Riscos%20dels%20Temporals%2020220506HTML.html





Comissió especial d'estudi de les mesures de prevenció dels riscos derivats dels forts temporals, realitzada el dia 6 de maig de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Juan Ponce Guardiola.
Reunió número 8.

(Comença la reunió a les 10 hores i 6 minuts)

El senyor vicepresident:

Comencem la sessió de hui.

Senyora secretària, passem llista, a vore si tenim quòrum.

La senyora secretària:

Gracias, presidente.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay cuórum, presidente.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Bé, i el primer punt: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tenen alguna cosa a dir les seues senyories?
No?
L'aprovem per assentiment?
Perfecte.

Compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió

El senyor vicepresident:

I ja passem al punt dos i les compareixences que se sol·liciten, en compliment del pla de treball aprovat per la comissió.

En primer lloc, tenim l'il·lustríssim senyor Ignasi Josep García Felip, diputat del Cicle Integral de l'Aigua, Transició Energètica i Energies Renovables i Residus, de la diputació de Castelló.
Com vosté sap, tindrà una primera intervenció de huit minuts; després, els grups parlamentaris faran les seues preguntes; i tindrà, després, dotze minuts més per a intentar respondre a les qüestions plantejades.

Bé, doncs, sense més, pot començar quan vullga.

Compareixença del diputat del Cicle Integral de l'Aigua, Transició Energètica i Energies Renovables, i Residus de la Diputació Provincial de Castelló, senyor Ignasi Josep García Felip

El senyor diputat del Cicle Integral de l'Aigua, Transició Energètica i Energies Renovables, i Residus:

Val, doncs, moltes gràcies a totes i tots per convidar-nos.

Dos detalles.
És veritat que soc diputat de la diputació de Castellón, però també soc regidor de l'Ajuntament de Castelló i el que presentem, sobretot, és una actuació, com heu pogut vore en la documentació que vos hem avançat, que fa l'ajuntament.
I més que una actuació per a previndre la DANA o la regressió de costa, que també prenem actuacions, és una actuació de com actuar després de la millor manera possible per a revertir al màxim els efectes de la DANA o del temporal.

Bàsicament, l'exposició serà molt ràpida.
La primera, quines són les conseqüències quan tenim una DANA?
Quin és el mètode que apliquem, el balanç de treball i les conclusions que en traiem?

Per ficar-ho en un context, i encara que vostés ho saben tot de sobra, el País Valencià, el 13 %, aproximadament, el 13 % del seu producte interior brut és justament el turisme, del qual depenen moltes empreses i moltes famílies, i el principal atractiu turístic que tenim és la situació de les nostres platges.
En la ciutat de Castelló, la temporada de platges comença en Pasqua i acaba en octubre.
I, per tant, nosaltres actuem per a mantindre-les netes.
L'actuació normal de treballar les platges per a netejar-les, doncs, és amb maquinària que arrastra només el fem i el residu que volem; també tenim algun tractament manual.
Però hi ha ocasions en què el temporal o la DANA o l'episodi virulent, doncs, el que fan és que s'embruten les platges en excés.
L'últim cas el vam tindre l'any 2021.
Com recordaran, en el mes d'agost va hi haver unes fortes pluges que, inclús, van acabar fent que alguna casa de la…, crec que de Vinaròs, va caure, justament pel temporal.
I, de sobte, doncs, tenim la platja amb molts residus, moltes algues i inclús l'arena descompensada i no atractiva per a un dels nostres motors econòmics que tenim.

Què és el que fem?
Bé, doncs, en el moment en què tenim una situació com aquesta, en què hi ha molt de residu en la platja, evidentment la forma normal de netejar no ens val i hem d'entrar amb maquinària pesada.
La maquinària pesada és la manera més ràpida de retirar-lo i això abans se considerava un residu i el portàvem directament a la planta de tractament del consorci corresponent.
El que hem fet des d'uns anys fins ara és canviar el procediment, justament per a poder reduir la quantitat que arribem a la planta i, sobretot, poder recuperar la sorra.

Què és el que fem?
Bé, bàsicament, el primer que fem és que allò que hem hagut de traure de la platja ho deixem en una campa, en el nostre cas ho deixem en l'aeroclub, que està just al costat de la platja i, per tant, el tenim a escassos metres, de fet -ni quilòmetres, a escassos metres-, i el deixem que s'eixugue, perquè abans se portava tot el residu, inclús amb la humitat i en les plantes de tractament se paga per tones i per quilos i, per tant, si està més humit pesa més i, per tant, se pagava més.

Una volta hem fet el procediment d'eixugat, que ja està, el portem a un procés d'afino, de garbellat, de separat, i, amb unes poques passades -estem parlant de tres o quatre passades-, podem separar el que és la sorra neta, les restes vegetals i els altres residus que s'hagen pogut separar en eixa recollida i neteja ràpida de les platges, perquè, recordem, la volem tindre a punt en la temporada estival.

Una volta està separat, el que són restes vegetals se porten a un gestor autoritzat que, a més, actualment, amb la recollida orgànica obligatòria, amb les noves necessitats que hi ha en la gestió de residus agrícoles, doncs, és un estructurant que tindrà el seu paper en l'economia circular; l'arena, la sorra neta, la tornem a la platja; i, a banda d'això, fem els treballs per a equilibrar la platja que, evidentment, pels efectes del temporal, ha quedat desequilibrada i la gent que vol gaudir d'ella en l'estiu, doncs, la necessita d'una altra manera.

Esta és una fotografia de la separació de residus del temporal del 2021.
Hem volgut ficar este exemple perquè va ser en temporada d'estiu i creiem que això és molt important i ja vos podeu fer una idea amb esta fotografia del volum de què estem parlant.
Esta ja és la sorra en les platges i este és el balanç dels treballs.
Perquè vos feu una idea, en el 2021 vam traure un tota de 562…, bé, vam traure molt de fem i, després d'eixugar-lo, era un total de 562 tones de residus.
El que vam fer és: 29 camions les van portar al lloc de separació i, després de separar-ho, només vam haver de portar 15 camions, i són 262 tones, a la planta de tractament, val?

Ahí estan els imports del que costa el transport, del que costa el tractament de separació que fem de l'arena i de residus que hem arreplegat de forma accelerada i el que costa el tractament en la planta, que estem parlant de 100 euros -cada planta de cada consorci té un preu per tona, però, en este cas, la d'Onda, que pertany a Reciplasa, eixe és el preu-.
I el resultat és que, de les 562 tones que havíem arreplegat de forma accelerada en la platja, vam recuperar quasi tres-centes tones d'arena fina; és a dir, que el que vam fer és recuperar tres-centes tones d'arena que havíem hagut de retirar per a recuperar-les a la nostra platja i, per tant, evitar la regressió de la costa, a més feta de manera humana i mecànica, perquè l'havíem feta nosaltres.

I l'import d'este procediment són 58.
000 euros.
I per què hem volgut ficar l'import dels diners?
Perquè si el que haguérem fet és agafar eixe material que havíem ficat a l'aeròdrom del costat, eixugat i l'haguérem traslladat directament a la planta, l'import haguera sigut de 66.
000.
És a dir, que no només hem recuperat l'arena de la platja que havíem extret després del temporal, sinó que, a més, hem estalviat diners al municipi, en este cas a l'Ajuntament de Castelló i a la ciutat.

Esta és una gràfica que demostra com treballàvem abans que eixugàrem els residus de la platja i que férem aquestes separacions.
I, evidentment, hi ha anys que se dispara, però estem parlant que hem arribat a pagar fins a 260.
000 euros de gestió de residus de la platja de Castelló per no fer estos procediments i estes pràctiques que considerem que són molt positives.
De fet, hem reduït un 90 % el cost de l'ajuntament, a banda que hem recuperat l'arena.

I les conclusions, i és un tema molt concret, són molt senzilles.
Fins a un 53 % de residus que recuperàvem de la platja després d'un temporal hem sigut capaços de tornar-los en arena fina, com la foto que hem ensenyat més endavant.
I, a banda, hem generat un estalvia a la ciutat de Castelló en el procediment.

I estic dins del temps, és una cosa molt concreta i molt ràpida.
(Se sent una veu que diu: «Sí, sí, sí») Per tant, ara estem a la seua disposició.
I, bé, simplement agrair, tant als tècnics de l'Ajuntament de Castelló com a l'UTE FCC-Fobesa, que treballen el fet de tindre eixa mirada sostenible i, davant d'una situació de DANA, que genera un perjudici, en un moment, al turisme de la ciutat de Castelló, doncs, siguen capaços d'actuar en la neteja, però, al mateix temps, tenint eixa visió de recuperar la matèria, la sorra de les platges de Castelló.

I ja està.

El senyor vicepresident:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor García.

Ara és el temps dels grups.
En primer lloc, per Unides Podem, senyora Gascó.

Quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Garcia, per la seua compareixença.
Molt interessant veure com, a la fi, quan se posa trellat, en lloc de continuar amb les dinàmiques de…, repetint el que feia el d'abans, si penses un poc i veus que gestionant d'una altra manera pots estalviar diners, doncs, sense dubte, és un gran encert.

M'agradaria saber si tenen dades, més enllà de les que ens ha portat ací, dels estalvis econòmics i també ambientals que està suposant la nova gestió; de quants temporals hi ha hagut en els últims deu, vint anys; i, també, de com ha evolucionat la platja de Castelló.

Per altra banda, saber si els temporals afecten al port de Castelló, que és una infraestructura important, com a mínim per a la pesca i no sols.
I si el port es veu…, hi ha algun tipus d'amenaça sobre la infraestructura del port i sobre les platges.

I també m'agradaria saber, si del material que obtenen després de fer tot eixe procés de garbellat i de tria, el material restant, les algues, si estan treballant amb innovació, per veure si hi ha algun subproducte que es puga obtindre d'ahí que siga interessant o si, simplement, se'l queda la planta d'Onda i és que ahí com a residu, ho dic perquè, clar, és matèria orgànica i com a bio, per a fer compost, per exemple, doncs, podria ser molt interessant.
No sé si és una qüestió que estan tractant d'abordar.

Bé, jo ho deixe ací.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Gascó.

És el temps del grup Vox.
Senyor Pascual, quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Señor García, muchas gracias por su comparecencia.

En primer lugar, quiero preguntarle sobre la cuestión que usted ha traído hoy aquí, como representante del Ayuntamiento de Castellón, quería… A ver, tras ver su presentación, entiendo que este tipo de actuaciones las hacen, al menos también, como ha aportado en las gráficas, las hacen de forma ya habitual a lo largo de los años.
Entonces, quería preguntarle si el ayuntamiento esto ya lo estima como un gasto que se va a producir todos los años y ustedes ya lo tienen contemplado en el presupuesto.
Si les supone un dolor de cabeza más a la hora de su día a día.

Quería preguntarle también… Porque, claro, viendo este tipo de actuaciones, que en principio parece que están muy bien, al final lo único que trasladan es que el cribado del material que ustedes recogen en la playa, en vez de hacerse -que no sé si se haría o no, entiendo que no se hacía en su momento-, en vez de hacerse en la planta de gestión de residuos, lo asume el ayuntamiento, ¿no?
, a través de la UTE.
Al final, usted nos ha traído aquí lo que son los costes de transporte, pero, bueno, también hay otros costes asociados al mismo, como es el tema de los empleados, que entiendo que estas labores de cribado y demás, en vez de hacerse por el gestor de residuos y pagar al gestor, lo tienen que hacer los empleados de la UTE o personal de la del ayuntamiento.
Entonces, al final, no sé yo si los costes son…, el ahorro es tanto como usted ha comentado.
Pero, claro, esto son actuaciones a posteriori, una vez tenemos los temporales.

Pero quería preguntarle sobre las actuaciones previas para evitar la regresión de las playas.
Por ejemplo, también, si usted conoce y nos puede aclarar un poco cuáles son las…, si se han estado haciendo actuaciones para evitar esta regresión de la costa.
Como sabe, hay unos proyectos, unas estrategias de regeneración de playas, aprobadas por el ministerio, desde 2015.
Quería que si nos pudiese ahondar un poquito en esa cuestión.

Muchas gracias -se me termina el tiempo.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Pascual.

És el torn del grup Ciudadanos.

Quan vullga.

La senyora Peris Navarro:

Gràcies, president.

Bé, moltes gràcies, senyor García, per vindre a esta comissió.
Però també, doncs, bé, per a avançar-nos…, cal donar les gràcies per avançar-nos també el material, que també ens han servit per a poder seguir abans la seua compareixença, per l'esforç i tal.

Efectivament, vosté presenta un projecte d'eficiència i eficàcia, ahorro, estalvi.
I també, doncs, bé, en eixa línia que estem treballant.
Jo me quede amb l'última frase, no?
«Fem Castelló més sostenible».
I ací, en esta comissió, estem per a fer la Comunitat Valenciana més sostenible i totes les propostes…, fenomenal.

Al llarg de totes les compareixences que estan venint, els compareixences estan manifestant, sobretot, que fa falta una necessària coordinació entre les diferents administracions, inclús hi ha gent que dona un pas més i diu que en les diferents àrees d'una mateixa inclús administració, no?
Aleshores, bé, doncs, abusant que no sols vosté és regidor de l'Ajuntament de Castelló, sinó també com a diputat provincial, a nosaltres també ens agradaria…, com s'ha afrontat tot açò.
Com molt bé li dien, descuidem una part, que és la prevenció, que és clau.
Vull dir, este projecte seria molt xulo poder-lo dur a la resta de municipis.
S'hauria d'estudiar com.
I, per tant, si s'ho han plantejat.

El que és evident és que, efectivament, cada vegada afortunadament s'està sensibilitzant més la societat sobre açò.
Però… el que hi ha por és que açò se quede un poc com una utopia, com un projecte aïllat.
Per això, ¿què camí vosté ens podria proposar per a ajudar la resta de municipis que a la millor no tenen l'oportunitat com l'Ajuntament de Castelló?

I en eixes matèries de prevenció, estem, per exemple, patint en la província de València…, en les platges de Tavernes de la Valldigna eixia l'altre dia eixa regressió, eixa pèrdua de més d'un metro d'arena que se l'engula mar.
Tot el tema de la regressió.
Com ho estan veient vostés, no sols des de l'ajuntament, sinó també des de la diputació?

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Peris.

És el torn del grup Compromís, senyora Bachero.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor García, per vindre a aquesta comissió i per fer-nos aquesta explicació tan exhaustiva del procediment que s'està utilitzant.

I la veritat és que dona goig vore com se fa un nou anàlisi del que es feia abans i s'intenta millorar.
Crec que en això hem d'estar sobretot les institucions públiques, en tractar de buscar altres alternatives que, per una banda, puguen produir un estalvi econòmic a la mateixa institució, però, per l'altra, a més, anar a un dels problemes principals que té el País Valencià, que és la reducció dels residus.
Perquè de les tres erres tots sabem que si podem reduir abans de reciclar, molt millor.
I crec que aquest cas és un exemple molt clar d'aquesta qüestió.

Jo li volia preguntar, per una banda, on acabava l'arena abans de fer el procediment d'ara per a reaprofitar-la.
Per altra, una volta coneguts els beneficis de les mesures impulsades per l'actual govern de la ciutat de Castelló de la Plana, tant pel que fa a la recuperació d'arena després d'un temporal com a l'aprofitament de la posidònia, així com l'estalvi econòmic que suposa, si creu que seria plantejable aquest sistema per a la resta del litoral del País Valencià.
Perquè sí que sembla un sistema que se puga exportar on siga.
No té massa complicació.

I, després, per altra banda, respecte a la posidònia, si s'ha plantejat o si hi hauria la possibilitat de certa part de la posidònia deixar-la allí per tal que regenere el sistema dunar.
Perquè, si vosté ho coneix, en els projectes de regeneració del sistema dunar moltes voltes sí que es fa aquesta mesura.
Si s'ho han plantejat o si s'està fent.
O si, per altra banda, per alguna qüestió no és possible i, en eixe cas, quina és eixa segona vida que se li pot donar a la posidònia?
Per a què se pot reutilitzar si l'estan utilitzant per a alguna cosa més?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Bachero.

És el torn del grup Popular, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y gracias, señor García.

Usted creo que viene más como concejal del Ayuntamiento de Castelló que como diputado…, lo digo porque es que en el orden del día lo que venía era su cargo como diputado provincial.

Ahora ya, teniendo esto claro y viendo que lo que usted presenta aquí es específicamente sobre el Ayuntamiento de Castelló, me gustaría que nos dijera en los últimos temporales que ha habido, incluso antes de Gloria, qué daños, qué cuantías, si están valorados los daños…, aparte de este cribado y esta situación de gestión de residuos, si tienen valorados los daños que han habido en Castelló, si han recibido ayudas por parte de alguna administración, qué cantidad ha sido la que han recibido y si en esta gestión, por ejemplo, han solicitado alguna ayuda para poder cubrir gastos sobre esta gestión de residuos que viene a consecuencia de estos fuertes temporales.

Y luego quería preguntarle sobre alguna cuestión que está puesta en el orden del día, que es: la alcaldesa del ayuntamiento dice que insistirá en que los chiringuitos abran antes del 1 de junio.
Y los chiringuitos, además se plantean cerrar si no pueden abrir antes del 15 de junio.
Yo no sé si sabe usted sobre esta cuestión.
Y viene a colación y en relación, porque para que los chiringuitos estén -que es al fin y al cabo parte de nuestro motor económico, que es el turismo- las playas tienen que estar en buen estado.
Y para que las playas estén en buen estado debe haber una gestión de regeneración y de protección de las mismas.
Me gustaría saber en qué situación se encuentran ustedes.

Y ya, de paso, qué opinan sobre el Pativel, que precisamente dice que no se abran los chiringuitos antes del 1 de julio.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Díaz.

És el torn del grup Socialista.
Quan vullga, senyor Gil.

El senyor Gil García:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Molt bon dia, senyor García, per la seua compareixença.

Com vosté sap, compartim veïnat i, per tant, coneixem claríssimament quines platges de Castelló tenim, que, per altra banda, crec que són magnífics eixos quatre quilòmetres de litoral que tenim i que en el tema de l'aigua encara podria ser de millor qualitat si algun ajuntament veí, com és el cas de Benicàssim, tinguera més responsabilitat a l'hora de fer abocaments incontrolats com va passar en un episodi de l'any passat.

Per tant, no tenim queixa en el sentit de…, no estem afectats clarament per regressió com altres municipis, per exemple, el veí, el mateix Benicàssim, que crec que la platja d'Heliòpoli té un problema de regressió greu i s'haurà de solucionar.

Dit açò, entenem que és una magnífica decisió la de reutilitzar, reciclar i retornar al seu lloc d'orige la sorra, que els temporals… l'emborrona tota i tota la resta.

Jo sí que volia incidir en allò que la companya Bachero li ha preguntat respecte a la posidònia.
Si seria possible…, jo ho desconec en este moment, si se destria i es porta a abocador o tindria possibilitat de retornar-se a les platges per tal que…, com altres experts, com ja s'ha dit, consideren oportú de cara a la configuració de dunes futures, que és la barrera natural més efectiva de cara als temporals i contra la regressió de les platges.

Una vegada més, enhorabona per la gestió que estan duent a terme i moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara és de nou el temps del senyor García per contestar els grups.

Quan vullga.

El senyor diputat del Cicle Integral de l'Aigua, Transició Energètica i Energies Renovables, i Residus:

Gràcies, president.

I, sobretot, moltes gràcies per totes les preguntes i les valoracions.

Sobretot…, la diputada Podemos és veritat…, i també ho dia Belén, el que hem fet és canviar la manera de treballar i crec que amb un poc d'imaginació podem tindre bons resultats.

Les dades dels temporals dels últims vint anys no les puc dir totes.
I també és cert que nosaltres hem treballat…, hem portat dades des de 2015 fins ara de la recollida de les platges en global i tots els temporals no me'ls sé de memòria.
De vegades, no només estan els temporals d'estos que tenen nom.
De fet, en l'agost de 2021 va tindre un episodi prou greu, però crec recordar que no li van ficar nom a la DANA i, en canvi, sí que tindre molts efectes sobre les nostres platges.

La realitat -i amb açò responc a tots, la situació de Castelló…, -i ho comentava abans del diputat del Partit Socialista- nosaltres no tenim un problema de regressió de costa, perquè la situació del port en la nostra ciutat fa que a nosaltres siga un lloc on s'acumule la sorra.
I, per tant, de fet, el que és habitual és que a vegades agafes de Castelló per a portar-la a altres municipis.
El municipi que sí que té un problema és Almassora.

I inclús per respondre a una pregunta que fea Ciudadanos, és necessària la coordinació.
De fet, en Almassora hem tingut un episodi d'invertir crec que van ser 200.
000 euros en ficar sorra.
No s'havia invertit diners en preparar les esculleres i, per tant, va vindre un temporal i s'ho va emportar.

I sí que és cert que ara el port -i jo crec que és una bona notícia- s'està involucrant en plantejar-se que els seus efectes en els municipis veïns -i, de fet, s'ha assentat a parlar amb els ajuntaments veïns, justament per prendre accions en eixe sentit.
També la diputació està treballant tant en costes com nosaltres mateixos veient la possibilitat de desenvolupar un pla de costes més enllà de les declaracions institucionals que feem de la necessitat d'evitar la regressió de la costa i, de fet, en la nostra província, a Almenara també ha començat ara fa poc el govern de l'estat en la construcció d'esculleres i jo crec que eixa coordinació s'està donant i que evidentment cal polir.

Sobre la pregunta que ha fet la diputada Gascó sobre el tractament de les algues, sí que és cert que ara mateix en el que és Castelló, que pertany al consorci C2, no estem fent un tractament, però en el que és el consorci C1 les algues que s'han arreplegat en Peníscola i en Benicarló sí que s'han portat a la planta que té la diputació de Salsadella, justament perquè estem formant part del pla d'agrocompostatge que té la conselleria de transició ecològica per a fer proves amb restes agrícoles, com és la sansa de l'oliva, que fins ara calia transportar-la, se fea l'alperujo, que era un residu, i poder incloure-ho a sistemes de crear compost ecològic per al retorn al territori i, també, per a entrar dins de l'estratègia europea «De la granja a la taula» de tindre alimentació ecològica.

Sobre les preguntes que feia el diputat Pascual, de Vox -i és possible que a la millor no ho haja explicat bé-, nosaltres, maldecaps…, evidentment quan hi ha un temporal sempre dona els maldecaps habituals.
Sí que és cert que nosaltres…, entra dins del contracte de neteja que se netegen les platges i el que fem, dins del nostre contracte, és agafar, arreplegar-lo -ho tenim contractat l'ajuntament- i portar-lo a la planta.
En la planta cada tona costa 110 euros, d'acord?
El que fem és: eixe procediment…, simplement parem enmig, deixem que se seque… És veritat que paguem per a fer un tractament, però el tractament per tona se'n va a 40 euros pel tractament de cribratge.
Per tant, és molt més inferior que el de planta.
El poder separar 300 tones, que ja no hem de pagar 110 euros per eixes 300 tones, sinó només 40, eixa diferència de diners és la que genera l'estalvi.
Per tant, sí que ens genera un estalvi a la ciutat de Castelló respecte al nostre contracte.

Han preguntat alguns diputats sobre si demanàvem ajudes sobre açò.
Entenem que entra dins de les competències municipals.
Si hi haguera unes línies d'ajudes, evidentment, les demanaríem, però quasi que jo -i açò és una opinió personal- preferisc que els ajuntaments tinguen una bona forma de finançament i això és una cosa que crec que s'ha de reglar en Madrid, perquè sabem que els ajuntaments i els municipis tenim un problema de finançament per a totes les competències, que cada volta en són més, que ens demanen.

I sobre la pregunta que feia el diputat de Vox sobre la prevenció i la regressió de la costa, sí que és cert que l'ajuntament seguim el procediment que marca el ministeri.
És a dir, fora de la temporada de platges, que sí que és veritat que en Castelló és molt llarga -de Pasqua a octubre, estem parlant de molts mesos-, el que fem és deixar les algues en el terreny perquè eviten els temporals i que mantinguen la platja.

I sí que és cert que, a més, estem seguint, perquè ho sabem, perquè crec que va ser l'alcaldessa d'Orpesa qui en esta mateixa comissió va fer la l'explicació de possibilitats…, per contestar també a les preguntes que feien Belén Bachero i Francisco Gil el tema d'utilitzar la massa vegetal que tenim per a reincorporar a la platja i aixina poder evitar una regeneració dunar és una cosa que estem mirant de prop, tant jo com el regidor de Transició Ecològica, Fernando Navarro, el meu company, i que per ara sí que és veritat que no ho hem començat a fer, però estudiarem els resultats d'altres municipis i, evidentment, si amb els diners que mos estalviem d'una cosa podem fer l'altra i millorar les nostres platges, evidentment ho farem.

Per seguir contestant a la diputada de Compromís.
Abans la sorra acabava segurament en un abocador i… en un abocador autoritzat seria la resposta correcta i això significa un abocador que podia ser, o Cervera, o Onda, o Algimia, o Cuenca, o Saragossa.
Alguna part és possible que se separara i arribara al (inintel·ligible) … de les plantes i acabar en terreny agrícola, però la majoria acabaria en un abocador de residus.
I per tant, jo crec que això també és important, perquè no podem estar parlant que hi ha un problema de regressió de costes i que hem de construir esculleres i que hem d'invertir diners, al mateix temps que estem agafant la sorra i l'estem portant a cent o dos-cents quilòmetres cap a l'interior.

I per un comentari que han fet alguns diputats, crec que sí, que hauríem de fer el possible, no nosaltres com Ajuntament de Castelló, però sí les Corts Valencianes -i jo ho fique damunt la taula- són capaces de regularitzar que este procediment siga la manera correcta de tractar els residus de les platges, segurament jo crec que acabaria beneficiant a tot el territori, perquè al final va a ser un estalvi per a ells.
El cost no és exagerat pel que gastem els ajuntaments, sobretot els ajuntaments que tenim molta platja, habitualment per a fer-ho.

Respecte als temporals que hem tingut, com hem comentat abans, la ciutat de Castelló no té eixe problema de regressió perquè l'arena s'acumula i, per tant, n'hi ha despeses.

Sobre l'històric de valoració de danys, perquè algunes vegades sí que hem tingut problemes doncs que se n'ha eixit el mar i s'ha salat el parc literal i, per tant, hem hagut de canviar la gespa.
Això pot passar, però ha sigut en casos molt puntuals i quan n'hi ha hagut ajudes, evidentment, les hem demanat quan hem pogut.

I sobre el tema dels xiringuitos, ja li puc assegurar que la platja estarà en condicions perquè s'instal·len, per la nostra banda la ficarem en condicions, això segur.

I respecte del procediment de legalització, ho portem des d'una altra àrea i no li podré dir molta cosa més, i ja com a opinió personal que m'alegre molt que el Tribunal Superior haja corregit la decisió del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana que -crec- era errònia, i, per tant, que es corregisca.

Crec que he contestat a totes les preguntes, és possible que m'haja deixat alguna, disculpen.
També ho he fet ràpid.
(Veus)

La reflexió final és pràcticament el que els he dit, és a dir, els números, normalment quan has de fer una acció respecte a temes de sostenibilitat doncs en procediments sempre assumixen que això tindrà un cost superior, econòmic, i sol passar, i de fet crec que és un error intentar fer eixa dicotomia economia-medi ambient, n'hi ha coses, la nova economia verda va a suposar un cost, però este és possiblement que siga un dels casos en el que això no passa.
També és cert que nosaltres tenim la circumstància que el nostre consorci, l'empresa Reciclasa té un preu per tona molt elevat en comparació, per exemple, al consorci d'Algimia, o altres que tenen un preu per tona més reduït, però també és veritat que el marge és molt gran, al final estem parlant que el que necessites és una xicoteta campa prop d'on es replega i es neteja la platja; a més, ací estem parlant només de recuperar la sorra, però, evidentment, n'hi ha separació de material vegetal que ja n'hi ha zones que estan utilitzant, o bé com Orpesa, soterrant la línia de costa per a recuperar, i, a més, amb prou èxit, o bé com hem fet en la planta de purins de Salzadella agafant de Benicarló i Peníscola per a fer compost ecològic.

I, per tant, crec que tenim moltes possibilitats, ho he dit de passada però n'hi ha una realitat, la nova legislació sobre els llots de depuradora va obligar a compostar-los i a tractar-los, la nova legislació de l'estat sobre les integradores que s'hauran de responsabilitzar dels purins va obligar a tractar-los i compostar-los, i, per tant, estructurants de matèria vegetal anem a necessitar i això passa doncs des de la poda agrícola, i per què no, també, amb el material que ix del mar.

I cap cosa més.

El senyor vicepresident:

Molt bé.

Doncs, moltíssimes gràcies, senyor García, per les seues explicacions.

Abans de fer una paradeta, faré un parell de consideracions, si els pareix.

Bé, per un costat, no ho hem dit però sabem tots que la nostra presidenta està recuperant-se d'una caiguda que ha tingut i la vicepresidència farà el treball de la presidència.

Bé, per altre costat, hi ha hagut una proposta d'una nova compareixença que ha arribat a algunes de les seues senyories.
En uns minuts, n'hi haurà una nova proposta de compareixença i jo crec que després podem votar per assentiment, o, bé, com consideren.
(Veus) Ni yo tampoco, claro, es que a mí no me ha llegado tampoco una propuesta firme con el perfil; por tanto, no puedo… Sí, sí, estoy informando de que, quizás, en la próxima parada o en la siguiente a lo mejor podemos informar ya, si está ya registrada la podremos votar y ya está.

Senyories, continuem la sessió amb la compareixença de la il·lustríssima senyora Rosa Pardo Marín, directora general de Política Territorial i Paisatge de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, de la Generalitat Valenciana.

Senyora Pardo, sap que té huit minuts per a la seua intervenció; després, preguntaran els grups i tindrà dotze minuts per a una segona.

Quan vullga.

Compareixença de la directora general de Política Territorial i Paisatge de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, senyora Rosa Pardo Marín

La senyora directora general de Política Territorial i Paisatge:

Bon dia a totes i a tots.

Anem a vore què puc aportar a esta Comissió especial d'estudi de mesures de prevenció dels riscos derivats dels forts temporals amb la voluntat, doncs, de contribuir des de la meua experiència i responsabilitat en la direcció general de Política Territorial i Paisatge que, com sabeu, té encomanada l'avaluació de riscos naturals induïts en les actuacions que puguen transformar el territori, tant si són actuacions de transformació urbanística prevista en instruments de planificació, com autoritzacions d'usos i activitats en situació rural en què intervé la Generalitat.

Jo imagine que quan pensem en riscos derivats dels forts temporals, estem imaginant allò que més freqüentment patim en el Mediterrani: inundacions d'origen fluvial o pluvial i episodis d'erosió ràpida i violenta en el litoral, però també hem de pensar que poden haver inundacions costaneres i, depenent de les característiques d'altres temporals, podríem patir conseqüències catastròfiques, com també per exemple els incendis forestals provocats per la caiguda de raigs, forts vents o caiguda també de pedra sobre els conreus.

M'agradaria que reparàrem en la diversitat i en la desigualtat d'estos danys, perquè de la mateixa manera que la reparació d'un passeig marítim doncs recauria sobre administracions públiques, altres desperfectes sobre les activitats econòmiques siguen del sector primari o qualsevol tipus de negoci, les patixen directament construccions privades, la ciutadania, en definitiva.
I, en eixe sentit, l'Agenda urbana, promulgada per les Nacions Unides, ja advertia dels efectes del canvi climàtic que podrien afectar d'una manera més o menys greu a les persones en funció de la seua vulnerabilitat, i està vulnerabilitat derivada per les rendes percebudes, per les seues condicions de gènere o de contextos socioeconòmics diferents.

D'altra banda, és obvi que la causa dels temporals es deu a processos naturals i que poc podem fer per a evitar-los, excepte mitigar, en la mesura que pugam, els efectes del canvi climàtic.
Perquè no hi ha dubte que l'escalfament del planeta està incrementant la freqüència i la intensitat dels fenòmens climàtics extrems amb conseqüències devastadores sobre les persones, els béns, el medi natural, i açò lamentablement ho comprovem cada cert temps en el nostre territori.

Per això, especialment, davant d'esta intensificació dels processos erosius en el litoral o de precipitacions extraordinàries, cal abordar de manera sistèmica i integrada la gestió dels riscos en el territori des d'una visió preventiva.
En això, l'ordenació del territori es la disciplina i la tècnica política més adequada per a disminuir la vulnerabilitat del territori i aconseguir que els efectes provocats pels habituals temporals queden mitigats fins a un grau que siga assumible pel conjunt de la societat.

Me limite a exposar ara algunes de les eines preventives que tenim al nostre abast.
Permeteu-me que primer que res, doncs, parle del Pativel, expressar que estem molt satisfets per la sentència del Tribunal Suprem d'ahir que falla a favor de la Generalitat validant la correcció i la suficiència de l'estimació de l'impacte econòmic, de l'anàlisi de l'impacte del pla sobre el gènere, la família, la infantesa i l'adolescència, i de l'avaluació ambiental estratègica duta a terme, la seua validació és un èxit i el temps demostrarà l'encert i la utilitat d'esta ordenació que preserva els espais encara lliures més valuosos del litoral, protegint activament 7.
500 hectàrees de sòls a més de mil metres de la ribera del mar amb un règim jurídic capaç de dinamitzar estos espais des de la lògica territorial.
Entre una de les qüestions preventives que contemplava este pla, a més de preservar les finestres al mar, doncs era també la prohibició de transformar els sòls que estiguen per baix d'un metre sobre el nivell de la mar.

D'altra banda, una de les altres eines preventives que tenim al nostre abast i que és la més consolidada de les que fem, bé, des de l'any 2003, és el seguiment del Patricova, un pla d'acció territorial que gestiona en particular el perill d'inundació a la Comunitat Valenciana.
Una dada interessant pot ser que des de la seua revisió en 2015 s'han enregistrat més de dos mil cinc-cents nous expedients requerint informes sobre el risc d'inundació, advertint-se un increment progressiu des dels 167 expedients tramitats en 2015 als 689 en 2021, la qual cosa, a més d'evidenciar un augment de l'activitat econòmica en el nostre territori, és indicativa de la consciència de totes les administracions respecte als efectes dels riscos.
I això pense que és positiu, penseu que de l'emissió d'eixos informes se'n deriva que l'aplicació del Patricova, en col·laboració amb els organismes de conca, ha evitat la urbanització o l'ocupació d'unes vint-i-cinc mil hectàrees, 250 milions de metres quadrats de sòls en zones inundables.
Algunes persones se tiraran les mans al cap i consideraran que el Patricova imposa limitacions o trobaran un fre per a l'economia i les inversions, jo no ho veig així i qualsevol que ho pense serenament considerarà amb mi que per a tota inversió cal mesurar els riscos i no resultaria sensat impulsar cap negoci en un lloc amenaçat.

Una de les coses que més em sorprén en esta etapa política és la persistència en molts expedients de voler mantenir l'emplaçament triat inicialment per les actuacions preteses, a pesar del perill que presenten, i apostar encara per solucions dures per a sortejar eixos riscos, en compte d'apostar per una ubicació més segura o acceptar solucions basades en la natura, o solucions basades en el paisatge com, per exemple, el PAT de l'horta que aprofita el sistema de reg ancestral no sols per a regar els camps sinó per a utilitzar-lo com a drenatge, en cas de ser necessari.

En tot cas, vull insistir que les inundacions són un procés natural, els rius de vegades es desborden i la mar segueix les seues dinàmiques.
No podem seguir actuant en contra del territori ni de la natura, les solucions no passen per domesticar -digam- els rius o la mar, sinó que necessitem els rius i els recursos marins, i us assegure que el territori valencià disposa de suficients espais lliures i segurs per a ubicar totes les activitats necessàries; ara bé, també convé dir que el seguiment del Patricova es fa de la mà de la supervisió d'un consum racional del sòl.

Si en la gestió de les inundacions, les infraestructures verdes i la bona ordenació territorial són aliades, la impermeabilització de sòls per contra limita la capacitat del sistema territorial d'assumir per si sols estos fenòmens.
Açò no impedix de cap manera les actuacions de regeneració urbana ni els creixements que siguen racionals.
Tal volta, una proposta de millora, en relació al seguiment del Patricova, seria el retorn de les dades d'emergència i de recuperació després de les inundacions patides en alguns llocs per tal de revaluar i, en el seu cas, readaptar la gestió que el Patricova proposa per a la gestió d'estos riscos, perquè este retorn no es produïx i aleshores, doncs, no sabem, no tenim dades concretes que quantifiquen quin cost té cadascuna de les inundacions.

A vore, una altra de les qüestions que voldria explicar en el poquet temps que em queda, bé, doncs estos PAT sectorials no són suficients.
Intentem també fer una gestió cada volta més integrada de la gestió de riscos.

En eixe sentit, crec que hi ha consens a nivell tècnic i també tenim al nostre favor, doncs, l'ordenament jurídic multinivell que obliga a considerar la via de la prevenció, començant per la mateixa directiva europea de l'anàlisi de gestió de riscos d'inundacions i també ha d'haver un consens polític si allò que volem és fer una política responsable.

Si tenim ocasió després, doncs puc parlar un poc de les actuacions que estem duent ara mateix.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Pardo.

És el torn dels grups.

Començant per Unides Podem, senyora Gascó.

Quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Pardo.

Un plaer tindre-la ací.

Volia preguntar-li, més enllà de les que són les competències de costes que determinen on es poden dur a terme certs tipus d'actuacions, m'agradaria saber des de la conselleria de quina manera s'està acompanyant als municipis costaners a repensar les fórmules que han tingut sempre d'expressió cap a la mar, com són els passejos marítims, etcètera, si s'està fent algun tipus de sensibilització, de formació, front al que ha passat, no?
Per exemple, quan l'alcalde de Bellreguard va determinar que no volia tornar a construir el seu passeig marítim perquè se n'havien adonat que s'havien gastat dos milions d'euros feia un any, o dos anys abans, i que se'ls havia emportat la mar, no sé si la conselleria està treballant de manera més global amb tots els municipis i si s'està repensant eixes fórmules, que evidentment el turisme és una de les principals forces econòmiques amb les que comptem a la Comunitat Valenciana i, aleshores, com es conviu, com ajudem a eixe turisme a viure d'una altra manera la nostra costa, i si s'acompanya en eixes mesures als municipis crec que és una tasca important.

Per altra banda, ahir vam tindre la sort de poder escoltar al relator especial del dret humà a l'aigua, el senyor Pedro Arrojo en estes Corts, i ens contava com el problema dels rius quan hi ha inundacions és que moltes voltes el que fan és emportar-se la sorra cap a dins els rius, o siga, els rius absorbixen la sorra, porten aigua, però la sorra te la trobes després riu cap a dalt.
Aleshores, no sé si estes dinàmiques naturals, que estan ja totalment demostrades per la ciència, es tenen també en compte, quan els municipis volen reportar la sorra als seus municipis, i moltes voltes és que són les infraestructures que hem posat en la nostra costa les que estan impedint les corrents que permeten pensar.
I després, si estan treballant amb geòlegs també des de la conselleria que siguen experts en qüestions de dinàmiques costaneres.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox, senyor Pascual, quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Pardo, muchas gracias por su intervención.

Ha estado hablando usted de mitigar la vulnerabilidad de los ciudadanos, y consideramos que esto es una cuestión muy importante, pero que ustedes lo están conjugando, creo, al menos desde el parecer de nuestro grupo parlamentario, del Grupo Parlamentario Vox, de una manera un tanto errónea.
Porque hay que saber jugar, porque parte de la vulnerabilidad precisamente de los ciudadanos es también para evitar esa vulnerabilidad precisamente que viene dada por el progreso, por continuar trabajando, no renunciar al progreso, como digo, del territorio, de las localidades, de los municipios, de sus vecinos, que tienen que poder ganarse la vida y así aumentar su poder adquisitivo y así ir mejorando su situación y reduciendo su vulnerabilidad.

Yo, personalmente, con cuestiones como el Pativel, como los planes de acción territorial, creo que no están conjugando correctamente esa dualidad entre intentar bajar la vulnerabilidad de la población con la protección del territorio, y creo que muestra de ello son todas las alegaciones y todas las quejas que se están recibiendo de multitud de municipios.
Eso, por un lado.
Y quería que nos especificase pues cómo lo están intentando conjugar y cómo están intentando aunar esfuerzos y pareceres.

Y luego también quería preguntarle: ¿qué actuaciones se están realizando por parte de la conselleria con respecto a la modificación del Reglamento de la Ley de costas?
, porque es una modificación que afecta de manera muy importante a todos los municipios de la costa y que afectará a nivel urbanístico de una manera, vamos, brutal.
Entonces, queríamos saber la posición de la conselleria y si se está tomando alguna medida al respecto.

Gracias.

El senyor vicepresident:

És el torn del grup Ciudadanos.
Senyora Peris, quan vullga.

La senyora Peris Navarro:

Gracias, president.

Bé, gràcies, senyora Pardo, per estar amb nosaltres i sobretot, doncs bé, per aportar eixe granet d'arena, no?
, és un poc el que estem fent en esta comissió, buscant solucions.

Fa dies llegíem en els mitjans de comunicació que la Comunitat Valenciana patirà cada vegada més episodis meteorològics extrems pel canvi climàtic.
Des del lloc que vosté ara està ocupant, que al final està en un lloc també de gestió, quines serien aquelles mesures que vosté consideraria que haurien de millorar més des de la Generalitat Valenciana.

Tots els ponents que estan passant molts incideixen en la idea d'eixa falta de coordinació d'administracions, també inclús de falta de coordinació des de les mateixes àrees d'una mateixa administració.
És a dir, que haurien de tractar d'una manera més transversal totes estes mesures.

El que se comenta per part dels municipis, a nivell de gestió me vaig a dedicar ara, la necessitat d'actuar d'una manera molt ràpida i moltes vegades la burocràcia ho està impedint.
Què pensa vosté ara des d'este lloc de responsabilitat?
Com podríem millorar estos problemes que se'ns plantegen?
Seria una solució donar eixa major autonomia als municipis que reivindiquen efectivament això, sobretot davant de situacions de caràcter tan urgent?

Tenim notícies recents com la platja de Tavernes, un exemple que no pot esperar més i tal vegada s'ha esperat massa, no?
Vosté considera que són els tràmits més adequats quan es tracta estes mesures urgents i necessàries?
Considera que és adequada la resposta que ha donat el ministeri?

Una altra cosa, Benicàssim, per exemple, considera vosté que està encertada la decisió de deixar fora a este consistori de les ajudes en no considerar d'emergència els danys que ha patit?

I bé, hui parlàvem de la sentència del Pativel, però fa uns dies coneixíem també que un jutjat obrí la porta pràcticament a més de 8.
000 persones per a reclamar ajudes denegades pel Consell respecte de la DANA.
Bé, pel que hem pogut llegir d'eixa resolució judicial, hi ha una falta de coordinació i absència d'informació als damnificats.
Bé, al final el jutjat el que considera és que, en estar arreplegat en els plecs, van a tindre a la millor possibilitats de reclamar.
Què pensa també el Consell respecte d'això?

I per últim, i ja acabe, president.
Pensa vosté que l'única solució és únicament rebre ajudes per a solucionar este tema?

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Peris.

Ara és el torn de Compromís.
Senyora Bachero, quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Pardo, per acudir a aquesta comissió i fer l'explicació també que ens ha fet.

Bé, mire, fins ara la majoria de compareixents que han vingut eren alcaldes o representants d'ajuntaments i molts d'ells ens han parlat que certes infraestructures en el moment en què es van fer segurament no es va fer a la millor l'avaluació de l'impacte ambiental massa acurada o no s'ha fet massa cas d'eixe document, perquè sí que ha tingut un impacte, un impacte que estan pagant ells

Ens han parlat de carreteres o autovies que no tenien la suficient permeabilitat, de forma que quan venia una inundació gran, a partir que estava eixa autovia ahí, s'han produït eixes inundacions i abans no passaven.

S'ha parlat també de presses en rius que han retingut els sediments i han fet que eixos sediments no continuen i, per tant, la platja patisca una regressió major.

Ens han parlat també de ports que, com tots saben, ací, en el nostre litoral, acumulen molta quantitat de sorra en les platges del nord i les platges del sud se queden sense sorra.

Davant d'aquesta situació i del que estem veient en aquesta comissió, que les infraestructures doncs sí que tenen uns grans impactes, tenim diversos documents també, perquè també se m'oblidava dir-li que també va vindre un alcalde d'un municipi de Catalunya, que era l'alcalde d'Altafulla, i ens contava que en un estudi que han fet de tota la seua costa el que han determinat els experts és que la pavimentació absoluta de tota la zona que hi ha prop de les platges ha fet que l'aigua no tinga cap permeabilitat, passe per damunt com si fóra una piscina i arribe a la platja i per això s'endú la sorra, i que estan renaturalitzant eixes zones, llevant asfalt de pàrquings per poder permetre que l'aigua tinga permeabilitat i no aplegue tanta quantitat a la platja.

Aleshores, davant de tot açò, com vosté al final ha fet documents tan importants com el Pativel i el PAT de l'horta, doncs voldria jo saber també totes les mesures que s'estan fent en el que jo li estic contant que mos estan dient ací els ajuntaments.

I després, de cara a llarg termini, com pensa vosté que es pot solucionar, perquè ací també s'ha parlat de fer espigons, de malles de retenció d'arena, d'actuació de renaturalització, com li deia, d'alguns espais, doncs per saber un poquet també la seua opinió respecte a tot açò.
Val?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Bachero.

És el torn del grup Popular, la senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y gracias, señora Pardo, por venir.

Y claro, supongo que estará contenta de la sentencia del Pativel.
Le recuerdo que no es sentencia firme y que ahora se estudiarán todos los argumentos de fondo de todos los recursos que están presentados en el TSJ.

Dicho esto, me gustaría saber qué piensa de las declaraciones de la alcaldesa de Castellón que insiste en que se instalen los chiringuitos el 1 de junio, cuando el Pativel no lo permite hasta el 1 de julio.

Me gustaría también que, bueno, la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana ya nos advertía de los graves efectos del previsible aumento del nivel del mar y que había que preparar el territorio.
Y yo me pregunto que si su forma de preparar el territorio es precisamente un documento que, desde mi punto de vista, es un panfleto prohibitivo que abandona nuestro litoral, y de hecho lo ha llevado o lo ha abocado, más que el documento en si, la inacción por parte tanto del Consell del Botánico como del gobierno de Pedro Sánchez, a una situación de nuestras playas de peligro de extinción.
Y me gustaría saber si lo que usted, el paisaje que usted trabaja por proteger es éste, es Tavernes de Valldigna.
En 2014 se podría incluso jugar partidos y delante se ponían las sombrillas.
Las asociaciones de afectados dicen que este verano probablemente no podrán ni poner sombrillas.
Me pregunto si éste es el paisaje que usted defiende, me pregunto si éste es el paisaje del que usted defiende.
Éste es todo el litoral, son municipios distintos, que son los que precisamente están sufriendo ahora por la inacción tanto del Consell del Botànic, de Ximo Puig, como del gobierno de Pedro Sánchez.
¿Es este el paisaje que usted defiende?
¿Es este el paisaje, Guardamar del Segura, que usted defiende?

Estamos hablando de viviendas centenarias.
No llevaban ningún tipo de estudio porque estamos hablando de viviendas de antes de que se hicieran normativas, que ahora sí que están en vigor y que se exigen determinados estudios.
Pero también estamos hablando de que cuando se hicieron estas viviendas había 100 metros de playa por delante.
Me gustaría saber si éste es el tipo de paisaje que usted defiende.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Díaz.

És el torn del grup Socialista.
(Veus) És el torn del grup Socialista.
I pregue silenci quan estiguen parlant les seues senyories.
És la norma habitual, de vegades no tot el món ho complix.

Senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Gràcies, senyor president.

I gràcies, senyora Pardo, per la seua intervenció.

Bé, en esta ocasió els intervinents que m'han precedit ja han plantejat qüestions que estaven en la meua intenció.

Però me centraré jo, en tot cas, en quina és la valoració o quina és la predisposició de la conselleria, de la conselleria en la qual està vosté, respecte als plans generals d'ordenació, els plans generals dels municipis, perquè jo crec que, no centrant-nos només en el problema de costa, que és evident, esta comissió no només està tractant problemes de costa, sinó problemes d'inundabilitat, que no només passen a la costa, sinó a l'interior també.

I, per tant, alguna cosa he llegit al respecte, i voldria saber quina és la importància que vostés, a l'hora d'analitzar o de donar-li el vistiplau als plans generals, tenen d'eixes mesures correctores de fer el nucli urbà més permeable.
Perquè jo, ja s'ha dit ací, que la impermeabilitat de la pròpia construcció, dels propis nuclis urbans, té una derivada, i és que crea escorrenties que abans no estaven i acumulacions de grans quantitats d'aigua que creen problemes seriosos per als béns i per a les persones.
I, de fet, estos dies hem vist, fa poques hores, no?
, situacions a la capital de València doncs totalment, no surrealistes, perquè són realitat, però que fan pensar que de vegades les infraestructures i la pròpia ordenació fa que estiguem en una trampa, en un parany.

Per tant, voldria preguntar-li precisament en eixe aspecte: quin és el treball que vostés fan respecte a la valoració i a la consideració d'estes modificacions dels plans generals.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara és el torn de la senyora Pardo, per a intentar contestar a les qüestions plantejades.

Quan vullga.

La senyora directora general de Política Territorial i Paisatge:

Bé, en primer lloc, voldria reiterar -jo crec que ja ho explicat- que la voluntat de la direcció general i la Conselleria de Política Territorial i Obres Públiques i Mobilitat, no es renunciar al progrés en cap cas, com ha comentat el diputat de Vox, sinó que les inversions, que o bé les administracions o bé les persones i les empreses del nostre territori, siguen segures.
La seguretat és un terme que podria ser un poquet, a voltes, subjectiu.
A algunes persones els agrada reduir a l'absurd el tema de la seguretat, deixant-ho com en una seguretat jurídica, quan, en realitat, doncs, devíem plantejar que eixa seguretat, doncs, aposte per la integritat de les persones, dels béns i afiance la continuïtat de totes les inversiones que se facen en el nostre territori.

Hi ha moltíssimes activitats.
O siga, si algunes activitats…, o siga, quant a la mitigació de la vulnerabilitat, que també s'ha comentat, bé, en la nostra opinió, doncs, hi ha algun tipus d'activitats que sí que son compatibles amb uns fenòmens d'inundacions i altres no.
Qualsevol cosa que recolze la prevenció i evite l'exposició a eixos riscos, doncs, pensem que és allò que guia el sentit comú.
I altres qüestions, bé, doncs, ens pareixen un poc riscoses i, sobretot, ficar en la ciutadania un risc, a decisió de les administracions, que no ens pareix just.

Quant a com de pamflet els puga paréixer a algunes persones el Pativel, doncs, jo crec que les fotografies que ha mostrat Elisa Díaz, en la meua opinió, no són una mostra completa del fenomen.
Moltes de les imatges que ha mostrat han estat provocades per una excessiva rigidització de la costa.
Alguns altres diputats han estat comentant també, doncs, de quina manera hem de fer front a estos esdeveniments que anem a patir cada vegada en major mesura.
Aleshores, un dels problemes que s'ha detectat i que provoca una modificació de les dinàmiques litorals que agreuja estos problemes, doncs, és l'excessiva rigidització a què s'ha arribat en les zones litorals.

Aleshores, bé, sí que, efectivament, poden hi haver, ara mateix, platges en perill d'extinció.
Doncs, cada vegada tindrem més platges en perill d'extinció.
Aleshores, les mesures que s'hagen d'adoptar hauran de ser conscients, integrals i fer una gestió completa i apostar per solucions que siguen globals per a resoldre esta qüestió.
A més, pensa que el medi ambient no és una realitat estàtica, està en permanent canvi i, aleshores, caldrà adaptar solucions capaces de resistir a eixos canvis i acompanyar-los de la manera més racional.

A vore, altres de les coses que s'han comentant, que m'heu preguntat, és: quines millores calen en qüestió de coordinació amb la Generalitat?
Jo crec que hem avançat prou en esta legislatura en eixes qüestions.
Sí que és de veres que sempre continuen sent necessàries eixes qüestions d'agilitat i de coordinació.
Però, bé, jo, personalment, pense que estem avançant.
De fet, una de les coses que també volia comentar és que estem elaborant moltíssimes cartografies sobre els perills a què està abocat el territori, per a poder fer després una anàlisi i una planificació més positiva i més completa.
I totes eixes cartografies…, o siga, hem guanyat moltíssim en transparència i en informació.
Totes estes cartografies estan disponibles, de manera gratuïta i oberta, en el visor del cartogràfic.
I, bé, tenim l'estoc de carboni fixat en la vegetació de la Comunitat Valenciana; quines zones van a ser crítiques per a la recàrrega dels aqüífers; quines són les zones que tenen una alta, molt alta capacitat agrològica en el nostre territori, que són només el 3 % i l'11 % del nostre territori.
I, aleshores, bé, tota una sèrie d'informació que està a l'abast de qualsevol persona per a comptar amb la mateixa informació i, a més, totes les metodologies estan també publicades i…

També és cert que en l'especificitat dels àmbits litorals hi ha una excessiva segregació competencial: intervé costes del ministeri, intervé costes de la Generalitat Valenciana i, bé, d'alguna manera, també la Direcció General de Política Territorial i Paisatge té assignat la capacitat d'ordenar el territori i el litoral, però sempre tenint en compte eixa convivència competencial amb altres administracions supramunicipals i també els mateixos ajuntaments, val?
Aleshores, doncs, és de veres que ahí se podria abordar açò d'una manera un poquet més coordinada en el futur.

A vore, altres qüestions que el m'heu preguntat són els impactes ocasionats per les infraestructures fetes anteriorment.
En la projecció de qualsevol infraestructura hui en dia, doncs, sí que se fa una supervisió per validar que hi ha solucions, d'acord amb el Patricova i d'acord amb la planificació preventiva que nosaltres fem; però les infraestructures que es van fer fa més temps, igual que els desenvolupaments urbans que es van fer fa més temps, doncs, no tingueren, digam, totes eixes cauteles.
Aleshores, doncs, això és objecte ara de, cada vegada que hi ha una reparació o que fa falta fer alguna d'estes modificacions per a permeabilitzar el territori, ahí sí que se demanen informes i el departament de gestió territorial els emet perquè eixes obres ja sí que contemplen, digam, solucions adequades.

I, bé, per suposat, recolzar el que són…, o siga, intentar evitar les solucions més dures i apostar per totes eixes permeabilitzacions del sòl i solucions molles.
La gestió del risc d'inundació, com estava explicant abans, bé, doncs, tractem que siga el mateix territori el que siga capaç de donar resposta a eixes inundacions i que, d'una manera natural, doncs, puga resoldre-les.
Per això, intentem evitar que hi haja desenvolupament en eixos llocs perillosos, que se donen en els llocs que són segurs i, en canvi, eixes zones que van a estar abocades sempre a esta perillositat, doncs, que contribuïsquen minorant els efectes de qualsevol efecte climàtic o qualsevol temporal.

Pel que fa a l'acompanyament que s'està fent del Pativel a hores d'ara, que havia preguntat també la companya d'Unides Podem, s'estan fent els informes corresponents en la tramitació de plans d'ordenació dels municipis costaners o també en la implantació de les activitats que són compatibles amb el Pativel, s'està fent un seguiment i la veritat és que se està duent sense conflictivitat en alguns casos; bé, no sempre aquelles pretensions que tenen les corporacions locals o les persones que volen implantar alguna activitat és possible, però en la major part dels casos estem trobant solucions que poden tenir cobertura i els informes així s'estan fent.

També es van fer quatre programes de paisatges, es va aprovar únicament el de Vinarós-Benicarló.
I açò era un poc per a acompanyar la proposta d'infraestructura verda del litoral, una via que ha de permeabilitzar, de nord a sud, tot el territori valencià, amb una mobilitat sostenible, no motoritzada, en qualsevol cas, per a vianants i ciclista.
I ahí tenim alguns exemples.
Alguns altres municipis ens han mostrat el seu interés també perquè continuem fent eixos programes de paisatge o ajudant-los, en qualsevol cas, a desenvolupar-los.
I, en algun cas concret, a més, s'ha donat ja l'adaptació de la normativa municipal a la del Pativel, perquè aquesta és més generosa i més permissiva que la mateixa norma municipal.
Açò, recentment, hem aprovat l'adaptació del pla general de Meliana a la normativa, a la regulació del Pativel.

I, bé, si identifiqueu que he deixat de respondre a alguna qüestió que m'heu preguntat, digueu-m'ho.
I, si no, doncs, jo crec que, més o menys…

El senyor vicepresident:

Pots fer una consideració final, si vols, sobre… (Veus) Tens un parell de minuts.
(Veus)

La senyora directora general de Política Territorial i Paisatge:

Bé, nosaltres estem ara fent alguns altres plans d'acció territorial, que estos ja tenen un caire integral.
Són els plans de les àrees funcionals de València, d'Alacant-Elx i de Castelló.
Recentment, també, van eixir a licitació tres plans d'acció territorial en àrees rurals, en àmbits rurals: al Racó d'Ademús, a l'Alt Millars i a la serra d'Aitana.
I, bé, com sabeu, estem abordant una zona que és especialment fràgil, com la Vega Baja, que va eixir a informació pública la versió preliminar de la nostra proposta.
I prompte tindrem també elaborada la proposta del pla de les comarques centrals.
En eixe PAT, l'única innovació que hi ha, que ho diguérem també, és el tema de l'adaptació també al…, bé, la consideració del perill d'incendis forestals, perquè és una zona que té una quantitat important de zones forestals.

I, bé, en conclusió, jo crec que hem d'entendre que estem en un moment clau, marcat per grans incerteses a escala global, que repercutixen de forma directa en la qualitat de vida de la ciutadania.
Però, bé, també hem de tenir en compte l'increment dels riscos derivats de fenòmens climàtics extrems, amb conseqüències dramàtiques per a les poblacions i els territoris i que això requerix accions coordinades, que combinen adequadament les actuacions a mitjà termini, a curt termini i també la planificació a llarg termini.

S'ha parlat abans també de la necessitat d'agilitzar algunes qüestions en la gestió.
Però la planificació pense que sí que cal donar-se cert espai de reflexió perquè tampoc…, fa falta analitzar les coses amb cura per a poder donar la solució més convenient.

Jo trobe que amb això, doncs…

El senyor vicepresident:

Ara sí…, tot el temps.

Moltíssimes gràcies, senyora Pardo.

I, bé, crec que tenim al següent compareixent en la sala.
O siga que, en un minut, continuem.
(Pausa)

Molt bé, senyories, reprenem la comissió.

Reprenem la comissió, senyories, amb la compareixença del senyor Vicent Doménech Gregori, subdirector d'ordenació del territori de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

Senyor Doménech, sap que té huit minuts per a fer una primera intervenció; després, parlaran els grups; i, després, tindrà dotze minuts més per a completar la seua exposició.

Quan vullga.

Compareixença del subdirector general d'Ordenació del Territori de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, senyor Vicent Doménech Gregori

El senyor subdirector general d'Ordenació del Territori:

Bé, per a començar, jo parlaré…, jo i el meu company ens hem repartit un poc la faena, jo parlaré més del litoral i ell parlarà més de la part interior, dic a efecte també de les preguntes, val?

Aleshores, en el litoral, doncs, jo crec que poca cosa cal dir, no?
; és a dir, que les dades les coneixen tots.
El 60 % dels municipis acumulen el 56 % de la població, més del 65 % del PIB, hi ha més de deu parcs naturals, el 90 % de les zones humides, el 80 % de sòls de capacitat agrològica i el suport al 85 % del PIB del turisme de la Comunitat Valenciana.
Per tant, jo crec que és el nostre actiu territorial més important.

Però, clar davant d'açò, evidentment, la situació és la que és, és una situació molt greu, és una situació de risc molt elevat, molt fràgil, que ens ho diu tant el sisé informe d'avaluació del IPCC com -i jo ho recomane que…, supose que algú ja ho ha utilitzat, alguna de les senyories ho ha utilitzat- el programa «Adapta costa», de la conselleria d'agricultura i medi ambient, en el qual se poden vore les simulacions en diferents escenaris, com va reculant l'erosió i com va, diguem-ne, incrementant el nivell de la mar.
Les dades són pràcticament esgarrifadores, eh?
, perquè bàsicament el que ve a dir-nos és que les majors quotes d'inundació marina es produiran en la costa de Castelló, bàsicament de Benicàssim a Almenara per la seua naturalesa de la costa; al sud de la Safor, i el que és la Marina Alta i la Marina Baixa litoral.
Fins a escenaris d'inundació que van a superar els tres metres de nivell de la mar, però amb probabilitats no baixes, amb probabilitats mitjanes.

Després, tindrem, fins i tot, reculades de la costa de fins cent metres, a final de segle en principi; pèrdua de biodiversitat evidentment, però, també, molt important, afeccions previstes estimades sobre el 7,5 % de la població de la província de Castelló i l'1,5 % en el conjunt de la comunitat.
I amb una superfície inundada entre 20.
000 i 30.
000 hectàrees.
Pensen que el Pativel està protegint 7.
500 hectàrees, d'acord?
Per tant, són escenaris que no…, de fet els escenaris probabilístics són d'una certesa prou elevada i hem de fer front a esta situació.

Com fer front a açò o com estan fent front a açò en altres llocs on tenen d'alguna manera molta experiència en estos temes de regular la costa?
En principi, diguem-ne que a la vista d'altres experiències podem parlar de quatre diferents estratègies, que són perfectament complementàries i podem anar escalonant-les i combinant-les en el temps, perquè en el fons és tan senzill i tan complicat com bàsicament reduir o dissipar al màxim l'energia de l'onatge, buscar un equilibri més o menys estàtic i perdurable en el temps en la franja litoral sobre el flux de sediments i, bàsicament, reduir la vulnerabilitat de persones, béns i medi ambient.

Aleshores, tenim com quatre grans estratègies.
Una és una estratègia de protecció, anem a lluitar contra el risc: protecció.
La protecció és el que anomenem sempre estratègies des del punt de vista estructurals.
Són les típiques: dics, espigons, esculls, barreres mòbils, restauracions o regeneracions de platges, etcètera, etcètera.

¿Avantatges d'este sistema tradicional?
Que puntualment poden protegir persones i béns en determinats concrets, però a llarg termini tenen grans problemes de cost, elevat impacte en alguns casos, ruptura de l'equilibri, durabilitat, etcètera, etcètera, i sobretot, la injustícia territorial que es pot produir aigües avall o aigües amunt si no s'analitza o se fan estos plans amb una visió territorial molt més àmplia.

En segon lloc, tindríem estratègies de prevenció, que són les que nosaltres duem a cap, les nostres competències.
Són pràcticament la protecció del territori.
Ací ens diuen que hi han com a dos tipus d'estratègies, les horitzontals i les verticals.

Les horitzontals serien bàsicament…, això és molt americà.
Ací jo ho trobe complicat d'induir, que bàsicament és elevar els edificis.
Elevar els edificis, apostar per un hàbitat palafític que d'alguna manera pot servir puntualment en alguns casos, és a dir, deixar les primeres plantes exemptes, etcètera, etcètera, o a usos, diem-ne, poc vulnerables.
Això està fent-se molt a Estats Units.
Si volen xifres, després les donaré de quan (inintel·ligible) … Això… no hi ha cap de problema.

Nosaltres ho tenim complicat.
Bàsicament, en les zones noves és impossible, perquè està prohibida l'edificació en zones inundables i no és una cultura que la tingam a l'abast.

I després estan els verticals, per dir-ho aixina, que són les que ha comentat la directora.
Tenim el Pativel, el planejament territorial.
El Pativel, com ha dit molt bé la directora, protegix els sòls o evita la urbanització en sòls de fins a un metre sobre el nivell de la mar.
Açò no és suficient.
Hem de ser conscients que açò en vint o trenta anys no va a ser suficient.

Per exemple, en el pla de la Vega Baja ja incorporem o zonifiquem terrenys de dos metres.
Per tant, hem d'estar d'alguna manera atents a este fenomen i intentar instaurar mesures preventives.

Altre tipus de mesures preventives són, per exemple, també molt americanes, la compra de propietats, per exemple.
I, sobretot, allí també tenen molta cultura, que nosaltres també podríem integrar-la en la nostra normativa, que són les transferències urbanístiques.
És a dir, les transferències d'aprofitament dins d'una estratègia de retirada de la costa, que cal ficar-ho damunt la taula.
La estrategia también lo pone encima de la mesa.

O siga, d'alguna manera, una estratègia d'estes també tindria en compte a llarg termini o, almenys, anar pensant en ella en com poder ficar-la en marxa i, sobretot, millorar la nostra legislació i la nostra cultura també urbanística.

Després, una tercera estratègia podria ser conviure amb el risc.
És a dir, esta és la més resilient.
Sabem que el risc existix, convivim amb ell i hem d'analitzar mesures basant-se en la naturalesa i utilitzant la infraestructura verda com a sistema territorial prioritari per a adaptació a eixos fenòmens.
Ací estaria, com s'ha comentat ja, l'autorització dels sistemes de drenatge sostenible, la restauració de zones humides, els transvasaments continus de sediments dels litorals de zones d'acumulació a zones d'erosió.
Açò s'han fet exemples ja també a Estats Units, que estan funcionant molt bé, de transferències de nord a sud de dragat continu.
És car -ho sabem-, és complex, però ja hi han experiències.

També, millorar la connectivitat riu-costa, que també s'ha comentat.
Ja apareixen els primers informes que diuen que és viable, d'alguna manera…, jo he estudiat el cas de l'embassament de Riba-roja, on es ja viable transferir…, clar, això cal buidar…, caldria buidar l'embassament, però que econòmicament dona una viabilitat correcta a la utilització d'estes tecnologies per a recuperar eixos sediments que estan evidentment retinguts en els embassaments i que, lògicament, no alimenten la platja, que eixe és un dels grans problemes que té el litoral, per no dir el més important.

Després, millorar plantacions també de posidònia oceànica, però de similars, perquè la posidònia funciona però a molt llarg termini -ja s'estan investigant altres espècies que milloren eixa subjecció del fons marí de cara a mantindre la platja-; el tema de les restauracions dunars, etcètera, etcètera, i també la generació de nous perfils transversals per a buscar equilibris més assumibles del que és el flux de sediments.

I, per tant, l'última estratègia, que també l'ha comentada la directora, i no és la menys important, és el tema de les lliçons apreses.
Açò crec que estem fent-ho malament.
És a dir, hem de millorar molt en este aspecte.
Després de cada episodi catastròfic, dir: «Què hem aprés?
Com hem d'afrontar els pròxims esdeveniments catastròfics?
» Bé, dir: «Hem de millorar la resiliència del territori de manera contínua després de cada episodi extrem».
Per tant, en este camp hem de millorar tot el que són sistemes d'alertes, informació de la naturalesa de cada episodi, tot el tema de millora d'informació a la societat, respecte també a la compra de propietats sobre sòls en risc, el tema de protecció civil, la coordinació, la cooperació entre administracions, l'adaptació de les polítiques assegurances als riscos reals del territori també i el feedback necessari al ciutadà per a estos grans esdeveniments.

És a dir, que mentres estes quatre estratègies tenen efectes negatius i positius de manera individualitzada, hi han altres que en funció, lògicament, de les característiques físiques i mediambientals de la costa, dels temes geomorfològics, de l'àmbit de la realitat urbanística, de les necessitats i capacitats tècniques i pressupostàries, i de l'acceptació social de les mesures hem de buscar un mix, un portafolis, que diuen els americans, que concrete el que d'alguna manera s'adapte a cada realitat de la costa per a bàsicament solucionar este tipus de problemes que van a ser agreujats i va a ser un tema de resiliència del territori de la Comunitat Valenciana els pròxims anys.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Doménech.

És el torn dels grups.
Començant per Unides Podem, senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Doménech.

És molta densitat d'informació per als que no estem habituats a este coneixement tècnic, a la fi, i a este llenguatge.
Per això, si ens pogueren transmetre tot el que tenen també per escrit ens seria segurament de gran ajuda per al dictamen.

I m'agradaria saber… Nosaltres, si som experts en algo de les quatre possibles solucions que vosté diu, és en la primera, malauradament, i ens hem quedat ahí.
I pel que tinc entés, són solucions del passat.

Què ens queda per fer per a abordar les altres tres solucions?
És evident que la quarta, la d'aprendre les lliçons, també ens l'hem deixada pel camí, perquè sembla que… se'ns endú el passeig marítim la mar i, una altra volta, tornem a posar ahí no sé quants euros com si isqueren d'una maquineta de fer euros i no passa res.
I els ajuntaments, si han de tornar a endeutar-se, s'endeuten per tal de tindre passeig marítim.
I no estem pensant en això, en aprendre la lliçó i, sobretot, en tindre una visió més transversal i global del que està passant.

M'agradaria saber si la conselleria compta amb experts -li ho he preguntat també a la senyora Pardo abans-, com geòlegs, geògrafs, a banda dels que tenen vostés en plantilla, si van fora a aprendre coneixement i a consultar quines altres estratègies s'estan fent.
Vosté està dient que sí, i ho entenc, però m'agradaria saber quin nivell de col·laboració hi ha amb gent també de fora; si no, en la seua plantilla quanta gent hi ha experta en temes de dinàmiques de litoral.

I, després, m'agradaria sobretot posar el focus en la tercera proposta que vosté feia, la de conviure amb el risc.
Quines tasques pensa que tenim pendents a la Comunitat Valenciana per a aprendre a conviure amb el risc?
I parle des de la cultura de la gent, entendre que a voltes les cases que tenen prop de la costa no hi ha res a fer, i sensibilitzar, informar, aprendre tot això.
Què pensa que hem de fer encara?

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.
Quan vullga, senyor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Doménech, muchas gracias por su comparecencia.

Le preguntaba a la anterior compareciente, a la señora Pardo Marín, sobre la conjugación por parte de la consejería sobre las medidas de protección y ordenación del territorio, cómo las conjugaban con el progreso de las comarcas.
Porque hay un caso ahora mismo que está muy candente, que es el plan de acción territorial en la Vega Baja y se supone que este tipo de planes de acción territorial lo que vienen es a mitigar la vulnerabilidad de la población.
Pero no terminamos nosotros de entender cómo lo pretenden hacer cuando una de las consecuencias es precisamente que se van a bloquear muchísimas formas de progreso de la propia comarca.
Porque es curioso observar cómo cada vez que ustedes presentaron un PAT es objeto de miles de alegaciones por parte de los vecinos, de los ayuntamientos.
Y, vamos, hacen afirmaciones tan categóricas como que no se ajustan a las necesidades de las comarcas, porque, según ellos, no se ajustan ni a la realidad socioeconómica ni a la turística ni a la ambiental; a nivel residencial y urbanístico, directamente les acusan de limitar la autonomía local con estos PAT.

Tampoco aparece en el PAT ninguna referencia a algo tan básico para la Vega Baja como pueda ser el trasvase Tajo-Segura, que, según el presidente Ximo Puig, era irrenunciable.
Pero a base de no aparecer, pues no se renuncia, pero tampoco se defiende.

También nos gustaría saber…, ustedes, a la hora de nuestros planes de acción territorial, también cómo lo conjugan y cómo lo coordinan con otras administraciones, como pudiese ser la Confederación Hidrográfica del Segura, que para la planificación territorial es tan necesaria contar con ellos al lado para coordinarse.
Y también cómo lo coordinan con planes, como el Plan Vega Renhace, donde recogen una serie de inversiones que no se han realizado por parte del Consell estos últimos años y que tampoco parece que estén muy bien conjugados con el PAT.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Pascual.

És el torn del grup Ciudadanos.
Senyora Quiles, quan vullga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Doménech, por su comparecencia.

Ha dicho usted que sobre todo venía a hablar o quería interesarse por el tema -puesto que ya hemos tenido a la directora- de la erosión y el nivel del mar.
Yo creo que de verdad no sé si le hemos prestado la atención adecuada.
Somos una zona tremendamente turística.
Las lluvias están siendo recurrentes, cada vez más, y veo que no terminamos de cuadrar…, no cuál es el problema, porque contra el problema, por desgracia, no podemos luchar… o sí, pero en pequeña medida, sino cuáles son las soluciones.

Entonces, quiero preguntarle, que usted ha hablado de las cuatro estrategias principales, ¿cuál piensa usted que tiene a lo mejor más capacidad o más nivel de intentar evitar los desastres que nos hemos encontrado con el cambio climático?
Que ya, aunque es inexorable, por lo menos tenemos que hacer frente.
Usted ha hablado de la protección, de la estructural -no sé muy bien cómo funciona-, además de la edificación, que además es complicada de cambiar.
Usted ha dicho lo de edificar en alto.
No sé si hay alguna más.

Y luego quería…, por ejemplo, en prevención ha hablado usted también -y lo ha dicho mi compañero- del PAT de la Vega Baja.
Yo soy de esa comarca.
Yo viví la DANA en directo.
Entonces, sé cómo está la gente de mi comarca con el PAT y entiendo que algo que nace con tanta oposición de momento va a ser difícil llevar a cabo.
Le pregunto si desde la conselleria están planteándose o tener más reuniones o ver la manera de reestructurar para llegar, como hemos dicho, a esa conjugación de, por supuesto proteger el territorio, por supuesto proteger el medio ambiente, pero por supuesto permitir a una comarca o un territorio desarrollarse.
No sé si se están planteando otro tipo de actuaciones.

Y en el último punto decía usted y hablaba de las lecciones aprendidas.
Por desgracia, llevamos un par de años en esta comunidad de lección, tras lección, tras lección, que hemos vivido la Dana, hemos vivido Gloria, Filomena, estos días últimos de lluvia en Valencia.
¿Qué hemos aprendido?
¿Qué queremos mejorar?
Y, sobre todo, ¿se está teniendo en cuenta a todos los sectores a la hora de tratar de mejorar?
He dicho esa conjugación del medio ambiente, las entidades locales tan importantes que, al final, son los alcaldes y las alcaldesas los que están en primera línea, los que conocen mejor que nadie sus territorios, ¿se está contando con ellos a la hora de realizar estos planes?

Y nada más.

Y muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Quiles.

És el torn del grup Compromís.

Quan vullga, senyora Bachero.

La senyora Bachero Traver:

Moltes gràcies, senyor Domènech, per la seua explicació.

I jo sí que volia fer-li algunes preguntes concretes sobre les estratègies de prevenció que vosté ha anomenat.

La primera és la protecció del territori.
Ha parlat d'horitzontals que es fan en els Estats Units i que consistixen en elevar els edificis, i a mi ací sí que em ve el dubte de l'estabilitat estructural dels edificis perquè, per una banda està la virulència del mar i, per altra, la corrosió de l'aigua marina, i aleshores entenc que s'han d'invertir molts diners per a assegurar els ciments d'eixos edificis, i no sé si ho veig com una opció vàlida.
També voldria saber què opina vosté.

Després, ha dit solucions verticals, i estes sí que m'agradaria que explicara una miqueta més.

Després, ha parlat de la tercera, conviure amb el risc.
I ací és que ha parlat de moltes qüestions com l'embassament de la Riba-roja, de traure els sediments, si podria explicar un poc més el que s'haja avançat al respecte.

Després, ha parlat d'altres espècies que milloren no només la posidònia sinó altres que són més resilients, doncs quines exactament, si té un poquet més d'informació.

Ha parlat de restauracions dunars i de nous perfils transversals, si pot donar més informació sobre estos nous perfils transversals.

I, per últim, volia preguntar-li per eixe mix porfolio de….
, entenc que no hi ha una opció perfecta de totes estes que vosté ha dit i que cal buscar una combinació que siga la més resilient davant la situació nostra del Mediterrani.
Aleshores, com seria des del seu criteri eixe mix, si es pot arriscar a donar-nos un poquet…, des del seu criteri com ho considera vosté.

I, després, ha parlat del visor de la GVA, és el visor per a l'adaptació al canvi climàtic de la costa, aquesta eina que és meravellosa i que sí que volia agrair-los la feina que hagen pogut dedicar a ella.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Bachero.

És el torn del grup Popular.

Quan vullga, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Vamos a ver, usted ha dicho, y estoy totalmente de acuerdo con usted, en que el litoral es nuestro activo más importante.
Siendo así, ¿cómo es posible que se haya llegado a esta situación?
Esto son viviendas todas legales (soroll de papers), viviendas legales, todas, todas, en los distintos municipios de todo nuestro litoral, viviendas legales.
¿La solución es dejar que se caigan como se están cayendo para, luego, retirar los escombros y que el mar siga avanzando hasta la segunda línea, que sería ya primera, y hasta la tercera, y hasta la cuarta?

Usted habla de varias estrategias distintas, y aquí decían ¿por cuál se decide usted, cuál cree que es…?
Yo pienso, al final, que las estrategias, todas deben de estar con jugadas, depende del territorio el llevar a cabo unas actuaciones u otras, pero el llevar a cabo actuaciones.
Pero es que no se está haciendo absolutamente nada, ¡absolutamente nada!
El Pativel entraría dentro de una de esas estrategias que protege, ¡no está protegiendo absolutamente nada nuestro litoral!
Nuestro litoral ahora mismo no está protegido y necesita actuaciones reales, ya sean más naturales, obras más concretas, y, además, hay proyectos que están encima de la mesa, que es verdad, son muy costosos.
Aquí hay un problema de inversión, falta inversión.

Es verdad que tras el temporal de 2017 el gobierno de Mariano Rajoy invirtió casi cien millones de euros en la costa de la Comunitat Valenciana para reponer y regenerar todas las playas y paseos marítimos y que, tras Gloria, el gobierno de Sánchez ha invertido 9,6 millones de euros, y ahora creo que van a invertir en todo el litoral de la Comunidad Valenciana 6,2 millones de euros, que son cifras irrisorias si las comparamos y, además, si vemos también cuánto cuestan las obras marítimas para proteger nuestro litoral porque no es suficiente con regenerar, se debe de llevar a cabo una actuación continua y también de protección.

A mí me gustaría saber si desde la conselleria se van a quedar en el Pativel y no hacer nada más, o van a hacer algo para proteger nuestro litoral, o lo van a seguir abandonando.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Díaz.

És el torn del grup Socialista.

Senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Moltes gràcies, senyor president.

I gràcies, senyor Domènech, per la seua presencia en aquesta comissió.

Vaig a referir-me a una comissió que vam tindre ahir de vesprada, a una intervenció magistral per part del professor que és relator especial de l'ONU de drets humans a l'aigua i al sanejament, Pedro Arrojo, que va incidir precisament en un dels temes que vostés ha comentat, no?
La falta de reposició de la sorra per la manquesa d'aportacions en els rius i que es queden…, ell va comentar el pantà de Mequinensa, que és brutal de gran, i ací s'ha comentat el de Riba-roja.

M'ha agradat l'exposició que vosté ha fet, la referència que vosté ha fet al respecte de la possibilitat que tecnològicament, tècnicament, es puga dur a terme eixa transferència de material, perquè crec que per a molts llocs seria, i vosté ho ha de dir, si seria una solució, una solució d'allò més natural i quina valoració tècnica i econòmica podria tindre.

També ha anomenat, i crec que també és una eina, i ho ha dit en este cas la companya Belén Bachero, en el tema del visor per a l'adaptació al canvi climàtic.
Vaig estar en la seua presentació i realment vaig quedar espantat de les previsions, no les màximes, sinó previsions mitges, i més sent de la província de Castelló.

Per tant, és urgent, és urgent l'actuació, però l'actuació no significa també posar diners per posar diners.
Crec que s'ha fet una referència a una ingent inversió que se va fer en l'anterior legislatura per part del govern central, que tres anys després s'ha demostrat que no ha servit de res.
Vosté… Jo no l'he interrompuda, val?

Crec que per les manifestacions que han fet i per les proves gràfiques que han tret, crec que no ha demostrat massa.

Per tant, crec que hem d'utilitzar la intel·ligència i evitar despeses que, després, durant el temps s'han demostrat que no són suficientment efectives.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Gil.

Bé, i és el temps ara del senyor Domènech per a contestar.

El senyor subdirector general d'Ordenació del Territori:

Moltes gràcies.

Les preguntes són totes molt interessants.
Home!
, jo contestaré un poc en el marc de les nostres competències, vull dir jo que moltes preguntes se me'n van ja de competència, que jo tinc la meua opinió com a persona del carrer, però, vaja!
, no com a tècnic.

Bé, el tema de si tenim, els experts i tal, sobre el tema de si estem treballant experts en dinàmica litoral, si tenim experts en el nostre departament, o siga, nosaltres no som departament, digam, de costers, som un departament de planificació; però, malgrat això, evidentment, tant Jeroni com jo som geògrafs amb molts anys de vol i hem estudiat moltíssim la geomorfologia litoral, que coneixem bàsicament, perfectament.
Jo, concretament, sí que faig és seguiment dels projectes, encara que no siguen nostres, eh?
, perquè nosaltres d'alguna manera informem però sempre informen en base, doncs, lògicament amb les nostres competències, riscos en el territori, o temes d'ordenació territorial, Pativel, o si és un tema d'una zona d'inundabilitat, etcètera, etcètera… Però que sí que, i ara mateix, precisament, jo crec que per primera vegada, que jo porte ja trenta anys en l'administració, que trobe que sí que hi ha un equip multidisciplinari en la conselleria, en el nostre departament, diguem-ne, amb experts territorials en qualsevol d'estos àmbits.
Per tant, jo entenc que sí, que eixe aspecte sí que el tenim ara mateix ben cobert.

Clar, ací s'ha parlat del Pativel, bé, diguem-ne, els Plans d'acció territorial, tant estos com l'estratègia territorial que es va fer també amb altres governs, d'alguna manera, i també és un pla d'acció territorial a la seua manera perquè té unes determinacions d'impacte sobre el territori, totes tenen moltíssimes al·legacions, però, vaja!
, esta, el Baix Segura, concretament, em sembla de les que hi ha menys al·legacions.
El Pativel va tindre 4.
500 al·legacions, l'última dada que tinc del Baix Segura, perquè estan entrant al·legacions perquè hi ha un cert retard, estem parlant que n'hi ha unes seixanta substancialment diferents i en firmes, doncs, n'hi hauran unes mil però són firmes adherides, vull dir jo que els temes que se substancien són seixanta, però, clar, no sé.
El Patricova també va tindre més de cent, el PAT de l'horta també.
Clar, evidentment són plans…, el problema és que estos plans lògicament toquen, afecten a les poblacions, afecten lògicament a l'urbanisme i, evidentment, doncs ahí se generen lògicament les seues corresponents, diguem-ho així, reaccions més o menys comprensibles, no?

El tema està, clar, si el Pla del Baix Segura és que no té…, la conjugació entre el desenvolupament i la protecció, tal i qual, doncs, els plans territorials d'entrada, d'entrada, no són instruments de planificació econòmica, els plans d'acció territorial són instruments que el que preparen és el territori per a eixa inversió.
I, bàsicament, els plans tenen dos instruments que són, fonamentalment, per dir-ho així, la normativa, la regulació normativa, i, després, també, lògicament, la possibilitat de reservar terrenys en el territori en punts estratègics, com s'ha fet en el Baix Segura, n'hi ha dos ports industrials que no tenien cobertura i l'han donat.

I, després, lògicament, doncs, estem parlant ja d'una sèrie de determinacions que són importants i que també ajuden a dinamitzar el desenvolupament econòmic, vull dir que, per exemple, en l'horta del Baix Segura, si mires tots els planejaments de tots els municipis, doncs, hi ha de tot però nosaltres sí que permetem la introducció d'usos terciaris que en la majoria dels municipis no estaven per a dinamitzar precisament l'horta.
I d'eixa manera entenc que hi ha moltes mesures que tenen els plans territorials perquè puguen ajudar a la creació o la dinamització d'eixos processos -diguem-ne- econòmics; ara, si la pregunta és si els plans d'acció territorial tenen inversió directa econòmica, doncs evidentment no perquè no és l'objectiu de la figura.

I, evidentment, en el tema urbanístic, home!
, doncs, en el Baix Segura s'introduïxen fins i tot criteris nous d'un nou turisme residencial adaptat a una sèrie de paràmetres, d'alguna manera permetent que el transvasament del que és la comptabilitat per a temes residencials que allí no tenen, o econòmic, que allí no n'hi ha tanta necessitat, doncs, puga transvasar-se a la part residencial, des del punt de vista del turisme residencial… Vull dir jo que, entenem que, bé, doncs són mesures que poden coadjuvar a millorar la situació econòmica, però, a més, és que hem parlat dos vegades amb tots els municipis.
Vull dir, si un pla ha tingut, dels que ne porte fets jo, que ja en són molts, a participació pública, i hem parlat amb tots els alcaldes i amb tota la ciutadania, és el pla del Baix Segura, però, bé, seguim en eixa situació.
Val.

Després, em pregunteu sobre les estratègies, l'elevació d'edificis.
L'elevació d'edificis o l'hàbitat palafític, jo entenc que en alguns casos com a mesura general ací, a la Comunitat Valenciana, no pot funcionar; als Estats Units funciona perquè allí les cimentacions són com són, hi ha molts moltes edificacions de fust, que estan allí en primera línia, però allí el cost d'elevar un metre, perquè es faja un… el mòdul d'elevar un metre d'una vivenda d'este tipus està al voltant dels trenta o quaranta mil euros, vull dir jo que és caríssim, eh?
Però, bé, ahí la gent ho fa, els que poden fer-ho.
Nosaltres, eixa solució, jo no la trobe…, dic puntualment en alguns casos però caldrà pensar-la, sobretot en zones urbanitzades, en zones no urbanitzades evidentment seria incompatible, tal com està la legislació hui.

Un tema molt important, perquè realment els grans responsables del que està passant, de totes les fotos i de tot el diagnòstic que es puga fer, doncs, són bàsicament l'increment de l'erosió perquè els temporals cada vegada són més extrems, la reassignació de sediments litorals que no són els idonis, lògicament, per les infraestructures que estan situades i que, d'alguna manera, cal tindre en compte, i, en tercer lloc, d'alguna manera és per la falta d'aportacions, eixe jo crec que és el problema més important.
Clar, la falta d'aportacions a les platges, doncs, això està estimat, i en el cas concret que, com heu comentat, de l'embassament de Mequinensa o el de Riba-roja, ja n'hi ha estudis, que fins ara eren tots estudis que d'alguna manera el cost benefici estava per davall del que és recomanable per estos projectes, però ja n'hi ha tècniques que poden millorar i garantir eixe transvasament.
I també, clar, jo és que sempre parle dels Estats Units perquè són els que més coneixement generen sobre estos temes, perquè sí que tenen el problema, i més greu que nosaltres, perquè tenen els huracans que van uns darrere dels altres, no?
I a més ells sí aporten, a part de que tinguen més pasta, no?
, però ells també ja tenen projectes de transvasaments directes de sorra del nord al sud i del sud al nord, depèn de la deriva litoral, han comentat de nord a sud, diguem, que la deriva litoral de nord a sud fins al Cap de Sant Antoni, i en el sud és al revés, és pel tema, diguem, de l'onatge, de l'onatge predominant.
Però que d'alguna manera ja se pot rendibilitzar eixe tipus de situació.
Per tant, és un tema que jo entenc que és fonamental.

Perquè, clar, en estos aspectes, un exemple recent, ja que estem parlant del port de València i de tots els problemes que té, si fem el seguiment de l'equilibri sedimentari al sud del port de València, en els anys, per exemple, 2006 a 2010 va haver una pèrdua neta, després de construir-se l'espigó nord, que està ja fet, no estem parlant de l'ampliació, sinó de l'espigó nord que ja està fet, se detecta precisament que se va multiplicar per tres la pèrdua de sorra més avall de la…, però que després en els últims anys això s'ha anat recuperant, no ha arribat a la situació que era, però que, diguem-ne, que la mar està sempre en un equilibri precari, molt inestable.
L'enginyeria costera per a mi és de les més complicades que hi ha, perquè a més els perfils d'equilibri que el mar va buscant són molt canviants, en un dia mateix poden canviar, a escala humana es poden vore, mentre que altres que no, a vegades se'ns escapen i, per tant, cal tindre molta cura en les actuacions diguem-ne que estem fent en este tipus de temes.
Quin és el mix correcte?
Doncs, home, jo crec que el mix correcte va a dependre bàsicament, diguem-ne, fonamentalment, de la morfologia o la tipologia de franja costanera sobre la qual actuen.
I això és fonamental.

Jo, per això, quan parle del Pativel, i estem parlant, és que el Pativel des del punt de vista de planificació és un instrument molt important, però jo entenc que es queda curt, se queda curt perquè havíem de començar en el Pativel, però buscar àmbits homogenis on eixe tipus d'actuacions que pogueren combinar, fins i tot les rígides, perquè en alguns casos cal fer-les perquè no hi ha més remei, cal protegir persones, cal protegir infraestructures crítiques, però, clar, hem de procurar que la selecció d'unitats homogènies siguen suficients perquè actuen com a cèl·lules que no transferisquen, diguem-ne, danys a tercers, que internalitzem, diguem, i trobem l'equilibri d'eixe àmbit costaner.
Jo crec que ahí està la clau, que no és gens fàcil, eh, no és gens fàcil, també ho dic que no és gens fàcil buscar eixe equilibri.

I després, com ha dit la directora, lògicament el marc competencial, és tant actuacions de Generalitat, Costes, nosaltres, ministeris, ajuntaments, doncs evidentment caldria anar a eixe tipus de plans molt més integrats, com mos diu la Unió Europea, de gestió integrada costanera que tinga en compte tot açò.

I no ens oblidem, no ens oblidem que els països on estan fent-se coses més importants, s'està parlant molt ja de l'economia blava.
L'economia blava és fonamental i l'economia blava d'alguna manera hem d'anar ja pensant en ella, pensant com ordenar-la, pensant com actuar, perquè és un dels elements crítics que va a marcar, diguem-ne, les estratègies econòmiques entenc jo en el futur.
I allí estan posicionades ja ciutats molt importants en este tema.
Val?

No sé, sí, supose que me quedaran moltes coses, però, com vaig de temps?
(Veus) Encara me queda un minut.
Val.

Doncs més coses que han eixit ací.
El tema de conviure amb el risc.
Doncs sí, evidentment eixa estratègia, d'entrada conviure amb el risc eixa estratègia és, diguem-ne, la que augmentaria la resiliència en el territori a llarg a termini.
Evidentment és cara, en alguns casos és cara perquè hem d'invertir, hem de procurar a vegades anar molt…, requerix molt assaig-error, perquè ens podem equivocar moltes vegades, trobar l'equilibri no és fàcil i garantir-lo a llarg termini tampoc.
Però que d'alguna manera la clau per a mi està en buscar eixos perfils costaners, que el perfil costaner de la platja agarre un equilibri que mos puga garantir que no hi haja massa transvasament, per dir-ho aixina, de sediment que d'alguna manera són els causants de tots estos problemes que estem analitzant en el territori.

Per tant, com he comentat abans, dins d'eixa retirada en alguns casos d'ordenar el litoral, també una solució és aprofundir, jo crec que és molt important, perquè això sí que es fa molt també en Estats Units i en altres països, en aprofundir en les tècniques de transferències urbanístiques, que ací estan pensades massa per a sòl urbanitzable, però és que allí estan pensades també per a sols urbans i, d'alguna manera, això també compensa el que se puga d'alguna manera fer eixa retirada ordenada de manera més pacífica, que la gent no perda patrimoni si ha d'anar-se'n a viure una miqueta retirada de la costa.

Però, resumint ja, perquè se m'acaba el temps, és buscar eixe mix correcte en funció d'eixes característiques.
Capacitat, diguem, en tenim; econòmiques, per suposat; de concertació i, sobretot, lògicament, des del punt de vist geomorfològic i costaner, eixes unitats homogènies que crec que són sobre les quals hauríem de dedicar la nostra atenció més específica.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, senyor Domènech.

Pararem la comissió deu minuts per necessitats diverses i reprenem a i vint, aproximadament.
(Pausa)

Molt bé, senyories, reprenem la sessió amb la compareixença de Jeroni Banyuls García, cap del Servei de Gestió Territorial de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat.

Com sap, té vuit minuts per a fer la primera intervenció.
Quan vullga.

Compareixença del cap del Servei de Gestió Territorial de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, senyor Jeroni Banyuls García

El senyor cap del Servei de Gestió Territorial:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores diputades, senyors diputats.

Com anem un darrere l'altre, per intentar no repetir-nos massa, i estava sentint que hi havia molt de paràmetre tècnic i tal, intentaré anar a conceptes i després, si volen alguna dada, la pregunten i, si està en la meua mà, els la done.

En primer lloc, vull que em permeten una llicència.
Fa més d'un any vaig estar ja compareixent pel tema de la Comissió de la DANA, i recorde que una de les preguntes de ses senyories era què es podia fer des de les institucions, entre elles les Corts, per millorar la problemàtica d'inundabilitat.
Evidentment és molt complex, però jo els vaig dir una cosa que creia que tenien potestat per fer, i era mantenir la percepció del risc en la societat.
Bé, hui podem dir que eixes coses, no és que no hagen aconseguit vostés, és que no ho aconseguit ningú.
És a dir, si és molt difícil que una societat, si es considera que ha d'estar preparada, ha de conèixer i assumir els riscs derivats del seu entorn, perquè si no els coneix ni els assumix va a prendre decisions errònies, per tant, va a viure o va a prendre decisions de com viure mal presses, i per tant les conseqüències les va a patir a posteriori, amb la qual cosa tenim una mala dinàmica a l'hora d'intervindre la societat en el medi.

En conseqüència, les actuacions que propicia esta societat i que d'alguna manera, si no tenen en compte els esdeveniments naturals, impliquen, o, millor dit, si una societat ha de tindre en compte la incidència dels esdeveniments naturals, implica que ha de prendre les seues decisions amb molta cautela per a no incrementar els danys.
Eixe és el fonament, perquè és evident que vivim en un espai que té una problemàtica, a més no podem esborrar l'existència de segles d'eixa societat, això seria a més absurd, però sí que hem d'intentar no agreujar la situació sobre la qual ens trobem.
Això és fonamental.
I ho dic açò perquè ara després voran que eixa és un poc la tasca que arriba al meu departament o, en general, a la direcció general, intentar que aquelles coses que es facen no incrementen els problemes que tenim, i sobretot els danys en béns i en persones.
Val?
I sobretot perquè a més la societat actual, en tant nivell avançat que tenim, no ens podem permetre que s'incrementen els danys personals.

Vull posar un petit exemple.
Nosaltres tenim un xicotet barranc, el barranc de la Cala de Finestrat, que és un dels que té major incidència de morts en el menor temps possible per inundabilitat.
Realment que són tres en els últims deu anys.
Això és altíssim.
La societat d'ara ni en la part de planificació ni en la part d'atenció d'una emergència podem fallar per aquestes coses passen.
Eixe és el nostre precepte.

Per tant, a més, ens trobem que tenim un territori molt divers en la problemàtica, la problemàtica de tota tipologia de risc.
És evident que els dos que major incidència tenen són la franja costanera, la incidència de la mar i, evidentment, la incidència d'inundabilitat.
I eixa és la que podem fer.
I per què?
Doncs perquè tenim un 15 % mínim del territori afectat, perquè a més tenim el 20 % cent de la població, perquè a més l'àmbit és un àmbit superdelicat en quant a la intersecció de d'aspectes que es donen en eixe àmbit, i, a més, si vostés entren en el Consorci de Compensació d'Assegurances, voran que els danys majors a les majors indemnitzacions per esdeveniments es donen en problemàtiques d'inundabilitat, no només les més altes quant a quantia, sinó, a més, les més recurrents en menor període de temps.

Per tant, això que diem que, no, ja fa no sé quants anys que no ho coneixia i no ho he vist mai, m'abuelo no…, són percepcions humanes a escala temporal humana, però a més moltes vegades irreals perquè la societat té una facilitat asombrosa, tenim una facilitat asombrosa en oblidar el roí, val?
, i deixar el que és bo.

Per tant, això hauríem de tindre l'ascendència, nosaltres sempre partim en les anàlisis que estem en escenaris complexes.
I quins són els escenaris complexes?
No tenen solucions fàcils ni a més blanc i negre, sinó la majoria de vegades són d'una quantitat i diversitat absoluta de riscos, val?
Això és molt important -açò va molt ràpid.

Bé, anem allà.
Les problemàtiques d'inundabilitat que tenim, tenim a més una tipologia molt complexa, de cons al·luvials, de zones deprimides com marjals, de glacis, de barrancs de fons pla.
Moltes vegades inclús no són fàcilment reconeixibles perquè l'ocupació humana quasi s'ha esborrat, però l'esdeveniment i el problema està ahí, quan es produïx l'esdeveniment el problema subsisteix, encara que nosaltres hàgem ocupat eixe espai.
Per tant, eixa ocupació complexa ens porta a que els assentaments històrics, més les tipologies geogràfiques i geomorfològiques, més la intensitat dels usos, més la disposició general de les infraestructures, que quasi totes són perpendiculars a sistemes d'evacuació, o siga, a rius, rambles i barrancs, més el règim climatològic, en el qual cada volta ens estan dient que són esdeveniments més puntuals i més intensos, ens porta a una barreja d'elements que la complexitat per avaluar-los és tan alta que hem de ser molt precavits a l'hora d'avaluar perquè el que és nou que ens proposen sobre el territori tinga la mínima incidència, perquè no m'atrevisc a dir nul·la incidència.
D'acord?
Eixa és la qüestió.

Per això nosaltres actuem en plans, o siga, tot el que és planejament, actuem en infraestructures, o siga, projectes, val?
, i actuem sobre qüestions puntuals d'ocupació del territori.
I sempre ho hem fem amb la mirada de minimitzar la problemàtica i no incrementar la incidència sobre els danys.

Aquest treball sempre es fa a partir de la valoració d'instruments que són a l'abast de tothom, o siga, nosaltres no ens inventem res, nosaltres tenim un sistema propi que està ací, que és el Patricova, que s'ha anomenat mil vegades, hi ha un sistema de cartografia i de dades estatals, és el Sistema Nacional de Cartografia de Zones Inundables, tenim treballs propis fets per nosaltres, tenim estudis específics que es plantegen, tenim estudis i treballs de gent especialitzada, universitats i altres, i tenim també, encara que no tot el que voldríem, xafem el camp per a vore les coses en la realitat i poder fer la nostra avaluació, val?

En eixos informes que emetem la nostra problemàtica o la nostra temàtica sempre és dins de les normes que tenim, la normativa que vostés mos han procurat, fer una avaluació d'aquelles coses que es poden implantar i aquelles que no es poden implantar, o les que s'han implantar a una sèrie de mesures correctores.
Això és el que fem bàsicament en els informes que prenem i que fem habitualment.

En el treball dels últims deu anys, per no parlar, ja ha dit la directora general, més de dos mil sis-cents expedients, el que sí que s'ha determinat és que ha hagut un increment cabal dels expedients.
Per què?
En la modesta opinió tècnica dels anys que porte, des que hagué un canvi fonamental en el Reglament del domini públic hidràulic en l'any 2016, desembre de 2016, va haver un recurs i va passar un any o dos, però automàticament la sensibilitat dels tècnics, d'aquells que han de deixar coses sobre el territori, ha fet que cada volta ens demanen més informes, entre ells els municipis.
Això s'ha detectat i això és un problema, un problema de treball nostre, un problema de capacitat.

Per tant, d'altra manera, nosaltres també treballem d'alguna manera en conscienciar els col·lectius de tècnics col·laborant en ells en cursos i jornades per a demostrar-los la nostra preocupació i dir-los els camins sobre els quals han de treballar perquè la incidència siga mínima.

Així i tot podem fer una avaluació a l'engròs que haurem estalviat ocupacions problemàtiques en més enllà de més de vint-i-cinc mil hectàrees en el territori valencià, i això ja és important, val?
, tant de qüestions, ja dic, de planejament com d'infraestructures tan importants com el tercer carril de la circumval·lació, la CV-10, la CV-60, ferrocarrils, etcètera, etcètera.

El nostre treball, per rematar, no és fer impossible el que se'ns proposa, que pareix que és el que es veu des de fora.
El nostre treball és preservar el no increment de la vulnerabilitat en uns aspectes naturals, territorials, que conformen un sistema.
El sistema d'un riu, d'un barranc o de la costa busca un equilibri i l'equilibri el busca en uns fenòmens que es diuen: erosió i deposició.
Quan nosaltres introduïm un element que altera eixe sistema, el sistema es reajusta per a tornar a buscar el seu equilibri i això no ho anem a poder canviar, per molt que, al final, nosaltres vullgam intercedir en la natura.
Per tant, hem de ser conscients d'utilitzar el principi de precaució i aquelles qüestions d'avaluar bé la incidència sobre la vulnerabilitat per a no incrementar els danys.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Banyuls.

És el torn dels grups, començant per Unides Podem.

Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Banyuls, un plaer tornar-lo a sentir, després de, efectivament, en la comissió de la DANA ja vàrem poder escoltar-lo i, sí, ja ens va deixar molt clar que la percepció del risc, doncs, hem de contribuir tots a ajudar perquè la gent entenga què vol dir, perquè és cert que sembla que és una cosa que es transmet de generació en generació, però ho oblidem molt, i ahí, doncs, l'administració ha de fer un treball claríssim, posant els plans de prevenció de riscos, etcètera.

També, gràcies per aportar l'exemple del barranc de la Cala, de Finestrat, que conec bé, que és de la meua comarca, en què, efectivament, ja hem de lamentar tres morts.
Però, clar, és el sense sentit absolut de cimentar, formigonar una rambla, com és aquesta, que arriba amb una virulència l'aigua per allí tremenda; ja arribava abans, doncs, si deixes el camí pla, doncs, encara més.
Per això m'agradaria saber si precisament estan duent a terme, des de la conselleria, algun tipus d'actuació per a revertir este tipus d'actuació, encara que sé que la competència ahí serà de la confederació hidrogràfica i del municipi i d'altres, però no sé si hi ha alguna fórmula perquè la conselleria puga, de nou, incidir en els ajuntaments per no sols canviar d'estratègies a futur, sinó també reparar les coses tremendes que hem fet.

També, respecte a allò que parlava de les problemàtiques d'inundabilitat, que són molt complexes i que, a la fi, responen a tants factors.
M'agradaria saber… Vosté ha dit que estan treballant amb els tècnics, municipals, entenc, i de diputacions, etcètera, i si… O siga, qui arriba a la ciutadania, a la fi, qui té eixa competència?
Els municipis directament, clar, perquè són els que tenen el treball en general; però si han pensat, des de la direcció general, dur a terme algun tipus de campanya de sensibilització o de informació per a tractar, entre quantes més administracions possibles, d'arribar a tindre una petjada sobre eixe nivell de consciència a la ciutadania gràcies.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.
Senyor Pascual, quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Banyuls, muchas gracias por su comparecencia.
Bienvenido de nuevo, estuvo en otra comisión -esta, de Gloria; la anterior, de la DANA.

Me ha parecido muy interesante su comparecencia, al igual que la anterior, precisamente por eso, por lo de la percepción del riesgo del entorno, ¿no?
, e intentar mitigar o, por lo menos, no aumentar los daños materiales y personales.

Con respecto a la percepción del riesgo, aquí habitualmente siempre nos viene a la mente la ciudadanía, ¿no?
, la percepción que tiene la ciudadanía del riesgo o la pérdida de esa percepción de riesgo, pero me ha parecido muy interesante que haya usted comentado que también hay que concienciar a los técnicos.
Y con esto quiero llevarlo a cómo, desde…, es una de las cuestiones que se vieron en la comisión de la DANA, cómo esa percepción del riesgo desapareció, por ejemplo, en la Confederación Hidrográfica del Segura, donde la causa principal por la que se inundó la Vega Baja no fueron las lluvias, fue la rotura de la mota del río Segura a su paso por Almoradí y otros lugares.

Es curioso, como la confederación tenía informes, tenía denuncias de multitud de ayuntamientos, pero sobre todo del Ayuntamiento de Almoradí, alertando precisamente de la falta de mantenimiento, que podía haber un riesgo importante y alegaban que no había inversión o que no existía tal riesgo.
Por eso me ha parecido muy interesante cuando usted ha comentado eso de la concienciación también de los técnicos, ¿no?

Entonces, quería preguntarle si desde la conselleria también se están tomando programas de concienciación y demás o reuniones o algún tipo de comunicación con las confederaciones, que tanto tienen también que nunca olvidar esa percepción del riesgo porque, al final, son los ciudadanos, ya sea en barrancos, ramblas, en ríos, al final los que van a sufrir esa falta de percepción de riesgo.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Pascual.

Té la paraula la senyora Quiles.
Quan vullga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Banyuls, y bienvenido de nuevo a esta casa que es la suya -muchos de los que estamos aquí estábamos también en la DANA.

Y yo quiero incidir en el concepto que han dicho mis dos compañeros y que creo que se nos ha quedado grabado de lo que ha dicho usted de lo de la percepción del riesgo y lo voy a enlazar con el tema de las víctimas.
Es cierto, yo soy de la comarca de la Vega Baja, yo soy de Almoradí además, que en mi comarca yo creo que, y en general, muchas veces se te olvida, las personas mayores sí tienen esa percepción, pero las más jóvenes, no.
Entonces, yo me pregunto: ¿qué hemos hecho…?
Una pregunta que hago, ¿por qué la administración no conciencia de alguna manera, es decir, con campañas, para intentar que no se nos olvide que vivimos en una zona climatológicamente complicada, con fenómenos atmosféricos que cuando no es un río son tormentas?

Tenemos mar, tenemos montaña y vivimos -que también se nos olvida- en una zona sísmica complicada y, sin embargo, no tenemos esa percepción del riesgo, como pasa en otros países.
O sea, tú vas a Japón y la gente sabe muy bien qué hacer en cuanto hay el más leve temblor de tierra.
Yo recuerdo en mi zona que hubo una repetición del terremoto, Almoradí se cayó en 1829, pero hará siete u ocho años… y la gente estaba agobiadísima porque tampoco sabíamos qué hacer.
Es decir, ¿por qué desde la administración no estamos cuidando, de decir: puede no pasar, pero, si pasa, sepamos cómo enfrentarlo y qué tenemos que hacer?
Entonces, pedir qué se podía hacer desde la administración.

Usted ha dicho también eso, no podemos fallar para que no haya víctimas.
Yo recuerdo que, por desgracia, las víctimas que hubo en la DANA casi toda era gente extranjera, porque la gente de la zona sabe más o menos lo que pasa cuando el tiempo se pone bravo y el río se pone bravo, y más con la desidia que tenemos en mi zona, que yo recuerdo nos pilló aquí y le dije a mi compañero: vámonos o no podré llegar a mi casa y, efectivamente, pasó.
Pero debemos concienciar a la población y pedimos que, en cierto modo, sea la administración quien lo haga.

Usted ha hablado también de que es verdad que son escenarios muy complejos, muy complejos, porque los fenómenos atmosféricos son complejos y las competencias son complicadas entre nacionales, autonómicas, locales.
Pero también tenemos ya muchas experiencias.
¿Qué hemos aprendido de las catástrofes atmosféricas que hemos vivido y qué estamos haciendo diferente de hace unos años?

Y, enlazando ya en la última, ¿qué acciones principales se han llevado a cabo estos últimos tres años -que yo, al final, son los que lo que estoy de diputada- para intentar conseguir que este territorio sea más resiliente y quitar esa vulnerabilidad que tenemos por la zona tan complicada, climatológicamente hablando?

Muchísimas Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Quiles.

És el torn del grup Compromís.
Senyora Bachero, quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Banyuls, per les seues aportacions.

Jo li volia preguntar, concretament, si tenen fet l'estudi o l'anàlisi dels principals llocs on amb més freqüència es tornen a produir inundacions i les causes i com se podria solucionar.
En el visor cartogràfic, crec que hi ha una capa que apareixen les zones amb major incidència d'inundabilitat, però si també tenen mapificades les zones sensibles en què s'haja detectat la perillositat produïda per l'excés d'impermeabilització de sòls, si això existix.
Perquè aquesta informació, si se poguera fer aplegar als ajuntaments per tractar de assessorar-los en possibles solucions, doncs, potser, a lo millor, en futurs planejaments o planificacions de les ciutats, puguen anar cap a la renaturalització de certs espais públics o alguna qüestió que se puga assessorar, perquè, per tot el que ens ha aportat, sembla que aquestes qüestions de l'excés, l'abús que hem fet de la pavimentació d'absolutament tot està duent també a situacions d'inundacions, que no deurien passar si no haguérem fet les coses com no tocava, no?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Bachero.

I ara és el torn del grup Popular.
Senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchas gracias por su técnica exposición.

Mire, aquí se estaba comentando que si ha habido mucha pavimentación y demás.
También ha habido actuaciones y aquí hemos tenido relatos de concejales que venían de ayuntamientos que han invertido en llevar a cabo actuaciones y obras necesarias para evitar inundaciones o, por lo menos, que el impacto de esas inundaciones fuera menor y nos contaban que, donde antes determinadas zonas se inundaban, ya no se inundan y que han tenido un buen resultado.
Es decir, es posible llevar a cabo actuaciones que minimicen el impacto de los temporales.
Supongo que también lo han hecho concienciados de que hay un riesgo, aunque es verdad que nos olvidamos pronto.
Cuando pasan cosas como la DANA de 2019 o Gloria en 2020, pues, de todo lo que pasa parece que hacemos borrón y cuenta nueva, como si no pudiese volver a pasar, cuando está claro que si no se cambian las cosas… Por ejemplo, el espigón que hay al revés en la desembocadura del río Segura, pues, claro, si no se cambia ese espigón, difícilmente se podrá evitar que pase algo similar, porque el agua queda estancada en la Vega Baja, no llega a salir.

Entonces, actuaciones son necesarias.
Parques inundables son necesarios.
En Alicante tenemos un ejemplo de ello, de haberse ejecutado obras antirriadas, que tanto todas aquellas del barranco del Juncaret como el parque inundable de la playa de San Juan son obras que se han hecho y que han tenido un resultado positivo.

Por lo tanto, a sabiendas de que cuando se invierte y se actúa, llevando a cabo ejecución de obras que son necesarias en la mayoría de municipios, ¿por qué no se insiste más en planificar en ese sentido de poder hacer y no de tanto prohibir?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Díaz.

I per concloure, el grup Socialista, senyor Gil.
Quan vullga.

El senyor Gil García:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies també, senyor Banyuls.

Vosté ha introduït hui un tema, un concepte de la percepció del risc o la no percepció del risc.
Jo també vaig a parlar-li d'una qüestió concreta del terreny d'on jo visc, a Castelló, la zona de la Marjaleria.
La zona de Marjaleria, durant dècades, els governs municipals han mirat cap a un altre costat i, des de fa sis anys, s'han endurit claríssimament les mesures de noves construccions, però el problema el tenim ahí.

Aleshores, la pregunta era, una vegada…, tenint eixe problema que, com altres en esta vida, són tan summament emocionals, que no racionals, ¿quina valoració, si és que ha tingut alguna cosa a vore -ho desconec- amb el coneixement del nou pla general que està recentment aprovat?
I si creu que s'han pres decisions valentes i decisions que van en la bona direcció, en el sentit de…, d'obligar no, però sí escometre actuacions per a minimitzar l'impacte ambiental de zones que estan consolidades i, per una altra banda, evitar a tota costa que eixes construccions -torne a dir, obviant el risc en què consistix tot eixe terreny, tot eixe territori que abans eren arrossars- es puguen tornar o puguen continuar construint-se, no?

Creem que realment és un tema que és molt saborós políticament, és molt saborós políticament, i alguns que pintem canes sabem el que ens va costar en èpoques passades.
Però sobretot era quina era la valoració que vosté té al respecte de com, des d'una planificació urbanística, com la recentment aprovada a la ciutat de Castelló, se pot contribuir a minimitzar aquestos riscos.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara, senyor Banyuls, té dotze minuts per a intentar donar resposta a les qüestions plantejades.
Quan vullga.

El senyor cap del Servei de Gestió Territorial:

Moltes gràcies, senyor president.

Començarem per Castelló.
Sí que he tingut a vore, sí.
El responsable dels informes sobre inundabilitat i tota la resta em va tocar a mi.
I com tots els planejaments i totes les coses, té llums i que ombres.

S'han resolt coses.
I en altres coses, malgrat les infraestructures, com dia la senyora diputada del Partit Popular, no tenen solució, com el riu Sec de Borriol.
No està clar que allò funcione.
Ho ha fet confederació, ho ha fet una altra administració.
Ho han fet en la seua època amb les millors instruments i càlculs possibles.
Però hui hi ha dubtes que això done una solució de seguretat del cent per cent, segons altres voltes es pensava.
I, aleshores, com tots els planejaments, ja li dic, hi han qüestions que s'han resolt molt bé.
S'han hagut de validar i hem fet un esforç per validar, d'acord amb la situació del planejament de Castelló que era molt delicada, com pot ser la d'altres de municipis, qüestions que ja no eren de planejament, sinó d'urbanització de facto, inclús de construcció, i hi han coses que queden en l'aire, com, per exemple, les pretensions ZUD de nous polígons industrials entre la zona portuària o industrial portuària i la carretera de circumval·lació del sud, no?
Bé, com tot.

Sí que he hagut de vore, m'ha costat molt, però hui hi ha almenys un marc on un municipi es pot vore, un marc per desenvolupar i intentar aprofitar i donar resposta als interessos i a les activitats i als usos dels interessos econòmics de la població i d'un municipi, val?
Sí que n'hi ha.

A partir d'ahí, jo entraria…, eduquem, he dit educar per dir alguna cosa.
Sensibilitzar no és la nostra tasca.
És a dir, n'hi han dos… Nosaltres, com intentem educar?
O d'alguna manera, com intentem conscienciar?
Intentem conscienciar a partir dels nostres informes i de dir-los als tècnics d'altres administracions o de la nostra administració… Un company de carreteres puja un projecte i li ho diem igual, quines coses deu tindre en compte en eixa infraestructura o en eixe planejament per a minimitzar el problema.
Eixa és la nostra manera d'educar.

I quan ens convidem el col·lege d'enginyers de camins o qualsevol altre organisme o institució per a fer unes xarrades acudim gustosament per a intentar explicar i debatre amb els tècnics, que després tenen responsabilitats de fer plantejaments d'infraestructures i de creixements poblacionals o industrials, com han de buscar els àmbits o com han de preparar les coses perquè el que mos proposen tinga la mínima incidència i puguem donar-los la major facilitat possible.
Eixa és la nostra tasca.

Hi ha una altra tasca educativa a banda de la conscienciació que pertany a l'àmbit de la protecció civil, que és la que vosté em dia.
És a dir, quan passa alguna cosa… Bé, quan passa alguna cosa, ja ha passat l'esdeveniment, ja estem fora de la prevenció que fem nosaltres abans que es puga…, no produir l'esdeveniment, sinó d'implantar un ús, una activitat o una infraestructura i, per tant, estem fora.
Això li pertoca a protecció civil.
Això els pertoca a aquells.

Jo entenc -i ho dic perquè el meu orige en l'administració autonòmica ve de protecció civil- que és complicat i que moltes vegades abusar d'eixes campanyes és allò «que viene el lobo, que viene lobo» i després ens despreocupem.
I crec que una de les millors maneres de conscienciar i d'establir paràmetres és que els municipis tinguen clar aquelles coses que poden fer i les que no poden fer.
I per això som nosaltres… I nosaltres tenim un poc l'etiqueta dels dolents, dels impossibles.
No, nosaltres som crec que els possibles d'aquelles coses que el territori ens permet.
Sobretot amb la idea que això no produïsca morts i greus danys a les coses que tenim al territori, infraestructures, serveis, béns, etcètera.
Eixa és la nostra problemàtica.
Per tant, a partir d'ahí, no hi ha altra.

Què passa quan confiem massa -i conteste en general- en les solucions estructurals?
Passa que moltes vegades no funcionen.
O passa que moltes vegades pensem que estan calculades per a una capacitat hidràulica i després resulta que les modificacions fetes en altres llocs o la infraestructura que ha passat per eixe lloc ha modificat la dinàmica litoral.

Nosaltres tenim els plànols fets de forma qualitativa, o siga, sense precisió numèrica en el Patricova i de precisió numèrica en el sistema nacional.
S'obri la fitxa d'un àmbit i te diu quina àrea és, quin cabal hi ha punta, com han fet els paràmetres per a fer els càlculs hidràulics d'eixa zona… Sí que ens ho diu.

Això vol dir que és cert?
No, nosaltres tenim experiència que interessos de municipis o d'algun particular ha proposat estudis que han modificat àmbits del sistema nacional.
Per què?
Perquè és molt complex i perquè els tres paràmetres que fan en un estudi, que són calcular la part hidrològica -és a dir, allò que plou-, saber com és el territori, la topografia i rodar el model que ens dona la hidràulica, no sempre és exacte.
Es fa amb matemàtiques, però dos i dos no són quatre.
I moltes variables, doncs, per exemple, que no és prou fina la topografia, que s'ha fet per a un àmbit més ample i ara se vol un ús per a un àmbit més concret… Eixes coses alteren les situacions.

Però nosaltres, amb la nostra normativa, la que vostés ens han donat, tenim un sistema per a corregir-ho, que són els estudis d'inundabilitat, que tenen un procés, que, a més, el ratifiquen les confederacions, i eixa és l'excel·lent col·laboració que tenim, i amb eixes ratificacions nosaltres emetem els informes favorables, desfavorables o condicionats dels aspectes.
Tenim un sistema.
L'estat no el té.
L'estat va modificar el reglament i ho va fer mirant esta comunitat que era l'única que tenia un marc de com establir les qüestions d'usos territorials en àmbits afectats per inundabilitat.

I davant de la desesperació que les autonomies no regulaven res, vam modificar el reglament de domini públic hidràulic, amb encerts i amb desencerts, tot siga dit, però que ens genera algun roce, per dir-ho aixina.
No és agressiu, però sí que hi ha roce.
Aleshores, compte amb les coses… que quan deixem tota la tècnica, pensem que tot està resolt i no és cert.
I la complexitat és molt gran.

Les impermeabilitzacions en municipis.
No hem de confondre mai, llevat que foren coses a una escala molt gran -i no està estudiat, ja ho dic per endavant-, com influïxen les àrees impermeabilitzades en les conques.
Això no està estudiat ni en el sistema nacional ni en ningun.

És més, vaig a posar un exemple, que ningú l'ha anomenat i a la millor després me reneguen: com influïxen les grans superfícies de plaques fotovoltaiques en les conques hidrològiques on estan ubicades?
Jo no ho sé.
100.
000 metres quadrats, 200.
000, 300.
000, possiblement tinguen poca incidència.
Però milions de metres quadrats possiblement tinguen molta incidència, segons la litologia, segons la disposició.
Aleshores, tot això no ho tenim.
Nosaltres estem en contacte amb confederació.
Hem eixit fora de la comunitat a vore exemples ja vigents, en l'Olmedilla, en altres municipis d'Albacete.
I ni tan sols la confederació, que ho ha detectat per denúncies de tercers -compte-, té la solució.
I tot el món estem fent proves per a vore com calibrem eixos models.
És molt complex el tema.
Però seguim treballant.

Ara treballem amb paràmetres més qualitatius de dir: «Tinga vosté en compte això», «En l'estudi este vaja amb cura i resolga este problema».
Però no tenim uns paràmetres generals en els quals diguem: «A açò se li aplique el 0,3 i ja ens dona…» No, no ho tenim.
Dir el contrari no només seria mentir, sinó seria il·lús.
Això no és cert.
Per tant, eixes coses cal jugar-les amb molta tranquil·litat.

Nosaltres, com li he dit abans, no preparem els informes per a prohibir.
Preparem els informes per a possibilitar.

Senyora diputada del PP, jo entenc que estiga preocupada, molt preocupada pel tema d'inundabilitat.
Però ella que és conscient i segur que ha viscut molts esdeveniments d'estes qüestions, i sobretot en la Vega Baixa, deu saber que hi han àmbits que no tenen solucions.
Jo ho vaig dir…, -bé, ho vaig dir jo- ho van dir catedràtics majors que jo quan van vindre en la DANA.
O siga, la problemàtica de la Vega Baixa no té solució per a eliminar la inundabilitat i, per tant, cal aprendre a conviure amb la inundabilitat i no fer més coses d'aquelles que ja ens agreuja el problema.
I si en podem resoldre algunes, alguna carretera, alguna ubicació, alguns serveis que no estan on toca, la desembocadura si és que toca, sacrificar àmbits perquè l'aigua ahí vaja, no són qüestions del que diuen ara en zones urbanes basses de tempesta, ZUD -que són zones de permeabilitat alta-.
Això és per a resoldre qüestions de no grans esdeveniments d'inundabilitat.
Són per a resoldre qüestions…, quasi ni tan sols com el darrer esdeveniment que hem tingut ací en l'Horta, sinó esdeveniments inclús menors, on el problema és que l'aigua en la part urbana, per la seua intensitat en un moment, queda desbordada per damunt dels rastells i cal portar-la a un lloc per a després trafegar-la d'una forma tranquil·la.

Però això són solucions urbanes.
No solucions per a conques hidràuliques i per a problemàtiques hidràuliques.
I molt menys com la del Segura, que, a més, és molt complexa -i no vaig a entrar-, que té dos tipologies geomorfològiques totalment creuades, la de la rambla d'Abanilla i la del riu propi Segura, que són distintes, es creuen i, si coincidixen en els seus pics, ja el desastre és ferm, segur.
Sí o sí, dona igual.
Per tant, ahí en la pedagogia hem de ser sempre molt cautes per a no donar -com diria jo?
- ales a qüestions de dir: «No, ara farem ahí el riu més gran i ja…» No, això no és cert.
No ho podem dir.

I l'únic esdeveniment i canalització que pareix ser que funciona i que està calculada a la cosa que els paràmetres marca a tota Espanya i que li van dir a Europa i tal, que és període de retorn de 500 anys, és el barranc del Carraixet.
De la resta d'infraestructures, ninguna.
Ni les zones de la Safor, ni en la zona de la Ribera, ni en la zona del Segura, ni en els barrancs de Castelló.
Es a dir, no.
Podem minimitzar la problemàtica per a certs esdeveniments.
Però quan se'n va d'eixos esdeveniments, que sol ser per damunt del període de retorn de 200 anys i que s'acosta a 500, ja… res de res.

I quan tenim puntes com el rècord de la Safor en 1987 de 847 mil·límetres en 24 hores, ja a nadar tot el món i a intentar que ens haja fet el mínim mal possible.

I eixa és la manera en què nosaltres treballem perquè quan ens venen les propostes del que siga -de planejament, d'infraestructures- dir-li a qui ens el propose: «Dirigisca's ací», «Retalle per allà», «Faça-ho aixina», «Canvie este tros», «Per què no es posa en aquell lloc que és més inundable que este?
».

Jo ja sé que després estan els interessos, els del municipi, els del particular, els de la pròpia…, que fa la infraestructura, «perquè esta és més recta i tu m'envies a fer una corba».
Però, xico, si jo puc evitar que la teua carretera…, no s'inunde sols la teua carretera, que a la millor la salves, sinó que la teua carretera no influïsca sobre tercers, home, ja fem alguna cosa.

En eixes coses és en el que nosaltres treballem tots dies.
I ahí és on ens deixem -de veritat els ho dic- la pell.
Perquè és complex i és difícil…, no és fàcil firmar projectes com el del pla general de Castelló, amb la responsabilitat que sabem que assumim com a funcionaris.

El senyor vicepresident:

Ja està?

El senyor cap del Servei de Gestió Territorial:

Sí, sí.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Banyuls.

Parem un minutet per a fer canvi de compareixent.
(Pausa)

Molt bé, senyories, continuem ja en la darrera compareixença de hui.

Tenim a la il·lustríssima senyora Paula Tuzón Marco, secretària autonòmica d'Emergència Climàtica i Transició Ecològica de la Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica.

Com vosté sap, tindrà huit minuts per a fer una primera intervenció.
Després faran preguntes els grups i tindrà altres dotze minuts per a intentar respondre a les qüestions.

I sense més, connectem el micro i comencem.
Quan vullga.

Compareixença de la secretària autonòmica d'Emergència Climàtica i Transició Ecològica de la Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, senyora Paula Tuzón Marco

La senyora secretària autonòmica d'Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Bona vesprada a totes i a tots.

Estem ací per a analitzar les mesures de prevenció de riscos derivats dels forts temporals.

Nosaltres, des de la part de medi ambient de la secretària autonòmica de transició ecològica, tot i que sé que les direccions generals també, si no totes, algunes vindran a esta comissió i també podran explicar amb més detalls algunes de les mesures.

Jo crec que, per tindre un poc una visió global, açò s'engloba en dos parts diferenciades: d'una banda, la part de planificació, tot el que té a vore en planificació des d'un punt de vista tant climàtic com d'infraestructures hidràuliques i, després, tot el que té a vore -una segona part- en reparació de desperfectes, en donar un poc compte de com ens passa factura la natura per esta situació també excepcional en què ens trobem d'emergència climàtica i d'un canvi evident.

Aleshores, intentaré descriure eixes dos parts globalment, ràpidament, i, després, doncs atendre les seues preguntes, clar.

Respecte a la part de planificació, bé, és evident que estem en un context on el clima està canviant, a més, dins de la mateixa conselleria també tenim el Centre d'Estudis Ambientals del Mediterrani, el CEAM, on fan anàlisis sobre l'evolució del clima i el seu impacte en el medi natural; de fet, abans de l'estiu, al juliol del 2021, ja fa quasi un any, vam fer una jornada específica sobre esta qüestió, va ser una jornada molt interessant en la que ens van exposar com els patrons de pluges han canviat; de fet, ho hem vist estos dies a València, este mes i mig a València, com els patrons de pluges han canviat, ara són més intensos, més concentrats, i, per tant, menys profitosos també per a la natura perquè les pluges quan són molt intenses doncs cau molta aigua i molta d'eixa aigua no s'aprofita.

A banda d'això, òbviament, tenim els impactes sobre la costa, que després parlarem, i altres impactes de qüestions meteorològiques que són més bé per absència de pluja, que són les sequeres més prolongades a les que anem a estar sotmesos en els pròxims anys.

Enfront d'això, primer cal destacar el treball que està fent la Direcció General de Canvi Climàtic a este respecte, quan a tot el que ha de vore, primer, en mitigació, i, després, en adaptació a esta qüestió, i les dos branques són igual d'importants.
La qüestió de mitigació ha de vore amb una reducció dràstica i ràpida del gasos d'efecte hivernacle, sabem que este canvi en patrons climatològics es produïx essencialment perquè n'hi ha una capa de CO2 que fa, doncs, desestabilitzar tot el sistema climàtic a nivell mundial, i hem de reduir eixes emissions de forma dràstica.

Per això, òbviament, la Direcció General de Canvi Climàtic té tota una cartera de planificació que passa pel projecte de llei de canvi climàtic, que vostés coneixen i que ara mateix, a més, inicia el tràmit en Corts; però no només, no?
, està l'Estratègia valenciana de canvi climàtic 2030, estan els plans de descarbonització, estan altres decrets lleis que hem aprovat per a accelerar la implantació de renovables, està la gestió que es fa des del medi natural per a tractar-lo com un embornal natural de CO2, és a dir, tota una cartera de, com dic, planificacions i inversions per a participar de la mitigació, és a dir, allò en el que pugam no continuar avançant en l'emissió de gasos d'efecte hivernacle, doncs, fer-ho de forma urgent.

I en la part d'adaptació, que és una de les qüestions que, a més, a Europa més ocupa i preocupa perquè sense voler, també, és com sempre la germaneta pobra, n'hi ha moltes forces i més que s'han de derivar en mitigació però, després, arribem a l'adaptació i pareix que moltes vegades no ens vulguem creure que realment hem de construir ja ciutats, municipis, ecosistemes, que siguen resistents, ja no es parla de resilients sinó de resistents al canvi climàtic, doncs, està a l'adaptació.

I en esta adaptació, m'agradaria assenyalar l'informe que ha presentat la Direcció General de Canvi Climàtic, que fa no molt, fa uns mesos, sobre els impactes en la costa valenciana.
L'informe s'ha presentat junt a un visor cartogràfic que està disponible en la web de la Generalitat, on es pot consultar de forma específica i detalla els impactes en els diferents municipis de la Comunitat Valenciana.
A eixe informe li hem acompanyat un altre d'emissions, que també va a ser molt útil per als municipis, també de forma territorialitzada i municipalitzada, si em permet la paraula, de quina és la contribució dels municipis a este balanç de CO2.
Este informe sobre impactes sobre la costa té una sèrie de conclusions que m'agradaria destacar.

Primer, analitza una sèrie de paràmetres (soroll de papers), a vore si puc també posar a la vostra disposició les imatges, analitza una sèrie de capes relacionades en risc, perillositat i erosió en els diferents escenaris de canvi climàtic.
Sabeu que el panell interdepartamental, el panell internacional de canvi climàtic exposa, informa una sèrie d'escenaris depenent de com siga la senda de descarbonització, des d'escenaris més negatius a escenaris no tan negatius; aleshores, en cada un d'eixos escenaris fa un desplegament de riscos, també tenint en compte tant els efectes de la pujada del nivell del mar com dels impactes per forts temporals.
Junt amb tots eixos paràmetres, se posa a la disposició de la comunitat científica i també dels ciutadans, doncs, mapes com estos (soroll de papers), en els que es mostra quin serà el retrocés de la costa en cada un d'eixos escenaris, depenent de quina siga la actuació, d'acord?
Això també convida, efectivament, a fer una planificació i a vore exactament per quina senda anem.

De les conclusions més importants, sí que m'agradaria assenyalar que els majors valors de la quota d'inundació es troben en les zones de Dénia, Xàbia i Calp, a més de la zona de Castelló.
En estes zones, la quota d'inundació de cent anys supera els tres metres en l'escenari RCP 8.
5, que és un dels més agressius, per al percentil 50, i també es pot concloure que les platges obertes, de sediment més fi, patiran retrocessos permanents superiors a les platges amb major grandària de sediment, podem patir retrocessos de 100 metres a l'any 2100.

Un tram d'estudi específic se dedica a l'albufera, com no podia ser d'una altra manera, s'aprecia també una tendència clarament erosiva a les platges de Pinedo i El Saler, que han retrocedit entre 30 i 60 metres en els últims 35 anys.
Per això també és important, a l'hora de planificar infraestructures, que se tinguen en compte estes qüestions.

I, després, també m'agradaria assenyalar en qüestions d'afecció als ecosistemes dunars naturals, la necessària protecció del ecosistemes, no només dels éssers vius vinculats a eixos ecosistemes, com per exemple tenim el corriol camanegre, que ens donen també un indicador de la salubritat dels nostres ecosistemes del litoral, sinó també dels mateixos sistemes dunars, no?

L'afecció a la biodiversitat i zones d'especial protecció, les que resulten més afectades, són les marjals i les platges, entre les quals les que presenten percentatges més alts d'inundacions són la platja de Moncofa, la marjal de Nules, la marjal d'Almenara, la marjal de la Safor, el LIC de la platja de Moncofa quedaria inundat en un cent per cent per a tots els escenaris, el LIC de la marjal de Peníscola, en els escenaris d'inundació més desfavorables, quedaria inundat un 70 %.

Teniu l'informe a la vostra disposició, crec que tampoc és objecte d'estos huit minuts parar-me en tots els detalls, però és important que tingam estes planificacions per a, després, quan açò forma part d'un catàleg d'indicadors, es podran utilitzar en els informes que es fan per a aprovar les planificacions o les qüestions que hagen de vore en els desenvolupaments urbanístics o, en general, territorial de la Comunitat Valenciana, per exemple en la Comissió d'Avaluació Ambiental on es tenen en compte totes estes qüestions.
Açò respecte a la planificació.

Sí que m'agradaria comentar un poc, també, de la planificació hidràulica, m'agradaria situar també un poc la qüestió… Este és el temps?
Val.
Ai!
, que m'he passat?
Val, doncs, acabe en trenta segons.

Sí que m'agradaria circumscriure un poquet les competències.
En el marc estatal, la competència de desenvolupar els plans de risc per inundacions és a través i en paral·lel a les planificacions hidrològiques; de fet, ara mateix estem a punt d'aprovar el del 2022-2027.
Sabeu, a més, que la Generalitat ha fet al·legacions específiques a la proposta de la Confederació Hidrogràfica del Segura, centrant-nos en el tema del Baix Segura.
A la Generalitat, a través del Patricova, li toca desenvolupar una sèrie de competències en la conselleria de territori, i des de la conselleria de medi ambient, des de la direcció general de l'aigua, doncs, té -digam- tot el que no és domini públic hidràulic i totes les qüestions que són canalitzacions i encapçalaments en trams urbans, que al final és executar les obres que estan en eixes planificacions.
Per descomptat, participem a través de les al·legacions d'estes planificacions.
Això respecte a la planificació.

I respecte a donar compte de les mesures de reparació de danys de Dana i Glòria, tinc ací tot l'inventari, però també estarà en les direccions generals.
Quasi que m'esperaré a les vostres preguntes.

El senyor vicepresident:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora Tuzón.

Bé, comencem pel grup Unides Podem.

Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyora Tuzón, gràcies per la seua compareixença, i gràcies també per haver llançat estos instruments tan importants com són els estudis que està fent el CEAM, el visor cartogràfic, i que ens poden ajudar, efectivament, a veure el que hem d'afrontar d'ací a un futur…, el que no se sap exactament és en quant de temps, però sí que se sap que això passarà.
I més enllà del treball de mitigació, com vosté deia, que és essencial per a baixar, per a tractar de no aportar en este canvi del clima que ja és una realitat, sí que és cert que cal veure com ens adaptem a tot el que ens ve.

I m'agradaria saber si de tots estos municipis en els que es preveu este retrocés de costa tan fort, com està treballant la conselleria, si estan ja treballant junt amb els municipis, si estan acompanyant-los, i, com parlàvem abans, amb els que l'han precedit, com es consciència a la població del que ens ve.

Malauradament, n'hi haurà danys materials, segur, ja ho estem veient en les casetes de Nules, ho estem veient en tot el litoral de la costa de Castelló, en els pobles marítims que estan a la vora de la costa, estan patint ja problemes materials greus que en la comissió de medi ambient els hem vist en diverses ocasions, i és que no hi ha moltes respostes que dir més que s'està fent el que es pot però la realitat és que la mar s'està menjant estes poblacions, i és evident que per a la gent és terrible perdre les seues cases, però la mar és la que està manant ara.

Aleshores, voldria saber què està fent la conselleria acompanyant tot eixe treball.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.

Senyor Pascual, quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Tuzón, muchas gracias por su comparecencia en esta comisión especial de estudio.

Al escuchar sus palabras, desde mi grupo parlamentario siempre nos vienen las mismas dudas.
Hablar de cambio climático está muy bien, hablar de adaptación, de resiliencia, de resistencia a todo el cambio climático, está mitigación del balance de CO2 y demás, todo eso está muy bien pero, al final, ¿qué vamos a proteger si no hay nada que proteger?
En el sentido de ¿qué estamos haciendo también para que la sociedad progrese y continúe evolucionando a futuro, teniendo mayor, por parte de la propia sociedad, mayor resiliencia y demás?

Porque, claro, todo esto queda muy bonito, con todo el tema del cambio climático, pero, luego, ¿dónde queda la soberanía energética?
¿Dónde queda que la gente pueda tener acceso a servicios de transporte, movilidad, pero, sobre todo, que pueda recurrir a ellos, que pueda llenar el depósito de combustible?
¿Dónde queda que desde las comunidades autónomas, desde el estado, se diga que no se puede generar energía eléctrica de ciclo combinado pero le compremos ese tipo de energía a Marruecos?
¿Dónde queda que digan que no se puede explotar el gas natural, que sí existe en España, pero, en cambio, se lo tenemos que comprar a Marruecos?
¿Dónde queda todo esto, la energía nuclear, cuando resulta que tenemos plantas de energía nuclear en la Comunidad Valenciana, como es Cofrentes, pero resulta que ustedes no apuestan por la energía nuclear, pero, en cambio, sí que se la estamos comprando a Francia precisamente cuando la energía nuclear es una fuente verde porque no emite, según la Comisión Europea, porque no emite CO2 a la atmósfera, y entonces entraría en la lucha de ese balance para reducir las emisiones de CO2?

Entonces, quiero preguntarle sobre el conjunto global de su conselleria y el planteamiento general que ustedes hacen, y si creen que es compatible con la situación actual de IPC, del problema que tiene todo el mundo para poder llegar a final de mes y, al fin y al cabo, sobrevivir y subsistir.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

És el torn de grup Ciudadanos.

Senyora Quiles, quan vullga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Señora Tuzón, muchísimas gracias por asistir a esta comisión.

Decía usted al principio que es verdad que desde el CEAM se advertía del impacto tan importante que va a tener, sobre todo en nuestra comunidad y en todo el litoral mediterráneo, pues estos episodios extremos de cambio climático, las olas de calor, las precipitaciones, y creo que todas las estamos viendo y las estamos sufriendo últimamente.

Y yo le pregunto: desde su conselleria, ya que somos conscientes todos de que es verdad que la situación está cambiando y cada vez a peor, ¿qué medidas específicas se están tomando para intentar paliar, en la medida de lo posible, tanto los fenómenos como las consecuencias derivadas de estos?

Y hay un tema también que me preocupa muchísimo, y hoy no ha salido mucho, y es el de la agricultura.
¿Qué vamos a hacer para proteger nuestros campos, señora secretaria?
¿Cuál va a ser el protocolo?
¿Cuál es el protocolo ante estos fenómenos meteorológicos, que es el primer sector económico en el que impactan, o de manera paralela es el turístico y, por supuesto, el agrícola?
¿Qué protocolos o cómo vamos a hacer para protegerlos?

Quería preguntarle, en la DANA ya tuvimos más o menos, sé que nos pasaron los datos, pero no sé en Gloria y en Filomena ¿qué ayudas se han dado para los daños que también han causado en el campo?
¿Y si desde su conselleria se prevé algún protocolo nuevo en base, no ya a los fenómenos, que por desgracia la agricultura sigue sufriendo de manera estructural, sino a los que se están agravando climatológicamente porque a ellos les supone además no tener su sustento?

El sector citrícola ha sido uno de los más gravemente afectados.
Entonces, yo quiero saber específicamente ¿cuál es el Plan estratégico de prevención y de actuación para que entre los problemas de agua, de trasvases, de sequías, no sea la estocada definitiva?

Y, finalmente, yo quisiera, si usted me pudiera desarrollar un concepto, que la consellera Mollà hace muchas veces alusión a hablar de que la Comunidad Valenciana fuésemos los primeros refugiados climáticos de Europa.
¿Qué quiere decir, o qué significa o si me pudiera desarrollar ese concepto?

Y nada más.
Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Quiles.

És el torn del grup Compromís.
Senyora Bachero, quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Tuzón, per l'exposició que ens ha fet.

I la veritat és que el document que al final jo pogut fullejar-lo també, no sé si és el mateix, però en la pàgina web hi ha un penjat, el de la costa valenciana front a l'emergència climàtica; i després, quan entres al visor cartogràfic, el visor aquest per a l'adaptació al canvi climàtic de la costa, i comences a ficar els escenaris, la veritat és que és molt preocupant vore, en el millor dels escenaris, cap on anem.
I crec que no acabem de ser conscients del que va vindre i de com hem de tractar d'estar preparats i, sobretot, de minimitzar al final els riscos el més que se puga, no?

Per això, jo li volia preguntar: com pensa que podríem ampliar la resiliència davant d'aquest escenari de les nostres platges, que al final està sent un dels recursos que s'estan veient més afectats i que a més és un recurs que ens porta el turisme.
Aleshores, hem d'intentar anar a algun model que puga compaginar les dues coses o que puga ser sostenible.
Segurament hi haurà certs llocs on, vists els escenaris, no sé si serà possible mantindre la platja, no?
, sent realistes, és el que apareix.

Per altra banda també, ací han anat venint molts representants d'ajuntaments i molts d'ells ens han explicat com algunes infraestructures fetes en altres èpoques han tingut i estan tenint moltes conseqüències també en aquestes platges, que ja són a banda del canvi climàtic, han parlat de carreteres o autovies que canviaven totalment els fluxos de l'aigua i la permeabilitat i que produïen inundacions en el municipi; o presses de rius que retenien els sediments i que això feia que estos sediments no continuen baixant i apleguen a la platja i facen aportacions a la platja.
També els ports, que ho veiem en tots els ports, com acumulen l'arena en el nord i el sud se queda sense platja.

Per tant, si considera que no s'ha fet molta cura de les avaluacions d'impacte ambiental que s'havien d'haver fet, o si no s'han tingut en compte o sinó què ha passat, com hem pogut aplegar ací.
I si pensa que es podria solucionar.

I després també s'ha parlat molt dels projectes -ja finalitze, sí, president- de la renaturalització, com intentar donar-li més espai a l'aigua perquè torne als aqüífers i puga ser absorbida i no vaja tota per damunt de plataformes de formigó, que al final acaba tota una altra vegada en la costa i mos arrossega una altra vegada l'arena.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Bachero.

És el torn del grup Popular, senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y gracias, señora Tuzón.

A ver, este informe que han hecho desde la conselleria es un documento creo que a tener en cuenta.
Usted ha dicho, invita a hacer una planificación, supuestamente para actuar, para evitar que se produzca lo que el informe está diciendo que se va a producir si no hacemos nada.
De hecho, no es el primer documento que consta en el Consell que ya advierte sobre esos efectos del cambio climático respecto del aumento del nivel del mar.
Tenemos la Estrategia territorial de la Comunitat Valenciana que ya advierte de ello y que dice que hay que preparar el territorio ante este aumento del nivel del mar.

Lo que nos preocupa son afirmaciones como las que ha hecho la consellera en algún momento o la directora general de Paisaje hace unos minutos reconociendo lo que decía, que nuestro litoral está en peligro de extinción, que hay muchas playas que están en peligro de extinción, me lo reconocía y añadía: y habrá más, y habrá más.
Claro, y yo digo, entiendo que habrá más si no se hace nada, porque hay una forma, hay formas de mitigar, de minimizar los impactos del cambio climático, de los temporales, de los fuertes temporales.
Se ha hecho ya en algunos municipios actuaciones muy importantes que han minimizado los impactos con buenos resultados, e incluso conocemos países como Holanda que viven en zonas que no son indudables, sino son inundadas, no inundables, inundadas y, vamos, viven con ello, viven con ello, eso es una adaptación.

Lo digo también porque aquí comentaban: la Vega Baja es inundable.
Nadie cuestiona que la Vega Baja sea o no inundable, es inundable.
¿Pero se podrá llevar a cabo actuaciones siempre adaptadas a esa situación?
Para eso tenemos esos instrumentos, como el Patricova, tenemos esos instrumentos como ahora el informe que usted ha citado.
¿Considera que se debe de actuar teniendo en cuenta todos esos documentos que constan y esos estudios que constan para precisamente evitar o por lo menos minimizar los impactos de los grandes temporales en la Comunitat Valenciana?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

I per a concloure, és el torn del grup Socialista.
Senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Gràcies, senyor president.

Moltíssimes gràcies, senyora Tuzón.

Jo vaig estar en la presentació del visor per a l'adaptació al canvi climàtic.
Ja ho he comentat en una anterior compareixent, em va deixar prou gelat l'escenari que es contempla.
I crec que ha sigut una oportunitat per primera vegada tindre una ferramenta que utilitzar.
I jo aniria més enllà perquè, no només és una ferramenta, sinó que a més ja mos planteja una sèrie de respostes davant de l'emergència climàtica.
Ja mos parla de protecció.
Ja mos està indicant que una de les solucions que hem d'adaptar és la regeneració dels sistemes dunars en la protecció de posidònia, la restauració dels aiguamolls i l'establiment d'una xarxa d'espais marins protegits.
O siga, no només és ferramenta, sinó que ja ens està indicant una sèrie de línies a seguir.

Evidentment la pregunta és: darrere d'açò tenen algun tipus de projecte més o menys consolidat que vaja en esta línia, en esta declaració, no d'intencions, sinó de propostes?

Perquè després n'hi ha un altre apartat, que és el de l'acomodació.
L'acomodació, evidentment, diguem-ne que seria la més tranquil·la, però hi ha una última que és la més sensible, la de retirada, val?
També voldria saber quina consideració tenen des de la seua secretaria al respecte.

Ací s'ha parlat de transferències urbanístiques.
No sé si estem parlant del mateix.
I vore que realment, tal vegada, dins de la jerarquia, per dir-ho d'una manera esquemàtica, de solucions possiblement siga l'última, no?
, perquè és la que realment fa que la població haja de desplaçar-se.
Aleshores voldria saber, dins d'eixa jerarquia d'acomodació i de retirada, si n'hi ha algun tipus de, ja no d'iniciatives, però sí d'idees o pla estratègic al respecte.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara el temps de les respostes.
Quan vullga, senyora Tuzón.

La senyora secretària autonòmica d'Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies per les preguntes.

A vore, jo crec que hi ha dos marcs de solucions.
La primera és una solució a llarg termini, però que passa per actuacions, ja no diria a curt termini, sinó ja des d'abans-d'ahir si se poguera retrocedir, de mitigació a gran escala.
És evident el tema de les emissions, i ara parlaré d'això.
I després n'hi ha actuacions d'adaptació més territorialitzades, més localitzades, que es basen en informes com este i tants altres.

Diu, projectes, si tenim algun projecte més o menys consolidat?
Totes les línies de la conselleria, de tots els departaments de la conselleria, perquè a més tenim unes línies transversals que tenen a vore amb la relació del ser humà amb el medi natural, estan centrades en la situació d'emergència climàtica que estem patint, de l'afectació dels temporals, de les inundacions, totes les línies.
I a mi sí que m'agradaria ressaltar el paper del medi natural, ho has mencionat i jo crec que està molt a col·lació.
Tenim una xarxa d'aiguamolls en un estat de salubritat molt positiu, sobretot molt positiu, pensant en la dècada dels noranta fins ara, hem avançat en positiu en la restauració ambiental dels nostres aiguamolls i la seua capacitat de protecció del litoral, aixina com de ser sumidero, embornal, de CO2.
El mateix en els cordons dunars.
Per exemple, m'agradaria destacar l'actuació que estem fent en les dunes de Guardamar, que moltes vegades són projectes que a lo millor resulten incomprensibles en algun moment, però que estan basats en la supervivència dels ecosistemes perquè puguen continuar subsistint o en el cordó dunar que tenim ací, en la devesa-albufera.

M'agradaria parlar especialment també de la posidònia.
Per primera vegada en uns dies n'hi haurà un decret específic de protecció de la posidònia.
La posidònia és deu vegades més capaç d'absorbir CO2 que els boscos terrestres.
Però no només això, és que quan la posidònia mor i ve a la costa, fa de protecció del litoral també.
I en el mateix decret de protecció de la posidònia s'insta als municipis a substituir actuacions com la retirada per actuacions d'incorporació per a fer dels nostres platges uns hàbitats molt més forts, que al mateix temps ens protegisquen enfront estos temporals.

Parleu també d'educació ambiental.
Sabeu que des de 2019 hi ha educació, bé, des de 2021, perdó -en 2019 se va aprovar el Pla integral de residus-, hi ha educadors ambientals a raó de pes per tota la Comunitat Valenciana, en tots els municipis de la Comunitat Valenciana.
L'1 de juny començarà a funcionar el Servei de Vigilància Marina per a protegir també les nostres reserves marines, que al mateix temps protegixen les nostres platges.

Vull dir, totes estes actuacions en l'àmbit del medi natural al final fa que tinguem ecosistemes més forts que ens ajuden a protegir molt més el nostre litoral i formen part d'esta planificació.

Parlaves de la protecció, l'acumulació i la retirada, que són les tres actuacions que se proposen com a conseqüència de l'informe, bé, de l'afectació sobre el litoral.
I s'han d'estudiar les tres a la vegada.
Jo no diria que són una jerarquia, sinó que, depenent de l'anàlisi que se faça en cada lloc, s'ha de fer un estudi.

Parlava que Holanda és més bé una regió directament inundada, però és evident que energèticament i a nivell de matèries primeres és molt costós construir vida on no és massa natural viure.
Aleshores, per suposat que hem d'estar preparats per adaptar totes les tecnologies que siguen possible per a facilitar l'adaptació de l'ésser humà en entorns on és molt difícil.
També hi ha ciutats soterrades en Canada perquè fa molt de fred.
Però, clar, és evident que els recursos naturals que un necessita són molt grans.
Abans d'arribar ahí o en paral·lel hem d'intentar no estar abocats a eixa situació i encara estem a temps.

Després, se parlava també de com combinar el progrés en esta qüestió de l'adaptació, plantejava el senyor diputat del grup Vox.
És evident que hem de trobar eixa situació en què l'ésser humà puga continuar desenvolupant-se i, al mateix temps, sobreviure en un planeta que siga possible.
Per això la necessitat d'una sobirania energètica i la planificació que ha fet el Consell i la Generalitat valenciana d'un Pla estratègic de descarbonització, que passa per l'acceleració de les renovables en una adequada planificació i, paral·lelament, en inversions, per exemple, a la nostra conselleria, de 20 milions d'euros, però també està la conselleria d'energia per a desenvolupar tot el que té a vore amb l'autoconsum i l'energia distribuïda, no?
Tenim els plans de descarbonització municipal, el pla «Municipis en xarxa», les xicotetes plantes que ara els municipis hauran de fer properes als nuclis de població per a garantir eixa distribució en l'energia; vull dir, totes les inversions i totes les planificacions.

M'agradaria també destacar les inversions o les subvencions als ajuntaments, als municipis, lligades al PACES, al pacte de les alcaldies, que, a més, els municipis han de tindre plans de descarbonització, l'inventari d'emissions, i que han estat dirigides a reduccions d'emissions a través de la mobilitat i també a qüestions relacionades en l'energia.
Doncs, a partir de l'any que ve, estes ajudes estaran destinades a actuacions que tenen a vore amb la implementació d'este pla.
És molt important que anem de la mà dels municipis perquè puguen analitzar les seues infraestructures, vore quines actuacions han d'escometre i que, òbviament, des del govern autonòmic, tinguen línies d'ajuda, línies d'actuació.

També, ressaltar el context en què estem, europeu, de reconstrucció verda.
Europa ha apostat per una clara reconstrucció verda i tenim una oportunitat per a utilitzar estos fons d'esta forma, no?
, o siga, que els pugam revertir en la nostra adaptació al canvi climàtic.

Després, doncs, bé, preguntava la senyora Bachero que com hem aplegat ací.
Jo crec que és evident que les normatives ambientals i les directives ambientals han canviat moltíssim.
Per això, en molts projectes ara mateixa estem tenint certa tensió, perquè són projectes que s'han concebut baix un marc que ja està obsolet, que encara no s'han acabat i que ara, a la hora de acabar de desenvolupar-los, resulta que tenim un altres marc completament diferent.
Hem arribat ací perquè abans no teníem norma ni ganes, segurament, per part d'alguns governs, de tindre en compte totes estes qüestions.

Després…, a vore, també preguntava sobre la agricultura -disculpa, que ho tenia també ací anotat-.
Els sistemes d'alerta temprana que s'han desenvolupat, junt a Aemet, són fonamentals i, a més, són sistemes que jo crec que ara estan a disposició de tota la població, el servei d'emergències de la Generalitat, que n'ostenta les competències, pense que té respostes pràcticament immediates i amb molt d'avançament als fenòmens extrems.
I m'agradaria ací fer una menció no només al tema de les pluges, sinó també dels incendis, que també és un fenomen extrem i moltes vegades ja sabem que els incendis, si se provoquen en un lloc, desenvoluparan condicions meteorològiques particulars que faran molt difícil el seu control i, en fi, pal·liar els efectes que puga tindre i això és fonamental per als agricultors, per als treballadors del camp, però també en general per a la nostra relació amb el medi natural, els sistemes d'alerta temprana.

Ajudes s'han donat en els casos de DANA, de Glòria i en les situacions excepcionals que hem tingut, no només de reparació o actuacions d'emergència -que, com deia, les tinc un poc inventariades, però, com també vindran ací les direccions generals, jo crec que ells les podran destacar-, en reparació de camins, prevenció d'incendis, en medi natural, infraestructures hidràuliques, col·lectors…, en fi, tota la xarxa que depén de la nostra secretària autonòmica en els dos episodis més greus que hem tingut esta legislatura, tant l'episodi de la DANA com després de Glòria, hem tingut paquets específics i inversions molt importants per a atendre els desficacis d'estos temporals.

I, després, respecte als refugiats climàtics, doncs, és evident, no?
Al final, cal, a banda de… Vull dir, totes estes afirmacions que pareixen molt vehements, no?
, estan basades en informes com estos i en informes que fan experts a nivell internacional, que s'ajunten cada certs mesos per a fer publicacions que, a més, tenen base científica.
Vull dir, ningú ja posa en dubte la situació d'excepcionalitat que tenim els éssers humans en el planeta i en el clima.
Jo crec que ara la qüestió és vore com actuar el més ràpid possible.
I per suposat que podem ser els primers refugiats climàtics d'Europa, si no fem res.
El Mediterrani és un dels epicentre del canvi climàtic, ho diuen tots els informes de l'IPCC, i per això les planificacions són tan importants i és tan important consolidar les actuacions que està fent este govern en matèria de canvi climàtic i transició ecològica.

M'agradaria també comentar que, en l'àmbit europeu, és importantíssim singularitzar la Mediterrània.
No és el mateix el medi natural que tenim ací, a la Comunitat Valenciana, que el que tenim a la resta d'Europa, no són les mateixes actuacions i, per això també, fa poc, vam fer una cimera mediterrània amb altres regions del Mediterrani amb què compartim estes singularitats que ens fan vulnerables o més vulnerables que altres regions, en este cas d'Espanya, però també més responsables i estar a l'avantguarda de les actuacions.
I les línies són clares:

És la gestió del medi natural, això és fonamental; el medi natural, ara mateix, ha de ser el nostre major aliat en la lluita contra el canvi climàtic.
I, per a ser resilients i resistents als canvis, una biodiversitat més forta ens fa més capaços i més poderosos.

Una transició ecològica, una energètica, una descarbonització decidida.
Hem d'aconseguir generar tota eixa energia renovable abans de 2030, eixos 6.
000 megawatts, que són només el començament d'energia renovable abans de 2030.
Això passa per una acceleració sense precedents de les plantes solars i eòliques al llarg de tot el territori, ben planificada, així com el foment de l'autoconsum i l'energia distribuïda.
És l'aposta que fa el govern valencià.
L'energia nuclear, ara mateix, no entra en la planificació pels perills que suposa -ho veiem a Cofrents, que ha sofert no sé quantes parades en l'últim mes- i, a més, és una energia cara, competitivament, i ens dona la raó el mercat, ara mateixa també l'energia solar és la més productiva, la més disponible i, a més, també, la que ens permet tindre, en lloc d'un oligopoli, un sistema energètic molt més participat, on puga el nostre model productiu de la Comunitat Valenciana, que són xicotetes i mitjanes empreses, essencialment, puga participar de la gestió de la sobirania energètica en els pròxims anys.
Per tant, estem en disposició de fer una descarbonització.
Tenim sol, tenim tecnologia, tenim, a més, una planificació molt clara.
I, en eixe sentit, anem a continuar.

I, la tercera pota… La gestió del medi natural, la descarbonització i la tercera pota és la cogovernança.
Jo crec que este govern també està posant eines damunt la taula de coordinació supramunicipal, també en l'estat i també en altres regions europees, en altres regions espanyoles, el que comentava abans de la cimera climàtica que van fer abans.
És fonamental que les grans fites de l'Acord de París se transposen en directives europees, que se transposen en ordenaments jurídics a nivell de l'estat i que vinguen ací, a les comunitats, a les regions i als municipis a poder fer possible que la gent tinga, com dic, un present i un futur possibles, no?

És perfectament compatible amb el progrés, ho hem vist per exemple ahir, en l'anunci que se farà una gigafactoria de bateries.
El canvi climàtic i la descarbonització també són oportunitats de desenvolupament i de creixement.
Però, recordem-ho, açò sobretot ho fem per una qüestió de necessitat; cal convertir eixa necessitat en oportunitat, això és evident, però recordem que açò ho hem de fer i, si no ho fem nosaltres, ho faran altres per nosaltres.

I jo pense que la Comunitat Valenciana, a més, a través de totes les direccions generals i la Generalitat en el seu conjunt, estem en la senda de poder garantir, com dic, eixe benestar i eixe progrés i eixa resiliència del planeta.

El senyor vicepresident:

Molt bé.

Doncs, moltíssimes gràcies, senyora Tuzón.

I, amb aquesta compareixença, acabem amb la sessió de hui.

No farem cap votació del que hem comentat abans.
Se presentarà una proposta per escrit de futuribles noves compareixences i es debatrà ací i s'acordarà ací.

Res més i moltes gràcies a totes.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 15 minuts)