Afers%20Europeus%2020200805HTML.html





Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 5 d’agost de 2020.
ComenÃ§a la reuniÃ³ a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix del diputat senyor Felipe Javier Carrasco Torres.
ReuniÃ³ nÃºmero 4.

El senyor president:

Buenos días.

Damos inicio a la sesión de la Comisión de Asuntos Europeos que hoy únicamente tiene un punto en el orden del día, que es la comparecencia, a petición propia, de la vicepresidenta del Consell y consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas.

Antes de invitar a la vicepresidenta a su intervención aquí, al plenario, vamos primero a pasar lista, señor secretario.

El senyor secretari:

Bon dia.

Gràcies, senyor president.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, senyor president.
Podem començar.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, secretari.

El primer punt de l'ordre del dia és la lectura i l'aprovació.
Sembla que tots vostés tenen ja l'acta.
Aleshores, si algú de vostés té alguna apreciació o petició de modificació, i si no, la donem per aprovada.
Molt bé.
Bé, doncs, aprovem l'acta.

I passem al segon punt de l'ordre del dia, i únic, que és la compareixença, a petició pròpia de la vicepresidenta.
(Pausa)

Compareixença de la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyora Mónica Oltra Jarque, per a informar sobre la participació en la Conferència organitzada a través del Consell d'Europa «Redefinint el poder, enfortint els drets dels menors d'edat com a clau per a una Europa preparada per al futur», durant els dies 13 i 14 de novembre a Estrasburg, sol·licitada a petició pròpia (RE número 8.
853)

El senyor president:

Bon dia, vicepresidenta.
Benvinguda a esta comissió, que és també la seua, d'assumptes europeus.

La compareixença d'avui de la vicepresidenta és en motiu d'informar sobre la participació en la conferència organitzada a través del Consell d'Europa, en el títol «Definiendo el poder, fortaleciendo los derechos de los menores de edad, como clave para una Europa preparada para el futuro».

Aleshores, per a explicar un poc i que tinguen informació dels temps per a la intervenció, els diré que inicialment participarà la vicepresidenta, en la seua intervenció, en temps il·limitat.
Posteriorment, cada portaveu dels grups parlamentaris tindrà la possibilitat d'intervindre per 3 minuts.

I, en tot cas, si n'hi ha una segona intervenció de la vicepresidenta, vostés tindran també dret a un segon torn de rèplica, també per 3 minuts.

Aleshores, si no hi ha cap de dubte hui en la forma d'intervindre, li done la paraula a la vicepresidenta, senyora Oltra.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltíssimes gràcies, president.

Membres de la comissió, senyories, molt bon dia.

Comparec hui, davant esta comissió, i ho faig a petició pròpia, per a informar sobre la meua participació en qualitat de vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives a la invitació cursada el passat 4 d'octubre de 2019, a través de la directora general de la Democràcia del Consell d'Europa, la senyora SneÅ¾ana SamardÅ¾iÄ-MarkoviÄ, en la conferència «Redefinint el poder, enfortint els drets dels menors d'edat com a clau per a una Europa preparada per al futur», com molt bé acaba de dir el president, organitzada pel Consell d'Europa, i que va tindre lloc els passats dies 13 i 14 de novembre a Estrasburg.

La conferència, que s'emmarcava en la presidència francesa del comitè de ministres del Consell d'Europa, va servir per a commemorar el trenta aniversari de la Convenció dels drets de la infància de les Nacions Unides i per a avaluar els resultats de l'estratègia pels drets de la infància, que fou acordada pel Consell d'Europa en abril de 2016.

A la participació realitzada en representació de tots els estats membres del Consell i de la societat civil europea estaven invitats a debatre sobre les polítiques públiques d'infància, i sobretot allò que impacta en els seus drets.

L'objectiu era identificar quines són les mesures adequades per a continuar avançant en l'agenda de protecció de la infància, prevista en l'estratègia de 2016, i així complementar el suport que el Consell d'Europa presta als seus estats membres perquè acceleren el desplegament de l'Agenda 2030 per al desenvolupament sostenible.

En la invitació se'm demanava que participara concretament en el grup de treball denominat el poder de la inclusió, la lluita contra la precarietat, la pobresa i l'exclusió, i la promoció de la igualtat d'oportunitats per a tots els xiquets i xiquetes.

Tenint en compte les polítiques desenvolupades al nostre territori, que començàrem a posar en marxa en 2015, per a superar anys de deixadesa de polítiques socials i de les quals volíem prendre nota en instàncies europees, com espill on mirar per desenvolupar les pròpies, que superaren les polítiques practicades d'austericidi.

La invitació significava un fòrum òptim per a exposar la situació de la Comunitat Valenciana i explicar les polítiques que la Generalitat està posant en marxa en esta matèria.

I perquè este Consell està prenent part activa en les polítiques europees, i per tant està present en les institucions i fòrums europeus que s'emmarquen en el desenvolupament del nostre europeisme actiu i la lluita per a eliminar l'exclusió social com a element substancial.

Estem en uns moments delicats, no hi ha dubte.
La legitimitat de les institucions i polítiques comunes s'estan veient qüestionades pels discursos de la por que intenten obrir-se camí en unes societats en què els nuclis importants de la població patixen grans carències i desigualtats, i més en temps de pandèmia, i esta comissió és un paradigma d'això.

Si la cohesió econòmica, social i territorial no és capaç de corregir els desequilibris del mercat, el projecte europeu es desequilibra.
I és aleshores quan es va erosionant la seua legitimitat, de la mateixa manera que s'erosiona la democràcia en els nostres països.

Des d'eixa perspectiva, vaig plantejar la meua intervenció.
Vaig exposar quines eren les polítiques d'infància d'este govern transformador, i que estes formaven part âtinguen en compte que és la legislatura passadaâ del primer eix estratègic del nostre pacte: rescatar persones.

Perquè la situació que ens trobàrem era crítica, fruit de la crisi del 2008 i d'una ortodòxia econòmica devastadora per a les classes mitjanes i treballadores.

El que vaig exposar de manera resumida és eixe camí fet des de 2015, quan la Comunitat Valenciana tenia una taxa de risc de pobresa, d'exclusió social del 32,9 %, segons l'indicador AROPE, de la European Anti Poverty Network, per damunt de la mitjana espanyola.
I un 36,6 % de la població infantil de la Comunitat Valenciana estava en risc de pobresa o d'exclusió social en 2014, segons Unicef.

Estava clar que les polítiques de superació de la crisi, basades en retallades, pèrdua de drets laborals i baixada de salaris i debilitament de l'estat social havien fracassat estrepitosament.
Per tant, calia trencar eixa dinàmica improductiva.

A partir del segon semestre de 2015, el govern del Botànic vàrem començar a prendre mesures, amb una orientació diferent, entre les quals algunes de les que vaig explicar a les persones assistents al fòrum.

La renda valenciana d'inclusió, la nova política d'educació, la llei de drets i garanties de la infància i l'adolescència i el programa Acompanya.

Vaig explicar l'abast i la repercussió de la posada en marxa de la renda valenciana d'inclusió i que, segons els estudis efectuats per la Universitat de València, la inversió realitzada implicada la seua reversió, amb un increment de dotze cèntims per cada euro invertit en l'economia valenciana, un retorn fiscal d'1,12.

També els vaig explicar com la llei que dona cobertura a la renda valenciana d'inclusió ens ha permés definir millor les situacions de vulnerabilitat i d'exclusió des de la seua vessant jurídica, i així perfilar més correctament les diverses prestacions.

Amb ferramentes com esta, s'entén que l'informe de la European Anti-Poverty Network, corresponent a 2019, assenyalara que la Comunitat Valenciana estava evolucionant per damunt de la mitjana espanyola, en reducció de la pobresa i la desigualtat.

I així, després de molts anys d'estar pitjor que la mitjana de taxa de pobresa severa a l'estat espanyol, en 2018 se va situar en el 5,8 %, és a dir, estàvem retornant a la mitjana de la qual ens havíem allunyat durant molts anys.

En 2107, hi havia 457.
000 valencians i valencianes en esta situació.
En 2018, eixa xifra s'havia reduït a 287.
000.

La segona política que vaig exposar i que té relació directa amb la lluita contra la pobresa i l'exclusió infantil va ser l'educativa.
Sense equitat educativa que garantixca l'accés de tots els xiquets i xiquetes als coneixements i competències, no hi ha política d'infància vàlida.

I així, vaig explicar en què consistia el programa Xarxallibres, i que en 2019 més de 425.
000 persones estudiants se n'havien beneficiat, un 82 % de les famílies valencianes.

I també els vaig introduir en el canvi que suposava en la Comunitat Valenciana tindre 136.
000 persones beneficiàries de les beques de menjador.

Una altra de les mesures impulsades pel govern valencià que calia explicar és la llei de drets i garanties de la infància i l'adolescència.
Amb esta norma jurídica, hem reconegut per primera vegada els xiquets, xiquetes i adolescents com a ciutadania activa i de ple dret en la Comunitat Valenciana.

I també, per primera vegada, hem sigut els i les mateixes persones menors d'edat que han participat en la seua elaboració a través dels consells d'infància.
De fet, comparegueren ací, en les Corts Valencianes, com tots vostés recordaran.

La llei aborda l'empobriment infantil i presta una atenció destacada al dret a la inclusió, especialment dels xiquets i xiquetes que viuen en situacions d'especial vulnerabilitat.
Víctimes de violència masclista, que patixen alguna diversitat funcional o que formen part de col·lectius exclosos socialment.

La part final de la meua intervenció va estar centrada en explicar el programa Acompanya que, com vostés saben, pretén donar resposta i suport a persones estudiants, gitanos i gitanes, perquè superen amb èxit l'educació obligatòria i continuen els seus estudis en les etapes postobligatòries.

Vaig indicar que al nostre país un percentatge elevat de l'alumnat gitano no acaba els estudis obligatoris, dos de cada tres, i que calia actuar particularment en alguns barris amb gran població gitana, molt vulnerables, on abunden les situacions d'exclusió.

El projecte que en el curs 2019-2020 comptava amb 274 places i un pressupost de quasi quatre milions d'euros ha consistit en una intervenció integral, centrada en l'atenció socioeducativa que contenia mesures com l'elaboració d'un itinerari personalitzat per a cada xiquet, xiqueta o adolescent, la mediació i el seguiment en el centre educatiu i en l'entorn familiar, classes de reforç escolar, orientació per als estudis postobligatoris i el món laboral.

Este va ser, de manera resumida, el contingut de la meua intervenció, una intervenció que, si tenia sentit en aquell moment, cobra molta més rellevància quan estem immersos en una crisi com a resultes de la pandèmia sanitària mundial per la COVID-19, i que ja s'ha convertit en una crisi econòmica que estem treballant perquè col·lectius desafavorits no siguen qui la patisquen majorment, cosa que per altra banda ha passat sempre.

Per això, resulta vital que Europa no reproduïxca les errades comeses en la crisi de 2008.
Per això, és imperatiu que les polítiques socials desenvolupades per este govern des de 2015 siguen un exemple, com ja ho exposarem al Consell d'Europa en esta cimera.

Durant la segona jornada en Estrasburg vaig mantindré una reunió amb el responsable del departament del Comité Europeu de Drets Socials, el senyor Jan Malinowsky, per traslladar-li el que significava per al govern valencià la ratificació per part d'Espanya de la Carta social europea revisada i del protocol de reclamacions col·lectives.

Este comitè és el responsable d'analitzar i avaluar els informes que periòdicament li presenten els governs dels estats membres, en relació amb el compliment d'esta carta.

La Carta social europea, que va ser revisada en 1996, no és només una declaració programàtica, sinó que també té un contingut jurídic vinculant per als firmants, que protegix l'exercici de drets.

Drets com la igualtat d'oportunitats de les persones treballadores amb responsabilitats familiars, la protecció en cas d'acomiadament, la protecció contra la pobresa i l'exclusió social o el dret a la vivenda, per exemple.

Per això és tan important la seua ratificació.
Segurament, si no ens haguérem demanant tant, injustícies com la facultat de modificar unilateralment les condicions establides en un acord o pacte col·lectiu, el contracte indefinit de recolzament a les persones emprenedores i altres mesures estrella de la reforma laboral de 2012 no hagueren arribat a aplicar-se.

Per altra banda, el protocol de reclamacions col·lectives també constituïx un mecanisme de supervisió de compliment de la carta, que dona més efectivitat als drets que consagra.
La seua ratificació per part espanyola permetrà apuntalar la força vinculant de les decisions del Comité Europeu de Drets Socials, derivades de reclamacions col·lectives.

Per al govern valencià, estes ratificacions són de justícia i van en la mateixa línia que les normes legislatives que durant els últims anys hem estat impulsant.
Normes que són els fonaments del codi social valencià que estem impulsant durant esta segona legislatura.

L'explicació d'estos avanços normatius, també la posició de les Corts Valencianes, que recorden que van aprovar una resolució, en el sentit d'instar la ratificació de la Carta social europea, és el que vaig traslladar.

El compromís del nostre govern, també amb l'ampliació i consolidació dels drets socials és el que vaig traslladar, el contingut principal de la meua reunió amb el senyor Malinowsky.

Li vaig traslladar que el codi social valencià serà la compilació de les normes impulsades en els últims cinc anys, que han nascut amb l'objectiu de crear un marc estable de protecció dels drets socials, les lleis que regulen els serveis valencians inclusius, la infància i l'adolescència, la llei d'igualtat de persones LGTBI, la llei trans, la de joventut i la de renda valenciana d'inclusió.

Sis lleis que estan donant cos a una identitat cívica que ens cohesiona com a societat.

Vaig comptar també amb l'assistència protocol·lària per part de Manuel Montobbio de Balanzó, ambaixador representant permanent d'Espanya en el Consell d'Europa, amb qui vaig també mantindre un esmorzar de treball en la seua ambaixada.

Esta va ser, en resum, el contingut de la meua agenda de treball a Estrasburg.
És evident que encara que han passat només uns mesos, el context ha canviat substancialment, i això ens obliga a valorar eixes reunions de treball des d'una perspectiva diferent.

El que aleshores es va plantejar com a una urgència, hui s'ha convertit en una emergència de drets socials que ningú qüestiona.
La crisi generada pel coronavirus ha accelerat una doble tendència que ja s'havia començat a manifestar amb la desacceleració econòmica iniciada a final de 2019.

D'una banda, l'augment de la pobresa infantil.
I d'altra, la major desigualtat respecte de les famílies amb persones menors d'edat a càrrec, en relació a les famílies sense.
Dos tendències que havíem pogut considerar com a conjunturals i subjectes al cicle econòmic.
Hi havia una clara expectativa de millora que ara ha desaparegut del tot.

El sobtat canvi d'escenari econòmic i la incertesa respecte de quan es revertirà la crisi impliquen un perill real, convertir en estructural la pobresa d'un ampli sector de persones menors d'edat i les seues famílies, en especial les monoparentals, les famílies de persones migrants i les de les minories ètniques.

Encara no disposem de dades recents sobre l'impacte de la crisi en la infància i l'adolescència, però sí que tenim estimacions, estimacions com les efectuades per Save the Children i Unicef, que valoren l'augment dels i les menors d'edat vivint en llars en pobresa monetària, és a dir, amb una renda per davall del 60 % de la mitjana nacional, entre un 23 % i un 40 %, a la regió d'Europa i Àsia central a la fi de 2020, en el cas que no se duguen a terme accions públiques compensatòries.

Això significa que es passaria d'un 13 % de la població infantil i adolescent vivint en llars en situació de pobresa relativa, abans de la pandèmia, a un 16,1 % en un escenari optimista, de menor impacte sobre el PIB, i a un 18,8 % en l'escenari de major impacte.

I eixe impacte encara seria pitjor en la població gitana, ja que amb la crisi s'agreujaran els factors de vulnerabilitat que estaven presents anteriorment: major precarietat, menor inclusió en el mercat de treball, com també més dificultats per a desenvolupar les activitats d'educació i formació.

Es tracta d'una població més jove, i per tant amb un estatus socioeconòmic més vulnerable, a causa de l'elevada taxa d'atur juvenil.
Un 66 % de les persones gitanes tenen menys de trenta anys.
A més, hem de tindre en compte que la crisi econòmica de 2008 va tindre un fort impacte en la seua situació laboral i socioeconòmica, per la qual cosa ara afronten la pandèmia en pitjors condicions econòmiques.

Segons l'estudi realitzat per la fundació Secretariat Gitano en 2019, la taxa d'ocupació per a la població gitana és un 20 % inferior al conjunt de la població, amb un desequilibri entre hòmens i dones major que el general.
Taxa d'ocupació per als hòmens, del 44 %, i de només el 17 % per a les dones.

Segons la citada font, la taxa d'atur arriba al 52 % entre la població gitana, més de tres vegades superior a la de la població general, que està en un 14,4 %.

Quant als i les joves gitanes, entre els 16 i 29 anys, el 63 % d'ells no estudien ni treballen, dades del 2019.
Este percentatge s'ha reduït en la població general fins al 15 % de les altes taxes que es va experimentar en els pitjors anys de la crisi anterior.

Per altra banda, tan sols el 17 % de la població gitana major de 16 anys té completats estudis d'ESO o superiors, enfront del quasi 80 % de la població general.

En definitiva, ens trobem davant d'unes circumstàncies que s'han agreujat respecte de la situació que vam analitzar a Estrasburg.
I, si ahí ja alertàvem que calia reforçar el pilar social per recolzar els col·lectius més vulnerables, ara és imperatiu, senyories, fer-ho.

Hem d'evitar que eixe empobriment degenere en exclusió social.
Hem de ser capaços de garantir, de manera efectiva, els drets socials de tots i totes.
I això només té una via: ampliar els recursos públics de protecció social.

El desenvolupament de les polítiques botàniques des de 2015 són clares en este sentit.
El pressupost de la direcció general amb competències en infància era eixe any de 64 milions i mig.
En 2019, vam tancar l'exercici amb una despesa executada de 153 milions, un 137 % més.

Eixe camí que encetàrem és el que hem de seguir construint, per consolidar les garanties dels drets de la infància, que és objectiu de la estratègia de infància i adolescència que començàrem a elaborar l'any passat utilitzant un procés participatiu en què novament han intervingut els professionals i també els xiquets i xiquetes.

I pel que fa als xiquets i xiquetes gitanos, la nostra aposta és seguir amb el programa Acompanya, que fins ara està donant uns resultats excel·lents.
Durant este curs s'han graduat 14 persones i han promocionat 236, és a dir, s'ha aconseguit un 92 % d'èxit.

Senyories, estos són els temes que van ocupar la meua agenda a Estrasburg els passats dies 13 i 14 de novembre, uns temes que ara formen part de la política europea del Consell i que donen un contingut diferent a la presència de la Comunitat Valenciana a Europa.

Tenim molt a dir en els fòrums europeus en moltes qüestions, i especialment en polítiques socials.
Per això, el passat 21 de juliol, en la reunió del patronat de la Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea, vam reiterar la voluntat de fer que la fundació servisca també d'instrument de suport per al desenvolupament del pilar social europeu.

Volem que treballe també en eixa direcció, que tinga un paper actiu en eixe europeisme amb contingut social, que identifica i ha de ser fet d'identitat de la Generalitat valenciana i del poble valencià.
Entre altres coses, senyories, perquè estic convençuda que la Unió Europea serà social o no serà.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta.

Ara, comencem el torn d'intervencions dels grups parlamentaris.
Començarem de menor quantitat de representants al plenari.
Aleshores, començarem per la diputada Irene Gómez, del Grup Unides-Podem, per un temps de 3 minuts per a la seua intervenció.

Quan vosté vullga.

La senyora Gómez Santos:

Gracias, presidente.

Buenos días.

Buenos días, señora vicepresidenta.

Gracias por venir hoy a informarnos aquí acerca de lo tratado en la conferencia, fortaleciendo los derechos de los menores de edad, como clave para una Europa preparada para el futuro, a la cual asistió en calidad de vicepresidenta del Consell y como consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas, organizadas por el Consejo de Europa el pasado noviembre en Estrasburgo.

Como representantes del pueblo, como responsables políticos, debemos de trabajar mucho y juntas para acabar con las desigualdades, la pobreza, la exclusión, las violencias, el racismo, entre otros, todas estas situaciones que vulneran los derechos humanos de nuestros niños y niñas.

Desde mi grupo parlamentario creemos que esos objetivos se van cumpliendo gracias a la identificación de las medidas adecuadas que cada estado adopta, que España adopta, con tal de seguir avanzando en la agenda que nos hemos marcado para la protección de la infancia.

Esa agenda prevista en la estrategia del Consejo Europeo del 2016 y que ha de ser cumplimentada con el apoyo del propio Consejo a todos los estados miembros y así poder desplegar la Agenda 2030 para el desarrollo sostenible.

Como bien dice usted, vicepresidenta, ese espacio al que usted acudió el pasado noviembre ya sido el idóneo para explicar las políticas sobre infancia que la Generalitat está poniendo en marcha.
Además, porque para el Consell es importante el desarrollo de nuestro europeísmo activo, ese europeísmo cuyos objetivos, según Bobbio, son la paz entre europeos, el buen gobierno democrático y el bienestar socioeconómico de los pueblos.

Nos acaba de informar que expuso las políticas que conforman el primer eje del pacto del Botànic que denominamos «rescatar personas».
Nos acaba de informar que llevó a ese foro la renta valenciana de inclusión que ha permitido que nuestra comunidad, luego de muchos años de estar por debajo de la media de la tasa de pobreza severa, a día de hoy esté retornando a esa tasa media.

Nos informa también que en 2018 287.
000 personas estaban en esa franja de pobreza y que, si las comparamos con la cifra del 2017, 457.
000 valencianos y valencianas en situación de pobreza, esto significa que estamos mejorando.

También nos comenta la otra medida impulsada por el gobierno valenciano que llevó al foro europeo, como es la ley de derechos y garantías de la infancia y la adolescencia.
Un gran paso, puesto que con esta norma se da un cambio de paradigma que comporta reconocer a los niños y a las niñas y adolescentes como sujetos de derecho, no solo como objetos de protección.

Esa ley que habla sobre la pobreza infantil y que además profundiza en el derecho de inclusión de la infancia vulnerable, niños, niñas y adolescentes que sufren de violencia machista, que tienen diversidad funcional, o colectivos excluidos o con riesgo de exclusión.

A este respecto, señora vicepresidenta, sólo quería saber si en ese foro se abordó la situación de los menores de edad extranjeros que viajan sin compañía de un adulto.

Señora vicepresidenta, su participación en dicho foro europeo ha sido de especial importancia en dicho momento, y ahora que estamos en una crisis socioeconómica producto de la pandemia de la COVID-19, que es cuando hay que esforzarnos y trabajar todos a una para que los colectivos más desfavorecidos no sean quienes paguen, como pasaba antes, las consecuencias de la crisis.

Mi grupo parlamentario agradece que nos haya venido a informar.
Es ilusionante saber que las políticas sociales desplegadas por el gobierno del Botànic desde 2015 sirven de ejemplo para Europa.
Por ello, le agradecemos y enhorabuena por las acciones que lleva a cabo.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gómez.

A continuación, intervendrá, por parte del grupo Vox, el señor David García, también por 3 minutos.
Cuando quiera, señor García.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, presidente.

Seré breve, porque realmente no sé qué hace usted aquí, teniendo 16 residencias ahora mismo con casos positivos.

Usted hablaba de no repetir los errores de 2008.
No hace falta que se vaya tan atrás.
Solamente váyase al 27 de febrero de este mismo año para «no repetiremos errores con la que viene encima», y veo que sí van repitiendo.
Porque, si no se pide perdón, no se reconocen los errores, están condenados a repetirlos.

Aunque yo creo que el error es que se mantenga al frente a las mismas personas, tanto en sanidad como los responsables de mayores que no han sabido atajar el problema.

Y, viendo lo que está pasando, no sé, realmente lo que quiero es que termine la comisión y por favor váyase usted corriendo a la conselleria, reúnase con quien tenga que reunirse y póngase a trabajar, porque ya son dieciséis residencias con casos positivos, a datos oficiales del 4 de agosto.
Ya estamos en esas.
No sé si son capaces de evitar que vuelva a pasar.

No entiendo realmente el venir aquí a decirlo.
Considero que es autobombo.
A lo mejor, como ya no existe «telecompromís», ahora es «telePSV», y sabiendo que no tiene ningún tipo de audiencia, dice: «Pues vengo aquí, me hago el vídeo, me leen los discursos que me han escrito para que me hagan las preguntas que quiero que me hagan, y hacemos el juego».

Como sabe, Vox no hace el juego.
Por eso, señora Oltra, agradezco su presencia, agradezco muchísimo la intervención que ha hecho con todos los puntos que ha contado, pero ni era el día ni era el momento.
Y, por favor, pongan freno a los casos positivos a las residencias, porque nuestros mayores le necesitan más que nunca.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor García.

Intervendrá ahora, por parte del grupo Compromís, la señora Belén Bachero por 3 minutos también.

Quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta, per explicar-nos l'oportunitat que va tindre al participar en aquest fòrum en el Consell d'Europa i que ens permeta avui analitzar què s'ha fet en el territori valencià en polítiques d'igualtat i d'infància des de 2015.

Amb tot el que ens ha passat, amb aquesta crisi de la COVID-19, sembla que el 2015 estiga molt lluny.
Però només han passat cinc anys, senyora consellera.
Per tot això, és esta una bona oportunitat per a referir les polítiques que s'han dut a terme al govern valencià, en concret aquelles destinades a protegir la infància i garantir-ne els seus drets.

Respecte a estes polítiques, a hores d'ara, la crisi sanitària que patim des del mes de març el que ha fet ha sigut reforçar un camí pel qual transitava ja aquest govern del Botànic, i que per descomptat coincidix totalment amb les polítiques de Compromís, amb les nostres polítiques.

L'enfortiment de l'estat social, la renda valenciana d'inclusió, les polítiques educatives on no es tanca cap escola mentre hi haja demanda, un drama que han sofert en el passat molts pobles d'interior, però que nosaltres no ho permetrem mai.
Xarxallibres per a llevar de l'equació de les despeses escolars l'accés al material educatiu.

La llei de garanties de la infància i l'adolescència a la qual s'ha referit vosté.
I també el programa Acompanya, per a garantir l'educació i la formació dels xiquets i xiquetes gitanos.

Estes polítiques actuen en tres dels àmbits fonamentals de la vida, i crec que això és compartit per tothom.
Educació, sanitat i serveis socials, àmbits que s'han demostrat per a aquesta pandèmia fonamentals.

S'ha referit vosté també a la Carta social europea, un document que l'estat espanyol encara té pendent de ratificar, tot i tenir-ho programat i aprovat pel Consell de Ministres des de febrer del 2019, ja amb el PSOE a la Moncloa.

I amb aquesta carta, no fem altra cosa que reforçar drets fonamentals, com l'accés a la vivenda que vosté ja ha anomenat, o l'educació.

Cal mirar els indicadors.
L'indicador AROPE, que medix la taxa de persones que estan en risc de pobresa o exclusió social a la Unió Europea, situa la Comunitat Valenciana en el seu informe, respecte a 2018, en el 30,2 %.

Des del 2014, prop de 230.
000 persones, valencians i valencianes, han sortit de la situació de risc de pobresa, amb les polítiques del Botànic.
Gràcies, senyora consellera, perquè açò sí que és mèrit seu.

I això, sense rebaixar d'ofici, i per una ordre política els graus de les persones dependents, com feu el Partit Popular en el dia del miracle, el 28 de maig de 2012.
Segur que vostés se'n recorda, senyora consellera, i segur que ací n'hi ha moltes senyories que encara senten vergonya per allò.

Però això encara no és suficient, i sabem que vostés n'és conscient, consellera, i treballa de valent per a millorar-ho.
Més d'un milió i mig de persones que viuen al territori valencià encara estan en crisi d'exclusió i de pobresa, i per això, les polítiques del Botànic van en aquesta línia.

Perquè l'eixida d'aquesta crisi serà molt diferent a la del 2008, unes polítiques errades que feren partit patir de valent la ciutadania.
En 2014, al territori valencià, més d'1,7 milions de persones estaven en situació de pobresa.

I bé, l'aposta per la infància del govern del Botànic es reflectix en les xifres i en l'empatia de la vicepresidenta, fent sempre un gran exercici d'escolta activa dels xiquets i xiquetes adolescents.

El pressupost de la direcció general ha crescut des de 2015 un 140 %.
Això ha permés apostar per polítiques de prevenció, protecció, promoció i participació infantil, com mai abans s'havia fet.
I açò són dades i són fets, senyora consellera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Bachero.

Intervindrà a continuació, per part del grup Ciudadanos, el senyor José Antonio Martínez.
Quan vullga, per 3 minuts.
Ha de vosté, primer, registrar-se com a present, i després, el micròfon… Pot?
Molt bé, quan vullga.

El senyor Martínez Ortega:

Gracias, presidente.

Señora Oltra, buenos días, y por supuesto agradecerle su comparecencia en esta comisión y que comparta con nosotros sus impresiones sobre ese interesante viaje a Estrasburgo para tratar un tema tan importante, como es el fortalecimiento de los derechos de los menores a nivel europeo.

Pero, al mismo tiempo, también tengo que resaltar que, con la situación que estamos viviendo, me parece un poco vergonzoso que venga usted aquí y ahora a contarnos una conferencia que sucedió el año pasado, máxime cuando en realidad la situación actual es totalmente diferente, y también las dificultades y los problemas de los menores de ahora no son los que tenían hace unos diez meses.

Al mismo tiempo, también nos parece un poco sorprendente que no haya registrado usted durante todo este tiempo ni una sola solicitud de comparecencia para explicarnos qué sucedió con las residencias, qué protocolos tenían, con qué medios contaban sus trabajadores, y sobre todo para decirnos si tienen algún plan para, en el caso de que vuelva a suceder, como consecuencia de los rebrotes.

De eso es de lo que debería de estar usted hablando aquí y ahora, porque es un tema que nos preocupa, es un tema que nos preocupa a todos, y es un tema que sabemos que puede volver a suceder, si no se toman las medidas necesarias.

De todos modos y como ya le he dicho anteriormente, me parece muy bien que realizara ese viaje a Estrasburgo y que pusiera sobre la mesa los problemas que tienen los menores valencianos, y también que intercambiara soluciones con profesionales de reconocido prestigio.

Pero también tengo que decirle, señora Oltra, que lo que tienen que hacer ustedes es bajar al terreno, mirar alrededor y darse cuenta de que la solución al problema está en que usted y su gobierno gestionen mejor el tema.

Porque tengo que decirle que el gobierno valenciano no está haciendo lo suficiente para evitar que los menores se vean abocados a situaciones de pobreza y a situaciones de exclusión social, y que esto va a ver comprometido sin lugar a dudas su porvenir y su futuro.

Y le estoy hablando, señora vicepresidenta, le estoy hablando de niños que tienen problemas para acceder a una educación de calidad por tener problemas económicos.
Le estoy hablando de niños que no tienen acceso, que no están recibiendo los vales del comedor, niños que están sufriendo violencia en centros que dependen de sus consellerias.

Y verá, si algo está poniendo de manifiesto esta crisis de la COVID-19 es la desigualdad en el acceso a la educación.
¿Y qué está haciendo la conselleria?
Quizá usted me responda.
Va a repartir 14.
000 tablets para el inicio del próximo curso escolar ¿Parecen suficientes?
Yo le voy a poner un ejemplo.
Frente a estas 14.
000 tablets que va a repartir la Generalitat, los niños andaluces van a recibir 150.
000 dispositivos.

Es cierto que existen muchísimas incógnitas y muchísima incertidumbre en todo este tema ocasionado por la COVID, pero esta incertidumbre a quien va a afectar de manera más severa es precisamente a los menores que están en situación de vulnerabilidad económica y social, y que van a ver muy, muy significativamente perjudicado su futuro.

Por eso, y para terminar, señora, como vicepresidenta del Consell, yo le pido que inste a su gobierno a que trabaje, gestione más y mejor, porque los menores se merecen una vida mejor, y especialmente se merecen una educación de calidad y unos programas de refuerzo que hagan que ninguno de ellos se quede atrás.

Muchísimas gracias, señora.

El senyor president:

Gracias, señor Martínez.

A continuación, por parte del Grupo Popular, intervendrá por 3 minutos el ilustre señor Juan Carlos Caballero.
Cuando usted quiera.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidente.

Señora Oltra, que la Comisión de Asuntos europeos esté debatiendo hoy aquí sobre una conferencia que usted dio hace siete meses en Estrasburgo, mientras toda Europa está hablando de los fondos de reconstrucción tras una pandemia, pues esto yo creo que es inaudito, y es la mejor muestra de que el Consell vive en otra realidad.

Es que a nadie le importan sus conferencias de autocomplacencia y de autobombo, completamente sesgadas, para sacar aquí pecho de unas políticas que no han sido tales.

Señora vicepresidenta, lo que esperaba esta comisión de usted es que hoy abordara y que nos explicara qué va a hacer el Consell del que usted es vicepresidenta para exigirle al gobierno de España un reparto equilibrado de los fondos de reconstrucción.

Y que nos explicase también qué piensa hacer para paliar la usurpación de los fondos, de los ahorros de los ayuntamientos por parte del gobierno de Sánchez.

Porque, señora vicepresidenta, usted, que ha sido una de las que ha transferido buena parte de las competencias en servicios sociales a las entidades locales, debería decirnos qué acciones va a tomar para impedir el expolio municipal o para compensar a los ayuntamientos por este desfalco en sus ahorros que deberían ir a parar a paliar los efectos negativos de esta crisis.

A las personas más vulnerables, a los autónomos, a las pymes, a las familias valencianas.
Esto es de lo que hoy se esperaba que usted viniese a hablar aquí, y no a hablar de conferencias que dio usted hace siete meses.

La pandemia derivará en una crisis social y económica, y usted, como responsable de las políticas sociales de la Comunidad Valenciana, debería ser consciente de que la recuperación de los valencianos pasa por un reparto equitativo de los fondos europeos.

Mientras que Cataluña ya ha reclamado 30.
000 millones de euros para veinte proyectos estratégicos, mientras que el PNV pide un acuerdo bilateral injusto con el gobierno de España, ¿qué ha hecho este Consell?
Absolutamente nada.
Quedarse de brazos cruzados y claudicar ante lo que a todas luces va a ser una estocada más a las posibilidades de recuperación social y económica de los valencianos.

Su hoja de servicio, señora Oltra, no se caracteriza precisamente por los buenos resultados.
Según Save The Children, la pobreza infantil se disparará con ustedes hasta el 33 %.
Los centros de menores están asfixiados por los impagos de su Consell, al igual que lo están los centros de mayores, al igual que lo están los centros especiales de empleo, que trabajan personas con discapacidad, y al igual que pasa con los dependientes.

Señora Oltra, 16 personas mueren cada día en listas de espera de la dependencia sin recibir una prestación por su parte.
Esta es la dramática situación de las políticas sociales que dependen de su conselleria.
Si usted ya pagaba tarde y mal antes de la pandemia, no me quiero imaginar cómo va a pagar a partir de ahora, en un contexto de quiebra económica y de despidos masivos y pérdida de empleo.

Con cerca de medio millón de parados en la Comunidad Valenciana, con más de 424.
000 valencianos afectados por ERTE, con la quiebra de empresas a diario, con el aumento de familias con todos sus miembros en el paro y con una caída estimada del PIB valenciano que rondará el 10 %.
No me lo quiero imaginar.

Por todo ello, señora Oltra, los fondos de reconstrucción europea son la esperanza de la Comunidad Valenciana.
Europa ha cumplido con España lanzándonos un flotador de 140.
000 millones de euros para rescatarnos.
Ahora falta que nuestros dirigentes políticos estén a la altura para evitar el hundimiento .

Todos los esfuerzos de su conselleria deberían ir destinados a obtener unos fondos de reconstrucción justos y equitativos para la Comunidad Valenciana y a su eficaz aplicación, y a defender que los ayuntamientos puedan destinar sus ahorros a la lucha contra la COVID y a las consecuencias sociales y económicas, sin que sean usurpados por parte del gobierno de Sánchez.

Comprenderá usted que nadie entienda que esta no haya sido la materia objeto de su comparecencia.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Caballero.

Intervendrá ahora, por parte del Grupo Socialista, la señora Besalduch, por un tiempo máximo de 3 minutos.
Cuando usted quiera.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí, gràcies, president.

I moltes gràcies, vicepresidenta, senyora Oltra, per comparèixer en esta comissió, que he dubtat per un moment si era la Comissió d'Afers Europeus o era una altra de les comissions de les Corts.

De totes maneres, reitere les meues gràcies per la seua compareixença, per la seua transparència, per vindre a esta comissió i per demanar una compareixença en esta comissió cada vegada que vosté, en nom del govern valencià, viatja a Europa.
I per tant, li honra complir les seues obligacions, com a executiu que és, vindre a esta cambra a retre comptes.

Senyora Oltra, mire, vosté ha explicat la seua compareixença en Europa i les polítiques del govern del Botànic en matèria d'infància i d'adolescència, mesures concretes que aplica un govern per a resoldre un problema social.
I a més, en el reconeixement que hem de fer més, en eixa frase que vosté ha dit, «Europa ha de ser social o no serà».
No?
Em quede en això.

I a vegades passa el temps i hi ha coses que les donem per fetes, i que ja existixen.
I no és veritat, senyora Oltra, i s'han de recordar.
En esta casa també s'han de recordar.
Perquè jo recorde, quan en el 2015, el Botànic va entrar a governar, en juny i juliol, i en el mes de setembre els menjadors escolars estaven oberts, en setembre, perquè hi havia molts xiquets i xiquetes que no podien fer una menjada digna cada dia.

No s'havien obert mai els menjadors escolars ni en setembre ni en juny, i vostés ho van fer, senyora Oltra.

Vosté ha parlat de les beques menjador, però és veritat que esta pandèmia, a més, mos ha fet aplicar mesures que han sigut pioneres en tot el país, no en el País Valencià, en Espanya, els vals beca menjador, que mentres en altres comunitats repartien pizza y Coca-Cola, ací, els xiquets i xiquetes tenien cada dia menjades dignes, senyora Oltra.

I també vull parlar de la bretxa digital, perquè a més avui ací també s'ha parlat.
I que si 14.
000 tablets són insuficients, si són suficients.
Doncs, «lo que tiene que venir se llama futuro».
La Comunitat Valenciana n'ha repartit 14.
000 durant la pandèmia.
I en Andalusia se n'han repartit 7.
450.
7.
450.
Això és el que ha passat.

Evidentment que són insuficients.
Però és en Andalusia tenen tres vegades més alumnat que nosaltres.
Tres vegades més.
O siga, lliçons, poquetes.
Lliçons, poquetes, perquè les hemeroteques estan ahí i les dades estan ahí.

Hem de continuar treballant per a millorar encara més totes estes polítiques.
Agrair que moltes d'estes polítiques estan en el País Valencià en lleis que garantixen drets, i que això és el més fonamental, senyora Oltra.

Per tant, moltes gràcies per la seua tasca i per no abandonar cap de les seues competències, ni de majors, ni de la infància, ni dels dependents, ni de cap de les qüestions que s'aborden des de la seua conselleria.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Besalduch.

Senyora vicepresidenta, li informe que, si vosté vol fer una segona intervenció, fent referència a alguna al·lusió d'alguna representant, pot fer-ho sense temps taxat.
(Veus)

Molt bé.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Bé, moltíssimes gràcies a tots els grups per les seues intervencions.

Abans que res també, perquè m'he clavat enseguida en matèria, només començar, felicitar-los pel pacte que van assolir ahir el conjunt de les forces democràtiques d'este hemicicle.
Per tant, jo crec que és una molt bona notícia i vull felicitar tots els grups democràtics de la cambra per haver aplegat a eixe acord.
I també agrair-los, òbviament, les seues aportacions a este debat.

Miren, jo, sincerament, saben vostés com funciona el parlamentarisme, no els ho he d'explicar, i, sobretot, aquells que ja són veterans en la cambra.
Jo vaig demanar esta compareixença el 18 de novembre de 2019.
I jo vinc ací quan vostés me criden.
(Veus) Jo, quan vosté me pregunta: «no sé qué hace usted aquí», doncs, jo li dic: «pues, que ustedes me han llamado».
Però jo vaig tornar del viatge el 14 de novembre de 2019, quatre dies després havia registrat la petició de compareixença per a informar a les seues senyories sobre una qüestió que jo crec que és rellevant i és què fa el govern valencià en la seua representació quan va a les institucions europees, en un exercici de transparència i que vostés puguen exercir el control de govern i, si vostés me criden a mi set mesos després, doncs, jo vinc quan vostés me criden.

Per què estic ací?
Perquè és la meua obligació i ho faig amb molt de gust, informar-los a vostés sobre això.
Que, per altra banda, té molt a vore, encara que semble anacrònic, amb la pandèmia que estem vivint i les conseqüències econòmiques i socials d'eixa pandèmia.
Per què?
Perquè, precisament, l'activitat central d'eixe viatge va ser la conferència que pivotava al voltant de la infància i l'adolescència en els termes de la inclusió, val?
Per tant, clar que té molt a vore perquè, que estem en una pandèmia que l'impacte social i econòmic és terrible, això ho sabem tots; però, que els cinc anys de polítiques botàniques anteriors van a esmorteir l'impacte, també és així.

Per tant, no és tant anacrònic el que estic parlant, perquè no és el mateix afrontar esta pandèmia amb el Xarxa Llibres en marxa des del primer curs botànic que no.
No és el mateix afrontar esta pandèmia amb xiquets i xiquetes, 40.
000 xiquets i xiquetes que ara tenen beques de menjador que no les tenien en el 2015.
No és el mateix afrontar esta pandèmia amb la renda valenciana d'inclusió que sense ella, i no estava en el 2015.
Clar que té molt a vore amb la pandèmia i amb la reconstrucció, val?

El tema dels xiquets…, el que preguntava la senyora Gómez, el tema dels xiquets no acompanyats, en situació de desemparament, que arriben a la Comunitat Valenciana.
En el cas de la conferència…, en la mesa en què jo estava no va ser objecte de debat, sí en altres meses d'eixe mateix fòrum, que va ser un fòrum molt ample.

Però jo sí que en un altra visita al Consell d'Europa, per invitació, que érem…, l'única invitació que es va cursar a una institució espanyola va ser a la Generalitat Valenciana, per cert, que va ser per a esta conferència.
Però, en una anterior, val?
, vaig tindre una reunió amb el representant especial per a les migracions i els refugiats del Consell d'Europa, amb el senyor TomáÅ¡ BoÄek.
És una reunió que va tindre lloc el 21 de març del 2018 i ahí sí que vaig abordar directament este tema.
Tant és així que, després, el senyor BoÄek va fer una missió per a Espanya i en l'informe posterior a eixa missió -vosté sap que quan un representant del Consell d'Europa fa una missió, després fa un informe-, en la pàgina 17 hi ha un paràgraf dedicat a les polítiques de la Generalitat Valenciana on diu:

«A València, les autoritats regionals es van comprometre activament amb la població local per a acollir menors de tretze o catorze anys no acompanyats en famílies.
Una campanya de sensibilització «Millor en família«, allotjament adreçat principalment a dones i famílies musulmanes per a assegurar una integració més suaus de menors no acompanyats amb persones musulmanes -òbviament, estem parlant de menors no acompanyats bàsicament de la zona del Magreb-.
Tot i que el procés d'acolliment és lent, val la pena subratllar el potencial per a la realització total d'integració de menors no acompanyats en societats receptores.
»

És a dir, açò és el que se sol anomenar una bona pràctica, quan el Consell d'Europa, en els seus informes, destaca una mesura per al coneixement de la resta d'estats membres.

Per tant, sí que ha sigut objecte, focalitzat en altres intervencions, davant de les institucions europees, encara que en esta ens vam centrar molt en la inclusió, renda valenciana d'inclusió, les mesures educatives, la Llei de drets i garanties de la infància i adolescència i, en concret també, digam, la part en què més ens vam estendre va ser en l'explicació del programa Kumpania, perquè és un programa que va dirigit a una població infantil especialment vulnerable, que és la població infantil gitana.

Han plantejat diverses de les seues senyories, el grup Ciudadanos, Partit Popular i Vox, han plantejat el tema de per què no vinc ací a parlar de les residències o per què no vinc ací a parlar de la pandèmia, no?
Aleshores, jo tampoc, sense ànim de voler donar-los a vostés lliçons de parlamentarisme, he insistit al principi de la meua intervenció que jo estic ací sempre que vostés me criden.
La pregunta podria ser: per què, des que s'ha représ l'activitat de les Corts, vostés no m'han demanat comparèixer per res de tot açò ni m'han fet una pregunta oral, llevat de l'últim ple, una pregunta tangencial sobre residències?

I, durant estos mesos, quan me diuen: per què no ha vingut vosté durant estos mesos?
Perquè vostés tenien açò tancat.
És que estes Corts han estat tancades fins fa no molt.
Per què no he vingut?
Perquè no han vingut vostés tampoc i són vostés els qui han de dir quan s'obri açò.
El govern ens dediquem al govern i vostés se dediquen a les Corts i vostés són cogestors d'açò.
Per tant, (veus)… Com?
Perdó?
(Veus) Home, jo soc diputada, (veus) ja ho sé que soc part d'esta cambra, però no forme part… (Veus) Bé.
Però jo no forme part dels òrgans de govern de la cambra, val?
I, per pur principi de separació de poders, que vosté també és jurista, sap que hi ha una diferenciació entre el poder legislatiu i el poder executiu que, a més, este govern respecta molt, no com altres èpoques on qui posava les sessions de les Corts era el govern, no les Corts.

Per tant, jo estic a la seua disposició.
Quan vostés vullguen, a l'hora que vullguen i el dia que vullguen i per al tema que vullguen.

En qualsevol cas, no patisca, la meua agenda…, ara, a continuació d'açò, precisament, tinc una reunió amb la fiscal Lanuza per a parlar del tema de les residències i exposar-li tot el que s'ha realitzat des del govern i també les mesures que estem prenent en este moment i que jo, amb gust, a vostés, en seu parlamentària o fora de seu parlamentària, vostés tenen el meu telèfon, els exposaré sempre que vostés vullguen.

Plantejaven també que s'havia de baixar al terreny, ho plantejava vosté, senyor Martínez.
Mire, jo li assegure que he baixat al terreny, molt al terreny.
Jo els convide que vagen, per exemple, a visitar el programa Kumpania del barri del Cementiri d'Alacant.
Baixen al terreny.
Perquè les polítiques que estem posant en marxa, precisament, estan fonamentades en la baixada al terreny, però tots els dies, tots els dies, val?

Vosté diu, així, en genèric: gestionar millor el tema, no estan fent el suficient…, al·ludia a les tablets.
Les tablets sap vosté que no és que s'han anunciat 14.
000 tablets, és que se repartiren 14.
000 tablets en la primera onada de la pandèmia i ara, per a setembre, en van 29.
000, val?
, quan comence el curs.
Però no és que s'han anunciat 14.
000 tablets, és que eixes tablets s'han lliurat als xiquets i xiquetes de famílies que estaven en una situació d'una bretxa digital.
Això és una realitat, no és un anunci.
Vosté me parla d'Andalusia, que tendrán… Doncs, molt bé, apunteu en la paret.
Ací ja les tenen i en setembre en tindran més, perquè és una decisió que ja ha passat pel Consell, la contractació.

Vosté me parla de les beques i l'accés a l'educació.
Jo, sincerament, no sé quina part de… Hi ha 40.
000 xiquets més que fa cinc anys amb beca de menjador.
La renda valenciana d'inclusió… i sap vosté que tots els xiquets de famílies amb renda valenciana d'inclusió tenen, automàticament, la beca de menjador, sense haver de demanar-la, entren directes, sense més requisits.
Si la família és perceptora de renda valenciana d'inclusió, automàticament tenen dret a transport i menjador.
Això abans no passava.

Programes de reforç.
Kumpania és un programa de reforç.
Precisament, Kumpania…, el que els he explicat jo ací hui és un programa de reforç que s'està fent des de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, però és un programa de reforç i les xifres són molt bones, estem parlant d'un 92 % d'èxit, que és molt molt notable, no se solen donar xifres així.
Que hem de millorar-lo?
Clar.
Que hem d'ampliar-lo?
Volem ampliar-lo, no només…, volem ampliar-lo, sobretot, a aquelles famílies que no tenen tanta implicació perquè, en este moment, Kumpania depén molt de la implicació de la família, que la família s'implique en eixe procés educatiu i de promoció dels fills.
Però, clar, això fa també que els xiquets i xiquetes de famílies que no tenen eixa motivació se puguen quedar enrere.
Aleshores, per al curs…, no el curs que ve, l'any que ve, el curs este seria 2020-2021, el 2021-2022, volem ampliar també el concert de Kumpania per a perfils on la implicació de la família no és tan motivada.

I els havia dit les xifres, no?
, (soroll de papers) però estàvem parlant crec que de 14 graduats i de 236 que havien promocionat, que són xifres importants, val?
A vore si ho trobe, (soroll de papers) però, vaja, estarà en el diari de sessions, però la taxa d'èxit és del 92 %, que és molt important i és un programa de reforç.
A banda de tot l'esforç que està fent la conselleria d'educació en matèria d'ampliar recursos per a xiquets i xiquetes amb necessitats educatives especials de tot tipus.
I això també està ahí.
I l'augment d'aules CIL.
El fet que ara, el curs que ve, l'assistent personal d'infància, la PATI, que és el personal d'assistència terapèutica infantil, ja podrà entrar en les aules amb el xiquet o la xiqueta.
Això és extraordinàriament important per als xiquets i xiquetes amb diversitat funcional o amb malalties cròniques que estan en el sistema de dependència i és una figura que no existia, ara està instruïda i, a més, la volem incloure en la modificació del decret 62.

«La gent no pot accedir a una educació de qualitat per motius econòmics».
A mi m'agradaria que vosté m'explicara açò, perquè en este país no hi ha ningun xiquet ni xiqueta que no accedisca a una educació de qualitat per motius econòmics, ningun, entre altres coses perquè l'educació és un dret fonamental que es garantix a tot el món.
No sé el que està volent vosté dir, però ací tots els xiquets tenen plaça educativa i tenen la Xarxa Llibres i tenen, si estan en una família vulnerable, beca de menjador.
I això és un fet.
En tot cas, si vosté ho explica millor, doncs, jo també podré perfilar millor la contestació.

Senyor Caballero, vosté plantejava coses molt interessants, jo crec que són molt interessants i molt necessàries i molt actuals, no tinc cap dubte.
Vull dir, estic completament d'acord amb vosté, ja li dic.
I, si vol, parlem d'estos temes.
No crec que este siga el fòrum, però jo, quan vullga, parlem d'estos temes.
De fet, en este moment… Vosté preguntava: què fa el govern en açò?
En este moment, crec que ja, en temps real, hi ha una reunió, precisament del president de la Generalitat amb secretaris autonòmics del govern, precisament per a parlar dels fons de reconstrucció i el repartiment d'estos fons i quina orientació han de tindre, val?
En este moment s'està produint eixa reunió i és d'extraordinària importància, sense dubte, no només, fixe's, no només en el tema del fons de reconstrucció, que siguen justos i que tinguen en compte l'impacte de la pandèmia, jo crec que també han de tindre un impacte, si me permet la meua opinió, de, d'alguna manera, l'infrafinançament que patim.
Vull dir, no només s'ha de mesurar quin ha sigut l'impacte de la pandèmia, sinó quins són els mecanismes del punt de partida que una comunitat infrafinançada, com la nostra, té per a fer front a això.
I això també s'haurà de compensar i tindre en compte, clar que sí.
I en això anem deixar-nos la pell.

I vosté me diu això dels fons dels ajuntaments.
Completament d'acord amb vosté, completament d'acord amb vosté.
Jo vaig a un municipi que me diuen: necessitem una residència; dic: però si…, i li dic a l'alcalde: si vosté té més en el banc que jo partida per a fer residències per a tota la comunitat i vosté, en el banc, de romanent, té més diners que jo per a infraestructures socials.
Clar que seria ideal que se poguera gastar, per exemple, per a construir centres de dia per a persones majors que, després, la Generalitat gestionaríem, però que eixa primera inversió la pogueren fer els ajuntaments.

Però, bé, senyor Caballero, vostés portaren al Tribunal Constitucional la Llei de serveis socials inclusius.
El Tribunal Constitucional els ha dit ja el que n'hi ha, eh?
Això ha sigut un Malta-Espanya, 12 a 1.
Però, igual que portaren això, el decret llei, en principi, l'ha de convalidar el del Congrés dels Diputats… Tenen vostés suficients diputats al Congrés dels Diputats i senadors per a dur eixe decret llei al constitucional, si consideren que vulnera l'autonomia local?
Que això sí que vulnera l'autonomia local, la Llei 3/2019 no, ja ho ha dit el constitucional; esta sí.
Eixa és una via que tenen vostés oberta.
Però jo coincidisc amb vosté i que açò són temes importants, són temes importants.
Però la compareixença de hui era el tema que era i jo me vaig comprometre amb vostés a informar-los sobre això, com és la meua obligació, no?

I, després, deia que no me quiero imaginar, si açò és així, com serà després de la pandèmia.
I me diu vosté una dada, que Save the Children diu que se disparará la pobreza infantil, se disparará la pobreza infantil al 33 %.
Eixa dada l'acaba de donar vosté.
Quan jo vaig arribar al govern, a la Comunitat Valenciana era el 36,6 %; governaven vostés des de feia 20 anys.
I això són dades, la seua de Save the Children, la meua d'UNICEF, dos entitats amb prestigi equiparables.
«Se dispararà al 33 %»; farem tot el possible perquè això no passe, senyor Caballero.
I crec que acords com els d'ahir, de la reconstrucció, contribuïxen perquè tots remem en eixa direcció.
Farem tot el possible, des del govern valencià, perquè això no passe.
Però, encara que se disparara al 33 %, encara estaria tres punts per baix, 3,6 per baix del que vostés ens deixaren ací, arran de la crisi del 2008 i sense coronavirus.

Me parla vosté dels dependents, de persones en situació de dependència, que hi ha (inintel·ligible) … que se moren sense haver respost i és veritat que encara s'està morint gent sense estar valorada.
Vosté sap el temps mitjà que hi havia de resolució d'expedients quan vam aplegar, en 2015, de dependència?
Quatre anys i mig.
Sap vosté que jo vaig resoldre, en 2015, expedients de 2007?
Huit anys, senyor Caballero.
Sap vosté la gent que se moria sense estar valorada?
Sap vosté que hi havia 17 valoradors per a tota la Comunitat Valenciana: dos en la província de Castelló, cinc en la província d'Alacant i deu en la província de València?
Sap vosté que ara hi ha més de cinc-centes persones valorant?
Sap vosté que hi havia 41.
000 persones en el sistema de dependència quan jo vaig aplegar, en 2015, i ara hi ha vora noranta huit mil?
Més del doble de persones estan en el sistema de protecció de dependència que quan vostés governaven.
Que encara queda molt per fer, sense dubte.

Sap vosté que la llista d'espera ara està a la mitat de persones que quan jo vaig aplegar?
Que no hauria d'haver-hi ninguna, sí; però, clar, l'element comparatiu… Jo crec que, quan vostés parlen de les persones en situació de dependència són molt agosarats, eh?
, són molt atrevits.

Per no parlar de les dades de l'atur.
Els centres especials d'ocupació sap vosté, senyor Caballero, que ara hi ha el doble de subvencions als centres especials d'ocupació que quan vostés governaven, el doble?

És que totes les dades que vosté ha donat no resistixen la comparació de quan vostés governaven.
Que ara en la pandèmia hem d'arrimar el muscle?
Clar.
Que ve corba?
Doncs, no ho sabrem nosaltres?

En els altres temes, ja li ho dic, n'estic d'acord.
No sé si este era fòrum per a debatre-ho, plantegen-ho, vostés són diputats d'esta cambra que exercixen la funció de control de govern.

I, després, si parlem de la pandèmia, no només les coses que ha nomenat la senyora Besalduch o la senyora Bachero o la senyora Gómez, és que les PEI d'infància també se posaren en marxa i se feu una transferència d'onze milions i mig als ajuntaments per a ajudes d'emergència familiars i ajudes d'emergència a infància i perquè compraren material d'EPI i per als barris inclusius reforçar-los amb persones professionals.
I tot això està ahí també.
I jo, quan vullga, els ho explique, però està tot en els diaris oficials perquè això està tot en el DOGV, però vostés, si volen, jo vinc i els ho explique.

Per tant, jo, en certa mesura també, doncs, sí que me dona un poquet de…, no sé, de tristor el poc interés que vostés tenen en les polítiques, per exemple com… i programes com Kumpania que, de veritat, els convide perquè el coneguen a fons, no?
O l'impacte de les polítiques socials en la infància i adolescència, que és el que jo vaig explicar en el Consell d'Europa.
I açò ni és autobombo ni és vindre a contar-los res que vostés no tinguen dret a saber, sinó que és l'acció del govern en les institucions europees i que un diputat o una diputada d'esta cambra no només té el dret a saber-ho, sinó que, al meu parer, té l'obligació de saber-ho i això és el que jo he fet ací, amb molt de gust i sempre que vostés vullguen.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, vicepresidenta.

Ara encetem un torn d'intervencions, si algun portaveu d'algun grup parlamentari es sent al·ludit o vol intervindre.
Vox, Grup Popular… Molt bé.

En eixe cas, té la paraula el senyor David García, per 3 minuts.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, presidente.

Señora Oltra, de verdad, yo le agradezco la explicación que ha dado.

Ha dejado muchísimos titulares.
«Yo vengo aquí cuando ustedes me llaman».
Punto 2: comparecencia de la vicepresidenta del Consell y consellera de igualdad…, sigue diciendo, sigue diciendo…, durante los días 13 y 14 de noviembre, en Estrasburgo, solicitada a petición propia.
No le ha pedido que venga ningún grupo.
(Veus) No lo ha pedido ningún grupo.
A petición propia.
Normalmente, ustedes hacen la solicitud a petición propia para tener el tiempo ilimitado cuando le pide un grupo que venga, es una estrategia que tienen ustedes para poder hacer, pero no le ha solicitado que venga ningún grupo o, por lo menos, si lo hizo, lo retiró.

Punto número dos, usted no se ha reunido con nadie porque no ha querido, porque la señora Garijo, a la que yo siempre critico, se reunió telemáticamente con todos los portavoces de transparencia.
Usted podía haber hecho lo mismo.
Pero, además, a petición, porque, además, a la señora Garijo nadie le dijo… Lo cortes, como siempre le digo a la señora Garijo, no le quita lo valiente.

Compromís también está en la mesa.
También podía haber pedido que se abrieran las Cortes.
Vox no está en la mesa, no tiene capacidad de pedir que se abran.
De hecho, cuando se pidió, en el parón de Navidad, que la oposición pidió la Diputación Permanente, se le negó.

Habla usted de bajar a los barrios.
Bájese usted al barrio de Altozano de Alicante y verá la problemática que tenemos allí con los menores bajo su tutela, por ejemplo.

Más cosas, usted saca pecho con las cifras y con todo.
A mí siempre me pasa un problema, yo lo que ustedes me dicen me lo tengo que creer.
Pero es que, luego, yo me voy a hablar con (inintel·ligible) … a buscar información… «Síndic de Greuges, 2 de mayo, 2018: falta de colaboración, acusa a la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas de estar produciendo un daño considerable al crédito de la institución estatutaria».

Nos vamos otra vez a junio.
«El Síndic de Greuges señala otra vez a la señora Oltra y cuestiona la gestión de las ayudas sociales del Consell».

En ABC lo mismo.
Y en ABC me quedo en tres partes, tres partes solamente.
«Faltan protocolos para la atención de los menores a todos los niveles».
«Luna ha destacado que sigue sin implantarse una estrategia valenciana de infancia y adolescencia, pese a que la conselleria de igualdad, liderada por Mónica Oltra, se comprometió a ello en 2017».
«Síndic de Greuges: «Los menores que cumplen dieciocho suelen recibir el regalo de ponerles en la calle.
Hasta entonces, están atendidos y alimentados -ha explicado-, pero después les dicen: tu vida es tuya, arréglate como puedas«.
Además, ha rechazado el término MENA.
»

Pero no ha sido el único punto, hay otro más, el tercero.
«Al tiempo que ha matizado que no quiere entrar en una guerra de cifras con la conselleria de Oltra, Luna ha advertido de retrasos inaceptables de más de dos años en las declaraciones de discapacidad o la recepción de ayudas a la dependencia y de la renta valenciana».

Entonces, señora Oltra, que usted…, sí, si se quiere comparar con el pasado del PP y quiere seguir mirando y comparando su gestión con el pasado, hágalo.
No mejoraran.
No se escuden.
Es que llevamos aquí un año y yo vengo un año aquí a escucharlos a ustedes y es el «tú más» y el «tú más» no soluciona nunca nada.
Es que usted acaba…, menos mal que ha corregido al final, pero que estaba diciendo: bueno, un 33 %, comparado con un 36 %, aún son tres puntos menos.
Es que el objetivo tiene que ser cero, señora Oltra, y ahí nos va a encontrar a nosotros, a Vox lo va a encontrar ahí, a tomar medidas en ese sentido.

En lo social, nosotros tenemos muchos puntos de acuerdo.
Ustedes lo que pasa es que muchas veces, lo que les digo siempre, intentan pervertir el lenguaje, pervertir muchas materias, meter cargas ideológicas, cuando la solución no tienen ideología.
Un ser humano tiene hambre, hay que darle de comer, hay que darle una vivienda, hay que dotarle, hay que poner soluciones, pero fuera de la ideología.
Y ustedes lo cargan todo de ideología, ese es el problema que tienen ustedes.
Y es que ese es el problema.

Yo se lo digo de verdad, señora Oltra, yo se lo he dicho.
O sea, de verdad, usted ha dicho… Hay una cosa muy importante, o sea, Albert Einstein decía una frase como…, no me acuerdo bien, pero decía que hay algo más potente que la energía eléctrica, la energía atómica y es la voluntad.
Ponga voluntad.
Se lo vuelvo a decir, por favor, tiene usted una reunión ahora, coja usted el coche oficial, váyase a la reunión corriendo, deprisa, reúnase con quien tenga que reunirse, señora Oltra.

Ustedes hablan de no dejar a nadie atrás.
No lo hagan.
Ya llegan tarde a dejar gente atrás.
Por favor, trabajen, no dejen a nadie.
Tienen una segunda oportunidad, hay gente que no la tiene.

Es que…, yo, realmente… O sea, si es que…

El senyor president:

Señor García, cuando quiera…

El senyor García Gomis:

…si no sabe, déjelo.
(Inintel·ligible) … señora Oltra, se lo pido por favor.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor García.

Para la siguiente intervención, toma la palabra el señor Caballero, por tiempo limitado de 3 minutos.

Cuando quiera.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidente.

Señora Oltra, primero le hago unas apreciaciones, como ha hecho usted.

Venir aquí a dar lecciones de parlamentarismo no, evidentemente no, porque usted es diputada y se sienta aquí y porque su grupo respaldó que estas Cortes estuviesen aquí cerradas.
O sea, que si usted no ha podido venir aquí a comparecer antes porque las Cortes estaban cerradas, entre otras cosas fue porque su grupo, del que usted es diputada, así lo impidió y tuvo que ser el Partido Popular el que amenazara con ir a los tribunales para reabrir otra vez estes Corts porque a vosotros, al grupo del Botànic y a los grupos que sustentan al Botànic lo que les interesaba era el silencio, mantener la democracia en cuarentena, a lo cual nosotros, por supuesto, nos negamos.

Y decía también que «yo vengo aquí a hablar cuando ustedes me llaman».
Pero es que, señora Oltra, usted no puede venir aquí a hablar de una comparecencia que hizo hace siete meses sin mencionar, ni siquiera, qué ha pasado desde entonces y es una pandemia mundial que se ha llevado la vida de más de cuarenta y cinco mil compatriotas y que ha tenido una presencia y damnificados muchas personas y mucha gestión que depende de usted, como por ejemplo son los centros de mayores o los centros dependientes, que tan mal lo han pasado.

Pero es que, señora Oltra, usted no habla de la pandemia, pero porque usted yo creo que es lo más parecido a Bolsonaro que tenemos en la Comunidad Valenciana.
Es que, ¿se acuerda usted cuando decía que el coronavirus…, bueno, que no había que alarmarse, que la gente lo pasaba en casa, como si fuese una simple gripe, como si fuese un simple constipado, que lo que decía su partido era que no había que tomar medidas contra el coronavirus?
¿Se acuerda, hoy, por ejemplo, que ha salido que ocultaron un informe, fechado el 27 de febrero, que hablaba el Consell de emergencia sanitaria y ustedes lo ocultaron y decían que el alarmismo corría más que el virus?
Es que ustedes son lo más parecido a Bolsonaro que tenemos en la Comunidad Valenciana.

Pero hablemos, señora Oltra, porque usted me ha dicho: «yo estoy de acuerdo con lo que usted me dice de los fondos europeos y que es de vital importancia».
Y yo le digo: ¿qué vamos a hacer?
¿Qué vamos a hacer?
Cataluña ya ha exigido al Gobierno de España 30.
000 millones de euros.
El País Vasco pidiendo una relación bilateral con el Gobierno de España.
¿Y nosotros nos conformamos con 7.
000 millones de euros?
¿Piensan ustedes hacer algo?
¿Piensa usted montar un pollo, como decía?

Pero voy más allá.
Me dice que está de acuerdo, perfectamente, conmigo, que el gobierno de Sánchez está usurpando y les ha pegado un hachazo a los ahorros de los ayuntamientos.
¿Piensa usted hacer algo?
¿Piensa usted hacer algo?
¿Dónde está el pollo?
¿Dónde están las reivindicaciones?
¿Dónde está salir a la calle a defender los intereses de los valencianos?
¿Qué pasa, que ahora pisa moqueta y se está muy cómodo y, entonces, tiene que claudicar y tiene que callar ante el señor Sánchez y ante el señor Puig para reivindicar los intereses de los valencianos?
¿En qué nos hemos convertido, señora Oltra?
¿Dónde están esas camisetas?
¿Qué va a hacer, se va a poner una camiseta con la cara del señor Sánchez: no robe los fondos de los ayuntamientos que deberían ir a parar a gestionar la crisis y a paliar los efectos negativos de la crisis social derivada de una mala gestión de la crisis sanitaria de su gobierno?

Señora Oltra, cuando usted, además, pone dos datos en comparación tiene que hacerlo basándose en el mismo parámetro, porque, si utiliza parámetros distintos, usted lo que está haciendo es demagogia.
Y cuando habla de hacer comparaciones de su gobierno con otros gobiernos, la gente ya no se cree sus excusas, señora Oltra, no se las creen, no se las creen.
Es un insulto a la gente que usted venga aquí a hablar de otras cosas que no es cómo solucionamos la crisis social derivada del coronavirus.
Es un insulto y solo les interesa a sus palmeros, solo y únicamente solo a sus palmeros.

Entonces, señora Oltra, por favor, ¿qué va a hacer?
Hagamos algo.
Si está de acuerdo conmigo, dígame qué van a hacer.
Nosotros lo vamos a llevar, por ejemplo, lo de los ayuntamientos al constitucional, como no puede ser de otra manera.
Y usted, ¿qué va a hacer?
¿Usted va a plantarse ante el señor Puig y le va a decir que rompe el gobierno si no defiende a los valencianos, si no da lo que corresponde a los valencianos?
Porque, claro, una cosa es ser gallito y otra cosa es, pues, defender, con garras, los intereses de los valencianos.
Usted no lo hace.

Y, cuando usted habla de otros gobiernos, sí, usted coge cualquier parámetro comparativo…

El senyor president:

Señor Caballero, vaya acabando.

El senyor Caballero Montañés:

…y se está -termino, presidente-… Es que hay un elemento diferencial y es que ustedes, como gobierno, tienen más de tres mil millones de euros más que lo que tenía el presupuesto del gobierno del Partido Popular.
Porque también nos tocó afrontar una crisis económica de Zapatero, la del 2008, y pudimos sacar adelante esta tierra y pudimos sacar adelante este país.
Ahora, ¿qué van a hacer ustedes?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Caballero.

Vicepresidenta, tindrà un temps taxat de 3 minuts per a acabar la compareixença.

Quan vullga.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Val.

Bé, la veritat és que crec que s'ha dit ja tot, perquè vostés insistixen en una qüestió que és que…, en fi, és negar l'essència del parlamentarisme i és que vostés són els qui fixen un ordre del dia i diuen quin dia vinc jo ací.
Jo no vaig a discutir més sobre açò, em pareix que és baixar el nivell molt.
Jo la petició la vaig fer quatre dies després de tornar del viatge.
Que vostés me citen a mi set mesos després no és una cosa que depenga de mi.
I, per tant…, vull dir, sobren ja més debats sobre açò perquè és que pareix de…, en fi, de l'aeiou, no?

Després, quan vostés diuen que la comparativa és el «y tú más».
No, senyor García, no és el «y tú más».
Però el que no se pot és llançar un missatge genèric de: ustedes no lo están haciendo bien, sense tindre referències.
Que queda molt per fer, jo soc la primera que ho dic.
Cada volta que he vingut ací ho he dit, queda molt per fer i molt per millorar perquè casos com els que vosté ha dit que se'n fa eco la premsa o el Síndic de Greuges no passen, això jo soc la primera que ho sé.
Però u no pot vore una foto fixa, u ha de vore tota la trajectòria.
S'ha anat millorant?
Eixa és la qüestió.
I no és que s'ha millorat, és que s'ha fet un salt estratosfèric.
És que no és el mateix esperar dos anys que esperar-ne huit, eh?
Que dos anys és massa, sí, senyor, perquè n'han de ser sis, que és el diu la llei i en els casos urgents hauria de ser menys encara.
En això estem d'acord, però a mi ningú me va donar una vareta màgica, eh?
I esta conselleria ara té el doble de pressupost que tenia i tenim més del doble de persones dintre del sistema de protecció de dependència.
Eixes xifres estan ahí.

Vosté diu: usted dice las cifras, pero, luego, la… Clar, però vosté me compara un cas puntual, que pot eixir en un diari… Que és un cas de justícia, que no ho estic dubtant, però les xifres estan ahí, certificades pels funcionaris tots els mesos.
És que tenim més del doble de persones dintre del sistema de protecció.
Aleshores, hi ha un cas ahí, que ix en el diari, sí, però hi ha cinquanta mil altres casos als quals se'ls ha arreglat la papereta.
Que eixe cas tampoc deuria d'existir?
Completament d'acord i en això estem treballant tots els dies, perquè això s'ha fet amb molt de treball i no amb personal només, això s'ha fet amb un treball dia i nit d'un equip que ha estat traent a flote unes polítiques socials que estaven completament abandonades i a la cua de tot.

I ahí estan les xifres de pressupost, les xifres d'atenció a la dependència, les xifres d'execució de pressupost, la renda valenciana d'inclusió.
Senyores, que quan jo vaig aplegar ací la renda valenciana d'inclusió tenia 29 milions d'euros en el pressupost, en l'any 2015, encara a l'eixida de la crisi del 2008, i ara en té 156 en pressupost i s'ha ampliat 70 milions més en este any, estem en 229 milions, deu vegades més del que tenia el Partit Popular i això no és el «y tú más», això és el «y tú menos».
Tenim deu voltes més de pressupost en renda valenciana d'inclusió que se tenia fa cinc anys i eixe element comparatiu no és un «y tú más», és que tu no pots fer una anàlisi de foto fixa, tu has de vore la trajectòria.
Que en faran falta més?
Segurament, però s'està millorant des del 2015, no s'ha parat de millorar.

Això de Bolsonaro, senyor Caballero, és una comparativa molt ofensiva, jo me sent ofesa, me sent ofesa, eh?
Jo entenc que, bé, està fregant ahí el fragor parlamentari, però me sent ofesa.

És de veres, jo el dia 4 de març vaig dir que açò era com un constipat o una grip, val?
, ho vaig dir en televisió espanyola, en Los desayunos de la 1, no veja vosté si ho tinc jo això en el cap.
Però és que això és el que estaven diguent-nos les autoritats sanitàries.
És que jo no soc metge i, si a mi un metge me diu açò, perquè va a entrar en pànic la població i anem a generar ací un caos total, doncs, un responsable polític el que fa és seguir el que te diuen els metges.
Si el problema és que ara mateix…, ara la certesa que jo sí que tinc és que sabem molt poc encara del virus.
També se pensava que en estiu no anava a contagiar i mire'ns ací, tots en la mascareta esta.
Però me vol culpabilitzar a mi per això?

«Demane perdó per això», demane perdó.
Demane perdó, clar.
Vosté creu que si jo haguera sabut… Però això no m'ho invente jo.
Això ens ho deien els metges, els epidemiòlegs, ho deia la gent que se suposa que sap d'això.
Ara, què ens n'hem adonat?
Que la fragilitat humana és molt més gran i que sabem molt menys, ignorem moltes coses.

Sense dubte, sí que he aprés una lliçó.
La pròxima vegada me'n guardaré d'això, me'n guardaré molt.
No, és de veres, perquè deien: oiga, que aquí se puede desatar un caos i la gent en pànic i hem de tranquil·litzar la població.
Eixa va ser la qüestió.
Té vosté raó.
Me'n penedisc, clar que sí, és obvi que jo seguia el que me deien els metges -i acabe enseguida, president; perdone, estic abusant de la seua paciència.

I, en tot cas, muntar pollos, doncs, jo, quan haja de muntar un pollo, no se preocupe que el muntaré.
L'àmbit del que vosté planteja és l'àmbit del Congrés dels Diputats.
Ah!
, i, naturalment, la força política, de què jo en forme part, no se preocupe que muntarà el pollo que haja de muntar, no se preocupe.

I, respecte dels paràmetres comparatius, efectivament, jo he comparat una dada… Vosté ha comparat una dada en una projecció i ahí ja s'ha trencat la igualtat de dades.
No és el mateix una dada real, que és el que va donar UNICEF en 2014, que una projecció que fa de Save the Children, que anem a intentar que no siga així; eixa és evitable, la de 2014 ja no ho és.

I, a partir d'ahí, doncs, jo sí que compte amb tots vostés, els que han recolzat el Pacte de reconstrucció, que el futur l'encarem des d'eixa visió cooperativa, col·laborativa i des de la consciència de la fragilitat humana davant la qual ens ha situat este virus, que ens ha posat…, que un ser al límit de la vida ens ha posat la vida al límit.

Moltíssimes gràcies a tots.

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Gràcies per la seua compareixença i sap que esta comissió està oberta a qualsevol tipus de petició futura que vosté faça.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies.

El senyor president:

Amb esta compareixença, intervenció de la vicepresidenta, tanquem la comissió avui i els desitge bon estiu a tots i a totes.
I, encara que demà igual alguns ens vegem, però, als qui no, doncs, ens vegem després d'estiu.

I ja vos comunicarem també, (inintel·ligible) … la lletrada, quina és la data per a la pròxima…, proposta de data per a la pròxima comissió.
Així que els anime també perquè este estiu, si s'avorrixen una miqueta, puguen anar preparant iniciatives per a esta comissió que, d'ara endavant, si ja era important, pense que va a ser i deu ser molt més important.

Gràcies a tots i a totes i bon dia a tots.

(S'alça la reunió a les 11 hores i 30 minuts)