DS-070HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 6 de maig de 2021.
Comença la sessió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 38.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Molt bon dia, senyories, anem a continuar el nostre treball.

Moltes gràcies als mitjans gràfics.

Senyories, es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, senyora Mireia Mollà Herrera, sobre la política general de la conselleria en matèria de zones especials de conservació de llocs d'importància comunitària i de zones d'especial protecció per als ocells de la Comunitat Valenciana, que formula la diputada Elisa Díaz González (GP Popular) (RE número 32.
747, BOCV 151)

El senyor president:

Punt nové, interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica sobre la política general de la conselleria en matèria de zones d'especial conservació de llocs d'importància comunitària i zones d'especial protecció per als ocells, les famoses ZEPA, que presenta la il·lustre diputada Elisa Díaz, en nom del Grup Parlamentari Popular.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Muy buenos días a todos.

Muy buenos días, consellera.

Somos conocedores de la voluntad, muy reciente, pero la voluntad de la conselleria de reunirse con los agentes afectados sobre este tema.
Ya nos lo han trasladado y nos alegra esa noticia.
Bueno, pero, como ya estábamos aquí y, además, hay varios puntos que es probable que aún no conozca, porque no han tenido aún la reunión, le diré que la verdad es que, desde el Botànic, se están creando la fama y caracterizando de tratar como delincuentes, de perseguir a los deportistas.

Ya pasó con los deportes de deslizamiento.
Ellos mismos decían que se sentían como delincuentes y todo por una cuestión normativa, el Pativel, que ahora mismo está declarado nulo de pleno derecho por el Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana.

Los ciclistas igualmente.
Desde hace muchos años, incluso gobernando el Partido Popular, siempre han pedido flexibilidad en la normativa.
Y, de hecho, ustedes, cuando estaban en la oposición, nos lo reclamaban al Partido Popular.
Y nosotros es verdad que llevamos seis años diciendo que la situación ha cambiado, que cada vez es un movimiento creciente y que hay que regularizarlo bien y flexibilizando la normativa.
Ellos, de hecho, se sienten también estafados, porque les aprobaron unas alegaciones el pasado verano para permitir el uso de sendas en espacios naturales protegidos, pero, sin embargo, meses después, cambió el director general y lo que dice la conselleria es que por las sendas…, pues, que puede tener efectos adversos sobre la conservación de los valores a proteger, sin ningún informe ni estudio técnico que así lo diga.
Una decisión por pura ideología.

Los ciclistas de montaña lo dicen alto y claro: si alguien ayuda a la conservación y al mantenimiento de las sendas y caminos son ellos.
Sin sendas, no hay mountain bike.
Y yo añadiría, sin mountain bike, las sendas desaparecerán; pero no sabemos si ese es el objetivo del Botànic.

Independientemente de que siempre nos podemos encontrar a alguna persona que realmente lo está haciendo mal, generalizar es un grave error, consellera, porque los usuarios de nuestros montes han demostrado, durante años, la compatibilidad de la práctica de las actividades de turismo activo con nuestro medio ambiente.
Y, aunque haya algunas diferencias entre quienes practican un deporte u otro, y usted lo sabe, a todos les une la pasión del buen uso de nuestros montes.

Con respeto de los unos hacia otros y con el apoyo de la administración hacia estas actividades y no la persecución y la prohibición, el turismo activo puede llegar a convertirse, si no lo es ya, en el mayor vigilante y protector de nuestros montes, señora consellera.
Hablamos de actividades que, con la normativa que se está tramitando desde la conselleria, se pretenden prohibir, de manera generalizada, al declararlas incompatibles y no autorizables, o restringirlas más de lo que ya están, porque ya hay restricciones, cuando han demostrado que existe compatibilidad, incluso hay lugares en los que se practican estas actividades y que se han recuperado especies de aves, precisamente porque son personas que no solo van al monte a disfrutar de un deporte, sino que consideran esa actividad en un todo, un conjunto de todo, junto a la biodiversidad que les envuelve y, por ello, quieren protegerlo.

Para muchos, además, es su medio de vida; para otros, su vía de escape del día a día.
Y, si generalizamos, debería ser al contrario, hacia el buen uso, la buena práctica y el buen comportamiento de estas personas que es, precisamente, lo que hace que realizar dichas actividades sea compatible.

Es tan necesario defender la fauna y la flora como defender y proteger a las personas que viven en el mundo rural y que viven del mundo rural, consellera, creando empleo, fijando población en zonas en las que está en peligro de extinción del ser humano.

¿Sabía que la Costa Blanca es uno de los mejores destinos para la escalada de toda Europa e incluso más allá?
¿Sabía que vamos contra el mundo, que, mientras que la escalada es declarada deporte olímpico, aquí se pretende prohibir?

Con la futura entrada en vigor de la normativa que regula la Red Natura 2000, en la provincia de Alicante y parte de la de Valencia, que se extenderá a toda la comunitat, tal y como se está planteando ahora mismo, desde su conselleria, la práctica totalidad de las zonas de escalada, barranquismo y espeleología existentes en la Costa Blanca corren el riesgo de ser prohibidas, sin tener en cuenta ni el interés ni el impacto económico que genera el turismo activo en este territorio, tampoco que son compatibles.

Esta normativa, consellera, viene establecida por la Unión Europea, eso ya lo sabemos, pero la incompatibilidad no, la incompatibilidad la están poniendo ustedes.
Además, la Comisión Europea ha establecido que la aplicación del principio de precaución no debe basarse en un fundamento arbitrario ni legitimar, en ningún caso, una toma de decisión de naturaleza arbitraria.

Por ello, proponen la elaboración de un plan de usos -digo los afectados-, tratado con los principales actores y gestores de los usuarios del medio natural, para que sea elaborado con la mayor concreción y adaptabilidad para conseguir, con ello, una regulación que haga el uso racional de nuestros montes compatible con la protección del medio.
Reclaman sensatez, consellera, en las medidas; estudios de capacidad de carga de las zonas afectadas; estudios medioambientales, científicamente fiables y contrastados, para determinar las zonas sensibles; estudios de impacto económico que supondrá el cierre o regulación excesiva de estas zonas, de estas actividades en estas zonas, en muchos municipios.
Consellera, le piden que tenga presente las negativas consecuencias de esta normativa, ya que, en muchos de estos pueblos de montaña, viven, en gran parte, del turismo rural y de la presencia de deportistas que practican el ciclismo, el senderismo, la escalada, el barranquismo, la espeleología…, incluso se lo piden desde la propia Dirección General de Turismo, consellera.
La conselleria de deportes aún no ha respirado, que sepamos, (veus) pero le están pidiendo una mesa de diálogo de deportes en el medio natural.

Las normativas del Botànic deberían de ir encaminadas a frenar la despoblación de nuestros municipios de interior, no a fomentarla.

¿Se va a desligar, consellera, del ecologismo de salón y va a modificar esa versión preliminar de los tres proyectos de decretos que ha publicado su conselleria?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Una vegada plantejada la interpel·lació sobre el tema que ens ocupa, li donarem la paraula a l'honorable consellera d'agricultura i medi ambient perquè puga respondre i debatre les qüestions.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies, senyor president.

Senyora Díaz, vosté diu que se reclama sensatesa i jo li dic a vosté que li reclame honestedat.
Ho dic perquè ha dit coses interessant, però no ha explicat, diguérem, la història.
Diu: la Unió Europea reclama estes figures que vostés estan tramitant.
D'acord.
Però no és una cosa nova, eh?
, no és una cosa nova.
Clar, resulta que el govern del Botànic arribem i procediments obligats per la Unió Europea, iniciats en l'any 2012, iniciats, fins i tot, quan vosté era directora territorial de medi ambient, vostés ho paralitzaren i ara hem hagut de recuperar-los.
I, per tant, eixe procés de culminació d'unes normes que estan obligades per la Unió Europea l'estem fent el Botànic.

Clar, açò és com quan u fa un procediment, l'escriu, el culmina i vol vosté fer responsable a esta conselleria d'una cosa que no ha canviat sobre les normes que hi ha en l'actualitat.
És a dir, el barranquisme, el senderisme, no se prohibixen en estes tramitacions.
I perquè vosté entenga, perquè vosté entenga, el que se fa és mapejar estes zones, dir quines són zones A, zones B, zones C, zones de corredors especials ecològics i el que se diu és que dintre d'eixes zones s'avaluarà, juntament als ajuntaments i amb els informes tècnics, dintre d'eixes zones, zones concretes que puguen ser sensibles a unes espècies d'aus que estan en perill d'extinció o en el catàleg de vulnerabilitat i, per tant, puguen ser, en moments puntuals de nidificació, etcètera, incompatibles amb una activitat d'oci, d'esport, etcètera.

A mi m'agradaria que vosté fora honesta, perquè vosté coneix esta tramitació, és que estava de directora territorial quan comença esta tramitació.
(Veus) I, de fet, en la mateixa tramitació, fa menció a les normes que són les que se traslladen i, mire, són normes del 2012, quan vostés estaven, i fins i tot un decret del 2004, de Rafael Blasco, que a mi, sincerament, doncs, no és que m'agrade reivindicar ací un decret que firmà este senyor, però és que en eixe procediment se fa referència al decret de 2004, que és qui diu, clarament, que hi ha determinades zones on, per les característiques singulars que se puguen produir, fins i tot en moments concrets de nidificació, que no són tot l'any, puguen declarar-se incompatibles certes activitats.
Això és el que s'està fent.

I, per tant, perquè quede clar hui, meridianament clar, i, efectivament, en eixes meses de diàleg, com vosté ha reconegut, quedarà meridianament clar i en la resposta a les al·legacions: no se prohibix la pràctica del senderisme i del barranquisme en estes ZEC, no se prohibix; se regula, segons el mapa que se fa i la zonificació, juntament amb els ajuntaments, i ho diu literalment el procediment, amb un procediment participatiu i tècnic, la concreció de dintre de les zones on puga hi haver, en un moment puntual, per a una determinada classificació d'aus que estan en el catàleg de perill d'extinció o vulnerables i, per tant, puga ser, en un moment donat, incompatible.
Perquè vosté, com comprendrà, si hi ha en el cim d'una muntanya un moment de l'any on hi ha una nidificació d'una àguila que està catalogada com a vulnerable, doncs, allí no podrem estar pujant trenta persones en eixe moment, en eixos mesos de nidificació.

Jo crec que és molt raonable i, per tant, jo li demane a vosté honestedat de saber el que estem parlant.
Perquè vosté, a més, ha fet una reflexió que jo no acabe de trobar-li la lògica.
Diu: bueno, el turismo activo, los deportes, tal …; està molt bé, però ha arribat a dir: y se recuperan aves.
Jo no acabe de saber la vinculació entre fer ciclisme, senderisme, barranquisme, etcètera, i que es recuperen aus.
Escolte, les aus s'estan recuperant perquè este govern està fent reintroducció d'espècies que estan en perill d'extinció, està treballant conjuntament amb altres comunitats, Balears, Andalusia, Múrcia, etcètera, per fer reintroducció de certes espècies i aconseguir que hi haja una població suficient per a eixir de la catalogació de vulnerables o de perill d'extinció.

I, clar, l'acció humana estàdarrere de la pèrdua de la biodiversitat i de la fauna i de la flora, o és per…, no sé, por generación espontánea o por no se sabe bien qué misterio humano s'ha perdut el 60 % de la biodiversitat del planeta.
Açò ha estat per una cosa no se sap molt bé què.
Doncs, també l'acció humana fa i, per tant, som responsables de fer una actitud proactiva.

Però, escolte, si és que resulta que el barranquisme i el senderisme és qui recupera les espècies en perill d'extinció, per favor, animem-nos tots a recuperar… No és això, és una altra cosa.
La qual cosa no vol dir que siga una agressió, però, home, ha arribat a dir això: se recuperan aves.
Bé, per tant, no se pretende prohibir de manera generalizada, falso.

I després el tema dels ciclistes en els espais naturals, en els esports.
Una altra cosa que vosté podria ser honesta i dir ací que vostés no van fer les tramitacions dels PORN i dels PRUG, que vostés van dilatar normes importants en estos parcs.
I vosté podria ser honesta i dir que la norma vigent actual d'eixos PORN, escrita per vostés, prohibix la pràctica del ciclisme en les sendes que estan afectades per un PORN, ja siga la part que no és parc com la part que és parc natural dintre d'eixe PORN.
Ho prohibix literalment.

I este govern el que ha dit és: en la part que no és parc natural dintre d'un PORN, en les sendes, de manera generalitzada, es podrà practicar el ciclisme llevat que en el catàleg que es va a realitzar hi haja alguna senda molt especial que està sent afectada i es vullga recuperar i, per tant, hi ha que tindre-la en consideració.
I en la part de parc natural dintre d'eixe PORN, de manera generalitzada no es podrà; la pràctica a peu, sí, d'acord?
I hi ha un catàleg que es va a fer per a tot els PORN i tots els parcs naturals on es dirà en quines sendes es podrà practicar el ciclisme.

Per tant, este govern ha passat de la prohibició absoluta del Partit Popular a la compatibilitat del ciclisme en els parcs naturals i en els PORN.
I, per tant, jo crec que és un principi de sensatesa i sobretot d'honestedat que a vosté tanta falta li fa.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Continuarem amb la interpel·lació, ara amb la intervenció de la il·lustre diputada Elisa Díaz.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Si en algo es usted la mejor es en tergiversar todo lo que digo, todas las palabras, lo tergiversa todo.
Vamos a ver, a ver si explicándoselo un poquito mejor lo entiende.

Lo que le estoy diciendo es que todas estas personas, al realizar actividades deportivas en los montes, han demostrado a lo largo del tiempo que son compatibles esas actividades deportivas con el medio natural porque hay zonas en las que han llevado a cabo esas actividades y, aun estando ellos con esos deportes, se han recuperado aves.
No estoy diciendo que ellos las recuperen, estoy diciendo que han demostrado la compatibilidad.
Si usted no lo quiere ver, ya es otra cosa.

Y, mire, cómo puede decir que ya está todo prohibido y por qué ahora se pueden hacer deportes y de lo que se están quejando es de la normativa que viene, que es la que lo va a prohibir.
Al decirme que yo no soy honesta está diciendo que todos estos sectores no son honestos, porque cada una de las cosas que he venido aquí a decir lo que he hecho es trasladar lo que les están pidiendo todos los agentes afectados, señora consellera.

Y, de hecho, yo no sé si ha tenido tiempo de cogerse alguna de las alegaciones presentadas, pero es que es lo que dicen.
Y ustedes llevan más de 6 años gobernando, o sea, me parece increíble que se remonte al 2012 y que todo es culpa del Partido Popular.
Que ya me lo habían dicho que va diciendo por ahí usted esas cosas.
Pero, mire, sí, yo fui directora territorial hasta diciembre de 2012 y seguimos gobernando hasta 2015 y ustedes llevan gobernando más de 6 años, más de 6 años.
Y, en más de 6 años, ahora se ponen con esto.
Entonces, a mí no me venga con historias.

¿Y la forma de hacerlo?
Perdone, pero el decreto de 2004 de regulación de senderismo y deportes de montaña dice expresamente que es compatible con la conservación del medio natural, que es compatible.
Aquí, directamente, se han cogido ustedes al segundo apartado donde dice que, de la misma forma, se podrá restringir la realización, por ejemplo, de escaladas.
Se podrá restringir y ustedes se acogen a eso, diciendo directamente y declarando directamente la incompatibilidad.
Si no, léase la normativa, su normativa.
Su normativa, ahora mismo, está diciendo eso.

Y, si no, no sé a qué vienen declaraciones que hacen, pues, por ejemplo, desde la Federación de Deportes de Montaña como que: no podemos tolerar que los deportes de montaña y escalada sean prohibidos de forma total y sin identificar lugares sensibles que requieren restricciones, porque claramente es una medida ilegal e injustificada.
No lo dice el PP, lo dicen los afectados, que se han leído muy bien la normativa, la han estudiado muy bien y han presentado alegaciones en ese sentido.

Entonces, aquí, sinceramente, la que debería de tener un poquito más de honestidad y transparencia es usted, no yo.
Y es lo que le pedimos.
De todas formas, lo vuelvo a repetir, celebramos que se vaya a reunir con los sectores.
Esperemos que den un poquito marcha atrás en ese sectarismo que está plasmado en la normativa que está ahora mismo redactada, que lo redacten de otra manera.

Porque, si no, y voy a acabar como acababa un artículo de opinión que saqué hace bien poquito sobre este tema: Afirmar que estos deportes y actividades son una amenaza -como hace su normativa- para la conservación de los espacios naturales protegidos solo responde a la ideología sectaria de este Consell, que desde el principio ha demostrado querer encapsular nuestro medio ambiente.
La verdadera amenaza es este Consell.

No podemos consentir que esto pase, no podemos quedarnos de brazos cruzados.
Y por eso, desde el Partido Popular, desde los ayuntamientos, hemos presentado mociones -que han sido aprobadas, además, por varios grupos políticos en defensa de ese interés general de sus municipios- para constituir una mesa de trabajo de todos los agentes afectados para consensuar estas normativas y conseguir el compromiso por parte de todos los agentes afectados para que estas actividades y usos sigan siendo compatibles y sostenibles, respetando en todo momento la conservación de nuestro medio ambiente.
Para que cuando el Consell hable de protección de nuestros espacios naturales protegidos no sea un vestido que se le pone a la prohibición de su uso y disfrute, porque, de ser así, el daño a nuestro mundo rural sería enorme y difícil de recuperar.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

I amb la contestació de l'honorable consellera sobre les qüestions plantejades, finalitzaria este punt i esta interpel·lació.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies, senyor president.

Senyora Díaz, pensava que ho havia explicat molt bé i molt pedagògica, però…, vull pensar que vosté manipula i no és que no ho entén, perquè quasi que és millor, val?

La diferència, el procediment de ZEC i del PORN, perquè vosté està confonent a la gent.
Ciclisme, PORN; senderisme-barranquisme, ZEC.
Sobre el ZEC li he explicat, norma del 2004.
Vosté diu: &laquola norma de 2004 no prohíbe pero se han acogido al punto 2 que dice que se podrá prohibir».
(Veus) Oiga, i el que li estic dient que fa el procediment del ZEC, que van iniciar vostés en 2012, que damunt la vergonya que vosté diga: &laquoy estuvimos gobernando hasta 2015», i la gent preguntarà: &laquoY ¿por qué no acabaron el proceso?
» Y ¿por qué han dado lugar que hi haja una amenaça de la Unió Europea a esta comunitat per no atendre a eixes figures que són obligades?
I hem tingut que arribar nosaltres a fer-ho.

Aleshores, nosaltres estem culminant un procés que està avalat per una norma que és del 2004.
I en eixe procés diu que es podrà limitar en les zones concretes, que és el que jo li he explicat.
Es mapeja, es miren les zones concretes i allà on es demostre que hi ha algun tipus d'afecció a una espècie que està en vulnerabilitat o en perill d'extinció i que en alguns mesos de l'any, concretament, estiga fent la seua nidificació, aleshores ahí, en eixos moments puntuals, serà quan es faça l'informe d'incompatibilitat, no abans.

I, per tant, el barranquisme i el senderisme en el procediment que tenim escrit literal en els ZEC no està prohibit.
Simplement que en eixes zones, quan hi haja moments concrets, hi haurà una avaluació expressa de que no es podrà en eixe pic o en eixe punt concret de nidificació fer una activitat que puga ser incompatible.
I això es farà en el procediment i ho fan les territorials.
Però és que ho feien abans, el que passa és que no estava escrit.
No estava escrit en el ZEC, que és el que ens obliga la Unió Europea, val?

Però això era el que vosté feia quan era directora territorial.
Per l'amor de Déu, que és que jo he demanat eixos documents i s'ha fet este procediment sempre igual.
No canvia res, l'únic és que ara està amb la figura que ens obliga la Unió Europea a tindre, que vostés ho saben perquè l'iniciaren en 2012 i no culminaren perquè és millor no escriure res.
Per a vostés era millor no escriure res, perquè aleshores ho deixaven en arbitrarietat o en què li diu a un que sí i a l'altre que no, perquè com no hi ha res escrit.

Clar, això m'ho han dit tota la vida a mi: quan un escriu és pres del que escriu, veritat?
Doncs, sobre el que està escrit, tranquil·la que no es prohibix la pràctica del barranquisme i el senderisme.
No ho puc dir més clar i açò quedarà escrit en un Diari de Sessions.
Per tant, soc presa de les paraules que hui he dit en esta trona.

I ara anem al PORN, anem als PORN, que no sols el del Túria, eh, que ací parla del Túria però són tots els PORN.
Vostés prohibien literalment la pràctica del ciclisme en les sendes dintre del PORN.
Perdone: &laquoen los senderos e itinerarios naturales que discurran fuera de carreteras o pistas solo estará permitido el tránsito a pie».
On està el ciclisme ahí?

Ara anem a vore la diferència, anem a vore la diferència entre el que anem a fer nosaltres… (Veus)

El senyor president:

Senyoria, per favor.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Ja em contaran, un poquito de comprensión lectora, por favor.
&laquoEn las sendas e itinerarios naturales que discurran fuera de carreteras o pistas está permitido el tránsito a pie con carácter general.
En las sendas que discurran dentro del parque natural se reconoce la práctica del ciclismo solo en aquellos itinerarios definidos en el catálogo que deberá realizar el órgano gestor en espacios naturales protegidos según lo establecido en el artículo 54.
En el resto de sendas que discurran fuera del parque natural y dentro del ámbito del PORN se reconoce el uso de los ciclos, salvo en aquellas expresamente indicadas en el catálogo».

Bé, jo crec que ho he explicat bé.
Aleshores… (Veus) No, no, és que açò és el que queda.
(Veus) De prohibició absoluta del Partido Popular, que entén que el ciclisme és una pràctica que s'ha de fer compatible en els PORN a un govern que ho fa possible.

Diu vosté -y ya con esto acabo- ha dit una frase que me crida l'atenció: &laquoHan podido demostrar que son compatibles».
 Perdone, no, el ciclisme, fins ara, legalment no ho ha pogut demostrar i, per això, se li han posat moltes multes a ciclistes per anar per estes sendes, perquè no estava permés.
A partir d'ara sí que podran demostrar que és compatible, a partir d'ara.
Un govern amb sensatesa i amb honestedat que, efectivament, fa compatible els usos dintre dels nostres espais naturals amb totes aquelles persones que practiquen esport i oci que, efectivament, s'estimen la natura tant com nosaltres i no com vostés.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Interpel·lació al Consell, que contesta el conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, sobre les polítiques i accions previstes per a reactivar el turisme a la Comunitat Valenciana amb la finalitat de pal·liar les terribles conseqüències de la crisi de la COVID-19 en aquest sector, que formula el diputat Carlos Gracia Calandín (GP Ciudadanos) (RE número 34.
780, BOCV 159)

El senyor president:

Senyories, amb esta contestació finalitzem este punt i passem al següent que és el número 10, l'antic 9, que és la interpel·lació al Consell sobre les polítiques i accions previstes per a reactivar el turisme en la Comunitat Valenciana amb la finalitat de pal·liar les terribles conseqüències de la crisi COVID-19.
Presenta esta interpel·lació l'il·lustre diputat Carlos Gracia Calandín en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos.

El senyor Gracia Calandín:

Gracias.

El senyor president:

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Gracia Calandín:

Un segon.

El senyor president:

Sí, sí, sí.

El senyor Gracia Calandín:

Gràcies, president.

Buenos días a todos, señorías.

Conseller Soler, buenos días.

Mire, la última vez que usted y yo tuvimos la oportunidad de hablar de turismo en esta cámara fue hace escasamente un mes, el 25 de marzo, cuando le hice una pregunta oral, que supongo que recordará, precisamente por el tema de la reactivación del turismo.

Usted concluyó la parte de su réplica afirmando que la mejor política en favor del turismo, pues, era acabar con el virus lo más pronto posible.
Yo no tuve oportunidad de hacerle una contrarréplica, pero hoy le confirmo que, efectivamente, coincido con usted en que esa es la mejor política sin duda, pero también le reconozco que no es la única, no es la única para conseguir esa reactivación del turismo.
Y, sin embargo, lo cierto es que, revisando las acciones del Consell, vemos que carecen de esas iniciativas que promuevan, que impulsen, que reactiven el sector turístico de la Comunidad Valenciana y parece que no haya más políticas que poner en marcha.

Y es por ello que hoy le realizo esta interpelación, porque desde Ciudadanos estamos tan comprometidos como preocupados por la supervivencia y también por la reactivación de este sector de la Comunidad Valenciana.

Y, mire, me gustaría comenzar mi interpelación plasmando una vez más lo que supone el turismo para nuestra región.
Son cifras que usted de sobra conoce, pero no viene mal el que las recordemos.

Hablamos del 15 % de nuestra economía, del 13 % de nuestro empleo, de 300.
000 puestos de trabajo, 300.
000 familias valencianas que dependen de esta actividad, y que, en el último año, nada menos que el 6 % del producto interior bruto es lo que se dejó de facturar por parte del turismo.
Hablamos de siete mil millones de euros, prácticamente la tercera parte del presupuesto de la Generalitat.
Por tanto, es una clara evidencia de que si al turismo le va mal, a los valencianos no es que les vaya mal, es que les va muy mal.

Y, señor Soler, el sector turístico no solo lo ha pasado mal, lo continúa pasando mal.
Nos encontramos a la vuelta de un primer trimestre donde Exceltur nos informa o nos confirma que ha caído en facturación más del 70 %, que solo la provincia de Alicante ha perdido más del 80 %, y muy especialmente en la zona de Benidorm.

Mire, por recordar las palabras de Exceltur, de la alianza para la excelencia del turismo, dicen: &laquoDurante el primer trimestre de 2021, se ha acentuado el desplome turístico, alargando y agravando la situación de supervivencia cada vez más dramática de la extensa cadena de valor de empresas y subsectores turísticos».
Es decir, cada vez afecta más y cada vez lo están pasando peor.
A más empresas, a más autónomos, a más familias, a más valencianos.
Y en esta situación, pues lo cierto es que esas ayudas anunciadas, una y otra vez, son insuficientes y no terminan de llegar.

Conseller, desde hace dos meses que vengo preguntándole por esas políticas públicas en las que están trabajando para la reactivación del turismo, principalmente porque el sector tiene mucha incertidumbre de cara a esa campaña estival que es inminente, que tenemos a la vuelta de la esquina.

Y al final lo cierto es que de las respuestas que usted me ha ido dando en este tiempo la única medida efectiva de la que usted me habla que han conseguido implantar en la Comunidad Valenciana para incentivar esa demanda, para estimular esa demanda, pues ha sido el bono Viaje -que estamos perfectamente de acuerdo, porque la impulsamos nosotros desde esta cámara-.
Es la única.
No encontramos ninguna otra actuación que vaya a impulsar y que vaya a reactivar esa demanda, que es bien diferente de dar ayudas que, como le digo, son sobradamente insuficientes.

Voy a decirle que además me preocupa, porque la semana pasada tuvimos la oportunidad de escucharle a usted en otra interpelación que hizo otro grupo parlamentario, precisamente sobre el turismo, y usted siguió sin hacer mención de esas políticas para el estímulo en el corto y en el medio plazo de esa demanda externa, tanto nacional como internacional, que en el año 2019 supuso tres cuartas partes de la actividad turística.
Por tanto, la reactivación del sector turístico pasa sí o sí por reactivar esa demanda de turistas españoles, del resto de España, que vienen a la Comunidad Valenciana y de turistas extranjeros.

Y me preocupa porque en el fondo es una evidencia de que no hay un plan a corto plazo para esa reactivación del turismo en la Comunidad Valenciana.
Usted es cierto que la semana pasada nos hablaba de un plan estratégico del turismo 2020-2025, un plan que no era nuevo antes del COVID, porque ya estaba dentro del calendario que tenía la secretaría autonómica de turismo.
Y permítame recordarle que, en el fondo, ese plan pues no deja de ser a largo plazo.
Un plan en el que usted nos hablaba de para lograr la sostenibilidad, la digitalización, la desestacionalización del turismo.

Aprovechando que usted también es el conseller de hacienda y si tan importante es este plan, y para ver cómo entronca este plan dentro de esas acciones a más corto plazo, esa estrategia que se convierte ya en táctica y en operativa, pues sí que me gustaría preguntarle, ya que tiene los mismos objetivos que los fondos europeos, que se supone que tienen que venir a la Comunidad Valenciana, pues preguntarle cuántos proyectos destinados a la digitalización y a la sostenibilidad del sector turístico se han presentado bajo el paraguas de ese plan, por qué importes y quiénes son los que van a participar.

Y, señor conseller, ya que estoy preguntándole cosas, pues mire, más preguntas.
El señor Colomer, en el mes de octubre, nos hablaba de que estaban trabajando en un acuerdo para un corredor seguro con la secretaría de estado de turismo.
Una medida que, además, llevaba reclamando el sector desde hacía meses.
Me gustaría saber en qué punto se encuentra la negociación de ese acuerdo, porque hasta donde yo sé no deja de ser un borrador, y sobre todo cuáles son los pasos que se han dado desde la Comunidad Valenciana ante esa inminente finalización del estado de alarma el día 9.

Y, por último, y no menos importante, y entroncando también un poco con la primera reflexión que le he hecho, pues el tema de la vacunación.
Sabemos que la Comunidad Valenciana vacuna rápido, pero sabemos que esto es cuando llegan las dosis.
También sabemos que recibimos de media 200.
000 dosis menos que las que nos corresponden en función de nuestro peso poblacional.

Y teniendo en cuenta, y además esto usted también lo comentó la semana pasada, la importancia de transmitir esa imagen de destino seguro, le pregunto si piensan reclamar ante el gobierno que se incluya a los trabajadores del sector turístico como grupo prioritario de vacunación.
¿Considera el Botànic que la protección de estos trabajadores es esencial para generar esa confianza que a día de hoy es tan necesaria en el turismo nacional e internacional?

Señor Soler, la incertidumbre y el miedo por no abordar una campaña de verano con plenas garantías en cuanto a seguridad y confianza, lo cierto es que amenazan la prosperidad de nuestro sector turístico.
Las acciones que se implementen hoy serán fundamentales dentro de un mes, dos meses.
El sector turístico de la Comunidad Valenciana está pidiendo a gritos desde hace tiempo que se movilicen, que actúen y que trabajen con ellos en la recuperación del turismo de nuestra comunidad.

Así que le animo a que pongan en marcha acciones de respuesta para evitar lo que puede ser la ruina de un sector tan importante de nuestra Comunidad Valenciana.

Moltes gràcies, president.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Una vegada plantejada la interpel·lació, és el moment d'escoltar la contestació de l'honorable conseller d'Hisenda i Model Econòmic sobre esta important qüestió del turisme, mesures per a reactivar… Té la paraula el conseller Vicent Soler.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyor president.

Senyories, senyoria.

Compareixc, novament, davant d'esta cambra per a explicar les polítiques i les accions d'este Consell per a pal·liar els efectes de la pandèmia en el sector del turisme, tal com he vingut fent al llarg de les últimes setmanes, vosté mateix ho ha recordat.
Una de les quals, per cert, va ser el passat 25 de març per a contestar a una pregunta de la seua senyoria, en la qual vaig analitzar, precisament, la gestió d'este Consell per a impulsar la recuperació del sector turístic.

El dijous passat vaig oferir dades eloqüents que demostren la importància que té el sector turístic per a la nostra economia, a una altra senyoria, que s'assenta prop de vosté.
Eixe sector suposa, com ha dit vosté, el 15,5 % del PIB regional i el 15,9 % de l'ocupació, amb un ritme de creixement mitjà entre el 2014 i el 2019 del 7 % anual, quasi el doble del conjunt de l'economia valenciana, que era el 3,7 %.
Són dades significatives.

Unes altres.
Entre l'any 2014 i l'any 2019, va possibilitar la creació de 73.
000 nous llocs de treball, fins arribar a les 320.
000 ocupades al sector.
320.
000.
En l'any 2019 van visitar la Comunitat Valenciana més de vint-i-nou milions de turistes, que van realitzar una despesa superior als 13.
400 milions.

Per tant, estem parlant d'una part fonamental de la nostra economia, i en això convinc amb vosté, i, per tant, d'un àmbit prioritari de les polítiques d'este Consell, com ja vaig assenyalar la setmana passada, que reflecteix l'increment que han experimentat les inversions de la Generalitat en polítiques turístiques, les quals s'han multiplicat per 2,3, per 2,3, entre l'any i l'any 2021, passant dels 34,4 milions l'any 2015 als 79,3 milions l'any 2021.
Perquè, evidentment, lluitar i véncer el virus és el més important, però evidentment les polítiques han d'acompanyar això, com molt bé vosté ha dit fa un moment.

Polítiques que s'han estructurat en estos anys en cinc objectius estratègics.
Millorar el posicionament de la Comunitat Valenciana en els mercats turístics; incrementar la competitivitat en l'oferta turística valenciana; desestacionalitzar, diversificar i fidelitzar la demanda turística i fomentar la investigació, la innovació i el coneixement aplicat al turisme; juntament amb la promoció de la responsabilitat social de l'activitat turística i contribuir en la major mesura possible a la cohesió social, el respecte i l'hospitalitat.

Uns objectius en el marc dels quals des de la Generalitat s'han estant duent a terme nombroses línies d'actuació, com, per exemple, l'impuls al màrqueting del producte turístic; la promoció del turisme cultural; el foment i promoció de nous segments del mercat turístic; l'impuls del turisme accessible, com ja vaig comentar la setmana passada, senyoria; el foment de la innovació i la tecnologia aplicades al sector turístic, entre altres.

A més, un aspecte essencial d'esta política és la cooperació i la recerca de sinergies amb tots els agents del sector, tant públics com privats.
Per això, els pressupostos de Turisme Comunitat Valenciana per a enguany contemplen nombroses línies de treball col·laboratiu que s'estan desenvolupant amb tota mena d'entitats, des d'ajuntaments, mancomunitats o entitats i associacions de promoció locals fins a les associacions empresarials i professionals com Hosbec o Conhostur; o entitats culturals i associacions representatives dels sectors vulnerables.

Així doncs, la Generalitat ha vingut liderant un treball en comú entre el sector públic i el sector privat del sector, que ha permés avançar quant a la innovació i competitivitat de les empreses, la qualificació i la formació dels professionals, la difusió del coneiximent en la intel·ligència artificial turística, la promoció de la comunitat com a destinació turística, acollidora, accessible, inclusiva i diferencial.

Però, els efectes brutals que ha tingut la COVID-19 sobre el turisme han fet imprescindible reorientar estos esforços, s'ha de replantejar esta planificació que es va fer en el seu moment per a donar prioritat al suport directe i indirecte al sector i ajudar les empreses a superar la crisi i afrontar la recuperació.

Unes mesures que, com he vingut explicant, van començar l'any 2020, l'any passat, quan la COVID estava en el seu apogeu, amb una inversió de 10 milions en equipaments i dotació higienicosanitària a les platges, 16 milions per a la promoció de la imatge de la Comunitat Valenciana com a destinació segura, així com la posada en marxa d'una línia de 6,5 milions d'ajudes a autònoms i pimes del sector turístic que van permetre ajudar prop de nou-centes empreses del sector.
I el programa, com sap vosté, de bo Viatge Comunitat Valenciana, que s'ha ampliat fins a l'any 2022 i que ha animat en només quatre mesos de l'any 2021 a 50.
000 valencians a gaudir dels serveis turístics de la comunitat.

Unes mesures d'ajuda que han continuat l'any 2021, com posem el pla Resistir, que cal citar-ho, perquè ahí hi ha hagut molts diners, i les línies específiques convocades per Turisme Comunitat Valenciana, més de quatre-cents milions destinats a fer costat a 22.
000 empreses, 44.
000 autònoms i 136.
000 treballadors per compte alié dels sectors més castigats per la pandèmia.
I un dels sectors més castigats per la pandèmia és el sector turístic.

Les ajudes indirectes dirigides a estimular la demanda interna com el bo Viatge, que abans ha esmentat, així com les ajudes financeres de l'IVF mitjançant la línia de préstec bonificat a Horeca, destinats a autònoms i plans d'hostaleria, oci i turisme, que ha incrementat la seua dotació fins als 150 milions, i que inclouen trams no reemborsables de fins al 30 %.
És a dir, ajudes directes.
El tram no reemborsable és una ajuda directa.

Ajudes que es complementen amb l'esforç de la Generalitat per a orientar la promoció activa mitjançant la participació en les grans fires de turisme nacionals i internacionals com Fitur, que recupera la presencialitat enguany.

Però si el Consell ha estat treballant cap a la recuperació de la normalitat i està dissenyant les polítiques per a reforçar i potenciar els avanços aconseguits en els últims anys.

Per exemple, sobre la base del Llibre blanc del turisme de 2016 s'ha elaborat el Pla estratègic de turisme de la Comunitat Valenciana de 2020-2025 en col·laboració amb els diferents agents del sector que desenvolupa una trentena de programes d'acció i estructurats en cinc línies estratègiques.

Per tant, no és el tema només de les vacunes, que per descomptat és el més important.
El turisme és contacte, contacte social.
I, per tant, vol dir contagi potencial.
I, per tant, estem molt interessats en la vacunació.
I, per tant, no és baladí dir que som una comunitat autònoma que té un dinamisme en la vacunació, de les comunitats autònomes que lideren el cas en Espanya.

Però no és només això, és que també tenim en compte i estem aplicant l'objectiu de desenvolupament sostenible de l'agenda 2020-2030.

En definitiva, -i acabe, president-, les polítiques de turisme d'este Consell des de l'any 2015 i les noves estratègies de futur dissenyades també a partir de la pandèmia han col·locat la Comunitat Valenciana en la millor posició per a aprofitar el fons de recuperació de la Unió Europea i obtindre la major participació possible en la pla de modernització i competitivitat del sector turístic, dins del pla de recuperació, transformació i resiliència del Govern d'Espanya, que destinarà 3.
400 milions d'euros entre els anys 2021 i l'any 2023.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Una vegada escoltada esta contestació extensa acabarem de concretar la interpel·lació.
Té la paraula l'il·lustre diputat Carlos Gracia.

El senyor Gracia Calandín:

Gracias, president.

Mire, señor Soler, yo no le estoy preguntando por el año 2025, que no sabemos dónde vamos a estar.
Yo estoy preguntando por el mes que viene, que es el verano del 2021, por el otoño del 2021.
Y usted todo lo fía a un Plan estratégico 2020-2025.

Le he preguntado por los proyectos concretos que se han pedido precisamente para esa captación de fondos.
Usted no me ha concretado nada.
En fin.
La importancia que un gobierno le da a un sector económico comienza por el valor que los propios gobernantes le dan a este sector.

Y, lamentablemente, lo cierto es que durante esta pandemia, sobre todo al principio, el sector turístico ha tenido que encontrarse con acusaciones y desplantes de algunos de los miembros del Consell.

Y a mí me gustaría recordarlos.
La vicepresidenta del Consell cuando dijo hace escasamente un año que el sector turístico reportaba muchos beneficios a unos pocos y maltrataba salarialmente y en condiciones de trabajo a las kelly.
Eso hace escasamente un año.
¿Ese el perfil del que usted dice que vela por la reactivación del sector turístico?

Mire, ha tenido la oportunidad, igual que la tuvo la semana pasada, de ir un paso más allá y subir a esta tribuna y explicarnos cuáles son las medidas que van a poner en marcha ya para que el 1 de junio estén llegando turistas de Bélgica, de Alemania y de Reino Unido.

Y todo es un plan estratégico, una declaración de intenciones, pero que luego no se concretan en nada.
No nos ha dicho nada.
Nos ha hablado de cinco objetivos estratégicos, que en el fondo es como si no nos estuviera contando nada.
Y conocemos las ayudas, pero una cosa es paliar el efecto de la pandemia y otra cosa es reactivar y estimular el sector turístico.
Y usted confunde las dos cosas, hace un barrejat y al final no nos queda nada en claro.

Mire, cosas que les ha demandado el sector turístico durante el año.
Les ha demandado que realizaran más pruebas PCR para detectar y para prevenir mejor sin aumentar las restricciones.
Y la Comunidad Valenciana durante todo este tiempo a la cola de las PCR realizadas.

Mientras tanto, ustedes sabemos lo que han tenido que hacer: cerrar más y prohibir más.
Les han demandado desde el primer momento que impulsaran la app Radar Covid, como así lo ha hecho también el ministerio de sanidad.

Sin embargo, desde salud pública no se ha hecho caso de las recomendaciones y la app no es operativa ni fiable dentro de nuestro territorio porque no se ha hecho uso de ella.
Cuando viene otro español de otra comunidad autónoma no es compatible la app, no se hace un seguimiento.

El sector les demandó la puesta en marcha ya en verano del corredor seguro, con países, como le he dicho antes, Bélgica, Reino Unido, Alemania.
Y a día de hoy no se cuenta con un acuerdo en firme sobre la puesta en marcha de esos corredores seguros.
El 9 de mayo se supone que se levanta el estado de alarma.

Pero es que tampoco han tenido a bien aceptar algunas de las propuestas que les hemos hecho desde la oposición.
Más allá de ese aumento de ayudas a fondo perdido para hoteles y apartamentos, les hemos pedido que reduzcan tasas e impuestos.
Les hemos pedido la creación de seguros sanitarios para turistas internacionales, para que en caso de que tuvieran que pasar la cuarentena estuvieran cubiertos.
Eso es también exportar confianza y seguridad.

La puesta en marcha de ese turismo permanente, que teníamos una oportunidad fantástica de lograr que pudieran venir gente internacional a vivir aquí con un turismo permanente en esas zonas más despobladas y también las zonas de la costa teletrabajando y tampoco han hecho nada.

Hoy le pido que reconsidere todas y cada una de estas medidas por el bien de la economía valenciana y por el bienestar de nuestra ciudadanía, que esos cinco objetivos estratégicos que son una especie de nebulosa al final se concreten precisamente en estas acciones.
Y se lo haremos saber a través de nuestra moción subsiguiente.

Le pido que reclamen al gobierno central más vacunas, que aceleren el ritmo de vacunación, le pido que soliciten también al gobierno central el IVA superreducido al 4 % para los productos y servicios del sector turístico.
Hoy le pido compromiso con el turismo valenciano, porque, señor Soler, el impulso del sector turístico es el impulso de nuestra comunidad.

Moltes gràcies, president.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Finalitzarem el punt amb la contestació de l'honorable conseller a les qüestions que s'acaben de plantejar en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos.

Quan vosté vulga, conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

President, moltes gràcies.

És que estem bastant d'acord amb el seu relat.
És a dir, jo crec que el sector turístic, ho acabe de dir, és més del 15 % del PIB valencià, però té un efecte derivat molt important econòmicament.
Per tant, no és només el sector turístic, perquè afortunadament tenim una diversitat productiva molt important en el sector agroalimentari i en el sector industrial, evidentment, però el sector turístic és molt important.
Les xifres avalen això.

I, per tant, és important compatibilitzar el que vosté ha dit.
És a dir, cal tindre projeccions en el mitjà termini i en el llarg termini.
El món està canviant, la geografia turística del món està canviant, n'hi ha noves destinacions.
El producte que ha sigut d'èxit en el passat s'ha de transformar per a que continue sent exitós en el futur, donats els nous competidors etcètera.

Cal fer moltes coses de caràcter social.
Per això el Llibre blanc del turisme que ja ve de l'any 2016.
Però no només això, és que tenim nous objectius, objectius de desenvolupament sostenible de l'agenda 2020-2030, les exigències del pla de recuperació i resiliència de la Unió Europea.

Este en concret, el Pla de recuperació, transformació i resiliència europeu, que l'altre dia el president Sánchez va presentar en Brussel·les per la part espanyola posa de relleu la importància d'açò.

Per tant, és que estic d'acord amb el seu relat.
El tema és què estem fent?
Perquè això és l'important, perquè eixe mitjà termini que està en la lògica de la programació ha de ser compatible i ha d'alimentar-se d'accions en el curt termini, justament perquè ha passat una cosa que no estava prevista, que és una hecatombe sanitària que ha tingut, com moltes vegades he explicat ací, un efecte en forma de k.
Hi ha sectors que han guanyat molts diners amb esta crisi, però altres ho han passat molt malament.

I el sector turístic és, per raons òbvies que acabe de dir, pel que significa… Què és el turisme sinó el contacte social?
I què és el contacte social?
La font potencial de contagi.
I, per tant, són lògiques eixes mesures de restricció.

Per tant, és veritat que el Consell de la Generalitat ha actuat amb una coherència enorme, més que qualsevol altra comunitat autònoma.
Ha fet les mesures restrictives per a salvar vides i alhora ha ajudat.

Ha ajudat molt, ho he dit, en l'any 2020 i en l'any 2021.
Miren, línies nominatives de concessió directa a associacions, empreses, federacions, fundacions, amb l'objectiu de millorar la competitivitat del sector.
En l'any 2020, 6,3 milions.
En l'any 2021, 10 milions.

És que sabem de l'efecte multiplicador econòmic del sector, és que activar el sector… Insistisc, tenim la llosa del virus i això ens impedeix planificar res, perquè (inintel·ligible) … virus mana ell.
Si el guanyem, podrem, com diu el president Puig, anar alleugerint les restriccions, però sempre per davant la prudència.
Perquè sense prudència pot ser pitjor el remei que la malaltia.
I obrint tornen els processos d'onades de contagi i aleshores hauríem de restringir.

Per tant, siguem una mica intel·ligents.
Fem-ho amb la prudència suficient perquè puguem avançar i a ser possible que a l'estiu, quan puguem, el més prompte possible, puguen haver la major llibertat i les menors restriccions possibles.

Per tant, estem parlant del turisme.
9,1 milions per a titulars d'establiments d'allotjament turístic, 2,5 milions per a titulars d'agències de viatges, 6,4 milions per a persones físiques o jurídiques adherides a algun dels programes de producte turístic o qualitat en destinació, 18 milions en la línia de turisme, que s'han pagat vora 10 milions ja repartits entre totes les categories, dels 18 milions, dic, n'hi han 9.
000 beneficiaris.

Ja s'han començat a pagar les ajudes a l'oci nocturn.
Hi ha resolució favorable dels 230 expedients de sol·licitud d'ajudes.
Totes les sol·licituds aprovades corresponen a discoteques, sales de ball i de festa.
Cada local rebrà 28.
500 euros fins a un màxim de 5.
000 en cas que un mateix propietari dispose de diversos establiments.
En total, s'han concedit subvencions per un import de 3.
700.
000 euros.
Però, a més, també ajudes al transport, sobretot ajudes de línies de transport discrecional, que estan molt vinculats al sector.

Es poden fer moltes més ajudes?
Naturalment, si tinguérem la maquineta de fer diners, però no la tenim, desgraciadament.
Tenim els diners que ens dona el contribuent a través dels seus impostos o el deute, que vol dir el que pagaran els nostres fills en el futur.

Són les úniques possibilitats que tenim de diners, la resta és caure en la melancolia, perquè eixes són les idees tangibles que podem tindre.
I hem de buscar el punt neutral, el punt d'equilibri entre el que carreguem sobre els lloms de l'actual generació pagant els nostres impostos i el que pagaran els que venen darrere.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Interpel·lació al conseller d'Educació, Cultura i Esport, senyor Vicent Marzà i Ibáñez, sobre el dret a la informació dels pares o tutors dels alumnes, que formula la diputada María de los Llanos Massó Llinares (GP Vox Comunidad Valenciana) (RE número 18.
840, BOCV 86)

El senyor president:

Senyories, finalitzat este punt passarem al següent, que és el punt 11 de l'ordre del dia, l'antic punt 10, que és la interpel·lació al conseller d'Educació, Cultura i Esport sobre el dret a la informació dels pares o tutors dels alumnes, formulada per la il·lustre diputada María de los Llanos Massó en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Quan vosté vulga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, presidente.

Señorías, conseller, en una resolución de su conselleria del 7 de enero podemos leer: &laquoEl patrimonio musical valenciano se caracteriza, entre otros aspectos, por la importancia del canto improvisado en nuestro extenso repertorio tradicional, el cual se ha transmitido hasta nuestros días renovado y actualizado».
Hasta ahí todo bien.

&laquoLa improvisación oral dentro del ámbito educativo deviene un recurso de interdisciplinar de primer orden para mejorar la competencia comunicativa, el aprendizaje musical, la creación artística, la seguridad personal».
Hasta ahí, pues también bien.

&laquoY para llevar esto a cabo se convocan unas ayudas para intercambios de experiencias educativas asociadas al proyecto Rapsodes 2021».
Y ahora viene el problema.
&laquoEn cada centro educativo que participe se realizará un taller didáctico impartido por personas representativas del mundo del rap o del canto tradicional.
Ese proyecto se tiene que hacer constar en la programación general anual del centro».
Hasta ahí, todo bien.

¿En esa programación general anual del centro los padres podrán leer quiénes son las personas que van a participar en los talleres con sus hijos?
¿Los padres van a encontrar en esa PGA que, por ejemplo, Tesa, una de las participantes, es un activista catalanista y feminista radical?

¿Los padres podrán leer también en esa PGA que Auxili, otro de los que intervienen, habla en sus canciones de una España con un país casposo, de la brutalidad policial y del sistema capitalista?
Aparte de que fue uno de los que participó en el concierto de final de campaña del referéndum ilegal de independencia.

¿Los padres podrán saber también leyendo la PGA del centro que Jazzwoman participó en la canción Los borbones son unos cabrones?
Usted lleva diciéndonos cada vez que exigimos que los padres sepan qué actividades realizan sus hijos que ya están las PGA para que lo sepan.

En el caso de que los padres pudieran acceder con facilidad a esas PGA, cosa bastante complicada, porque está en el centro, está custodiada en el centro, tendría que ir cada padre, solicitar la PGA, que les enseñaran una copia… Creo que es bastante poco operativo.

Pero es que además en esas PGA las actividades no están explicitadas.
Entonces, en el hipotético caso de que pudieran actividades fácilmente y sin mucha molestia a la PGA, pues podrían leer, por ejemplo, que sus hijos van a realizar una visita al ayuntamiento.
Perfecto, estupendo, ¿qué padre se va a oponer?
Pero es que ahí no va a parecer que a lo mejor en esa excursión al ayuntamiento los niños van a ver una exposición, un taller, un documental que a lo mejor, de haberlo sabido los padres, pues igual no hubieran autorizado esa salida de su hijo.
Los padres no tienen ni idea de lo que hacen sus hijos en el centro educativo, y no porque no quieran, señor conseller.
No, porque es misión imposible y usted se encarga de eso.

Pero imagino que usted lo sabe y, además, es el máximo responsable de lo que está ocurriendo en el centro educativo.
Los padres tienen derecho a saber qué actividades realizan sus hijos y usted, la obligación de cuidar de esos niños y jóvenes.

Y, mire, hablando de cuidar a niños y jóvenes, le voy a leer unos extractos de unas cartas que nos están haciendo llegar algunos niños y jóvenes.
&laquoMe dirijo a usted para poner en conocimiento de quien sea competente la situación que estoy viviendo diariamente en el aula.
Desde finales del primer trimestre de este curso, se vienen produciendo situaciones incómodas y a menudo me encuentro con comentarios y gestos por parte de un profesor, el cual intenta, por lo que parece, provocarme o dejarme en evidencia en presencia del resto de los alumnos, creo que por el solo hecho de pensar diferente.
Comentarios tales como «¿Te crees superior por ser blanquita?
» «¿Tus padres te obligan a ponerte esas pulseras?
».
La niña en cuestión llevó una pulsera con la bandera de España.

O este pasado 14 de abril, preguntándome irónicamente si sabía qué día era.
O exigiéndome también realizar algunos trabajos individuales que no se le pedían al resto de compañeros, llegando a manifestar textualmente este profesor que se me hace hacer ese trabajo para que cambie de ideología.
Esto son solo algunos ejemplos.
Les pongo en antecedentes de todo esto porque ha llegado a convertirse en una situación incómoda -dice la niña-, sintiéndome señalada y atacada en el aula, desconociendo los motivos reales y personales que pueden mover a este profesor.
»

Otra carta, de otra niña también: &laquoA decir verdad, no recuerdo la primera vez que me insultaron por mi forma de pensar.
Mucho menos, cuando empecé a verlo como algo normal, como algo que debía esperarme.
Y ese señalamiento…, lo que en algunos casos siembra dudas en uno mismo.
Yo, en cierto momento, llegué incluso a cuestionarme si sería cierto todo lo que me decían, si de verdad yo era machista, homófoba y xenófoba.

»En mi instituto llevo soportando casi dos cursos el señalamiento por parte de algunos profesores, simplemente por mi forma de pensar.
De hecho, recuerdo particularmente el día en que uno de mis profesores, sin pudor alguno, comparó mis ideales con los del partido nazi, nombrando punto por punto los once principios con los que Goebbels ideaba su publicidad, los intentó equiparar de forma absurda a lo que yo pensaba.
Además, aun sabiendo que iba a ofenderme, porque soy religiosa, también dio a entender que yo no vivía el cristianismo de forma correcta porque, según él, promovía el odio y la violencia contra los demás.
Infinidad de veces me han negado el turno de palabra, unas veces alegando que no era el momento de intervenir, que había que seguir con la clase, pero muchas otras diciéndome, sin ningún pudor, que mis ideas eran fascistas y nazis, y que por eso no merecía hablar.

»Digo yo -sigue la niña- ¿prohibir a alguien hablar no es censura?
¿Esa es la libertad de expresión que tanto defienden?
» Y sigue la niña diciendo: &laquoEsto pasa día a día en los institutos.
Mis propios profesores me han mandado callar o me han negado la palabra cuando se tocaban ciertos temas.
Supongo que poco a poco me fui acostumbrando a que cada vez que yo me posicionaba respecto a política u otros aspectos, inmediatamente después hubiese reacciones negativas o de desprecio hacia mí.
Se produjo un silencio incómodo y me miró con desprecio para luego soltar: «Pensaba que eras buena persona«.
» Termina la niña la carta diciendo: &laquoCreo que es el momento de perder el miedo a expresarse, de reivindicar nuestra historia y no dejar que la manipulen.
Es momento de levantarse, porque nos quieren así, callados y temerosos, pero no lo van a conseguir».

Estas cartas, señor Marzà, nos las han hecho llegar algunos niños.
Le he leído solo algunos extractos porque algunas son muy largas.

Los padres deben de saber en todo momento qué actividades se van a realizar.
Esa era mi interpelación.
Y usted debe de proteger estos niños.

Con estos testimonios que yo le he leído, señor Marzà, si en vez del responsable ser un profesor, si hubiera sido el padre, si hubiera sido la madre, si hubiera sido un familiar el que le dice esto a un niño, ¿no estarían los servicios sociales de la señora Oltra actuando inmediatamente y diciéndoles a esos malos padres que no tienen el derecho a educar así a sus hijos?

Piénselo, señor Marzà.
Y esta vez se lo digo sin enfadarme y como se lo dicho otras veces con otros temas.
Estamos hablando de niños, señor Marzà.
Estamos hablando de jóvenes.
Que los niños tengan que llegar a escribir esto me parece que es muy duro, y usted es el último responsable de lo que está pasando los centros y estas dos niñas no son las únicas, pero sí son de las primeras valientes que se están a atreviendo a denunciar.
Y cuando hablamos con los padres y les proponemos denunciar tienen miedo, señor Marzà.
Tienen miedo.
Sí -no me diga que no con la mirada-, tienen miedo, porque esos niños tienen que seguir en ese centro educativo sufriendo lo que están sufriendo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Una vegada substanciada esta primera intervenció, escoltarem la contestació de l'honorable conseller d'Educació, Cultura i Esport.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyora diputada.

Vosté fa una interpel·lació sobre el dret d'informació dels progenitors i sobre això li contestaré.

Evidentment, ha fet una tria d'unes cartes que diu que li han arribat i que són informació d'uns xiquets i unes xiquetes.
Evidentment, com no pot ser d'una altra manera, jo el que li dic és que qualsevol afirmació com eixa, evidentment quan una persona, un xiquet o una xiqueta té una sensació de no estar ben tractat en un centre educatiu hi han mecanismes per a actuar sobre això i, per tant, s'han d'activar i no hi ha ningun problema en poder parlar sobre estes qüestions.

El que sí que em genera una certa contradicció és que, just dos minuts abans de començar a llegir determinats testimonis, segons vosté, just vosté estava fent el mateix que estava criticant ahí.
I estava dient que determinades persones no poden anar als centres educatius perquè tenen una ideologia que a vosté no li agrada.
Sí, estava dient que determinats cantants no podien parlar, no podien participar d'un programa que consta en una programació general anual perquè a vosté no li agrada la seua ideologia o no li agrada el que diuen.

Per tant, vosté mateix, una vegada més, cau en la contradicció inherent al seu propi partit de demanar el mateix i el contrari segons qui siga el que ho diu i segons quina siga la ideologia d'eixa persona.
I, per tant, és evident que molta coherència no tenen.

Miren, nosaltres el que fem, davant la informació a les famílies i tutors, és que tenen tota la informació que necessiten en els seus centres educatius, com consta en tots els documents que hi ha en els centres.

Una altra cosa és que a vosté no li agrade el que es fa en els centres educatius.
Una altra cosa és que vosté no compartisca eixes mirades sobre l'educació.
I això jo crec que és el problema que tenen vostés amb l'educació pública, amb l'educació de qualitat, amb una educació emancipadora, amb una educació que ajude a ser crítics, que ajude a pensar fins i tot diferent del que pensen les seues famílies.
Perquè, clar, és que els xiquets i les xiquetes han d'aprendre també que hi han altres formes de pensar diferents de les seues famílies.
I no passa res.
Perquè l'educació evidentment la fan les famílies a casa i la fem el conjunt de la societat.

I, per tant, els xiquets i les xiquetes estan també en el seu dret a formar-se de forma transversal, de forma global i no només en funció de les ideologies dels seus pares, no només en funció del que són les seues creences o els seus posicionaments.
I per això el que es garantix des de l'educació pública valenciana és que el conjunt dels xiquets i les xiquetes accedisquen al conjunt d'aprenentatges, de mirades, de visions, al voltant de la vida i que siguen ells mateixos capaços de triar en el seu futur.
Perquè eixa és la llibertat, quan u és capaç de triar, quan té l'opció de triar.
No quan l'únic camí a recórrer és com si haguera l'únic camí en la vida.
No hi ha un únic camí en la vida, ni tampoc per a afrontar-la ni tampoc per a pensar sobre ella.

Mire, al voltant de la informació a les famílies, els documents són públics.
Els documents no només són públics, sinó que estan normativitzats en diferents normatives, no només valencianes.
Hi han dos decrets: un, per a infantil i primària i altre, per a secundària i Batxillerat.
També, a les lleis educatives, lleis orgàniques que hi ha a nivell estatal.
Per tant, es fa arreu de tots els territoris amb les mateixes exigències a l'hora de la informació pública.
Una informació pública que consta, com vosté dia, a la programació general anual.
Però no només: les famílies tenen també accés a les informacions de les activitats puntuals que té aquestes programacions generals anuals i, de fet, les famílies no només autoritzen per a eixa activitat, sinó que també autoritzen, fins i tot, per a l'ús de les imatges dels xiquets i les xiquetes en eixe tipus d'activitats com la que vosté estava dient.

Per tant, són coneixedors no només de les activitats puntuals, sinó també del projecte pedagògic del centre educatiu.
Un projecte pedagògic que busca precisament el que a vosté jo sé que no li agrada molt, en el seu procés de construcció utilitza un mecanisme que a nosaltres ens agrada -jo sé que a vosté no- que es diu democràtic; democràtic, participatiu, en el qual eixes programacions generals anuals no se les inventa un professor aïllat, sinó que formen part d'un procés, en el qual les pròpies famílies també participen de la redacció i formen part d'un procés, en el qual el consell escolar, el claustre, el consell escolar, la direcció, torna altra vegada al claustre, s'aprova en el consell escolar amb els informes dels diferents representants, on estan representades les famílies.
I allí és on després es publica i és un document públic.
Per tant, un document al qual, evidentment, té accés el conjunt de la ciutadania.

A vostés el que els passa és que no els agrada el que posa allí dins.
I, clar, si no els agrada el que posa allí dins, és que vostés xoquen amb els principis bàsics d'una educació democràtica.
Perquè és així com no només eduquem al nostre territori, sinó que s'educa al conjunt de territoris democràtics que tenen certs consensos al voltant de què és el que ha de ser l'educació.

Però és que, a més a més, vostés el que solen fer és precisament això, assenyalar a determinat professorat en dos aspectes.
El primer, com si tingueren tan poca professionalitat i tan poca capacitat de decidir ells per ells mateixos, amb el seu criteri professional què és el que han de fer per a acompanyar els xiquets i les xiquetes, i que seguisquen un suposat mandat d'un cert dimoni amb cues, que soc jo mateix, segons vosté moltes vegades, el conseller, que els diu el que han de fer en cada moment.

Mire, el professorat és gent professional.
En caràcter general, és gent professional, que es desviu pel seu alumnat, que està sempre al seu costat.
I vosté l'únic que fa quan ve ací és assenyalar-los com si foren persones que perseguixen segons la ideologia al seu alumnat, i no és així.
No és així i ho sap perfectament.
I no només fa això, sinó que assenyala especialment i de forma específica al professorat de l'escola pública per a confrontar-lo amb les famílies.

Des que estem ací, jo només he eixit a contestar-li a vosté preguntes que van en el mateix eix: la confrontació de les famílies contra el professorat de la pública, la persecució ideològica del professorat de la pública, i no només això, sinó l'assenyalament dels seus professionals.

Mire, això no és pot permetre, perquè estos professionals ja tenen prou en superar el dia a dia d'una situació canviant, complexa, difícil, com la qual estem vivint, com perquè ara els vinga un grup parlamentari que l'únic que fa és bullying, els fa bullying als professionals de l'educació per tal d'assenyalar-los.

En la segona intervenció entraré en algun exemple del que està passant.
Però és que si vostés volen de veritat …, si vosté vol de veritat -que això ho diu, però després en els seus fets, res de tot això- contribuir que millore l'educació, el primer que ha de fer és confiar en el professorat, confiar en ells i elles.
Si té qualsevol dubte, qualsevol document que li arribe que creu que en un centre determinat passa una cosa concreta d'un centre dels més de dos mil que tenim, evidentment farem i parlarem, mirarem què és el que està passant, com ha de ser, amb tots els mecanismes que hi ha, de control i de continuïtat.
I no només confiar en el professorat, sinó deixar de confrontar a les famílies amb el professorat, perquè les famílies i el professorat treballen en el mateix bé al centre, que són les xiquets i les xiquetes.
Treballen pel seu bé superior.
I per això, el que cal és deixar el professorat tranquil, deixar que treballen en professionalitat i no seguir assenyalant-lo, com fa vosté cada vegada.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Efectivament entrem ara en un segon torn de la interpel·lació per a concretar els aspectes que es consideren més rellevants.

Té la paraula la il·lustre diputada Llanos Massó en la interpel·lació al conseller d'Educació, Cultura i Esport.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, presidente.

Señor conseller, yo le he preguntado si los padres lo sabían, si sabían quién iba a llevar a cabo esas actividades.
¡No lo sabían!
¡Es imposible!
Conforme están hechas las PGA es imposible porque no se detalla la actividad.

Usted me dice que, bueno, que si tenemos conocimiento de algún caso que suceda puntual en un centro, que hay cauces adecuados para denunciar.
En fin, hace no muchos meses tuvimos que escuchar aquí como una compañera suya, del Consell, decía que las mujeres maltratadas muchas de ellas no denunciaban por miedo y que el porcentaje de mujeres maltratadas era mucho más elevado del que aparecía.
Con los niños acosados en el colegio pasa exactamente lo mismo, señor Marzà.
(Aplaudiments)

Usted me hablaba también de que los niños tienen que aprender también que hay pensamiento distinto al que tienen sus familias.
Evidentemente, tienen que aprender a ser libres, cosa que ustedes les impiden ser.
Porque lo mismo que un niño de una familia conservadora evidentemente al final tiene que aprender que, bueno, que hay distintos pensamientos, y conforme vaya madurando, si se le enseña a ser libre, si le educa libremente, formará su propio pensamiento, ¿qué me diría usted si un niño de una familia separatista, el hijo de alguno de su grupo parlamentario -supongo que debería de tener un profesor en clase para enseñarle cosas distintas-, le dijera que España es una, grande y libre?
, ¿no?
(Veus)

El senyor president:

Senyories!
Senyories!

La senyora Massó Linares:

Aquí lo único que estamos pidiendo es la capacidad de elegir, cosa que usted niega.
Lo que estamos pidiendo es la libertad, cosa que usted niega.

Y usted intenta siempre decirme que es que yo señalo al profesorado, que son magníficos profesionales y que yo señalo al profesorado, que mi grupo señala al profesorado.
No, señor Marzà, flaco favor le hace usted al profesorado cuando no aparta las manzanas podridas del cesto, flaco favor le hace usted al resto de profesores.
(Aplaudiments)

Porque me va a decir usted a mí ahora que hay médicos, que todos los médicos son buenos médicos, que todos los médicos son excelentes profesionales.
Pues no, pues hay algunos que no son tan buenos.
Y que hay abogados que todos son excelentes, pues no, hay buenos y malos, como en todas partes.

Bueno, pues con los profesores pasa exactamente igual.
Y como le he dicho, flaco favor le hace usted a los buenos profesionales, que son la mayoría, no le digo que no, que se dejan la vida por los alumnos, que se dejan la vida por la educación, flaco favor le hace usted si no aparta las manzanas podridas y dejan que maltraten de esa manera a los niños.

Usted me habla de una educación emancipadora.
No me va a dar tiempo, pero es que hay aquí también otro cuento que le han dado a los niños, que ese igual lo conoce, Els tres porquets, en el que habla de un lobo malo, imperialista, opresor, al que hay que degollar y que los cerditos terminan creando una república socialista modélica.
Este cuento, señor Marzà, también se lo están dando a los niños para hacer comentario de texto en los institutos, ¿eh?
Esto.
Les hace mucha gracia, veo que les hace mucha gracia.
Creo que no les haría tanta si sucediera en el sentido contrario.
Y la diferencia entre ustedes y nosotros es que no nos hace gracia ni en un sentido ni en el otro, porque queremos que los niños sean libres, (aplaudiments) que aprendan a pensar, que los profesores, y no ya los profesores, sino los responsables de la educación en la Comunidad Valenciana se dediquen simplemente a educar a nuestros hijos, no a adoctrinarlos, no a hacerles pensar que sus familias porque piensan distinto son unos dictadores, unos nazis y unos fascistas, señor Marzà.

Le pido, como le he dicho antes, que cuide a nuestros niños, por favor.
Es el futuro, es lo mejor que tenemos, están en sus manos, señor Marzà, y usted es el responsable.
Y se lo pido por favor: cuide de nuestros niños, conseller.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Amb la contestació de l'honorable conseller finalitzarem este punt i passarem a votacions.

Quan vosté vullga, conseller.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Mire, cada dia que vosté puja ací estic més content, no només com a demòcrata, no només com persona implicada políticament, sinó sobretot com a mestre, que no estiguen al govern.
I li ho dic perquè en assenyalar de la manera que ho fa i qüestionar de la manera que ho fa al conjunt dels professionals de l'educació, sí, sí, dient i generalitzant com si això passara de forma habitual, que el professorat estiguera anant en contra del creixement del propi alumnat, no només està tan fora de lloc, sinó és que ja ho hem vist i en la història ja ha passat.
I després d'anar a pel professorat, van anar, fóra del professorat, a les persones que pensaven diferent.
I després passa que les societats democràtiques es convertixen en societats totalitàries, perquè precisament el professorat són la punta de llança de la llibertat, de la llibertat ideològica i del creixement del conjunt de les persones, de la seua emancipació.

Vosté diu ací, i no li ho podem permetre en cap moment, intenta generalitzar això, i ve i fa qüestionaments com si açò passara de forma generalitzada i que, no només això, sinó que hi haguera una única ordre perquè els xiquets i les xiquetes pensaren d'una manera.

Mire, vosté el primer que hauria de fer quan ha pujat ací és demanar perdó, demanar perdó, al conjunt del professorat del centre educatiu d'Alacant que ha estat rebent amenaces telefòniques després que vostés s'inventaren una notícia falsa per assenyar-los ideològicament.
(Aplaudiments) Això és el que haurien d'haver fet vostés.
Això és el que haurien d'haver fet vostés.
No només rebent amenaces telefòniques, sinó que, a més a més, han estat patint perquè els han anat assenyalant.
I no només els han anat assenyalant, sinó que, a més a més, han estat confrontant les famílies contra el professorat, quan el que professorat el que estava fent era una activitat pedagògica perquè els seus xiquets i les xiquetes aprengueren a estimar els llibres.
Això és el que passa en els centres educatius públics valencians.
I vosté, si de veritat tenen eixa voluntat, el primer que han de fer és demanar perdó, el primer que han de fer és demanar perdó per assenyalar de la manera que ho estan fent.

La segona qüestió, i li la vaig a dir també molt clara, l'únic punt que vostés porten al voltant de l'educació i que no paren de repetir i que allà on han aconseguit governar, malauradament per a la ciutadania d'eixos llocs, és el PIN parental, la censura parental, la censura parental, que els xiquets i les xiquetes facen tot el contrari del que vosté està dient … No, no, ella diu que ací evidentment, que los niños tienen que formarse también en otras visiones de la vida que no sean las de sus familias.
Entonces, per què proposen la censura parental?
, si precisament la censura parental és evitar que els xiquets i les xiquetes se formen, coneguen, sàpiguen que hi ha altres formes d'estimar, altres formes de viure la vida.
Vostés no s'aclarixen, fan el mateix i el contrari, perquè en el fons saben que si diuen el que pensen, més de la meitat dels seus votants no els votaria, perquè dir que els xiquets i les xiquetes han d'anar separats, ací els que els seus pares volen que estudien en valencià, allà els que volen que estudien en castellà, ací els que volen que estudien determinades maneres de pensar, més dogmàtiques o menys, determinades creences, ací els altres.
Vostés se pensen que l'escola és un pàrquing?
Que els xiquetes i les xiquetes han d'estar segregats?
Que la societat viu segregada?
(Aplaudiments) Que eixe és el futur que volen per a la ciutadania?
Que cadascú visquem en la nostra bambolleta segregats els uns dels altres per a després no poder aclarir-nos i conviure?

Eixa és la societat que volen, i això volen que passe als centres educatius.
I no va a passar, clar que no va a passar, perquè les societats són diverses, riques, volen convivència, volen pensar de forma diversa, i això són els centres educatius.
I eixa és l'educació pública que entre totes i tots ens hem dotat, entre el conjunt dels demòcrates, i precisament per això el que anem a fer és continuar donant suport a tots i cadascun dels professors i de les professores, a totes i cadascuna dels docents que ajuden que els xiquets i les xiquetes tinguen i cresquen en llibertat, i que no cresquen segregats els uns dels altres, i que coneguen la història, sí, i que coneguen la història, i que sàpiguen, amb memòria democràtica, que fent el que vostés estan intentant fer conduïx a dictadures i conduïx que la ciutadania no només patisca, sinó que a més a més passen coses tan greus com que hi hagen morts en les cunetes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Votació dels punts segon a seté de l'ordre del dia de la 38a sessió de les Corts Valencianes

El senyor president:

Senyories, una vegada finalitzat este punt, amb la contestació del conseller, passarem a les votacions.

Anem a votar els punts de l'ordre del dia que tractarem ahir.

Senyories, anem a votar, en primer lloc, la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la prevenció del suïcidi, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
S'han expressat, esmena transaccional incorporada, subscrita pels Grups Parlamentaris Unides Podem i pel mateix Grup Socialista, registre d'entrada 35.
689.
S'han expressat 16 vots a favor, telemàticament, i 16 en contra.
Senyories, comença la votació.
35 vots favorables que, sumats al 16, fan un total de 51 vots favorables; 31 vots en contra que, sumats als 16, fan un total de 47 vots en contra.
Queda aprovada la proposició no de llei.
(Aplaudiments)

No funciona.
En tot cas, com seguim el protocol, com no altera, ja estan informats els serveis tècnics.
I anem a continuar en la votació.
Recordant que expressen el vot que vullguen expressar.
(Aplaudiments)

Proposició no llei de tramitació especial d'urgència sobre l'ampliació del port de València i desenvolupament de la zona d'activitats logístiques, presentada pel Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 18.
734.
Senyories, comença la votació.
31 vots favorables que, sumats als 16, fan un total de 47 vots favorables; s'han comptabilitzat 36 vots en contra que, sumats als 16, fan un total de 52 vots en contra.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Passem al punt quint, antic quart, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre mesures de suport al sector pesquer valencià, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyories, comença la votació.
31 vots favorables que, sumats als 16, fan un total de 47 vots favorables; 36 vots en contra que, sumats als 16, fan un total de 52 vots en contra.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Passem, senyories, al punt sext, antic quint, de l'ordre del dia, que és la Proposició no de llei especial d'urgència sobre eliminació de la taxa de reposició, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Senyories, comença la votació.
36 vots favorables que, sumats als 16, fan un total de 52 vots favorables; 19 vots en contra que, sumats als 10, fan un total de 29 vots en contra; 12 abstencions que, sumades als 6, fan un total, de 18 abstencions.
Queda aprovada la proposició no de llei.

Passem, senyories, al punt sèptim, abans sext, sobre la Proposició no de llei d'especial urgència sobre la prevenció del suïcidi, durant i després de la crisi de la pandèmia, presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, amb l'acceptació de l'esmena transaccional 35.
705, subscrita pel Grup Parlamentari Ciudadanos i Vox Comunidad Valenciana.
Senyories, comença la votació.
29 vots favorables que, sumats als 16, fan un total de 45 vots favorables; 38 vots en contra que, sumats als 16, fan un total de 54 vots en contra; i 0 abstencions.
Queda rebutjada, queda rebutjada la proposició no de llei.

I, finalment, senyories, passem al punt octau, abans sèptim, sobre la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre l'alliberament de les patents de les vacunes per a la COVID-19, un punt de molta actualitat, (rialles) pel que hem … (Veus) Senyories, s'han expressat 16 vots a favor, 16 en contra i 0 abstencions.
Senyories, comença la votació.
(Veus) 36 vots a favor que, sumats als 16, fan un total de 52 vots favorables; 31 vots en contra que, sumats als 16, fan un total de 47 vots en contra.
Queda aprovada la proposició no de llei especial d'urgència sobre l'alliberament de les patents de les vacunes.

Preguntes

El senyor president:

Senyories, i amb estes votacions, passaríem al següent punt de l'ordre del dia i últim, que se'ns ha quedat molt reduït per circumstàncies que tots coneixen.
I passarem, sense més dilació, a les preguntes de control al Consell.

Començarem amb la primera pregunta, que és la que formula la il·lustre diputada Elena Bastidas, en nom del Grup Parlamentari Popular, a la vicepresidenta del Consell, d'igualtat i polítiques inclusives sobre la valoració de la pobresa.

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Bastidas Bono:

Señor president.

Señora Oltra, buenos días.

Hace unos días conocíamos los datos de desempleo en la Comunidad Valenciana.
Demoledores.
Con la izquierda al frente, la comunitat lidera la destrucción de empleo en España en el primer trimestre del 2021.
Pero no solo, la comunitat también lidera el número de ERTE en empresas paralizadas por las restricciones, con casi un 40 % de todos los procedimientos y, además, con un total de casi quinientos cincuenta mil trabajadores afectados por el ERTE desde el principio de la pandemia.
Pero no solo, en la Comunidad Valenciana hay 118.
000 familias en situación de vulnerabilidad habitacional y, entre ellas, hay 25.
000 familias pendientes de una vivienda pública, a las que ustedes no dan solución.

A las familias que han perdido su empleo o su capacidad económica les resulta muy difícil afrontar gastos corrientes imprescindibles.
Algunos reciben ayudas o prestaciones sociales que les protegen en situaciones como esta, pero muchos no tienen esa cobertura y, por tanto, quedan en una situación preocupante.

Hoy, los mayores factores de exclusión social en la Comunidad Valenciana son el empleo y la vivienda.
Por eso, yo le quiero preguntar: ¿cuál es la valoración que usted realiza sobre el aumento de la pobreza en la Comunidad Valenciana?

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la vicepresidenta primera del Consell.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyora Bastidas.

Mire, mentres queden persones en situació de vulnerabilitat i, sobretot, amb la crisi sanitària i econòmica que estem patint, no puc fer una altra valoració que no implique la necessitat de continuar amb les polítiques socials com les que estem implementant fins a este moment.

Encara queda molt per fer, però, sense dubte, gràcies a les actuacions de les polítiques botàniques, estem en una millor situació ara de què ens trobàrem en 2015.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Acabarà de formular la pregunta de control la il·lustre diputada.

La senyora Bastidas Bono:

Gracias, señor presidente.

Mire, señora Oltra, los jóvenes valencianos tienen uno de los índices más elevados en España, en cuanto a la pobreza y riesgo de exclusión social y, desgraciadamente, por su falta de acción, esta cifra va en aumento.
Poco futuro les ofrece usted.

Uno de cada tres niños en nuestra comunidad está en esa misma situación.
Y, peor aún, si no actúa ya, el 80 % de esos niños que vivan en esa situación de pobreza hoy, serán adultos pobres en el futuro.

Y es que la pobreza ya tenía el terreno abonado en la Comunidad Valenciana antes del virus, basta con repasar algunos titulares, hacer un rápido análisis para hacernos una idea del preocupante futuro que espera, desgraciadamente, a una buena parte de los ciudadanos.
&laquoLa comunidad ocupa el cuarto lugar del estado en exclusión severa y moderada».
&laquoEl Síndic de Greuges da un ultimátum a Oltra por su colapso en la renta valenciana de inclusión».
&laquoEl 16 % de los valencianos con empleo están en situación de exclusión social».
&laquoLa renta valenciana de inclusión solo llega al 3 % de la población que lo necesita».

Pues, bien, la pandemia, como también advierte el síndic, ha intensificado la pobreza y la exclusión, la desigualdad va en aumento en un 4 % y la pobreza tiene un rostro marcadamente femenino.
Otra mancha más en su currículum de feminista de salón.

Lo importante es destacar que las medidas de protección diseñadas para paliar los efectos de la crisis no han llegado a las personas que más lo necesitan.
El ingreso mínimo vital solo llega a uno de cada cinco valencianos que lo necesitan.
Y a esto le añadimos un recorte de 1.
500 millones, que supone un auténtico mazazo para la gente vulnerable.
La renta valenciana de inclusión que, como sabemos, usted ha recortado un 5,5 %, además de ya ser una de las rentas más bajas de todo el territorio nacional, con retrasos de hasta dos años, deja fuera al 92 % de los valencianos más vulnerables.
Los ERTE, que se cobran cuando se cobran, tarde y mal.
Y, si estas medidas hubieran sido eficaces, se habrían salvado de la pobreza casi treinta mil valencianos y reducida la pobreza severa en 23.
000 personas.
Pero usted, señora Oltra, está esta cosa, ya se lo ha dicho el síndic, no ha estado ni está a la altura.

Entre tanto, las iniciativas solidarias que funcionan, a pesar de ustedes, se multiplican.
Cáritas, Banco de Alimentos, Cruz Roja, Casa Caridad y tantas y tantas otras que se encargan de atender a miles y miles de valencianos, mientras se demuestra que el sistema de protección que usted dirige no ha sabido, en esto tampoco, reaccionar.
Y, lejos de mejorar las tristemente célebres colas del hambre, las peores secuelas económicas de esta crisis sanitaria no paran de crecer, con nuevos usuarios que, ante la ineficacia de sus ayudas, se convierten en la única ayuda que reciben.
Son los grandes olvidados, señora Oltra, los que su conselleria tampoco recuerda.

Y voy acabando.
Mire, las familias valencianas están haciendo un gran esfuerzo por ayudarse.
La sociedad civil, ya se lo he dicho, a través de estas iniciativas sociales también; son un ejemplo -yo creo que eso nos tiene que llenar de orgullo- de generosidad y solidaridad.
Y, mientras, ustedes, aparte de subirse el sueldo y enchufar a más y más durante la pandemia, ¿qué es lo que hacen?
Mirar la pobreza desde el coche oficial.

Den ejemplo.
La situación era grave antes de la COVID, es dramática con él y, si no ponen soluciones ya, será trágica.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la vicepresidenta primera del Consell a la pregunta formulada.

Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Bastidas, dades, no se les invente o actualitze's.
El desé informe de l'EAPN, &laquoL'estat de pobresa.
Seguiment de l'indicador de la pobresa i l'exclusió social a Espanya, 2008-2019» a la comunitat, fins a la crisi originada per la pandèmia, la taxa AROPE ha evolucionat en dos etapes: primera etapa, 2008 a 2015 -qui governava ací?
, vostés-, s'incrementa un 5,4 % la taxa Arope, que és el risc de patir empobriment, del 27,5 % al 32,9 %; des de 2015 a 2019 -qui governa ací?
, el Botànic-, ha disminuït en 5,9 la taxa AROPE, es reduïx un 31 % la dificultat d'arribar a final de mes, mentre que a la resta d'Espanya ha sigut del 23,6 %, és a dir, a la Comunitat Valenciana se reduïx un 8 % més, i durant 2019 s'ha reduït un 10,6 %, més del triple que al conjunt d'Espanya.

I, a més, en l'informe d'estimació sobre pobresa i desigualtat, que fa Intermon Oxfam, &laquoUna reconstrucció justa és possible i necessària», diu que la variació percentual de la taxa relativa de pobresa, foment de desigualtats a Espanya, indica que a la Comunitat Valenciana, com a conseqüència d'esta crisi, seria del 5,9 %, solament millorada per Cantàbria, amb un 5,7 %; la resta d'Espanya tenen percentatges superiors: Castella i Lleó un 11 %, Galícia un 9,1 %, Madrid un 7,9 %, Andalusia un 7,6 %, Múrcia un 6,9 %, per exemple.

Estos indicadors demostren que el que hem implementat en polítiques, a través el Pla valencià d'inclusió i cohesió social, ha permés actuar en inclusió sociolaboral, en garantia d'un sistema de prestacions bàsiques a les persones en situació de vulnerabilitat, la garantia d'accés normalitzat i equitatiu als recursos i les prestacions de serveis bàsics a tota la població, la reducció del risc de pobresa infantil i la lluita contra la feminització de la pobresa amb mesures com … iniciatives socials que se multipliquen, diu vosté.
Clar que se multipliquen, se multipliquen perquè el govern del Botànic les subvenciona:

Subvencions a entitats del tercer sector d'acció social -entre elles Cáritas o Creu Roja, que vosté anomenava- per a la realització de projectes en matèria d'inclusió i desenvolupament comunitari.
En 2020 es finançaren 54 projectes, amb una despesa de 3 milions d'euros.

Subvencions per a fer front a les necessitats extraordinàries ocasionades a conseqüència de la COVID-19 amb els recursos d'iniciativa social.
18 entitats, 218.
000 euros.

Subvencions a entitats locals per al desenvolupament de programes d'atenció a xiquets, xiquetes i adolescents en període estival.
96 entitats locals, 1,4 milions d'euros.

Subvenció als serveis socials.
Un milió d'euros en 2021.

I finançament de projectes d'activitat del voluntariat.
En 2020, mig milió; en 2021, un milió.

Renda valenciana d'inclusió.
Com s'atrevixen a parlar d'açò?
En 2015, el pressupost que tenien vostés, el Partit Popular, era de 29 milions d'euros, 29 milions d'euros.
Sap vosté el pressupost per al 2021?
255 milions d'euros, senyora Bastidas.
(Aplaudiments) Hem multiplicat per nou la renda valenciana d'inclusió.

A la renda garantida de ciutadania del Partit Popular arribaren 23.
645 persones, que havien de renovar-la cada sis mesos, amb un maltractament institucional tremend.
Ara, este mes, tenim 70.
004 persones destinatàries de la renda valenciana d'inclusió.
I, a més, sap què pagaven vostés?
392 euros al mes per a una família de quatre membres, quatre membres, 392 euros al mes.
Sap vosté eixa família què cobra amb la renda valenciana d'inclusió?
864 euros al mes i, si té complement de vivenda, 1.
080.
(Aplaudiments) No diga que no.
La renda valenciana d'inclusió és de les quatre, a Espanya, que més quanties paga.

Esta, senyora Bastidas, esta és la vacuna social.
I esta és la diferència d'un govern que posa al centre les persones amb un govern que, en la pitjor crisi, la de 2008, va deixar abandonades les persones més vulnerables.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.
(Se sent una veu que diu: «¡Qué lianta eres!
»)

Pregunta que formula l'il·lustre diputat (veus i sorolls) Alfredo Castelló al vicepresident segon del Consell.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Ya hemos visto cómo salvan personas en otros ámbitos, con datos que no tienen nada que ver con la realidad.

Vamos a ver sus datos, conseller.
Vamos a ver cómo salva personas en vivienda.

Resulta que tenemos 180.
000 familias vulnerables que tienen necesidades de vivienda.
Resulta que usted tiene en lista de espera 25.
000 personas o inscritas en el registro de demandantes.
Resulta que tenemos un parque de 14.
000 viviendas y de ellas tiene 1.
300 okupadas y 900 siguen pendientes de entregarlas a alguna familia.
Es decir, 2.
200 muertas de risa de 14.
000 viviendas, más de una de cada diez las tiene sin uso.

Pero su solución es, voy a comprar, tanteo y retracto.
¿Se acuerdan ustedes de las 218 viviendas del Sogeviso, aquellas que compramos hace un año?
Bien.
De las 218 me dice el conseller, en respuesta a una solicitud de documentación, que 44 tienen un contrato de alquiler.
Curiosamente, ese contrato de alquiler se hizo unos meses antes, muy pocos meses antes, de que fueran de la Generalitat.
44 de ellas.
Algunas tienen contrato hasta el 2026.

Luego hay 34 con el contrato vencido o sin contrato.
Luego hay 40 okupadas, con k, y en las que la Generalitat no tiene la posesión.
Y, finalmente, hay 94 a las que todavía no ha entrado la Generalitat y no sabe cómo están, un año después de haberlas adquirido.
De 218 viviendas, hay 212 en esa situación.

Por eso le pregunto sobre cómo cree usted que va el tema de la recuperación de las viviendas que están ocupadas de la Generalitat.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà…

El senyor vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Volia, en primer lloc, donar-li una abraçada ben forta a Isabel Bonig per este temps que hem coincidit ací conjuntament.
Moltes gràcies, Isabel.
(Aplaudiments)

Senyor Castelló, com ja he repetit en infinitat d'ocasions, el Consell farà tot el possible per a que les persones es queden en les seues cases, puguen gaudir d'un dret a l'habitatge que es mereixen, sempre i quan complisquen allò que diu la resolució del 4 de abril de 2017 per la qual es determinen els criteris objectius i subjectius addicionals per a regularitzar la situació d'habitatges ocupats sense títol.
Vosté sap millor que ningú que esta resolució es va aprovar per l'estat d'abandonament que patia el parc públic abans de l'entrada del govern del Botànic.

Mire, el nivell d'abandonament que hi havia ni tan sols vostés el coneixien.
Vostés no sabien ni quants habitatges estaven ocupats de forma irregular.
Perquè vosté, en la pregunta oral que em va formular el 15 d'octubre de l'any passat, va afirmar categòricament que el govern del Partit Popular va deixar 506 habitatges ocupats del parc públic.
Doncs, bé, després d'iniciar les comprovacions corresponents i posar en marxa el pla anual d'inspecció, ens adonem que la gent que vivia al parc públic sense contracte, quan vostés governaven, eren quasi mil famílies.
És a dir, el doble del que vostés coneixien.

Vostés tracten de donar lliçons i ni tan sols coneixen la seua nefasta gestió, més bé no la volen conéixer, com els milers d'ajudes al lloguer, per exemple, que es van quedar als calaixos sense pagar.

Però no es preocupe.
Ací està el Botànic, que ja estem ací per a posar solucions, i a dia de hui s'ha proposat l'adjudicació de 338 d'eixes cases i s'ha formalitzat el contracte de lloguer en 146 expedients.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresident.

Sí.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Está llamando usted mentirosos a sus funcionarios.
En la memoria de la Evha de 2015 es donde sale el número de las 500 viviendas.
No llame mentirosos a sus funcionarios.
¿O está mintiendo usted?

Porque es que también la anterior consellera fue la que nos dio esa cifra en una solicitud de documentación.
¿Quién miente?
¿La anterior consellera y sus funcionarios o usted, señor Dalmau?
Estamos convencidos que es usted.

Mire, nosotros eso de que hacen todo lo imposible no lo dudamos, pero, mire.
Resulta que en otra respuesta que me hacen ustedes yo les pedía que me dijeran cuántas viviendas han sido recuperadas del 1 de julio al 30 de junio y me dijeron que 142.
Y otras 20 han sido recuperadas, según sus datos, en el 2020.
Al final, esas 148 viviendas, las 20 más las 42, suman una cifra que dices, bueno, es poco, pero algo es, algo han hecho.

Lo grave es que cuando le hago la tercera pregunta para que me diga de todas ellas, y me diga el listado con las personas a las que se les ha entregado, usted me dice: &laquoTodas las viviendas pertenecientes al parque público de la Generalitat que se recuperan se adjudican a unidades familiares que se encuentran en lista de espera».
Y yo le tengo que hacer la tercera pregunta y le digo: &laquoPor favor, ¿me pueden dar el listado de una vez?
»

Y añade: &laquoRespecto a las 148 viviendas recuperadas en los períodos indicados, se informa que continúan pendientes de adjudicación, por lo que no puede facilitarse ningún listado al respecto».
De 148 viviendas recuperadas, desde hace seis años a aquí, ¡ninguna!
¿Así es cómo usted hace tot lo possible?
Desde luego, no quiero imaginarme qué pasará cuando usted no se esfuerza, pero es patético, ridículo, conseller.

Y le quiero decir otra cosa.
Mire, usted sabe que en junta de portavoces su síndica se negó a cambiar una pregunta que, por error de número de registro, había hecho el Partido Popular.
Cuando me llamaron para que usted cambiara (veus) la hora de intervención, a su asesor le dije que no, y enseguida rectifiqué y dije &laquovamos a demostrar quién es demócrata», y le dije que sí.
Esa es la diferencia entre ustedes y nosotros.

Lo que quiero pedir aquí es que usted pida disculpas a las Cortes por lo que hizo con un diputado el pleno pasado, al no contestar a la pregunta que había formulado.
No sé de dónde le viene esa superioridad moral, si la ideología totalitaria, si la prepotencia o la seguridad personal, o se trata más bien al temor a una depuración de la nomenklatura, con k, igual que okupación, de su partido, y tenía que hacer puntos con su síndica.

Pero le digo una cosa.
Hasta que no pida disculpas al diputado y a la cámara por haberla ofendido gravemente, jamás volveremos a ir a una reunión con usted.
Esto también trata de comunismo o libertad.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el vicepresident segon del Consell.

El senyor vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Senyor Castelló, està molt bé que vosté faça de cancerber de Vox, però jo li dic una cosa.
Este conseller, este vicepresident… (Veus)

El senyor president:

Per favor.

El senyor vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

…ha vingut ací a contestar sempre totes les preguntes que li han demanat.
Una altra cosa és que no conteste el que vostés volen escoltar, que és diferent.
Però ací s'ha contestat i s'ha esgotat el temps al màxim donant totes les respostes que vostés han demanat.

Si vosté no vol vindre a una reunió, en la qual jo sempre el que faig és convocar-los per a fer-los partícips de les nostres polítiques, per a donar-los tota la informació, per a que vostés puguen fer tranquil·lament i correctament la seua funció d'oposició, és la seua decisió.
(Veus) Ací no es tracta de comunisme o de llibertat, es tracta de democràcia, democràcia i democràcia.
(Aplaudiments)

Dit açò, i continuant amb la pregunta, vostés van practicar durant més de vint anys una política d'abandonament, i ho han demostrat en més d'una ocasió.
Perquè quan no els agrada una cosa, o són incapaços de gestionar-ho, vostés es posen de perfil, es posen de perfil al problema, que l'abandonen.

I vaig a posar-li exemples.
Mire… (Mostra una fotografia) Carrer Murillo, les cases que vostés van deixar abandonades al carrer Murillo de València.
Aixina, abandonades.
No es preocupen, que ací està el govern del Botànic per a invertir dos milions d'euros per a acabar-les i per a que estiguen a disposició de famílies joves valencianes.

Mire vosté, ho dic perquè tenen gent d'Almassora justament que estarà ben interessada… (Mostra una fotografia) Almassora, les cases del grup B d'Almassora, que van ser habitatges públics tapiats per l'abandonament del govern del Partit Popular.
Tapiats, promeses incomplertes durant més de vint, vint anys.
Vam haver de vindre nosaltres, nosaltres, per a poder complir la promesa amb el poble d'Almassora.
(Veus)

Palmerales.
(Mostra una fotografia) Fixen-se vostés, Palmerales, Palmerales d'Elx.
Dos blocs, dos blocs d'edificis sencers, que haurem d'enderrocar per estar en condicions d'insalubritat i reparar-les.
I no es preocupe tampoc, que nosaltres anem a invertir el que faça falta, en este cas, dos milions i mig d'euros, per a regenerar el barri i conservar 276 habitatges.

En definitiva, vostés apliquen al peu de la lletra la frase d'aquell president de la República de Xile, de Barros Luco, que deia que sols hi ha dues classes de problemes en política: els que es resolen sols i els que no tenen solució.
Doncs nosaltres no deixarem a ningú arrere, en comparació amb el que vostés sí van fer.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresident.

Pregunta que formula l'il·lustre diputat Tony Woodward a l'honorable consellera de sanitat universal.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Woodward Poch:

Muchas gracias, presidente.

Bueno, primero de todo me gustaría definir lo dura y lo injusta que es la política y agradecerle a Isabel estos seis años que hemos pasado junto a ella y de lo que he aprendido bastante, en estos seis años.
Muchas gracias, Isabel, y mucha suerte en el futuro.
(Aplaudiments)

Bien, y volviendo a la pregunta, me gustaría, bueno, darle las gracias a la consellera Ana Barceló, que hace mucho tiempo que no hablábamos.
Y, bueno, a la pregunta que le formulaba, y que trata de la responsabilidad que piensa el Consell tiene el sector del juego en los contagios y en los fallecimientos por COVID-19 que justificase que no se le permitiera reabrir como a otros sectores, me gustaría también que me contestara a estas preguntas que le voy a formular.
Entonces, será muy rápido.

¿Piensa este Consell que el sector del juego, los bingos, los casinos, las salas de apuestas, era uno de los sectores responsables de la propagación de la COVID-19 en vista del cierre y el posicionamiento de este Consell con ellos?
¿Es responsable este sector de los 2.
941 fallecimientos por COVID-19 en la Comunidad Valenciana hasta el 31 de diciembre del 2020?

¿Por qué mantuvieron cerrados los bingos, casinos y salones de juegos una vez abierta la hostelería?
¿Por qué esperaron a que el sector tuviera que recurrir al fallo del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana para levantar las restricciones que machacaban al sector del juego e incrementaban sus pérdidas sin razón aparente?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà la consellera de sanitat universal.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Gracias, señoría.

A mí también me gustaría sumarme a las palabras de agradecimiento a Isabel Bonig por todos estos años que hemos compartido en estes Corts, desde el respeto a un pensamiento distinto al que yo tengo, pero que siempre respetaré como política.
Gracias por su contribución.
(Aplaudiments)

Mire, señor Woodward.
Ningún sector en concreto es responsable del contagio, pero hay ámbitos, sobre la evidencia científica, en que se señala que el riesgo de transmisión del virus es mayor.
Y, por ello, en todo el mundo se han tenido que adoptar medidas que han llevado al cierre, al control de aforos, distancia social, higiene, dependiendo de la evolución de la pandemia.

Mientras no dispongamos de tratamientos farmacológicos, tenemos que acudir a medidas como esta.
La evidencia científica constata que el riesgo aumenta en la distancia corta, en entornos cerrados y concurridos, en especial en espacios interiores compartidos, incluso si la distancia es mayor de dos metros, y precisa que se delimiten los aforos y los espacios cerrados.

Pero, señor Woodward, independientemente que luego le explique las características de este sector, decirle que, evidentemente, ninguno es responsable.
Es simplemente la evidencia científica la que demuestra que este tipo de actividad debe cerrarse.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Per a acabar de formular la pregunta, té la paraula l'il·lustre diputat Tony Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Gracias por su respuesta.

Bien, la Comunidad Valenciana creo que fue la única que mantuvo el cierre de este sector, al contrario que el resto de comunidades.
Me hubiera gustado que en la respuesta también estuviera el señor conseller Soler, porque usted sabe que la industria del juego privado en la Comunidad Valenciana es un sector empresarial con un impacto bastante alto en… Bueno, en nuestras cifras, en nuestras cuentas y en nuestra evolución.

Las cantidades que juegan los valencianos representan el 3,6 % del PIB, esto significa que el impacto del PIB mes a mes son sobre unos trescientos cuarenta y ocho millones de euros en la economía valenciana.
Esto ha permitido tener un tejido empresarial de más de 766 empresas, desde grandes corporaciones, pequeñas, medianas, 6.
500 empleos directos, 30.
000 indirectos y generar más de cien millones de euros en tributos directos a las arcas de la Generalitat.

La Comunidad Valenciana, estos 89, 90 días que tuvo cerrados a los salones del juego, el casino, bingo, perdió 26 millones de euros en ingresos en tasas directas, en impuestos, que le iban muy bien a la Generalitat.
Pero también, si esto lo trasladamos a las empresas, a los trabajadores y a las familias de estos trabajadores, pues vemos que es un sector que además ha tenido muy pocas ayudas por parte de este Consell.
Usted sí que es verdad que lo tiene muy fácil con la maquinita de la deuda y se arregla la pérdida dándole a la maquinita y esos 26 millones los recuperan, pero las empresas no.

Bueno, me he quedado sin tiempo, pero me gustaría saber si, con la respuesta que da el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, no cree que ustedes actuaron, bueno, no de muy buena fe con este sector.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Li contestarà l'honorable consellera.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Señoría, en cada momento, lo he explicado en varias ocasiones, se adoptan medidas en función de la situación epidemiológica.
Estos sectores tienen unas características muy concretas y yo voy a intentar explicarle algunas de ellas, que, precisamente, llevaban a los expertos a determinar que permanecieran cerrados.

Vamos a diferenciar un poco el uso de las tragaperras, las máquinas de apuestas deportivas, las máquinas de juego de los bingos, casinos y salones de juego.
Hemos de tener en cuenta que las máquinas de juego son un elemento de uso común, por tanto, un potencial transmisor del COVID por diferentes elementos.

Su uso constante por diferentes personas, en ocasiones por falta de distancia entre diferentes máquinas que impide al usuario la distancia interpersonal, la necesidad de desplazarse para acceder a las máquinas y la posibilidad de retirarse la mascarilla si se estaba consumiendo; por ello, en situaciones de riesgo de contagio elevado la recomendación era que no se utilizaran.

En cuanto a los bingos, los casinos, los salones de juego y los locales de apuestas se tratan de espacios cerrados.
En la mayoría de las ocasiones, sin ventilación ninguna, donde se suelen compartir los elementos de juego: las máquinas, el azar, las tragaperras, los billares, los futbolines, juegos de mesa… Y encontramos también riesgo de contagio al desplazarse para acceder a otros juegos y la posibilidad de retirarse la mascarilla.

Son estas actividades con riesgo de contagio lo que motivó a la Generalitat que dictara medidas para evitar la transmisión.
Luego, posteriormente, después también de esa sentencia, evidentemente, la actividad en concreto del juego determinó presentar un recurso y estimó que, pese a las alegaciones que se habían hecho por parte de epidemiología, eran insuficientes.
Y por eso se ha reabierto y ahora mismo tiene el mismo aforo que la hostelería, subsanando así esta situación.

Pero la decisión que nos llevó a adoptar esta medida fue una decisión técnica basada en la situación epidemiológica y, sobre todo, el riesgo en el uso, como le digo, de materiales comunes, de espacios comunes, en la mayoría de los casos sin ventilación.

Si se encuentran ahora en funcionamiento… Estamos también insistiendo, y lo están cumpliendo, en que garanticen determinadas medidas, sobre todo el mantenimiento de la distancia entre una persona y otra usuaria.
Se debe proceder a la limpieza y desinfección de cualquier tipo de máquina o dispositivo, porque es verdad que son espacios donde se comparte todo lo que es el material de juego, ya sea una máquina, ya sea en el bingo las fichas, ya sea cualquier dispositivo.

Y, por tanto, ahora se exigen una serie de medidas con un protocolo para que cumplan y puedan evitar la posibilidad de cualquier contagio dentro de estas actividades.

Afortunadamente, ahora la situación es mejor y, por tanto, ya están sometidos, al igual que la hostelería, en espacios cerrados a las mismas medidas, aunque sigan utilizando elementos comunes que podrían ser transmisores del COVID.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Arribem al final.
Després n'hi haurà… Esta pregunta que formula la il·lustre diputada Estefania Blanes a l'honorable consellera de participació, transparència i cooperació.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Com es conegut, la Conselleria de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica ha iniciat el primer projecte de pressupostos participatius de la Generalitat Valenciana amb l'objectiu que els pressupostos de la Generalitat per a 2022 incloguen propostes i projectes aportats directament pels valencians i les valencianes.

Saben que és un projecte pioner a tot l'estat espanyol, perquè cap autonomia ha posat en marxa uns pressupostos participatius com a eina real de transformació social.
Uns pressupostos en els quals la gent podrà proposar des del principi debat i després votar fins al final.
Parlem d'un repte ambiciós per a l'administració autonòmica que, des del nostre grup, pensem que cal posar en valor.
I més quan naix amb la voluntat de continuïtat i de millora en cada exercici pressupostari.

I és un repte perquè no podem oblidar que el País Valencià té una extensió de 23.
255 quilòmetres quadrats, amb cinc milions d'habitants aproximadament, i sense dubte tenim una gran riquesa i diversitat demogràfica, climàtica, orogràfica, econòmica, etnològica i cultural.
Aquesta diversitat s'observa també de nord a sud i entre les comarques litorals i les de l'interior, que compten amb fortaleses i febleses pròpies que diferencien el litoral de l'interior.
Una gran complexitat que encara dona més valor a aquest projecte de participació ciutadana.

D'altra banda, durant molt de temps la participació ciutadana mai va ser una prioritat per al govern valencià i sempre va ser l'últim, i fins i tot inclús els molestava.
Però el Botànic ha donat un canvi radical a aquesta manera de fer política i aquest procés de pressupostos participatius demostra que ara sí és una prioritat, una eina necessària i fonamental per a acostar les institucions a la ciutadania, per fer possible que els valencians i valencianes proposen i decidisquen directament el destí de 125 milions d'euros dels pròxims pressupostos de la Generalitat Valenciana.
És un repte, senyora consellera, complicat, per descomptat, però també és una aposta clara i decidida per la participació.

Com ja s'ha dit, el territori del País Valencià és molt divers i plural, però, precisament per això, creiem que els pressupostos participatius poden ser una eina per a aprofundir en la vertebració territorial a través d'un repartiment equilibrat i progressiu dels recursos.
I no tinc cap dubte que aquest és un dels principals objectius del Consell del Botànic i de la conselleria de participació en particular.

I és per això que des del grup parlamentari li formulem la següent pregunta: quins són els criteris que s'han tingut en compte per a fer un repartiment equilibrat d'aquestos 125 milions destinats en pressupostos participatius per a 2022?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable consellera la qüestió plantejada.

La senyora consellera de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica:

Gràcies, senyoria.

El passat 9 d'abril el ple del Consell va aprovar el projecte pilot dels pressupostos participatius per a l'any 2022.
És una iniciativa pionera no soles del govern valencià, sinó també de la resta de l'estat espanyol.
Cap comunitat autònoma ha dut endavant un projecte tan ambiciós com el que nosaltres anem a dur endavant.

Aquest projecte de pressupostos participatius és una clara prova de l'aposta clara del govern del Botànic per la participació ciutadana, perquè una democràcia participativa és sinònim d'una democràcia avançada.
Nosaltres no volem que la participació de la ciutadania es reduïsca a votar cada quatre anys.
Volem que formen part de les decisions d'este govern.

En este projecte pilot es destinaran 125 milions d'euros i per a la seua distribució hem establert tres criteris.
El primer és el territorial.
Hem distribuït les 33 comarques de la Comunitat Valenciana en set gran àrees comarcals per la seua contigüitat i també per la tradició històrica i les relacions culturals, socials i econòmiques.
Un 30 %, un total de 37,5 milions, seran per a projectes autonòmics i la resta, el 70 %, un total de 87,5 milions, seran per a projectes destinats a les àrees comarcals.

El segon criteri és el demogràfic, en funció de la població.
El número d'habitants representa el 70 % per a destinar els recursos.
A més a més, aquelles zones amb problemes de despoblament tindran afegit un 5 %.

I l'últim, com no podia ser d'altra manera, és el criteri econòmic, perquè no volem deixar a cap territori enrere.
No seria just tractar de la mateixa manera a una comarca amb majors recursos econòmics que a altres que no els tinguen.
I ahí destinarem el 25%, es distribuirà en funció d'eixe criteri.

El dia 11 de maig, el proper dimarts, farem la presentació i iniciarem ja el procés de pressupostos participatius, on la ciutadania podrà presentar els seus projectes.
Esperem que també participen vostés i esperem que este projecte, que és un repte molt gran del govern, siga un èxit, i que a més marca una política de clara participació des del govern del Botànic.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Discurs d'acomiadament de la il·lustre diputada senyora Isabel Bonig Trigueros, síndica del Grup Parlamentari Popular

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, abans d'acabar, i saben que en estos temps que ens ha tocat viure les notícies volen i són molt ràpides i tal, i la política no és fàcil, i hem tingut un ple un poc especial.
Recorde les paraules de Winston Churchill, en altres moments del parlamentarisme.

Però, en tot cas, la política la fem les persones i a les persones ens ha tocat conciliar molts interessos en este hemicicle, en este ple.
Hem sabut que la síndica del grup popular, la il·lustre diputada Isabel Bonig, deixa l'escó i volia, i és un gest que jo valore i agraïsc, donar-li la paraula perquè vol dirigir-nos unes paraules.

Isabel, et trobarem a faltar, i gràcies per estos sis anys, que hem aprés molt de la teua lleial oposició.
Tens la paraula, Isabel.

La senyora Bonig Trigueros:

Gràcies, president.

No quería despedirme sin despedirme de la que ha sido mi casa durante seis años.
Miren, hoy tomo por última vez la palabra aquí, en esta tribuna, para despedirme de ustedes y darles las gracias por todo, y desearles, desearos mucha suerte.

Para mí ha sido un honor ocupar todos los cargos políticos.
El más importante fue ser alcaldesa de mi municipio y el segundo ser diputada por las Cortes Valencianas en representación.

En este pleno, o en este salón de plenos, donde la voluntad del pueblo valenciano se representa, donde la voluntad de ese pueblo valenciano y su soberanía se hace ley, donde, como tantas veces he dicho, que la democracia consiste en la confrontación de proyectos y no en el ataque personal, donde tantas veces he reconocido y he solicitado el derecho de nuestros adversarios políticos a ser escuchados, pues para mí quiero decirles que ha sido un orgullo compartir con todos ustedes estos seis años.
(Aplaudiments)

Gracias a mi grupo parlamentario actual y al de la legislatura pasada por haber estado ahí, por haber sido momentos muy duros y muy complicados.
Gracias a todo el personal del grupo parlamentario.
Gracias a todo el personal de las Cortes, personal técnico, administrativo, de limpieza, cafetería, de servicios económicos, técnicos, a los letrados… De verdad que gracias.

Perdón porque yo soy una persona, a estas alturas ya me conocen, vehemente, pasional, no concibo la vida sin vehemencia y pasión, y he defendido mis ideas con pasión y he tratado con respeto.
Perdón si en alguna ocasión me he pasado, soy consciente que me he pasado, pero yo soy así.
Luego soy capaz, como me dijo mi buen amigo Mata, leal y contundente en los acuerdos y en los desacuerdos.

Miren, gracias a todos los grupos parlamentarios, y especialmente también a los de la oposición.
Estos días han sido, de verdad… Cantidad de llamadas de gente de Podemos, de Compromís, del PSPV; por supuesto de Ciudadanos, de Vox y del PP.
Casi, en fin… Me decía algún compañero que si estaba por pasarme a Compromís o al PSPV, no lo haré.
(Rialles) Soy del Partido Popular hasta el final.
Pero quiero agradecerles, de verdad, a todos.

Yo creo que la discrepancia política, incluso los errores, no es razón para que reconozcamos el derecho entre todos y contribuyamos entre todos a construir una puerta lo suficientemente grande para que quepan todos y lo suficientemente alta para que nadie tenga que agachar mucho la cabeza.

Me despido con el deseo, de verdad, señorías, de que tengan ustedes suerte y acierto.
Porque cuando pase esa puerta, traspase esa puerta, y sea una ciudadana del Partido Popular, votante del partido y militante del Partido Popular, pues su acierto vaya en beneficio de todos.

Me van a permitir, sería… Agradecerle a todo el mundo, pero a todos los portavoces, tanto del gobierno como de la oposición, a todos, de esta legislatura y de la pasada.
Gracias al señor Llanos por aquel detalle de asistir al entierro de mi padre, no lo olvidaré.
Gracias a todos los síndics y, especialmente, a dos personas.

Gracias, Fran, por todo.
(Visiblement emocionada) Gracias.
Jamás pensé que con alguien de Compromís íbamos a tener tantísima afinidad en lo personal, que no en lo político.
(Trencant-se-li la veu) Y gracias, Manolo.
Mil gracias.
(Aplaudiments) A mi grupo eternamente agradecida.

Y, por último, lo he hecho en la rueda de prensa y lo tengo que hacer.
En estas Cortes aprobamos, firmamos la reprobación de Rita.
Espero que aquello nos sirva a todos, la política no puede ser destrucción.
Fue una decisión mía como presidenta que asumí y hoy aquí, con total honestidad y sin herir ninguna sensibilidad, pido perdón.
Lo siento y me equivoqué.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, i amb estes paraules que fem també nostres, les persones sempre per damunt de la confrontació, agraint tot el treball que ha fet a la síndica del Grup Parlamentari Popular, cloguem la sessió.

Han fet vostés un bon treball, senyories.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 12 hores i 21 minuts)