Obres%20P%C3%BAbliques%202017-02-16%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 16 de febrer de 2017.
Comença la reunió a les 9 hores i 51 minuts.
Presideix el diputat senyor Vicent Arques Cortés.
Reunió número 17.

El senyor president:

(Inoïble) … a proceder a verificar que hay quórum.

Señor secretario.

El senyor secretari:

Sí, buenos días, señor presidente.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Bien.

Punto número, lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
Interpreto que no hay ninguna apreciación.

Compareixença de la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyora María José Salvador Rubert, per a informar sobre la futura autoritat metropolitana de transport de València, sol·licitada a petició pròpia (RE número 31.
666)

El senyor president:

Y el punto número dos es comparecencia de la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio, para informar sobre la futura autoridad metropolitana de transporte de Valencia, solicitada a petición propia.
Y pedimos a la consellera que se incorpore.
(Pausa)

Pues vamos a iniciar con la comparecencia de la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio el punto número dos, que es información sobre la futura autoridad metropolitana del transporte de Valencia.

La primera intervención es sin tiempo.
Inicia su comparecencia la consellera de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Comparec en esta comissió a petició pròpia, per a informar-los al voltant de la creació de l'autoritat metropolitana del transport a València, una aposta del nou Consell, que s'ha vist recollida en l'article 90 de la Llei 13/2016, aprovada per estes Corts.

Senyories, des de la perspectiva del transport públic es pot considerar que l'àrea metropolitana de València abasta una població d'1,7 milions d'habitants, és a dir, un terç de la població de la Comunitat Valenciana, amb una superfície de 1.
400 quilòmetres quadrats al llarg de 60 municipis, on concorren serveis públics de transport amb diverses titularitats competencials.

Metrovalencia, de titularitat autonòmica, amb serveis de metro i tramvia.
Línies interurbanes, en este cas, d'abast metropolità, agrupades en Metrobus, i que depenen també de La Generalitat.
Empreses de transport urbà de titularitat municipal, com ara l'EMT.
I serveis de rodalia gestionats per Renfe.

Açò implica una àrea de gran complexitat, amb intenses dependències funcionals entre els diferents nuclis urbans que la componen, i en especial amb la ciutat de València, que concentra al voltant de la mitat de la població de l'àrea.
Estes interrelacions impliquen importants fluxos de transport, tant per al volum de viatgers com pels diferents modes i xarxes que els canalitzen, a les quals m'he referit abans.

Estem parlant d'uns 175 milions de viatgers a l'any, dels quals 89 milions utilitzen el transport urbà, 62 milions la xarxa de Metrovalencia, i 17 milions la rodalia, i 9 milions l'autobús interurbà.
A més, la diversitat de les xarxes i l'especialització de l'oferta de transport en un àmbit territorial com aquest suposa que molts viatgers utilitzen més d'un mode de transport.

D'ací que si bé cada una de les xarxes, metro i tramvia, transport urbà o interurbà o rodalia, obeïxen normalment a criteris de racionalitat, la consideració de tot el sistema en el seu conjunt presenta importants mancances d'integració no sols modal, tarifària i tecnològica, sinó també institucional.

Dit d'una altra manera, aquestos problemes deriven de l'absència històrica d'un autèntic mecanisme d'integració de la planificació i gestió del transport metropolità de l'àrea de València, ja que a pesar d'algun intent, com l'Entitat de Transport Metropolità, creada en 2000, mai hi ha hagut una autèntica de transport.

A més, la desaparició de l'Agència Valenciana de Mobilitat, tot i que amb competències parcials, la passada legislatura ha augmentat les disfuncions en la gestió del transport en l'àrea de València.
A este respecte, des del nou Consell considerem necessari, com succeïx en altres àrees d'Espanya, Madrid, Barcelona, com a la resta d'Europa, disposar d'un sistema integral de transport, facilitar l'intercanvi modal per a donar resposta a les necessitats de mobilitat dels ciutadans, i superar la fragmentació competencial que es produïx en àmbits metropolitans com el de València.

En eixa línia, la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori va impulsar en novembre de 2015 una declaració institucional per a la creació d'una autoritat de transport per a l'àrea de València, i la va presentar a la consideració dels 60 municipis que la conformen, amb alcaldies i governs municipals, és clar, de diferents signes polítics que li van donar suport.

D'acord amb aquest document, els signants declaraven la voluntat de crear un organisme de coordinació institucional per a l'exercici de les competències que en matèria de transport i mobilitat tenen les administracions signatàries.
I a l'efecte, es creà una comissió tècnica amb funcions d'estudi i proposta, i una comissió institucional per a proposar el model de mecanisme de coordinació.
L'autoritat de transport ha constituït les seues competències i recursos econòmics.

La comissió tècnica, constituïda pel personal designat per La Generalitat, Ajuntament de València, Federació Valenciana de Municipis i Províncies, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i EMT, va tindre la primera reunió en febrer de 2016 i va celebrar diverses sessions de treball que es van materialitzar finalment en una proposta sobre la forma jurídica, funcions, òrgans de govern, finançament i personal de l'autoritat.

Per la seua part, la comissió institucional, amb representants de La Generalitat, els ajuntaments de més de 50.
000 habitants que han de prestar serveis de transport urbà i de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies es va reunir al mes de juliol i va aprovar la proposta de la comissió tècnica, a més d'acordar que s'accelerara la creació de l'autoritat.
Disposàvem per tant d'una proposta, com també d'un acord, per tal d'accelerar la creació de l'autoritat mitjançant un instrument normatiu corresponent.

Per tant, i ateses les característiques del model proposat, era necessària una norma de rang legal, motiu pel qual la forma més eficient d'accelerar la creació d'aquesta autoritat era incloent-la en l'avantprojecte de llei de mesures per al 2017, i així ho vam fer.

Doncs bé, com deia al principi d'aquesta intervenció, a final de desembre Les Corts han aprovat la Llei 13/2016, de mesures, en l'article 90, de la qual recull l'autoritat de transport metropolità de València, amb una sèrie de característiques bàsiques.
Fa referència a la naturalesa i objecte.

L'autoritat és un organisme autònom de La Generalitat, amb l'objecte d'exercir en el seu àmbit territorial les competències en matèria de transport públic de viatgers de La Generalitat i les dels municipis que deleguen les seues competències en matèria de transport urbà.

Quant a les funcions, podrà exercir les següents: La planificació d'infraestructures, xarxes i serveis de transport públic de viatgers, en el seu àmbit territorial, La subscripció de contractes de servei públic de transport de viatgers.
La celebració de contractes programa amb els operadors de transport i el control del compliment d'aquestos.

La col·laboració i coordinació amb les administracions públiques en matèria d'activitat inversora en infraestructures de transport i la subscripció de convenis amb altres administracions públiques per al desenvolupament de les seues competències, i en especial per al finançament del sistema de transport.
La gestió administrativa dels serveis de transport.
El disseny i aprovació del règim tarifari.
La informació a l'usuari, publicitat i qualitat dels serveis, entre altres.

Quant als òrgans de govern, i encara que les funcions i composició s'han de regular reglamentàriament, cal parlar d'un consell d'administració amb representants de les administracions públiques, les competències de les quals siguen gestionades a través de l'autoritat.
Una comissió executiva, que tindrà una composició proporcional a la del consell d'administració, i una direcció i gerència per a la gestió ordinària de l'organisme.

Finalment, l'autoritat podrà disposar de personal funcionari i laboral, en els termes de la legislació sobre empleats públics i la cobertura dels llocs de treball es realitzarà de conformitat amb allò establert en la normativa d'aplicació d'hisenda i funció pública valencianes.

En tot cas, i d'acord amb la llei, s'ha d'aprovar un reglament de l'autoritat que servirà per a desplegar la norma, per a determinar la composició i funcionament dels òrgans de govern i per establir la forma i el moment d'assumpció progressiva de les competències de l'autoritat.
Per això, ja hem redactat, amb la participació de la comissió tècnica a la qual abans em referia, un esborrany de reglament, i en estos dies anem a enviar-lo a les conselleries i audiència de les entitats afectades, per a després de considerar les al·legacions que es facen, remetre'l al Consell Jurídic Consultiu abans d'elevar-lo al Consell per a l'aprovació definitiva.

I també tenim en redacció un esborrany de conveni marc entre La Generalitat i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies perquè els ajuntaments es puguen adherir.
Ací la previsió es començar la tramitació formal a final de febrer, principi de març.

Per últim i en altre ordre de coses, he de dir que en aquestos últims mesos hem remés diverses cartes, arran de la tramitació de la llei de mesures i de les diverses resolucions aprovades en Les Corts, tant al ministeri d'hisenda com al Ministeri de Foment, perquè l'estat contemple en els pressupostos generals de l'estat per a 2017 una línia per al finançament del transport metropolità de l'àrea, com succeïx en les àrees com Madrid o Barcelona.

El ministeri d'hisenda ens ha respost que estudiarà la proposta.
En definitiva, estem donant un conjunt de passos en diferents àmbits per tal de posar en marxa el més prompte possible l'autoritat de transport metropolità de València.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Continuem en la comissió, amb la primera intervenció del Grup Parlamentari Podemos, per un temps de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Bé, crec que en el ple passat vam avançar una miqueta les preguntes.
Ja s'espera vosté més o menys la línia en què puga anar.

Però de la seua exposició, dir que em sobta que una agència que es crea per a regular el transport de manera holística s'oblide de moment en la seua primera exposició de transports tan importants com la bicicleta i el taxi.
I segurament jo estiga portant ací qüestions que no són competència estricta hui per hui de la conselleria, però també més tard en la seua exposició ha dit que un dels objectius de l'agència es superar la fragmentació competencial.

Aleshores, esperem des del nostre grup parlamentari que efectivament se faça un tractament de tot el transport de manera holística, amb tots els mitjans de transport que hi ha a l'abast, inclosos els que he anomenat.

Aquesta reivindicació de l'autoritat de transport metropolità és una reivindicació que portem des d'abans de l'inici de la legislatura.
Molts partits polítics teníem en el nostre programa aquesta autoritat.
I ens haguera agradat també una major celeritat en concretar-la.
Ha descrit vosté una sèrie de reunions que eren necessàries per a perfilar, abans de la creació definitiva, com anava a ser l'autoritat.

I bé, tot i així ens haguera agradat una mica més d'agilitat.
Perquè si no, pot passar que sembla que l'autoritat es crea per a accedir al contracte programa, i sense una planificació prèvia.
Pot semblar, he dit.

Ens va sobtar quan vam vore en els pressupostos del 2017 una proposta per a l'agència metropolitana del transport de només 100.
000 euros.
És veritat que no sabíem ben bé els objectius que se marcava l'agència per al primer any, i ens agradaria també que ens facilitara en més detall els objectius, quines serien les àrees a desenvolupar, quins serien els primers treballs a realitzar i amb quantes persones.

I en eixe sentit, en el sentit de tindre en compte les persones, bé, ja ho vam introduir via esmena en la llei d'acompanyament, reivindiquem ací que se recupere eixa gent que va ser reubicada quan va desaparéixer l'Agència Valenciana de Mobilitat, que avui en dia estan en diferents llocs de l'administració i que potser caldria comptar amb la seua vàlua i la seua experiència per a mamprendre esta nova etapa.

Bé, hi ha algunes qüestions.
Mentres esperàvem la creació de l'autoritat metropolitana del transport o del transport metropolità, hem vist algunes decisions que tenen a veure en la reordenació d'algunes concessions de transport que no sabem si s'adeqüen a criteris de necessitat i d'objectivitat.
Aleshores, jo sempre li he dit la mateixa, ¿no?
, la de Manises.
Aleshores, quan véiem que eixes decisions se prenien, encara ens faltava més, ens mancava més la concreció de l'agència metropolitana del transport.

I ja per acabar, avui venim de l'agència metropolitana del transport de València, o de transport metropolità de València, i voldríem saber ja si ens pot avançar si el camí s'està concretant per a la d'Alacant-Elx.
Creguem que en primera instància seria la primera que s'hauria d'abordar, però tampoc no oblidar la de la Plana de Castelló.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Per un temps de quatre minuts, el senyor Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Sí.
Buenos días, señor presidente.

Buenos días, consellera.

El presidente de la Generalitat valenciana firmó el año pasado que estaba estudiando la posibilidad de asumir la transferencia de las cercanías.
¿Tiene previsto el Consell asumir la competencia de cercanías?
En caso afirmativo, ¿cuándo?
Y ¿qué papel tendría la autoridad metropolitana de transporte en el caso de asumirse esta competencia?

En el presupuesto del 2011 la antigua Agencia Valenciana de Movilidad tenía un presupuesto de 18,39 millones de euros.
De los cuales, 1,6 correspondía a gastos de personal, 3,3 a gastos de funcionamiento y 13,12 millones a transferencias corrientes.
Nosotros somos favorables a la coordinación del transporte en el área metropolitana de Valencia y entendemos que es beneficioso para los ciudadanos, puesto que el ciudadano deja de percibir diferencias entre municipios y mejora la gestión.

Sin embargo, ¿con cuánto presupuesto contaría este nuevo ente?
En caso de tener alguna estimación presupuestaria, si nos puede adelantar algún detalle en cuanto al presupuesto de personal, gastos de funcionamiento o transferencias que realizarían.

La conselleria especificaba en el desarrollo de la ley que los municipios se irán adhiriendo a través de convenios para ceder sus competencias en el transporte urbano.
Actualmente, ¿cuántos ayuntamientos se estima que se acogerán a este ente?
Y, ¿qué ocurrirá con aquellos municipios que no consideren adecuado ceder sus competencias y que, por tanto, romperían de alguna forma la armonización -digamos- de lo que sería las interconexiones y facilitar la movilidad entre municipios?
Como puede ocurrir por ejemplo Chirivella y que Torrente se adhiera o se te adhiera Aldaya, Alacuás y se te queda un municipio ahí entre medio que no quiere ceder sus competencias.

En cuanto a la financiación, se estima que esta nueva autoridad debería recibir al menos 36 millones de euros de subvenciones por parte del estado.
¿Qué ocurrirá si no se recibe esta subvención en estos presupuestos o en los siguientes del 2018?
Sabemos que debería recibirse, al igual que ocurre con otras ciudades españolas como Madrid, Barcelona o Sevilla.
De no recibirse la subvención, ¿qué consecuencias tendría para la viabilidad y sostenibilidad económica del ente?
¿Dispone actualmente de una planificación y programación para alcanzar los objetivos con los que nace el ente?

Y, finalmente, la extensión del servicio de la EMT de Valencia a una parte más o menos significativa de lo que sería el área metropolitana, ¿cómo piensan desarrollarla para no menoscabar lo que sería la actual calidad de servicio en cuanto a frecuencias, horarios e interconexión que se tiene?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias.

Continuamos el turno de intervenciones.
Continuamos con el Partido Popular, el grupo parlamentario.
Por cuatro minutos, el señor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Quería en primer lugar agradecer la comparecencia de la consellera a petición propia porque eso -como le he dicho en otras ocasiones- habla bien de ella.

Si bien es cierto que la primera cuestión que se me viene a la cabeza es decirle ¿ya está?
¿Qué es lo que nos quería comunicar?
Porque todo lo que ha dicho lo hemos leído en la prensa.
Todo lo que nos ha dicho lo hemos visto en los últimos trabajos de este invierno que hizo el Consell, que iban a ponerse a redactar el reglamento.
Y ¿ya está?
¿En qué consistía la comparecencia, en contarnos todo lo que había salido en prensa?
Hombre, somos diputados y tenemos la obligación de estar informados y, por lo tanto, la verdad, no lo llego a comprender muy bien.

Está bien comparecer, pero lo que estaría mejor sería que viniera usted a decirnos algo o a darnos alguna novedad.
Porque, fíjese, nosotros ya la oímos quejarse todos los días en prensa.
Hoy aquí, mire, no se ha quejado.
Hoy aquí ha venido a decir que ha pedido al ministerio que ponga 38 millones, o 37 millones de euros y que le han dicho que lo verán de acuerdo con las necesidades presupuestarias.
Le insto a que lo negocie con el ministerio, consellera.
No conozco a nadie que haya logrado meter una partida en un presupuesto mandando una carta.
No conozco a nadie.
Nunca.
Nadie.

Para conseguir que algo entre en un presupuesto tiene que haber una negociación personal, tiene que haber reuniones y tiene que haber una labor de convencer al otro de que eso es algo absolutamente prioritario.
Por lo tanto, le animo a que haga algo más que llorar y que mandar cartas.
Le animo a que se trabaje que esas partidas aparezcan en el presupuesto, porque si no entenderemos que es un presupuesto, ¡uy, perdón!
, una cuestión y un fracaso achacable únicamente a usted.

Ya le digo que nos parece un avance que hoy se diga que el ministerio lo estudiará y que no haya quedado en el lloro de siempre.
Porque claro, tenga en cuenta también que la queja continua de que no se hacen inversiones aquí por parte del estado, cuando esta conselleria está inédita en nuevas inversiones e infraestructuras, pues no tiene demasiado apoyo ni legitimación para hacerlo.

Mire, nos dijo y nos ha comentado que están redactando un borrador y un reglamento.
Por concentrarnos en algo, ¿qué previsión tiene?
Me sumo a las cuestiones que le ha planteado el diputado Domingo Rojo en el sentido de que me parecen todas ellas preguntas interesantes y que no estaría mal que las hubiera dicho usted en la primera intervención.
Pero bueno, si las dice ahora y contesta a ellas, no estaría mal.

Le hago una mención a que se plantee cómo es esto de poner en el presupuesto de 2017 100 mil euros y pedirle al estado que ponga 37 millones de euros.
Parece que no haya ahí realmente un apoyo económico por parte del Consell a algo que estima que es fundamental y sustancial.
Pedirle al estado que invierta 370 veces más de lo que estás invirtiendo tú en una cosa.
En primer lugar lo que hace ver es que ustedes no apuestan clara y decididamente por ello.
Y sí que les pide al gobierno que les salve de esta cuestión.
Lo que le pedimos es mayor apuesta política y mayor apuesta por el diálogo.

Nada más y gracias, presidente.

El senyor president:

Continuamos el punto número 2 con la intervención del Grup Parlamentari Compromís por un tiempo de cuatro minutos.
El señor…

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Y bienvenida señora consellera a la que no deja de ser su casa.

Ya era hora que, bueno, se revertieran errores del pasado y deficiencias que ha tenido que sufrir nuestro territorio y nuestra ciudadanía, fruto de la gestión del Partido Popular que ha ido dirigida pues no sabemos muy bien hacia dónde, pero que sí que sabemos a dónde nos ha traído y que, a nivel de transporte metropolitano, pues bueno, ha sido realmente caótica.

El hecho de no haber trabajado adecuadamente en una visión metropolitana del transporte durante estos últimos veinte años, pues nos ha llevado a perder cientos incluso más… del orden de dos mil millones de euros en ayudas que se podían haber ido recogiendo.
Y que, bueno, fruto de una descoordinación y de una mala gestión y de haber malgastado el poco dinero que llegó hace ya más allá de quince años para transporte metropolitano, pues ha ido sumando el hecho de que al final las ayudas hayan sido pírricas a nivel de las principales ciudades de nuestro territorio y que la situación actual pues era muy deficitaria.

Sí que es verdad que, bueno, lo que hacía falta en principio era esa visión, digamos, amplia de lo que es un área metropolitana.
Es fundamental ya que los planes de movilidad tengan esa consideración de metropolitana y no de ciudad, como hasta hace muy pocos años hemos tenido que, digamos, aceptar, por parte del Partido Popular, pese a que en esta misma cámara se insistía una y otra vez que no tenía sentido un plan de movilidad urbana sostenible si no tenía esa visión metropolitana.
Sin embargo, pues bueno, todo eso ha sido ignorado y, afortunadamente, pues ahora se le ha empezado a dar la vuelta.

El problema y la gran duda que nos surge a los presentes es en qué medida se va a poder revertir esto pues -digamos- relativamente deprisa.
Entonces, respecto a la cantidad que se ha solicitado al gobierno central y lo que se espera recibir de él, pues bueno, no sabemos si va a poder, digamos, suplir esas necesidades y empezar a poder coordinar adecuadamente y hacer las inversiones adecuadas para lo que requiere nuestras áreas metropolitanas, en concreto la de Valencia.

Por ejemplo, la Autoridad de Transporte Metropolitano de Barcelona cuenta con un plan director de infraestructuras a 10 años vista.
No sé si está previsto elaborar un documento similar o se está trabajando ya en ello.
Luego, bueno, aspectos como qué tipos de transportes son los que se van a potenciar.
Está claro que el transporte público pues puede ser el metro, puede ser el ferrocarril de cercanías, que, bueno, digamos que estando electrificado pues su aporte a lo que se la contaminación atmosférica es relativamente bajo.
Pero los transportes urbanos en autobús pues buena parte de ellos todavía contribuyen a la contaminación atmosférica.

No sé qué visión o que expectativas hay al respecto de intentar favorecer… Lo estamos viendo estos días, ¿no?
, que la propia Unión Europea les está exigiendo a las grandes ciudades del estado que bajen su contaminación de forma significativa.
No sé de qué forma se va a abordar ese tema.
Y bueno, en realidad pues ahora en su segunda parte de exposición seguro que nos acaba de ilustrar en lo que son los matices de lo que hasta ahora se puede adelantar de esta autoridad metropolitana de transporte de Valencia.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Finaliza este primer turno de intervenciones el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Gracias, consellera, por su comparecencia hoy antes esta comisión y gracias por el trabajo que realiza.
Esta parlamentaria le dice y desde este grupo entendemos perfectamente su comparecencia hoy aquí para explicar y someterse a las preguntas de mis compañeros y compañeras.
Porque está claro que todos leemos prensa, leemos las notas de prensa, vemos lo que se publicita.
Pero no es lo mismo tener la información de primera mano aquí, que es donde debe darse la información, no por los medios de comunicación únicamente.

A este respecto, yo creo que es evidente y es claro que hoy nadie -o por lo menos eso pensaba antes de entrar a la comisión- nadie se cuestione que tenga que existir una autoridad metropolitana del transporte en Valencia.
Porque es un área metropolitana perfectamente definida con más de sesenta municipios que creo que ninguno nos cuestionamos hoy la existencia de esta autoridad.

Tanto La Generalitat como las administraciones locales tienen competencias cada uno -como ha comentado la consellera- y esta fragmentación de competencias es lo que está impidiendo que haya una gestión inteligente del sistema de transportes, que se realice de una manera eficiente, integrada y sostenible.

Esto que se está pidiendo, que ha elaborado por parte de la conselleria, que se quiere hacer, que es la autoridad, no es algo nuevo, no es algo que no se haga en ningún sitio.
Existe ya en otras zonas de España.
Existe el hecho en más de veinte áreas, cada una creada de una manera: por una ley estatal, por leyes autonómicas.
Hay de distintas maneras.
Aquí ya ha explicado al consellera cuál va a ser el marco jurídico que va a tener esta autoridad.
Ha quedado bastante claro.

Y, por toda esta problemática que creo que todos tenemos perfectamente claro que Valencia tiene -a diferencia a lo mejor de Alicante y Castellón que podría ser cuestionable-, Valencia tiene un área metropolitana perfectamente definida y aparte muy amplia.
Es por todo ello que tanto la Generalitat Valenciana como desde los propios ayuntamientos del área, conscientes de esta importancia, pues firmaron el pasado 25 de julio la declaración institucional para la creación de la autoridad única del transporte para el área de Valencia.

Existen -como ha mencionado la consellera y algunos de mis compañeros que me han precedido en el turno de palabra- muchísimas ofertas de transporte público, pero existe la necesidad también de unificarlas todas ellas.
Y hay que tener en cuenta un precedente importante y es que esta nueva agencia del transporte coordinará y unificará la movilidad de una población que supera 1,6 millones de habitantes.
Y sobre todo, lo que es importante es tener en cuenta que será una pieza clave para gozar de las subvenciones que ya gozan otras áreas como Madrid o Barcelona o Canarias y que aquí en Valencia no tenemos.

Sí que se tuvo en una etapa anterior, cuando funcionaba la agencia del transporte que fue finiquitada en 2012 por el anterior gobierno del Partido Popular y que en la actualidad no se tiene.
Por lo tanto, esta autoridad es imprescindible como en su momento fue la agencia para poder optar a estas ayudas.
Porque no llegar a estas ayudas, finiquitar en el 2012 aquella agencia ha supuesto una pérdida, un menoscabo para la ciudadanía, de 350 millones que se han dejado de recibir para el transporte en la ciudad de Valencia.

Como sabemos que lo importante no es solamente pedirlo sino tener financiación, instamos a que el Gobierno de España -ya se ha hecho desde el Consell y se ha hecho desde las Cortes- lo meta en sus presupuestos, que se incluya las partidas necesarias en los presupuestos.
E insto yo desde aquí al resto de parlamentarios que tienen grupos también en Madrid, que igualmente insten al gobierno central para que se comprometa a financiar como así hace con otras áreas metropolitanas de otras ciudades y que no nos pase como ha pasado hasta ahora, que estamos perdiendo inversión y que tenemos un área metropolitana perfectamente definida, como es la de la ciudad de Valencia, y gestionada de una manera fragmentada y desigual.

Yo, sin más, consellera, acabo aquí mi turno de palabra porque estoy segura de que usted en su réplica seguirá ilustrándonos.

Gracias.

El senyor president:

Gracias.

Pues iniciamos la segunda intervención de la consellera, también sin tiempo.

Cuando quiera, consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Intentaré contestar a totes les preguntes que han formulat els diferents grups.

Evidentment, quan parlem de la integració tarifària ens hem d'adreçar al que són els operadors públics que actuen, en este cas en l'àrea metropolitana de València, i en paral·lel.
No cal oblidar el pla de mobilitat sostenible de l'àrea metropolitana de València que és on tindrem les claus i farem l'estudi de totes les modalitats i la intermodalitat dels diferents mecanismes o mitjans de transport, que no és només el tren, el metro, el tramvia sinó també la mobilitat ciclista, la dels vianants.
Evidentment, quan es parla d'integració dels diferents mitjans de transport motoritzats i no motoritzats és en el pla de mobilitat sostenible de l'àrea metropolitana de València, que ha sigut el primer en què hem iniciat la licitació.

És evident que ens haguera agradat anar més ràpid però, lamentablement, n'hi havia una llei de mobilitat -que va aprovar l'anterior govern- que no va desenvolupar cap de les mesures que allí es preveia, com era la de precisament impulsar els plans de mobilitat que són fonamentals per a poder optar també, en este cas, a la subvenció per part del Govern d'Espanya.
Però ni en el de València estava iniciada la tramitació del pla de mobilitat sostenible, ni de l'àrea metropolitana de València, ni d'Alacant-Elx, ni tampoc de Castelló i, per tant, lamentablement hem hagut de començar nosaltres, després de tots els anys que està la llei de mobilitat aprovada, a iniciar a aquestes tramitacions.

Concretament, la cessió de les competències municipals en matèria de transport perquè siga operativa l'àrea metropolitana de València no és una qüestió obligatòria però sí és necessària o és interessant perquè funcione, efectivament, com una àrea metropolitana on pugam abordar la integració tarifària.
Són les competències que han de transferir d'alguna manera -per dir-ho d'alguna forma- els municipis de més de 50.
000 habitants, que són els que de manera indefectible seria necessari que feren aquestes transferències de competències.

Entenem que és un pas històric important el fet que l'Ajuntament de València haja volgut i haja apostat per la integració tarifària i per a incorporar-se a la constitució de l'autoritat metropolitana, cosa que ens els anys anteriors quan altres que governaven que eren del mateix partit no van aconseguir doncs per la falta d'interlocució que existia -sent del mateix partit- entre l'Ajuntament de València i la conselleria, en aquell moment d'infraestructures.

Quant al personal, efectivament, personal funcionarial i personal laboral, en connivència amb el que es plantege des d'hisenda i funció pública, ja -com vosté bé sap- coneixem l'esmena que van vostés presentar, coneixem als treballadors, al personal laboral que tenim en estos moments en Eige que venien de l'extinta Agència Valenciana de Mobilitat i que, efectivament, en la meua opinió, en la nostra opinió complixen els requisits, sempre que els autoritze funció pública i hisenda per a desenvolupar i formar part quan ja es constituïsca aquest organisme, que desenvolupen aquesta tasca perquè efectivament vénen d'haver-la desenvolupat i, per tant, seria personal idoni per a desenvolupar-la.

Quant a constituir a una autoritat metropolitana en el cas d'Alacant-Elx i Castelló, com li vaig dir en sessió parlamentària en Les Corts la setmana passada, anem, en primer lloc, a tindre els plans de mobilitat sostenible tant de l'àrea metropolitana de Castelló com de l'àrea d'Alacant-Elx i, efectivament, hem bolcat primer tots els recursos i tota la celeritat en l'àrea metropolitana de València doncs per la seua dimensió, efectivament, i també volem vore com funciona per tal també de tindre eixe feedback per tal d'impulsar especialment en el cas d'Alacant-Elx que per les dimensions estaríem parlant d'uns condicionants pareguts als de l'àrea de València.

Per una altra banda, la transferència de rodalies la va sol·licitar el president de La Generalitat, així ho va anunciar en seu parlamentària, malgrat que probablement, segons algun dels diputats que han intervingut, una carta no és una manera d'adreçar-se a ningú però li ho haurem de comunicar més enllà del telèfon, fer una petició formal al ministre perquè ens reba -encara l'estem esperant des que va prendre possessió- per a tindre una reunió de treball com vam tindre en el seu dia amb la ministra Pastor, i en este cas amb el nou ministre poder-li traslladar aquesta petició, sondejar i vore quina és la disposició del ministeri, i a partir d'ahí doncs començaríem a treballar aquesta qüestió.

La funció de l'autoritat metropolitana del transport, la mateixa, l'avantatge seria que si ens transferixen les competències nosaltres automàticament incorporaríem el servei de rodalies a eixe espai d'integració tarifaria, i en el cas que no es transferiren eixes competències, evidentment, una vegada entre en funcionament, jo crec que també seria interessant que igual que en altres ciutats i altres autonomies també el servei de rodalies formara part d'eixa zona tarifària integrada.

Nosaltres hem requerit al ministeri 38 milions d'euros en la mesura que és la valoració i aproximació econòmica que fem per a la posada en funcionament i apostar per eixa integració tarifària.
Nosaltres Â«en el mentrestantÂ» hem pres algunes mesures perquè feia dècades que no es millorava, inclús s'havien eliminat serveis que comunicaven de manera interurbana l'àrea metropolitana de València.

Com he dit abans, estem parlant de la necessitat que siguen els municipis de més de 50.
000 habitants els que, en una primera instància, fonamentalment fagen eixa transferència o aporten les seues competències en matèria de transport a la gestió d'eixa autoritat.

I tampoc hem d'oblidar el mapa concessional de transport interurbà, el d'autobús, que també mos vam trobar totes les concessions caducades.
Estem ja en les assistències tècniques adjudicades, estan treballant per tal que pugam traure el més prompte possible a licitació els projectes per a les noves línies que, en definitiva, són tots els treballs que milloraran la connectivitat de les persones no només en el cas de l'àrea metropolitana de València sinó també Castelló i Alacant-Elx.

Quant al Grup Popular, bé, jo, senyoria, respete els seus plantejaments que si no tinc res que anunciar no cal que vinga.
Jo crec que és el meu deure com a consellera vindre a comparéixer i a explicar tot el que hem fet i totes les gestions que s'han fet per a la constitució de l'autoritat metropolitana de transports.
Si vosté preferix adreçar-se al que diuen els mitjans de comunicacions, o al que ix als mitjans de comunicació, per a informar-se del que fa la conselleria, per la meua banda cap problema; però igual vosté parla un poc amb el subconscient de defecte que com ací anteriorment els consellers no solien comparéixer i només compareixen quan venien a anunciar alguna cosa i mai tenien res que anunciar, doncs pràcticament jo que era diputada en l'oposició em vaig passar la legislatura -i ací està el senyor Ponce que també estava de diputat- quasi pràcticament veníem, demanàvem les compareixences dels consellers i mai venien, especialment la que em va precedir en el càrrec que -crec- va comparéixer dos o tres vegades en tota la legislatura.

Per tant, senyoria, jo crec que no s'ha de vindre només a anunciar coses, s'ha de vindre a informar, s'ha de vindre a explicar i s'ha de vindre a sotmetre's a les preguntes que puguen tindre els grups parlamentaris amb tota la normalitat democràtica.
Vullc dir, no ha d'estar permanentment atacant -entenc jo-, senyoria, jo crec que també està bé fer oposició un poquet constructiva.
(Algús tus)

Quant a dirigir-me a un ministre per carta -reitere-, d'alguna manera m'hauré de comunicar.
Jo entenc que enviar una carta és una manera molt formal i molt correcta, que no només ho faig per a demanar-li una cita sinó també ho faig per a demanar-li la subvenció, perquè en estos moments el senyor ministre encara no m'ha donat cap possibilitat de poder-me adreçar d'una altra manera.
Ja m'haguera agradat que quan jo li he demanat una reunió doncs el ministre m'haguera rebut i jo li haguera pogut explicar de paraula i no per carta quines són les nostres reivindicacions, i les nostres peticions, i obrir totes les negociacions -com vosté diu-, que espere ens ajuden en eixes negociacions.

Vosté sap molt bé que quan s'elaboren uns pressupostos és el govern el que els presenta.
Vostés governen en el Govern d'Espanya, i seran vostés, el Partit Popular, els que faran una presentació d'un avantprojecte de pressupostos generals.
Esperem que incloguen eixa línia en el pressupost de 38 milions d'euros, jo ho puc negociar, si em dóna l'ocasió.
La senyora Pastor em va rebre quan ja s'havia presentat el projecte de pressupostos en l'ocasió anterior, i espere que este ministre em reba abans que presente l'avantprojecte i tindré ocasió de traslladar en persona aquesta necessitat i aquesta reivindicació.

En el cas que no apareguera eixa línia pressupostària, vosté sap molt bé que n'hi han altres fórmules que és esmenar eixe pressupost.
I si hem d'arribar que s'esmene eixe pressupost doncs jo espere que els diputats del Partit Popular també recolzen eixes esmenes per a incloure eixa línia pressupostària de 38 milions d'euros.

Em preocupen les seues afirmacions que jo fracassaré si eixa línia no s'incorpora, ja pareix ser que vostés estan donant per sentat que pareix que no vaja a aparéixer eixa línia, la qual cosa em deixa en una profunda preocupació.
Jo, en qualsevol cas, li agraïsc sempre les seues propostes o suggerències de com hem d'actuar o com hem de funcionar.

Però vostés, precisament, que han deixat perdre 340 milions d'euros en subvencions de transport en l'àrea metropolitana de València per no pressupostar en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana les línies econòmiques necessàries perquè s'aportara la subvenció per part del Govern d'Espanya, que no tenien pla de mobilitat sostenible, que van fer desaparéixer eixa entitat, l'Agència Valenciana de Mobilitat que era necessària per a rebre la subvenció, i no recorde molt bé i no vullc afirmar amb tota rotunditat quina va ser la seua votació en la llei d'acompanyament respecte a la creació d'este organisme autònom, que no sé si es van abstindre o van votar en contra, no ho recorde exactament però, sense dubte, crec recordar que no van recolzar, ens deixa prou clar quina és la seua posició a este respecte.

Jo sé que a la millor a vostés els sap una miqueta malament que nosaltres ens entengam tan bé amb l'Ajuntament de València i que hagen pogut arribar a este acord per a la creació de l'autoritat metropolitana del transport, cosa que quan vostés sent del mateix signe polític, en la legislatura passada, en l'Ajuntament de València, en la conselleria i en la Generalitat Valenciana no va haver-hi manera que vostés arribaren a un acord sobre el transport i l'Ajuntament de València va eliminar unilateralment les cinc línies de l'EMT que arribaven a municipis com Mislata, Vinalesa, Moncada, Paterna, o Alboraia, que la van eliminar unilateralment l'ajuntament i que nosaltres hem fet eixa aposta econòmica per a recuperar Â«en el mentrestantÂ» es crea l'autoritat metropolitana el que es va eliminar unilateralment per la seua banda.
Són mesures que hem pres Â«en el mentrestantÂ», així com també la subvenció per al bo de transbordament en la zona B fent un avanç històric quant a nombre de municipis beneficiaris.

Dins de les nostres limitacions econòmiques doncs anem prenent mesures que vostés, que pareixia que nadaven en carabasses, doncs tampoc sabem a què dedicaven, bé, sí que sabem a què dedicaven els diners i que no era per a millorar la qualitat de vida de les persones, això sens dubte, ni la seua mobilitat.

Si no aconseguim la subvenció ¿què passarà?
Doncs, passarà que tindrem l'autoritat metropolitana, que gestionarem els serveis que existixen en estos moments, amb les millores que hem incorporat com és la recuperació de les línies als cinc municipis que es van eliminar unilateralment, que és recuperar el que existia.
I, per una altra banda, també, continuar amb el bo transbordament en la zona AB.
(Algú tus) Si tenim la subvenció podem ampliar i millorar qualitativament tots els serveis i les millores per als seixanta municipis de l'àrea metropolitana de València, que és allò òptim, que tots i tots els veïns i veïnes d'estos municipis puguen viatjar i es puguen moure en igualtat de condicions.
Eixa és la principal raó de ser d'aquesta subvenció.

Vullc recordar, Madrid té 126 milions d'euros, Madrid s'emporta molt perquè com ara el corredor mediterrani passa per Madrid doncs s'emporten els diners dels fons europeus del corredor mediterrani per a Madrid, doncs Madrid també 126 milions d'euros per a la subvenció de transport.
Me n'alegre molt pels ciutadans de Madrid, o Barcelona que en té 98, però vullc que també els de València ho tinguen i ho puguen gaudir perquè no som més ni menys, som, com a mínim, igual.

Hem posat una línia de 100.
000 euros perquè és per a la posada en funcionament, són despeses operatives, però jo també els demanaria que miraren el pressupost de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana que és on estan les despeses d'explotació, les que el Partit Popular en el seu dia va reduir a la insignificança i, per tant, no van poder tampoc optar a eixa subvenció.
20 milions d'euros en noves inversions i quasi 60 en despeses d'explotació.
Per tant, ahí és on estan els recursos que aporta la Generalitat Valenciana.

Senyoria, jo sé que vostés saben mirar els pressupostos igual que nosaltres i, per tant, ahí estan les nostres aportacions, la quantificació i aproximació que hem fet d'eixos 38 milions d'euros que jo, sincerament, nosaltres esperem aprovar el reglament entre finals d'este mes i principi de març i quan estiga aprovat ja procedirem a la constitució d'este organisme autònom que fixarà el seu full de ruta i els seus treballs per a dirigir i liderar tot este procés, que tenim confiança que acabe i arribe a bon port i pugam tindre una autoritat metropolitana de transport en condicions en la tercera àrea metropolitana més gran de tot Espanya que és la de València.
(Algú tus)

I, per tant, volem eixa igualtat de condicions i esperem doncs, també, tot el recolzament de tots els grups i d'esta cambra quan s'aprove en el projecte de pressupostos generals de l'Estat i que es contemple aquesta línia.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Podemos, la segona intervenció, per un temps de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Estic un poc confós en una qüestió i, si vol, me l'aclarix.

Jo li pregunte per alguns mitjans de transport i em contesta que estan inclosos en el pla de mobilitat, i en canvi per a l'autoritat d'Alacant-Elx em contesta que ha d'haver-hi primer un pla de mobilitat perquè es constituïsca l'autoritat.

Aleshores, ja no sé l'ordre de prioritats i l'ordre en el que s'ha de contemplar cada u dels mitjans de transport.
Igual estic confós, ¿eh?

I només li volia fer un parell de preguntes.
Ha parlat sobre l'esborrany de reglament, que se distribuirà pròximament.
M'agradaria preguntar si en eixe esborrany de reglament se fa referència al personal del qual hem parlat, a la seua reubicació, a quines funcions.
.
.
quines funcions assoliran.
.
.
, assumiran -perdó- i quines no assumiran i podran ser externalitzades.
No sé si se contempla en el reglament algun tipus d'externalització de funcions o serveis que actualment són competències.
.
.
competències de l'autoritat, tal com està definida.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, el senyor Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señora consellera.

Nada, una pregunta más.
Se ha sacado a licitación lo que es el primer plan de movilidad metropolitana sostenible del área de Valencia, y era si nos podía informar un poquito más sobre cuáles son los objetivos que piensan alcanzar con él y para cuándo tienen previsto que pueda estar redactado, para hacerlo operativo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

El Grupo Parlamentario Popular, por un tiempo de cuatro minutos, el señor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Veo, consellera, que usted y yo tenemos conceptos distintos de la palabra Â«atacarÂ».
En absoluto creo que haya atacado con la intervención que he tenido.
Ni he faltado a la verdad, como algunos grupos, cuando puedan decir que no se ha trabajado en el transporte público en veinte años.
Es de una ignorancia tan grande, tan grande, decir semejante cosa.

Estoy convencido que las inversiones en infraestructuras de transporte público de esta conselleria no llegarán ni a la centésima parte, ni a la centésima parte en esta legislatura de lo que ha hecho el PP en los últimos veinte años.
No le estoy diciendo a la quinta parte, que significaría una legislatura respecto a los veinte años del PP, ni le estoy hablando de que sea ni la quinta parte, como le decía, ni la vigésima parte de cada uno de los veinte años.
No, no, ni la centésima parte.
Ni de casualidad.

¿Qué tiene que ver el transporte metropolitano y el transporte público en toda la Comunidad Valenciana hoy con hace veinte años?
Era un erial.
No había nada.
De verdad, vamos a ser un poco rigurosos y serios.

Como tampoco me parece riguroso ni serio decir que sí, que para cercanías van a hacer también, si se lo ceden, tal.
No engañen a la gente.
¿Qué van a poner 100.
000 euros también para gestionar cercanías, como para la agencia esta?
¿100.
000 euros?
¿Y que ponga el estado 37 millones?
¿Que ponga el estado para cercanías 200 millones de euros y yo pongo 100.
000 euros y lo gestiono yo?
¿Pero a quién quieren engañar?

Además, conforme están gestionando ustedes, por ejemplo, FGV y algunas líneas en concreto, y los desastres que están montando y las líneas que están cerrando, ¿piensan ustedes que tienen legitimación moral para pedir cercanías?
Vamos, le pido encarecidamente que no lo haga, por favor.
Me dan pánico.

Le insto a que negocie con el ministerio y a que su grupo político en el Congreso de los Diputados trabaje para llegar a un acuerdo.
Eso es lo que estoy diciendo, consellera.
Tiene la oportunidad de aprobar un presupuesto.
Ponga sus contrapartidas.
No sean sectarios y negocien, es lo que le estoy planteando.

Realmente.
.
.
no voy a decir que haya tirado gambeta, como se dice, ¿no?
Pero que te entren diciendo que Â«aquí es donde se cuentan las cosas y donde se deben tratar estas cosasÂ» me parece de auténtico cachondeo.

¿Por qué no nos ha contado qué es lo que va a hacer con el plan Renhata, consellera?
¿Por qué en vez de anunciarlo en la prensa, en ruedas de prensa con el presidente, no nos dice de qué va esto del centro intermodal de la Fuente de San Luis?
Sabemos de qué va en líneas generales.
Pero, ¿por qué no nos cuenta nada?
¿Por qué del Pativel, que tiene soliviantado hasta sus propios alcaldes, tiene que venir arrastras porque pide la comparecencia mi grupo político?
¿Por qué no nos da cuenta de todo eso?
¿Le parece que no es importante?
¿Por qué lo va a aprobar por un decreto en vez de tramitarlo por una vía en la que estas Cortes tengan algo que decir?
¿No dicen que es aquí donde se tienen que hacer las cosas?
¿Por qué no son un poquito más coherentes?

Nos echa la culpa de no aprobar la agencia metropolitana de transporte en una ley de acompañamiento, consellera.
.
.
Esto, ¿qué es?
¿De risa?
A usted le parece la tramitación más eficiente, ¿no?
, y con menos participación, y menos transparente, y menos detallada, y con menos información para estas Cortes.
Deprisa y corriendo, en la ley de acompañamiento, y encima dice que si la hemos aprobado o no la hemos aprobado.

Mire, si no hubiera sido por esta enmienda del Partido Popular, eso que ha dicho del personal, no lo hubiera tratado, porque lo del personal se hizo a través de una enmienda del Partido Popular, in extremis, claro, de la única forma que deja esa tramitación.

Sinceramente, y para acabar, consellera, le voy a decir que la gestión en su conselleria.
.
.
No sé si lo recordará usted, en el año 1998, a Carlos Sainz, en el rally de Inglaterra, que era el último del mundial, en la última etapa, en el último tramo se le quedó el coche parado a 400 metros.
Y Luis Moya dijo aquel famoso: Â«¡Trata de arrancarlo, Carlos!
Â».
No tiene nada que ver con lo suyo, porque ellos era la última carrera, el último tramo, los últimos 400 metros para ganar un mundial.
A usted el coche se le ha parado en la línea de salida, consellera.
Trate de arrancarlo, consellera.
Trate de arrancarlo.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos el turno de intervenciones con el Grupo Parlamentario Compromís, el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, presidente.

Yo no salgo de mi asombro, ¿no?
, cómo desde el Partido Popular se puede hablar con esa prepotencia, y banalizando.
.
.
en plan sarcástico una cuestión que es terrible, ¿eh?
, a la que nos han traído ellos.
Y, bueno, están diciendo: Â«¿Cómo se puede aprobar una medida de estas en una ley de acompañamiento?
Â» Es que hay docenas de cuestiones que tienen que cambiarse rápidamente y, a lo mejor, todavía tendría que utilizar más este sistema el gobierno actual, lo que pasa es que tienen un poco más de vergüenza que el anterior, y hay cosas que no hay más remedio que hacerlas así y hay otras, pues que se harán por los trámites que tengan que hacerse.

Vergonzoso es el hecho de crear de una Agencia Valenciana de la Movilidad para cerrarla dos o tres años más tarde y dejar empantanado, digamos, un proceso que iba por buen camino, que tuvo sus hitos significativos, dentro de EMT, por ejemplo, ¿no?
, la tarjeta esta de Móbilis.
Y.
.
.
nada, lo poco que hicieron bien, rápidamente se lo cargaron atendiendo a intereses que, desde luego, no eran los de la inmensa mayoría de la ciudadanía.

Yo le voy a poner, y le pido que.
.
.
, supongo que.
.
.
, por supuesto que lo van a tener presente, el hecho de que en esta integración del transporte de sesenta municipios acaben con agravios tan terribles como, por ejemplo, el caso de Xirivella, ¿no?
, que es un municipio que está en medio de todo y aislado prácticamente, a nivel de ir a pie o ir en bicicleta, del resto del mundo, porque las infraestructuras se han creado y lo han ido englobando, y no tienen fácil acceso a determinados transportes públicos.
Y ya lo vienen reivindicando y supongo que, como tantos otros agravios, se irán solucionando con esta visión integral de lo que ha de ser la movilidad metropolitana.

Y, ¿por qué no?
, mencionar el caso de Vilamarxant, ¿no?
, que no por muy cercano, pues yo creo que deba obviarlo, pues es un municipio que es muy cercano a la ciudad de Valencia, veinte y pocos kilómetros.
Sin embargo, tiene que pagarse un autobús para poder tener transporte directo con la ciudad de Valencia.
Es algo que resulta bastante increíble, pero es así.

Y, bueno, Xirivella y Vilamarxant son dos de los muchos ejemplos que pone de manifiesto lo poco y lo mal que se ha trabajado en movilidad a nivel metropolitano, que el Partido Popular solamente ha trabajado para el uso particular del vehículo privado.
Y que, bueno.
.
.
va a costar, va a costar darle la vuelta a esta tortilla, pero que estoy seguro que los pasos que se están dando son los adecuados.

Y, nada, darle mucho ánimo, señora consellera, porque la empresa es dura.
Tiene mucho trabajo por delante, pero estoy convencido de que llegaremos a buen puerto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias.

Finalizamos el turno de intervenciones de los grupos parlamentarios, con el Grupo Parlamentario Socialista, señora Martín.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Yo comparto con mi compañero de Compromís, con el señor Ponce, cómo nos hemos quedado, ¿no?
, de oír las afirmaciones que aquí se hacen.

Aquí tenemos la suerte en esta ocasión de que venga una consellera a exponernos una de sus políticas, cosa que no sucedía en la legislatura anterior y, entonces, se utilizan palabras como Â«cachondeoÂ», Â«echar la gambaÂ»; se hacen metáforas con Carlos Sainz.
.
.
(Veus) Me va usted a disculpar, no.
.
.
no práctico el deporte de la pesca; entonces, no lo conozco.
Pero, vamos, en cualquier caso, me parece fuera de lugar totalmente en una comisión en la que se viene a exponer algo y en la que tenemos la posibilidad, como no se tenía antes, de poder preguntarle a una consellera y de poder incluso hacerle cualquier apreciación que queramos, pues emplear este tono.
A mí realmente me desagrada, sinceramente.

Yo quiero agradecerle, consellera, que venga, que venga todas las veces que quiera, que nos explique a los parlamentarios lo que usted considere.
Y sí que me gustaría que la próxima vez que venga tenga la novedad, como nos dicen que no hay novedades, que ojalá pueda aportarnos la novedad de que por fin ya el Gobierno de España se acuerda que al este, donde estaba aquel levante feliz, está la Comunitat Valenciana y que necesitamos la misma financiación, y no ser, como ha dicho la consellera, no queremos ser más ni queremos ser menos, queremos ser igual que el resto de comunidades y el resto de ciudadanos.

A ver si es posible que la próxima vez tenga usted esa buena noticia, que la reciban y que nos pueda decir que.
.
.
Eso sí que sería una novedad, que por fin se acuerden y, en este caso, incluyan en los presupuestos que.
.
.
, les invito yo, como les he dicho yo en la primera intervención, lo apoyen también en las Cortes Generales.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza la consellera, por un tiempo de cuatro minutos, esta primera comparecencia.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Quan parlem de l'autoritat de transport metropolità hem de fer referència estrictament al que són els operadors públics.

Quan he fet referència a esperar a tindre més avançats els plans de mobilitat sostenible per tal de prendre una decisió respecte Alacant-Elx o Castelló, simplement és una qüestió de procediment.

Ja està adjudicat el pla de mobilitat sostenible de l'àrea metropolitana de València i s'està treballant en ell.
Per tant, la prioritat era l'àrea metropolitana de València i, per tant, per una banda, volem poder testar el funcionament de la mateixa per tal.
.
.
, i tindre els plans de mobilitat sostenible, testar la necessitat d'aplicar o introduir esta experiència que no té precedents.
.
.
, sí en el cas de València, però no en el cas de Castelló o Alacant-Elx.
Simplement és per eixa qüestió.

Quant al reglament i tindre en compte el personal i definir el personal, el que en el reglament se va a fer referència és a l'estructura i organització en general.
Però som conscients que ja, quan vam crear en la llei de mesures este organisme autònom, sí contemplem el personal laboral i funcionarial.
Per tant, entenem que en el personal laboral s'inclou -i aixina ho vaig manifestar al comité d'empresa d'Eige- als treballadors de l'extinta Agència Valenciana de Mobilitat, que són els que tenen la formació i tenen el coneixement, vull dir, no té sentit.
Externalitzar, no ens plantegem externalitzar cap servei en estos moments.

Quant al pla de mobilitat sostenible, ¿per a què servix?
Per a conéixer la demanda, conéixer com se mou la gent.
No tenim cap informació, ni cap estudi fet en ningun rigor, perquè, com he dit abans, lamentablement, de la llei de mobilitat, que requeria que s'impulsaren els plans de mobilitat sostenible, no va res l'antic govern.

Jo, sincerament, lamente tindre-ho que dir, però lamente haver de dir que els que desenvolupem la llei de mobilitat i els plans de mobilitat sostenible som nosaltres.
Vull dir, i ahí està el blanc sobre negre.
Vull dir, eixa és l'única qüestió.

La seua tramitació.
.
.
, està en estos moments treballant l'assistència tècnica i això requerix uns mesos de treball, perquè cal fer-ho bé.
Perquè, després, quan se decidixen les línies d'autobús, se decidixen les línies de connectivitat, això són després concessions per a molt de temps i, per tant, s'ha de fer bé la mapificació de les necessitats de connectivitat.

Quant al senyor del Partit Popular.
Mire, quan.
.
.
, evidentment que vindré a comparéixer i parlarem de les inversions en infraestructures de l'antic govern i del nostre.

Jo no sé si hem invertit més o menys.
El que sí sé és que estem pagant.
Estem pagant tot això que vosté ha dit que ustedes hicieron tanto.
.
.
-es que, senyora Díaz, crec que és el senyor Castelló el que ha fet la compareixença- que Â«hem invertit tantÂ».
Es que, ¡estem pagando tanto!
 ¡Estem pagant tant!
El 80% del pressupost d'obres públiques, senyoria, és per a pagar coses; algunes, acabades.
¿Vosté se creu que estem pagant el passeig de Benidorm?
¿Vosté se creu que estem pagant l'avinguda de Dènia, d'entrada a Alacant?
¿Vosté sap que estem pagant el forat de la T2, que ara mos diuen i s'agravien tant?
Eixe forat de la T2, en 90 milions d'euros, també l'estem pagant.
Tots els valencians l'estem pagant.
No sé si hicieron mucho o poco, pero pagando para los siglos de los siglos sí que estan els valencians pagant, i molt.

No se preocupe que vindrem a explicar ací el que faça falta.
El que faça falta.
Perquè ni plans de mobilitat, tot.
.
.
, el mapa concessional i les concessions al 80% caducades quan vam arribar al govern.
¿Però açò com és possible?
Clar que és possible.
És possible, perquè en eixa conselleria no n'hi havia ninguna direcció, perquè n'hi havia qui s'estava dedicant a las cosas del partido en lloc d'estar governant i prenent decisions.

I una altra cosa li dic: vosté me parla dels 100.
000 euros que estan per a la posada en funcionament l'autoritat metropolitana, i torna a obviar, malgrat que li he dit, que l'aportació per a l'explotació està en el pressupost de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, senyoria.
Aprenga-s'ho: 20 d'euros d'inversions en noves infraestructures i 60 milions per a despeses d'explotació.
Ahí estan els diners.
Senyoria, no són 100.
000 euros.
Són 100.
000 euros per a la posada en funcionament en la línia de pressupost i els 80 milions que estan en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Mire, jo lamente que vosté haja d'escoltar el que escolta, però jo sé que vostés tenen molt d'interés en posar llum al que van fer vostés, però ací hem arribat nosaltres per a resoldre el pàrquing de Brujas, perquè tampoc se parlaven ni l'antiga consellera ni l'alcaldessa de València; les concessions de la CV-50 y 195, que també hem acabat resolent, com vosté molt bé sap, tots els empastres que vostés ens han deixat d'eixa magnífica gestión que vostés feien, senyoria, que ja voldria esta consellera i el seu equip no haver dedicar tant d'esforç a resoldre els líos que vostés ens han deixat dins dels calaixos de la conselleria, senyoria.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Hem finalitzat esta primera compareixença.

Compareixença de la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyora María José Salvador Rubert, per a explicar les actuacions que s'estan duent a terme en la carretera del Saler, el Palmar, el Perellonet, el Perelló, la Llastra, les Palmeretes, Mareny Blau, Mareny de Barraquetes i Mareny de Sant Llorenç, al posar en perill l'activitat econòmica de la zona, l'ocupació que aquesta activitat genera, la seguretat vial, com també l'accés de la població als serveis d'emergència, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 39.
604)

El senyor president:

I iniciem la segona compareixença, que és el punt número 3, que és compareixença de la consellera de Vivenda, Obres Públiques i Vertebració del Territori para explicar las actuaciones que se están llevando a cabo en la carretera de El Saler, CV-500, y que cuentan con la oposición del movimiento asociativo y vecinal de El Saler, El Palmar, El Perellonet, El Perelló, la Llastra, Les Palmeretes, Mareny Blau, Mareny de Barraquetes y Mareny de Sant Llorenç, al poner en peligro la actividad económica de la zona, el empleo que dicha actividad genera, la seguridad vial, así como el acceso de la población a los servicios de emergenciaÂ», solicitada por el Grupo Parlamentario Popular.

Inicia… (Veus) Hacemos un receso de dos minutos esperando que un compañero de Podemos finalice la intervención en la comisión de la sala B.

Hacemos un receso de tres minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Vamos a reanudar la comisión con el punto número 3.
Inicia el turno de intervenciones, sin limite de tiempo, la consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

L'objecte d'aquesta compareixença, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular, és explicar les actuacions que la conselleria està duent a terme en la CV-500, coneguda com a carretera del Saler, que segons el seu text, té l'oposició del moviment veïnal de les pedanies de València i Sueca, per posar suposadament en perill l'activitat econòmica de la zona, la seguretat viària i l'accés de la població als serveis d'emergència.

És clar que un sistema democràtic totes les opinions raonades són respectables, però no puc compartir amb el PP les mencions que amb les actuacions que hem fet i estem fent es posa en perill l'activitat econòmica i molt menys la seguretat viària o l'accés de la població als serveis d'emergència.

Senyories, la CV-500 té unes característiques singulars.
I, per tant, les mesures viàries que ha de prendre una administració responsable han de tindre en compte els diferents interessos, tots ells molt respectables, diversos interessos que confluïxen.

La CV-500 discorre pel parc natural de l'Albufera, un entorn ambientalment privilegiat, raó per la qual molta gent té una residència al voltant i hi ha una gran important activitat de restauració, oci i turística de moltes persones que volen gaudir d'un entorn així, en especial els caps de setmana i en els períodes estivals, i que utilitzen el vehicle, però també la bicicleta, o que es desplacen a peu en diversos trams, com per exemple, els viatgers quan baixen de l'autobús.

Una carretera que presenta una intensitat mitjana diària de més de 15.
000 vehicles en 2015, en els trams que comuniquen la ciutat de València i el Palmar, i de més de 10.
000 vehicles entre el Palmar, el Perellonet i el Perelló.

Per tant, es tracta de trobar un equilibri entre el dret a la mobilitat i la seguretat viària de tots els usuaris, en especial dels més vulnerables, com ciclistes i vianants, el desenvolupament de l'activitat econòmica, d'oci i turística i la preservació de l'entorn natural, que segurament és el principi més atractiu per a l'activitat de les persones.

En este context, ¿quines mesures ha adoptat esta conselleria a partir de la petició formulada a principis de l'any 2015 per part de l'Ajuntament de València per a implantar noves parades d'autobús i passos per a vianants, de la documentació projecte corresponent que es va elaborar en setembre de 2016, entre els PK 8,5, rotonda d'Alfafar, i PK 21,400, rotonda d'accés a les Palmeres?

Doncs les mesures han segut, en primer lloc, homogeneïtzació de l'amplària de la calçada a 3 metres per carril, amb el consegüent augment dels vorals, el que millora la seguretat del transport públic i dels ciclistes.
En tot cas, açò no implica una reducció en la capacitat de la carretera ni afecta especialment als vehicles agrícoles que tenen una amplària de 4-4,5 metres i que tant abans com ara han d'ocupar part dels vorals, o als serveis d'emergència, perquè l'amplària de la plataforma és la mateix que abans i una ambulància o un vehicle de protecció civil té prioritat absoluta.

En segon lloc, homogeneïtzació de la limitació de velocitat a 60 kilòmetres per hora i prohibició d'avançaments mitjançant una línia continua en els trams on no hi havia, encara que s'ha mantingut la línia discontinua per a girar a l'esquerra en tots aquells punts en què estava permés incloent la zona del Perellonet.

Miren, l'índex de perillositat mitjà de la CV-500 entre les glorietes del Saler i les Palmeretes, entre els anys 2011 i 2015, va ser de 20, més elevat que l'índex de perillositat mitjà en la xarxa de carreteres de La Generalitat, que en eixe període va ser de 17,6.

A més dels avantatges per a la seguretat viària amb la limitació de velocitat, la capacitat de la via no és menor a 60 kilòmetres per hora que a 80 kilòmetres per hora, per la senzilla raó que 60 kilòmetres per hora, la distància de seguretat que han de guardar els vehicles és menor que a 80 kilòmetres per hora.
És allò que es diu equació fonamental de trànsit.
I ho poden comprovar en qualsevol text sobre capacitat de carreteres.

També hem procedit a la construcció de reductors de velocitat, els famosos coixins berlinesos.
En el Perellonet i en col·laboració amb l'ajuntament, habilitació d'espais segurs per a l'accés als autobusos de transport públic.

La decisió de la conselleria d'actuar en aquesta carretera no prové d'una decisió capritxosa dels seus responsables, que decidixen un dia fastidiar els veïns de la zona.
És una actuació que ver forçada per una decisió de l'anterior govern municipal a l'Ajuntament de València, que a principis de 2015 va posar en marxa la línia 25 amb parades en el Perellonet sense comptar prèviament amb unes condicions de seguretat adients, senyoria.

L'anterior equip municipal del Partit Popular a l'Ajuntament de València va demanar a la conselleria autorització per a legalitzar eixes noves parades i poder instal·lar passos amb semàfors reservats a vianants en la carretera.
Eixe va ser el motiu que en maig de 2015 s'emetera un informe del servei de seguretat viària, de la Citma, presidida en aquell moment per la senyora Bonig, que vostés coneixen molt bé, en què s'informava que era possible autoritzar les parades sempre que es compliren determinades condicions que han estat el motiu de la necessitat de redactar el projecte que s'ha executat per part de l'actual conselleria.

Aquesta actuació implica una coordinació entre la conselleria i l'ajuntament, que s'està fent.
En eixe sentit, quan l'ajuntament ens va informar que havia adjudicat el contracte per a les parades i passos de vianants semaforitzats, des de la conselleria vam començar a posar els coixins berlinesos com a mesura addicional de protecció per als vianants que utilitzen la línia 25.

En tot cas, és cert que hem tingut queixes d'agricultors, perquè els coixins afecten la col·locació de la càrrega dels seus productes.
I per això, i atés que l'ajuntament ha començat a posar semàfors junt a la parades d'autobús, ja hem començat a retirar els reductors de velocitat a mesura que l'ajuntament vaja posant en funcionament els passos de vianants semaforitzats.

Finalment, les obres han consistit també en l'execució de dos itineraris per a vianants en condicions de seguretat en la travessia del Perelló, zona del port nou i de la cooperativa.

De tot açò, es deriva que no ha d'haver incidència de les actuacions sobre els serveis d'emergència -la plataforma és la mateixa que abans, i estem parlant de vehicles amb prioritat absoluta-, i sí sobre la seguretat viària, però per a millorar-la, no per a posar-la en perill, com argüix sa senyoria, si no és que sa senyoria està d'acord que els conductors que no respecten les limitacions de velocitat, els senyals horitzontals o verticals de trànsit, es claven en les zones dels vorals posant en perill als ciclistes i vianants, entre altre coses.

Si és així, és clar que vosté i jo tenim conceptes molt diferents de la seguretat viària.
I també els té vosté molt distints dels conceptes de la DGT, amb el govern central i el seu partit.

Respecte la incidència sobre l'activitat econòmica, si parlem de l'activitat agrícola, no hauria de donar-se, perquè els vehicles agrícoles especials són més amples que la calçada abans i ara i han d'ocupar part del voral.
I en tot cas, a partir d'algunes queixes que hem rebut sobre els coixins berlinesos i la incidència sobre les càrregues de productes, ja hem començat a llevar-los.

Si parlem de l'activitat de restauració, cal dir que la capacitat de la calçada és la mateixa que abans, i pel que fa a la reducció a 60 kilòmetres per hora en alguns trams, en altres ja estava, no minva la quantitat de vehicles que poden circular, sinó al contrari, perquè ja ho he explicat abans.

A més, en el tram amb les IMD més altes, entre la rotonda d'Alfafar i el desviament al Palmar, les actuacions no han canviat pràcticament la situació prèvia.

I pel que fa a la restauració en el Perellonet o el Perelló, les mesures que s'han pres a penes han d'incidir en els temps de recorregut, més encara si parlem que la majoria de desplaçaments amb esta finalitat són els caps de setmana, on la gent normalment va més relaxada i, en canvi, sí milloren la seguretat viària de tots.

En qualsevol cas, la conselleria no ha actuat perquè sí sinó d'acord amb una documentació o projecte redactada en el marc d'un contracte mixt de serveis i obres de conservació, reparació, adequació, senyalització, enllumenat i jardineria en les carreteres de la conselleria, adjudicat en el seu moment per La Generalitat i actualment en execució.

Ara bé, perquè aquesta documentació o projecte que dóna suport a les actuacions no ha passat per un període d'informació pública, que pareix que és un dels motius pels quals hi ha gent que està en contra, docs perquè d'acord amb la normativa de carreteres, tant l'estatal com l'autonòmica, per a actuacions d'adequació de la carretera i de millora de la seguretat viària, la informació pública no és preceptiva ni tampoc aquestes actuacions necessiten d'avaluació o estimació d'impacte ambiental, com estic segura vosté sap, d'acord amb la legislació estatal i autonòmica en eixa matèria.

Tot i això, com a conseqüència del ressò de les obres, ens hem reunit dos vegades en octubre i novembre, tant en responsables polítics de la conselleria i l'ajuntament com tècnics de les dos administracions, amb els alcaldes i alcaldesses de les pedanies, associacions de veïns i de la societat civil, i allí s'ha informat sobre les actuacions en la CV-500 i els seus motius, que són bàsicament la millora de la seguretat viària de tots els usuaris, conductors, ciclistes, vianants, en funció de les característiques específiques de la via i de l'entorn natural pel qual discorre.

En tot cas, i a més de La Generalitat i de l'ajuntament, també hi ha altres veïns i col·lectius que estan a favor de les mesures que hem pres i que considerem que són totalment necessàries i oportunes en una carretera d'estes característiques.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Com és la compareixença a petició del Partit Popular, té el torn d'intervenció per un temps de huit minuts el senyor Santamaría.

El senyor Santamaría Ruiz:

Moltes gràcies, senyor president.

Consellera, le agradezco su comparecencia y sus explicaciones, no tanto el tono acusatorio que ha utilizado, que me parece más propia de la oposición que no del…, en fin, de la magistratura que usted ocupa, que es la de la conselleria de vivienda y…, perdón, de habitatge y de infraestructuras.

No, no cuestionamos la buenas voluntad.
Evidentemente, así como ustedes sí que suelen hacerlo con respecto al Partido Popular, nosotros no cuestionamos la buena voluntad y damos por supuesto que todas aquellas actuaciones que ustedes intentan hacer se hacen con buena voluntad.
Otra cosa que sí que cuestionamos es el mayor o menor éxito en esta cuestión.
Decía Saul Bellow que Â«de buenas intenciones está empedrado el infierno.
Â» Pero, bueno, eso es lo que nosotros pretendemos analizar.

Ha hecho usted una referencia en su comparecencia al texto con el que presentábamos nuestra solicitud para que usted compareciera.
Es decir, no lo decimos nosotros, señora consellera.
Si usted se hubiera reunido -primera pregunta que quiero hacerle-, si usted se ha reunido con las entidades afectadas, podría saber que son las entidades afectadas las que precisamente se encuentran preocupadas por todas estas cuestiones.
Nosotros les hemos presentado una batería de preguntas, que esperamos que nos contesten lo más breve posible.
Bueno hubiera sido que hubiéramos tenido la contestación antes de su comparecencia.
Me temo que la tendremos después.

Pero hay una serie de cuestiones que no nos…, que no…, que ha dicho usted y que nos preocupan.
Lo primero, ha hablado usted de los 3 metros.
Efectivamente, se va a reducir la calzada a los 3 metros.
Pero lo que significa la supresión de los arcenes, a raíz de la construcción del carril bici, plantea un problema de seguridad ciudadana en caso de emergencias, porque no hay lugar para apartarse.
Si se produce…, algún vehículo se estropea o si hay algún problema, alguna colisión, no hay espacio donde ahora sí que lo había.
Y eso a los vecinos les preocupa.
Y como yo sí que me he reunido con ellos, nos lo han contado.

Igual que les preocupa que, como bien dice la consellera, que la maquinaria agrícola mide más de 4 metros y está en el entorno de los cuatro metros y medio de ancho, pues, evidentemente, les preocupa a la gente que tiene que trabajar por allí.

No hay arcén y 18 kilómetros de línea continua nosotros consideramos que ponen en peligro y que pueden…, o que, por lo menos, sería aconsejable que… Y se lo hemos preguntado.
Es decir, ¿existe algún informe donde los profesionales en materia de protección civil en relación…, si estas actuaciones pueden afectar a las emergencias, a una gestión de una emergencia?
No lo prejuzgamos, se lo preguntamos.
Es decir, ¿seria aconsejable haber contado con estos informes?
¿Los tiene usted, los tiene usted?

Porque la preocupación vecinal sí que existe.
Y se lo digo porque yo me he sentado con ellos en alguna otra ocasión… Y no se ha debido usted explicar muy bien cuando ha transmitido las bondades, porque de hecho se han manifestado -le recuerdo a usted la tractorada aquí en el centro de Valencia- y siguen manifestándose y siguen estando en contra del proyecto.

Ha dicho usted, además, que no lo he dicho yo, que la vía tiene un tráfico de 15.
000 vehículos en aquellos momentos en los que tiene más tráfico y de 10.
000… A nosotros nos comentó el presidente de la asociación vecinal, que se sentó con responsables de la conselleria -no con usted y creo que tampoco con el director general-, que tienen un informe donde se les dice que aquellas carreteras con más de 8.
000 vehículos de tránsito no se pueden poner resaltos o coixins berlinesos o como se digan.

Pero nuestras preguntas son muy sencillas, y yo creo que deberían tener una fácil respuesta.
Es decir, usted ha hablado de las actuaciones acogiéndose a un contrato adjudicado sobre la base de una empresa que las ejecuta.
Yo no le pregunto eso.
¿Ahí hay un proyecto, hay un expediente administrativo que regule estas actuaciones que se están realizando?
¿Existe esa (inintel·ligible)…?
¿Sí, no?
¿Cuál es contenido concreto de ese proyecto?
¿Existen informes de los técnicos?
¿Existen informes del área de parque natural?
A lo mejor…, no digo que sean preceptivos, pero ¿existen, se han pedido?
¿Existen los informes de emergencia?
¿Se sabe cómo va a afectar al tráfico… cómo impactará el tráfico sobre todo en esa época estival, además de las buenas palabras que usted nos ha dicho?
¿Existe algún tipo de documentos o análisis?
¿Ha consultado a los agricultores antes de llevar a cabo este tipo de actuaciones?
Si se les hubiera consultado, no hubiera sido necesario quitar los resaltos.
Señal de que ahí ha faltado diálogo, usted misma lo acaba de reconocer.

Hago una pregunta: ¿cuánto han costado los resaltos?
Segundo: ¿cuánto ha costado quitarlos?
Fíjese si son preguntas sencillas, claras, que las tiene usted en la documentación que les hemos pedido y que, evidentemente, le estamos solicitando.

Le preguntamos también que cuál es la información que la conselleria ha proporcionado y en qué fecha a las asociaciones de vecinos y entidades del Perelló.
Hay más de 4.
700 firmas vecinales en contra del proyecto.
Y usted lo ha amparado o se ha justificado la actuación que, como digo, no cuestiono la buena voluntad de su conselleria, pero se han amparado en unas actuaciones que tienen que ver con la solicitud del gobierno precedente en el gobierno municipal de la ciudad, relativo a la instalación de semáforos y pasos de cebra, que no entendemos muy bien qué tiene que ver esto con el proyecto que ustedes están ejecutando.
Nos parece que siempre andan mirando ustedes para detrás para justificar sus actuaciones.

Como le decía, ¿hay algún plan de emergencias en caso de evacuación?
¿Han consultado con protección civil, con los bomberos?
Por el contrario, se ha planteado y nosotros estamos de acuerdo y nos gusta que se haga un carril bici por esa zona y también en la ciudad, pero por ese carril bici los propios ciclistas -ni les han preguntado- por el carril bici no pueden circular, por el carril bici se circula a menos de 30 kilómetros por hora, creo recordar.
Usted me corregirá porque lo sabe, sin duda alguna, mejor que yo.
Los ciclistas cuando salen los fines de semana, van a más de esa velocidad, van a seguir que tener yendo por la calzada.
¿Cómo vamos a poder el tráfico…, además apartar a los ciclistas y no tener ningún accidente?

Como digo, consellera, no…, en fin, creo que son preguntas muy sencillas, se las hemos formulado en una serie de documentos, esperamos que nos conteste.
Pero detectamos, en primer lugar, falta de diálogo.
Los vecinos se quejan de falta de diálogo, ustedes presumían de venir a dialogar, a hablar, en fin, presumían de muchas cosas y están cumpliendo bien pocas.
Y esta y esta es una.
Y la prueba que tienen es que se han tenido que manifestar en dos ocasiones los vecinos quejándose por esta situación.

Insisto, nos parece que hay precipitación, precipitación reconocida, porque si ustedes hubieran hablado con los agricultores no hubieran puesto los resaltos, que luego los han tenido que quitar.
No sabemos y tenemos serias dudas…, porque no quiero hacer una acusación, porque tampoco es el tono normal de este Grupo Popular.

Por eso le pedimos antes de hacer ninguna acusación…, queremos conocer ese expediente administrativo, expediente administrativo.
Queremos ver el proyecto, porque a los vecinos lo que se les ha enseñado nos viene que son dos hojas y que allí no hay absolutamente nada.
Eso no es una cuestión de recibo.
Nos parece, como digo, que hay mucha precipitación, nos parece que puede afectar gravemente a la economía de la zona, tanto del punto de vista agrícola, del que usted ha pasado por encima, como desde el punto de vista de la actividad que se acumula los fines de semana.

Pensamos, porque lo dicen los vecinos, que cualquier limitación, como los resaltos, que están ustedes produciendo…, donde además ya se han producido dos accidentes: uno con ciclistas y otro en el que tuvo que acudir el SAMU en los puntos, precisamente, en los que se ha producido esa instalación de los cojines berlineses o de los resaltos.

Y díganos también, efectivamente, cuál ha sido el balance de accidentalidad desde que se ha puesto…, desde que se han adoptado estas medidas.
Y sobre todo también cuéntenos qué es lo que ha costado, qué informes, qué avala sus actuaciones y díganos también qué es lo que nos va a costar retirar lo que ustedes ya instalaron sin consultar con nadie.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Santamaría.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Podemos, el señor Almería por un tiempo de cuatro minutos.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

En principi hem de manifestar que és lícit per a qualsevol grup parlamentari el canalitzar la preocupació de les entitats, en este cas veïnals o civils, per qualsevol cosa que els puga causar alguna molèstia.

Entenem que el plantejament del problema realment té molt poca consistència.
És a dir, estem parlant d'un vial molt conegut per tots, concretament jo he sigut prou usuari d'esta carretera i entenc totes les limitacions que té la carretera, sobretot en períodes estivals.

Anem a vore.
Però d'ahí al que poden ser una sèrie de molèsties per a vehicles agrícoles, per als veïns o per qüestions un poc conjunturals que puga ser l'aparició d'estos valents, dels coixins berlinesos, que també han sigut corregits per la mateixa administració, em pareix que és un poc rimbombante arribar a la conclusió que estes actuacions puguen arribar a posar en perill l'activitat econòmica i l'ocupació de la zona.
I si això, eixa manifestació és aixina, preguem els proposant que diguen exactament en quins termes.
No ens pareix que siga una cosa més enllà que vaja de la molèstia i del dret de la gent a queixar-se per algunes qüestions que afecten la seua vida quotidiana.

Estem parlant d'afecció a la seguretat vial, quan realment l'amplària de la carretera creem que, amb les seues limitacions, és suficient per a este tipus de tràfic i les limitacions de velocitat el que en teoria farien seria incrementar la seguretat vial, més enllà dels possibles incidents que puguen haver i que estan registrats en l'historial de la carretera amb un baix índex de perillositat i amb l'absència de punts negres en els últims anys.

D'ahí a posar en perill també l'accés de la població als serveis d'emergència, bé, sí, també ens pareix un un poc excessiu, excessiu.
I crec que ahí l'únic que hem de dir és que parlen els tècnics, que facen una valoració, i que, bé, al final pareix que és un tema en què probablement ha faltat un poc de prudència i diàleg amb els col·lectius afectats abans de prendre unes mesures que afecten a un vial molt transitat.

No pensem que en principi totes estes conseqüències rimbombantes estiguen afectades per les actuacions de… ni de l'ajuntament, ni de la conselleria sobre este vial.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Per un temps de quatre minuts intervé la senyora García.
Quan vullga.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias y agradecer a la consellera su comparecencia para explicar un poco la problemática que existe en esta carretera, se lo agradecemos.
Nosotros comentarle también que hemos estado coordinados, tanto en el ayuntamiento como en las Cortes, nuestro Grupo Ciudadanos, para presentar diferentes iniciativas, de las cuales una de ellas aquí ha sido que nos aporten el proyecto para ver exactamente en qué situación es la que estaba.

Nuestra posición en todo esto es porque al llegarnos quejas de la vecindad por esta problemática, pues tenemos que atenderlos a todos.
Nos da igual el color que tengan y de dónde vengan, de dónde procedan, quiénes tengan en los ayuntamientos y todo, sino simplemente ver qué es lo que ha pasado.

Y, entonces, les voy a poner un poco también en situación.
Se ha explicado toda esa reducción de carriles que ha habido.
Y, bueno, yo, como soy una diputada que me gusta ver in situ toda la problemática, pues me fui a visitar esa zona.
Y se ve que un viandante para que pase desde la parte de la izquierda hasta que llegue a su derecha, que es donde hay un poste, porque no hay ni marquesina para que coja el autobús, pues tiene que cruzar, primero, por una zona en la que está el aparcamiento; una vez has pasado el aparcamiento te encuentras con el carril bici; una vez que has pasado el carril bici, la calzada de venida de los vehículos; pasas eso, la de vuelta de los vehículos y, una vez que has llegado ahí, otra vez el carril bici.
Y llegas a un poste, un poste donde no hay ninguna marquesina, donde te tienes que poner así un poco de perfil para que ni te chafe un coche, ni te chafe una bici, ni te chafe un autobús.

También cuando llegué allí, vi que los autobuses dicen que en la parte de la izquierda, que es donde están las marquesinas -eso en dirección hacia El Perelló-, donde están las marquesinas, que esos postes son provisionales porque donde tienen que hacer la parada los usuarios es en la izquierda.

Pero si se dan cuenta ustedes, el autobús, la última parada que tiene, la tiene en una zona donde hay una discoteca y ahí estuvo el autobús parado más de un cuarto de hora sin ni siquiera estar el conductor, simplemente porque tiene la última parada.

Con lo cual, ¿qué invadió?
Invadió el carril de las bicis.
¿Estamos hablando de seguridad?
Pues invadió el carril de las bicis.
Estaba puesto ahí… Y ¿qué hacían los coches?
Pues, nada, lo que hacían era saltarse eso, pasar…, chafar la línea continua, esa línea continua que han puesto de 18 kilómetros, chafarla, invadir el otro carril para poder pasar ahí.
Justamente también había ahí unos cojines berlineses.
Pues, nada, otra vez intentaban…, intentaban no, es que sorteaban para no chafar esos cojines berlineses.
Sé que están intentando quitar para poner semaforización en toda esa zona; en total, nueve semáforos.

La cuestión es que lo que vemos es que todo esto se ha hecho deprisa, corriendo.
Y, como están informando los otros grupos políticos y nosotros también informamos, es que no se quejan de la velocidad, ellos están conformes con tener una velocidad de 60 kilómetros por hora.
En eso no han dicho nada en contra.
De lo que se quejan es que tanto que nos estamos preocupando de la seguridad viaria, es que no hay seguridad viaria.
Es que una persona que cruza al otro lado de la carretera se está encontrando con muchísimos obstáculos.

Luego ponemos aquí la joya de la corona, que para este caso sí que ha habido consenso y coordinación entre el ayuntamiento y usted como consellera y su departamento.
Me parece correcto, que es en este caso el carril bici.
Pero el carril bici existe otro carril bici por la zona de la Dehesa que podría ser…, o sea, solamente falta un kilómetro y medio para que haya una conexión.
Con lo cual, podrían ir más seguros los ciclistas, se podría ampliar esa carretera, no tendría que haber tantos obstáculos hasta cruzar la carretera y encima se podría poner marquesinas también en la parte de la derecha.
Por lo tanto, es una de las cosas que deberían tener en cuenta.

Se me pasa el tiempo y me gustaría hacer unas preguntas en las que yo les insto: ¿Van a sentarse a dialogar con los vecinos afectados, a negociar con la plataforma cívica generada para defender la reversión de esta carretera?

Otra de las que tengo es: ¿Tienen pensado revertir esta carretera?
O ¿por lo menos tienen pensado modificar los aspectos técnicos del proyecto que tienen otras opciones alternativas más viables -en concreto lo que me refiero es al tema del carril bici-?

Y ya por último -porque no me da tiempo a más- es: ¿Han pensado en el aumento de tránsito que va a haber en verano y la problemática que esto va a generar en atascos en esa carretera?

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Compromís, interviene el señor Ponce por tiempo de cuatro minutos.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Hola de nuevo, señora consellera.
Gracias por sus explicaciones que, bueno, yo creo que en realidad esta comparecencia era necesaria.
El Partido Popular utiliza un tema que tiene cierta conflictividad social para, bueno, para crear cortinas de humo, tupidos velos sobre todas sus vergüenzas que constantemente abordan y llenan los periódicos y la información de la actualidad, la triste actualidad de esa ruina en diferido y de esa enorme cantidad de escándalos que vamos a seguir viendo y sufriendo todos los días, fruto de una forma de hacer.

En este caso en concreto es uno de los mil problemas heredados por este gobierno que intenta solucionar y poner orden en tanto desconcierto.
Resulta increíble que por un parque natural con esa densidad de tráfico se pudiera circular a 80 kilómetros por hora.
Había estudios de hace ya varios años del politécnico - recuerdo que en el año 2010-, en el que se hablaba del orden de 1.
600 atropellamientos de animales al año en un parque natural, donde uno de los motivos fundamentales de su protección es la protección de la fauna.

Es obvio que, bueno, sí que es verdad que hay una actividad comercial, sobre todo de restauración y agrícola que choca con tantísima población que también vive sobre todo en épocas vacacionales, pero también durante todo el año.
Entonces, bueno, el popurrí es bastante complicado de solucionar.

Pero, en cualquier caso, las medidas, como bien ha dicho, son las lógicas, no requerían más documentación, ni más estudios previos que los que ya había y lo que hicieron ustedes fue ponerse manos a la obra.

Es obvio también que bajando la velocidad ya no tienes porque, digamos, directamente reducir la siniestralidad, pero sí ese riesgo de que esa siniestralidad tenga consecuencias peores.
Porque estamos hablando prácticamente de un accidente semanal de promedio, del orden de 45 accidentes al año en menos de 30 kilómetros de recorrido.
Por tanto esos accidentes, caso que se mantuvieran, a menor velocidad siempre tendrían condiciones menos trágicas.

Pero, en cualquier caso, se trata también de intentar reducir ese tráfico tan desmesurado que con medidas de pacificación, de mejora del transporte público, de mejora del acceso a ese transporte público -que creo que están en implementación, no están totalmente implementadas todas ellas-, el facilitar ese cruce de la calzada y hacerlo más seguro con esa regulación semafórica… Bueno, pues, un conjunto de medidas.
.
.
Y el intentar que todo el que tenga interés en poder desplazarse en bicicleta, pueda hacerlo con la seguridad adecuada, pues, son medidas necesarias.
(Algú tus)

Y el dato de que muchos ciclistas van a querer ir a más de 30 kilómetros por hora, pues, bueno, ellos mismos, ¿no?
Pero yo creo que es una velocidad más que razonable para hacer un deporte en un parque natural.
No estamos hablando de una pista de carreras de bicicletas.
Y que, bueno, no tiene por qué suponer ningún tipo de problema ni obligar a determinados ciclistas a salir de su carril para ir por la carretera en la que la gente, pues, va a ir, normalmente, a esos 60 kilómetros por hora, que va a generar la fluidez necesaria que requiere este tipo de vía, ¿no?

En principio, nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza este primer turno de intervención el Grupo Parlamentario Socialista, la señora Martín, por un tiempo de cuatro minutos.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Gracias, consellera, por su comparecencia ante esta comisión nuevamente.

Ha quedado claro que el objetivo que persigue la conselleria con esta actuación es mejorar la sostenibilidad de la carretera CV-500, a su paso por el Parque Natural de L'Albufera -no se nos tiene que olvidar este punto importante, que estamos hablando de un paso por un parque natural-, al tiempo que pretende fomentar la movilidad ciclopeatonal y ordenar la travesía, desde el punto de vista de la seguridad vial.

Pero el tema aquí, y el tema por el cual nos lo traen aquí, es porque estamos otra vez ante otro de esos casos en que la dejadez del gobierno anterior… Pues, bueno.
Yo creo que ustedes van a tener muchas iniciativas y mucho trabajo que hacer aquí.
Si ahora cogen todo lo que liaron en su momento y todos los incumplimientos y nos los traen aquí como iniciativas, yo les auguro que les quedan dos años de mucho trabajo, a ustedes, como grupo, y al resto de grupos, para tener que comentar y, desde luego, a las consellerias.
(Algú tus) Que ese es el verdadero problema.
El verdadero problema es que se está haciendo una actuación en materia de seguridad vial que la anterior conselleria sabía que tenía que hacer y tenía informes y conocía la situación y, sin embargo, no se hizo.
Ese es el problema realmente en este punto.

Porque, mire, esos informes y estos documentos de los que estamos hablando y de los cojines berlineses, de los semáforos, de los pasos de peatones…, de todas esas actuaciones, eran conocidos ya por la conselleria anterior.
De hecho, algunos se inician con la conselleria anterior.
Pero, desde luego, no se terminan ni se termina de arreglar la vía.

Es decir, que una vez más, el PP, la consellera Bonig vuelve a hacer caso omiso.
Y, aun sabiendo que existía una situación de riesgo, pues, lo obvia y lo deja.
Lo deja estar, vuelve a hacer promesas coincidiendo con las épocas electorales… Pero, bueno, consigue que el ayuntamiento ponga la línea 25, parece que se comprometen a algo más… Pero, al final, eso no queda en nada; queda en la situación que hereda la conselleria actual, que es esa vía con esa peligrosidad, con esa situación, una vía que como se ha comentado, creo, ya permanece así desde hace décadas y que es un problema que, lógicamente, hay que solucionar.
Porque cuando se produce el cambio de conselleria, se decide actuar conforme a los parámetros de seguridad, demostrando, una vez más, la apuesta que tiene esta conselleria por la seguridad.

Estas actuaciones se enmarcan en el contexto de la seguridad vial.
No se trata de una mejora, no se trata de una rehabilitación, no se trata de una simple conservación.
Estamos ante un cumplimiento de ley.

Aquí se está hablando de que no ha habido participación ciudadana, de que hay colectivos que están más o menos contentos con esta actuación.
Es que el problema no es que estén más o menos contentos, el problema es que hay que actuar y que hay que cumplir la ley.

Lo ha dicho perfectamente la consellera.
Hay una normativa, tanto estatal como autonómica, que hay que cumplir.
Y, a pesar de ello, sí que se ha contado con los ciudadanos o con los colectivos, a pesar de ello.
Ríase usted, señor Santamaría, lo que quiera, porque valor hay que tener para reírse, después de dejar esta situación arrastrando tanto tiempo.
Pero se ha contado con ellos.
De hecho, han hablado ustedes de los cojines berlineses, que es uno de los elementos que se van a quitar, porque la ciudadanía no los quiere.
Vale, perfecto.

O sea que, a pesar de ello, se ha contado con la participación.
.
.
No, no se ría.
Yo sé que a usted le puede dar mucha risa.
Ojalá y nosotros nos pudiéramos reír de toda esta herencia tan bonita, de décadas, que nos van a dejar.
Porque ya ha quedado claro, el señor Castelló lo ha dicho antes, que, ¡oye!
, que es que es así, se hace y ya que paguen los de detrás.
Eso nos ha quedado hoy en la comisión claro meridiano, desde luego.

Pues, como decía, por parte de la conselleria se prioriza, (veus) se entiende que esta actuación hay que hacerla, se está acometiendo.

Yo lo único que les pediría a todos ustedes es que dejen de hacer un problema de lo que se está intentando dar una solución.
Problema es, eso está claro que problema es; pero no vayamos a hacerlo más problema.
Vayamos a intentar buscar una solución, que por fin tenemos una conselleria que quiere dar una solución a una vía que es bastante compleja.

Y se lo he dicho, es un tema básicamente de seguridad, de cumplimiento de la legalidad.
Hasta donde yo sé, la legalidad y las leyes están para cumplirlas, no para negociarlas; se negocian en otro estadio, en otro momento político, pero no en el momento de aplicar cómo se hace aquí.
Aquí lo que tienen que aplicar es la ley.
Y yo felicito a la conselleria por las actuaciones que está haciendo.

Gracias, presidente.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con la intervención de la consellera, también esta segunda intervención sin límite de tiempo.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Senyoria del Partit Popular, que ha fet la seua primera intervenció, la reducció de la carretera a tres metres, nosaltres hem completat el 50%, perquè veníem d'un 50% que ja estava fet abans.
Per tant, en eixe sentit, primera mesura.

Quant a los planes de emergencias, planes de emergencia quan se fan.
.
.
No se fan en les carreteres, però ni ho fa la conselleria ni ho fa tampoc el ministeri.
Quan n'hi ha una emergència, s'utilitza tota la plataforma, no s'utilitza un voral; s'utilitza tota la plataforma quan hi ha una situació d'emergència en totes les carreteres habidas y por haber.

¿El cost?
Els coixins berlinesos, 2.
947 euros; la senyalització, 6.
352.
¿Llevar-los?
Quan els llevem tots ho sabrem.
I l'avantatge que té és que els reutilitzem en altres municipis, on sí s'estan implantant.
I, de fet, alguns que hem llevat ja els estem posant en altres municipis.

En termes generals, sí que m'agradaria aclarir dos qüestions.
És a dir, que.
.
.
, per a també el grup de Ciudadanos, que n'ha fet referència.
Cal diferenciar dos coses:

Una cosa són les actuacions per a millorar la seguretat viària que s'ha fet en el tram més llarg de la CV-500, el que hem fet a curt termini, sobretot motivat per una qüestió de seguretat vial, perquè se va instal·lar una parada d'autobús de l'EMT de la línia 25 i n'hi havia mesures que s'havien d'acompanyar a posar eixa parada d'autobús.

I, per una altra banda, la licitació del projecte per a la millora de la mobilitat sostenible de la CV-500, que se licitarà.
I ahí s'abordaran, concretament: l'estudi de permeabilitat entre el nucli del Saler i l'embarcador i el seu entorn, la restauració ambiental, el foment de la mobilitat sostenible per mitjà del disseny de la via ciclopeatonal per connectat l'anell verd i el carril bici del Saler, per reduir l'efecte barrera per a la fauna, perquè la CV-500 travessa una de les zones més sensibles del Parc Natural de l'Albufera.

Jo, exactament, el Grup Popular no sé molt bé què pretén en esta compareixença, en què no estan d'acord, si no estan d'acord en garantir la seguretat als vianants, si no estan d'acord en pacificar el trànsit de la CV-500.
.
.

Mire, la conselleria tenim de l'Ajuntament de València que demanava les parades de bus de la línia 25 de l'EMT en 2014.
Fins a en tres ocasions l'EMT i l'ajuntament de València es van dirigir a esta conselleria, aleshores conselleria d'infraestructures en una altra consellera, en tres ocasions, senyoria, que demanaven que s'adequaren les parades de la línia 25, i no sols que s'adequaren les parades, sinó també que s'aplicaren les mesures per a garantir la seguretat dels vianants; en tres ocasions.

Açò no ve de la noche a la mañana, senyoria.
Açò, en l'any 2014, es va començar a demanar, per part de l'Ajuntament de València i de l'EMT a la conselleria d'infraestructures.
I ací se demanava la línea 25, la parada, i se demanaven totes les mesures de seguretat que havien d'acompanyar la instal·lació d'una parada nova d'autobús.

¿I sap què?
¿Sap què va passar en estes tres peticions seguides en el temps, entre l'any 2014 i 2015?
Que no se va fer res.
No se va fer res.
I, com venien eleccions, van autoritzar la parada de l'autobús de la línia 25, en l'últim minut, però no es van acompanyar de les mesures preceptives que en matèria de seguretat vial havien d'acompanyar la instal·lació d'eixa parada d'autobús.

I el que és més greu, més greu encara, l'informe de l'aleshores cap de servei de seguretat vial d'esta conselleria, de quan vostés encara estaven en el govern, indicant que l'autorització de la parada de la línia 25 -i ací està l'informe que a vosté li'l donarem en tiempo y forma; vosté sap que el mes de gener no és hàbil per a la contestació d'iniciatives parlamentàries, ho tindrà en temps i forma-.
Informe del cap de servei de la conselleria, en aquells moments d'infraestructures, indicava que l'autorització de la parada de la línia 25 devia anar acompanyada de mesures de seguretat vial: passos de vianants, reductors de velocitat i semàfors.
I ací ho té, clarament indicat en este informe, (soroll de papers) les mesures de seguretat que havien d'acompanyar eixa parada d'autobús.

¿I què van fer, senyoria?
Doncs, com tantes coses que vostés fan i feien.
Ho van fer molt malament.
Van posar la parada d'autobús, per a quedar bé, de la línia 25, perquè venien eleccions; i les mesures de seguretat vial al calaix, com tantes coses.
A això se li diu irresponsabilitat, senyoria.
A això se li diu irresponsabilitat.

Vostés no es van coordinar en l'Ajuntament de València, malgrat que eren del mateix partit.
Cap comunicació.
I aixina els va anar.

Malgrat la possible controvèrsia o conflicte que pot generar el posar estes mesures, ho acceptem.
I, per això, els coixins berlinesos no són fruit de la improvisació; són fruit d'un informe tècnic, d'un tècnic de la conselleria, del cap de servei de seguretat vial.
I, com vosté comprendrà, jo, almenys, com a consellera, faig cas dels informes dels tècnics.
I, com faig cas dels informes dels tècnics, jo vaig a primar la seguretat vial per damunt de qualsevol conflicte que me puga trobar en els veïns.
I, per tant, sí a la parada de la línia 25, però sí a les mesures de seguretat que han d'acompanyar.

¿I què hem fet?
Posar immediatament els coixins berlinesos, que és el que mos deia l'informe.
I l'ajuntament està instal·lant els semàfors.
I, a mesura que posaran els semàfors, anirem llevant els coixins berlinesos.
¿Per què?
Perquè n'hi haurà seguretat vial garantida.

Per tant, s'ha parlat.
Les associacions de veïns tenen tots els informes.
Per tant, s'ha parlat en els alcaldes i alcaldesses pedànies.
S'ha parlat en l'ajuntament de València, que és el primer interlocutor entre les administracions, perquè, com vosté comprendrà, mosatros no podem anar a parlar en tots els veïns de cada mesura que fa la conselleria; parlem en l'administració local competent, que és la que mos demana les mesures.
Ho treballem en l'administració local, en l'ajuntament de València; i hem fet les reunions que han calgut en els veïns, que no són tots els qui estan en contra.
Per tant, són els nostres interlocutors les institucions.

I davant, ¿què van fer vostés?
Mesures basades en la irresponsabilitat.
I ho van fer en la irresponsabilitat governant, i tampoc els esperem ara, que estan en l'oposició, en cap actitud responsable.
Vostés han vist que ahí hi ha un conflicte, i se poden enganxar a un conflicte per tal de sumar-se a mesures o iniciatives per a intentar fer un poc d'oposició i demanar la compareixença d'esta consellera a esta comissió -que, per suposat, vinc i vindré totes les vegades que faça falta contestar el que faça falta.

Però clar que si jo arribe a la conselleria i n'hi ha una parada d'autobús, que és la línia 25, que està posada i que funciona, que no n'hi han mesures de seguretat vial que acompanyen a posar eixa línia de parada d'autobús, perquè la gent ha de creuar el carrer sense ningun limitador de velocitat i sense ninguna mesura per a pacificar el trànsit, sense dubte que esta consellera, ipso facto, posa les mesures, i ja les millorarem, però jo pose ipso facto les mesures, perquè no se pot assumir que hi haja un accident o una sinistralitat sense haver posat les mesures que un informe tècnic, que estava en un calaix de la conselleria abans que nosaltres arribàrem al govern, no anava a assumir eixa irresponsabilitat.

Per tant, hem començat, com he dit, a llevar eixos coixins, a mesura que estan els semàfors.
Però, per damunt de tot, la seguretat vial, se manifeste i se produïsquen els conflictes i les crítiques que siguen necessàries.
És una qüestió de seguretat vial.
Tot se pot millorar, evidentment que sí; però en el minut zero i en un informe d'un cap de servei de seguretat vial, que diu que la parada d'autobús ha d'anar acompanyada d'eixes mesures que fica una darrere de l'altra, que són estes, esta consellera les posa.

I, a més, li he dit abans, l'índex de perillositat d'esta carretera, entre 2011 i 2015, 20 punts.
La mitjana, en eixe període de temps, de la resta de carreteres de la Generalitat valenciana, 17,6.

Diàleg i negociació, evidentment, tot el que faça falta.
Però les línies roges són les que estan vinculades a la seguretat vial.
Que jo no sóc ningú per a dir quines són, perquè jo no sóc tècnica; però per a això estan els tècnics i els caps de servei en la conselleria per a dir quines són les mesures que s'han de posar.

I, per una altra banda, reversión.
Si me pot explicar, després, què entén vosté per reversió, jo li puc contestar d'una manera més exacta a la pregunta que vosté m'ha formulat.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Popular.
Senyor Santamaría, té quatre minuts.

El senyo Santamaría Ruiz:

Moltes gràcies, president.

A ver, consellera, yo creo que se equivoca.

En primer lugar, nos ha reconocido que usted no se ha sentado con las personas afectadas.
Por mucho que hable usted de las reuniones que se han mantenido, no se han sentado, y los señores compañeros diputados de esta mesa no se han sentado, no les han escuchado, no conocen de qué se quejan, no conocen cuál es la problemática que los vecinos plantean.

Yo recuerdo al señor Ponce, cuando yo era conseller, el tono crítico y acusatorio que utilizaba en sus interpelaciones en la pasada legislatura.
Y ahora me encanta ver el tono exculpatorio, laudatorio, y lamento… ¿Dónde se ha quedado ese sentido crítico?
Le veo a usted… Una cosa que me ha sorprendido.
Me sorprende.
(Veus) En fin.
Se ha convertido usted en un corderillo para el gobierno, dicho con todo el respeto, con todo el respeto.
Sabe que le tengo bastante aprecio.

Bueno, pero a lo que íbamos.
La consellera se equivoca.
Primero, reconoce que no se ha reunido con los vecinos.
Cuando hablamos de la preocupación por la emergencia, es una preocupación real.
En esa zona viven 50.
000 personas o 60.
000 en verano.
El problema que hay con las actuaciones que ustedes han hecho, poniendo el carril bici, es que desaparece el arcén.
Y hay 18 kilómetros de línea continua.

Si hay un accidente grave o hay un incendio, y dios no lo quiera, o hay un problema y hay que evacuar a gente, hay un riesgo serio de que pueda haber un riesgo para una situación de emergencia, para la seguridad de las personas.
Y eso, a la gente de allí le preocupa.
Y yo lo sé porque me he sentado con ellos.
Y ustedes no pueden menospreciar ese sentimiento que esta gente tiene.

Porque esto bastaría con haber recabado un informe, que es tan sencillo, solicitar de protección civil, haber reunido a los vecinos y haberles explicado.
Â«Miren, tan sencillo como esto.
No pasa nada, se soluciona de esta maneraÂ».
El problema, y la consellera se ha equivocado en su turno de réplica, lo ha centrado en la parada del autobús.

Pero si la parada de autobús no es el problema.
No, el problema es que han quitado los arcenes, se ha puesto el carril bici.
El señor Ponce… Yo tampoco soy nada ciclista, le debe pasar como a mí.
El carril bici se utiliza para ir de paseo.
Los señores ciclistas que salen a hacer deporte no van por el carril bici, porque se tropiezan con los que van más lentos que ellos.
Van por la calzada.

Y cuando pones dieciocho kilómetros de línea continua les preocupa a los señores que tienen establecimientos, que es una zona turística, que la ralentización del tráfico afecte a su actividad económica.
No es que soy yo que me lo invento.
Es que si usted fuera allí, y la consellera también, que sería lo deseable, y los escuchara, se lo expondrían claramente.
(Remors) No es cierto.
Bueno, pues no es cierto.
Pues no es cierto.

Y me pregunta la consellera, nosotros qué es lo que pretendemos.
No sé por qué les parece tan mal que hagamos nuestra labor de acción de gobierno.
Y enseguida acuden ustedes a ese discurso que de todo tiene la culpa el Partido Popular.
Es algo que es verdad.
Lo que hacen ustedes es un flaco favor a sí mismos.
Porque si nosotros somos el demonio, ¿se están ustedes comparando para poner en valor lo que ustedes hacen con nosotros?

Me parece que ustedes se deberían exigir mucho más, ya que nosotros fuimos tan malos.
Y aun así seguimos siendo el partido más votado.
Y aun así seguimos elección tras elección ganando y recuperando espacio electoral.
Pero claro, los ciudadanos deben equivocarse, como dijo la señora Oltra.

Es decir, consellera, nosotros pretendemos, lo primero, que se revierta el estado de la carretera a la situación original, que se ponga la parada del autobús, si no hay ningún problema.
La compañera de Ciudadanos ha aportado una solución que te la dicen los vecinos para la zona del carril bici, que el arcén se valore el riesgo que tiene dieciocho kilómetros sin que pueda haber un sitio donde aparcar un vehículo.

¿Qué sucede?
¿Qué va a suceder el día que se estropee un vehículo?
¿Nos lo explica la consellera?
¿Dónde se sube…?
¿Ocupa el carril?
Explíquenoslo.
Efectivamente, tiene usted el informe, y el informe pide que se pongan en la parada.
Bien, hágase, en la parada.
Si es un proyecto que solicita el Partido Popular.

Pero el resto, no menosprecien las quejas y las demandas de los vecinos, porque además ustedes dijeron que vendrían a escuchar, y reconocen aquí que ni escuchan, que ni se reúnen y que esto se va a hacer y lo justifican en la seguridad, y no es cierto.

Escuchen a los vecinos, siéntense con ellos, pacten, y luego ejecuten con arreglo y salvaguarden la seguridad vial.
Donde han puesto los resaltos ha habido accidentes.
Esa es la prueba del éxito de las medidas que ustedes han adoptado.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Santamaría.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Podemos.
Señor Almería, por un tiempo de cuatro minutos.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Molt breument, pensem, com ja hem dit en la primera intervenció, que realment la inferència de les relacions de causa-efecte són molt més que atrevides, i sí que volem emplaçar les administracions competents que dialoguen, escolten els afectats i que, mitjançant els informes tècnics pertinents, que preguen les mesures.
Estem convençuts que aixina ho farà la consellera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé, continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, per un temps de quatre minuts.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

La señora consellera preguntaba qué es la reversión.
La reversión simplemente es que los vecinos se quejan, no nos quejamos nosotros.
Se quejan.
Y han firmado sobre 7.
000 personas que no están conformes con la carretera que hay hoy en día, que se está haciendo hoy en día, sino lo que quieren es la carretera antigua.

Sí que ha comentado usted que se están poniendo medidas de seguridad.
Si nosotros estamos conformes con las medidas de seguridad, las que usted dice: el paso de peatones, reducción de velocidad.
Y hay una tercera que se me ha quedado una… No sé, no me ha dado tiempo de apuntarla.

Pero, ¡ojo, lo que no se puede hacer, cuando nosotros ponemos medidas de seguridad -y muy bien lo ha dicho la señora Martí, y usted ha ratificado-, que hay que cumplir la ley.
Pero si se dan cuenta, si ustedes meten en esa carretera que ya han hecho un estrangulamiento, meten encima el carril bici -que nosotros estamos conformes con el carril bici, pero hay otras vías alternativas para poner ese carril bici-, estamos estrangulando más esa carretera.

Y ustedes saben que para seguir y para cumplir el código de circulación, saben que hay que dejar una distancia mínima de un metro y medio entre el ciclista y el coche.
Si nosotros dejamos una distancia media de entre ciclista y el coche, que a mí me costó mucho dejarla cuando fui allí, lo que hacemos es invadir el carril opuesto.
Con lo cual, ¿estamos cumpliendo la seguridad?
Yo creo que no estamos cumpliendo la seguridad vial.

Y luego, otra de las cosas que también quiero dejarles caer un poco, para que lo piensen simplemente, es que también estamos mirando la seguridad de los viandantes.
Me parece perfecto.
Ya les he dicho el trayecto que tomar una persona hasta llegar a un poste ahí, provisional se supone.

Pero, ¿ y si la persona es con movilidad reducida?
¿Dónde se queda esa persona hasta poder acceder ahí, en este caso al autobús, que se supone que lo va a recoger?
Es que no hay nada para que esa persona pueda quedarse ahí…, bueno, para que no haya ningún accidente.
Por lo tanto, seguridad, no estamos teniendo seguridad, no estamos planteando seguridad para el ciclismo ni tampoco para los viandantes.

Y lo que piden las asociaciones, los vecinos ahí, es que funcionaba lo otro.
Si hay que poner modificaciones de velocidades, ya se lo he dicho, están conformes.
Si hay que poner otro sistema, están conformes.
Pero no metan el carril bici por ahí, estrangulen más ese paso de ahí, que es la Avenida de las Gaviotas, que es lo que tienen más problemática, y métanlo por otra zona alternativa, que yo creo que siempre dará también más seguridad.

Además, es un paraje estupendo y está integrado en la naturaleza, con lo cual disfrutarán más también los ciclistas.
Y lo que estamos dando es amplitud a esa carretera para que en el momento determinado que el autobús tiene que hacer su parada, pues que pueda hacerla y realizarla con la mayor seguridad posible.
Y que los coches, cuando tengan que adelantar a ese autobús lo puedan hacer sin invadir el carril opuesto.

Y -no sé- es que simplemente era eso, el comentarles que escuchen, que escuchen también a la vecindad, porque como estaba comentando el Grupo Popular, ustedes son el partido que está siempre poniéndose de que son del consenso y del diálogo.
Y vemos que aquí no ha habido ni consenso ni diálogo, no se han sentado con las partes afectadas para ver una solución viable a esta problemática.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continúa el Grupo Parlamentario Compromís.
El señor Ponce, un tiempo de cuatro minutos.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, presidente.

Pues nada, consellera, insistir en que es fundamental intentar solucionar los problemas que se ha encontrado.
La siniestralidad hay que intentar bajarla de todas, todas.
Hay que hacer caso a lo que dicen los técnicos de seguridad.
No hay otra cuestión.
Y por supuesto que hay que integrar todos los intereses de toda la gente que tenga algún tipo de interés.

Pero que se ponga como prioridad que si los ciclistas de fin de semana quieren ir a más de treinta por hora y entonces ya el carril bici no les vale, me parece absolutamente absurdo.
Estamos hablando de un parque natural, donde la prioridad del parque natural es la conservación de los valores que lo motivaron, por supuesto que sí.

Y en el caso de la carretera, la seguridad.
Y cuanto más despacio se vaya, más difícil es que haya accidentes.
Y en el caso de haberlos, menos consecuencias tendrán.
Es que no hay otra, es que no hay otra.
Y seguro que si fueran a cuarenta por hora, en vez de a sesenta, los vehículos en caso de haber accidente o en el caso de cruzar un animal, sería mucho más fácil reaccionar y poder parar.

Y si en vez de tener un autobús cada quince minutos o cada treinta, lo tuvieran cada cinco minutos, seguramente menos gente iría en su vehículo particular.
Pero son cosas que no se pueden cambiar de la noche a la mañana.

Me ha llamado usted corderito respecto a la consellera (se sent una veu que diu: Â«Pido disculpasÂ») Bah, no hace falta, yo a usted le acepto todo, porque usted suele ser muy respetuoso, y lo ha sido siempre.

Pero he de decirle que había que ser beligerante con determinadas medidas que usted ha representado, que usted había heredado de sus predecesores respecto a la prevención de incendios, que era de lo que debatíamos entonces, hace no demasiado tiempo.

Y hay que ser comprensivo y hay que tener empatía con alguien que ha heredado un desacato gigantesco a muchos niveles, por lo menos desde mi punto de vista, en la que pensamos que eso, que la movilidad tiene que adecuarse a la ciudadanía y a las necesidades del territorio, y adecuarse a la idiosincrasia del territorio.

Lo que no debió haber quizás nunca es tantísima población viviendo en un hábitat tan privilegiado, como es el parque natural.
Nunca debió urbanizarse de aquella manera.
Es algo que heredamos todos, no digo nada.

Y lo que tenemos que hacer también es mirar hacia nuestros vecinos del norte y ver qué prioridad se le da a la ciudadanía, a los ciclistas y a tal, en municipios, en lugares valiosos, y la gente entiende perfectamente que las medidas son las que son.
Y ya le digo, quizá se llegue antes a los sitios, a cuarenta o a cincuenta por hora que permitiendo que se vaya a ochenta.

Porque a ochenta te permite ir muy deprisa un momento, contaminas mucho, haces mucho ruido, y luego llegamos a un embudo que no te permite seguir circulando a esa velocidad.
O sea que lo que digan los técnicos, que se estudien bien las cosas y todo nuestro apoyo, señora consellera.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza el turno de intervención el Grupo Parlamentario Socialista.
Señora Martín, cuatro minutos.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Muy brevemente, simplemente felicitar a la consellera por su comparecencia, animarla a que siga actuando en aras de la seguridad y del mantenimiento sostenible de nuestras vías.
Y bueno, creo que le tendré que dar la bienvenida muchas más veces, porque está claro que van a seguir solicitando su comparecencia, y yo me alegro de que usted venga y de que esta sea la tónica.
Que la consellera venga aquí y explique en sede parlamentaria todo lo que se está realizando.

Gracias.

El senyor president:

Y finaliza esta segunda comparecencia y último punto del orden del día la consellera por un tiempo de cuatro minutos.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyoria, vaig a llegir-li una cosa, i després diré qui ho diu.
Â«Manifesta que al seu parer la moció es queda curta, perquè la proposta hauria d'anar més enllà de la simple limitació de velocitat en determinats trams de la CV-500, la qual cosa fa temps que ve sol·licitant-se per este ajuntament a la conselleria d'infraestructures.
Crega que caldria ser més ambiciós i elaborar un pla de mobilitat per al parc natural de l'Albufera, que incorpora altres mesures, com són la línia 25 de l'EMT, el reforçament del carril bici o l'habilitació de noves rutes de vianantsÂ».
Gener de 2015, el regidor senyor Mendoza li contesta al senyor Ribó, en una moció que el senyor Ribó fa des de l'oposició.

Probablement, mire senyoria, no sabem exactament a quin Partit Popular atendre i a quines peticions.
A les que se feien en el seu dia, que van motivar.
.
.
És que li torne a traure l'informe.
Este informe és de maig de 2015, del cap territorial de carreteres, en aquell moment de la conselleria d'infraestructures.
Â«Informe sobre la conveniencia de instalar paradas de autobús y pasos de peatones semaforizados en la CV-500Â».

La parada d'autobús va annexa en totes estes mesures, que vostés van ficar la parada d'autobús irresponsablement i no van posar les mesures de seguretat que dia l'informe.
Cap més irresponsabilitat, senyoria.
Mire, nosaltres anem a continuar en les mesures de pacificació.
No anem a revertir, perquè aleshores revertim i llevem la parada d'autobús, i aleshores la línia 25 no actua en la carretera.

La parada d'autobús va en este informe acompanyada de totes estes mesures de seguretat que ha explicat molt bé la diputada de Ciudadanos de quins són els problemes que se troben els vianants en eixa parada d'autobús, que lamentablement la van posar, reitere, sense les mesures de seguretat que dia l'informe que havien d'anar acompanyades a la instal·lació d'eixa parada d'autobús.

Seran millors, seran pitjors.
Llevem els coixins berlinesos, els llevem perquè fiquen els semàfors, i aleshores se garantix la seguretat vial, que és el que ha de prevaldre absolutament per damunt de qualsevol cosa.

Anem a continuar en eixes mesures vinculades a la seguretat vial, homogeneïtzació de l'amplària de la calçada a tres metres, homogeneïtzació de la limitació de velocitat a seixanta kilòmetres, que també li aprofite que en esta comissió el senyor regidor del Partit Popular dia que Â«sesenta era demasiado rápido, que había que reducirla a cincuentaÂ».
Doncs encara més, mos hem quedat curts.

Continuem en l'avançament d'eixa línia contínua en els trams on no havia, permetent la discontínua per a girar a l'esquerra.
I en la instal·lació de semàfors que està fent l'Ajuntament de València, que estem col·laborant.

No diga que esta conselleria no s'ha reunit en els veïns.
El director general d'Obres Públiques que està precisament en esta comissió s'ha reunit en els veïns.
Vol dir que el director general no és conselleria i no és govern?
S'ha reunit en els veïns.
Parlarem en els veïns tot el que faça falta, però els veïns, que jo sàpia, i jo seria molt agosarada en dir que jo sóc la que ha de dir tècnicament quines mesures han d'acompanyar a una parada d'autobús seria una temeritat per la meua part.
Podem parlar amb els veïns, però qui ens ha de dir quines són les mesures de seguretat que han d'acompanyar són els tècnics de la conselleria o els tècnics d'un ajuntament.
O ¿vosté no creu que són els tècnics els que han de dir les mesures?

Doncs en eixe sentit, nosaltres anem a continuar treballant.
No es pot entendre des d'altra posició.
És que l'informe ho deia molt clar i este informe me'l vaig trobar en un calaix, senyoria.
Jo, sincerament.
.
.
A vostés jo ja sé que no els agrada, no els agrada que els tragam ací los papeles del cajón.
Però bé, jo li donaré l'expedient i vosté tindrà tranquil·lament temps per a llegir-s'ho tot.
No té sentit que se pose una parada d'autobús i se queden vostés a meitat de la feina.
Fan la parada de l'autobús i no fan la resta.
No diga que hem improvisat perquè n'hi havia un informe de maig de 2015, de maig de 2015.

I jo arribe al govern, esta consellera arriba al govern en una parada amb funcionament i en un informe que diu que s'han d'acompanyar mesures de seguretat.
I el que faig és posar-les, i el que faig és posar-les.
Perquè jo no assumisc esta irresponsabilitat que va fer l'antiga consellera de posar la parada de bus sense les mesures de seguretat que deien els informes tècnics que n'hi havia d'acompanyar.
Hem corregit els coixins berlinesos, completarem quan se posen els semàfors i continuarem traent a licitació el projecte de mobilitat sostenible, com demanava el Partit Popular en el seu moment i tots els grups per unanimitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.
(Veus)

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Doncs quan tinguen vostés la documentació ja li ho donarem.
¿Ara per a què vol.
.
.
?
(Veus) És vosté qui fa la compareixença?
(Veus)

No, si vosté fa la compareixença li conteste a vosté, senyor Castelló.

El senyor president:

S'incorporarà a la documentació posteriorment.
(Veus)

No havent més punts en l'ordre del dia s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 1 minut)