els productors, sobretot perquè parlàrem de manera seriosa de quin era el seu problema.
Nosaltres ja portàvem en el programa de la Comunitat Valenciana no el que férem referència ahir sinó un altre que replega 512 mesures concretes per al nostre territori.

I, per tant, també considerem que no sols s'ha de parlar dels escorxadors sinó de quina és la situació i de quins són els problemes que sofreixen molts joves que volen continuar l'activitat ramadera que han portat dels seus pares i les seues mares al seu territori i al dia d'avui no poden continuar-lo.
Però també nosaltres pensem que cal valoritzar el producte local, perquè tot això dinamitza no sols l'agricultura i la ramaderia sinó també el turisme, l'alimentació, el control dels nostres boscos, dels quals s'ha fet una gestió forestal prou deficient, i sobretot la fixació de població.

I vaig a acabar.
Per aquests motius i molts altres, que pel temps m'he hagut de deixar, nosaltres sol·licitem la creació d'aquesta comissió especial d'estudi perquè en el termini de quatre mesos des de la seua constitució puga acabar els seus treballs i presentar les seues conclusions en un dictamen a aquest ple, perquè puga ser debatuda i votada.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Per a fixació de posició té la paraula, per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, l'il·lustre diputat Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Señora vicepresidenta.

Señores conselleres.

Señorías.

Intervención de un valenciano profundamente orgulloso de serlo, amante de sus símbolos, de sus tradiciones y, por supuesto, de su futuro.
Y, por lo tanto, también, de un español, como no puede ser otra cosa, alguien que es valenciano.

Señorías, la propuesta que nos ocupa la debemos enmarcar entre otras en el área de sostenibilidad y medio ambiente, dada que la sostenibilidad es un proceso que hace referencia a una forma de desarrollo en la que se busca el bienestar de las personas sin dañar el equilibrio del medio y sus recursos, ya que estos son la base de nuestra forma de vida.

El creciente interés y el aumento de la preocupación de la sociedad actual por la conservación del medio ambiente determina que cualquier decisión tomada en este ámbito, independientemente de su naturaleza, deben estar vigiladas y tendentes a que sus actividades se realicen en armonía con el entorno, de manera que las consecuencias que puedan representar los procesos y productos relacionadas con ellas sea cada vez menores y puedan ser subsanadas en el tiempo.

El mejoramiento ambiental en los procesos que nos ocupan contribuye también al crecimiento de las comunidades bajo el modelo en el que las actividades que realizamos impactan al medio ambiente y emplean los recursos naturales, de manera tal que no sobrepase la capacidad de la naturaleza de absorber los contaminantes y de regenerarse a sí misma.

Si hablamos de mataderos, la existencia y la operación de los mismos viene dada y determinada por la necesidad de control y la higiene en todos y cada uno de ellos, tanto los que dependen de la administración pública, como los privados, como los que dependen de órganos paraestatales.
En todo caso, una obligación de cumplimiento y de responsabilidad respecto a la salud pública, puesto que generan gran cantidad de residuos de diferente naturaleza.

Todos los procesos que se llevan a cabo en los mataderos requieren grandes cantidades de agua, razón por la cual, y más aún en esta comunidad, se pueden convertir en una fuente potencial de contaminación.

Señorías, existen numerosas experiencias en otros países con sus mataderos tanto municipales como industriales que han logrado optimizar sus procesos mediante la implementación de medidas que les permiten hacer un mejor uso de los recursos.

La información que hasta ahora se posee ha permitido verificar la ausencia de tratamientos adecuados de los derechos que se generan.
Las pautas que se proponen con un sistema de gestión ambiental debe incluir la toma de medidas y la necesidad de diseñar unidades de tratamiento para minimizar el impacto de los residuos en el ambiente.

Esta comisión que plantea el Grupo Podemos, y que ya anunciamos que vamos a votar que sí, debe de atender al estudio de los residuos y potenciarles sus productos que se generan para así concebir y diseñar alternativas de manejo y disposición que sean viables tanto técnica como económicamente.

Ciudadanos propone que se definan alternativas para controlar la contaminación generada por residuales de mataderos mediante sistemas de tratamientos viables dentro del sistema de gestión ambiental antes mencionado, evaluando procesos involucrados en la generación de fluentes y determinadas características de los residuales para definir alternativas adecuadas de manejos y tratamiento.

Señorías, para terminar, como es fácil de entender y no nos cansamos de repetir desde nuestro grupo parlamentario, el sector agroalimentario es clave para la economía valenciana y, por lo tanto, los poderes públicos deben velar por su correcta gestión y competitividad.

El sector, a menudo abandonado a su suerte o claramente en inferioridad de condiciones con respecto a otros sectores que aportan más recursos y menos problemas al menos aparentemente, requiere un interés especial.
Se lo debemos, es una deuda pendiente para conseguir una mayor competitividad e internacionalización de nuestros productos, de nuestras capacidades, de un potencial que muy pocos países, que muy pocas regiones en el mundo pueden ofrecer.

Porque, además, nuestra pertenencia a la Unión Europea y la estricta adherencia a sus protocolos y a la política agraria común nos obliga a mayores compromisos, a mayores garantías que a otros países que son directamente competidores y a los que no obligan las mismas garantías.
Es cometido nuestro la mejora y el avance en materia de seguridad alimentaria; es imprescindible el desarrollo de un libro blanco de sanidad animal, promover un relevo generacional en el sector ganadero, el desarrollo de nuevos procesos tecnológicos, el potenciar las marcas ganaderas propias, el desarrollo de cadenas de suministro alimentario sostenible, mejorando el flujo y la eficacia de todos los eslabones de la cadena.

Señorías, recuerden si el sector agrícola es un sector duro, con dificultades de trabajo, falta de motivación, precios bajos, falta de lustre social, falta de apoyo, el ganadero es todavía peor, con peor trato desde siempre por parte de las administraciones.
El hecho de ser una región donde el turismo y la industria han sido y son una pieza clave y fundamental en nuestro desarrollo no nos haga pensar que podemos prescindir de un sector como la agricultura y la ganadería para volver a ser, señorías, una región puntera de España.

Muchísimas gracias, señora presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Tormo.

És el torn del Grup Parlamentari Compromís, la seua diputada honorable senyora Cristina Rodríguez.

La senyora Rodríguez Armigen:

Buenos días.

Gracias, señora vicepresidenta.

Como saben, el sector ganadero se enfrenta un contexto social, económico y productivo adverso en el que prima la rentabilidad a costa de la calidad del producto y a costa del bienestar de la población productora, que es la población del ya desfavorecido mundo rural.

Sabemos que el sector de la ganadería tiene una serie de limitaciones como la carencia de mano de obra, la falta de relevo generacional, la falta de tejido asociativo o los precios a la baja de los productos procedentes de la ganadería, en especial de los productos cárnicos.

Y, miren, el consumo de carne en nuestra sociedad es elevado, desde el punto de vista de la salud es preocupantemente elevado.
Según el último informe anual del consumo alimentario, en España se consume de media 51 kilos de carne por habitante al año; además, la tiendas y supermercados ofrecen productos cárnicos a precios altamente competitivos desde el punto de vista de la demanda, a costa de una pérdida de calidad del producto que procede cada vez con mayor frecuencia de sitios, de granjas o de mataderos que están situados a cientos o, incluso, a miles de kilómetros de donde finalmente se consume la carne.

En resumen, consumimos mucha carne y de mala, o en el mejor de los casos, de calidad media, cuando la tendencia debería ser la opuesta, deberíamos consumir menos carne de mayor calidad.

Con todo, la carne sigue siendo una industria muy importante en el País Valenciano, el sector ganadero aporta a la producción final agraria más del 20% del valor total y el valor anual de la producción se estima en más de 550 millones de euros, una cifra que no es nada despreciable si tenemos en cuenta las dificultades a las que se enfrenta el sector, el sector productor valenciano, especialmente los productores más pequeños.

Desde el sector se han echado en falta políticas efectivas de competitividad y de financiación ya que algunas de las medidas que se han impulsado desde La Generalitat en los últimos años no han hecho otra cosa que endeudar más a los ganaderos.

El sector de la ganadería lleva años reclamando políticas que consigan reactivar la actividad, que además de ser una actividad productiva con una potente base ambiental y, por lo tanto, sostenible, algo que ahora en este momento es difícil de decir de cualquier otra actividad económica, además de eso destaca también por su importancia social, especialmente en las zonas de interior, en las zonas rurales, donde ha sido tradicionalmente el principal activo económico.

Es por ello que desde Compromís consideramos conveniente abrir un debate alrededor del sector ganadero y el papel de la administración pública.

Igualmente, nos parece conveniente establecer medidas relativas a la viabilidad de los mataderos públicos -y así lo recogíamos en nuestro programa electoral- ya que hoy en día los ganaderos valencianos, y especialmente los de la comarcas de interior, tienen muchas dificultades para acceder en buenas condiciones a los mataderos existentes, en algunos casos incluso tienen que desplazarse a otra provincia para comercializar sus productos.

Este problema -como saben- también lo tenían los criadores ecológicos pero, afortunadamente, desde hace unos meses, en una instalación como la de Mercavalencia existe ya una línea de certificación ecológica que facilita, por un lado, a los productores existentes de ecológico; por otro lado, anima también a otros productores a convertirse a ecológico y, también, satisface el consumo de una carne, la carne ecológica, que es una carne cada vez más demandada -como saben.

Como no podía ser de otra manera, cualquier iniciativa que tenga como intención reactivar el sector ganadero será bienvenida por nuestro grupo, por Compromís, y lógicamente votaremos de manera favorable a esta proposición de creación de esta comisión de estudio.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señora Rodríguez.

És el torn del Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula la il·lustre diputada, senyora Sabina Escrig.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies.

Amb molt de respecte, la verdad nos hará libres.
Aquesta frase, atribuïda a Jesucrist, la vam haver d'escoltar el passat 23 de desembre per la síndica del Partit Popular, un partit que mentre governava va permetre que alguns es lucraren amb la visita del papa a València.
I diuen, Â«la verdad nos hará libresÂ» quan tenen a la presó a un exconseller del PP que va robar als més pobres.
Un exemple, quasi dos milions d'euros per a Nicaragua i sols van arribar 43.
000 euros.
A Dios rogando y con el mazo dando.
(Aplaudiments) Sí, al tema, al tema.

Jo ja sé que a vostés no els agrada que els recorde el passat, però cal parlar de passat perquè si estem en la situació que estem és el passat.
Arguments, arguments: mentre uns robaven, es tancaven trenta-quatre escorxadors al País Valencià.
Donar al públic arguments.
(Veus)

Anem a vore, mire, jo he estat mirant-me el reglament de funcionament i en cap lloc diu que en la fixació de vot no es pot parlar del Partit Popular.
¡És que han estat governant vint anys!
¡És que han d'escoltar el que vostés han estat fent!
Ho sent molt, han governat vint anys.

I després de vint anys de festa del Partit Popular ens trobem davant d'una proposta del Grup Parlamentari Podem per a crear una comissió especial per a l'estudi sobre la situació del sector ramader i els seus productes, la viabilitat dels escorxadors públics existents, les polítiques públiques i de finançament d'estos, comissió que naturalment anem a recolzar.

¿I per què estem…?
Però, ¡volen deixar que parlem!
¿O no?
(Veus) ¿I per què ens trobem en aquesta situació?
Senyories, cal fer memòria perquè, clar, han estat vostés governant vint anys.
No volen que mirem enrere però cal mirar.
Volen que esborrem la festa plena que han tingut durant estos vint anys, la seva irresponsabilitat i el malbaratament dels diners públics, el Gürtel, Púnica, EMARSA, Brugal, Imelsa, etcètera, etcètera, etcètera.

Durant eixos anys de festa del PP, durant eixos anys de festa del PP va nàixer (veus) la Fundació Agua y Progreso, la Fundació Agua y Progreso finançada per la conselleria d'agricultura, entre altres conselleries, 7,2 milions d'euros per a aquesta fundació que es va crear per a demanar aigua al senyor Zapatero però quan va guanyar el senyor Rajoy la van liquidar, 7,2 milions d'euros amb els que haguérem pogut ajudar els ramaders del País Valencià.
(Aplaudiments)

En l'actualitat n'hi ha registrades sis mil explotacions de ramaderia, distribuïdes per diferents llocs del País Valencià, però en les explotacions de ramaderia n'hi ha cinquanta-sis escorxadors; d'ells sols deu públics.
I torne a recordar, trenta-quatre en estos últims anys desapareguts, dènou públics.

Des de l'administració autonòmica s'han de posar tots els recursos necessaris per a donar servei als ramaders dels País Valencià.
I com bé diu la proposta de Podem, n'hi ha una mancança d'escorxadors al nostre territori, així com el desequilibri existent quant a la implantació dels escorxadors en zones més o menys necessàries.

Açò fa indispensable un estudi sobre la situació actual i així, des dels poders públics, poder treballar i encaminar tots els esforços i recursos per a donar un servei de qualitat i recuperar tot el que s'ha anat perdent durant els vint anys del Partit Popular.

I, miren -per a acabar-, recolzem la ramaderia i recolzem els ramaders, els treballadors del sector, les seves famílies i, ¿com no?
, el consumidor.
I podem amb molt de compromís i amb molt de socialisme fer una societat i un país millor treballant sempre per a les persones.

I és de veres, la verdad nos hará libres, i a altres la veritat els portarà a la presó.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Per a finalitzar el debat té la paraula, en nom del Grup Popular, l'il·lustre diputat José Ramón Calpe, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Lamente que vosté no haja exercit les seues funcions de moderació per a cridar a l'ordre i a la qüestió perquè, francament, s'han dut ací al debat per part de la portaveu socialista una sèrie de qüestions que res tenien a vore amb el debat.
Però és que també pensem que la mateixa iniciativa del Grup Podem poc té a vore amb l'objectiu que confessa.

El Grup Podem sabem que ha acudit en socors del senyor Puig sorprenentment perquè no crec que a això els obligara el pacte que van firmar en el botànic i del que tan orgullosos estan -si més no, jo no he trobat eixa obligació en cap punt del pacte-, ha acudit en socors quan va esclatar tot el problema, es va saber en presentar la llei de pressupostos, de Carns de Morella.
I creem que darrere d'esta iniciativa continua estant eixa qüestió.

Vostés van presentar l'esmena que va permetre, al seu criteri, naturalment, llavar-li la cara a eixa qüestió, vostés inclús van assumir el torn en contra de les nostres esmenes a la secció d'agricultura quan el que és lògic seria que l'haguera assumit un grup dels que formen el govern que presenta els pressupostos eixos.

I, ara, vostés presenten una iniciativa que l'han justificada molt bé, i tot el que han dit és raonable i estem d'acord, però que creem que el que volen és, al final, dir, Â«teníem raó, calia posar eixa esmena, calia, per tant, salvar-li la situació al senyor Puig perquè és raonable i el sector ramader ho necessitaÂ».
Ho necessiten molts dels sectors que conformen el nostre sector primari.

Probablement, si vostés -que segur que ho han fet- han parlat amb les associacions de llauradors, amb les associacions de ramaders també, doncs sabran que n'hi ha gent que té necessitats, es podria plantejar per exemple en el sector citrícola.

La mateixa consellera, ací present, en la seua compareixença va diagnosticar molt bé la situació de l'agricultura amb els problemes de l'envelliment dels professionals, de la disminució de professionals, de la baixa rendibilitat.
Tot això mereixeria, probablement, també, una comissió d'estudi.
¿Per què no parlar de la pesca amb el problema de la renovació de la flota, de les paredes biològiques?
En fi, jo crec que n'hi ha moltes qüestions.

Però vostés han triat esta en concret i han triat esta en concret per la raó que els he manifestat.

De tota manera, és cert que de la ramaderia s'han d'estudiar coses i, a més, també, les associacions ramaderes amb les que hem parlat estan d'acord que es faça este estudi perquè s'ha detectat una necessitat d'alguns escorxadors més menuts o mitjans perquè, actualment, quasi tota la producció ramadera està en un sistema intensiu on les mateixes empreses dels grans escorxadors són les que s'encarreguen d'alimentació, transport, sanitat, etcètera, i efectivament pot haver-hi una necessitat, pot ser oportú conformar o crear un mapa ramader que indique si cal en alguna zona concreta algun escorxador.
En tot això estem d'acord.

I ja, per no parlar del que ha plantejat el representant de Ciutadans que, indubtablement, ens du a un altre tema que excedix el sector agroalimentari i que incidix directament en el sector mediambiental.
Tot això podria fer que recolzàrem esta postura.

N'hi ha més problemes en la ramaderia.
Precisament, estant la senyora consellera ací, em permet recordar-li cordialment, no sé si li ho hauran recordat a ella personalment a Morella, però en aquella comarca n'hi ha queixes de molts ramaders pel retardament en els pagaments de la PAC.
Sé quins són els problemes.
Si ara vosté em contestara, sé el que anava a dir-me.

L'única cosa que li vullc demanar és que, una vegada superat el sainet este del cessament dels trenta funcionaris, de nomenar els altres interins i tot això, es puga accelerar i que se'ls atenga prompte, que se'ls demane tot allò que hagen de solucionar, si en alguns cas és responsabilitat d'ells, i, sobretot, que se'ls busque o se'ls recolze d'alguna manera amb una solució per a salvar el problema fiscal que se'ls plantejarà ací enguany si acumulen el pagament de les ajudes de dos anualitats.

De manera que no podem oposar-mos que es cree esta comissió perquè tot el que vosté ha dit és cert, inclús el que han dit alguns altres grups és cert també i, per tant, mereix eixe estudie; però creem que la finalitat que guia la sol·licitud de creació de la comissió d'estudi no és la que vosté confessa sinó salvar-li la situació al senyor Puig.
Però d'això es parlarà més endavant.

De manera que la nostra postura davant d'esta iniciativa serà l'abstenció.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Calpe.

Senyories, culminat el debat, anem a passar a votació.

Anem a votar la proposta de creació d'una comissió especial d'estudi sobre la situació del sector ramader.

Senyories, comença la votació.
Senyories, s'aprova la creació de la comissió amb 61 vots a favor, 29 abstencions.

Proposta de creació d'una comissió especial d'investigació sobre la vinculació existent entre el president de La Generalitat o càrrecs públics amb la mercantil Carns de Morella, SL, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 5.
619, BOC número 38)

El senyor president:

Senyories, anem a passar al següent i últim punt de l'ordre del dia, que és la proposta de creació d'una comissió especial d'investigació sobre la vinculació existent entre el president de La Generalitat o càrrecs públics amb la mercantil Carns de Morella.

Per a defensar el torn a favor de la proposta, prendrà la paraula l'il·lustre diputat Rubén Ibáñez, per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Consellers.

Consellera.

La verdad es que la primera duda que asalta es si estamos ante un gobierno de intocables.
¿Debe la oposición controlar la acción del gobierno?
¿Puede investigarse la gestión del gobierno?
La respuesta debería ser Â«síÂ», sí se debe y sí se puede.
Pero, ¿cómo?
, ¿de qué forma?
Lo cierto es que el Grupo Popular ha utilizado todas, absolutamente todas las fórmulas reglamentarias en estas Cortes para controlar al gobierno por esta tema, todas.
Hemos hecho preguntas.
Hemos hecho preguntas en sesión de control.
Hemos pedido la comparecencia del presidente.
Hemos pedido un informe al conseller de transparencia.
Hemos pedido documentación.
Y, finalmente, pedimos una comisión de investigación.
Y no la pedimos por un capricho.
No somos partidarios de llegar hasta ese último escalón.
Lo lógico en un parlamento abierto, en un parlamento transparente, en un parlamento en el que nada hay que ocultar es que alguno de los peldaños anteriores hubiese dado buen fin a la petición inicial.
Pero esto no ha sido posible.
Esto no ha sido posible porque al final la única respuesta que nos hemos encontrado, una tras otra, ha sido el silencio del gobierno valenciano.

Este es un gobierno que calla ante los ciudadanos.
Este es un gobierno al que le incomoda que se le cuestione.
Este es un gobierno que no da respuestas a temas que la oposición considera que son importantes.
Al final, como decía un compañero mío, ustedes casi nos vuelven como el monito del Whatsapp: no quieren ver, no quieren oír y lo único que quieren es que nos callemos.
Esa es la realidad.

Y, ¿qué nos dijo el presidente de todo esto en su debate de investidura?
El presidente, en su debate de investidura, nos dijo que la crítica legítima y el control al gobierno de los partidos de esta cámara es una exigencia democrática y que su compromiso es respetar a todas las fuerzas políticas y facilitar su trabajo -punto y aparte-.
Dijo algo más: Â«Propondré rebajar el límite para poder crear comisiones de investigación.
Â» Vaya.
Y, ¿qué ha sido de todo esto, señorías?
¿Cuál es el valor de la palabra del presidente en esta cámara?
¿Ninguna?

Pero es más, lo cierto es que el gobierno, el Consell, aprobó en su proyecto de presupuestos una línea nominativa a una empresa determinada que presidió el presidente de esta Generalitat.
Ese es un hecho probado, un hecho administrativo cierto, un hecho administrativo cerrado, que no se ha podido variar, por lo tanto, consumado.
Y la pregunta es: ¿qué hay detrás de esta empresa?
¿Por qué esta empresa?
¿Puede darse un acto administrativo de esta naturaleza?
Como digo, hemos estado preguntando sobre esto…, escrita, oralmente, petición de informes, y siempre hemos tenido el silencio.
Solo queda el último recurso, el de la comisión de investigación.

Cabría otro, que es el de la doctrina Oltra, la de la ética y la estética.
¿Es esto ético?
¿Es estético?
¿La ética y la estética solo vale para personas físicas?
¿O vale también para personas jurídicas?
Como dirían otros, ¿es esto una puerta giratoria a la inversa, donde dejo un cargo para ocupar otro que luego te dé fondos?

Lo cierto es que algún grupo de esta cámara ya advirtió en su día que este hecho generaba serias dudas.
Estoy absolutamente convencido que esas serias dudas, que en su día tenían y que siguen teniendo, se pueden disipar en esta comisión de investigación.

Pero vayamos a los hechos.
Señorías, el 11 de noviembre de 2004 se funda Carns de Morella, y la funda en su propio nombre y derecho el señor Joaquín Puig.
Y además de en su propio nombre y derecho, y además -porque así lo pone la escritura de constitución- como representante de la empresa CISE -el Centre Integrat de Serveis Econòmics, Societat i Promoció Econòmica, SA-.
En ese mismo acto, en ese mismo día, al señor Puig se le nombra presidente de esa empresa, del consejo de administración, no por ser alcalde de Morella, no.
Ahí también nos mintió el gobierno valenciano.
En ningún momento pone que fuera por ser alcalde de Morella.
Es más, los estatutos no recogen esa fórmula.

El presidente Puig cesa oficialmente -porque solo vale lo que es oficial- en el registro mercantil publicado el 11 de junio de 2015, diecisiete días antes de ser presidente de La Generalitat.
Esta empresa, a la que se le quería dar una subvención y ya veremos si se le dará o no se le dará, estaba en pérdidas, con una ampliación de capital en marcha.
Es una empresa que no podía hacer frente, tal y como se publicó, a las nóminas de sus trabajadores, pero que no podía ni tan siquiera hacer frente, porque así lo declaró en su memoria económica ante el registro mercantil, al préstamo que le concedió el ministerio de industria en 2014, ni tan siquiera a eso.

Pero sigo preguntando, ¿qué hay detrás de esta empresa?
Originariamente sabemos que había una empresa pública y una serie de cooperativas ganaderas.
Pero, ¿y en la actualidad?
¿Qué hay en la actualidad detrás de esta empresa?
El 15 de noviembre nos despertamos con que el candidato del Partido Socialista por Castellón era accionista de esta empresa.
Hoy, todavía no sabemos quiénes son los accionistas de esta empresa.
O al menos oficialmente nadie nos ha dado quiénes son los accionistas de esta empresa, y no será porque no se ha pedido.
En tres ocasiones se ha pedido a la empresa, a la empresa que forma parte de esa empresa y al propio Ayuntamiento de Morella, se ha pedido el libro de socios y el listado de accionistas.
La respuesta ha sido ninguna.

Pero, mire, esta comisión de investigación es más necesaria que nunca y de ello ha dado cuenta recientemente el presidente de La Generalitat, el 9 de diciembre.
Declaró: Â«No tengo ningún problema jamás de que se abra una investigación sobre esto.
Â»

Señorías, la investigación está servida.
De ustedes depende que al final se conozca quiénes forman parte de esta empresa, qué empresas están interpuestas y cuál es su finalidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Per al torn en contra prendrà la paraula el síndic del Grup Socialista, senyor Manuel Mata.

El senyor Mata Gómez:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Con la alegría que da, al lado de esta gran señera, tener ustedes ahí como una plaza de toros, que se me ha olvidado traer los claveles para ver cómo va esto.
(Rialles i aplaudiments) Sí que… en una falta de respeto a nuestra señera y a las señas de identidad lo que han hecho ustedes hoy… (veus) preciosa.

Miren, el último libro de Elvira Lindo empieza con una cita en inglés que dice: Â«It's easy to see the beginnings of things, and harder to see the endsÂ», es dificilísimo cerrar las cuestiones.
Y hoy se va a cerrar esta cuestión, señor Ibáñez.
Se va a cerrar esta cuestión por algunas cosas… Mire, a mí la verdad es que me ha costado entender qué pasaba con su obstinación de una empresa pública municipal -además, la suya personal y la de su grupo-, que en el proyecto de presupuestos, mientras se daba al matadero de Valencia no sé cuántos millones de euros, que a un matadero de un pequeño municipio se le daba 140.
000 euros, que luego han desaparecido de la línea presupuestaria, por qué seguían, y seguían, y seguían y seguían.

Y después de tomármelo a broma y de pensar que era un absurdo, pero ya viendo que esto duraba mucho y, además, estaban atacando a la línea de flotación de una de las personas más honradas que conozco, que es el señor Puig, y con una persistencia, un apoyo mediático y unos altavoces, mi grupo se ha tomado en serio saber qué ha pasado en Carns de Morella.
Pero hemos llegado a una conclusión que es muy perversa.
Ahora ya sabemos que cuando ustedes hacen oposición en temas que no entendemos, pensamos: claro, como ellos ahí saben quién robaba y cómo robaba y cómo se hacía, entonces ahora ellos piensan que nosotros estamos haciendo eso.

Y yo les digo que la gravedad de la situación de lo que ha planteado, señor Ibáñez, vicepresidente de la Diputación de Castellón, amigo de Carlos Fabra, en la institución que ha tenido mucho que ver con otros mataderos le voy a explicar lo que ha pasado.

Usted dice que el 8 de noviembre de 2004 se fundó una sociedad del matadero de Morella con una empresa de capital público para desarrollar las actividades de matadero en una pequeña población.
Cierto es.
Usted enseña una hoja del registro en la que dice: Â«Ximo Puig Ferrer comparece en nombre propio.
Â» Pero usted miente y esconde el resto de páginas.
Porque en todas las escrituras notariales iguales, como, por ejemplo, en la constitución de la empresa municipal de la Vall d'Uixó, el alcalde que la crea…, el notario pone: comparece en nombre propio -en nombre propio- con su DNI.
Y luego, a la hora de adoptar los acuerdos, dice la condición en la que comparece.

Nosotros, por liquidar esta cuestión, porque además lo que sí que me suena a patochada…, no, espérese, hombre, que le voy a contar muchas cosas de consorcios que usted sabe más que yo.
Espérese un segundo, ¿eh?
, espérese un segundo.
Yo, por acabar con esta cuestión, porque tiene narices que después de haber pedido cien comisiones de investigación y ustedes hayan aceptado una o ninguna, hoy vamos a aportar públicamente una certificación de Carnes de Morella en la que dice que el presidente de La Generalitat dimitió el 22 de junio de 2013, dimitió.
Usted dice que lo que no está en el registro no vale, ¿no es eso?
Que lo que no está en el registro no vale.
Bueno, pues la certificación del consejo de administración y de la secretaría (inintel·ligible) .
.
.

Otra, en la que se dice que en la actualidad, ni nunca, ha tenido participaciones de Carns de Morella.
Y otra, en la que ese alto cargo que dice usted presentó su dimisión el 29 de junio del año 2015, antes de pasar a ser jefe de gabinete.
Eso se lo voy a dar, ya está…, (Veus) Perdón, un alto cargo.
Hombre, lo ha dicho usted en la prensa cien mil veces, el jefe de gabinete de María José Salvador.
(Veus) Pero si se lo estoy diciendo yo, el jefe de gabinete de María José Salvador, alto cargo que era concejal del Ayuntamiento de Morella.

Pero, mire, si lo que no está en el mundo no existe, yo le voy a decir hoy que su síndica portavoz está en tres empresas, hoy.
No, no diga Â«¿y?
Â» No, no, no, perdone.
Si usted ahora pide información registral, va a darse cuenta de que la señora Bonig figura como consejera, ¡hoy!
, como consejera de la empresa municipal de la Vall d'Uixó.
Ella dejó de ser alcaldesa de la Vall d'Uixó en julio del año 2011.
No se ha inscrito en el registro mercantil su cese.
Pero lo que es más grave, es que durante su mandato como consellera, del 2011 al 2015, ha estado dando ayudas a las grutas de Castelló, a las cuevas de San José, a la empresa municipal, (inintel·ligible) … del agua… (Aplaudiments)

Y le quiero aclarar una cosa.
Usted sabe que a veces los notarios tardan en llevar al registro una inscripción.
Usted sabe que a veces los registradores ponen alguna pega porque está mal un DNI.
Usted sabe… Yo estoy seguro que la señora Bonig no ha tenido ninguna intervención en la empresa municipal de Vall d'Uixó.
Pero ya que estamos así, mañana, bueno, mañana no, luego le daré el documento en el que aparece la señora Bonig hoy en el Consejo de Administración de la Entidad Municipal de Servicios de Vall d'Uixó.

¿Cree usted que hay que hacer una comisión de investigación?
No, ella se iría cuando la nombraron consellera, porque es totalmente incompatible.
Pero en el registro, que según usted es lo que vale, está.
Además la señora Bonig está en Valencia Parque Central Alta Velocidad.
¡Hasta hoy!
Hoy.
Pero oiga, pero que no está…, que en realidad no está, que habrá dimitido, supongo.
Entonces, por qué si el señor Puig abandona su ayuntamiento, abandona las empresas municipales, abandona las empresas participadas, en junio del año 2013, y usted va al registro y ve que sigue siendo, ¿por qué intenta llenar el mundo de basura?
(Veus)

Nosotros, ¿cree que es legítimo que si la señora Bonig, siendo consellera, ha ayudado a su municipio, y ha dado ayudas a la empresa municipal y ha hecho determinadas cosas, vamos a creer nosotros, vamos a creer que había algún interés personal y le vamos a llamar?
… (Remors) ¡Pero si usted es consejera!
¿Es que hoy es consejera?
No lo sé, usted es consejera y en su declaración de bienes no está.
Usted es consejera y en su declaración de bienes no está.

Por tanto, admitan que han jugado con un error.
Pero, mire… (Aplaudiments) Y le voy a dar las certificaciones.
Pero cuando yo les estoy diciendo que por qué se obstinan en hacer oposición de temas que a los demás nos parecen irrelevantes, hay que rascar y sabremos qué han hecho ustedes, qué han hecho ustedes, y en concreto usted, usted en la Diputación de Castellón subvencionando a dos consorcios de mataderos.

Y mire, le voy a contar una cosa que es bastante curiosa, porque además es que, oiga, lo de esta mañana, de que había una caja y todo el mundo robaba, es que ya me está dando mucha pena.
Que, por cierto, usted está de administrador concursal, en su declaración de bienes, no pone que haya cobrado nada de eso en todo ese tiempo y usted aparece aún de administrador concursal, y en algunas empresas más, ¿eh?
, y está como liquidador de algunas empresas.
Cosa que usted creo que no puede.
(Veus) No, no, y qué.
Usted aparece en el Borme.
Es que usted dice que el Borme va a misa.
Y le digo, pues el Borme va a misa, usted ha falseado la declaración de bienes de aquí, usted… Uy, bueno, pues, pues oiga… (Veus)

Mire, ustedes crean un consorcio que se llama Consorcio para la Gestión del Matadero de la Plana, y crean otro consorcio, que les dan cientos de miles de euros, además construyen los mataderos.
¿Y saben a quién le dan -usted, usted estaba en la Diputación Provincial de Castellón- la gestión de ese consorcio?
¡A la mujer del alcalde del pueblo!
(Aplaudiments) ¡Ole!
¡Ah!
¿Y qué?
¡Ah!
¿Y qué?
¿Verdad?

O sea, la diputación provincial que tiene ahogado a Morella, que los ganaderos de Morella se tienen que ir…, que los ganaderos de Morella se tienen que ir a Teruel a sacrificar los bienes.
(Remors) Que tienen… con sus propios medios financian el matadero.
Que la empresa pública municipal tiene el 72%.
Que hay una certificación que dice que hay 80 socios.
Que dice usted que nuestro cabeza de lista, que el pobre chaval heredó de un tío soltero, un papelito de esos de acciones de 500 euros y con su hermano se lo han partido y tienen 250 euros cada uno de una empresa ruinosa, que dicen ellos.
Que además hay algún diputado por aquí que parece que su madre también tiene un papelito de esos.
(Rialles) Y que media Morella tiene, que es para poder hacer esas cosas.
Que el señor Puig no tiene nada que ver, porque encima es vegano.
(Rialles) Si es que come pescado todos los días.

Pero lo más grave de esa empresa del consorcio que usted venía ayudando, es que, siendo usted el diputado provincial por la Diputación de Castellón, aparece una acta en la que dice: Â«Ese consorcio tenga a bien pagarnos en canon de estar consorciada -o sea, la empresa del marido del alcalde, la mujer del alcalde, la señora Puello-, los años 2008, 2009, 2010 y 2011.
Â» En voluntaria, por favor.

Pero usted no se da cuenta que usted marea a todo su grupo y a todo el mundo con el tema de Carnes de Morella porque sabe mucho de caaarns y de (aplaudiments) panoja…

El senyor president:

Senyor Mata.

El senyor Mata Gómez:

…y de diputaciones, (aplaudiments) ¿eh?

Muchas gracias.
Espero que no voten esta comisión de investigación.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.
(Aplaudiments)

Senyor Rubén Ibáñez.

Senyor Ibáñez, quan vosté vullga.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Bien, señor Mata, este estilo mafioso, de ventilador, de insultos, (veus) de amenazas, es muy propio, es muy propio de quien seguramente no tiene más argumentos.
Usted ha demostrado, usted ha demostrado que sobre el tema en el fondo no tiene ningún argumento, no me ha hablado del tema, me ha hablado de otras muchísimas cosas.

Mire, vamos a ver, yo, por mi parte, de la corporación provincial, que a muchísima honra formar (veus) parte de esa corporación provincial como representante de la ciudadanía de la provincia de Castellón.
Sí… Yo no formaba parte ni era miembro de ese consorcio.
Usted eso no lo ha dicho.
A usted el ventilador habla de todo, y usted, y usted.
No, no.
Yo no formaba parte de ese consorcio, para empezar.

Pero, mire, no voy a entrar a su juego, porque éste no es el objeto de esta comparecencia.
¡No!
No es éste el objeto.

Mire, le voy a comprar hasta la mayor.
Usted dice que el boletín dice lo que dice.
Bien, vale, perfecto.
Pero el señor Puig por un certificado del consejo de administración dejó la presidencia de Carns de Morella en junio de 2013.
Lo ha dicho usted.
¿Es así?
Perfecto.
Se lo compro, se lo compro.
¿Sabe usted cuándo el señor Puig dejó de ser alcalde de Morella?
Ni idea.
¡Ah, claro, ni idea!
Pues dejó un año antes de ser alcalde.
Entonces, ¿me quiere seguir manteniendo usted que era presidente del consejo de administración de Carns de Morella por ser alcalde de Morella?
¡Es que miente hasta cuando sube aquí, señor Mata!
¡Es que miente hasta cuando sube aquí!
¡Está mintiendo!

El señor Puig, el señor Puig fue presidente del consejo de administración de Carns de Morella porque era el señor Puig, no porque era el señor alcalde de Morella.
Y eso lo prueba hasta usted mismo con las fechas que nos acaba de dar.
Fíjese, fíjese hasta dónde llega.

Pero es más.
No he sido yo, señor Mata, no he sido yo, ha sido usted.
Ha sido usted el que ha dicho que admite que hay familiares del señor Puig que pueden ser socios de Carns de Morella.
Lo ha dicho usted, ¿eh?
No lo he dicho yo.
Lo ha dicho usted.
(Veus) Y le voy a decir qué dice el conseller de transparencia cuando se le pregunta sobre esta cuestión.
Nos dice, nos dice que él no tiene competencias, ahora bien, ahora bien, si hubiese familiares del señor Puig deberían estas Cortes pedir esa documentación.
Y ahora me va a explicar: hemos hecho preguntas, preguntas en sesión de control, petición de documentación por escrito, petición de informes, comparecencia del presidente.
No hemos tenido nada.
El único paso que nos queda es éste.
Y éste es el paso para satisfacer la curiosidad de este señor, el conseller de transparencia.
Usted le está diciendo que hay familiares.
Y el señor conseller dice que si hay familiares que las Cortes aporten la documentación.
Pues que las Cortes aporten la documentación.
Y lo vamos a aportar.
¿Dónde?
En esta comparecencia, en esta comisión.
¿Pero cuál es el problema?

Mire, no hay ninguna obstinación personal ni ningún tipo de persecución.
¡No!
Están muy equivocados.
Miren, tienen ustedes la piel muy fina, muy fina, (remors) muy fina.
Cuando gobiernan tienen la piel muy fina.
Se lo he dicho al principio.
¿Es éste un gobierno de intocables?
¿Es éste un gobierno de intocables?
¿Se puede cuestionar la gestión de este gobierno?
Es que parece que ustedes cuando se cuestionan su gestión se ponen muy nerviosos, se ponen irritables.
¡Oiga!
que nosotros no decimos que haya nada.
Lo que decimos es que se investigue.

Porque mire, mire, esta empresa quien la ha puesto en el tapete ha sido usted, ustedes, ustedes pusieron esta empresa en el tapete.
La pusieron con luz y taquígrafos en el proyecto de presupuestos.
¡Ustedes!
Porque quisieron.

Cuando hemos estado preguntando lo que nos han dicho, después de miles de excusas, es que al final iban a poner un proyecto piloto.
Un proyecto piloto que hemos solicitado documentación y que no nos la han dado y que nos han pedido otra prórroga de veinte días para darnos este informe.
¡Oiga!
pero si ustedes el proyecto ya lo tenían por qué no nos lo dan.

Lo sorprendente sabe qué es, señor Mata, que para poner en marcha ese proyecto piloto cuanto menos, digo yo, el consejo de administración debería haberlo aprobado.
El consejo de administración no sabe nada de este proyecto piloto.
Y, ¡oh casualidad!
, la conselleria, mira si hay empresas en la Comunidad Valenciana, ha decidido poner un proyecto piloto en una empresa que presidió el presidente Puig.
Y hay empresas en la Comunidad Valenciana.
Y el consejo de administración no sabe nada de este proyecto piloto.
Y ustedes hasta la fecha deben de estar confeccionando todavía el proyecto piloto, porque no lo han dado y parece ser que no lo tienen.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyor Mata.

El senyor Mata Gómez:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Ibáñez, bájese de este carro, bájese, bájese por una razón.
Cada vez que insiste está haciendo más daño a Morella, a los mataderos… (Veus) Oiga, mire, yo… Evaluación, que sube usted aquí a la tribuna y mire, todas estas que quiere preguntar se acaba de aprobar una comisión de estudio para esta cuestión y algún dato que le pueda faltar, porque ahora le doy yo el resto, de que no ha sido nunca socio, que no es socio, cuando pidió la baja.

Pero sube y se vuelve a obstinar en una cuestión.
Dice, el señor Puig, según el señor Mata…, no, según el consejo de administración, presentó su baja el día 13 de junio.
Dice: ¿usted sabe desde cuándo era alcalde?
¿Sabe usted cuando presentó su baja como presidenta del consejo la señora Bonig de su empresa municipal?
(Veus) ¡Año y medio!
¿Pero por qué no es lo mismo?
Pero… ¡Año y medio!
(Remors) En el Borme.

Mire, en el fondo… Miren, ¿quieren de verdad que hablemos si ha habido alguna ayuda a Vall d'Uixó a través de las consellerias mientras la señora Bonig estaba en el Consell?
(Veus) ¡Eh!
Pero si es… ¡Claro que la han dado!
(Veus) Pero que es una empresa pública que gestiona cosas de allí.
(Veus)

Bueno…

El senyor president:

Senyories…

El senyor Mata Gómez:

La verdad formal, la verdad material.
La verdad formal, la que dice el Borme es que el señor Puig se fue de esa empresa.
La verdad material y la verdad formal es que la señora Bonig es consejera hoy en la entidad municipal de servicios de Vall d'Uixó, cosa que no ha dicho en su declaración de bienes ni en ningún lado, y que (inintel·ligible) … es para que la quiten, que usted seguro que se iría hace mucho tiempo.
Que además está usted en Valencia Parque Central.
Que Rita Barberá también sigue en esa, ¿eh?
, seis meses después de las elecciones, una empresa municipal de bastante capital y tienen que ejecutar cosas.
Y se lo digo también que usted está en Alta Velocidad Alicante Nodo de Transporte, SA.
(Veus)

¡Y dale que hasta que la cambien!
Si ella renuncia hasta que no inscriban en el registro la denuncia, si ha tardado un año o año y medio, como le ha pasado al señor Puig que el registrador no lo ha anotado, pues él se fue cuando se fue.
(Remors)

Después… ¡Oiga!
, que no es una empresa pelotazo.
A ver.
Morella era una aldea gala, en la que se ganaban las elecciones por los socialistas.
¿Y saben qué hicieron ustedes?
Mataderos por todos lados para fastidiar a la gente de Morella.
(Aplaudiments)

Y por eso, por eso, ustedes, en acuerdos que adoptaban decían, pues ahora 750.
000 euros para el matadero de Burriana, 750.
000 euros para el matadero de tal… Y a Morella solo le daban…, porque le han dado, el problema no es que ahora por primera vez se pueda dar un dinero para el matadero de Morella, el problema es que mientras los mataderos ahora están apostando por el sacrificio de animales biológicos, hacen falta unas determinadas condiciones.
Y por eso el Ayuntamiento de Valencia y La Generalitat, y ahí está la consellera, llevan 9,5 millones dados al matadero del Ayuntamiento de Valencia para el tema del sacrificio biológico.

Pero es que en ese marco esa aldea gala se defiende.
Y esas acciones que llama usted son una especie de bonos patrióticos, en que la gente dice, Â«oye, hay que ayudar a los mataderosÂ» (Veus) Y que se lo explique ese señor que es de Morella.

Y cuando usted me pregunta: ¿y puede haber algún familiar de Ximo Puig?
Pues no sé, me lo supongo.
Vamos, que si yo paso por ahí seguro que me engancha.
Porque Ximo para su pueblo hace mogollón de cosas, mogollón.
Ahora lo del Ferrero Rocher.
Seguro que pasas por Morella y… da 500 euros para esta empresa que no sé.

Entonces, están llegando a un punto bastante delirante porque usted, y hoy sí que lo hemos sabido, es que le parece normal que la Diputación de Castellón haga en dos poblaciones para fastidiar a Morella inversiones multimillonarias, le parece muy bien que se haga toda la instalación con cargo a la diputación, le parece muy bien que eso lo gestione la empresa de la mujer del alcalde.
Eso le parece a usted fenomenal, porque dice: Â«¡Qué más da!
Â» Y luego le parece fenomenal que la Diputación de Castellón nunca le pueda cobrar el canon, ni siquiera en voluntaria, durante los años que usted ha estado allí.
Pues muy bonito, pero, por favor, no voten la comisión de investigación.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

A continuació, per a fixar la posició del Grup Parlamentari Podemos, prendrà la paraula el diputat David Torres, per un temps màxim de quatre minuts.

Quan vosté vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

La veritat que pensem que ja n'hi ha prou.
Nosaltres pensem que fins ací hem arribat.
I la veritat que no volem participar més d'aquest espectacle que en algunes ocasions ens ha paregut lamentable des de diferents parts.

La primera, perquè, des d'una part, s'ha intentat manipular, s'han contat les veritats a mitges i tampoc s'ha facilitat la informació que nosaltres demanàrem al Partit Popular per veure eixe registre mercantil, per veure això que sí que va arribar a la premsa i que nosaltres, doncs, bé, per altres vies hem tingut d'aconseguir.

I per una altra part, també considerem que s'hauria d'haver actuat amb més contundència i que aquesta informació, que és cert que mos ha costat aconseguir, tindria d'haver estat ací i tindria d'estar facilitada a tots els membres d'aquesta cambra des del primer dia.

I parlem que s'han contat les veritats a mitges perquè és cert que quan veiem el registre mercantil, parla que el senyor president compareix i intervé en su propio nombre y derecho, però…, a més en representació de l'empresa CISE, sí que és de veres que quan arribem més endavant, quan la notària, en aquest cas, jutja la capacitat legal suficient per a l'atorgament d'aquesta escriptura i comença les estipulacions, la constitució de la societat, en el primer punt, diu: Â«Don Juan José Boix, don Antonio Ripollés, don Rafael Pallarés, por sí, don Joaquin Puig, en representación acreditada de la sociedad CISE…Â» I en ningun lloc diu després que el president estiguera en su propio nombre y derecho com a membre d'eixa societat.
Pensem que és una tergiversació dels termes -i vosté és jurídic, jo no ho sóc-.
Crec que tots els jurídics amb què hem parlat coincidixen amb la nostra interpretació.

Però és més, si continuem, en ningun lloc apareix que el president haja fet una aportació individual de capital a aquesta societat.
Ho ha fet l'empresa a la qual ell representava.
I, per tant, ni ha participat de la societat ni ha rebut lucre d'ella.

I deia que ens pareix… El senyor Mata ha mostrat certificats de l'empresa, però, bé, els certificats de l'empresa ens poden donar la validesa que vullgam.
Però, a més, nosaltres tenim l'escriptura de cessament dels consellers de l'empresa, en la qual és de veres que es va portar a notaria el 23 de març de 2015 i és de veres que es va registrar el 18 de maig de 2015, però és de veres que el notari fa referència a l'acord de la junta general de la societat, en sessió celebrada el dia 22 de juny de 2013, en què acorda, per unanimitat, acceptar la dimissió del conseller don Ximo Puig.

Per tant, considerem que aquest cas ja no té més recorregut.
Pensem que han segut molts titulars, que el Partit Popular ja obtingut el seu rèdit, però que fins ací hem arribat.
I, per tant, votarem que no a la comissió d'investigació.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Senyor Ibáñez, quan vosté vullga.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, señor presidente.

Bien.
En primer lugar, es cierto que su compañera Fabiola Meco vino al despacho para pedirme la información -¿el lunes era?
- el lunes, el lunes, correcto.
El lunes, el lunes vino a pedírmela a mí.
Pues el viernes al señor Bellver…, yo no estaba en el despacho, y usted vino el lunes, correcto.
Primero, me sorprende que quien tenga que facilitar la información sea el Partido Popular.
Vamos, es que… Al final, mire, al final, lo que se demuestra es que hay una falta de información importante, y para eso está una comisión de investigación.

Bien.
A mí esto me suena más a excusa que a otra cosa.
No me sorprende, por un lado, que ustedes vayan a votar en contra de la comisión de investigación, no me sorprende.
Lo que me sorprende es que su síndico -que ahora no está aquí- dijera que esto era una mala gestión y que le crea dudas.
Esto es lo que declaró él, (veus) eso es lo que él dijo.

Usted ha dicho que yo he faltado a la verdad.
Yo no he faltado a la verdad, se lo voy a leer.
Yo no sé el documento que usted tiene, porque lo ha enseñado así rapidito.
Yo lo que tengo es la escritura…, es la anotación fiel del registro mercantil, la escritura fiel del registro mercantil.
Esto no me lo invento yo.
Es fiel, lo que dice el registro mercantil.
Y se lo voy a leer.

Â«Interviene don Joaquín Puig Ferrer, don Víctor…Â» No voy a dar nombres de personas que no ocupa lugar aquí.
No, no voy a dar los nombres, porque son quince personas más y creo que…, considero que no debo por qué desvelar el nombre de esas personas.
En cualquier caso, comparece en su propio nombre y derecho, y además…, le he dicho, en su propio nombre y derecho, y además, don Joaquín Puig, en representación también de la empresa Centre Integrat de Serveis Econòmics…, ya lo he dicho antes, ya lo he dicho antes.
Eso es lo que dice el registro mercantil.
No lo digo yo.
Si el registro mercantil dijera otra cosa, yo le diría otra cosa, pero esto es lo que dice el registro mercantil.

Pero, al final, si esto es lo de menos, esto es lo de menos.
Lo que usted no ha dicho es lo importante.
Lo importante es que independientemente de que la fundara, que nosotros siempre hemos dicho que fundó, y es cierto, y usted no puede decir lo contrario, porque el señor Puig fundó esta empresa -¿vale?
-, él fue el presidente del consejo de administración.
Y lo fue, que es algo que siempre hemos mantenido, aun no siendo alcalde de Morella.
Y hoy el señor Mata nos lo acaba de desvelar, que es verdad, que es verdad, (veus) que es verdad.

Y sorprende, sorprende cuando el proyecto de presupuestos, votado por el Consell, no da ninguna subvención nominativa, que lo dé a esta empresa en concreto.
Sorprende, sorprende.
Y cuando ves realmente después que el accionariado es de lo más variopinto… Porque, mire, al principio, esta empresa se crea con una participación pequeña de una empresa municipal, una empresa municipal… Bueno, es igual, ya se lo contaré otro día eso.
Y cooperativas ganaderas.
¿Sabe qué pasó después?
Hubo que hacer una ampliación de capital.
Las cooperativas ganaderas no fueron a la ampliación.
(Veus) ¿Sabe por qué, sabe por qué?
Porque no creyeron en el proyecto.
¿Ha hablado usted con ellas?
Yo he hablado con ellas.
Ninguna cree en ese proyecto, porque es una ruina.
¿Y sabe quién se ha tenido que quedar al final todo esto?
La empresa municipal y no sabemos quién.
Según el señor Mata, posiblemente familiares del señor Puig.
(Veus) Bueno, pues lo tenemos que ver, lo tenemos que ver en una comisión.

Mire, hay una diferencia entre nuestra forma de hacer oposición y la de ustedes.
Nosotros no prejuzgamos, queremos saber qué pasa, (veus) queremos saber qué pasa.
Ustedes, cuando eran oposición -usted no, porque no ha sido oposición nunca-…, pero aquí cuando se era oposición, siempre se prejuzgaba.
Se juzgaba y después se pretendía investigar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyor Torrés, té vosté la paraula.

El senyor Torres García:

Senyor Ibáñez, estic totalment d'acord amb vosté, no és el Partit Popular qui ens té de facilitar eixa informació.
I en eixe sentit he fet la meua crítica, perquè eixa informació tindria d'haver estat en temps i forma.
I aquest tema es tindria d'haver acabat fa un mes, o fa un mes i mig o fa dos mesos.
I no tindríem d'haver arribat ací i donar aquest espectacle i perdre tots els fulls que hem perdut de…, en comissions, ha comparegut el secretari autonòmic d'agricultura, els mitjans de comunicació assetjant-nos… Però, com li he dit, hui acabem.

Vosté ha mostrat el full del registre mercantil.
És reflex fidel de part del que diu en l'escriptura notarial de constitució.
I només fa referència a la pàgina 3.
Però no inclou tota l'acta notarial, no la inclou tota.
I en la pàgina 8, en la pàgina 8, és (veus) l'escriptura notarial, és l'escriptura notarial.
L'escriptura notarial és la que diu que el president no formava part d'eixa empresa en nom propi i seu.

Per tant, ho diu ben clar, ho he llegit.
En la constitució de la societat, les tres persones que he nomenat abans, participen Â«por síÂ» i don Joaquín Puig Ferrer en la representación acreditada de la sociedad CISE.

Per tant, per a nosaltres queda acreditat que el president no formava part d'esta empresa a títol individual.
I, per tant, no n'hi ha cas de Morella.

I és més, no hem parlat amb la cooperativa, però sí que hem parlat amb altres sectors.
Hem parlant amb la Unió de Llauradors.
Inclús la Unió de Llauradors va traure una nota de premsa dient que eixa subvenció possiblement no es tindria d'haver concedit o proposat que es concedira com es donava, però sí que l'escorxador de Morella tenia una vitalitat estratègica, que era un escorxador estratègic per al desenvolupament de la ramaderia en la zona dels Ports.
I nosaltres ho considerem també.

Per això vàrem esmenar la proposta que fea el Consell, no perquè li donaven una línia nominativa a un escorxador qualsevol, sinó que s'estudiara la viabilitat i que s'estudiara amb un projecte a quin escorxador se li tenia de donar o no els diners.
I si eren 140, o eren 70 o eren 80, els que necessitara.
I, evidentment, que no anaren a rescatar una empresa, que, com hem dit ací, era ruïnosa, però molts veïns de Morella han ficat diners per a rescatar-la.
Per això han fet eixa ampliació de capital.

Per tant, no anem a canviar el nostre sentit del vot, i pensem que, com he dit, que fins ací hem arribat, que no es pot vindre més ací a intentar contar mitges veritats; a mostrar la pàgina 3, però no mostrar la pàgina 8; intentar traure rèdit polític d'una cosa que ja està acabada i que si vol després jo li done esta informació.

Que, per tant, nosaltres votarem, evidentment, que no a aquesta comissió d'investigació, que no té cap fonament.
Per tant, el nostre vot és clar.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

A continuació, i per a fixar posició, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula l'il·lustre diputat Alexis Marí.

El senyor Marí Malonda:

Gràcies, senyor president.

Preocupado estaba porque tengo un hijo de diecinueve años, que es aficionado al Valencia Club de Fútbol.
Me dice él que está en la Curva Nord -cualquier día me dará un disgusto-, y no lo encontraba, no he tenido oportunidad de encontrarlo allí.
Creo que es una mala forma de la utilización de la bandera que representa a todos los valencianos.

Dicho esto, y al turrón, queremos empezar diciendo…, queremos empezar diciendo que en Ciudadanos, a priori, saben ustedes, ya lo hemos dicho muchas veces, que estamos en contra de la creación de más comisiones y más comisiones, porque esto genera, en definitiva, más gasto de personal, costes innecesarios.

Pero también tengo que decirle, señor Mata, que no ha invertido usted esta mañana lo suficiente en nicotina y no ha terminado de convencerme.
Y le voy a intentar explicar brevemente el porqué.
A partir de lo anterior, y visto el caso concreto, debemos decir que vamos a votar a favor de la creación de esta comisión especial de investigación hacia la figura del presidente.

¿Y el motivo cuál es?
Mire, sabe que Ciudadanos es un partido que está a favor, siempre lo hemos dicho también, de que se aplique luz y taquígrafos a todo, a todo lo público.
Que la transparencia y la claridad sean los principios básicos que tienen que regir también a las personas que trabajan en esta cámara y, en consecuencia, también, al president de La Generalitat.

Estamos en contra, radicalmente en contra de la opacidad en las actuaciones públicas, adjetivo que por desgracia ha definido la política en la Comunidad Valenciana durante demasiados años, sobre todo los últimos años.

En este sentido, nos parece que el president, el president Ximo Puig, no ha actuado con los ciudadanos de nuestra comunidad o como ellos merecían explicando, le digo señor Mata, desde el inicio, desde el inicio su relación con Carns de Morella.
Destinar una subvención directa a esta empresa y eludir responder públicamente cuál era la relación que mantenía con la misma nos parece cuanto menos, y le repito, cuanto menos un grave error.

Mire el molt honorable, yo le reconozco que es molt honorable y mientras no me demuestren lo contrario será molt honorable, pero es igual de molt honorable que muy torpón, porque ha actuado de forma torpe en este asunto.
Hemos echado en falta, señor Mata, del president una explicación rápida y clara, rápida y clara.
Una explicación que era urgente y necesaria siendo quién es y representando a quién representa, a todos los valencianos.

Mire, votamos a favor de esta comisión porque no queremos que se repitan los vicios que marcaron la etapa política anterior en esta comunidad.
Opacidad, falta de responsabilidad para con los votantes, no querer asumir los errores propios y hacerse responsable por tanto de los mismos.

Mire, votaremos a favor de la transparencia y de la ejemplaridad que debe primar en las actuaciones de nuestros cargos públicos de forma que nunca está de más pedirle cuentas, sobre todo, también, al president de La Generalitat.
Más claridad y más transparencia.

También debemos decir que la comisión ejerceremos un papel crítico, pero también un papel sensato.
Estamos a favor de la misma siempre que se desempeñe su labor desde, por supuesto, el respeto, eludiendo sectarismos y respetando la presunción de inocencia y la honorabilidad de los investigados.
Eso también que quede muy claro.

Por otro lado, debemos añadir que entendemos que el objeto, lo que es el objeto de esta comisión en los términos que está redactado entendemos que tampoco era muy correcto.
Eso es algo que podíamos habernos ahorrado, un pequeño dosier de prensa y una visita online en el registro mercantil y la vinculación, lo que es la vinculación quedaba más que acreditada también como por otra parte ha defendido el compañero del Grupo Parlamentario Podemos, el señor Torres.

Lo que debía ser objeto de esta comisión de forma más precisa es cómo se ha gestionado por parte del president de La Generalitat la mercantil Carns de Morella, la falta de transparencia que ha regido en esa mercantil en todas sus actuaciones, porque el señor Puig no comunicó al Consell su relación con Carns de Morella, si se comprometió a los vecinos de la población para invertir en esa mercantil por motivos abstrusos y torticeros.
En definitiva, creemos que hay cosas que estudiar y analizar en relación a este tema; hay que ir mucho más allá de lo que plantea el Partido Popular y dilucidar todo lo relacionado con esta cuestión, llegar hasta el fondo para, señorías, evitar que se produzcan casos similares a los largo de la legislatura.

Así que, como ya le he dicho, como ya hemos comentado, señorías, por parte de Ciudadanos luz y taquígrafos en marcha entendiendo y diciéndole que desde hoy le digo que yo particularmente lo que digo que creo que el molt honorable sigue siendo molt honorable, pero tendrá que dar explicación o debe de dar explicación sobre esto por su torpeza política.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies senyor Alexis Marí.

Senyor Mata.

El senyor Mata Gómez:

Gracias, señor presidente.

Brevemente.
Yo le agradezco muchísimo la reflexión y asumo como culpa mía el no haber podido convencerle.
Yo creo que es de las pocas ocasiones en este parlamento en las que es posible hacer cambiar el criterio de un grupo en base a una reflexión colectiva.
Pero también le quiero decir alguna cosa.

La comisión tal y como está estipulada es averiguar, investigar la vinculación entre el presidente de La Generalitat o cargos públicos con la mercantil Carns de Morella.
Esa relación es clara y meridiana.

Es más, le quiero decir más.
Cuando las personas llegan a cargos como el del señor Puig o la señora Bonig, se les mira por todos los lados, los periodistas, los no sé qué.
Entonces, yo creo que aquí no tenemos nada que reprochar ni a la señora Bonig, ni a usted, ni a la señora Punset, ni al señor Ferri, es decir es algo… Ahora, estamos enjuiciando una labor que no es de La Generalitat, es de un municipio que no tiene nada que ver.
Pero sí que me gustaría que también se hiciera mirar alguna cuestión.

Uno de los grandes pufos y agujeros que ha habido aquí, tanto que critican lo de robar y esta mañana estaba usted muy gracioso así, es lo de la feria.
Oiga, es que ahí hay un agujero de 1.
100 millones, había tarjetas happy, aquello iba manga por hombro, los viajes del director general a Costa Rica para promocionar su empresa, el gerente no sé qué, Belén Juste no sé cuántos, no sé quintos, los muebles… Bueno, oiga, aquello es un escándalo.
Y hay un agujero también en la feria de Alicante.
Y ustedes no votan a favor porque es cara hacer una comisión de investigación.

Entonces, claro, si en esa misma balanza nos va a decir que ustedes se abstienen y no votan a favor de la comisión de las ferias y ahora lo que hacen es votar a favor de una comisión de investigación para ver si hay actuales cargos públicos que estén vinculados con la empresa de un municipio de la montaña, pues creo que está usted incurriendo en una contradicción que no tiene ningún sentido.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

Per a fixar posició en nom del Grup Compromís té la paraula la il·lustre diputada Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyories.

Miren, jo em sent insultada, perquè quan un vol construir un cas no pot ser un indocumentat.
I és el que està passat avui amb el Partit Popular.
Se basa, se basa en una publicació d'internet respecte al que diu el registre, que per cert vostés mateixos haurien de saber que hi ha fins i tot sentències donant la raó a persones, perquè en el registre tarden molt de temps en posar les dades, algunes d'elles que estan mal posades, però quan un va al document oficial i veu el que hi ha això és el que va a missa.

Però ve el senyor del Partit Popular, Rubén Ibáñez, i mos diu que és Â«solo vale lo que es oficial.
Y entonces el 11 de junio de 2015, en el boletín.
.
.
Â» No, el boletín és el que ix publicat per internet, però no és el que està en el registre en documents oficials.
I, clar, diu: Â«no, es que yo tengo la escritura donde están los estatutos y si era en nombre propio o a traves de CISEÂ», etcètera.
I diu: Â«¿Y por qué no tienen la del cese?
Â» Indocumentats.

Vostés han volgut treure la documentació que els ha interessat damunt.
Ya que no me interesan todas las páginas.
.
.
Perquè en les pàgines, que per cert per a investigar i jo els he de dir que ací alguns ens hem passat molts anys investigant i que ho diga el senyor Rafael Blasco que en documents oficials ha acabat a la presó, malgrat que jo portava ací i la senyora Clara Tirado documents oficials i vostés no van obrir mai una comissió d'investigació.
Més encara, la mesa no va a voler tramitar els debats de comissions d'investigacions relacionades amb el cas del senyor Blasco.
Vergonya, vergonya, vergonya.
(Aplaudiments)

Diu vosté: Â«No y yo tengo este, tengo el de los estatutos.
Â» I m'agafe un full que posa Â«en nombre propioÂ»; ahí hi ha una relació de nombre propios y luego están los de nombres propios porque estaban presentes.
Y el notario dice: Â«Mira qué bien en nombre propio no viene su primo, viene el señor Puig en nombre propio.
Â» Y luego dice: Â«Bueno, y es que el señor Puig, en representación de CISE, el señor tal en representación de coooperativa tal, en representación de talÂ» I diu, Â«pero todas esas páginas, no, tienen que ser solo el resumen, que es el que a mí me convieneÂ».
.
.
perquè vosté és un indocumentat manipulador, i li ho dic, un indocumentat manipulador.
(Aplaudiments)

I un s'ho trau del registre i ho paga i ho paga, perquè, mire, per a investigar un cas cal pagar les coses del registre, que sé que fa mal, que a vostés això de soltar els diners per a coses que no són del bon profit els costa.
Però un ho paga i se trau el registre, el document del registre on diu que el senyor Ximo Puig Ferrer és des del 22 de juny de 2013.
I diu, Â«y entonces, claro, como era para alcalde, pero como dejó de ser alcalde un año antes, porque un año despuésÂ».
.
.
.
I dius, per favor, no tenien vostés açò?
Llijan-se quan se reunixen les juntes, les juntes d'administració se reunixen en els sis primers mesos de cada any.
I ell va deixar de ser alcalde després de la junta que se celebrà en 2012.
I la primera junta de 2013, que no la convoca ell, la convoca CISE, perquè ell ja no és president de CISE, és quan s'accepta formalment i en una acta la dimissió de Ximo Puig.
Per tant, no va a ser durant eixe any tampoc membre de Carns de Morella, ni de CISE.
Indocumentats, manipuladors.

I, per tant, miren, sincerament, ja està bé i sobretot en el fons de l'assumpte una línia pressupostària que no existix i després una animadversió, ja no diria a Carns de Morella o a Morella completa.
Aquí pasa algo, ¿no?
Pasa algo.
I probablement siga eixa competència a la millor en altres escorxadors que dirigixen per exemple la dona de l'exalcalde del Partit Popular de Morella i que, lògicament, confronten amb l'escorxador de Morella.
Jo llarga vida als escorxadors, estiguen dirigits per la dona de l'exalcalde del Partit Popular de Morella o estiguen dirigits per l'actual alcalde de Morella, el senyor Rhamsés.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor Ibáñez té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Moltes gràcies, president.

Señora Mollà, usted ha subido el tono, como es habitual en usted, porque los argumentos son escasos.
Simplemente hay que dar lectura a aquello que nos ha dicho el gobierno valenciano y lo demás ya lo adereza con insultos, porque forma parte de su forma de argumentar.

Pero, mire, se equivoca en muchísimas cosas, en muchísimas.
Primero, este documento, este, todo este, no está sacado de internet.
Ahora me explicará usted algunas cosas.
Todo este documento no está sacado de internet, está sacado del registro mercantil, 72 euros, 72 euros.
(Aplaudiments) No está sacado de internet.

Lo que a mí me sorprende soberanamente es que usted tenga una escritura.
¿Cómo tiene usted una escritura si no es parte?
Usted no puede tener una escritura… (Remors) No mienta, no mienta.

Mire, yo le pago todo lo que usted quiera si va al registro mercantil y le dan esa escritura, se la pago yo, por mentirosa.
(Aplaudiments) Porque es mentirosa, mentirosa.
(Remors) El registro mercantil no da escrituras, da anotaciones, da anotaciones.
Indocumentada y mentirosa, señor Mollà, indocumentada y mentirosa.
(Remors)

Pero, mire, no me voy a parar ahí.
Ahora quiero que me diga en su segundo turno quién le ha dado esa escritura, porque yo lo quiero saber, porque yo lo quiero saber.
Yo quiero saber de qué fuentes bebe usted que no podemos beber el resto de esta cámara.
Dígalo, dígalo.
(Aplaudiments) Ya que usted está documentada.

Y, mire, mire, para que no se lleve a error, para que no se lleve a error.
Hay aquí quien ha dicho determinadas escrituras.
Le advierto que el registro mercantil en su anotación hay una escritura de subsanación de diciembre de 2004 que subsana todo lo que había en otra escritura.
Y la anotación es sobre eso.
Igual a usted le han dado una documentación que no es la real, que también podía pasar viendo de dónde van sus fuentes.

Señora Mollà, para dar clases primero hay que ir a clase.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyora Mollà, té vosté la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Señor Ibáñez, usted no va a tener el privilegio que han solicitado los abogados del señor Tauroni y del señor Blasco para saber cómo este grupo parlamentario (veus) se dedica a hacer investigación rigurosa, documentada y avalada.
Tanto es así que las mismas personas y el mismo equipo que nos trabajamos esta documentación hemos metido al señor Blasco en la cárcel.

Así que le puedo asegurar que si mi palabra en algún momento vale de algo, le puedo decir que no hay caso, no hay caso.
Si mi palabra vale de algo, no hay caso.
(Remors) Si mi palabra vale de algo y los documentos que llevan a prisión a políticos corruptos, le puedo decir que no hay caso, que lo que hay es una manipulación y una indocumentación del Partido Popular, intencionadamente.
Intencionadamente.
Y es un verdadero insulto, insulto para los miembros de esta cámara y para los ciudadanos y ciudadanas que ustedes se dediquen este tipo de oposición.
Tristísimo.
(Protestes)

Si ustedes van a dedicarse tres años a hacer este tipo de oposición, bienvenido sea, porque va a caer tan fácil como hoy ha caído usted, porque no ha sido capaz de decir cómo es posible que usted tenga una documentación y no la tenga completa, no pueda leer todas las páginas.
Usted mismo me acaba de enseñar… No puede leer todas las páginas, se queda solo con una página.
No vean en qué representación estaba.
No hombre, no, usted, ¿por qué?
Porque es incapaz.
Incapaz.
Porque si ustedes, no tengo la menor duda de que pensaran que esto es algo importante, irían, como fui yo, caminito donde tocó ir (protestes), para que… No, espere.
Para que el señor Blasco acabar en prisión.

Nada más, gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyories, finalitzat el debat… Ja sé que són… Finalitzat el debat, anem a procedir a la votació.
Proposta de creació d'una comissió especial d'investigació.

Senyories, comença la votació.
Senyories, la proposta queda rebutjada per 50 vots en contra, 44 vots a favor.

Senyories, abans de finalitzar, dir-los que hem tramitat cinc proposicions no de llei, quatre aprovades, dos per unanimitat.
Dènou preguntes de control, tres interpel·lacions, la sessió de control al president de La Generalitat.
Hem derogat una llei, hem creat una comissió d'estudi i hem tramitat una comissió d'investigació, que no hem aprovat.

Senyories, han fet vostés un gran treball.

És closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 14 hores i 7 minuts)