Medi%20Ambient%939433.12.02%20macro.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 2 de desembre de 2014.
Comença la reunió a les 16 hores i 32 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 18/I.

El senyor president:

Buenas tardes, señoras y señores.

Damos comienzo, un día más, a la Comisión de Medio Ambiente, Agua y Ordenación del Territorio.
Y, para ello, el señor secretario, don Óscar, va a pasar lista.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Pasamos, a continuación, al punto número 1 del orden del día -bienvenido, señor Ponce-, que es la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
Si hay alguna cuestión -la tienen todos ustedes- y, si no, pues, la damos aprobada por unanimidad.
Pues, aprobada por unanimidad.

Proposició no de llei sobre la restitució, amb caràcter d'urgència, del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 92.
438, BOC número 277)

El senyor president:

Pasamos, entonces, al punto número 2 del orden del día, que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre la restitución, con carácter de urgencia, del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para ello, tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories, esta proposició no de llei, que presentem el Grup Socialista, té com a objecte sol·licitar la restitució urgent del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana.
Es tracta, per tant, d'una proposició que no sols atén la necessitat que La Generalitat recupere la presència de l'esmentat consell en la política forestal valenciana, sinó que considera que ho ha de fer amb la màxima urgència.

La llei forestal valenciana de 1993 va crear este consell, en un govern socialista, a què es referix en l'article 18 com un òrgan consultiu que hauria d'informar tant del pla general d'ordenació forestal com de la resta de decrets, i no només de La Generalitat, en matèria forestal.

El consell forestal estava integrat per representants de La Generalitat, entitats locals, resta d'administracions propietàries de muntanyes, universitats, agrupacions agràries i associacions defensores de la natura.
En definitiva, es tractava d'una plataforma per al diàleg, la participació i la col·laboració entre l'administració i la societat civil per a actuar conjuntament en el disseny i execució de la política forestal valenciana.

La raó de la seua creació no responia únicament a la convicció del, aleshores, Consell socialista en la democràcia participativa, sinó també en la recerca, en la busca de la màxima eficàcia en la gestió forestal de la Comunitat Valenciana per a la qual consideràvem imprescindible comptar amb l'opinió i implicació de tots els sectors afectats.
I això per les característiques que conflueixen en l'escenari forestal valencià, que són fonamentalment les següents:

El 56% del territori de la Comunitat Valenciana és sòl forestal, el 56%.

El 66% d'eixe sòl forestal és de titularitat privada i el 34% restant pertany a diverses administracions: ajuntaments, Generalitat, estat.

El medi ambient de què forma part l'entorn forestal és una qüestió que interessa directament a tots els ciutadans, tal com reconeix la mateixa Constitució espanyola; Constitució que també replega l'obligació de l'administració de consultar amb els sectors interessats les normes que els afecten, en este cas els propietaris forestals privats.

No obstant això, a pesar d'estes raons que justificaven amplament l'existència del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, el Consell del Partit Popular va decidir eliminar-lo, utilitzant una llei d'acompanyament als pressupostos, la Llei 16/2003, deixant sense veu ni participació els propietaris públics i privats, els experts i la societat valenciana en la política forestal del País Valencià.

El resultat no ha pogut ser més desastrós i més desolador.
El pla general d'ordenació forestal, aprovat en 2004 pel Consell, amb nou anys de retard -cal dir-ho-, va ser anul·lat pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en 2007, com tots recordaran, precisament per defectes de tramitació al no comptar amb l'informe preceptiu del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, tal com estableix la llei, la Llei forestal de la Comunitat Valenciana, no sent suficient l'informe emés pel Consell Assessor i de Participació del Medi Ambient que va passar a assumir les funcions de l'extint consell forestal.

És a dir, el Tribunal Superior de la Comunitat Valenciana va vindre a dir-li al Consell del Partit Popular que la seua estratagema d'eliminar la participació efectiva del sector forestal i de la societat valenciana en el consell forestal per un consell assessor dissenyat a mesura, sense veu ni vot, no col·lava; i que un pla general d'ordenació forestal havia de comptar, ineludiblement, amb la participació efectiva dels implicats.

Però el Consell no es va mostrar disposat a rectificar -era l'època de Blasco-, sinó que va preferir deixar les muntanyes valencianes sense regulació durant cinc anys més, fins que en 2012 va aprovar un pla d'actuació territorial forestal, en lloc del pla d'ordenació a què obliga la llei, per evitar així constituir de nou el consell forestal i continuar decidint en solitari i ignorant els afectats sobre la política forestal valenciana.

I és precisament eixe pla d'actuació territorial forestal el que ens proporciona les claus per a justificar la urgència de la restitució de l'esmentat consell forestal valencià que els socialistes demanem amb esta proposició no de llei.
Perquè el Patfor, en el punt 11 del seu document propositiu, declara el 45% del sòl forestal valencià com a terreny forestal estratègic, és a dir, difícilment substituïble, considerant prioritari mantindre la seua continuïtat i viabilitat futura.

Perquè també el Patfor, en el seu document informatiu, revela que únicament el 2% de la superfície forestal valenciana està subjecta a plans d'ordenació i reconeix que les dades -literal, les dades; literal- del Patfor posen de manifest una clara absència de gestió real i activa en les muntanyes valencianes.

Perquè en el mateix document, el Patfor ens diu que s'ha perdut una oportunitat amb l'aplicació del Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural, Feader, capaç de mobilitzar pressupostos molt significatius provinents de la Unió Europea o de l'administració de l'estat i dirigir-los cap a terrenys forestals privats.

Així mateix, la situació d'emergència forestal en què es troben les muntanyes valencianes, a conseqüència de l'absència de gestió a què abans m'he referit, que ha agreujat els efectes de les plagues -com ara tenim el perforador del pi-, els incendis d'este estiu que han sigut també importants i la sequera sobre les nostres masses forestals, fan imprescindible una actuació urgent i decidida de La Generalitat, en coordinació i col·laboració amb tots els sectors afectats i interessats en la gestió forestal.

Ja s'ha demostrat de què és capaç el Consell actuant sol.
Ara és el moment perquè vostés compten amb la societat per a arreglar este desastre.

En les campanyes de publicitat fan insistència i insistència en què la muntanya és important per a tots, de manera que és també una qüestió de coherència, coherència, que compten amb tots per a defensar-la.

Finalment, vull recordar que el Patfor establix dotze demarcacions forestals a la Comunitat Valenciana que han de ser objecte de plans d'ordenació concrets.
Uns plans que, en aplicació de la llei forestal valenciana, haurien de ser informats pel Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, eixe que no existix.
Si no és així, podria incórrer-se en el mateix defecte de tramitació que va originar l'anul·lació, per part de TSJ de la Comunitat Valenciana, del pla general d'ordenació forestal de 2004, com m'he referit abans.
Però, sobretot, uns plans que constituiran la base de la gestió de les muntanyes.
I els socialistes reclamem el dret constitucional dels propietaris públics i privats i de la societat en general a participar en eixa ordenació.

Crec que per tot allò que s'ha exposat, resulta inqüestionable la necessitat de restituir i dotar de funcions el Consell Forestal de la Comunitat Valenciana.
I, per això, demane a tots els grups presents que recolzen esta proposició; una proposició que, en definitiva, el que ve a demanar -no sé si la tinc per ací- és:

La restitució, amb caràcter d'urgència, del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana per a la qual cosa, i mitjançant el procediment legislatiu, se suprimiran els articles 60 i 61 de la Llei 16/2003, de mesures fiscals, de gestió.
.
.
-la llei d'acompanyament que l'elimina-, de gestió administrativa i financera i d'organització de la Generalitat valenciana, i se restituirà la plena vigència de l'article 18 de la llei forestal valenciana en la seua redacció original, la Llei 3/1993.

En segon lloc, constituir, amb caràcter immediat a la modificació legislativa, el Consell Forestal de la Comunitat Valenciana amb la composició i funcions que originàriament li atribuïa l'esmentada Llei forestal de la Comunitat Valenciana i, a la vegada, promulgar el reglament que regule el seu funcionament.

I, per acabar, doncs, demanen que rendisquen comptes a estes Corts en un termini màxim d'un mes, que si és poc, doncs, podia eixamplar-se a tres mesos.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Torró, su turno.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres anem a recolzar la proposta que fa el Partit Socialista.

En primer lloc, ens sembla oportú, i no anem a reiterar els arguments que s'han posat damunt la taula perquè són prou evidents.
Ens sembla oportú per moltes raons.
(Sona un timbre) Una d'elles, sobretot, perquè demostra de quina manera tan.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
(so d'un timbre) es dedica el Consell a modificar lleis en llocs que no toquen, no?
A través de la llei d'acompanyament es modifiquen lleis que no tenen res a vore en què diu la llei d'acompanyament; no té res a vore en el pressupost, no té res a vore en l'organització de l'administració, sinó que, simplement, aprovechando que el Pisuerga pasa por Valladolid, doncs, arreem i canviem una llei per a modificar part substancial d'eixa llei, no?

I, per si hi havia dubtes de què es pretenia en la modificació, jo m'he mirat el que era la composició anterior de l'antic consell forestal i la nova composició de la mesa forestal que s'ha posat ara i, clar, quan un mira els canvis, se n'adona de quines són les intencions clares que hi han darrere de tot açò.

El consell forestal tenia dos membres menys que la mesa; ara la mesa en té 27, abans n'hi havien 25.

En l'anterior, La Generalitat només tenia cinc llocs, ara en té set.
És a dir, La Generalitat passa de tindre el 20% del consell a tindre el 26% de la mesa.

Però, a més, si a això ajuntem les administracions locals, l'administració passa de tindre el 32% a tindre el 41%, amb un afegit, que les administracions locals anteriors eren tres ajuntaments propietaris de sòl forestal, mentre que en la nova llei són un representant de la diputació de València, un representant de la diputació de Castelló i un representant de la diputació d'Alacant, més un representant de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
És a dir, ja no són directament els ajuntaments afectats els qui s'han de posar d'acord per vore a qui envien a representar-los, sinó que és la diputació, on n'hi han municipis forestals i municipis que no ho són i on el pes fonamental el tenen, precisament, els municipis que no ho són, val?
, els qui manen directament això.

En total, per tant, s'incrementa la participació de l'administració de forma molt clara.

A més d'això, veiem com la part que representen, diguérem, els qui no tenen interessos directes en els boscos, és a dir, aquells que actuen simplement amb intenció de protegir o estudiar els boscos i no són caçadors ni són propietaris ni són esportistes ni són professionals ni res d'això, també veiem com abans tenien huit representants, perquè les universitats tenien cada una -se suposa que serien les universitats públiques- un representant, i ara, comptant les universitats que només en tenen dos, són cinc representants, dels quals a més només hi ha un representant de les organitzacions ecologistes.
I apareix, que això ja és el súmmum, i ahí és la prova del nou, per si algú tenia dubtes què és el que és ací, apareix un representant del sector de la fusta i el moble.

Bé, què pinta un representant d'un sector econòmic, com la fusta i el moble en el tema de la conservació de les masses forestals?
Si no és que el que no tinga la pretensió de no conservar les masses forestals, sinó de fer negoci amb la fusta d'eixes masses forestals.
Clar, si la pretensió és tractar de fer negoci amb la fusta d'eixes masses forestals, té un sentit grandíssim que estiga un representant d'un sector que a més -eixa és l'altra- difícilment podem suposar que el representant del sector de la fusta i el moble, en el conjunt del sector la major part de la fusta que compren siga del mateix territori valencià.
Se suposa que els seus proveïdors de fusta seran d'àmbits molt grans.
I apareix ahí, no sabem.
.
.
Sí, sí, sí que sabem exactament per què.

En definitiva, com ja ha passat amb el Patfor, el que s'ha aprovat és un document que el que fa és mercantilitzar la relació de l'administració i de les persones amb els boscos valencians, i per tant entenem que el Consell Forestal, millor dit, la Mesa Forestal el que fa és respondre a eixe programa, i entenem que és raonable tornar a la situació d'abans, i sé que vostés no ho faran.
Esperem que a partir del mes de juny hi haja una nova majoria que permeta desfer estos embolics i estes qüestions tan absurdes que vostés plantegen.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra, señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes a todas y todos.

Bien, se ha argumentado suficientemente el escaso interés que han mostrado los gobiernos del Partido Popular durante los últimos veinte años en la conservación del espacio forestal y en los procesos de participación en general.
Y yo voy a seguir argumentando, porque esto es algo que es así, y los datos y los hechos lo demuestran.

Se partió de ese plan general de ordenación forestal que se aprobó en 2004, que tenía que haberse aprobado varios años atrás.
Y precisamente por el nulo interés o directamente el bloqueo del entonces conseller a los temas de participación ciudadana, al no pasar por este Consell que debía de estar formado también años atrás, los tribunales lo tumbaron.
Bien, y a partir de entonces no ha habido ni sombras de crear un Consell.
También hay que recordar que en la misma fecha, en 2004, el Consejo Asesor y de Participación del Medio Ambiente, en el que había cuatro representantes de las entidades conservacionistas de nuestro territorio y cinco representantes de las universidades públicas, el señor Blasco redujo esos nueve representantes de -como se estaba comentando- personas que representaban no los intereses directos económicos o territoriales, sino únicamente el interés conservacionista o el interés técnico-científico, pues de esos nueve miembros se pasó a cuatro.
Con lo cual se consideró un abuso por parte tanto de ecologistas, como de representantes de la universidad, y desde entonces que el CAPMA no tiene representantes ni del movimiento conservacionista, ni de las universidades públicas.

Eso es lo que quería el señor Blasco, y de esas políticas ustedes han hecho seguidismo y hoy no nos encontramos, diez años más tarde, en una situación mejor.
Bien, la propia ley forestal hablaba de que tenía que haber un plan general de ordenación forestal, con una tramitación que implicaba una participación ciudadana, y el último gobierno del Partido Popular se inventó ese plan de acción territorial forestal, en el que ellos se lo guisaron, ellos se lo comieron, se supone que hubo consultas, pero no un proceso de participación como toca, y el resultado es que hoy mismo el único interés que existe en el tema forestal es un intento de explotación de la biomasa absolutamente insostenible.
En estos veinte años de gobierno del Partido Popular no se han ordenado ninguno de los cuatrocientos, casi cincuenta, montes de utilidad pública que tenían que haber sido ordenados por la propia Generalitat valenciana.
Pues ninguno ha sido ordenado.

Solamente durante los dos últimos años se ha impulsado la ordenación de trece, que no lo está haciendo quien tenía que hacerlo, que es la propia administración, sino una empresa que va a hacer la explotación que le parezca bien de esa biomasa forestal.
Con lo cual, es una absoluta perversión que quien tenga que explotar sea el mismo quien ordene y quien diga qué es lo que se puede explotar.
Eso no tiene ningún sentido, y eso es un grave riesgo para nuestros montes.

Y de la misma forma, ya lo he comentado muchas veces en otras comisiones y en el pleno, el nulo interés por desarrollar el plan especial frente al riesgo de incendios forestales, puesto que los planes de demarcación durante estas legislaturas se han ido elaborando y aprobando alguno y tal, pero no se ha desarrollado prácticamente nada de ninguno.
Exactamente lo mismo los planes de prevención de incendios de los municipios forestales.

Por tanto, desde Compromís obviamente vamos a apoyar esta propuesta que será tumbada lógicamente por el Partido Popular, al que no le interesa para nada la participación ciudadana en la gestión de lo público, supongo que porque se oirán cosas que no les interesa oír; pero en cualquier caso hay que hacer hincapié en que el territorio forestal, que ocupa el 55% del territorio tiene que estar gestionado con criterios de sostenibilidad y con criterios de sacar el máximo rendimiento a esos montes, que sus funciones, sus externalidades se cumplan al máximo.
Y de ninguna de las maneras la vía para conseguirlo va a ser la extracción masiva de biomasa, tal y como se está planteando.

Nuestros bosques tienen que seguir produciendo oxígeno, captando CO2, captando las lluvias, frenando las avenidas en las zonas costeras, protegiendo el suelo fértil y en ningún caso ha de ser una fuente de biomasa barata, que, además, ni siquiera se ha gestionado de forma adecuada para que pueda ser consumida en nuestro territorio, y que tristemente toda la madera que se quemó en los incendios del año 2012, casi 60.
000 hectáreas, ha sido extraída de forma salvaje, ha sido triturada in situ en el monte de forma y en momentos totalmente inadecuados, para acabar siendo exportada a Italia, con ayudas de la Unión Europea y, con un asunto, despropósito, y sin ningún interés ni para el territorio forestal ni para las zonas de interior.

Bien, por supuesto que Compromís apoyará la propuesta.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor Castejón, cuando quiera, su turno.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, la proposició no de llei, la problemàtica que presenta aquesta PNL jo penso que directament o indirecta ja ha estat debatuda en ocasions anteriors i en aquesta mateixa comissió, precisament amb motiu de l'aprovació del Patfor, parlant de la Mesa Forestal, i jo la veritat creia que era ja un tema superat, però veig que no, que perseguix i inclús qüestionen la regulació del tema, quan està perfectament regulat, amb una normativa que mosatros pensem que està molt més d'acord amb els temps actuals.
I com tot el contrari del que pensa el Partit Socialista, mosatros no tenim cap intenció de restituir la legislació de l'any 1993, ja derogada, com s'ha dit aquí, a partir de la llei d'acompanyament de l'any 2003.
El que no es pot fer, com ha fet el senyor Signes, és qüestionar la participació de tots els sectors.

Mire, des que vosté va deixar de formar part del govern socialista, jo penso que per La Generalitat en estos vint anys s'han creat en estes últimes dècades importants canals de participació ciutadana i també, per què no reconéixer-ho, en matèria forestal.
Del Consell Forestal que vosté té insistència que se torne a recuperar vam passar al Consell Assessor i de Participació del Medi Ambient, després al Fòrum Forestal i al llarg de tot este procés hi ha havut multiplicitat de mecanismes participatius.

Per tant, jo no sé com s'atrevix a dir que s'intenta eliminar la participació.
No, no, és a dir, precisament el que està clar és que aquells organismes anteriors no poden estar operatius ara.
Que n'hi han uns altres, com és.
.
.
Almenys el senyor Torró ha fet referència a ell, ha fet referència a la Mesa Forestal actual.
Jo el que penso és que haurà de reconéixer que al llarg d'estos vint anys sempre s'ha treballat en la presa de decisions públiques, jo no sé com s'atrevixen a qüestionar-ho, que afecten el sistema forestal, sempre s'ha treballat intentant que hi haja una àmplia participació pública.
No sé com el senyor Ponce dubta de si en el moment de l'aprovació del Patfor va hi haver una participació, diu «no le interesa la participación al gobierno del Partido Popular».
Jo no sé com ho pot dir, això.
Perquè el principal exemple que tenim en el Patfor precisament va ser en la seua redacció.
Ha tingut, podíem dir, la major oportunitat de participar, de participar des de fórmules tan diferents com enquestes, grups de treball, tallers, jornades de difusió.
En definitiva, escoltant tots els sectors per a traure el Patfor.
I és precisament el Patfor l'instrument d'ordenació i planificació forestal que definix quin és el nostre model forestal.

Un model que atén fonamentalment criteris de sostenibilitat i eficiència, i on s'integra la Mesa Forestal, que assumix les funcions, la funcionalitat del consell que avui es reclama en esta proposició no de llei.
Per tant, pensem que esta és una cosa ja superada.
Amb el Patfor, com ja s'ha dit aquí, es va crear la Mesa Forestal, que podrem entrar o no entrar.
.
.
El senyor Torró qüestionava el que és l'article 1 de la llei, que és la composició de la Mesa Forestal.
Doncs bé, està en el seu dret i és molt respectable, però en definitiva mosatros pensem que esta Mesa Forestal és l'òrgan de participació i formació i consulta de tota la política forestal de la Comunitat Valenciana, que té la finalitat d'impulsar la participació en els assumptes públics forestals, i d'esta manera s'estableix una via de comunicació recíproca, que permet la ciutadania manifestar les seues iniciatives, les seues demandes i els seus suggeriments, evidentment sempre parlem en matèria forestal, cap als poders públics.
I estos, al mateix temps, coneixen la incidència de la política sobre els sectors representatius del sector forestal.

La Mesa Forestal, a més de ser un òrgan de participació, i no ho poden vostés qüestionar, a més de tindre la informació i a més de servir de consulta en la política forestal, també té com a objecte realitzar el seguiment d'esta política forestal, que du a terme la conselleria, especialment en l'execució del que és el pla d'acció territorial forestal.

Vosté, senyor Torró, només s'ha centrat en quina és la composició, però totes les funcions de la Mesa Forestal les ha saltades.
A la millor està completament d'acord.
La composició pot ser qüestionable per part de vosté, i simplement ha dit matisos.
Són opinions, i per a opinions, colors.
Però jo penso que la regulació que se fa mos dóna àmplia cobertura a tots els sectors, perquè estan tots el sectors: propietaris forestals, empreses forestals, organitzacions no governamentals, entitats de custòdia al territori, organitzacions d'usuaris de la muntanya.
És que la representació és molt àmplia.

Per tant, pensem que a través de la Mesa Forestal comptem amb una amplíssima participació de tots els agents socials amb interessos en el sector per a continuar aplicant una política forestal activa i sostenible en la nostra comunitat sobre la base d'una xarxa forestal vertebrada, cohesionada, organitzada, en la qual La Generalitat, per molt que vostés ho fiquen en dubte, està treballant i de la qual estan sorgint una sèrie de debats, una sèrie de reflexions conjuntes, i també apareixen una sèrie de propostes consensuades per a fomentar l'aprofitament sostenible i la conservació i protecció dels nostres boscos.

I en això té una tasca molt important la Mesa Forestal, que sembla que per a vostés no representa el que la llei ja va derogar en el seu temps, però mosatros pensem que jurídicament està perfectament implementat, tal com ho tenim actualment.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Mire, la utilització de la llei d'acompanyament per a modificar lleis és una eina que té el govern per a -digam- d'alguna manera esmenar errors, o una manera de millorar les lleis.
A mi no me senta bé cada volta que la consellera Bonig en comissió o en ple diu que nosaltres vàrem votar a favor del reconeixement del deute en vivenda que figurava en una disposició final de la llei de ports.
Mosatros votàrem per unanimitat a favor de la llei de ports i mos vegérem obligats, perquè en una disposició final estava eixe reconeixement del deute en vivenda.
Això són trampes, son trampes que se fan en la llei d'acompanyament, i són trampes que vostés no haurien de fer.

El tema este que estem parlant: mire, no està superat, en absolut està superat.
N'hi han dos qüestions: per un costat, que no és igual la composició del Consell Assessor que el que era el Consell Forestal.
I ho han explicat ben explicat.
És a dir, en el Consell Forestal hi havia una àmplia participació de totes les entitats que pugueren tindre interessos en este sector, i en el Consell Assessor vostés el tenen amarrat i ben amarrat.
Però, vosté diu que jurídicament ho tenen perfectament clar.
Bé, anem a vore si jurídicament ho tenen perfectament clar.
Jo els ho he dit abans.
Quan haja d'aprovar-se els dotze plans d'ordenació que diu el Patfor, eixos plans d'ordenació s'aproven amb l'informe del consell assessor i no del consell forestal, vorem el que diuen els tribunals, vorem el que diuen els tribunals, ací no podem fer ara futur ni futuribles, però vorem el que diuen els tribunals; pot ser que els ocórrega el mateix que es ocorregué amb l'anul·lació del pla general d'ordenació forestal de 2004.

I, després, vosté lloa el Patfor i diu que, bé, que va ser un document amplament debatut, amplament…, és cert, van haver-hi moltes reunions per a arribar a conformar el que és el Patfor, però jo l'he llegit abans també el que el mateix Patfor diu, és a dir, el mateix Patfor, en el document informatiu diu molt clarament que «únicament el 2% de la superfície forestal valenciana està subjecta a plans d'ordenació i reconeix que les dades posen de manifest una clara absència de gestió real i activa en les muntanyes valencianes», és a dir, el seu mateix Patfor critica la seua pròpia gestió forestal, i també el mateix Patfor apunta -com he dit abans- que s'ha perdut una oportunitat en l'aplicació dels Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural, Feader, de mobilitzar pressupostos molt importants provinents d'Europa o de l'administració de l'estat i dirigir-los cap a la gestió forestal.

Per tant, ni el Patfor és allò tan bo ni l'existència d'este nou consell assessor assegura que les dotze demarcacions forestals quan hagen de ser informades pel consell forestal de la Comunitat Valenciana doncs això els tribunals ho aproven.

Mire, en definitiva, senyories, la gestió forestal no és únicament una qüestió mediambiental sinó també econòmica, social i cultural, està íntimament unida al desenvolupament rural i constituïx un dels instruments més eficaços en la lluita contra el canvi climàtic al qual la Comunitat Valenciana es troba especialment exposada.
En el seu disseny i desenvolupament no sols han de participar els sectors socials i econòmics afectats sinó també els experts que vostés han eliminat en eixe canvi que han fet.

La seua importància requerix d'un consell singular i exclusiu per a esta gestió.
Per experiència s'ha demostrat que l'assignació de les funcions del consell forestal al consell assessor i de participació del medi ambient realitzada per la llei d'acompanyament dels pressupostos en 2003 només ha servit per a diluir la representació dels directament afectats -com s'ha dit- i impedir la seua participació activa.

Des d'aleshores, la degradació de les muntanyes valencianes no ha fet més que augmentar, els ajuntaments valencians, predominantment forestals s'han associat, els propietaris forestals privats han continuat lluitant des de les seues plataformes però cap d'elles ha pogut influir realment en la política forestal que s'ha seguit des del Consell perquè se'ls ha negat la participació que -com es dia- constitucional i legalment els correspon.
No sols -i acabe de seguida- s'ha legislat i actua sense ell, sinó moltes vegades actua contra ells.

El que els socialistes valencians demanem amb esta proposició no de llei de restitució del consell forestal de la Comunitat Valenciana és que respecten els seus drets i s'aprofiten les seues potencialitats.

No han d'aprovar-se els plans d'ordenació de les dotze demarcacions forestals valencianes sense que abans s'haja restituït i dotat de funcions d'assessorament i control este consell forestal.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Castejón, su turno de réplica.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyor Signes, per moltes voltes que li pegue és que no em convencerà, em dóna la sensació que vosté em vol influir com si qüestiona la legalitat de les lleis aprovades, en este cas, referents a tot el tema forestal, com si n'hi haguera un buit legal i, bé, la Llei 16 de 2003, del 17 de desembre, de mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, la llei d'acompanyament, evidentment va modificar l'article 18 de la Llei 3 de 1993, de 9 de desembre, que és el que mos porta aquí avui a parlar, ¿no?
, i es va crear en aquell moment el consell forestal, després va ser substituït pel CAMA, i després va vindre el pla d'acció territorial forestal de la nostra comunitat, el Patfor, que sembla com si aquí no estigués res regulat, i va ser aprovat en l'any 2013, en el mes de maig del 2013 i, precisament, l'article número 86 d'aquest, del Patfor doncs regula, crea, la mesa forestal de la nostra comunitat, i ho diu clarament, és a dir, ¿què és la mesa forestal?
, és l'òrgan de participació, d'informació, és l'òrgan que té de consulta la conselleria competent, en este cas, la conselleria de medi ambient, en matèries de temes forestals.
Però, aquí no acaba del tot.

És a dir, després, també, el 23 de desembre del 2013, també en la llei d'acompanyament, d'acord amb el Patfor, es va donar una nova redacció a l'article 18 de la Llei 3 de 1993, concretament del consell -al que vosté feia referència-, del consell forestal, i s'establia definitivament la mesa forestal que -insistixo- és l'òrgan que, avui per avui, és el que està en ple funcionament.
I diu «és que se qüestiona, se nega la participació», és que, a part de la composició del que és la mesa forestal, les funcions de la mesa forestal també estan perfectament regulades i, evidentment, no vaig a repetir-les ara, però vorà que denegar la participació.
.
.
, tot el contrari, ¿eh?
, és a dir, aquí, bé, és que són molts apartats i me portaria tot el temps però, precisament, el que fomenta és esta participació.

Per tant, jo penso que el que vosté no vol entendre és que s'han donat passos, la participació està assegurada, dóna la sensació que vosté no vol reconéixer tots els projectes de llei que ja s'han anat aprovant i que han sigut publicats en el butlletí oficial de la Comunitat Valenciana, i jo no sé per què no volen reconéixer això.
Si en l'any 2013 es crea la mesa forestal que per mitjà -com li he dit- de les lleis doncs està arreplegant aquelles funcions que tenia el consell forestal anterior, a la millor amb diferències, no és exactament el mateix, evidentment li he de donar la raó perquè no és exactament el mateix, però jo penso que el que no es pot fer és el que vosté intenta com si n'hi haguera un buit legal, i jo no sé si són amenaces, no ho sé perquè jurídicament si n'hi haguera alguna problema jo trobo que els serveis jurídics, en este cas, que assessoren a La Generalitat ja ho haurien plasmat i, per tant, jo penso que s'ha obrat en la millor línia possible.

Jo penso que, avui per avui, la seua proposició no de llei no té sentit, no té sentit, no procedeix el que vostés demanen senzillament perquè el que tenim en plena vigència és una redacció que pensem que està perfectament aplicada a l'època actual, no com el consell que vosté mos intenta col·locar que estaria totalment superat i totalment desfasat.
Si es produïxen algunes alteracions o alguns problemes -que vosté mos feia referència- doncs en el seu moment caldrà actuar però, avui per avui, no pensem que estiguéssem en esta línia.

Jo penso que el que vosté avui intenta és recuperar una llei que es va crear, que es va publicar en el moment que vostés governaven com si allò sigués la panacea de solucionar tots els problemes; els problemes, avui per avui, es continuen solucionant i veiem que, concretament, en el que és la mesa forestal amb una ampla participació i resolent algunes de les coses que el consell anterior no portava a terme.

Jo penso que, avui per avui, tal com arreplega que, a més, en (soroll de papers) quatre folis ho arreplega, tal com arreplega l'ordre del 15 de 2013 en què explica clarament quina és la composició, quina és la funció de la mesa forestal, i perfectament, perfectament se suplix el que vosté mos intenta col·locar avui de reminiscències del passat.

I alguna cosa estarem fent bé perquè els integrants de la mesa forestal sí que han apostat per ella des de la plataforma, des de tots els organismes que estan formant part d'ella estan reconeixent que estan treballant i estan sentint-se acollits, en este cas, pels dirigents de la conselleria, i entre tots estan tirant endavant un sector importantíssim com és el sector forestal que -com vosté bé diu- és important dins del que és el territori de la nostra comunitat i que La Generalitat mai li ha girat l'esquena, al contrari; hem apostat per ell amb mesures que a la millor vostés no compartiran però que, evidentment, en el moment que vostés puguen governar vorem el que fan però, avui per avui, estan donant resultats molt positius, molt més que quan vostés estaven governant en l'època del Partit Socialista.

Per tant, no podem recolzar la proposició no de llei que vostés plantegen.
(S'interromp la gravació)

Proposició no de llei sobre la promoció del càlcul de l'empremta de carboni entre els sectors d'activitat de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 94.
065, BOC número 285)

El senyor Zaragoza Fernández:

Gracias, señor presidente.

Señorías, traemos una proposición no de ley en la que, básicamente, lo que hacemos es instar al Consell a promover el cálculo de la huella de carbono entre los diferentes sectores de actividad de la Comunidad Valenciana como instrumento para conocer cuál es la realidad de la actividad en cuanto a emisiones de gas de efecto invernadero y así poder diseñar estrategias que permitan a la economía valenciana estar bien posicionada para guiar el cambio hacia una economía baja en este tipo de emisiones.

Efectivamente, hay una enmienda del Grupo Compromís que no podemos aceptar, y le voy a explicar el porqué.
(Veus)

Bien, nosotros lo que traemos es para intentar que en el cambio climático no se produzca un efecto negativo y pernicioso para la Comunidad Valenciana y para el resto del país y en todo el mundo, y creo que es interesante, importante y necesario que comencemos a dar pasos en este sentido.

Esta estrategia ya supone…, en el nuevo documento del que les voy a hablar han participado tanto los departamentos del Consell con competencias en materia de energía, transporte, salud pública, obras públicas, agricultura, medio natural o turismo como el Centro de Estudios Ambientales del Mediterráneo y que ha aportado la información recopilada en el proyecto europeo Climate Regions del que forma parte.

El cambio climático representa actualmente la mayor amenaza económica, social y ambiental a la que nos enfrentamos.
Debido a la creciente concienciación sobre esta problemática y al reto que esto representa para nuestra sociedad, los responsables políticos debemos poner en práctica sistemas de incentivos para reducir los defectos de los gases de efecto invernadero.

En la última década, el sistema de mercado en la Unión Europea ha funcionado mediante la asignación de cuotas de emisión de carbono para los sectores afectados por la legislación pero, además de la legislación vigente, los compromisos voluntarios globales también están animando a las organizaciones a tomar medidas ya que cada vez somos más conscientes de los impactos del cambio climático; por eso debemos desarrollar mecanismos para la evaluación y la comunicación de la huella de carbono de las organizaciones, de sus cadenas de suministro y de sus productos con el fin de que la reducción de sus emisiones se convierta en un objetivo fundamental.

Calcular la huella de carbono es traducir el conjunto de gases de efecto invernadero causados por una organización, evento, producto o persona a toneladas equivalentes de C02 aplicando para ello los conceptos de análisis de ciclo de vida.

La huella de carbono ha surgido como un elemento de información para comunicar el desempeño ambiental de una entidad a todas sus partes interesadas.
Además, es un indicador para tomar decisiones a la hora de reducir las emisiones asociadas a una actividad producto o servicio.

A corto plazo, la huella de carbono será utilizada como una herramienta de sensibilización y formación con el objeto de divulgar al consumidor el coste ambiental asociado al producto de una empresa para que ésta decida con toda la información disponible cuál consumir.

Evaluar la huella de carbono es el primer paso del desarrollo de una estrategia empresarial de carbono.

Los beneficios para las empresas son -o podrían ser-: mejora de la eficiencia ambiental y reducción de los costes operativos, mejora de la imagen de marca, identificación de oportunidades de mejora.

Las organizaciones, en general, y las empresas, en particular, al desarrollar productos y servicios consumen, entre otros, recursos energéticos generando unas emisiones de C02.
Buena parte de la sociedad empieza a interiorizar la repercusión que tienen nuestras actividades sobre el medio ambiente, emisiones del C02, consumo de agua, etcétera.

Parece lógico, por tanto, que se vayan incorporando a las empresas metodologías de trabajos con sistemas de medición de las emisiones de C02 derivadas de su actividad para empezar a hablar de cuál es su impacto en el medio natural, algunas ya lo están haciendo de propia iniciativa guiadas por su responsabilidad corporativa y buscando una producción que preste un buen servicio integral a la sociedad, es decir, aportando el producto demandado con el mínimo impacto sobre la sostenibilidad del sistema en sentido global.

Medir y cuantificar es muy importante.
Es el primer paso.
Lo que no se conoce es difícil mejorarlo.
Será necesario medir los consumos energéticos de una empresa y organización para un año determinado, asociarles unos factores de emisiones de CO2 específicos y trazarse unos objetivos de reducción y/o compensación a través de un plan de trabajo.

Finalmente, se volverá a medir para verificar los ahorros esperados y se plantearán nuevos objetivos.

La huella de carbono no se escapa de algunos segmentos de la administración pública, empezando por las directivas europeas sobre los compromisos de la Unión Europea contra el cambio climático 20-20-20, +20% de ahorro energético, -20% de emisiones, +20% de renovables para el año 2020, y llegando hasta los pequeños municipios a través de iniciativas europeas, como, por ejemplo, el pacto de los alcaldes, muy arraigado en la provincia de Alicante, con 130 municipios -92% del total- adheridos, que mayoritariamente ya han inventariado sus consumos energéticos y emisiones de CO2, han establecido sus planes de trabajo para reducirlos y están trabajando activamente invirtiendo en lo público para consumir menos energía, alumbrado, edificios, etcétera, y fomentando la reducción de emisiones en lo privado, el sector terciario y, también, el transporte.

Calcular las emisiones de CO2 directas con alcance 1, por ejemplo, el consumo de gasoil, gas natural, etcétera, y las indirectas asociadas a las emisiones de la generación de electricidad consumida por la organización de alcance 2, emisiones en las centrales de producción.
Hay un nivel más de emisiones en las centrales, que son indirectas, pero que no merece la pena comentarlo aquí.

Su objeto será el uso de la tierra, en cuanto a los registros de proyectos de absorción de CO2.
Es importante el cambio de uso y silvicultura, de tal forma que pueda aumentar el carbono almacenado, es decir, sumideros de CO2, y pueden ser dos tipologías, repoblaciones forestales con cambio de uso del suelo y actuaciones en zonas forestales incendiadas para el restablecimiento de la masa forestal.

Señorías, creo que esta PNL que traemos hoy aquí es de suma importancia y sería muy importante, por lo menos para mí, que se pudiera aprobar por todos los grupos que conformamos esta comisión.

Como he comentado, en las próximas décadas las estrategias ante el cambio climático deben constituir una prioridad para gobiernos, empresas y ciudadanos, ya que sus consecuencias afectarán tanto a elementos básicos de la vida de las personas, como a la actividad de las empresas.

Por sus condiciones geográficas en la Comunidad Valenciana debe ser una prioridad acometer acciones que mitiguen los efectos de fenómenos meteorológicos extremos ligados a aquel, tales como sequías, olas de calor, inundaciones, subidas de nivel del mar, etcétera.

En este contexto, el conjunto de actividad económica está llamada a jugar un papel fundamental en la lucha contra el cambio climático, y ello no es solo debido a que las tecnologías de producción que utilizan combustibles fósiles tienen un importante peso específico en las emisiones de gases de efecto invernadero, sino porque el desarrollo de las acciones contra el cambio climático proporcionará a las empresas, como hemos dicho, y también a los gobiernos, nuevas oportunidades para reducir la factura energética por una mayor eficiencia en su uso, garantizar la seguridad en el suministro, mejorar la balanza comercial por la disminución de importaciones energéticas, eliminar contaminantes como el dióxido de azufre, óxidos de nitrógeno y partículas, minimizar la necesidad de acudir a crédito de carbono y estimular nuevas actividades económicas generadoras de empleo verde y riqueza, y reducir los costes sanitarios.

En cualquier caso, y antes de programar acciones de este tipo, es importante que la empresa conozca estrategias adecuadas que le permitan posicionarse para afrontar este reto.
Y no cabe duda que facilitaría nuevamente esta tarea disponer de una herramienta que permita cuantificar las emisiones de gases de efecto invernadero, como ya disponemos en la Comunidad Valenciana.

Por eso traemos la propuesta de resolución a Les Corts: instar al Consell a promover el cálculo de la huella de carbono entre los diferentes sectores de actividad de la Comunidad Valenciana como instrumento para conocer cuál es la realidad de la actividad en cuanto a emisiones de gas de efecto invernadero, y así poder diseñar estrategias que permitan a la economía valenciana estar bien posicionada para guiar el cambio hacia una economía baja en este tipo de emisiones.
Y lo pongo a su consideración para que lo podemos votar posteriormente.

Muchísimas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Zaragoza.

Es el turno del señor Ponce… y su enmienda.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Desde Compromís hemos presentado una enmienda a la propuesta de resolución del Partido Popular que, si bien es una buena declaración de intenciones, para nosotros se queda a todas luces coja, puesto que pensamos que no se le da la importancia al cambio climático que tiene o, más bien, lo que…, casi se pasa de perfil respecto al gravísimo problema que supone el cambio climático y la forma de combatirlo.
Y lo único que interesa aquí es saber la huella de carbono de los distintos sectores para a ver si los posicionamos mejor en el mercado.
Que, bueno, ya le digo que no está mal, pero lo que no podemos es perder el marco de referencia de lo que estamos hablando.

Y lo que tampoco podemos olvidar es de donde salen las emisiones de carbono.
Y lo que no podemos olvidar es de qué forma se puede fijar ese carbono que se genera en exceso.

Por tanto, nuestra propuesta, aparte de mantener esa idea principal en el punto 1, establecer el cálculo de la huella de carbono de los diferentes sectores de actividad como instrumento clave para conocer cuál es la realidad de la actividad respecto a las emisiones de gases de efecto invernadero, y así poder luchar de forma efectiva contra el cambio climático… Bien, hay una pequeña modificación, donde hacemos nosotros hincapié en el cambio climático.
Porque ustedes en la exposición de motivos, sí, pero en la propuesta de resolución no… no aparece el tema del cambio climático.

Por otro lado, proponemos diseñar e impulsar estrategias para el cambio del actual modelo de actividad económica hacia otro que tenga como prioridades la reducción de los gases de efecto invernadero, como es el basado en las energías renovables y limpias, la eficiencia energética y las alternativas de transporte más sostenibles y menos contaminantes.

Y, por último, lo que proponemos es revisar la actual estrategia valenciana ante el cambio climático, recientemente aprobada, la 20-20-20 que hacía referencia el señor Zaragoza, revisar esta estrategia para que sea una herramienta eficaz para la reducción de las emisiones y la generación de empleo.

Quiero decir, con el primer punto y el final de la tercera frase, de alguna forma yo creo que se recoge lo que ustedes proponían, que era que los sectores conocieran su huella ecológica, supongo que para establecer mecanismos para reducirla al máximo y, por tanto, posicionarse mejor en el mercado, ser más competitivos, crear más empleo, crecer… y es algo que ahí yo creo que estamos todos de acuerdo.

Pero, insisto, no podemos perder de vista lo que es el marco en el que estamos, ni qué es lo que nos ha traído hasta aquí, ni cuáles son los objetivos de la Unión Europea, ni cuál es el objetivo de la Comunidad Valenciana respecto a la emisión de gases.

Y ya le digo, sin menospreciar la propuesta de ustedes, creo que se queda absolutamente coja si no se tiene en cuenta todo lo demás.

Yo voy a intentar argumentar un poco más por qué es necesario que trabajemos en este sentido.

Se elaboró una estrategia valenciana contra el cambio climático 2008-2012, en la que ahí sí que había cierta asignación, digamos, de la contribución de los distintos sectores económicos a las emisiones de gases de efecto invernadero, y es algo que en lo que se queda coja la actual estrategia.

En el resumen de lo que se supone que se estuvo haciendo entre el año 2008 y 2012, que se recoge entre las páginas 33 y 37 de la actual estrategia, se habla de una serie de cosas que, como ustedes sabrán, se han desarrollado poco, parcialmente o prácticamente nada, ¿eh?
, cuando es obvio que son estas las líneas de trabajo que había que haber impulsado y sobre las que nos teníamos que haber volcado para que tanto la producción de gases de efecto invernadero a nivel de toda la Comunidad Valenciana bajara, como para, también, de forma colateral, en ese mismo sentido, que los sectores productivos valencianos fueran reduciendo esas emisiones y fueran reduciendo la huella ecológica, que es de lo que aquí se está hablando ahora mismo.

Entonces, por ejemplo, se hablaba de ahorro y eficiencia energética.
«Programas de ahorro y eficiencia energética en diversos sectores.
En servicios públicos, es el que se proporciona para la ayuda a la renovación de instalaciones de alumbrado público exterior existentes y la mejora de la eficiencia energética de instalaciones actuales de potabilización, abastecimiento y depuración de agua.
»

Bien, aquí, sí, la única medida que se ha desarrollado con cierto interés es el tema de alumbrado público, los leds famosos del señor Rus, que sí que es verdad que de alguna forma habrán reducido ciertos consumos; por otra parte, ha enriquecido a gente muy concreta y, por otra parte, no ha tenido absolutamente nada en cuenta las intensidades de esos leds, que resultan mucho más contaminantes lumínicamente, aunque consuman mucho menos producen…, tienen más intensidad lumínica y, sobre todo, las longitudes de onda que emiten esas farolas son mucho más contaminantes tanto para las personas, como para la fauna en general.
De hecho, lo último que hay que hacer es colocarlos en los entornos de los parques naturales porque tienen una afección negativa y eso está demostrado.

Y cualquier ciudadano que tenga ahora una farola de leds cercana a su casa y le entre la luz por la ventana, va a tener más dificultades para conciliar el sueño, con todas las perturbaciones después en la salud que eso conlleva.
No me lo estoy inventando yo, eso está más que contrastado.

Lo digo porque una medida, por ejemplo, de ahorro energético y tal, va y resulta que lo único que ha interesado es buscar el enriquecimiento de algunos, dilapidar recursos de todos, de la propia diputación, ¿eh?
, que esta mañana también hemos visto que sirve para contentar determinados intereses, determinados municipios, determinados alcaldes sin un criterio general para que ese dinero se dedique en el beneficio de todos, máxime en una situación de crisis en la que estamos, en la que los recursos son muy limitados y ustedes los gastan de la forma que los gastan.

Siguiente aspecto de ahorro y eficiencia energética, el tema del transporte.
Y se habla: «La ejecución de planes de movilidad urbana sostenible y actuaciones relacionadas con los planes de transporte a empresas.
» ¿Qué han sido capaces de desarrollar de todo esto?
Lo único que han hecho es, por obligación legal, elaborar planes de movilidad urbana sostenibles en las grandes ciudades sin tener en cuenta el área metropolitana, con lo cual es otro absoluto despropósito.

Y hay del orden de treinta o cuarenta acciones, que si empezamos a analizarlas, ustedes no las han desarrollado en ningún caso mirando el interés general.
Solamente las han desarrollado muy parcialmente o como obligación legal o por el interés de determinado sector, de determinadas personas…, bueno.

El tema de la edificación, por ejemplo.
Está ya aprobado hace tiempo y es obligación que las viviendas y edificios que se pasen a alquiler o a venta tengan un certificado de eficiencia energética, y esto no está desarrollado, pese a que la normativa diga que tiene que ser así.

Antes se hablaba del tema forestal.
En el tema forestal es fundamental mantener los bosques lo más maduros posibles para que mantengan ese CO2 en su parte viva, en su madera, en el suelo donde hay buena parte de ese CO2 también inmovilizado, ese carbono inmovilizado.

Y ustedes el interés de la prevención de incendios ha sido el que ha sido, absolutamente nada de nada; la ordenación forestal, nada de nada en todo este tiempo, y ahora lo que pretenden es movilizar ese carbono y venderlo como biomasa barata, sin tener en cuenta qué se hace con los suelos.

Porque, por ejemplo, en las zonas quemadas de Andilla y de Cortes se ha estado sacando la madera quemada arrastrando, alterando el suelo fértil, y ese carbono que quedaba todavía inmovilizado en el suelo también se ha movilizado.

Hay que tener en cuenta que la agricultura genera…, es un porcentaje muy importante del CO2 que se emite a la atmosfera, y no por la agricultura en sí, sino por el arado, que promueve la movilización de ese carbono que está en el suelo.
Pues ustedes están haciendo eso, pero también en las montañas, cuando la agricultura tiende a la agricultura ecológica en la que se intenta no remover los suelos, porque el suelo es el recurso más valioso que tenemos en nuestro territorio tan amenazado por la desertificación.

Y, bueno, energías.
Vamos a ver, si las energías renovables habían sufrido un impulso interesante y resulta que ustedes se las han cargado a nivel estatal, pero han sido ustedes, se las han cargado con carácter retroactivo, han frenado el impulso de las energías renovables.

Tenía un recorte por aquí de que la energía eólica está en vías de tener que coger y paralizar su actividad precisamente porque han acabado también con estas primas.
Sin embargo, no son capaces de oponerse frontalmente al fracking, ni de oponerse frontalmente a Madrid por el tema de las prospecciones petrolíferas, con lo cual seguiremos andando en el mismo modelo caduco de quema de combustibles fósiles para generar energía cuando tenemos el sol y el aire que son gratis.

Diversificación de la energía, por ejemplo.
También es importante que la energía se produzca lo más cerca posible de donde se consume.
Ustedes se han cargado las cooperativas eléctricas.

Y es que, ya le digo, necesitaría media hora para ir analizando cada una de las cosas que se supone que han hecho y que han hecho muy parcialmente, o no las han hecho o las han hecho dándole la vuelta, pervirtiendo el origen de esto.

Entonces, por eso nosotros hemos hecho hincapié en que hay que diseñar, impulsar estrategias para el cambio actual del modelo de actividad económica hacia otro que tenga como prioridad la reducción de las emisiones, ¿eh?
He basado la energía en las energías renovables -acabo ya- y limpias, la eficiencia energética y las alternativas de transporte más sostenibles y menos contaminantes.

De todas maneras, se ha debatido aquí también bastante, ustedes no han impulsado el transporte público ni sostenible y han seguido impulsando el transporte privado, construyendo muchísimas más carreteras de las que hacían falta e/y infradotando las vías de ferrocarriles, etcétera, etcétera, etcétera, etcétera.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor Zaragoza.

El senyor Zaragoza Fernández:

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Perdón, señor Zaragoza, es importante que eso se diga en el micro, oímos tantas cosas malas al cabo del tiempo; por una cosa buena que se oye, dígalo usted sin miedo, con el micro abierto.
(Veus)

El senyor Ponce Guardiola:

Exacto.
Se puede hacer una transaccional y pactar el contenido exacto de la enmienda.
(Veus)

El senyor president:

Muy bien.

Señor Zaragoza, es su turno.

El senyor Zaragoza Fernández:

Muchísimas gracias.

Nosotros traemos una propuesta de resolución donde básicamente decimos de instar al Consell a promover el cálculo de la huella de carbono entre los diferentes sectores.
Y además poder diseñar estrategias que permitan a la economía valenciana estar bien posicionada para guiar el cambio hacia una economía baja en este tipo de emisiones.

Y la enmienda que presenta, en este caso Compromís, el señor Ponce, dice lo mismo que dice la propuesta de resolución.
Y solamente añade un punto tercero que es «revisar la estrategia valenciana del cambio climático para que sea eficaz para la reducción de emisiones y la generación de ocupación».
Y estamos de acuerdo en ello.
Pero es que esta revisión ya se ha producido.
Es precisamente, es precisamente, en el año 2013, el día 22 de febrero, cuando se produce esta revisión.

¿Cuáles son los resultados del año 2008 al 2012?
Que usted parece ser que en su alocución ha hecho como que esto es el desastre universal, e indudablemente queda muchísimo trabajo por hacer.
Pero, mire, yo le voy a decir que se ha conseguido un 13% de ahorro en emisiones de CO2 al medio ambiente.

Por lo tanto, algo sí se ha hecho.
¿Que queda por hacer?
Por supuesto que sí.
Pero se está comprobado y contrastado, y está encima de la mesa, que las acciones que se han llevado adelante son efectivas.

Y tiene usted toda la razón, porque yo también la tengo, en el sentido de que la conselleria ha realizado acciones muy específicas en la edificación dentro del marco de actividades del Foro para la Edificación Sostenible de la Comunidad Valenciana, e hizo difusión explícita del concepto de huella de carbono en el ámbito de la edificación.
Y también la conselleria…

El senyor president:

Permítame, señor Zaragoza.

El senyor Zaragoza Fernández:

Perdón.

El senyor president:

Solo por…, bueno, porque el debate discurra por donde tiene que discurrir.
Estamos en disposición de negociar, de transaccionar, ¿sí o no?
Se lo digo porque estamos a explicaciones suyas, evidentemente son coherentes, pero lo que quiero saber es si tengo que interrumpir la sesión para que ustedes discutan algún matiz.
Si hay una disposición de…

El senyor Zaragoza Fernández:

Perdón.
Si me permite, señor presidente, para que.
.
.

El senyor president:

Adelante, adelante.

El senyor Zaragoza Fernández:

.
.
.
el señor Ponce tenga toda la información debo… (algú parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

…que iba a ser un…

El senyor Zaragoza Fernández:

.
.
.
bajo nuestro punto de vista, lo que usted solicita en su enmienda está incluido dentro de la propuesta de resolución que nosotros hacemos.

La revisión a la que usted menciona está realizada de facto porque el 22 de febrero de 2013 se pone en marcha 2013-2020, y el 2008-2012 es donde se ha conseguido ese 13% de ausencia de emisiones.

Por lo tanto, esta resolución lo que debemos de intentar es ver lo que es el cuerpo del escrito, lo que es la motivación que trae esta PNL y con la resolución que traemos, que dice exactamente lo mismo que dice usted.
Desde luego, indudablemente, usted poniendo en tela de juicio el trabajo que se ha realizado porque queda mucho hacer.
Y que queda mucho por hacer, yo en ese sentido le doy la razón.
Pero es precisamente por lo que traemos esta PNL.

Estamos hablando en la Comunidad Valenciana.
No sé si se ha hablado alguna otra vez específicamente de la huella de carbono para saber qué es lo que hacemos, como afecta al medio ambiente y de qué forma podemos remediar y hacer y sensibilizar a la sociedad, y a las empresas, y a los gobiernos y a los políticos, es decir, a todas las personas para que sepan qué estamos comprando, cómo se ha producido, cómo ha afectado al medio ambiente, y si a lo mejor las empresas deben de empezar a plantearse si aquello que producen deben de hacerlo con más mimo, con menos emisión de CO2 y, por lo tanto, serán más competitivos para que los usuarios lo puedan comprar.

Entonces, yo le pido a usted que se avenga a la resolución que nosotros tratamos en nuestra PNL, puesto que creo que cumple todos los requisitos que usted establece en lo suyo.

¿Que después se pueda desarrollar en mayor profundidad?
Por supuesto que sí.
Pero creo que esta PNL es perfecta para poder llevarla adelante y que podamos sensibilizarnos entre todos en mejorar esto, que no es otra cosa que la no emisión de CO2 al medio ambiente, si es posible, aunque queda mucho camino por andar.
(Veus)

El senyor president:

Bueno, pues entonces vamos a hacer eso, que yo creo que es lo correcto.

Una paradiña de un par de minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Retomamos la comisión en el punto donde se había quedado, que era parece ser en el acuerdo que han llegado los dos grupos políticos, en este caso Partido Popular y Compromís, sobre la admisión de una enmienda transaccional que más tarde o ya le podemos dar lectura.

Cualquiera de ustedes, señor portavoz del Partido Popular, señor Zaragoza, dé lectura a la enmienda.

El senyor Zaragoza Fernández:

Gracias, señor presidente.

Efectivamente, la propuesta de resolución va a quedar con los puntos uno y dos de la enmienda que hemos transaccionado del Grupo Compromís, eliminando el tercer punto y quedando: «Establecer el cálculo de la huella de carbono en los diferentes sectores de actividad de la Comunidad Valenciana, como instrumento clave para conocer cómo es la realidad de la actividad en cuanto a las emisiones de gases de efecto invernadero y así poder luchar de forma más efectiva contra el cambio climático.
»

Y el segundo punto: «Diseñar e impulsar las estrategias para el cambio del actual modelo de la actividad económica hacia otro que tenga como prioridad la reducción de las emisiones de gases de efecto invernadero, como el basado en las energías renovables limpias y eficiencia energética y las alternativas de transporte más sostenibles y menos contaminantes.
»

Esa sería la redacción.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Zaragoza.

Pasamos a la fijación de posición por parte del Grupo de Izquierda Unida.
Para ello tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Nosaltres ja abans de l'esmena teníem intenció de votar a favor de la proposició no de llei, encara que és un vot favorable a l'aire.
És com si de moment ací algú diguera: el mar cal buidar-lo precís, perquè si no ens ofeguem tots.
I agarra i diu: agarra eixe got i vés i buida'l, no?
Això és un poc més o menys el que estem fent ací amb esta proposició no de llei.

Perquè, a vore, que un partit que està dedicant-se a legislar contra les energies renovables de forma artera, de forma artera, perquè se pot dir de poques maneres; que està afavorint l'ús dels combustibles fòssils; que permet que les tarifes elèctriques no premien l'estalvi, que descanse tota la tarifa o quasi tota sobre el fix, perquè la gent gaste.
.
.
, hala!
, vinga!
; que no permet que hi haja un consum descentralitzat d'energia, és a dir, que no permet que jo en ma casa amb un panell fotovoltaic puga produir-me la meua energia, que això ja és el súmmum, i això ho fan els partidaris de la llibertat.
Sort que no tenen tant de poder, perquè si eixa és la llibertat que vostés volen donar a la gent, socorro, val?

Un govern que no invertix pràcticament en transport públic, que quan ho fa només ho fa en AVE i en autopistes, que l'únic que fan és generar cada volta un ús més gran del cotxe; que no es preocupen per planificar de forma raonable urbanísticament per a introduir el concepte d'accessibilitat i proximitat sinó que procuren que la gent visca molt lluny del lloc on treballen o del lloc on compren; que no es preocupen per a res en vore d'on són els aliments que consumim, que un va al supermercat i compra maduixes o pomes de Xile, que jo cada volta que ho mire això, dic, bé, i açò, què costarà?
, no en diners, evidentment, sinó en consum de querosé el menjar-se estes pomes.

Este partit ara ve ací i mos diu que cal promoure el càlcul de l'empremta de carboni entre els diferents sectors, que és com dir, bé, jo què sé, doncs, val.
A vore, quins incentius o de quina manera van a fer que les empreses facen açò?
Dir, mire, ací hi ha un.
.
.
que això és el que (inintel·ligible) .
.
.
el ministeri, el document este per a fer el càlcul.
Ací tenim una forma de fer el càlcul, hala, farem un correu electrònic general i ho donarem a totes les empreses, no sé quines, i «ja poden vostés calcular-se l'empremta de carboni».
Doncs, fantàstic.

M'agradaria que començaren, per exemple, per Cofrents.
Perquè si vostés el que diuen ací es complira i la Central Nuclear de Cofrents calculara la seua empremta de carboni, no només el carboni que es crema o que es produïx quan es produïx l'electricitat sinó tot el cicle vital que té la producció de les matèries primeres de la central, més el consum que té el manteniment de la central en funcionament, més el consum que té, el consum de carboni que ha provocat (inintel·ligible) .
.
.
, vorien com no hi ha tanta diferència entre la producció de carboni de les centrals nuclears respecte a altres fonts d'energia fòssils.

Tot això, vosté s'ho passen per l'entrecuix, perquè directament no fan absolutament res i vénen ací a dir-mos que fem brindis al sol.
Bé, jo el brindis al sol els l'accepte, perquè no veig ningun motiu per a dir que no a açò, però em sembla una postura molt farisaica vindre a fer estes coses, quan vostés han estat fent totes les contràries.
(Remors)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Signes, su turno para fijación de posición.

El senyor Signes Nuñez:

Gràcies, senyor president.

Molt breu.
També, a l'igual que Esquerra Unida, dir que fins i tot en cas que no s'haguera aplegat a una transaccional, el meu grup va a votar a favor de la PNL del Partit Popular.

I jo anava a fer la meua intervenció, que no vaig a fer-la ara, en un altre moment la faré, sobre com i quina és l'empremta de carboni de la gestió dels residus, que ahí n'hi ha molt a parlar.
I anava a centrar-me única i exclusivament en eixe tema en la meua intervenció.
Ara no té sentit.
Per tant, presentaré alguna iniciativa parlamentària per a poder donar la meua impressió, la impressió del meu grup sobre eixe tema.

I, finalment, bé, dir que la veritat és que crec que com ha quedat la transaccional, ha quedat per a tots els grups molt millor que la que estava inicialment presentada pel Partit Popular.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Firman ustedes el documento de la transaccional y pasamos a la votación.

¿Votos a favor?
Por unanimidad.

Proposició no de llei sobre la inclusió per la conselleria de medi ambient del Fondet de la Senieta en el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 89.
506, BOC número 269)

El senyor president:

Pasamos, entonces, al punto número cuatro del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la inclusión por la conselleria de medio ambiente del Fondet de la Senieta en el catálogo de zonas húmedas de la Comunidad Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Para ello, tiene la palabra doña Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyories, avui presentem una proposició no de llei que diu: «El Fondet de la Senieta, que és una zona humida al municipi d'Elx sotmesa a episodis d'inundació amb ocasió de precipitacions de certa entitat i que funciona com una criptomarjal, marjal amb presència d'un nivell freàtic superficial, que se correspon amb la presència d'un saladar inundable i d'una important extensió de canyissar.
Aquest tipus de coberta vegetal de naturalesa edàfica i la naturalesa edafològica dels terrenys afectats, sòls hidromorfs en la seua major part, revelen la naturalesa marjalenca que li és pròpia.

La condició de zona humida d'aquest espai ve avalada, a més, pels diversos estudis i informes tècnics, alguns d'ells emesos per la mateixa Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, com el mapa geocientífic de la província d'Alacant.
A més, l'estudi d'impacte ambiental del PGOU d'Elx reconeix el caràcter de zona humida per aquest espai.
I per eixe motiu tota la zona del Fondet de la Senieta queda protegida en el vigent PGOU d'Elx amb la clau 64 G corresponent a parc públic natural.

A més, tot el Fondet de la Senieta i altres àrees confrontants es troba afectat pel risc d'inundació, segons les cartografies més recents de risc d'inundació a escala 1:25.
000 amb les repercussions administratives que aquest fet comporta i l'important paper ecològic que això suposa.

Actualment, i malgrat el soterrament i les construccions il·legals que ha patit la zona en el passat, la coberta vegetal és important i constitueix un argument poderós per a la inclusió del Fondet de la Senieta en el catàleg de zones humides.
Així sobre sòls inundats amb un alt nivell d'humitat o amb alt nivell d'humitat domina la vegetació palustre corresponents al canyís.

A la vora d'aquests es troben les jonqueres i més enllà, sobre sòls més eixuts els tamarius que, juntament amb les palmeres que apareixen per tot arreu, són les espècies arbòries dominants en tot aquest espai.

Sobre sòls argilosos i amb alt grau de salinitat domina la vegetació del saladar, que és la que pot ser present amb major interés des del punt de vista de la conservació de la biodiversitat.

Aquest interés per a la seua protecció ve donat, d'una altra banda, per la seua singularitat, degut a les adaptacions que ha desenvolupat per a poder sobreviure en estes condicions d'extrema salinitat i la presència d'endemismes característics d'aquest espai i, d'altra banda, per l'alt grau d'amenaça que suposa la destrucció del seu hàbitat a tot arreu, també és un argument.

La directiva d'hàbitats valora esta riquesa d'espècies, aquesta originalitat i aquesta fragilitat com a element del que en termes de conservació s'anomena punt calent de biodiversitat i recomana, per tant, la seua protecció.

En funció del grau d'inundabilitat i la salinitat del sòl es poden trobar representades les formacions d'aquesta vegetació, la conservació de les quals és força interessant.

Així doncs, tots aquests aspectes propis, naturals, justificants naturals, permeten justificar la inclusió del Fondet de la Senieta en el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana, el document que reconeix i valora de manera explícita cada aiguamoll del nostre territori i representa, a més, una referència de primer ordre per a la planificació, ja siga ambiental, urbanística o territorial, com recull la mateixa normativa.

La inclusió, doncs, del Fondet de la Senieta en aquest catàleg comporta també que l'ús del sòl i el desenvolupament d'activitats en aquesta zona i el seu entorn hauran de garantir la preservació que exigeixen les lleis i tenint en compte els valors anomenats i identificats.

Per tot això, instàvem la conselleria de medi ambient a incloure el Fondet de la Senieta en el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana, atés el seu valor ecològic i el fet que compta amb les característiques pròpies d'aquests espais naturals.

Si els arguments purament de la biodiversitat que es troba en el Fondet de la Senieta i de la seua catalogació com a zona humida foren, doncs, no suficients per a la unanimitat que li correspondria a aquesta proposició no de llei, volem també mencionar algunes de les qüestions que ens han dut a portar aquesta proposta.

Nosaltres considerem que aquesta mesura resulta urgent, davant les agressions urbanístiques que s'han impulsat des de l'equip de govern d'Elx, presidit per Mercedes Alonso, alcaldessa del municipi d'Elx, amb la tramitació que se va a fer del Pla especial de protecció del Clot de Galvany, que en realitat el desprotegia i, en paral·lel el Pla parcial del Fondet de la Senieta, que també va tramitar l'ajuntament i l'equip de govern.

El PEP del Clot de Galvany el que pretenia era rebaixar la protecció dels terrenys i sentar les bases per a la urbanització en eixa zona.
De fet, portem denunciant-ho ja més de dos anys.
I de fet, ja dic, va quedar patent en la proposta paral·lela, a la vegada que se tramitava el Pla especial de protecció del Clot de Galvany, d'un Pla parcial del Fondet de la Senieta que pretenia construir més de sis-centes vivendes i un hotel de luxe en este paratge natural.

Medi Ambient ens va donar la raó en juny de 2014 a una pregunta que vam fer en estes Corts Valencianes i va denegar a l'ajuntament la modificació que se plantejava en el Pla especial de protecció del Clot de Galvany i també del Pla parcial del Fondet de la Senieta.
I ens va donar la raó quant que la conselleria va al·legar que «no puede aprobarse esta modificación del PEP del Clot de Galvany, porque las recalificaciones del suelo que proponen no son compatibles con el PGOU de Elche y, por tanto, tampoco se puede aprobar el plan parcial que urbaniza el Fondet de la Senieta».

Efectivament, se pretenia fer una desprotecció i era passar de ser qualificat els terrenys que té el Clot de Galvany, alguns d'ells com a monts i àrees forestals o altres com a parc públic natural, concretament el Fondet de la Senieta, a sòl no urbanitzable comú general.
I paral·lelament un pla parcial del Fondet de la Senieta, que agafava l'excusa que ja anava a passar a una clau el Fondet de sòl no urbanitzable comú general per a fer de nou una altra qualificació urbanística a sòl urbà.
I, per tant, poder justificar així eixe projecte, eixe pla parcial que comptava amb 629 vivendes, més un hotel de luxe.
És a dir, canviava el PEP dos claus urbanístiques, una operació a través d'este pla especial de protecció que obria la porta a la presentació d'eixe pla parcial que urbanitzava part del Fondet de la Senieta i, per tant, demostrava que hi havia un estret vincle entre estos dos projectes, amb la qual cosa hi havia ja una demostració que els interessos als quals responia el Partit Popular, el govern municipal d'Elx, era un intent de desprotegir per afavorir interessos urbanístics.

Ena proposta inclús del pla parcial del Fondet de la Senieta apareixien els logos de l'Ajuntament d'Elx i Visitelche com a promotors del projecte.
En juny del 2014, per tant, la conselleria va remetre un escrit a l'ajuntament donant per arxivat el pla parcial, i a més li indicava que si volia seguir amb la tramitació del PEP del Pla de Galvany, havia d'aclarir per què s'havia rebaixat la protecció del sòl que en el PGOU vigent té una major protecció per a este paratge natural.
Al·legacions, per cert, que ja vam fer nosaltres en este mateix sentit a l'Ajuntament d'Elx i que el Partit Popular allí ens va denegar.

I aleshores un dels arguments que nosaltres volem posar de manifest és que este intent pot ser no se quede ahí.
Per què?
Doncs perquè l'ajuntament té una ferramenta perversa a les seues mans, que de fet li va facilitar el govern valencià, el Partit Popular en la Generalitat valenciana, mitjançant una modificació que se va incloure en la llei d'acompanyament de 2014, del govern valencià, que va incloure una modificació vergonyosa de la llei d'espais naturals, que efectivament obri la porta perquè es puguen urbanitzar zones que fins al moment la normativa protegia, protegia de certa manera en els seus plans generals d'ordenació urbana, però no en el catàleg general de la Comunitat Valenciana.
I per tant, el que deia esta modificació era que limitava la protecció de les zones humides sols a aquelles que estaven incloses en el catàleg, i per tant, els que no estaven inclosos en el catàleg no necessitaven un PEP específic per a eixos paratges i, per tant, mitjançant ordenances municipals es podien desprotegir sense cap tipus de problema.

Així doncs avui el Fondet de la Senieta, o fins i tot en el seu conjunt en el Clot de Galvany, queda en les mans del govern municipal del Partit Popular que el que hem vist és que el que vol fer precisament és depredar este paratge natural.

Si este argument tampoc els vindria bé, també hi han altres arguments que són interessants, com per exemple que tots aquests espais, ja dic, el Fondet de la Senieta i també el Clot de Galvany, formen un corredor biològic amb les Salines de Santa Pola i l'albufera d'Aigua Amarga, espais (inintel·ligible) .
.
.
que són d'indubtable valor ambiental i paisatgístic, i que són arreplegats efectivament per l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana en el seu Decret 1/2011, com a espais naturals a protegir.
Que la mateixa estratègia territorial de la Comunitat Valenciana diu literalment que la connexió ambiental i territorial entre aquells espais i la seua regeneració paisatgística són objectius estratègics i, per tant, nosaltres creguem que si hi ha un reconeixement, hi ha un intent de depredar este espai natural, són dos arguments més, el paratge natural en si que ja té una demostració de la seua biodiversitat i la seua idiosincràsia que el fa propi de ser una zona humida, com així reconeix el PGOU d'Elx, doncs no cabria un no que s'incloga en el catàleg de zones humides de la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, poc més que afegir a l'argumentació que ja s'ha posat damunt la taula.
Nosaltres anem a recolzar evidentment la proposta, senzillament perquè és incomprensible com aiguamolls com el Saladar, bé, el Saladar d'Aigua Amarga realment ja té poc d'aiguamoll perquè la dessaladora pràcticament se l'ha fos.
Però bé, en principi és un aiguamoll que hauria d'estar inclòs en catàleg, com el mateix Fondet de la Senieta, com altres, com per exemple les mateixes llacunes de Rabassa, que tampoc ho estan.

En este cas, a més, el Fondet de la Senieta i el Saladar d'Aigua Amarga formen part, junt al Clot de Galvany, d'una unitat paisatgística i ambiental que de fet està parcialment recollida, perquè el Clot de Galvany sí que està dins de la zona LIC i ZEPA marina de Tabarca, però en canvi els altres dos no ho estan, de forma un poc, no incomprensible, perquè ací tot és fàcil de comprendre.
Hi ha un empresa que es diu Torreblanca del Mediterráneo, que és la propietària de la major part dels terrenys que inclouen el Fondet de Galvany, i que vol fer 629 vivendes i un hotel.
Ara, l'última, no, va un bulevard i tot que volen fer allí amb l'excusa de donar major accessibilitat des d'Elx cap al mar.

La realitat és que el que estan fent és destruir un paisatge únic, destruir uns hàbitats que haurien de ser protegits.
Que no hi ha ninguna raó objectiva des del punt de vista ambiental perquè estes zones no estiguen incloses dins del catàleg de zones humides, que per cert és un autèntic despropòsit, perquè s'ha deixat fora de catalogació una enorme quantitat de zones humides, i això ha servit -com molt bé ha dit la companya de Compromís- perquè ara eixes zones que no estan incloses en el catàleg puguen ser desprotegides malgrat que tenen la consideració de zones protegides per part de les directives europees, perquè es puguen planificar coses com estes barbaritats que estan volent-se fer.
I que això estiga plantejant-se ara, en plena crisi de la rajola, quan ha esclatat i quan ens hem adonat que este tipus de turisme és un despropòsit que no ens du ningun tipus de progrés, sinó que, al revés, ens han enfonsat en la misèria, i que no servix per a res.
Que cal apostar per un altre model de desenvolupament turístic, que precisament potencie els valors naturals, com elements singulars que precisament són els que poden tindre una capacitat d'atracció específica.

Realment és una qüestió que no se sosté des de cap punt de vista, si no és a través que el que fa el Partit Popular és ajudar a promoure els interessos privats, en compte de promoure i defensar el bé públic per damunt d'ells.
Per tant, res més que afegir.

És que és una qüestió que si ací ens desproveírem de carnets i de tonteries, immediatament diríem que sí a una cosa tan evident com esta.
Però, com primen altres interessos que no són els del bé comú, al final eixirà en contra la proposta, com és ja de preveure.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Martínez, su tiempo.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, president.

Bé, jo crec que cal anomenar què és el que ha passat en este tema per al Partit Socialista per a explicar el nostre vot.
El Fondet de la Senieta nosaltres considerem que anava a ser un pelotazo urbanístic per part del govern del Partit Popular d'Elx, sobretot per la modificació del pla este especial que estem parlant de protecció del Clot de Galvany, un pla especial que dins del seu text -com ja s'ha dit molt bé- es parlava d'un projecte de construcció de més de sis-centes vivendes i d'un hotel en el Fondet de la Senieta, i que ja en agost de l'any 2013 el PSPV d'Elx ja advertia públicament que en un decret del mateix ajuntament ja constava el mateix Ajuntament d'Elx com a promotor d'este projecte.

És un expedient que s'ha tramitat des de l'ajuntament, perquè ha estat quatre anys amb una opacitat prou clara.
És un expedient que s'ha fet -diguem- a la carta, que s'havia fet a la mesura especialment per a algun tipus de promoció urbanística, i considerem que ha segut el treball tant de l'oposició en la localitat d'Elx, com de la mateix pressió que hi ha hagut en l'opinió pública la que ha fet reconsiderar a la conselleria este projecte, que cal dir que està eliminat per part de la mateixa conselleria.

Clar, ahí entre la mateixa exposició pública d'aquell projecte del pla i l'aprovació provisional es van reduir la qualificació d'algunes zones, sobretot coincidint amb interessos de promotors urbanístics.
En 2013 inclús va hi haver fins i tot -jo diria- una petició d'un particular per desenvolupar algun tipus de projecte, però el promotor, pel que sabem, sempre ha segut l'Ajuntament d'Elx.
En esta tramitació, el Partit Popular d'Elx el que ha tractat de fer ha segut -com ja dia- un trage a mida, i no els ha eixit bé.
Ha segut la mateixa conselleria la que ha tombat este projecte.
Per tant, considerem imprescindible que declarem esta zona, com parla en el text de la proposició no de llei, traslladar que siga una zona humida, entre altres coses perquè és lÂ´única manera de protegir este tipus d'espais enfront d'esta especulació urbanística.
Jo crec que un espai de tots, de tot Elx, un espai de tota la nostra comunitat hem de fer el màxim possible per mantindre la màxima protecció.
Encara que també hem vist en ocasions que, a pesar de tindre protecció, com és en este cas, s'ha posat en perill el que era el futur d'un espai, com el Fondet de la Senieta, que es parlava inclús de vestigis històrics, del segle XVI, que posava en valor, més encara, una zona, com és esta zona humida.

Per tant, recolzem la proposició no de llei que ha fet Compromís, i que sobretot és que el que demanem en este cas és que quan abans es faça, millor, per intentar protegir cada volta més estos espais que són patrimoni de tots els valencians, i sobretot quan hi ha un interés urbanístic per davant que en una primera instància s'ha parat per part de la mateixa conselleria, però no sabem on pot parar si la intenció definitiva és la d'estar a favor d'estos interessos urbanístics.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Martínez.

Su turno, señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Bien, la presente PNL, que ya fue presentada y no se pudo sustanciar porque no tuvo la posibilidad de entrar en un orden del día, en un período de sesiones anterior, bien es cierto que ha recibido en los últimos tiempos al respecto muchas notificaciones, preguntas y recogida de documentación.

Sobre el Fondet de la Senieta se ha presentado además y resuelto tantas iniciativas parlamentarias como las preguntas orales que en su día la interesada del Grupo Compromís planteó, sobre el Clot de Galvany, y concretamente sobre el Fondet de la Senieta.
Que, además, le fue contestada en tiempo y forma.
Las preguntas orales de la señora Salazar, del Grupo Socialista, que se dieron en varias circunstancias y, ¿cómo no?
, la petición de los informes relacionados con el plan de urbanización del Fondet de la Senieta, también contestado a la señora Mollà, y que se entregó la documentación al respecto en el pasado mes de marzo.

Bien, dicho esto como antecedentes, indicarles que el plan general de Elche, aprobado efectivamente por resolución del conseller competente de urbanismo el día 25 de mayo del año 1998, clasificó el Fondet de la Senieta como suelo no urbanizable y asignó las siguientes categorías: al ámbito situado al sur del vial de conexión con la carretera nacional 332, la clave 52, que es de suelo no urbanizable común de reserva.
En el ámbito situado al norte del vial de conexión con la carretera nacional 332, de clave 53, como suelo no urbanizable común, saladares y carrizales.
Y clave 56, en el apartado de suelo no urbanizable común, huertos dispersos de palmera.

En el apartado 2 punto de esa misma, en fecha 13 de junio del año 2007, el conseller competente de urbanismo aprobó definitivamente una modificación puntual número 11.
3 del plan general de Elche, cuyo objeto es incrementar el nivel de protección de determinados terrenos del municipio, situados en la zona comprendida entre los núcleos de Arenales del Sol, Balsares, urbanización los Limoneros, y el núcleo urbano del Altet.

Tras esta modificación, el Fondet de la Senieta mantiene su clasificación como suelo no urbanizable y tiene asignadas las siguientes categorías: en el ámbito de suelo al sur del vial de conexión de la nacional 332, clave 62, suelo no urbanizable de especial protección de montes y áreas forestales.
En el ámbito situado al norte del vial de conexión con la carretera nacional 332, la clave 64, que es suelo no urbanizable de especial protección de zonas húmedas, cauces y barrancos, y parque público natural.

La Ley 5/2013, de 23 de diciembre, de medidas fiscales y de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat modificó el apartado 1 del artículo 15 de esa Ley 11/1994, del día 27 de diciembre, de La Generalitat, de espacios naturales protegidos por la Comunidad Valenciana, dando la siguiente redacción en el punto 1: son zonas húmedas, a los efectos de la presente ley, las marismas, marjales, toberas o aguas rasas que sean permanentes o temporales, de aguas estancadas o corrientes, dulces, salobres o salinas, naturales o artificiales debidamente catalogadas.
E introduce así el requisito de haber sido incluida en el catálogo de zonas húmedas para que se reconozca esa condición y se aplique la protección establecida en el párrafo segundo, en donde indica que las zonas húmedas deberán ser preservadas de actividad susceptibles de provocar una recesión y degradación, y cuyos fines de los terrenos incluidos en la misma serán clasificados en todo caso como suelos no urbanizables sujetos a especial protección.

De conformidad con lo dispuesto en la Ley 4/1992, de 5 de junio, sobre suelo no urbanizable, la clasificación del suelo que se mantendrá aun en el supuesto de desecación de cualquier causa de la zona húmeda o parte de la misma y, ¿cómo no?
, en el apartado 4 por su parte, tanto los hábitats naturales como las especies silvestres de interés para su conservación son elementos protegidos por sus normativas sectoriales específicas, las cuales se aplican en todo el territorio de nuestra comunidad, con independencia de que un determinado terreno esté o no incluido dentro del catálogo de zonas húmedas, como nos plantean.

El catálogo es un registro donde figuran las zonas más relevantes.
La propia memoria justificativa del catálogo vigente afirma que, tras una primera identificación de los humedales, procede su valoración, de forma que puedan seleccionarse aquellos que, por su importancia o significación, deban ser catalogados.

Al tratarse de una zona de catalogación promovida desde el ámbito autonómico, debe ser ese el nivel de referencia a alcanzar, quedando, por tanto, excluidos en la misma aquellos que posean solamente el interés local; exclusión que en absoluto significa desprotección, pues la legislación urbanística y territorial posee suficientes instrumentos de protección y mecanismos de gestión para garantizar su conservación como suelo no urbanizable de especial protección, situación en la que se encuentra en estos momentos.

Por ello, la posible inclusión en el catálogo del Fondet de la Senieta, que no se contempla por el momento, no supondría mayor protección que ahora, en estos momentos, tiene como vigencia, sino que tiene, además, la clasificación como suelo no urbanizable de especial protección, lo que dota de la máxima cobertura normativa a estos respectos.

Por lo tanto, entendemos que con estas protecciones no es necesario que esté introducida dentro de ese catálogo que usted nos solicita.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Turno de réplica, señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Jo crec que arguments n'hi ha de sobra.
I el final que vosté ha dit que apareixen zones més rellevants en el catàleg de zones humides i que, les que siguen d'àmbit local, no són rellevants perquè, ja dic, és exclusivament d'àmbit local, quan l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana fa un conjunt de paratges i inclou eixos conjunts com una conseqüència cadascun d'ells de l'altre.
.
.
Vull dir, quan diu, efectivament, que la connexió ambiental i territorial entre aquests espais, i diu literalment: «Salines de Santa Pola, Clot de Galvany, Fondet de la Senieta i albufera d'Aigua Amarga, són espais que estan connectats ambiental i territorialment i la seua regeneració paisatgística són objectius estratègics», jo no sé quin àmbit local veu vosté en esta afirmació de l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

Vull dir, és que independitzar una qüestió que és evidentíssima i que és indiscutible.
.
.
No hi ha tècnic ambiental ni persona entesa en paratges naturals que puga entendre de forma independent estos paratges naturals.
I és que ho recull, fins i tot, l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

Per tant, no són d'àmbit purament local i no poden estar exclosos.
Són zones rellevants i, per tant, han d'incloure's en el catàleg de zones humides.

I, concretament, al Fondet de la Senieta, a més a més, cal sumar-li una intentona política, evident i clara, de desprotegir-lo i d'urbanitzar amb ni més ni menys que 629 vivendes i un hotel de luxe, que vam aconseguir parar des de l'oposició política, en la insistència que vosté ha fet de preguntes, de petició de documentació, de preguntes orals en el ple, etcètera, acollint-nos a arguments tècnics perquè, efectivament, eixa intentona no se portara endavant.

I encara que la conselleria acaba donant-mos la raó perquè, efectivament, estos plans desprotegien i anaven a promoure la urbanització i el pelotazo en este paratge natural, la mateixa consellera va dir el que diu la llei d'acompanyament, que és que el PEP del Clot de Galvany no té per què tramitar-se a través de la conselleria i que en esta mesura que va incloure el Partit Popular en el govern en la llei de mesures fiscals l'ajuntament pot, en una ordenança municipal, desenrotllar els mecanismes d'instruments de protecció d'esta zona.

Quan tenim un ajuntament que els mecanismes de protecció d'esta zona anaven en la línia de canviar la qualificació del sòl i, per tant, desprotegir-la i, damunt, té en eixa llei de mesures fiscals una ferramenta útil no solament per a fer-ho de manera independent, sense passar per la conselleria -que també-, sinó que, a més a més, diu que els que quedaran protegits, sí o sí, a partir d'eixa modificació són les que estiguen en el catàleg de zones humides; la resta, ai!
, ja vorem.

És a dir, dos qüestions que obrin la porta directa perquè el Partit Popular d'Elx, i siga el Partit Popular o siga qui siga, puga desprotegir i puga urbanitzar en este paratge natural i en esta zona humida.

I, clar, algú diria: «Bé, però és que la voluntat política no va per ahí.
» Com que no?
Va precisament per ahí.
Però no solament perquè el Partit Popular haja volgut en este govern municipal, és que esta intentona d'este projecte ja la va fer en el seu dia el govern del Partit Socialista, que va fer un projecte exactament igual que després el que va tornar a fer reviure el Partit Popular en l'Ajuntament d'Elx.
Dos vegades s'ha intentat fer un projecte urbanístic en este paratge natural, en esta zona humida; dos vegades.

I hi han hagut de ser els naturalistes, l'oposició i els ecologistes els qui estem ahí per tal que estiguen protegits i que se paren estos intents.

I el que estem diguent és que, ara mateix, l'instrument útil no solament normativament, sinó també per a desenvolupar, com a instrument, desenrotllament natural, és el catàleg de zones humides, el qual garantiria cent per cent la seua protecció.

Si no la volen, si no volen protegir este paratge, diguen-ho clar.
Però si pensen que és un paratge que reuneix els requisits per a formar part del catàleg de zones humides -perquè els reunix- i, damunt, volen evitar una tercera intentona i que se faça bona la frase de a la tercera va la vencida, quant a un projecte depredador d'este paratge, del Fondet de la Senieta i del Clot de Galvany, diguen-ho i, aleshores, voten en contra.

En cas contrari, esta proposta, efectivament, va a aconseguir que el Clot de Galvany i el Fondet de la Senieta, d'una vegada per totes, tinga la seua màxima protecció.

Res més.

El senyor president:

Gracias, (inoïble) .
.
.

Señor Lorenzo, su turno de réplica.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, yo, señora Mollà, en primer lugar le tendré que decir que yo pienso que en el transcurso del tiempo, evidentemente, esta PNL, que estaba basada más en el hecho del plan parcial que en el hecho en sí de la protección que solicita, pues, se le ha caído el argumento, evidentemente.
(Veus)

Le digo, vamos a ver, en primer lugar, la administración local es la competente para ordenar el territorio, sometiéndose al cumplimiento de la normativa legal que existe y la verificación e informes necesarios de todo tipo, incluidos los medioambientales, por la conselleria competente.

Dentro de esa soberanía municipal, también está la responsabilidad medioambiental del ayuntamiento, no cabe duda, porque está en representación de todos los intereses del municipio.

Y creo que, además, se cumplía con este hecho, habida cuenta de que ningún municipio puede desproteger porque no es competencia municipal, no lo es.
Y le digo que no puede desprotegerlos.
Simplemente, podrá actuar sobre aquellos suelos que tengan características o posibilidades de hacerlo, y ya le vuelvo a decir, habiendo sido verificados por la conselleria competente y habiendo emitido todos y cada uno de los informes que al respecto son necesarios.

Mire, yo no sé si reunía o no todos los requisitos establecidos.
Pero tengo claro que, indudablemente, si la conselleria ha considerado que, en estos momentos, no es viable el proyecto, (veus) pues, lo ha determinado la conselleria.
Yo no sé si será un argumento definitivo o no, porque eso no lo dice en ningún informe.
Pero si le puedo decir -y no busque usted un sentido que no corresponde a lo que acabo de decirle- que hay que tener en cuenta el grado de protección existentes ya en las zonas que son las que están determinando que, de forma clara, tienen ya una protección suficiente para que allí no se pueda hacer nada que no sea todo aquello que la propia ley contemple y pueda hacerse, independientemente de lo que usted ha venido a decirme sobre la ley de acompañamiento o las leyes que se hayan podido modificar.
Porque ya digo que no puede cambiarse, en este caso, ni se puede otorgar la competencia de desproteger a ningún ayuntamiento.
No es competencia municipal.

Indudablemente, a todos los efectos, entendemos que cuando se plantea un proyecto, independientemente de quién lo formule… Claro, aquí lo más fácil es contemplar o valorar de (inintel·ligible) … si es una empresa o es otra.
Pero es que resulta ser que esta empresa está trabajando en Elche desde siempre.
Quiero decir con esto que parece que se hacen críticas a las empresas, de forma generalizada, (la senyora Mollà parla amb el micròfon desconnectat) y siempre dudando de la legitimidad o no para poder llevar a cabo cualquier proyecto.

Indudablemente, todo aquel proyecto que cualquier municipio contempla como una posibilidad de desarrollo, además de tener todos y cada uno de los requisitos, indudablemente, le vuelvo a repetir que tiene que pasar el filtro de la conselleria para que determine si tiene o no todos los condicionantes que son necesarios.

El plan parcial, que le vuelvo a repetir que era el argumento en el que usted basaba esta PNL, más que el hecho en sí de la protección de los humedales, (veus) -sí, pero se lo digo yo, no lo ha mencionado, se lo digo yo; pero ya no tiene ahí el argumento necesario- le dice que en ningún caso se estaba desprotegiendo nada.
Indudablemente, si los requisitos medioambientales no se reúnen, pues, la conselleria ha dicho lo que ha dicho y no hay otra cosa que plantear.

Pero también está claro que está todo el sector, no el sector que se urbaniza, sino el sector en su conjunto de toda la zona que viene a debate, está perfectamente protegido con distintos ámbitos de protección y que dejan claramente la seguridad de que ahí no se va a poder hacer nada que no esté determinado en la ley.

Por lo tanto, creo que va a ser suficiente para no aprobarle su PNL.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor de la PNL?
(Se sent una veu que diu: «7») ¿Votos en contra?
8.

Proposició no de llei sobre la paralització immediata de les activitats de la tala de pins a la finca Les Fermoses al terme municipal de Castalla, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 89.
676, BOC número 275)

El senyor president:

Pasamos, a continuación, al punto número 5, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la paralización inmediata de las actividades de la tala de pinos en la finca de Les Fermoses, en el término municipal de Castalla, presentada por el Grupo Parlamentario de Izquierda Unida.

Señor Torró, cuando quiera.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, la PNL esta està motivada per una denúncia que diferents col·lectius ecologistes, concretament set col·lectius: els grups d'Ecologistes en Acció d'Alcoi, de Sant Vicent del Raspeig i Alacant, el grup naturalista Heliaca de Monòver, el grup ecologista Xoriguer de la Vila Joiosa i la Societat Espanyola d'Ornitologia -el seu grup local d'Alacant-, van denunciar a finals de març d'enguany una tala, que ells van qualificar de salvatge, de pins en la finca de Les Fermoses.
És una finca que està situada en el terme municipal de Castalla.

Bé, jo he dut algunes fotos, però són menudes i no tenen massa qualitat.
Els convide perquè entren en You Tube i posen «finca Les Fermoses», i ahí eixirà un vídeo molt curtet, que dura a penes un poquet més de minut i mig, on es veu una panoràmica molt clara de què ha suposat esta tala de pins i es justifica, més que sobradament, el qualificatiu de salvatge per ella mateixa, no?

La finca està dins d'una zona que forma part de la xarxa Natura 2000 per dues consideracions: en primer lloc, perquè és un lloc d'interés comunitari, i també perquè és zona d'especial protecció per a les aus; és a dir, que té la doble protecció.
I les dos són unes figures.
.
.
, les més importants figures de protecció ambiental de la Unió Europea; i, a més, està inclosa també en un paisatge protegit, que s'anomena el de la serra del Maigmó i serra del Sit -per cert, un paratge que, si no el coneixen, els convide perquè el visiten, encara que siga només passant pel costat, en l'autovia, i perquè és realment espectacular.

Bé, els col·lectius d'ecologistes denunciaven que feia ja prou setmanes que estava realitzant-se una tala en una finca privada, una tala que va afectar milers de pins, en una superfície que els càlculs que ells feien era que podria superar les cinquanta hectàrees.
I que, com a conseqüència d'eixos treballs, d'eixa tala, s'havia produït un deteriorament molt greu del medi, a causa de l'excés de vegetació extreta i també de la forma en què s'havien dut a terme els treballs.
És a dir, no sols era per la quantitat de fusta i de biomassa, sinó també de la forma, en concret, en què s'havien fet eixos treballs, que no eren treballs selectius, sinó que eren uns treballs clarament dirigits a obtindre el major benefici possible, sense cap consideració als valors ambientals.
I relataven una sèrie de qüestions:

En primer lloc, que s'havia produït una greu afecció a la vegetació arbustiva, a causa de l'arrossegament dels arbres talats sencers, sense desbrancar, en zones amb un fort pendent.
Per tant, això havia generat una erosió molt grossa.

En segon lloc, que els peus de pi talats eren els més grossos de la serra, com es podria observar senzillament en les zones d'acumulació de fusta extreta, comparant les soques dels exemplars talats amb els individus que encara estaven en peu.

A més, la fusta talada i les restes s'havien acumulat a menys de deu metres dels camins forestals, incomplint les normes legals de prevenció d'incendis forestals, concretament l'article 154 del reglament forestal.

S'havien ampliat els camins secundaris, fins a set metres, mitjançant l'eliminació de tota vegetació, lògicament per a poder entrar amb grans camions per a poder carregar la fusta i traure-la.

I, a més, part de les actuacions havien coincidit amb l'inici del període de nidificació de diferents espècies forestals, amb el perjudici que això anava a provocar o va suposar, de fet, per a la avifauna.

Per tant, els ecologistes denunciaven que, amb les actuacions realitzades, s'estava afectant irremeiablement diversos hàbitats presents a la zona, tots ells inclosos en la directiva d'hàbitats 92/45 i en la llei de biodiversitat 42/2007.
Justament era la presència, o és la presència, d'eixos hàbitats i d'algunes espècies protegides de fauna, com l'aligot comú, el mussol banyut, l'àguila serpera i algunes petites aus, com la busquereta o algunes espècies de pàrids, les que van fer que eixa zona on està enclavada la finca fóra inclosa en la xarxa Natura 2000 per la Unió Europea a petició de la mateixa Generalitat valenciana, com és lògic.
La zona afectada comptava amb la presència d'una vegetació que havia evolucionat bastant cap a la maduresa i estabilitat, en un espai corresponent finalment als coscollars i als carrascars.

Per tant, en aquestes circumstàncies, l'eradicació de la vegetació existent el que suposa és un retrocés cap a fases anteriors, en què predominen les plantes que necessiten una major il·luminació del sol i que, en conseqüència, són altament pirofítiques, és a dir, que tenen una gran propensió a cremar-se.
Per tant, i en definitiva, el que fa és crear-se unes condicions ambientals que incrementen el risc d'incendis.
Perquè hi ha una major insolació i hi ha una menor capacitat de retenció d'aigua al no existir la vegetació, hi ha major facilitat per a la combustió a l'haver més espai i, per tant, més oxigen, i el foc es pot transmetre amb molta més rapidesa.

I així mateix, com he assenyalat abans també es produïx una important erosió en bona part de la superfície d'extracció, perquè l'arrossegament d'arbres sencers per terrenys amb un fort pendent ha desproveït el sòl de la vegetació que el protegia.
És a dir, no sols ha afectat la zona concreta d'on s'havia cremat, sinó zones limítrofes.
Per tant, no sembla que l'actuació feta es puga justificar de cap manera per la lluita contra els incendis, ja que un dels perills més greus dels incendis, que és l'erosió, ja ha segut provocat en la mateixa acció de la tala.

A més a més, la reducció brutal de la biomassa i la simplificació d'un ecosistema que ja era prou madur, el que farà és augmentar la possibilitat d'incendi, com he dit abans, i la seua transmissió.
Bé, l'aprofitament excessiu, tant de biomassa com de fusta, sembla que no és el més adient per a les nostres formacions arbòries en territoris amb una pluviometria baixa i molt irregular, on han de ser considerades com a boscos protectors.
I, en aquest sentit, la política de promoció d'extracció de biomassa forestal per part de la conselleria resulta molt preocupant, ja que sembla que es pretén impulsar cegament aquesta activitat, sense considerar les greus conseqüències que pot comportar si no es regula estrictament i se supedita a la conservació de la natura.

El fet que la zona estiga inclosa en nombroses figures de protecció, com ja he dit abans, xarxa Natura 2000, ZEPA, paisatge natural protegit, fa que siga encara més important l'estudi previ a actuacions d'aquest tipus sobre l'estat d'ecosistemes i les espècies del paratge.
És per això encara més incomprensible la tolerància de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, que se suposa que ha de vetllar pel manteniment del patrimoni natural dels valencians.

I per totes aquelles raons era per les quals els col·lectius d'ecologistes, i ara Esquerra Unida, en aquell moment denunciaven i exigien a la conselleria la immediata paralització d'aquestes activitats.
I el que feren també és sol·licitar una còpia de l'expedient d'autorització de la tala.
També van anunciar en aquell moment que estaven discutint presentar una denúncia a la Comissió Europea per aquests fets i que demanarien que s'investigara la possible destinació dels fons europeus, una actuació que vulnera la normativa comunitària de protecció ambiental, qüestions sobre les quals en estos moments jo no tinc cap informació.

És evident que, quan es va presentar la proposta, la PNL i la consegüent proposta de resolució, tenia un sentit que ara ja no té, lògicament perquè no es poden paralitzar unes activitats de tala ara que ja estan paralitzades, perquè ja fa temps que es van fer.
De fet, en algun moment inclús vaig pensar la possibilitat de retirar la proposició no de llei.
Però, com que vostés quan vénen ací normalment no solen vindre com a diputats del Partit Popular, sinó com a delegats de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, que és el més habitual, sé que s'hauran informat àmpliament en el lloc on pertoca, i per tant ens explicaran si la tala de pins que es va realitzar en Castalla, en eixes setmanes, comptava amb l'autorització preceptiva, i també ens explicaran què s'ha fet en el cas que no tinguera eixa autorització, si s'ha obert algun tipus d'expedient sancionador.

I ho duc ací perquè entenc que aprovar esta PNL, encara que siga de forma extemporània, significaria un toc d'atenció a la mateixa conselleria perquè es preocupe d'evitar que es produïxquen este tipus d'activitats en les serres valencianes.
Insistixc, el paratge és un paratge espectacular.
El bosc és un bosc molt madur ja, i el que es va a fer senzillament és destrossar-lo de forma quasi indiscriminada d'una manera absolutament incomprensible.
Es pot entendre que es fagen actuacions d'extraccions de biomassa, selectives, d'arbres en males condicions, en maquinària o en ferraments no pesants, establint en determinats llocs alguns clarejats del mateix bosc.
Però el que no es pot fer és entrar a sac en una zona de 50 hectàrees, pràcticament arrasar-la, deixar-la a l'exposició de l'erosió i en definitiva carregar-se un bosc, agreujant de forma molt notable les amenaces sobre les espècies que viuen allí i sobretot el risc d'incendis forestals.

Res més, gràcies.

El senyor Ponce Guardiola:

Bien, vuelvo a comentar que esta PNL pone de manifiesto que se han incumplido sistemáticamente todos los preceptos que conllevarían una buena gestión forestal.
Sin tener un plan de ordenación forestal en la Comunidad Valenciana, sin tener los correspondientes planes de demarcación, sin que este monte tuviera un plan de ordenación forestal aprobado, o un plan de aprovechamiento forestal, se da una autorización genérica por parte de la conselleria para talar lo que prácticamente le parezca bien al explotador, en este caso, sin tener en cuenta, como bien se ha comentado, que habían hasta tres figuras de protección, dos de ellas de la red Natura 2000, lugar de interés comunitario y zona de especial protección para las aves, y paisaje protegido a nivel de la Comunidad Valenciana.

Un paisaje protegido es aquel que tiene unos valores paisajísticos que merecen su preservación, y entrar y hacer una tala, a hecho, como se realizó aquí, no tiene ningún sentido.
Se podía incluso haber autorizado una tala incluso bastante intensiva, pero precisamente respetando los principales pies, que es una de las cosas que promueve la administración forestal en teoría y sobre el papel para dejar los mejores árboles pies para que, en caso de incendio y demás, exista una regeneración.
Ni siquiera tienen en cuenta eso.

Ya digo que no debería de producirse ningún aprovechamiento forestal, si no es en base a un plan de ordenación de ese monte o un plan de aprovechamiento de ese monte, y es precisamente lo que se ha producido.
También la exposición de motivos hace hincapié en dos aspectos que son fundamentales.
Uno del que hemos hablado mucho aquí, que es el tema de los riesgos erosivos, que se han producido con esa extracción de la madera de los árboles sin desramar, arrastrando por el suelo, con lo cual se ha alterado el recurso más valioso y más amenazado de nuestros terrenos forestales, máxime en una zona en la que hay escasas precipitaciones.
Por tanto, el riesgo de desertificación es muy elevado.

Y también se ha hecho hincapié en otro aspecto del que se ha hablado poco, y es algo que tampoco se tiene en cuenta por la administración forestal, parece que lo ignore, y es el grado de evolución de nuestros ecosistemas vegetales.
Todo el territorio valenciano, por encima de los 400 litros por metro cuadrado tendría que tener bosques de carrascas.
Sobre suelo de silicio, serían de alcornoque.
A mayor altitud, mayor humedad, serían robledales.
En zonas vaguadas, con mejores suelos, pocas pendientes, hablaríamos ya de zonas con arces, con fresnos, con bosques ya caducifolios.

Y sin embargo, nuestro paisaje forestal son básicamente pinos.
¿Por qué?
Porque está degradado.
¿Por qué?
Porque ha habido una extracción histórica de la madera y una transformación de aquellos bosques hacia etapas más regresivas de la evolución vegetal.
Si los dejáramos a su antojo durante tres siglos, pongamos, se volvería a recuperar los bosques originales, cosa que obviamente no va a suceder con el nivel de intervención que hay.
Pero en zonas con tan escasas precipitaciones como esta muchas veces no se llegaría a esos carrascales o a esos alcornocales, según el tipo de suelo, sino que el bosque más maduro sería ese pinar, ese pinar de pino carrasco o ese pinar de pino rodeno, según el tipo de suelo, y sería la formación arbórea más madura que podía haber allí.
Eso tampoco se ha tenido en cuenta en esta extracción masiva de madera, que habrá tenido un rendimiento supongo que escaso, como cualquier aprovechamiento de madera en nuestro territorio para quien lo haya realizado, pero que ha sido un impacto ambiental tremendo para nuestro territorio.
Insisto, porque la figura de protección precisamente era la de paisaje protegido, y ya vemos de qué forma se protege el paisaje que, con ese mismo nombre, con esa misma figura, declara el gobierno valenciano.

Claro, no han podido cumplirse las normas de gestión como lugares de interés comunitario o zona de especial protección para las aves porque sencillamente no hay normas de gestión en ninguno de todos los espacios declarados con estas figuras de protección.
Otra incompetencia e incumplimiento del gobierno valenciano en materia de espacios naturales.

Por tanto, por muy caducada que esté la actuación, es muy oportuno traer aquí una PNL con esta propuesta, que sería paralizar, si hubiera habido ocasión, inmediatamente la acción, y buscar los responsables.
A esto segundo todavía estamos a tiempo.
Podemos buscar quiénes han sido los responsables de autorizar esta extracción salvaje de madera, incumpliendo los objetivos básicos de las tres figuras de protección que hay.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor Martínez, su turno.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, president.

Quan vaig llegir la proposició no de llei que presentava Esquerra Unida, per una part en el punt primer sí que estava clar que demanar la paralització hui de les activitats de la tala de pins havia quedat fora del temps i era més que res testimonial.
Però jo considerava que era una proposició no de llei que segur que, per una part, s'acceptaria, i per l'altra part es contestaria tots els fets que ací estan comentant-se.
Perquè, clar, ha passat el temps i deu haver-hi hagut, si açò es va presentar en juliol, m'imagine que algun tipus d'investigació o que algun tipus de preguntes sobre este tema per part del govern de La Generalitat.
Ací jo crec que és fàcil, ací cal fer-se una sèrie de preguntes.

Com parla el text, l'exposició de motius, este espai forma part de la xarxa Natura 2000?
Si forma part, es pot fer este tipus d'actuacions en estos espais que són de la xarxa Natura 2000?
Si és que no, caldrà preguntar-se per què s'ha fet i qui ho ha fet.
També està parlant-se que és una zona d'especial protecció d'aus.
Tornem a fer les mateixes preguntes: és cert que esta zona és una zona d'especial protecció d'aus?
Si és que sí, caldrà saber si es pot o no es pot fer.
I, si no es pot fer, per què s'ha fet i qui és el responsable que s'haja fet esta actuació en una zona d'especial protecció d'aus.

Clar, i si això d'abans ha passat sense que ningú done explicació, també és fàcil contestar a toro pasado, com es diu, què pensa fer la conselleria o què ha fet la conselleria, i si pensa consentir este tipus d'actuacions en el cas que totes les dades que tracten en l'exposició de motius siguen certes.
Cal preguntar-se també per què es va permetre, quins sistemes de control es van fer o s'han fet quan es denuncia un tema d'estos.
Si tenia coneixement o no la conselleria sobre este tipus d'actuacions o sobre esta actuació en concret d'una tala en un espai que és xarxa Natura i també que és una zona especial d'aus.

També mos agradaria saber quins protocols es seguixen en casos com el que estem tenint ara, o què va a passar en estos casos.
També si es té previst algun tipus de reforestació o algun tipus de restaurar l'espai a com estava abans.
I tots estos espais que tenen teòricament alta protecció deuen ser -nosaltres considerem- molt més controlats per l'autoritat, en este cas, per la conselleria.
I en el cas que tot fóra legal, que tot fóra normal, que tot fóra una actuació dins de la normalitat, estaria bé que hui foren tots molt transparents, que mos contaren davant a mosatros i sobretot jo crec que a l'opinió pública, i sobretot a estos grups que s'han preocupat per l'estat d'esta tala què és el que ha passat, que es done claredat, i aixina evitaríem, jo crec que evitaríem que es qüestionaren a voltes en la societat determinades actuacions.

Perquè, clar, si estes qüestions són tan simples com que estava autoritzat i n'hi havia uns permisos doncs ens haurà d'explicar quins permisos, per què, com i de quina manera, i fins a la data, pel que sabem, tampoc n'hi ha hagut massa explicació en este cas.
I és que costa, costa d'entendre que en una zona com la que estàvem parlant o com la que ens descriu en l'exposició de motius s'haja fet una actuació com aquesta i ningú mos puga públicament dir què ha passat.

Jo crec que a esta proposició no de llei ningú pot dir que no perquè si llegim els tres punts d'acord, el primer és, està clar que el primer sí que és cert que ha quedat ja un poc fora de temps, «paralitzar immediatament les activitats de la tala de pins»; això és una cosa que ja no podem aconseguir, però esbrinar si la tala de pins realitzada en la finca Les Fermoses de Castalla durant setmanes dels primers mesos de 2004 compta amb l'autorització preceptiva, i si no fóra així, a obrir un expedient sancionador als responsables.
Jo crec que açò no és qüestionable, açò no és ¡ni votable!
-vullc dir-, per utilitzar un terme, açò s'ha de fer, açò havia d'haver estat fet.

També, després, jo crec que en el tercer punt de la proposta de resolució que parla que el Consell retrà comptes del compliment d'aquesta resolució en un termini no superior a tres mesos des que s'aprove, jo crec que hauria de ser inclús abans perquè hui hauríem d'anar-nos-en d'ací sabent què va passar eixe dia, sabent quina actuació, si era legal, si no era legal, i si s'han pres les mesures oportunes perquè açò no torne a passar i, a banda que no torne a passar, que les persones que s'hagen dedicat, en el cas que fóra així, a fer una actuació que no està permesa o que afecta un espai com del que estem parlant, que tinguen doncs, bé, la resolució de l'administració que corresponga i que jo crec que hui és molt fàcil que se n'anaren tots d'ací amb unes respostes molt clares perquè açò són respostes de «si», «no», i concretes.

I res més, jo crec que hui acabarem esta, tinc l'esperança que acabarem esta proposició no de llei aprovant-la i, sobretot, amb molta més informació de la que hem entrat.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Francisca Mercedes Hernández Miñana)

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies.

Tiene la palabra la representante del Partido Popular.

La senyora Iranzo Martín:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Torró, en nombre del Grupo Parlamentario Popular la verdad es que les voy a decir que voy a ser bastante breve pero -creo- bastante aclaratoria.

La PNL que ustedes presentaban en nombre de Izquierda Unida, en primer lugar, decía «paralizar inmediatamente las actividades de tala de pinos en las fincas Les Fermoses», y ustedes mismos lo han contestado.

Según la documentación de que yo dispongo, las actuaciones forestales en cuestión finalizaron hace varios meses, tal como se le indicó ya al diputado en fecha de 30 de mayo del presente año, por lo que no cabe su paralización porque ya está paralizada.

La segunda parte de su proposición no de ley decía: «averiguar si la tala de pinos realizada en dicha finca durante semanas en los primeros meses del 2014 cuenta con la autorización preceptiva, y en caso de no ser así, a abrir un expediente sancionador a los responsables de forma inmediata».

Mire, según la documentación que yo también tengo, la solicitud de tratamiento silvícola en una parte de la finca Les Fermoses en Castalla, parcela 1 del polígono 26, y 1 del polígono 27, contó en tiempo y forma con autorización expedida por el director territorial de Alicante de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente el 10 de abril del 2013; pero es que, además, esta autorización obra en poder del diputado, del señor Torró, desde fecha 30 de mayo.

Aquí tengo yo una contestación de la consellera de infraestructuras al molt excel·lent president de Les Corts en la que se le pide solicitud de documentación sobre las preguntas números 12.
454 y 12.
455, presentadas por el ilustre señor diputado Luis Torró Gil, y el asunto es la tala de pinos en la finca de Les Fermoses en el término municipal de Castalla, y dice, en contestación a las solicitudes de referencia: «adjunto se acompaña copia del expediente de autorización de la tala de pinos en la finca incluida resolución de autorización», esto es con fecha 7 de mayo, y con fecha 30 de mayo la Mesa de Les Corts le manda a usted, señor Torró, diciendo: «De acuerdo con el artículo establecido 157 del Reglamento de Las Cortes, se remite la respuesta a la pregunta indicada.
» Dice: «En respuesta a las solicitudes de documentación número 12.
454 y 12.
455 se adjunta la resolución de autorización de la tala de pinos en la finca Les Fermoses en el término municipal de Castalla realizada a principios de este año, así como el expediente de autorización; además, no se tiene constancia del otorgamiento de subvenciones por parte de la Unión Europea en relación a este asunto.
» Está firmado por la consellera de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente en fecha 30 de mayo de este año.

Pero es que, además, esta resolución, esta autorización se le indica claramente que está condicionada al cumplimiento del pliego de condiciones de la actuación y a la vista de los informes técnicos favorables, en particular los relativos a la afección a la red Natura 2000 y al paisaje protegido del Maigmó y de serra del Sit, y esta documentación figura también en el expediente (inintel·ligible) .
.
.
20/2013, tramitado íntegramente en la dirección territorial de Alicante.

También, se indica que las actuaciones ejecutadas han sido seguidas por el personal técnico y los agentes medioambientales de la dirección territorial de Alicante para asegurar en todo momento que se han cumplido las condiciones de ejecución -según los informes que figuran en el citado expediente-, y eso también se le contesta al Grupo Compromís, concretamente a Enric Morera, con fecha 30 de mayo del 2014.

De este seguimiento, desde luego, no se deducen ni irregularidades en la ejecución ni en lo relativo al cumplimiento de la normativa vigente en materia de gestión forestal y de conservación de los hábitats y las especies protegidas, es lo que dicen los técnicos, no nosotros.

En virtud de lo que le he dicho anteriormente, pues, claro, el Grupo Parlamentario Popular, porque está absolutamente claro que lo que ustedes piden está paralizado y está totalmente clara la autorización -y la tiene usted en su poder-, pues, desde luego, vamos a rechazar esta proposición no de ley.

(Ocupa la presidència el president, senyor Andrés Antonio Ballester Costa)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo.

Señor Torró, su turno de réplica.

El senyor Torró Gil:

Bé, paralitzat no està, ¿val?
-vullc dir-, no està paralitzat perquè paralitzar una cosa és quan està en marxa doncs es paralitza i l'actuació s'ha acabat, ¿val?
, per tant no està paralitzada, una cosa és paralitzar i l'altra cosa és deixar que l'actuació s'acabe.

Efectivament, el problema del que ha passat en la finca de Les Fermoses demostra de quina manera s'actua en este tipus d'autoritzacions que es provoquen o es donen per part de la conselleria d'infraestructura, i demostra que una autorització com la que s'ha donat el que fa al final és provocar una greu agressió ambiental en un espai protegit, ¿no?

Vostés no es cansen de dir -i abans hem tingut un exemple- que les figures de protecció per elles mateixes són suficients per a protegir els espais naturals de totes les agressions hagudes i per haver, ¿no?
, i resulta que quan ens trobem en la realitat no és només que la figura de protecció no aprofita per a res, és que la mateixa administració autoritza i sanciona, o dóna validesa, a actuacions que són una autèntica barbaritat, ¿val?
, i no és perquè ho diga jo, jo li ho torne a dir -vullc dir-, entren en You Tube, senzillament és una (inintel·ligible) … molt fàcil, per si volen comprovar-ho -vullc dir-, tampoc no va a passar res, ¿eh?
, no els destorbarà una gran quantitat de temps -els ho he dit abans-, és un vídeo molt curtet, pres en una de les zones on es fa això, i poden vore també fotos, només que posen «finca Les Fermoses» la major part de les fotos que van a eixir-los són precisament de la tala que s'ha produït, i és una tala que es mire per on es mire no té cap tipus de sentit.

Per tant, el que és greu en este cas ja no és només la tala en si sinó la mateixa actitud de la conselleria de medi ambient que no està protegint el medi ambient sinó que està ajudant a destruir el medi ambient.

No vullc afegir res més -vullc dir-, tenen l'oportunitat, votant a favor d'esta proposició no de llei, de fer-li un toc a la conselleria protestant per la forma que té d'actuar o, senzillament, poden votar en contra de la proposició no de llei, amb la qual cosa el que fan és sancionar el que fa la conselleria, estiga bé o estiga malament perquè, evidentment, no està bé -vullc dir-, una cosa és el que diguen els papers de la conselleria, una cosa és el que diguen els informes, i una altra cosa és la realitat que existix, ¿val?
, i la realitat és molt senzilla, només han d'anar i mirar-la, això és fàcil, no han -insistisc- de desplaçar-se a la zona perquè ho poden fer des de sa casa, ara quan isquen d'ací connecten l'ordinador i ho veuen, ¿eh?
, és superfàcil, ¿eh?
, jo tinc ací alguna foto però és en blanc i negre, no sé, a mi no m'acaba d'agradar, i una que n'hi havia més xula resulta que era molt xicotiua i quan l'he feta gran s'ha pixelat, i no val la pena ensenyar-la, ¿val?
, però els la puc ensenyar també, és a dir, no és una qüestió que el diputat que estiga parlant s'ho haja inventat, no és una qüestió que s'ho hagen inventat els grups ecologistes que denuncien la tala, és una qüestió evident, ¿val?

Mire, ara, el senyor Ponce té el vídeo, l'ha posat, el poden vore ara perfectament en l'ordinador de com es queda la zona després de la tala.

Si això és el que està autoritzant la conselleria d'infraestructures i medi ambient… (Pausa)

El senyor president:

Termine usted, ha terminado usted con un ligero…, está bien, está bien, ha causado impresión, por lo menos a este presidente.

Señora Iranzo, su turno de réplica.

La senyora Iranzo Martín:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Torró, cualquier actuación de este tipo está basada en los informes técnicos pertinentes, lo dicen los técnicos, se lo he dicho a usted.

El Grupo Parlamentario Popular no va a poner en ningún momento en duda lo que los expertos y técnicos de la conselleria dicen; si ustedes lo quieren hacer, desde luego, nosotros no, no lo vamos a hacer nunca, valoramos mucho a los equipos técnicos y ustedes solo valoran a los técnicos cuando dicen lo que ustedes quieren, si no, dejan de valorarlos.

Miren, ese es su talante, el nuestro es completamente diferente, es absolutamente respetuoso con los informes técnicos, con los expertos de la conselleria, digan lo que digan, y en este caso la autorización está absolutamente basada en informes técnicos.

Como ya le he indicado, la tala de árboles que usted pedía que se paralizara, bueno -digamos-, lo dejamos a medias entre usted y yo, en esto podemos hacer una transaccional, está inactiva, no hay tala de árboles.

Y pedía usted una investigación sobre la autorización, y no solo le he indicado que existe sino que le he indicado que la tiene usted, que tiene todo el expediente y que está claro que este expediente está basado en los informes que los técnicos han dicho; que ustedes no opinan lo mismo, mire, nosotros respetamos siempre a los técnicos, ya estamos muy acostumbrados a que todos ustedes pues cuando hay una cosa que les viene bien la respetan y, cuando no, pues no, pero -vuelvo a indicarle- es que ese es el talante suyo y el nuestro siempre es muchísimo más respetuoso.

Por lo tanto, el Grupo Parlamentario Popular va a apoyar los informes técnicos, como no puede ser de otra manera, en los que se ha basado la consellera de infraestructuras y va a rechazar su proposición no de ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo.

Pasamos, a continuación, a la votación.
¿Votos a favor de la proposición no de ley?
7.
¿Votos en contra?
8.

Suspendemos -como antes comentábamos y les comento a sus señorías- la comisión hasta la próxima semana, el martes próximo, a las cinco de la tarde, en la cual intentaremos, si se resuelve, esperemos que sí, el problema familiar de la señora Vicenta (veus), que entre la PNL.
¿De acuerdo?

(Se suspén la reunió a les 19 hores i 5 minuts)