Peticions%456417.12.03%20macro.html





Comissió de Peticions realitzada el dia 3 de desembre de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 32 minuts.
Presideix el president de Les Corts, senyor Alejandro Font de Mora Turón.
Reunió número 5.

El senyor president:

Bé, molt bon dia, senyores i senyors diputats.

Comencem esta reunió de la Comissió de Peticions.

En primer lloc, vull agrair especialment la presència del síndic de Greuges, senyor José Cholbi, en esta sessió per a presentar el seu informe.

Començarem per alguna instrucció general.
I és que, com no tenim rellotge, en tenim ací un, en la mesa, i el senyor vicepresident indicarà al senyor diputat o diputada quan falta un minut per a acabar la seua intervenció.
I, així mateix, jo indicaré el termini de temps que correspon a cada un en cada intervenció de la sessió.

Bé, passem al primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta anterior.
Si no hi ha observacions, la donem per aprovada; i, si de cas n'hi haguera alguna, al llarg de la sessió se poguera formular, doncs, la inclouríem en la corresponent petició.

Informe anual del Síndic de Greuges corresponent a l'any 2013

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: informe anual del Síndic de Greuges, corresponent a l'any 2013.

Té la paraula, per a realitzar la seua compareixença, l'excel·lentíssim senyor José Cholbi, en un temps lliure, senyor Cholbi.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor.
.
.
, excel·lent senyor president de Les Corts per les seues paraules.

I bon dia a totes i a tots.

Senyores i senyors membres de la mesa.

Senyores i senyors diputats de la comissió.

Em correspon el privilegi i el deure de comparéixer davant de la Comissió de Peticions de les Corts Valencianes per a complir amb el que preveu l'article 31 de la llei de 26 de desembre de 1988, reguladora de la institució, i donar compte de la gestió realitzada durant l'any 2013, tot resumint les grans línies de l'extens informe de 487 pàgines, que les seues senyories tenen a la seua disposició.

És sempre per a mi un honor tornar a comparéixer davant d'esta Comissió de Peticions de Les Corts per a expressar-los, a tots, tant el meu gran entusiasme com la meua satisfacció per l'important treball realitzat i els objectius assolits al capdavant del Síndic de Greuges.

No puc ocultar la meua enorme alegria pel fet que el Ple de Les Corts, en la sessió extraordinària duta a terme el 17 de juliol de 2014, haja renovat la seua confiança en la meua persona, per segona vegada, per a ser síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana.
M'he sentit enormement agraït i vull aprofitar esta ocasió per a expressar-ho públicament.

També vull reconéixer a totes les administracions públiques valencianes el suport que presten al Síndic de Greuges per a tractar de solucionar els problemes de la ciutadania, ja que, sense la seua eficaç col·laboració, no podríem obtindre uns resultats tan positius.

Així mateix, també voldria manifestar el meu agraïment pel suport que hem rebut de tots els mitjans de comunicació -premsa, ràdio, televisió-, amb els quals mantenim unes fructíferes i constants relacions i ens ajuden a difondre i informar la ciutadania sobre les actuacions que diàriament realitza el Síndic de Greuges en la defensa del dret de les persones.

Amb tots estos suports, vull ratificar públicament la meua absoluta dedicació personal per a continuar treballant sense parar en la meravellosa tasca d'ajudar les persones a defendre els seus drets.

L'informe comença amb una breu exposició de les dades estadístiques referides a l'activitat exercida pel Síndic de Greuges durant 2013.

A continuació, donem compte de l'apartat referit a la situació general de la protecció dels drets de les llibertats de la Comunitat Valenciana, en què fem una radiografia de l'estat dels principals drets per matèries.

Seguidament, detallem les investigacions efectuades d'ofici per la institució i continuem amb la descripció, a través de grans àrees temàtiques, de les principals queixes formulades per la ciutadania.

Igual que hem fet en anys anteriors, volem cridar l'atenció sobre el fet que en este informe no donem compte de cada queixa individual formulada, sinó que, únicament, ressenyem aquelles queixes que han semblat més rellevants, ja siga per la seua temàtica, pel nombre de persones afectades, per l'alarma social generada o per la repercussió que han tingut en els mitjans de comunicació.

Les actuacions realitzades pel Síndic de Greuges en 2013, constituïdes pel nombre de queixes i consultes rebudes, fan un total de 34.
970.
Esta xifra representa un important augment de la quantitat de treballs realitzats pel Síndic de Greuges, ja que s'han efectuat un total de 3.
567 actuacions més que l'any passat, que en van ser 31.
403.

Quant a les queixes presentades a instància de part, durant 2013, a més de la continuació d'aquelles que estaven en tramitació durant l'any passat, cal destacar que s'han formulat un total de 19.
134 queixes, 17 de les quals s'han incoat d'ofici.
Així mateix, s'han atés 15.
836 consultes per part de l'oficina d'atenció ciutadana.

Si comparem estes dades amb les de 2012 -eren 14.
585 queixes i 16.
818 consultes-, observem que s'ha produït un rellevant augment del nombre de queixes rebudes pel Síndic de Greuges, ja que s'han tramitat 4.
549 queixes més, la qual cosa significa un increment del 31%.
Respecte de 2011, l'increment és de 60,77.

Cal destacar l'esforç que ha fet el personal de la institució atés que, amb la mateixa plantilla i estos forts increments de queixes i consultes, s'han reduït els temps mitjans de compromís de qualitat adquirits, tal com es pot comprovar en l'apartat del present informe anual titulat: «Carta de servicis del Síndic de Greuges.
Indicadors de qualitat».

D'altra banda, les matèries que més preocupen, de les persones que en 2013 han acudit a la institució per presentar una queixa, han sigut les següents, per este ordre: servicis socials, 4.
188; medi ambient, 3.
513; sanitat, 3.
070; ensenyament, 2.
586; atenció sociosanitària, llei de la dependència, 1.
758; urbanisme i habitatge, 1.
312; ocupació, 568; servicis de les entitats locals, 419; ocupació pública, 378; cooperació al desenvolupament, 337; queixes competència d'altres defensors, 291; assumptes jurídics privats, 266; hisenda, 129; agricultura, 94; ús del valencià, 72; productes bancaris, 48; justícia i administracions públiques, 22; indústria, 20; col·legis professionals, 17; igualtat, 15; obres públiques, 8; consum, 6; esports, 5; cultura i educació, 4; assistència jurídica gratuïta, 4; transport, 4.
Total, 19.
134, que fa el cent per cent.

Els diversos problemes derivats de l'aplicació de la llei de la dependència continuen sent objecte d'un rellevant nombre de reclamacions que afecten el dret subjectiu establit per la Llei 39/2006, de 14 de desembre, de promoció de l'autonomia personal i atenció a les persones en situació de dependència.

Així com he dit, de les 19.
134 queixes rebudes en 2013, un total de 1.
758 es referixen als obstacles que troben les persones afectades per a poder obtenir les prestacions de la llei de la dependència esmentada.
En 2012, en van ser 2.
254; en 2011, 1.
254 queixes; en 2010, 1.
541; i en 2009, 948 queixes; i en 2008, un total de 1.
864.

Quant a la procedència geogràfica de les queixes presentades, les dades són les següents: el 21,79 de les queixes procedixen de la província de Castelló -el 15% en 2012-; el 27,13, de la província de València -el 45% en 2012-; i el 51,08, de la província d'Alacant -el 40% en 2012.

Respecte de les vies de presentació de les queixes davant del Síndic de Greuges, observem que, durant 2013, el 48% de les queixes han sigut presentades per Internet, ja siga a través de la nostra pàgina web, ja siga per correu electrònic; de manera que han superat el nombre de queixes presentades per correu postal, que enguany constituïxen el 28%, i el d'aquelles presentades directament a l'oficina del síndic, que fan un 19%.
En este sentit, un 4% de les queixes ens han arribat remeses per altres administracions, gràcies a convenis subscrits amb ajuntaments, o remeses pel Defensor del Poble o altres defensors autonòmics.
I, finalment, un 1% de les queixes es constituïxen arribant per fax.

D'altra banda, el nombre total de consultes ateses per la nostra oficina durant l'any 2013 puja a 15.
836, una xifra lleugerament inferior a la de l'any passat, a causa de l'augment de l'ús de la seu electrònica per part dels ciutadans -14.
525 consultes telemàtiques-, els quals, en compte de posar-se en contacte en l'oficina d'atenció ciutadana, consulten l'estat del seu expedient o omplin els seus tràmits, directament, a través de la nostra seu electrònica.
Esta nova via s'ha posat a disposició de la ciutadania amb la finalitat de permetre l'accés al nostre servici tots els dies de l'any, durant les vint-i-quatre hores del dia.

De les 15.
836 atencions prestades, distingim, com cada any, les que constituïxen noves consultes, que són aquelles en què la ciutadania s'ha dirigit per primera vegada a la institució o, en cas d'haver-ho fet abans, ara plantegen noves qüestions relacionades amb assumptes pels quals no havien consultat anteriorment; del seguiment, que són aquelles vegades en què la ciutadania s'ha dirigit a l'oficina d'atenció ciutadana d'esta institució per qualsevol qüestió relativa a la tramitació d'un expedient de queixa ja obert, des de la consulta del seu estat fins a l'evacuació del tràmit d'al·legacions, la posada en coneixement del síndic de nous fets o circumstàncies relatives a la queixa o el lliurament de documentació.
Durant 2013, hem atés un total de 6.
266 noves consultes i hem fet 9.
570 seguiments.
De les 6.
266 noves consultes, en 3.
573 supòsits s'ha obert un expedient de queixa.

Les matèries més consultades en 2013 han sigut les següents, per este ordre, que són: atenció sociosanitària, 4.
078 consultes; urbanisme i habitatge, 2.
706; sanitat, 2.
102; educació, 1.
223; hisenda pública, 973; medi ambient, 834; i servicis socials, 727.

L'important augment del treball dut a terme pel Síndic de Greuges en 2013 també ha tingut la seua corresponent traducció en el nombre total d'entrada i eixida de documents, segons es desprén de les dades oferides pel registre general.

En l'informe anual de 2012 es van registrar d'entrada un total de 25.
571 documents, i d'eixida un total de 70.
278.
Enguany hem incrementat encara més els documents rebuts, 32.
111 documents; una xifra que, en comparació amb la de l'any passat, representa un augment del 25%.
Quant a l'eixida de documents, s'ha mantingut l'elevada xifra de 69.
354.

Entre les raons que justifiquen este important increment de queixes i consultes rebudes en esta institució, destaca, per damunt de totes les altres, la crisi econòmica que vivim.
Cada dia esdevé més gran la necessitat que les institucions públiques responguen davant de la situació de pobresa que suporten tantes persones.
A més, la falta de liquiditat de les administracions públiques impedix atendre puntualment els pagaments d'ajudes, beques, menjadors, proveïdors, etcètera.

D'altra banda, la institució és cada dia més coneguda i cada vegada són més les persones que presenten i tramiten les seues queixes per Internet.
L'ús de les noves tecnologies facilita la presentació i resolució de les queixes.
L'important esforç en la millora del funcionament del Síndic de Greuges està aconseguint majors quotes de proximitat, eficiència i agilitat respecte de la ciutadania, ja que les decisions del síndic sobre el problema plantejat pel ciutadà o la ciutadania es resol en molt de temps, en tot cas en menys de tres mesos, i sense cap cost.
Este servici és cada vegada més valorat per les persones, les quals ens ho han demostrat quan presenten les seues queixes i ens envien cartes d'agraïment per l'eficaç i satisfactori treball realitzat.

Una bona prova d'això és el significatiu grau d'acceptació per part de les administracions públiques de les recomanacions o dels suggeriments dictats pel Síndic de Greuges durant 2013, ja que d'un total de 2.
357, en 2012 en van ser 1.
636, en 2011, 1.
413, en 2010, un total de 1.
368 i en 2009 en van ser 740.
En el moment de redactar el present informe anual, s'han acceptat 1.
418, una xifra que representa el 55,45, tenint en compte que estan pendents de resposta de l'administració 540, el 22,91.
I justament el nombre de respostes no acceptades provenen en una aclaparadora majoria de la Conselleria de Benestar Social sobre la llei de la dependència, les quals fan un total de 399, un 16,93.
I així doncs, en general, no sols continuem incrementant any rere any el nombre de recomanacions emeses, sinó que també augmenta el grau en què són acceptades per l'administració.

No obstant això, convé assenyalar que, malgrat l'elevadíssim grau d'acceptació de les resolucions del síndic per part de les administracions públiques, en molts casos la realitat demostra que el fet que l'administració accepte una resolució nostra no implica que la complixca, i és per això que esta institució continua incrementant els seus esforços per a fer un seguiment exhaustiu de les queixes, a fi de comprovar l'efectiu i real compliment de les seues recomanacions, de conformitat amb la preocupació manifestada en la Comissió de Peticions de Les Corts en la presentació de l'informe anual de l'any passat.
A este efecte, reprenem les nostres actuacions de manera immediata, quan el ciutadà afectat ens comunica que la nostra recomanació no està sent complida.
Així mateix, cada sis mesos d'ofici comprovem si l'administració està complint o no les nostres recomanacions.

Respecte del grau d'eficàcia del Síndic de Greuges, també convé destacar que d'un total d'11.
608 queixes de 2013 tancades durant este període, en 8.
949 queixes s'ha solucionat el problema denunciat de manera favorable per al ciutadà o la ciutadana, la qual cosa implica un elevat percentatge d'eficàcia, concretament un 77%.
Quant al grau de col·laboració de les administracions públiques valencianes amb esta institució, volem dir que continua sent molt elevat i satisfactori.
Les administracions col·laboren cada vegada més i millor amb el Síndic de Greuges i remeten els seus informes amb més celeritat, gràcies al fet que moltes conselleries i ajuntaments designen un funcionari que actua com a interlocutor directe amb esta institució.
Després de veure el bon resultat aconseguit, hem de remarcar la insistència del síndic perquè este mecanisme s'amplie a través de convenis de col·laboració entre la sindicatura i les administracions, els quals són signats per diverses institucions.

Igual que en els últims anys, no destaquem cap administració com a hostil a causa de no haver remés els informes requerits durant les investigacions efectuades, o no haver contestat a les nostres recomanacions o suggeriments.

El nostre objectiu en 2013 ha segut novament evitar, coste el que coste, que algun expedient poguera quedar-se paralitzat per la falta de col·laboració de l'administració implicada, i això amb l'objectiu de solucionar el problema plantejat en la queixa.
Per això, a més de les tradicionals sol·licituds d'informe mitjançant correu postal, enguany hem incrementat les peticions d'informe per correu electrònic, que són molt més ràpides, i hem augmentat el nombre de diligències telefòniques amb els funcionaris públics per aconseguir desbloquejar els expedients.
El resultat continua sent molt satisfactori i per això torne a aprofitar l'ocasió per a reiterar una vegada més el nostre agraïment a totes les administracions per la col·laboració que mantenen amb el Síndic de Greuges.

Una vegada dit això, com ja vam fer l'any passat, dediquem un apartat específic per a fer menció de les entitats valencianes que durant el 2013 han destacat per la seua especial col·laboració amb el Síndic de Greuges.
Així, les institucions que han col·laborat desinteressadament enguany, 2013, amb el Síndic de Greuges, com a resposta a la nostra crida general per a crear algun equip des de baix respecte de certs temes rellevants, sobretot en servicis socials i en l'àmbit sociosanitari han segut les següents: Ajuntament d'Alacant, Alcoi, Benidorm, Elx, Orihuela, Petrer, la Vila-joiosa, Col·legi Oficial de Treball Social, plataformes en defensa de la llei de dependència d'Alacant i la coordinadora de la Comunitat Valenciana.

Com a fet més destacat durant l'any 2013, ens agradaria destacar la posada en funcionament de la seu electrònica del Síndic de Greuges, que es va inaugurar l'octubre de 2013.
Este nou canal està dirigit a totes aquelles persones o administracions que opten per interactuar de forma segura amb el Síndic de Greuges a través d'internet.
Els principals objectius de la seu electrònica del síndic són: facilitar l'accés electrònic a servicis i procediments del Síndic de Greuges, augmentar l'eficàcia i eficiència en el funcionament del síndic a través de la reducció dels temps de tramitació dels expedients de queixa; reduir l'empremta mediambiental i convertir la seu en l'eix central de les relacions del síndic amb els ciutadans i l'administració.

Així mateix, els servicis que oferix la seu electrònica del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana són els següents: presentació de queixes, presentació de consultes, presentació d'al·legacions o nova documentació, conéixer l'estat de qualsevol expedient de queixa tramitat en el síndic, verificació de documents electrònics, bústia de reclamacions o suggeriments sobre el funcionament del síndic, com també la modificació de dades personals.
Estos servicis podrien vore's modificats i ampliats en un futur.

Des de la posada en marxa d'este nou servici, el registre electrònic funciona les 24 hores del dia, els 365 dies de l'any, com a registre auxiliar dels registre general d'entrada i eixida del Síndic de Greuges, i per tant té la mateixa validesa.
Este registre és l'encarregat de la recepció, i si escau, remissió dels documents, sol·licituds, escrits i comunicació que es remeten i s'expedixquen mitjançant signatura electrònica.
Amb estos instruments, la pàgina web i la seu electrònica, la institució continua avançant.

D'acord amb les dades facilitades pel nostre programa informàtic, durant 2013 s'ha dut a terme 177.
203 tràmits electrònics.
D'altra banda, al llarg de tot l'any 2013 la nostra web i la nostra seu han rebut un total de 357.
283 pàgines vistes.

Una vegada dit això, exposem a continuació les línies fonamentals de les queixes, d'acord amb els principals drets, a fi de no fer excessivament estesa l'exposició.
I per al seu contingut íntegre, els remetem a l'extens informe anual que hem lliurat a les seues senyories, i que a banda d'haver-se publicat en el butlletí de Les Corts, també està publicat en la nostra pàgina web.

Drets relatius a l'ocupació pública.
Al llarg del 2013, hem investigat queixes referides al dret fonamental de les persones a accedir a una ocupació pública a través de les convocatòries de llocs vacants, el nomenament d'empleats públics temporals a través de les borses de treball, els drets retributius -sou base, triennis, complements de destinació i complement específic- i els drets relatius a l'associació sindical, representació i negociació col·lectiva.

Dret a l'educació.
La important crisi econòmica que vivim ha provocat que la immensa majoria de queixes en matèria d'educació estiguen referides principalment a l'exigència de les famílies perquè l'administració de La Generalitat complixca les seues obligacions respecte de l'adequació, reestructuració d'edificis escolars, atenció a l'alumnat amb necessitats educatives especials, i sobretot a atendre ràpidament i promptament aquelles persones beneficiades per les ajudes a l'estudi, adquisició de llibres de text, ajudes de transport i menjador escolar, etcètera, etcètera, ja que el retard a abonar les ajudes excessivament tarda fins al punt que acaba el curs i no han rebut el que els correspon, i que fins i tot han arribat a dos anys de retard, fa que a la llarga resulten ineficaces.
La persistència d'esta situació afecta una infinitat de famílies valencianes i, per descomptat, provoca un augment de les queixes de pares i mares que observen amb desànim la impossibilitat que els seus fills i filles puguen accedir a l'educació en termes d'igualtat efectiva, atés que, tot i que els seus fills van resultar beneficiaris d'ajudes per a l'adquisició de llibres de text, servicis complementaris de menjador i transport escolar, etcètera, les seues expectatives són defraudades quan comproven que acaba el curs i no els han ingressat en els comptes corrents que designaren en la seua sol·licitud l'import de les ajudes.

La circumstància que hem esmentat esdevé més sagnant quan es tracta d'alumnes amb necessitats educatives especials, els quals requerixen, per exemple, ajudes individuals de menjador i transport escolar i/o servicis complementaris, ja que l'absència d'estos servicis posa en perill l'accés a l'ensenyament en condicions d'igualtat i fa palesa també la impotència dels seus pares i tutors.
O també els casos d'alumnes les famílies dels quals no poden de cap manera abonar les despeses que comporta el servici de menjador escolar, ja siga per motius econòmics o perquè senzillament els resulta completament impossible conciliar la vida familiar i la laboral, a causa de la falta actual de menjador i transport escolar per als seus fills i filles.

Durant el 2013 han segut nombroses les resolucions que ha dirigit el Síndic de Greuges a l'administració educativa, i sobretot a la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública perquè establixca, com a mínim, un calendari raonable de pagament per a abonar a les famílies d'alumnes les ajudes, beques i subvencions que van ser reconegudes el curs 2011-2012 i 2012-2013.

Respecte de les deficiències existents en les instal·lacions escolars, igual que en anys anteriors, el Síndic de Greuges, conscient de la impossibilitat que els alumnes continuen rebent classes en aules obsoletes i impròpies per a impartir docència, ha insistit a l'administració educativa sobre la necessitat de millorar la qualitat de les infraestructures escolars no universitàries i eliminar les instal·lacions provisionals prefabricades, o substituir-les per espais educatius adequats per a impartir una educació de qualitat, i així millorar l'entorn d'aprenentatge i crear instal·lacions que estimulen comportaments positius, assistència, èxits i aspiracions, com també la substitució de les aules prefabricades per les instal·lacions permanents i modernes.

De la mateixa manera que durant els anys anteriors, una qüestió d'especial dedicació i preocupació del Síndic de Greuges és la situació de les persones amb necessitats educatives especials, i el dret que les empara que l'administració els facilite l'accés als mitjans materials, humans, ajudes específiques, professionals especialitzats, dotació d'infermers, diplomats universitaris per atendre l'ambient escolar, etcètera, per a la seua participació en el procés d'aprenentatge en condicions d'igualtat respecte de les altres persones, de manera que puguen assolir els objectius educatius que amb caràcter general preveu la legislació vigent.

El compromís del Síndic de Greuges amb estos i estes menors, i en les seues famílies, ha segut constant i irrenunciable en la seua labor de defensa dels més dèbils i que, justament, per la seua especial vulnerabilitat exigixen l'atenció preferent d'esta institució defensora dels drets fonamentals i, en conseqüència, no escatimarem esforços a l'hora de fer valdre davant de l'administració pública valenciana els drets assistencials dels menors escolaritzats i que tenen malalties cròniques.

Drets relatius a la hisenda pública.
En esta àrea el problema origen de les queixes es repetix sistemàticament amb xicotetes peculiaritats.
Es constata que la majoria de queixes rebudes tenen com a objectiu la hisenda local, com ara els acords amb la facturació per subministrament d'aigua i sanejament, l'aplicació de la taxa per la gestió de residus urbans o municipals, recollida de fems, l'aplicació de taxes d'una altra índole, les discrepàncies sorgides amb motiu de l'exempció de l'impost sobre els vehicles de tracció mecànica motivada principalment pel canvi de titularitat del vehicle o l'increment del valor cadastral en l'impost sobre béns immobles.

D'altra banda, quant a les queixes rebudes sobre la hisenda autonòmica, solen referir-se, sobretot, al desacord amb comprovacions tributàries efectuades per l'administració autonòmica, especialment respecte de les liquidacions de l'impost sobre retransmissions patrimonials i actes jurídics documentals, l'impost sobre successions i donacions i, finalment, l'aplicació de la taxa pel servici metropolità de tractament i eliminació de residus urbans, Tamer, ja que el ciutadà, tot i que paga la seua taxa de fems en el seu ajuntament corresponent també ha de pagar esta taxa d'aigua.
(Soroll de papers)

Algunes queixes tramitades al llarg de l'any 2013 es referixen a l'excessiva demora de les administracions a retornar als ciutadans els ingressos indeguts tant pel que fa als tributs locals com als tributs cedits a la Comunitat Valenciana i, també, la demora en el pagament d'ajudes concedides per la Generalitat valenciana.

Realment, el ciutadà es sorprén de la rapidesa i diligència que l'administració empra per a recaptar els tributs i, per contra, la facilitat que eixa mateixa administració mostra quan han de complir la seua obligació de retornar als contribuents les quantitats que legalment els corresponen.

Dret a la igualtat.
La institució del Síndic de Greuges té, entre les seues comeses, l'obligació de defendre la igualtat entre dones i hòmens i vetllar perquè tots els poders públics valencians establisquen i posen en marxa tots els mecanismes necessaris perquè el principi d'igualtat i no-discriminació per raó de sexe es materialitze d'una manera real i efectiva.
És per açò que constituïx una de les principals preocupacions d'esta institució i, en conseqüència, comptem amb una àrea dedicada a la igualtat entre dones i hòmens.

Durant el 2013 hem insistit en el fet que les administracions públiques hauran d'adaptar els seus procediments i estructures per a integrar-hi la perspectiva de gènere com també que la igualtat entre dones i hòmens haurà de ser un objectiu dins del conjunt de les polítiques i accions que porten tots i cadascun dels departaments.

Així, doncs, caldrà desenvolupar mètodes i eines que facen possibles integrar l'estratègia de la transversalitat del gènere, facilitar la formació adequada als responsables polítics i al personal tècnic, com també crear instruments per a avaluar-la de manera que es garantisca la qualitat de tota política o actuació des del punt de vista de la igualtat.

D'altra banda, és un fet incontrovertible la vinculació de les dones amb la família en la qual tenen assignades més responsabilitats que els hòmens, de manera que recauen sobre elles tots els aspectes referents a l'atenció de la infància, la vellesa, la salut i la malaltia, és a dir, són les principals encarregades de cobrir les necessitats familiars en totes les etapes de la vida i ho fan, a més, administrant a este efecte recursos privats i públics que cada vegada són més escassos.

Però, sobretot, deuria resultar cridaner, de fet, que la seua incorporació cada vegada major al mercat laboral no haja implicat un menor canvi en l'organització d'este treball, cosa que -com ja hem dit- només pot estar motivada per la invisibilitat i el no-reconeixement de tota esta faena no remunerada de responsabilitats, organització, atenció i cura, i no sols de tasques domèstiques per haver-la considerat pròpia de les dones.
Les conseqüències d'això, unides a les de la desaparició de la incipient cancel·lació de la vida laboral i familiar, poden ser importants com ja estem comprovant.

Així, doncs, partim del fet indiscutible que són les dones qui assumixen la cura de la família en tots els aspectes i que el retrocés en els serveis mínims que integren l'estat de benestar i l'administració d'unes polítiques públiques d'igualtat, fins i tot la falta de mesures pal·liatives recau en les dones i amb això es perd l'avanç aconseguit fins ara.

Una vegada dit això, recordem que l'informe anual a Les Corts de 2012 ja vam exposar que l'Observatori contra la Violència Domèstica i de Gènere del Consell General del Poder Judicial alertava sobre el fet que la vulnerabilitat en què es troben les dones víctimes de la violència de gènere s'accentua amb la crisi.

Continua dient este important observatori que la por de les dones i els xantatges a què són sotmeses pels agressors fa que les víctimes es troben en una situació emocional d'extrema fragilitat, i a això cal afegir les pressions familiars sobre la situació econòmica i la falta de recursos públics per a reduir, en principi, la seua angoixa i, després, procurar la seua recuperació psicològica i laboral.

Per això, esta institució, el síndic, considera que cal mantindre els recursos socials i de suport que disposen les administracions per a atendre les víctimes de la violència de gènere.

Finalment, volem destacar que diverses associacions van presentar en 2013 una queixa sobre l'assetjament escolar homofòbic i el risc de suïcidi en adolescents i joves lesbianes, gais i bisexuals.
D'esta queixa donem compte en l'epígraf d'igualtat corresponent a les queixes presentades per la ciutadania, però em sembla important destacar que els adolescents de la nostra comunitat no poden continuar suportant més temps l'assetjament al qual són sotmesos en els centres educatius per raó de la seua orientació sexual.

Tal com vam indicar en la nostra resolució, si n'hi ha algun lloc on els xiquets, xiquetes i adolescents han de sentir-se lliures de comportaments i actituds violentes, a banda del seu entorn familiar, és sense dubte en l'escola, on no solament van a adquirir coneixements sinó, també, a aprendre a conviure sense violència i prejudicis i amb respecte a totes les persones, independentment de com es manifeste la seua identitat de gènere i de si s'ajusta o no a les expectatives estandarditzades pel comportament masculí o femení.

La violència representa el complet fracàs de l'educació perquè allà on triomfa la violència no n'hi ha educació possible.

Dret a la salut.
Durant l'any 2013 volem destacar, dins de les queixes tramitades en esta institució en matèria sanitària, la repercussió del Reial decret llei 16/2012, de 20 d'abril, de mesures urgents per a garantir la sostenibilitat del sistema nacional de salut i millorar la qualitat i seguretat de les seues prestacions.

Este reial decret afecta, entre altres qüestions, al dret a l'assistència sanitària, a la cartera de servicis del sistema nacional de salut i a la prestació farmacèutica.
És en este últim aspecte on més queixes de caràcter sanitari han presentat les persones que han acudit a la institució del síndic durant l'any 2013.
En este punt s'inclou l'actualització del llistat de medicaments exclosos del finançament públic i el nou règim o sistema d'aportació farmacèutica dels usuaris en el pagament de prestacions farmacèutiques.

En relació amb el nou règim d'aportació farmacèutica, s'ha passat d'un sistema en què els pensionistes no havien de fer cap aportació i la resta de beneficiaris, és a dir, els actius, feien una aportació del 40% del cost del medicament a un altre sistema en què s'establix l'aportació de l'usuari proporcionalment al seu nivell de renda, d'acord amb una sèrie de percentatges i límits màxims d'aportació.

La discrepància en el percentatge assignat i la demora en la devolució de l'excés d'aportació realitzat han representant un bon nombre de queixes dirigides a esta institució.

Així mateix, en l'àmbit valencià, la Llei de La Generalitat 10/2012, de 21 de desembre, de mesures fiscals de gestió administrativa i financera i d'organitzacions de la Generalitat valenciana va suprimir l'article 160, el paràgraf segon de l'article 16 de la Llei 11/2003, del 10 d'abril, de La Generalitat, sobre l'estatut de les persones amb discapacitat que establia la gratuïtat dels productes inclosos en la prestació farmacèutica, el catàleg d'ortopròtesis i ajudes tècniques a pacients menors de divuit anys que tenien una discapacitat diagnosticada amb un grau de minusvalidesa igual o superior al 33%, i que era extensible la prestació en majors de divuit anys diagnosticats en un grau de minusvalidesa igual o superior al 65%.

Al llarg de l'any 2013 han continuat molts problemes sanitaris estudiats durant altres anys, però en este epígraf destaquem els següents: les demores en l'assistència sanitària; els retards en la tramitació i el pagament d'expedients relatius a prestacions complementàries: reemborsament de despeses per adquisició de material ortoprotèsic, desplaçaments i l'ús del concentrador d'oxigen a domicili.

D'altra banda, hem suggerit a la Conselleria de Sanitat, pel que fa a l'atenció al menor amb trastorn de l'espectre autista, TEA, valore la supressió dels límits d'edat en la intervenció que es finança des de l'Agència Valenciana de Salut en els casos en què els facultatius i els especialistes de la xarxa pública i responsable d'estos menors recomanen la seua continuïtat.

També, en l'àmbit de l'atenció sanitària a menors d'edat, hem suggerit a l'administració sanitària que valore la creació d'unitats de salut mental infantil i adolescents i que duga a terme les actuacions necessàries perquè els departaments de salut compten amb una plantilla que complisca amb els estàndards previstos en el Pla director de salut mental i assistència psiquiàtrica de la Comunitat Valenciana.

Durant l'any 2013 s'han presentat diverses queixes, moltes a través dels ajuntaments de localitats valencianes, en les quals es denuncia la influència que les mesures d'ajust pressupostari estan tenint en les infraestructures dels servicis d'urgències i emergències.

Finalment, també, donem compte de les queixes presentades pels pacients en matèria d'accés a la informació sanitària -històries clíniques-, demora en els tractaments de reproducció assistida, antenes de telefonia mòbil i falta de resposta a reclamacions presentades en els centres sanitaris.

Drets relacionats amb la prestació d'altres servicis públics per entitats locals.
L'actuació de les entitats locals i per delegació de les entitats concessionàries de servicis de subministrament d'aigua potable en els casos de fugues d'aigua i facturació dels excessos de consum produïts per este concepte ha ocupat, novament, un lloc preferent en el nostre àmbit d'actuació, atenent les reclamacions que les persones que a causa d'una fuga no coneguda ni controlada veien incrementat exponencialment el rebut girat i es trobaven amb dificultat per a assumir-lo.

D'altra banda, els expedients de queixa en matèria de prestació de servicis per part de les entitats locals s'han centrat, novament, en les deficiències observades en l'estat de conservació de les vies públiques i urbanes, en els servicis de recollida de residus sòlids i urbans o en les condicions de realització de les obres públiques per part de les autoritats municipals.

I en un altre ordre de coses, la reclamació de la ciutadania en matèria d'ordenació del trànsit urbà ha centrat novament l'atenció en la temàtica que estem analitzant, ja que tornen a ser nombroses les denúncies presentades per infraccions del dret de la persona interessada en la tramitació de l'expedient sancionador i, especialment, a causa d'una actuació administrativa, que any rere any tendix a tornar-se més mecànica, mitjançant la utilització de formularis generals que no descendixen a resoldre les qüestions concretes que plantegen les persones denunciades com a descàrrec davant de les denúncies formulades; una actuació mecànica que, segons reclamen, provoca com a efecte immediat que es pose en perill este dret de defensa bàsica que ha de regir la posició de les persones denunciades en el procediment sancionador.

De la mateixa manera, durant el 2013, han tornat a plantejar-se davant d'esta institució casos d'expedient en els quals les persones afectades per un grau de minusvalidesa ens han exposat la seua preocupació a causa de les dificultats que troben a l'hora d'estacionar en un punt pròxim al seu lloc de destinació.

D'esta manera, ens han fet arribar les seues reclamacions davant de les denúncies formulades per agents de l'autoritat, que en els casos en què es produïx una detenció de vehicle que no obstaculitze el trànsit en zones no habilitades per a l'aparcament.

Dret a la protecció i assistència social, servicis socials.
El Síndic de Greuges constata amb preocupació els efectes que la prolongada crisi econòmica està produint en l'àmbit autonòmic, ja que genera un augment quantitatiu i qualitatiu de les demandes socials, i de quina manera això posa en risc la cohesió i el benestar social de la ciutadania de la Comunitat Valenciana.

Efectivament, el nombre de persones que necessiten protecció social ha augmentat exponencialment alhora que han canviat el perfil i tipus de necessitats.
Ací hem comprovat que estan accedint als servicis socials sectors de població que anys enrere hi eren aliens, com són les famílies que tenen tots els seus membres en situació de desocupació, els parats de llarga durada i amb pèrdua del dret al subsidi, els joves amb elevats nivells de formació, però que han perdut el treball o mai no han tingut accés al món laboral, etcètera, etcètera.

Esta situació incrementa encara més la importància que l'administració pública haja de redoblar els seus esforços a l'hora de protegir socialment aquelles persones i grups que es troben en risc de pobresa, marginació o exclusió social.

Només una aposta decidida i ferma per part de l'administració pública per a garantir els drets socials de la població en general i els sectors més vulnerables en particular, podrà enfortir-nos com l'estat social i de dret que som.

Paga la pena destacar un assumpte que ha afectat de la mateixa manera a tots els sectors de l'àmbit del servici social, i que no és un altre que la demora en els pagaments d'obligacions contretes per l'administració autonòmica, com són subvencions, contractes i concerts subscrits amb entitats públiques, principalment ajuntaments, i privades sense ànim de lucre per a la prestació de servicis socials generals i especialitzats.

Les demores en els pagaments han afectat, com hem dit, tots els sectors de la població: tercera edat, discapacitat, malalts mentals, menors, protecció a la dona, atenció a persones immigrants, etcètera.

Sector de la família, infància i joventut.
En l'àmbit de la protecció jurídica del menor, el síndic ha continuat tramitant queixes presentades per pares, tutors o guardadors que mostren el seu desacord amb les mesures de protecció adoptades per la Conselleria de Benestar Social, com a conseqüència de la situació de risc o desemparament en què pot trobar-se el o la menor.

Entre altres queixes tramitades en 2013, reclamem les següents: a) les presentades pels professionals del sector, relatives al desacord amb les licitacions del concurs convocades per la Conselleria de Benestar Social per a la gestió del programa d'acolliment familiar i l'execució de mesures judicials al medi obert; b) el canvi de la modalitat de places en els centres d'acollida de menors, i c) la implantació dins de la xarxa de centres d'acollida residencial de menors, dels anomenats «centres de formació especial terapèutica».

Sector de la tercera edat.
Pel que fa a este sector, cal destacar que les queixes presentades han estat molt vinculades a l'aplicació de la llei de promoció de l'autonomia personal i atenció a la dependència.

El Síndic de Greuges continua constatant la subordinació que s'està produint en l'atenció a les persones majors des de l'àmbit dels servicis socials respecte de la seua atenció des de l'àmbit de la dependència.

Durant el 2013, i gràcies a l'esforç econòmic realitzat per diputacions provincials i ajuntaments afectats, s'ha aconseguit mantindre la prestació del servici de teleassistència a domicili, sense minorar el nombre d'usuari i sense que afecte d'una manera important al contingut del servici.

No obstant això, i atés que l'administració estatal no ha reposat la línia pressupostària eliminada en 2013, el Síndic de Greuges considera oportú mantindre informació permanent amb les administracions afectades a fi de comprovar el manteniment del servici de teleassistència a domicili en 2014.

Cal destacar que este servici és molt valorat per les persones majors i les seues famílies i, fins l'hora d'ara, ha contribuït a disminuir o demorar els ingressos en residències.

Una última qüestió que hem de referir en este apartat, ja que afecta la suficiència econòmica de les persones majors, és l'entrada en vigor del Decret 113/2013, de 2 d'agost, del Consell, perquè s'establisca el règim i la quantia dels preus públics que cal percebre en l'àmbit dels servicis socials.

Fins a l'entrada en vigor d'este decret, el càlcul de la capacitat econòmica dels usuaris dels centres i servici de tercera edat excloïa el còmput de les pagues extraordinàries -si comptabilitzaves 12 pagues-, això minorava la seua capacitat econòmica, ja que permetia estalviar estes quantitats, dos pagues a l'any, i així afrontar les seues despeses personals.

Amb l'entrada en vigor del Decret 113/2012, la capacitat econòmica es calcula sobre les 14 pagues, és a dir, es comptabilitzen les pagues extres i, amb això, elimina la possibilitat d'un miniestalvi del qual disposaven les persones majors fins ara, ja que han de pagar 14 mensualitats, 12 pagues ordinàries i dos pagues més extraordinàries.

Sector de persones en situació de discapacitat.
L'any 2013 s'han adoptat mesures, tant per part de l'administració estatal, com de l'autonòmica, que han afectat molt negativament la situació de les persones amb discapacitat i al compliment dels drets reconeguts en la normativa internacional, nacional i autonòmica.

La supressió de la gratuïtat en les prestacions farmacèutiques, el catàleg ortoprotètic i les ajudes tècniques a persones amb la discapacitat reconeguda en els graus indicats està sent aplicada a aquelles que ja gaudien del dret, encara que la llei d'acompanyament entre en vigor l'1 de gener de 2013.

D'altra banda, durant el 2013, hem continuat la presentació de queixes de persones o familiars en situació de discapacitat, motivades pels retards a resoldre expedients de reconeixement del grau de discapacitat per part dels centres d'avaluació i orientació de la Conselleria de Benestar Social.

Però sobretot han merescut una especial atenció per al Síndic de Greuges les queixes presentades per diverses associacions del sector de la discapacitat en el qual mostren la seua disconformitat en el resultat de les revisions de grau de discapacitat fetes en l'exercici 2013.

Quant al segon assumpte, els autors de la queixa manifesten que s'estan duent a terme, segons els casos a què hem tingut accés, minoracions del grau de discapacitat reconegut anteriorment, i que es produïxen de manera generalitzada, fins i tot en casos d'especial gravetat.

La reducció del grau de discapacitat afecta en gran manera a algunes persones amb discapacitat que, en no arribar al 65%, han de deixat de percebre les prestacions no contributives a què els donava dret este grau.
Per tot això, acordàrem obrir una queixa d'ofici.

Drets de naturalesa sociosanitària, llei de la dependència.
En matèria d'atenció sociosanitària, durant el 2013, les persones afectades o els seus representants van plantejar a esta institució un total de 1.
758 queixes, una xifra que, en comparació amb el total de queixes tramitades en el síndic durant el mateix terme, representa un 9,19%.
I cal dir que 1.
231 d'estes queixes van ser presentades per dones, davant dels 525 presentades per homes, la qual cosa és un altre indicador que evidencia que les dones continuen exercint el rol tradicional de «curadores» -entre cometes-, i assumixen la càrrega principal a l'hora d'atendre i tenir cura de les persones en situació de dependència.

Durant l'any 2013, les qüestions que han centrat més la nostra atenció per la seua rellevància quant al nombre de queixes són les següents: demores en la tramitació dels expedients.

Sobre este aspecte és important indicar que la demora amb la tramitació dels expedients de dependència, en qualsevol de les seues fases -valoració, proposta PIA, resolució, etcètera-, des de l'inici de l'aplicació de la llei, sempre ha segut l'assumpte que ha provocat un nombre més gran de queixes davant d'esta institució.

Considerem rellevant incidir en el fet que, fins i tot, en aquelles queixes plantejades sobre l'aplicació de la llei de la dependència per una casuística diferent d'esta demora -retroactivitat, impagaments, etcètera-, apareix el denominador comú d'una excessiva dilació en el temps per a tramitar els expedients de dependència.

Disminució en les prestacions econòmiques vinculades al servici o a l'assistència personal.
Amb motiu de l'entrada en vigor de l'Ordre 21/2012, de 26 d'octubre, de la Conselleria de Justícia i Benestar Social, per la qual es regulen els requisits i les condicions d'accés al programa d'atenció a les persones i les seues famílies en el marc del Sistema per a l'Autonomia i Atenció a la Dependència de la Comunitat Valenciana, va començar a aplicar-se una nova fórmula de càlcul en les quantitats que rebien els perceptors de les prestacions econòmiques vinculades al servici o a l'assistència personal, que en la majoria de casos ha implicat que es reduïsca enormement.

Paralització dels expedients per l'excepcionalitat del recurs de prestació econòmica.
Tal com ja vam comentar en l'informe anual de Les Corts del 2012, amb l'entrada en vigor del Reial decret 20/2012, del 13 de juliol, i de la consegüent Ordre 21/2012, del 26 d'octubre, que el desplega, la conselleria s'ha acollit a l'excepcionalitat per a paralitzar els expedients que havien sol·licitat el recurs de prestació econòmica per a curador no professional, i encara no s'havien resolt.

El criteri d'esta institució del síndic és que l'anomenada «excepcionalitat» ja estava prevista en la Llei 39/2006, de 14 de desembre i, tanmateix, la conselleria concedia el recurs de manera generalitzada quan la persona interessada el sol·licitava.

En la pràctica, esta paralització ha comportat que moltes persones en situació de dependència, la majoria amb sol·licitud presentada fa més de dos anys, han vist que tot i tenint el programa individual d'atenció, PIA, on se reconeixia la prestació econòmica per a cures en l'entorn familiar, el seu expedient està paralitzat a l'espera que es faça un nou PIA en el qual se li designe un altre recurs.
I a més un dret que va ser reconegut en 2009 està sent afectat per una ordre d'octubre de 2012 sense que ni tan sols es valore sent aplicable la precitada excepcionalitat al seu cas particular.

Impagament termini de retroactivitat març 2013.
D'acord amb el que estableix la disposició addicional sisena del Reial decret llei 8/2010, de 20 de maig, les quantitats en concepte d'efectes retroactius de les prestacions econòmiques previstes en l'article 18 de la Llei 39/2006, de 14 de desembre, de promoció de l'autonomia personal i d'atenció a les persones en situació de dependència, podran ser ajornades i el seu abonament periodificat en pagaments anuals de la mateixa quantia, en un termini de cinc anys des de la data de la resolució ferma de reconeixement exprés de la prestació.

En el cas de la Comunitat Valenciana, la periodicitat dels pagaments en concepte d'efectes retroactius de les prestacions econòmiques reconegudes es realitza en un termini de quatre anys, pagadors els mesos de març en imports d'idèntica quantia, cosa que s'incomplix reiteradament.

Per això, a partir d'abril de 2013, van començar a arribar a esta institució escrits de queixa procedents de persones que tenien reconeguts estos pagaments per una resolució de la Conselleria de Benestar Social, però que encara no havien percebut el corresponent al març de 2013.

Fins on hem pogut saber en esta institució, el pagament d'estos efectes retroactius, que podia haver-se fet al març de 2013, s'han fet efectius amb data 2 de gener de 2014.
És a dir, finalment s'han pagat, però amb nou mesos de demora respecte de la data en què la Conselleria de Benestar Social es va comprometre a fer-los.

Drets de persones que han mort durant la tramitació del seu expedient.
En estos casos i malgrat que la responsabilitat derivada de la falta de resolució de l'expedient dins del termini, correspon únicament i exclusivament a la Conselleria de Benestar Social, la càrrega d'esta responsabilitat es trasllada a la ciutadania, i per això el criteri d'esta institució és que en els casos que hagen transcorregut més de sis mesos des de la sol·licitud fins a la data de defunció de la persona en situació de dependència la conselleria resolga els expedients corresponents, reconega les prestacions econòmiques que hagueren correspost a la persona dependent i que ho notifique als familiars possibles drethavents.

Drets relatius a l'urbanisme.
La paralització de l'activitat urbanística aferrissa especialment en les persones que estan obligades a mantindre els avals presentats per a garantir el pagament de les quotes d'urbanització.
La situació és paradoxal.
No s'executen les obres perquè no hi ha diners, però en canvi els propietaris de sòl sí que han de continuar pagant els costos derivats del manteniment dels avals.

Igualment tampoc no resulta satisfactòria la situació de les persones que per culpa de la falta d'execució de les obres d'urbanització no poden obtindre la llicència de primera ocupació dels habitatges que van adquirir legalment.

D'altra banda, el sector del patrimoni historicoartístic està sent seriosament afectat per l'escassetat de recursos públics.
Els propietaris dels béns d'interés cultural no compten amb el finançament necessari per a mantindre els immobles en un adequat estat de conservació (inoïble per raons tècniques) .
.
.

Drets relatius a l'habitatge, els desnonaments (inoïble per raons tècniques) .
.
.
efecte col·lateral un apressant i preocupant fenomen de regressió en el gaudi d'este dret, de manera que assistim a un procés d'involució, en termes socials, del rau d'efectivitat (inoïble per raons tècniques) .
.
.

Actualment no sols es tracta del fet que cada dia resulta més difícil accedir a un habitatge digne, sinó que moltes persones i famílies que l'havien obtingut ara el perden com a conseqüència de la seua situació d'endeutament normalment derivat de l'esforç que van fer justament per a adquirir l'habitatge en què viuen.

És per això que hem d'insistir novament en la idea que manifestàrem en el nostre anterior informe anual a Les Corts: la unió dels processos exposats anteriorment genera una dinàmica molt perillosa.

Les persones que no tenen habitatge continuen tenint-ho molt difícil per accedir, i aquelles que sí que el tenen cada vegada més sovint veuen perillar el seu dret o que directament el perden com a conseqüència de la tramitació del procediment de desnonament o de l'execució hipotecària.

Des de l'experiència diària de la nostra institució constatem, a través de la tramitació dels expedients de queixa, que són moltes les persones que havien sol·licitat un habitatge de protecció pública i reunint els requisits exigits per la normativa aplicable per a gaudir-lo, però han d'esperar un llarg període de temps per a poder-lo gaudir, ja que hi ha molta gent que no ha pogut fer-ho, malgrat els diversos anys que estan sol·licitant-lo.

D'altra banda, el retard a l'hora de pagar les diverses ajudes econòmiques reconegudes als particulars en este àmbit, creades i concedides, hem de recordar-ho, amb la finalitat de facilitar l'accés dels ciutadans i de les ciutadanes a un habitatge digne constituïx el principal problema analitzat pel Síndic de Greuges en este àmbit.

En este sentit, enguany també han sigut molt nombrosos els escrits de persones que acudixen a la nostra institució per reclamar que es paguen els diversos tipus d'ajuda que es van reconéixer per diversos conceptes, com ara la renda bàsica d'emancipació, les ajudes de xec-accés a l'habitatge, ajudes al lloguer, tant a l'inquilí com al propietari, o les ajudes a la rehabilitació d'habitatges, entre d'altres.
Es tracta en tots els casos d'expedients complicats i complexos, que la majoria de vegades acaben en un reconeixement del deute en favor del promotor de l'expedient, però amb una correlativa declaració d'impossibilitat d'abonament efectiu, a causa de l'absència de crèdit pressupostari suficient.

Tal com hem exposat en la part del present informe anual dedicat a l'habitatge, el Síndic de Greuges entén els problemes de liquiditat que es deriven de la crisi pressupostària, i així ho ha manifestat en les seues resolucions dictades en estos expedients.
No obstant això, no pot deixar d'instar l'administració perquè adopte totes les mesures que siguen necessàries per a pagar immediatament les quanties degudes.

Dret a un medi ambient adequat, la contaminació acústica.
En este àmbit, com ja és habitual, destaquem pel seu nombre els problemes relacionats en el soroll, el qual pot afectar seriosament el dret constitucional a la inviolabilitat del domicili, la salut, un habitatge digne, un medi ambient adequat.

Les situacions són molt variades ja que, juntament amb els sorolls produïts pels establiments subjectes a llicència ambiental -bar, pubs, terrasses, fàbriques, etcètera-, també hem investigat un altre tipus de font de contaminació acústica de contingut divers, com ara els casals fallers, el fenomen conegut amb el nom de «botelló», els comportaments incívics de nit o els sorolls procedents del trànsit de vehicles de motor.

La informació ambiental.
Les associacions ecologistes i les persones interessades a obtindre informació ambiental han acudit en 2013 a la institució, tant perquè no han obtingut cap resposta a les seues peticions d'informació dins del termini legal d'un mes, com perquè han obtingut respostes parcials o insuficients, mancades de motivació.

Drets lingüístics.
Esta institució, com a garant dels drets lingüístics de les persones, igual que en anys anteriors, ha instat l'administració autonòmica, la local i les corporacions i institucions públiques que en depenen perquè revisen els continguts de les seues respectives pàgines web, de manera que puguen ser utilitzades en les dues llengües cooficials de la Comunitat Valenciana.

Tanmateix és conscient de l'esforç econòmic que implica, sobretot per als xicotets ajuntaments, configurar una pàgina web, fet que es retarda davant de necessitats que requirixen una atenció més urgent, com són els servicis socials, la infraestructura mínima, la dependència, l'educació, menors, ancians, dones, etcètera.

Així mateix, també reconeixem l'enorme esforç pressupostari que les diverses administracions públiques estan duent a terme a fi que la retolació de servicis públics o/i la senyalització viària observen l'ús del valencià en l'àmbit territorial de la Comunitat Valenciana.

Si bé és cert que de vegades no ens queda una altra opció que acceptar els arguments de l'administració quan ens advertix que retolar els missatges en castellà i valencià no és aconsellable, perquè en la senyalització urbana s'utilitzen cartells de dimensions reduïdes que han de col·locar-se a les vores i compartir l'espai amb arbres, fanals, semàfors i altres elements que dificulten la visibilitat, atés que la distància des de la qual un conductor llig el missatge contingut en un senyal és igual a sis-centes vegades l'altura de la lletra, i és per això que de vegades ha d'optar-se per retolar només en una de les dues llengües cooficials.

No obstant això, són constants les recomanacions que dirigim a l'administració pública valenciana perquè en futurs treballs de senyalització viària o de servicis públics, adopte les mesures necessàries perquè la cooficialitat lingüística siga real i efectiva a la nostra comunitat.

Esta institució també ha tingut l'oportunitat de pronunciar-se sobre el dret dels ciutadans a ser atesos en els servicis públics en valencià, ja que la integració lingüística en les dues llengües oficials comporta l'obligació per als poders públics de facilitar els instruments necessaris perquè així siga i, per tant, l'obligació que els funcionaris tinguen els coneixements suficients de valencià per atendre amb normalitat el servici que tenen encomanat o perquè les comunicacions practicades per l'administració es realitzen en la llengua sol·licitada per les persones interessades.

La comunicació exclusivament en castellà, una vegada que la persona interessada ha manifestat la seua voluntat que li siga practicada en valencià, constituïx una limitació dels drets lingüístics de les persones i una extralimitació no justificada en el disseny de les polítiques de normalització lingüística sobre la qual, sovint, es pronuncia el Síndic de Greuges.

Arribats a este punt i després d'haver exposat la situació real dels drets de la Comunitat Valenciana, passem a comentar les queixes obertes d'ofici en 2013.

Per començar, volem recordar que esta institució té la potestat, com les seues senyories coneixen, d'iniciar investigacions d'ofici, és dir, sense que calga que cap persona presente una queixa o reclamació.
Estes investigacions tenen com a objectiu comprovar si el dret, si les llibertats de la ciutadania poden haver sigut vulnerades, ja siga individualment o col·lectivament, com a conseqüència d'actuacions o omissions de l'administració autonòmica i local.

Les investigacions que (inintel·ligible) .
.
.
ha promogut d'ofici són les següents:

1.
La vaga de neteja en l'Hospital General d'Alacant.

2.
L'agressivitat de menors en les xarxes socials.

3.
La supressió de menjador escolar en un col·legi d'educació especial.

4.
Deficiències en instal·lacions docents prefabricades.

5.
La falta de seguretat viària d'uns carrers de Castelló de la Plana.

6.
La supressió de menjadors escolars.

7.
El retard a obtindre la cèdula d'habitabilitat o llicència de primera ocupació en l'Ajuntament de Castelló de la Plana.

8.
L'atenció d'una família britànica per part dels servicis d'urgències del centre de salut de Calp.

9.
El programa d'educació en valencià.

10.
El desplegament de la Llei 7/2012, de 27 de novembre, integral contra la violència sobre la dona en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.

11.
El pagament de l'impost sobre béns immobles -IBI- en habitatge social.

12.
La possible discriminació en les ajudes per a emprenedors.

13.
La instal·lació de latrines als patis dels col·legis d'Educació Infantil i Primària.

14.
La possible situació de desprotecció del menor.

15.
La custòdia compartida.

16.
Sismes provocats per la planta d'extracció de gas enfront de les costes de Vinaròs, Castelló.

17.
L'aplicació del barem per a la valoració del grau de discapacitat.

Una vegada finalitzada l'exposició de les principals activitats exercides per esta institució durant 2013, no voldria concloure la meua compareixença davant d'esta comissió sense agrair expressament als mitjans de comunicació la difusió que fan de l'informe anual.
És molt important que la societat valenciana conega les actuacions que el Síndic de Greuges du a terme per a protegir el seu dret.

Així mateix, també vull donar les gràcies a totes aquelles persones que han acudit a la nostra institució i han depositat la seua confiança en nosaltres perquè solucionem les seues diferències amb l'administració.

I, per acabar, també vull agrair a totes les administracions públiques valencianes el magnífic grau de col·laboració que tenen amb el Síndic de Greuges en respondre, amb rapidesa i eficàcia, totes les nostres peticions i dur a terme l'activitat necessària per a solucionar el problema denunciat pel ciutadà.

Sense el suport dels ciutadans, de les administracions públiques valencianes i dels mitjans de comunicació, no podríem realitzar la nostra comesa, que no és una altra que treballar incansablement cada dia per a defendre els drets dels més dèbils.

Estic, senyories, a la seua completa disposició per a respondre les qüestions que tinguen l'amabilitat i vullguen formular-me.

Moltíssimes gràcies per la seua atenció.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor síndic.

A continuació, intervenció dels grups parlamentaris, de menor a major, per un temps de deu minuts.
I, com s'ha indicat abans, el senyor vicepresident primer els advertirà quan falte un minut.

En primer lloc, per part del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la senyora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Le doy la bienvenida a todo el equipo del Síndic de Greuges, al señor Cholbi y al resto de compañeros que han venido con él para presentar este informe.

Yo siempre, en todas mis intervenciones en Les Corts -es conocido por todas sus señorías-, pongo de relieve el trabajo que hace el alto comisionado de las Cortes Valencianas en la defensa de los derechos y las libertades de la sociedad valenciana, como es el Síndic de Greuges.
De hecho, este grupo parlamentario siempre pone en valor todas aquellas recomendaciones que se hacen a través de la institución.
Y, lamentablemente, pues, tenemos que sufrir lo mismo que sufre el propio Síndic de Greuges en muchas de las ocasiones, que es que las recomendaciones no son aceptadas por parte de la conselleria y, en nuestro caso, las recomendaciones no son aprobadas por parte de quien ostenta la mayoría absoluta en las Cortes Valencianas.

Esto, luego, se ve reflejado en sus informes, efectivamente, porque en la gran mayoría de los casos se habla de derechos sociales, en su gran mayoría, que no son atendidos por parte de la conselleria.

En cuanto a esto, yo, hoy que es el día de la discapacidad, el día mundial de la discapacidad, el día mundial de la diversidad funcional -mejor empezar a emplear esos términos y evolucionar en el lenguaje, que también es necesario-, en este día mundial de la diversidad funcional, yo quería preguntarle al Síndic de Greuges acerca de lo que va a ocurrir hoy en el debate de la ley de acompañamiento de los presupuestos y que, evidentemente, aquí no está constatado porque esto es un informe acerca de 2013.

Pero en 2013 se aprobó el decreto de precios públicos, al que usted ha hecho alusión, ese que llamamos nosotros «copago» o «repago», de la discapacidad.
Y en ese copago, que ha sido anulado por el Tribunal Superior de Justicia, en dos ocasiones ya -porque fueron dos denuncias las que se hicieron y dos sentencias las que han fallado anulando ese decreto de precios públicos al que se refieren muchas partes de este informe-, queríamos preguntarle al señor síndic de Greuges, ¿cómo valoran, desde la institución, que, después de esas anulaciones por parte de la justicia de este decreto, hoy, en la ley de acompañamiento, no a través de la propia ley, sino a través de una autoenmienda del Partido Popular, se vaya a volver a introducir, merced a la mayoría absoluta en la cámara del Partido Popular, esta tasa, este repago dentro de la ley de acompañamiento?

Es decir, no por la puerta de atrás, que es la ley de acompañamiento ya en sí porque, evidentemente, esto merecería de un debate en profundidad, por parte de toda la cámara, sino que se hace también a través de una autoenmienda, como si se hubiera querido postergar el debate y la denuncia, por parte de los grupos de la oposición y de todos esos colectivos sociales que, de hecho, le han presentado a usted una queja -porque estuve presente en el momento en el que se hizo efectiva esa queja, esa queja por parte de los colectivos de atención a la discapacidad-, que le presentaron una queja por el decreto de copago.

Así que esa sería nuestra primera pregunta, señor Cholbi, ¿cómo valora que ese decreto de copago se vaya, finalmente, a aprobar a través de la ley de presupuestos, en una autoenmienda del Partido Popular, sin un debate parlamentario serio y profundo y, además, en contra de lo que las sentencias del Tribunal Superior han constatado?

Evidentemente, esas sentencias no hablan solamente de la forma.
La forma es lo que desde el gobierno se justifica en base a que se puede volver a imponer a través de la medida formal que se ajuste a derecho, según esa sentencia.

Sin embargo, también había una crítica de fondo en esas sentencias del Tribunal Superior de Justicia.
Y hablaba de que era un colectivo profundamente vulnerable y al cual ya se le están vulnerando, como usted constata aquí, en este informe, constantemente sus derechos, basándonos en la convención de la ONU sobre los derechos de la discapacidad o, por ejemplo, aquel decreto -al que usted acaba de hacer referencia hace pocos minutos- sobre todos los elementos farmacéuticos y ortoprotésicos que a partir de la instauración de ese decreto se empezaron a tener que copagar también por parte de este sector.

A eso le tenemos que sumar todas las recomendaciones que ustedes han hecho en favor de la aplicación de la ley de dependencia, y que no se cubren.
Ya saben que no todas las personas con diversidad funcional son dependientes, pero, evidentemente, hay un colectivo muy amplio que conjuga ambas cuestiones: es dependiente y, además, tiene una diversidad funcional.
Ambas cosas se suman y, evidentemente, llegamos a una situación en la que, como ustedes mismos han hecho referencia en el informe, lleva a una situación de empobrecimiento de muchísimas familias.

Yo quería que usted me diera su valoración acerca de la tasa del repago que se impondrá, a partir de hoy, en el debate de los presupuestos.

También quería que me hiciera, de nuevo, una reflexión acerca de por qué esa tasa de repago, que hoy se va a volver a instaurar y de la cual no conocemos muchas más características porque, lamentablemente, va dentro de una autoenmienda.

Queríamos saber cómo valora también usted el hecho de que a las personas mayores se les haya sumado, como usted bien ha dicho, esas dos pagas extras.
Ellos ya copagaban, lamentablemente, pero es que ahora, además, tendrán que sumar otros dos meses más de copago.
Con lo cual, se les queda un dinero de bolsillo que a nosotros nos parece inmoral.
Nos parece inmoral que, desde un gobierno, se pueda imponer cuál es el dinero de bolsillo, que eso no es otra cosa que decir con qué dinero pueden vivir estas personas durante todo un mes.
Es decir, que llegamos a unos límites de cien, doscientos euros en la mayor cuantía.
Y eso creo que, desde nuestro punto de vista, no se puede imponer a una persona que pueda vivir dignamente y poder costearse todo aquello que necesita, con solo doscientos euros.

En cuanto a otra cuestión que también nos importa muchísimo, sería aquella que afecta a los derechos de las personas del colectivo LGTBI, las personas lesbianas, gays, transexuales y bisexuales.

Usted ha hecho referencia a una queja que se les presentó, y que ustedes han seguido unas recomendaciones en las cuales instan al gobierno a que haga efectivos los derechos y libertades de este colectivo para que no tengan que seguir sufriendo acoso escolar y para que pueda haber una educación formal en salud y sexualidad, en todos los ámbitos de la sociedad, de forma que no se lleve a situaciones de intolerancia, de acoso y, por tanto, posibles suicidios por parte de adolescentes, como veíamos en algunos de los datos.

Entonces, en toda esta educación en tolerancia, que ustedes están proclamando dentro de sus recomendaciones, me gustaría también que valorara el hecho de que no se permitió llevar a trámite una propuesta de ley en estas Cortes Valencianas, durante este año, para poder realizar un desarrollo normativo en contra de la discriminación LGTBI.

Me gustaría que valorara el hecho de que una de sus recomendaciones, que es seguir normativizando en torno a esta cuestión para garantizar la libertad y los derechos del colectivo, que no se haya permitido, ni siquiera, llevar a trámite una ley que lo que quería era luchar contra la discriminación LGTBI, como ya se ha hecho en Cataluña.
El hecho de que aquí, en estas Cortes Valencianas no se haya permitido, ¿cómo lo valora usted, en el marco de la convivencia de la sociedad valenciana?

También le quería preguntar acerca de la cuestión de la educación.
En cuanto a la cuestión de la educación, me gustaría que valorara situaciones concretas, como por ejemplo la situación, como usted hacía referencia aquí, de muchísimos edificios que no están ya preparados para poder atender dignamente una clase, para que los alumnos y alumnas puedan tener una educación de calidad.

Entendemos que… Querríamos que nos valorara situaciones que han sido paradigmáticas en nuestra comunidad y que, de hecho, han tenido un eco mediático que ha trasvasado nuestras fronteras, como sería el caso del Cremona, el caso del Cremona en el que ya sabe que hay una movilización social de padres y madres que llevan meses exigiendo que no se acabe con una de las unidades.

Y, por otra parte, por ejemplo, ¿cómo valora -y le hago este ejemplo, porque lo conozco de primera mano- el centro escolar Príncipe de España, de Rojales?
, que creo que usted hace alusión a él en su resumen, porque habla de un lugar en donde la cuestión de que se inunda el centro cuando llueve o de que hay problemas con los conductos del agua fecal, etcétera.
Cuestiones, pues, que son altamente desagradables y que demuestran la situación, la situación en la que se encuentran estos centros.

Y, por último, el centro Manjón Cervantes, que lleva años fuera, en Alicante.
Lleva años fuera de su emplazamiento natural porque se declaró en ruina.
Y, sin embargo, los niños llevan en barracones ya más de seis años.

Me gustaría que valorara esos casos concretos, si los conoce, evidentemente.

Y ya, por último, la cuestión de la violencia de género.
Sabe que ustedes han llevado a trámite una queja, que hizo esta diputada en nombre del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida, acerca de los fondos de emergencia para víctimas de violencia de género, porque sabe que el primer año que se pusieron en práctica se eliminó la línea, precisamente, a finales de ese año, porque no se había reglamentado.

Nosotros seguimos preguntando en esa línea.
Y lo que nos gustaría saber es, señor Cholbi, si usted nos puede hablar de las conclusiones de esa queja de oficio.

Y por último, y para finalizar, en materia de violencia de género, me gustaría que nos contestara cómo valora usted aquellas adjudicaciones -que he visto que lo ha hecho en otros ámbitos-, adjudicaciones que se hacen para prestar servicios sociales como la atención a menores o acogimiento a menores, en este caso a violencia de género, como es el centro de Campanar de Valencia.
El centro de Campanar de Valencia ha bajado la licitación de precio.
Y el único requisito que se ha tenido en cuenta para valorar a la empresa a la que se le ha adjudicado ha sido, directamente, el precio bajo, con el cual se asumía esa función.

Señor Cholbi, me gustaría aquí, in voce, presentarle una queja de oficio para que ustedes estudiaran la adjudicación de ese centro de acogida para víctimas de violencia de género de Campanar.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora López.

Señor Ferri…

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Molt bon dia, senyories.

Bon dia, senyor Cholbi.

En primer lloc, donar la benvinguda ací, a este parlament, tant al síndic de Greuges com als adjunts com a l'equip tècnic que l'acompanya.

I, primer que res, m'agradaria fer una queixa, no a vosté, sinó al procediment que seguim, com sempre.
Veiem l'informe de 2013, a finals de 2014; i, a més, ho veiem en un únic punt en l'ordre del dia, la qual cosa vol dir que podem dedicar molt poc de temps a tot allò que el síndic ha exposat i que donaria per a parlar molt.
De fet, el síndic ha dedicat molt de temps perquè hi ha coses de què parlar.
I nosaltres continuem dient que cal canviar la metodologia en què tractem l'informe del Síndic de Greuges ací, al parlament valencià.

Agrair la tasca del síndic, dels adjunts i de l'equip tècnic, perquè crec que fan una tasca molt important i molt bona.

I, sobretot, un agraïment als ciutadans i ciutadanes que utilitzen esta via per a fer les seues reclamacions que veiem com, any rere any, van augmentant, perquè en vam tindre 11.
900 en 2011, 14.
500 en 2012 i en 2013 19.
134.
I això, ateses totes elles amb molt de valor per part de l'equip de la sindicatura; un equip que es manté igual any rere any.
Per tant, augmenten les queixes, l'equip es manté, però continuen fent la mateixa tasca.
Per tant, una molt bona enhorabona.

I això demostra.
.
.
, l'evolució de les queixes demostra la importància que ha tingut la sindicatura per a la societat valenciana.

I, si passem ja als temes, el que podem vore és que en les matèries sobre les que versen en 2013, els serveis socials, ensenyament, sanitat i atenció sociosanitària suposen el 60,64% de les queixes.
I d'ahí caldria fer la valoració que La Generalitat està fallant en les àrees més necessàries per als sectors més vulnerables, que són precisament eixes àrees.
I això lliga amb una altra estadística, que ix del seu propi informe, i és que la major part de les resolucions no acceptades provenen de la Conselleria de Benestar Social respecte a la llei de dependència.
No vaig a estendre'm molt en aquest tema perquè ja ho ha fet la companya d'Esquerra Unida, però sí que és cert que m'agradaria que vosté ens fera una valoració sobre el que s'ha proposat des del Grup d'Esquerra Unida, no?
, que és què passa amb aquest tema i què passa amb que avui el Partit Popular s'autoesmena els pressupostos per a incloure una altra vegada, de nou, eixe copagament que ja ha segut rebutjat pels tribunals.

De fet, en el seu informe diu, «el nombre de respostes no acceptades provenen en una aclaparadora majoria de la Conselleria de Benestar Social respecte a la llei de dependència».
Per tant, m'agradaria que sí que… és important que vosté ens puga fer una valoració sobre aquesta qüestió.

L'anàlisi conjunta d'àrees ens mostra una situació clara de vulneració dels drets de la ciutadania i d'una administració que reforça eixa vulneració en lloc de combatre-la.
Per exemple, en educació, en el seu informe es parla d'instal·lacions i de les instal·lacions ens diu que alguns edificis són de més de cinquanta anys amb goteres i manca de calefacció, etcètera, etcètera.
Això què vol dir?
Per això es destaca la preocupant situació d'aquelles precàries instal·lacions prefabricades que eren provisionals i que han acabat sent permanents -i ahí estem parlant dels barracons, col·legis com el Cremona i molts col·legis i instituts de tot el nostre territori- i l'incompliment del pla Creaescola.

Estem molt d'acord en les consideracions al voltant de la necessitat d'un entorn educatiu adequat comú mínim i que no es pot parlar d'educació educativa quan els estudiants estan a 30 graus en setembre i a 10 graus en hivern.
I moltes vegades amuntegats en aules prefabricades.

Si llegim textualment, es parla de goteres, escasses dimensions i creixent nombre d'alumnes, falta d'aules específiques, olors, fugues d'aigües fecals en lavabos, patis negats quan plou, absència de calefacció, deficients o nuls plans d'emergència.
Això, la veritat és que espanta molt i no sé quina ha sigut la resposta de la conselleria davant de les queixes que vostés han propiciat.

Quant a les ajudes es diu que el retard en el pagament de les ajudes a l'estudi d'adquisició de llibres de text, ajudes de transport i menjador escolar les fan ineficaces.
Per tant, el que estava afirmant ací el síndic de Greuges és que el fet que no estiguen pagant-se eixes ajudes o que es retarden fan que no siguen útils perquè al final, quan vénen a ser rebudes per part de les famílies, arriben massa tard, perquè arribem inclús a retards de dos anys.

Coincidim plenament amb això.
Tant en educació com en la resta d'àrees els impagaments de La Generalitat converteixen les ajudes en inútils per a la gent que més les necessita.

Si parlem d'alumnes amb necessitats especials, l'informe diu que no es dota els centres amb educadors i professionals de suport que faciliten la seua integració.
Ens sembla una mostra més de com l'administració no actua per a protegir i ajudar els sectors més vulnerables amb més necessitats.
I destaca vosté també en l'informe que ens ha fet com és de difícil la conciliació laboral i familiar per la falta també d'eixos menjadors escolars que veiem com any rere any van tirant-se cap arrere.

Un altre tema, i pel que fa a la igualtat entre homes i dones, l'informe apunta a la necessitat d'implantar la transversalitat de gènere en tota l'activitat global de les administracions, més que apostar per accions puntuals que és el que està fent La Generalitat.
Per això diu que les retallades suposen un retrocés en el camí cap a la igualtat i, per exemple, les retallades en dependència, de les quals hem parlat abans, han augmentat el treball no remunerat suportat per les dones.
El 90% de les persones a càrrec dels dependents eren dones i ara, a més, no tenen dret a la seguretat social.

Quant a violència de gènere, les xifres són llastimoses.
Augmenten les víctimes.
56 dones assassinades per la violència masclista en 2011, amb noms i cognoms, i degut a eixe augment de violència i menys mitjans per part de La Generalitat, per exemple, tancament de cases d'acollida, serveis d'atenció a les víctimes que funcionen en horaris reduïts, menys mitjans materials i personals i, fins i tot, tancament d'alguns d'eixes oficines.
Això ha propiciat, precisament, eixe augment en els casos de violència i que acaben com han acabat.

I arribem a la igualtat LGTBI.
Ací sí que m'agradaria agrair-li que vosté hagen inclòs un apartat específic per a tractar el tema de les persones LGTB, lesbianes, gays, transsexuals i bisexuals, tal com vam demanar des de Compromís en la compareixença de l'any passat i, per tant, li agraïxc que vosté… Vosté demostra una vegada més que quan ve ací ens escolta i pren nota, no?

I en este informe n'hi ha una menció destacada.
Es parla de la insuficiència del pla Previ.
Vosté ha parlat i ho lligc textualment, que «em sembla important destacar que els adolescents de la nostra comunitat no poden continuar suportant per més temps l'assetjament a què són sotmesos en els centres educatius per raó de l'orientació sexual».
I ahí entra també la seua crítica a la insuficiència del pla Previ genèric.
Estem d'acord que calen plans específics per a lluitar contra la LGTBfòbia en les escoles i això vosté açò ho dia arran de la queixa presentada pel col·lectiu Lambda.

També es parla de l'exclusió de les dones lesbianes i solteres en la reproducció assistida, i ahí Compromís, bé, jo concretament, vaig transmetre personalment una queixa a la sindicatura en l'any 2014.
Per tant, això s'inclourà en l'informe de l'any que ve, però a hores d'ara eixa recomanació que vostés fan a la conselleria encara no ha sigut resposta per la mateixa conselleria.
M'agradaria també si poguera fer-nos una valoració.

I quant a la violència contra les persones LGTBI sap vosté que en estes Corts s'ha rebutjat una proposta de llei per a garantir precisament eixos drets i sí que m'agradaria que vosté obrira una queixa d'ofici tractant aquesta temàtica perquè els casos de violència no només dins de l'escola sinó fora de l'escola també estan augmentant i cada vegada hi ha més denúncies.
Això també és positiu perquè la gent ja no té por a denunciar i sí que seria important que vosté obrira una queixa per a determinar si és necessària o no una llei contra la violència contra les persones LGTBI per a garantir els drets d'estes persones.

Quant a la protecció i assistència social, l'informe apunta al que deia al principi: com més gent necessita el suport i ajuda de l'administració menys suport reben.
I ha parlat vosté abans dels obstacles que hi havien en eixe aspecte.

En serveis socials ha augmentat el nombre de gent que necessita l'ajuda i ha canviat el perfil de les persones que necessiten esta ajuda.
I davant l'abandonament de La Generalitat, hem vist un augment del paper de les organitzacions i entitats no governamentals que es veuen obligades a intentar tapar eixe espai que deixa lliure l'estat i l'autonomia.

M'agradaria llegir un paràgraf que resumix molt bé el que passa en aquesta qüestió.
Vostés diuen «admetre la reversibilitat dels drets socials implicaria acceptar sense més qüestionament l'inici d'un camí de retorn cap a un model assistencial i graciable, en el qual la responsabilitat pública deixa pas a la iniciativa privada i, fins i tot en alguns sectors, al mateix sistema de mercat».
Molt bé, ja vaig acabant.

Això ens està portant, el govern del Partit Popular, que sí que és capaç de pagar amb diners públics Valmor, la fórmula 1 o les nyores però espera que el sector privat es faça càrrec de les persones més vulnerables.
I ahí entren retards en el pagament.
Hi ha 1.
757 queixes sobre dependència de les quals la majoria no han sigut respostes, com vostés afirmen en el seu informe.

Quant a l'habitatge, novament ens trobem amb la mateixa tònica.
Com més difícil té la gent accedir a un habitatge, i com més fàcil és perdre l'habitatge, menys suport hi ha de l'administració, i es veu en l'augment de les queixes.
Ahí trobem que cada vegada hi han menys vivendes en oferta de lloguer públic i també trobem que hi ha un impagament de les ajudes.
I d'això parlarem també després en la tramesa de documentació d'açò.

I sí que m'agradaria fer-li una xicoteta crítica, i és que quan parlen vostés dels drets lingüístics, quan es tracta del tema dels drets lingüístics, sembla que el to de l'informe canvia i notem una excessiva justificació dels incompliments de La Generalitat.
Estem davant d'uns drets que, com la resta, han de ser observats, complits i protegits, i ens sorprén quan vostés parlen que «esta institució reconeix els esforços de l'administració valenciana per a adaptar les seues estructures al règim de la cooficialitat lingüística vigent en la nostra comunitat».
La Generalitat tal com la coneixem ara naix en un moment de règim de cooficialitat.
Per tant, no cal adaptar res.
Només cal respectar els drets que ja estan garantits en l'Estatut d'autonomia.

També sorprén quan es parla de cooficialitat de les webs i es diu, literalment, «som conscients de l'esforç econòmic que implica i, sobretot, per als petits ajuntaments la configuració d'una pàgina web».
O quan es diu, «també reconeixem l'enorme esforç pressupostari que les diverses administracions públiques estan desplegant a fi que la retolació pública i senyalització viària observen l'ús del valencià».

Ens dóna la impressió que vostés estan demanant perdó per resoldre favorablement les queixes sobre vulneració.
Els arguments econòmics no poden justificar perquè és tan car posar-ho en valencià com posar-ho en castellà -ja acabe, senyor president-.
Per tant, que servisca com a crítica constructiva per a propers informes.
I després, en els cinc minuts que tenim a continuació continuarem parlant d'altres temes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.
(Pausa)

Gràcies.

Senyora Tirado, qual vullga.

La senyora Tirado Museros:

Sí, moltes gràcies.

Bon dia.

En primer lloc, voldria agrair-li al síndic i als síndics adjunts i a la resta de l'equip l'assistència a aquesta Comissió de Peticions, i al síndic, especialment, l'exposició de l'informe anual de 2013 perquè, certament, és extens i detallat, i perquè sempre ens permet conéixer als diputats que treballem al servei de tots els valencians i valencianes moltes qüestions concretes que de manera generalitzada i extensa preocupen aquelles persones a les quals representem.

És per tot això pel que en nom del Grup Parlamentari Socialista voldria traslladar-li al síndic i a tot el seu equip el nostre reconeiximent.
Un reconeiximent que va més enllà d'un gest formal, un reconeiximent que té a veure amb el paper que desenvolupen en defensa dels drets de ciutadania, especialment en aquests últims anys on el govern de La Generalitat, amb l'excusa de la crisi s'ha acarnissat amb els més febles i amb els més vulnerables retallant les prestacions, imposant el repagament a discapacitats, a majors, etcètera, i on eixes persones i eixes famílies, precisament han trobat en la sindicatura el lloc on acudir per a sol·licitar la defensa dels seus drets.

Els informes que presenta el síndic any rere any s'establixen com una diagnosi que establixen els mateixos ciutadans de l'estat de la nostra comunitat i que ens permet conéixer l'ordre de les seues prioritats a través de les seues queixes i que té com a resultat conéixer i valorar la tasca que realitza l'administració autonòmica i local dia a dia.

La memòria 2013 que avui veiem amb tots vostés la podríem resumir com la memòria escrita del mapa de la pobresa de la Comunitat Valenciana com a conseqüència de les polítiques del Partit Popular.
Les 19.
134 queixes no són xifres ni són dades.
És la memòria escrita amb noms i cognoms de les persones que han vist vulnerats els seus drets socials al llarg d'aquest any i que se sumen als anys anteriors.

Les 19.
134 queixes són també el mapa de com en la nostra comunitat la societat està funcionant a base de l'esforç sobrehumà de dones i d'hòmens per traure endavant els seus fills i les seues filles a les seves famílies en pitjors condicions de les que per dret els corresponen, mentres el govern de La Generalitat les ignora de manera conscient intentant tapar els escàndols de corrupció i de desbaratament que han fet que la nostra comunitat estiga en una situació d'emergència econòmica i social.
Unes queixes que per primera vegada en aquest any 2013 s'han desagregat les dades per sexe en les diferents àrees analitzades.
Fins a 2012 era el volum total de queixes presentades i este any, com dic, per primera vegada, es fa per àrees, i així podem vore com les queixes presentades en l'àrea sociosanitària han sigut interposades per dones en un 70%, seguides de les d'ensenyament, mentre que els hòmens, en percentatges majors, al 50% han interposat aquestes queixes sobre l'ús del valencià i hisenda.

És evident que una anàlisi detallada d'aquestes xifres, que els acabe de dir, tenen a vore amb el paper de les dones com a cuidadores i de com està estructurat l'àmbit privat de la vida de les famílies, ací, en la nostra comunitat.
Vaja per davant la satisfacció per aquest avanç i la nostra suggerència perquè aquesta desagregació per sexe de les dades abrace també la distinció entre les i els autors de les queixes i entre les persones beneficiàries de les prestacions reclamades.

Passant ja al tema de les queixes voldria referir-me a tres concretament i que les he triades per raons de necessitat i d'alarma social: el dret a la vivenda, la llei de dependència i la renda garantida de ciutadania.

Sobre el dret a la vivenda, les queixes presentades posen de manifest que l'accés a una vivenda digna continua sent una de les qüestions que se situen en el centre de les preocupacions de la societat valenciana.
Un dret que, a més, està contemplat en el nostre marc estatutari.
En el seu informe adverteixen específicament en el tema de les polítiques públiques de vivenda que moltes persones, havent-hi sol·licitat una vivenda de protecció pública reunint els requisits exigits i tenint-les concedides, com vosté comentava, passen anys fins que reben les ajudes.

El nombre de queixes relatives al dret de vivenda han passat de 556 en 2012 o 245 en 2011 a les 1.
101 d'aquest any 2013, un augment de pràcticament el 50%, sent el 96% sobre incompliments dels plans de vivenda.

Les reclamacions han girat sobre diferents circumstàncies:

Circumstàncies en què s'han sol·licitat les ajudes, se complixen els requisits i la conselleria diu que ja se resoldrà perquè no existix crèdit.

Circumstàncies en què l'ajuda a la vivenda, havent sigut prèviament reconeguda, no havia sigut encara comptabilitzada per la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, a pesar del dilatat període de temps que havia transcorregut des de la data de la resolució de concessió de la mateixa.

Circumstàncies en què.
.
.
, la falta de pagament efectiu per part de la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública, que havien sigut reconegudes i comptabilitzades.

I un últim grup de casos en què els ciutadans se dirigien a aquesta institució, situacions en què, reconeguda al seu favor l'ajuda a l'accés a la vivenda, havien procedit a acollir-se al sistema per a avançar les quantitats reconegudes conforme als convenis subscrits entre la Generalitat valenciana i certes entitats bancàries, però la falta d'abonament efectiu de les ajudes per part de la conselleria, transcorregut el període de temps previst per a procedir a la devolució d'eixes quantitats avançades, els obliga a fer front a una devolució, sense haver rebut les ajudes que els deu la mateixa Generalitat, i devent fer-ho amb el seu patrimoni, que en la majoria dels casos no tenen.
I això comporta, evidentment, en molts casos, quedar-se en el carrer i, a més, endeutats.

És tal la situació que els he descrit que, segons la plataforma d'afectats d'ajudes a la vivenda de la Comunitat Valenciana, són unes cinquanta mil les famílies valencianes a què se'ls deu al voltant de dos-cents quaranta milions d'euros.

I per tot això que el Partit Popular creu que van a continuar enganyant els ciutadans i com estem pròxims a la celebració d'eleccions, anuncien que es començarà a abonar a partir d'octubre, per estricte ordre d'antiguitat, a persones beneficiàries de les ajudes del Pla de vivenda 2009-2012 -per al lloguer, la compra o la rehabilitació d'immobles-, a qui se'ls deu, aproximadament, entre onze mil i díhuit mil euros, dependent del cas.
I diuen per antiguitat, per ordre d'antiguitat, perquè ni tan sols es poden comprometre a un pla de pagaments, que és el que deuria fer-se.

M'agradaria que valorara, específicament, aquesta situació.

Sobre la llei de dependència.
Estes queixes suposen, en l'informe de 2013, el 10% del total.
I, en concret, es referixen a les contínues demores en la seua aplicació, així com a la rebaixa en les prestacions ja concedides a la figura del cuidador no professional.

I, per això, m'agradaria destacar els efectes en contra dels drets de les persones dependents en l'aplicació de dos qüestions molt concretes.
En primer lloc, l'aplicació del Reial decret llei 20/2012, de 13 de juliol, de mesures per a garantir l'estabilitat pressupostària i de foment de la competitivitat, que ha suposat un retrocés significatiu en el desenvolupament de les polítiques de promoció de l'autonomia personal i d'atenció a la situació de dependència, que es produeix, a més, en un context socioeconòmic que està suposant un empobriment general de la població i, en particular, de les persones i grups més vulnerables, com, sense dubte, són les persones valorades en situació de dependència.

L'aplicació d'aquest reial decret suposa una nova forma de càlcul de la quantia mensual de les prestacions econòmiques per a l'assistència en l'entorn familiar i recolzament al cuidador no professional, establida en funció de la capacitat econòmica de la persona beneficiària i proporcionalment al major grau de dependència.

Per a dir-ho perquè s'entenga, la conselleria el que pretén és.
.
.
Calcula, i el resultat final és que de 398 euros, per exemple, la persona acaba percebent 20 euros.

En aquest sentit, el nostre grup es reconeix en les diferents recomanacions que el síndic ha estat fent, de manera continuada, a la Conselleria de Benestar Social i que, per suposat, la Conselleria de Benestar Social no ha acceptat.

En segon lloc, el Decret 113/2013, pel qual s'establix -com s'ha comentat- el règim i les quanties dels preus públics a percebre en l'àmbit dels serveis socials.
És un decret que afecta fonamentalment la tercera edat, discapacitats i persones dependents, i que es va començar a aplicar a partir de gener de 2014.

El síndic, en el seu informe, considera que la conselleria no té en compte, en el càlcul de la quantia econòmica dels preus públics per a la prestació de serveis per a majors o persones amb discapacitat, les necessitats individuals de cada una de les persones afectades, creant un model homogeni que afecta de forma diferent a persones que pertanyen a col·lectius especialment vulnerables.

I, per això, s'està produint una limitació, fins a tal grau, de la seua autonomia econòmica.
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Rafael Maluenda Verdú)

El senyor vicepresident primer:

Li queda un minut.

La senyora Tirado Museros:

.
.
.
que impossibilita a les persones beneficiàries l'adquisició de béns indispensables per al foment de la seua autonomia personal i inclusió social.

Esta situació es veu agreujada per altres mesures que afecten el col·lectiu de discapacitats, com els copagaments farmacèutics en pròtesis, la qual cosa complica encara més la situació de precarietat econòmica del beneficiari, dificultant la seua inclusió social.

I acabe.
Per això, per al Grup Parlamentari Socialista, aquest és un eix fonamental, que les actuacions públiques en matèria d'atenció social a persones majors o discapacitades tinguen com a objectiu principal la seua atenció integral, així com garantir la major qualitat de vida possible a les persones a què afecta.

Per això, la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana en relació, com els comentava, al recurs presentat pel Cermi, dóna un varapalo a la Conselleria de Benestar Social, i que a mi també m'agradaria que el síndic valorara.

I continuarem en el segon torn.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor president:

Gràcies, senyora Tirado.

Senyor Navarro.
.
.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, buenos días, señor presidente.

Lo primero que quiero hacer es agradecer la comparecencia del síndic de Greuges, una vez más, aquí en la sede de las Cortes Valencianas, aquí en su casa…, durante tantos años ha estado defendiendo, desde otro punto de vista, a los ciudadanos.

Agradecer el trabajo de los síndics adjuntos i de todo el personal de la sindicatura, la cual fue creada bajo la Ley 11/1988, que usted mismo votó.

Quiero agradecerle el informe completo, exhaustivo y minucioso que, durante más de una hora, ha estado trasladándonos a las Cortes Valencianas, con 485 páginas.
Un trabajo de todo un año que, bueno, deja claro cuál es el compromiso que se tiene con los ciudadanos, donde no solo se recogen las quejas que se han formulado, sino, lo que es más importante, donde se impulsan soluciones, donde, con las recomendaciones que se realizan a las distintas administraciones, entendemos que se da la cercanía a los ciudadanos.

En su informe ha comentado que se han aumentado el número de quejas, el número de consulta y el total de actuaciones, con respecto a 2012 y a 2011.
Esto pone en valor la importancia de la institución que representa y la institución que, al final, lo que hace es acercar, en mayor medida, a los ciudadanos.
Y, sobre todo, que es lo más importante, que los ciudadanos sepan los derechos con los que cuentan y que están respaldados; y que, en definitiva, una institución como la sindicatura, está respaldada por las Cortes Valencianas y por el gobierno.

En este sentido, en las resoluciones que ha anunciado, destaca la eficacia de la institución, donde ha comentado que ha aumentado en un 44% respecto al año anterior y donde se han dictaminado 2.
357 resoluciones.

También querría destacar en el informe la transparencia a la que ha aludido el síndic, donde están publicadas en la página web de la institución todas las resoluciones y todas las quejas y que, además, se da un plazo de siete días para poder hacerlas y cursarlas también a la administración.
En ese sentido, ponemos en valor y felicitamos, pues que, bueno, con esta nueva vía se acerca, aún más, si cabe, la institución y permite el acceso a todos los ciudadanos las 24 horas del día, los 365 días del año.

Luego, es importante un indicador que ha comentado, que es el 77% de las resoluciones han sido correctamente…, y han sido eficaces.

También la colaboración con todas las administraciones públicas.
Además, es algo que por parte de otros grupos no he escuchado, pero hay que poner en valor, sobre todo porque anuncia que el grado de colaboración con las instituciones públicas valencianas está siendo muy elevado y satisfactorio.
Es más, está diciendo que se está remitiendo con la mayor celeridad, gracias a las consellerias y a los ayuntamientos, que se designan a los funcionarios como interlocutores.
Y, en definitiva, es lo que queremos, que sea una administración donde, evidentemente, nadie puede obviar que hay muchas cosas que tenemos que mejorar, pero nadie debe de olvidar que lo que se está haciendo es luchar y trabajar por ello mismo.

Se destaca también que no hay ninguna administración…, palabras que he escuchado hostiles, y que remiten los informes requeridos en tiempo y forma.

También hay que destacar que, en la situación de crisis que estamos viviendo en estos momentos en la Comunidad Valenciana, el esfuerzo que se está haciendo por parte de la administración valenciana, por parte de la Generalitat valenciana, es fundamental.
Lo que se está realizando es un esfuerzo donde, por parte del gobierno valenciano, nueve de cada diez euros se van a destinar a políticas sociales.
Y, en definitiva, eso es, en un grueso número de reclamaciones, lo que nos estaban pidiendo los ciudadanos.
Y lo que quiero dejar claro es que esta administración no es extraña ni se aleja de la realidad.

No me gustaría dejar pasar una cuestión.
En este sentido, también, la administración va a destinar muchos más recursos para las políticas sociales.
También, con la reforma fiscal que se hace por parte del gobierno y por el Consell, se va a devolver y van a tener los ciudadanos, los beneficiarios de…, más de ochocientos treinta millones de euros.

Pero no quiero dejar pasar en mi intervención -creo que no es justo y que no es así- que el aumento de las agresiones de violencia de género y sexuales esté en relación a las partidas presupuestarias.
Porque, entre otras cosas, si fuera algo que solo pasa en la Comunidad Valenciana, pues, sería algo donde habría que valorarlo.
Pero esa afirmación se ha hecho en esta comparecencia y creo que, por parte de algún grupo político, tendría que desdecirse.

Para finalizar, sí que me gustaría seguir animando, animar al síndic y a todo su equipo, porque creo que están realizando un trabajo fundamental en beneficio de los ciudadanos.

Sí que quería dejar claro que, según el acuerdo de la ley del síndic y del reglamento de estas Cortes, la comparecencia a la que se ve sometido hoy el síndic es para presentar un informe anual, no para formular quejas sobre las reclamaciones que no figuran en el informe.
Entiendo que eso habría que hacerlo haciendo las reclamaciones en tiempo y forma, ahora, en este año, para que en el informe del año siguiente, pues, pudiéramos tratar este tema.

En definitiva, desde aquí, animamos a que se siga haciendo el trabajo con independencia, con objetividad, con cercanía a los ciudadanos que, en definitiva, es lo que nos mueve a todos; y es un trabajo fundamental porque, evidentemente, hay ciertas cosas que nos trasladan desde la sindicatura y, como bien ha indicado, ha habido una resolución positiva muy importante y, sobre todo, una colaboración fundamental y cada vez más directa con las administraciones.
Y, en este sentido, pues, agradecerle nuevamente al síndic la exposición y que sigan trabajando como lo están haciendo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Navarro.

Per a donar resposta a les preguntes i observacions dels grups parlamentaris, té de nou la paraula el senyor síndic de Greuges.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Membres de la mesa.

Senyories.

Contestant les preguntes de la il·lustre diputada Esther López, d'Esquerra Unida, he de manifestar les gràcies, tant personals com de la institució, per les seues paraules de reconeixement per la tasca que està realitzant-se en el síndic.

Jo ho valore, com no pot ser d'altra forma, perquè veig el treball que porten els treballadors i les treballadores de la institució i puc dir-los que és exemplar, junt també als assessors i als lletrats.

Ella ha fet referència d'una forma molt clara al copagament de la discapacitat.
Jo dic que es mantinga o no el copagament és una decisió que decidiran les Corts Valencianes (rient) que queda molt clar.
El síndic seguirà recomanant que es tinguen en compte cas a cas les circumstàncies personals concretes de cada persona discapacitada.
El síndic no deixarà de recomanar que ninguna persona discapacitada es quede sense rebre l'ajuda o prestació que necessita.

El copagament en persones majors en residències de la tercera edat.
El síndic seguirà, continuarà recomanant que les persones majors tinguen els recursos necessaris per a mantindre una vida digna, i no siguen una càrrega per a les famílies.

Després s'ha fet també una referència als drets dels gais, de les lesbianes, bisexuals i transsexuals.
Encara que les Corts Valencianes hagen rebutjat una iniciativa legislativa, el síndic ha recomanat i seguirà recomanant la protecció dels seus drets.
Més clar, aigua.

En el centre Manjón Cervantes i centre Príncep d'Espanya de Rojales, els barracons són unes instal·lacions inadequades per a educar les xiquetes i els xiquets, i hem de comentar la seua supressió.
Som conscients plenament de les dificultats que encontren per motius de tipus econòmic.
Que es el que més voldríem tots?
Que eixes supressions foren fetes no d'aquí a dos anys, sinó immediatament.
Mosatros hem recomanat la seua supressió, els barracons, com no pot ser d'altra manera.
I fent-lo.
.
.
Que com he pres les notes.
.
.
Sí, sí, sí.
Recomanant la seua supressió.

Després s'ha fet referència també a la violència de gènere.
I dins de la violència de gènere, la diputada Esther López ha subratllat el centre de Campanar, com s'encontra.
Li dic al seu company que està aquí, l'il·lustre diputat Ignasi -m'alegre de vore'l-, li dic (rient) que mosatros iniciarem una investigació d'ofici.
No solament perquè puga sol·licitar l'obertura de queixes d'ofici, com saben vostés, durant esta comissió de peticions, sinó per escrit durant tot l'any.
Jo els convide a tots els grups parlamentaris que tots els anys, i com feia també referència l'il·lustre diputat del Grup Popular, presenten les queixes d'ofici o les recomanacions que creguen oportunes per a portar a terme la solució dels problemes.

Compromís.
Al senyor Fran Ferri, també li he de manifestar les gràcies, les seues paraules són molt reconfortants i, com han dit els que l'han precedit en l'ús de la paraula, ja que ha continuat, han fet un reconeixement que és àmpliament satisfactori.
La labor del síndic a voltes no és molt agradable, perquè et poses davant de papers que darrere de l'escrit hi ha persones en situació francament dramàtiques.
I són situacions que commouen no sols el cos, sinó que t'afecten la consciència i si estàs un poc sensibilitzat per la qüestió de tipus social.
Jo puc dir-los que hi ha moments que donen ganes de plorar de ràbia de no poder solucionar el que tan justament estan desitjant persones o col·lectius, bé referit a temes de la infància, a problemes específics dels gais, de les lesbianes, als centres educatius, a la llei de dependència, a tot el que he numerat en la llarga extensió que he tingut l'informe este matí, que, per cert, els demane disculpes per l'extens de l'informe, però és que vostés es mereixien conéixer tot el que hem fet.

Al senyor Fran Ferri, a més de donar-li les gràcies per les seues paraules i per la seua actitud, faré referència al que ell mos ha exposat i mos ha preguntat.
Instal·lacions escolars, ha fet una.
.
.
això.
El síndic no es cansa ni es cansarà de recomanar que les instal·lacions escolars siguen adequades i dignes, o siga, a ser possible la eliminació de barracons.
A ser possible, com diu vosté, que moltes aules prefabricades deixen de ser-ho per donar pas a uns edificis molt complets.
A que uns patis estiguen en perfectes condicions, que la resta d'aules puguen també tindre unes condicions que permeten els alumnes i els professors desenrotllar la seua activitat per una part educadora, i per altra part formativa.
És una qüestió que no sols no se mos escapa, sinó que a més de tindre-la present, mosatros no pararem d'insistir a la conselleria.
Bé és veritat que estem rebent contestacions favorables i que sabem que la conselleria, dins dels mitjans econòmics que té, està fent un gran esforç per a portar a feliç terme la solució d'alguns problemes.
Però, els problemes són tan grans i abasten tantíssimes coses, que materialment és impossible arribar a solucionar-los tots.
Però mosatros sí que voldríem i lluitarem perquè es solucionen tots i que es preste una especial atenció a esta problemàtica.

Ha continuat amb la seua brillant exposició fent alguna referència a la violència de gènere.
Hem demanat l'augment de recursos públics per a totes les víctimes.
Dit açò, queda dit tot.
O siga, li ho torne a repetir, que hem demanat un augment de recursos per a ajudes a les víctimes.
Ara, la forma de fer-ho i desenrotllar-ho ja és una qüestió d'elaboració per les distintes associacions i pel govern.

Després, ha continuat fent referència a les persones gais, lesbianes, bisexuals i transsexuals.
Li dic també que obrirem -i sap que si li ho dic ho complim- una queixa d'ofici sobre la violència que patixen estes persones, no sols en l'àmbit escolar, com ja ho hem fet, sinó a la resta d'àmbits.
Li ho remarque, que obrirem la queixa i mos estendrem a la resta d'àmbits.

Sobre l'habitatge, continuarem recomanant que es paguen les ajudes.
Trobe que hem fet una àmplia exposició en la memòria i que lliga tot açò també amb l'exposició que mos ha fet la senyora diputada Tirado, quan s'ha referit a temes de la vivenda i la resta, perquè hi ha una coincidència en la problemàtica.
Són distints grups polítics, però coincidixen.
I coincidixen també en el síndic que mosatros hem de continuar recomanant que les ajudes es paguen, i que a més de no deixar-se de pagar, que no es demoren tant.

Els drets lingüístics.
Estava parlant-li, a més de síndic, un enamorat de la normalització lingüística.
O siga, jo sóc un valencianoparlant, procure sempre que tinc oportunitat d'expressar-me en la llengua que em van ensenyar els meus pares, i que el castellà vaig tardar a ensenyar-me'l, perquè havia de traduir del valencià al castellà.
És curiós la vida com era, però era aixina.
Passava com si estiguera estudiant rus, o siga, no tenia ni idea.
(Rialles) I aleshores havia de fer un esforç grandíssim per entendre el castellà, sent menut i tal, perquè els meus pares perquè pel seu treball i tal eren persones que no parlaven el castellà.
No parlaven i no sabien.
Aleshores, com parlaven en valencià, els meus avis també, doncs jo valencià, valencià i valencià.
I per tant, li done una gran importància a mantindre la llengua, ampliar-la i millorar-la, i a mantindre les arrels.
I amb la normalització lingüística, també tinc l'honor d'haver intervingut en ella quan vam fer la llei amb un gran conseller del PSOE, que era Ciprià Císcar, conseller de cultura, i vam poder aconseguir pactar moltes coses, perquè estaven en el mateix esperit i recorde unes intervencions del senyor Maluenda en eixe aspecte molt avantguardistes.
(Rialles)

Les administracions públiques defenem el valencià, continuarem fent-ho.
O siga, en les institucions públiques, en l'administració local, en l'administració autonòmica.
Les administracions, com vosté sap i sabem tots, tenen limitacions, no econòmiques sols i pressupostàries per la crisi, i han intentat continuar prestant els seus servicis bàsics en l'educació, els servicis socials, etcètera, sense descuidar les seues obligacions de respectar i d'aprendre el valencià.
Jo li comentava ahir en una reunió que vaig tindre per abans de vindre, per retocar els temes que feren falta, a una de les persones presents que fa uns anys, no molts, hi havia una gran quantitat de queixes pel tema del valencià, des de la retolació als escrits, etcètera, etcètera.
Però enguany, no sé si és perquè s'han solucionat molts problemes, o per altres circumstàncies, que el tema no havia adquirit numèricament la mateixa importància que els altres anys.
Jo els invite a tots vostés que qualsevol deficiència que vegen o qualsevol avantatge que puga haver-hi per la implantació del valencià en tots els llocs, treballen seriosament i mos donaran una gran satisfacció.

La no-acceptació de les recomanacions.
La majoria de les no-acceptacions són de la Conselleria de Benestar Social, ho hem dit també en l'informe, no descobrim res de nou.
Volem mantindre una reunió amb la consellera, no seria la primera volta, ja n'hem tingut amb ella, i hem estat no fa molts dies fent unes gestions per a inclús dedicar a l'adjunt primer, l'il·lustre Ángel Luna, per a la coordinació d'esta matèria, i qüestió que està molt preparada per a seure-mos i tirar avant i esmenar les deficiències (inintel·ligible) .
.
.
i a vore si els mitjans econòmics que estava dient el portaveu del Grup Parlamentari Popular es convertixen tots en una realitat i fan que millorem la situació a voltes superdramàtica que estan patint persones i col·lectius.

Dia també que necessita més temps, o siga, que necessitaria un més temps.
Per mosatros el temps està supeditat i a les ordres del que marquen Les Corts, que és a les quals ens devem (inintel·ligible) .
.
.
Si Les Corts mos diu cada tres mesos, sis, deu o quan faça falta, mosatros ho complirem, no sols perquè siga la nostra obligació, sinó perquè tenim el gust.
Crec que seria positiu mantindre més contacte, perquè del diàleg que naix dins de la cordialitat poden traure unes conclusions que siguen molt positives.
(Soroll de papers)

I, després, sobre la queixa d'ofici -i ja hem fet referència a eixa- contra la violència de gènere.
O siga, tinga-ho ja per fet, si vosté vol presentar un escrit amb molt de gust el rebrem, amb molt de gust; però, no obstant això, ja el donem com si estiguera presentat, però si el presenta millor.

La senyora Clara Tirado, del PSOE, que la felicite per tindre ja família, que en un futur mos substituïsca la seua família a algú que estem en la vida administrativa, ¿no?
(rient), i tal, ¿eh?
, a alguns, moltes felicitats i que els vaja molt bé, de veritat.

Moltes gràcies, també, senyora Tirado per les seues extenses paraules en referència al síndic, al treball, a la memòria, als treballadors, a tots.
Ha fet vosté una lloa que, de veritat, mos ha omplit de satisfacció i mos dóna més vitalitat per a continuar treballant.
Honradament li ho dic a la senyora Clara, moltíssimes gràcies.

Drets dels habitatges.
Sent clars i precisos, exigirem un pla de pagaments -crec que està vosté d'acord amb això- i que es complisca el calendari que estiga acordat i aprovat.
El que no pot ser és que les persones tinguen unes esperes, a voltes, que són insostenibles i, a voltes, a més, que no es complisquen els acords que s'han adoptat.

Per tant, mosatros des de l'administració del síndic continuarem exigint els pagaments i que es faça un calendari.
Crec que li done contestació a la seua inquietud.

La dependència.
Hem recomanat que no es permeten eixes retallades, o siga, entenem que tota l'ajuda, tot el que siga incrementar el capítol de la dependència sempre és poc.
També som plenament conscients dels mitjans econòmics amb l'escassesa que puguen tindre d'estos.
Però mosatros hem recomanat, recomanem -i continuem fent-ho- que eixes retallades no es produïsquen, seria trist i al mateix temps seria lamentable, per no dir que a la millor podríem arribar que foren injustes.

El copagament de les discapacitats.
No ens cansem de repetir que ja tindrem en compte la concreta i específica situació i circumstàncies personals de cada persona discapacitada, no tot el col·lectiu és igual ¡ni molt menys!
, i cada u té un problema i n'hi ha una forma distinta d'afrontar-lo.

El síndic no valora les reduccions judicials -com vostés ho saben-, sinó que les acata com és la seua obligació.

Continuem recomanant que cap persona discapacitada es quede sense l'ajuda o sense la prestació que necessita.
És un tema que el govern supose que en els pressupostos que està fent -i com dia el senyor Navarro- dedicarà unes partides amplies per a atendre eixa necessitat, però tinga també vosté la ferma convicció que volem continuar amb la insistència que es preste l'ajuda que siga necessària, útil i beneficiosa per a les persones.

A don Juan de Dios, del Partido Popular, muchas gracias por sus palabras y nuestro reconocimiento.
Es verdad que hemos trabajado todos mucho, con mucha objetividad y -yo le diría- con mucha profesionalidad.
Nadie nos puede tachar de que hayamos actuado por el carné, que ya hace tiempo nos dejamos, o porque nos dimos también de baja en los partidos de donde procedíamos, y entonces esto nos da un grado de independencia total y absoluta.

Por lo tanto, tenga usted la seguridad que el informe está hecho -y nuestro trabajo- bajo el prisma y la garantía de independencia e imparcialidad.

La transparencia del síndic, queremos dar ejemplo de transparencia de todo lo que hacemos.
Els ciutadans tenen el dret de conéixer tot el que fem, quan acceptem una recomanació i quan no, i no tenim per què amagar res.
Volem ser pioners en la transparència.

I, després, hui és el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, el 3 desembre -ja s'ha fet una referència per la diputada d'Esquerra Unida-.
Hem de fer tot el que siga necessari perquè les polítiques, programes i ajudes públiques asseguren la protecció dels seus drets fonamentals i eliminen totes les barreres que dificulten la seua inclusió i participació en la societat.

Les persones discapacitades mos necessiten i nosaltres les necessitem.
Les institucions públiques hem d'estar sempre al seu costat, en tot moment, ajudant-los sense descans.

Jo havia dit que era el final però, com no tinc temps limitat, sí que voldria fer una referència que l'any passat van presentar una sèrie de qüestions.
I perquè vegen que no sols prenem nota i que els contestem, també els dic el que vam fer i el que mos vam dir els diferents grups.

Jo recorde -i ho tinc ací anotat- d'Esquerra Unida, Esther López, quan mos dia que «desde el Consell, desde el gobierno autonómico, muchísimas veces se aceptan esas recomendaciones, y toda esa fiscalización que hacemos desde mi grupo parlamentario es bastante claro que no se ejecutan en la mayoría de las veces».

Bé, doncs, nosaltres diem que el tancament formal d'un expedient, quan l'administració accepta la nostra recomanació, no vol dir que el síndic es despreocupe del problema -ho he dit en la memòria però ho torne a recalcar-; nosaltres hem continuat incrementant els esforços en fer un seguiment de les nostres recomanacions cada sis mesos o sempre que el ciutadà ens comunica que continua sense complir-se la recomanació.
(Soroll de papers)

Continuem treballant sense descans per a evitar que alguna reclamació puga ser acceptada per l'administració i, després, no siga íntegrament complida en la realitat.

Per Compromís, el diputat senyor Fran Ferri Fayos mos dia que «li ha faltat respondre'm al tema -que he comentat- d'un punt afegit pel col·lectiu LGTB de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals que també patixen una sèrie de problemes a la nostra autonomia i que estaria bé que vosté tractara en el seu informe.
És un tema amb suficient entitat com perquè puga ser tractat d'ofici per part de la sindicatura, del síndic».

A la resposta li direm que, en compliment del compromís realitzat a la pàgina número 177 de l'informe anual -la versió en valencià-, donem compte que les associacions Diversitat LTGBI, Lambda València, Diversament i Galehi, van presentar un escrit que va donar origen a la queixa -que faig referència-, en la qual ens manifestaven que portaven diverses dècades treballant en matèria d'educació i en servicis d'assessorament, atenció i orientació de la realitat en què es troben les persones lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals a la nostra comunitat.

Ens referien que els adolescents LGTB requerixen insistentment assessorament i orientació de com posar fre a l'assetjament escolar al qual es troben sotmesos diàriament en l'àmbit educatiu.
Nombrosos estudis havien provat en els últims anys que el sistema educatiu té un problema sistemàtic de violència basat en els prejudicis sobre l'orientació sexual i les identitats de gènere.

Així mateix, ens relataven que les últimes investigacions havien mostrat allò més dur de les conseqüències d'esta situació: assetjament escolar homofòbic i risc de suïcidi en adolescents i joves lesbianes, gais i bisexuals, i que eixe assetjament homofòbic, persistent i prolongat en què viuen milers d'estudiants, els porta a una situació de desesperança en la qual moltes perceben com a única solució el suïcidi.
Açò ocorre, generalment, davant del silenci i la inacció dels centres d'ensenyament, dels quals no són una excepció els centres de la Comunitat Valenciana.

Vam admetre a tràmit la queixa i, conclosa la investigació, vam dirigir a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport els suggeriments següents:

«Que es duga a terme un estudi amb profunditat amb dades estadístiques en els instituts de la nostra comunitat, a fi de conéixer la realitat en què es troben els i les adolescents LGTB.

»Que incloga en el currículum formatiu materials pedagògics que treballen la igualtat i la no-discriminació per motius d'orientació sexual, identitat de gènere o procedència familiar, i que se suprimisca dels llibres de text els continguts que degraden les persones LGTB o les famílies amb estructures no tradicionals.

»Que facilite la formació del professorat sobre diversitat sexual, com també la formació en el mode d'actuar en els casos d'assetjament als adolescents LGTB.

»Que s'incentiven les tutories d'atenció a la diversitat afectivosexual en els centres educatius.

»Que s'impulse i es facilite la col·laboració de centres educatius amb els col·lectius LGTB.

»Que es coordine amb les altres conselleries en la formulació d'un pla de prevenció contra l'assetjament i les conseqüències d'aquelles i aquells adolescents que patixen discriminació per motiu de la seua orientació sexual.
»

I en la segona qüestió el senyor Ferri va dir que «l'exclusió que ve donada des de l'any 2012 de les dones lesbianes o fadrines -i que ha fet la pregunta enguany- de la reproducció assistida gratuïta que s'està aplicant als centres valencians i que ara presta, també, el govern central com a bona pràctica».

Resposta: a la pàgina número 210 de l'informe anual -versió en valencià- donem compte de la queixa presentada per vostés pel que fa a l'exclusió de les dones lesbianes i fadrines del tractament de reproducció assistida finançat per la sanitat pública.
Com vosté sap, vam suggerir a la Conselleria de Sanitat el següent:

«Primer.
Que de conformitat amb la normativa vigent garantisca a les dones el seu dret a les tècniques de reproducció assistida, independentment del seu estat civil o de la seua orientació sexual com també que interprete este fet de manera global, atenent en primer terme el principi d'igualtat constitucionalment reconegut.

«Segon.
Que després de fer-ne un estudi previ valore si l'exclusió del finançament públic de les tècniques de reproducció assistida a les dones sense parella masculina, lesbianes o dones soles comporta un estalvi econòmic real i efectiu per als seus pressupostos econòmics.
»

Com vosté sap, el 12 de juny del 2014, que està recent, van resoldre el tancament del present expedient sense que la segona recomanació haja estat acceptada -segons el nostre parer- d'una manera que no ens resulta suficientment justificada.

En el PSOE, la senyora Clara Tirado mos dia que era cert que aquesta és una institució reconeguda pels valencians i això es reflectix en les innombrables queixes que s'arrepleguen en els diferents continguts dels informes, però també és cert la necessària col·laboració de l'administració per tal que la resolució de les queixes assenyalades siguen efectives.

Des del meu grup pensem que la sindicatura els hauria de dotar, per una banda, dels millors mecanismes de fiscalització de l'acció del govern i, per l'altra, de més instruments de control i seguiment real del compliment de les accions i recomanacions.

En el mateix sentit, el senyor Rafael Maluenda va dir que estem disposats que tot açò vinga a redundar que la institució del Síndic de Greuges estiga cada dia més i millor al servici del ciutadà.
No serem mosatros qui mos oposem.

En la resposta que els done conjunta, tant als grups parlamentaris, PSOE i PP, que els dic que, en relació al major mecanisme de fiscalització de l'acció del govern, volem informar que el Síndic de Greuges s'ha oferit, com a institució encarregada de resoldre les reclamacions que es puguen presentar en matèria de transparència administrativa i accés a la informació en la futura llei valenciana de transparència, bon govern i participació ciutadana que actualment es troba en tramitació.

El Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana s'oferix com a institució independent per a vetlar pel compliment de les obligacions de publicitat activa i resoldre les reclamacions que presenten els ciutadans contra les resolucions expresses o presumptes de les administracions públiques valencianes per les següents raons.

a) Econòmiques.
La creació d'un nou organisme suposa un increment de la despesa pública innecessària en temps de crisi econòmica -elevades taxes d'atur, les retallades en les prestacions socials.

Els ciutadans no volen més organismes públics, sinó que els existents facen més amb menys, és a dir, que siguem eficients.

L'assumpció d'aquestes noves tasques per part del Síndic de Greuges tot just suposaria un augment de la despesa pública, ja que pràcticament es compta amb la infraestructura i els mitjans necessaris.

b) Assegurar la independència.
La creació d'una institució específica en matèria d'accés a la informació pública es troba amb la dificultat de garantir la seua independència real de les entitats públiques a les quals controla.

A aquests efectes, el Síndic de Greuges no és elegit per majoria absoluta, sinó per una majoria qualificada de dos terços dels diputats de Les Corts, el que dota la institució d'una gran independència per a exercir la seua funció, i les seues decisions gaudixen d'una major legitimitat democràtica.

c) Evitar duplicitat.
La funció protectora del dret d'accés a la informació pública, al marge dels tribunals de justícia, està sent exercida des de la seua posada en marxa en 1993 pel Síndic de Greuges, de manera que la creació d'un nou òrgan suposaria una innecessària duplicitat, que generaria greus disfuncions i una gran confusió en el ciutadà.

El ciutadà podria acudir a dos organismes públics per resoldre un mateix problema.
Es podria trobar amb resolucions contradictòries.
La creació d'un nou organisme, a més de ser una despesa pública innecessària, és contraproduent per generar inseguretat al ciutadà.

d) Respectar l'àmbit competencial del Síndic de Greuges.
El Síndic de Greuges és l'Alt Comissionat de les Corts Valencianes per a la defensa dels drets inclosos en la Constitució i l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, entre els quals es troba el dret a l'accés a la informació pública.

La competència del síndic en la protecció i defensa dels drets es troba blindada en els articles 38 i 45.
5 de l'Estatut d'autonomia.
La modificació de la llei reguladora del Síndic de Greuges requerix una majoria qualificada de tres cinquenes parts de Les Corts.

La legislació ordinària aprovada amb posterioritat a l'Estatut d'autonomia també ha atribuït al Síndic de Greuges la competència per a la defensa del dret del ciutadà, per exemple, la llei per a la igualtat entre dones i homes, i la carta.
.
.
, i (inintel·ligible) .
.
.
l'article 50 de Llei 4/2012, de 15 d'octubre, de La Generalitat, per la qual s'aprova la Carta de drets socials de la Comunitat Valenciana.

I actualment el Síndic de Greuges és competent per a tramitar una queixa presentada per un ciutadà quan la sol·licitud d'informació presentada pel mateix és contestada de forma insatisfactòria o quan no és resposta.

Aquest àmbit competencial seria enviat per l'òrgan que puga crear-se, ja que la seua comesa seria exactament el mateix que haja exercit satisfactòriament el Síndic de Greuges.

Aprofitar l'experiència acumulada del Síndic de Greuges.
El Síndic de Greuges, des de la seua posada en funcionament en 1993, porta més de vint-i-un anys tramitant i resolent queixes sobre el dret d'accés a la informació.

De fet, aproximadament un 70% de les queixes que presenten els ciutadans davant del Síndic de Greuges sobre qualsevol matèria -serveis socials, sanitat, educació, medi ambient, habitatge, urbanisme, etcètera- tenen el seu origen en una reclamació contra l'administració per la manca de resposta a les sol·licituds d'informació o per una inadequada resposta a estes.

Com fàcilment es pot comprovar a través de la nostra pàgina web o dels informes anuals presentats a Les Corts, són centenars les recomanacions que s'adrecen cada any a les administracions públiques valencianes en matèria d'accés a la informació.

Per tot això, done les gràcies al senyor president i que continue, si ell ho considera oportú, el debat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Naturalment.

Moltes gràcies, senyor síndic.

Hi ha la possibilitat de formular noves preguntes o observacions per part dels grups parlamentaris per un temps de cinc minuts cadascú.
¿Grups que vullguen intervindre?

Bé.
Per tant, té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Cholbi, li agraïsc que vosté haja acceptat ampliar l'informe no només a la violència dins de les escoles, sinó també en altres àmbits, perquè sobretot moltes persones lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals es veuen obligades a romandre dins l'armari en el seu àmbit laboral.
I, això, malauradament per a la vida d'una persona, és dur.

I, sobretot, les persones gais, bisexuals i lesbianes tenen la possibilitat de romandre dins l'armari, però les persones transsexuals, que han de canviar el sexe i han de canviar el seu gènere, no ho tenen tan fàcil.
Per tant, és un àmbit en el qual caldria molt posar l'ull.

Respecte als drets lingüístics, m'ha agradat molt l'exposició que ha fet vosté de com va aprendre valencià i com li va costar aprendre castellà.
Ara, la situació és ben al contrari, ¿no?
, estem rodejats.
.
.
, estem immersos en un camp lingüístic del castellà, en el qual ens falten mitjans de comunicació en valencià.

L'informe al qual féem referència ací hui és del 2013, va ser l'any en què es va tancar Radiotelevisió Valenciana, l'únic mitjà públic de la nostra autonomia i autonòmic que emetia tota la seua programació en valencià i, per tant, m'agradaria també que fera vosté una valoració quant als drets lingüístics del que ha suposat eixa desaparició de Radiotelevisió Valenciana i que la nostra gent no tinga també un mitjà de comunicació en valencià i accessible.

Respecte a la llei de transparència, tot el suport.
.
.
, vosté, la sindicatura de greuges, ja li ho hem dit en altres ocasions, té tot el suport perquè siga la responsable del compliment.
.
.
, qui vetlle pel compliment del la llei de transparència i del dret d'accés a la informació.

Estem d'acord que crear un altre òrgan suposaria una duplicitat.
Estem d'acord que vostés són suficientment independents per a garantir eixos drets, i estem d'acord que vostés són els millors garants d'eixe dret d'accés a la informació.
I, per tant, en el tràmit de la llei en estes Corts, vostés comptaran amb el suport del Grup Parlamentari Compromís a través d'esmenes -si no és el Partit Popular el que modifique la llei en eixe sentit-, els que proposarem que siga la sindicatura de greuges que siga la responsable de complir estos drets d'accés a la informació.

I després, una pregunta respecte al tancament d'expedients, etcètera.
Hi ha persones que han presentat moltes queixes a la seua sindicatura.
Vostés han fet recomanacions a la Conselleria de Sanitat.
Eixes recomanacions han acabat en sac mort, perquè la Conselleria de Sanitat no les ha acceptades.
Eixes persones han recorregut a la Comissió de Peticions.
La Comissió de Peticions ha remés eixes queixes, de nou, a la Conselleria de Sanitat, i no han tingut cap tipus de resposta.

M'agradaria saber com valora vosté que un ciutadà, finalment, després d'haver passat per tots els organismes adients, no puga o no tinga una resposta adequada per part la conselleria en aquest cas, i quines mesures proposaria vosté que emprenguérem des d'este parlament perquè això no es quedara en sac trencat.

I, finalment, agrair-li el seu to dialogant, com sempre escoltant els diputats i diputades d'estes Corts, i acceptant moltes de les propostes que li fem, ja ho ha demostrat vosté ací mateixa.

Recordar que les recomanacions que vostés inclouen en el seu informe són ben bones i haurien de ser, per tant, acollides per totes les conselleries i pel govern valencià.

El problema que tenen vostés, i que tenim els valencians i valencianes, és que patim ara mateixa un govern que és sord i cego, i no llig i no escolta les recomanacions de la sindicatura de greuges.

Moltes gràcies i ens veiem a la pròxima, esperem.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor Cholbi.

Donar-li una vegada més les gràcies per l'actitud tan positiva que té la institució, el Síndic de Greuges, a l'hora de resoldre les diferents recomanacions i queixes que presenten els ciutadans.

Però a mi me continua preocupant que la cadena es trenca quan eixes recomanacions han de ser acceptades per les diferents conselleries, pels diferents departaments de la Generalitat valenciana, perquè, malauradament, eixes queixes i eixes reclamacions es continuen incrementant perquè les diferents conselleries continuen sense resoldre el que han de resoldre, que són les diferents recomanacions que els fa el Síndic de Greuges.

Per tant, m'agradaria saber com podríem fiscalitzar i com podríem fer un seguiment, insistisc en eixa idea, en el cas en el qual la conselleria accepta les recomanacions, però que després no fa res per tal d'aplicar el que el mateix Síndic de Greuges els explica en les diferents resolucions.

A mi m'agradaria fer una xicoteta reflexió, perquè la situació a la nostra comunitat és absolutament dramàtica i desesperada per a moltes persones i per a moltes famílies que no tenen res per a dur-se a la boca, i que ja es troben en l'exclusió social, mentre el govern de La Generalitat es manté impassible i amb una actitud, baix el meu punt de vista, absolutament irresponsable, aplicant retallades en tot allò que conforma l'estat del benestar i en polítiques socials fonamentalment.

I l'única agenda programa pel Consell està íntimament relacionada amb l'aplicació de mesures clarament ideològiques, amb l'excusa de la crisi com a bandera justificativa.
I dins d'eixa bandera, i dins d'eixa agenda també, els cap l'eliminació d'aquesta institució a la qual vosté representa, com es va fer públic precisament l'any passat per part del Consell del Partit Popular.

Però vull que sàpiga, una vegada més, que el meu grup parlamentari, de la mateixa manera que defensa principis tan bàsics com el de la justícia, la solidaritat i la igualtat, també defensa aquesta institució i el paper que té encomanat per vetllar pel compliment de l'aplicació dels drets que emparen els valencians per part de l'administració.

Mire, jo i el meu grup parlamentari, senyor Cholbi, ens reafirmem en el convenciment que tenim que la institució a la qual vosté representa, el govern del Partit Popular no la pren seriosament, perquè li incomoda i, si em permet l'expressió, el que li incomoda sobretot és seure's davant l'espill de les seues misèries i davant l'espill de les seues incompetències.

Perquè com podem comprovar al llarg d'aquests anys, el govern del Partit Popular seguix -i a mi és el que més em preocupa- sense considerar ni les resolucions, ni les recomanacions de la sindicatura.
I això és un fet.
És un problema que, com li dia ja abans, encara que no és l'únic, la falta de voluntat política que té este govern, el del Partit Popular, per a dotar de més eines a la sindicatura que li permeten fer un seguiment del que es palés i traslladar-lo a l'informe d'una manera més clarificadora i transparent.

Però també és cert, per una altra banda, i ací està el meu reconeixement, que la sindicatura disposa d'un bon equip de tècnics, que són sensibles als problemes que la societat valenciana denuncia reiteradament, que es posen en contacte, com vosté explicava, amb l'administració afectada, amb les conselleries afectades, però, a partir d'ahí, com els dia abans, es trenca la cadena i s'acaba l'interés, almenys amb la informació que disposem, s'acaba la motivació de l'administració autonòmica per resoldre els problemes dels valencians.

I, per tant, jo em pregunte on queda, en definitiva, la responsabilitat dels que han de complir en allò que deuria ser una exigència.

I, per últim, li voldria fer una pregunta.
Jo li pregunte, senyor síndic, si en la seua opinió, i a la vista dels continguts dels últims informes i de les àrees més afectades, s'han presentat més queixes i reclamacions dels retalls aplicats en temes socials, vosté creu que aquesta advertència està sent atesa pel govern de La Generalitat i si podem afirmar que la deriva i la reversibilitat dels drets socials, dels quals parla vosté en els últims informes presentats, podrien ser una realitat en un breu període de temps.

I per finalitzar, sí que m'agradaria acabar amb una frase de María Zambrano aquesta intervenció meua, perquè crec que arreplega d'alguna manera el que ací estem defensant i reivindicant cada vegada que ens manifestem els grups de l'oposició, per tal de fer palesa la importància de defensar els drets i les llibertats dels ciutadans, i que diu: «Si se hubiera de definir la democracia, podría hacerse diciendo que es la sociedad en la cual no solo es permitido, sino exigido, el ser persona.
»

El senyor president:

Gràcies, senyora Tirado.

Senyor Navarro, té la paraula.

El senyor Navarro Caballero:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo quiero dejar claro que para el Grupo Popular y para el gobierno valenciano la institución a la que representa el síndic, es decir, a la Sindicatura de Cuentas, cuenta con todo nuestro respeto… (remors) -¿sí?
- cuenta con todo nuestro respeto y todo nuestro reconocimiento.
Es más, es una institución que apoyamos y que respaldamos.

Yo sí que quiero hacer un par de puntualizaciones, porque…, para que vean si se tienen en cuenta las reclamaciones o no se tienen en cuenta las reclamaciones, que cuando se habla de temas educativos, uno de los colegios que se ha comentado aquí, que es el centro educativo de Rojales, por parte del gobierno valenciano se va a licitar en el año 2015 26 nuevos centros.
Y el tema de las… aulas prefabricadas.
Con estos nuevos 26 centros, se van a eliminar en esta legislatura el 75% de las aulas prefabricadas.

Luego se habla… de políticas sociales.
Hay que recordar que más de 60.
000 profesionales se encuentran en los 945 centros sanitarios que tenemos.

Y, por otro lado, cuando se habla también de temas educativos sí que se tiene en cuenta las recomendaciones.
Entre otras cosas, por parte de los gobiernos del Partido Popular desde el año 1995 se han construido más de 600 centros y se dedica 4.
537 millones de euros, es decir, el 30,7% del presupuesto.

Esto es también haciendo referencia a las reclamaciones y las consideraciones que hace la sindicatura con respecto a las prácticas del gobierno valenciano.

En ese mismo sentido, también el tema del aumento de la partida presupuestaria para las políticas de bienestar social, para todas aquellas cuestiones que no se están llevando a cabo bien por parte gobierno, aunque haya algún fallo, pues poder solucionarlas y hacer unas políticas, como ya le he dicho, cercanas al ciudadano.

Por otro lado, yo creo que el utilizar como arma arrojadiza esta institución y politizarlo como si el gobierno valenciano y este diputado y el grupo parlamentario al que represento no la tuviera en consideración, me parece una falta de ética porque creo que esta institución no está el juego político, no tendríamos que entrar en el juego político.

Y como bien he dicho -perdón, he dicho antes Sindicatura de Comptes, es sindicatura de greuges-, para finalizar me gustaría preguntarle al síndic de Greuges: ¿usted piensa que el Grupo Popular y que el gobierno valenciano no tienen consideración, no respeta y no tiene verdadera consideración a la Sindicatura de Cuentas?

El senyor president:

Molt bé.
Per a concloure esta compareixença, el senyor síndic té cinc minuts.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Però per contestar als grups amb cinc minuts, ja m'ha llevat 25 segons, o siga, que ja ha de ser molt ràpid.

Al senyor Fran Ferri, de Compromís, li he de donar les gràcies, i ja ho faig extensiu a tots els altres grups, per les paraules tant de suport com de recolzament.
No individualitzaré.

No he repetit tampoc expressions que s'han fet en l'informe i després que he fet en la meua segona exposició.

Després, desaparició de RTVV, els drets lingüístic, principalment.
En la crisi econòmica, que ha sigut i que continua sent molt greu, s'han pres decisions molt dures, jo diria duríssimes, però continuarem defensant el valencià.
I açò ha de quedar molt clar.

Tancament dels expedients.
Els ciutadans que acudixen a la Comissió de Peticions poden tornar al síndic, que insistirà incansablement perquè les recomanacions s'accepten.
Crec que en açò done contestació a les preguntes que m'ha fet vosté.
I el silenci de l'administració, doncs tinga també el convenciment que continuarem, si n'hi ha algun cas, doncs insistint en el que la llei mos empara i mos protegix.

Després, a la senyora Tirada, doña Clara, del Partit Socialista, fem un seguiment nosaltres de l'incompliment de la recomanació cada sis mesos i sempre que el ciutadà mos ho diga que no s'ha acceptat la recomanació.
Són dos parts: sis mesos i que el ciutadà o la ciutadana mos diga «no s'ha acceptat la recomanació».

Som i serem molt pesats -he de dir la paraula esta, perquè és aixina-, fins que es complisquen no mos cansarem mai.
Però ho farem fins on a mosatros mos permet la llei.
Per la nostra part no mos cansarem mai.
No vull utilitzar altres frases, però trobe que ho tinc molt clar.
Mai mos cansarem, li done la meua paraula, estiga segura.

No actuaré en funció de la major acceptació o no de les recomanacions.
Sempre recomanaré la defensa del dret de totes les persones.

I després, a les retallades socials, que vosté ha fet una ampla exposició, si millora l'economia exigim, si millora, exigim finalment i si eixim finalment de la crisi, poder tindre més recursos públics.
Però si isquérem dins del parèntesi este per a dir alguna cosa que ho reflectixca i tal amb la crisi que tenim, sí que voldria que mos tingueren en compte amb la problemàtica social i que l'afrontàrem amb gran interés, amb gran dedicació i amb grans mitjans econòmics per a superar les deficiències que n'hi ha, que són molt grans i que no podem tancar els ulls i mirar cap a un altre costat.

Al senyor Navarro, gràcies -lo haré en valenciano y así, como tú ya lo dominas también, ¿no?
, pues muy bien, y si no con eso pues lo aprendes más-.
Al señor Navarro contamos con el respeto y el apoyo de su grupo, Grupo Parlamentario Popular.
Gràcies, senyor Navarro.

Aulas prefabricadas.
Ha hecho una referencia que un 75% van a ser ya eliminadas.
Queremos que ese 25% pues sea el más corto espacio de tiempo y de acuerdo con las disponibilidades económicas.
Pero por lo menos que entre dentro de su sensibilidad y del grupo parlamentario la necesidad de una educación de calidad.

Y después, se refiere al tema del Síndic de Greuges.
Yo creo que ha sido por unas manifestaciones que ha vertido una representante de un grupo parlamentario.
Gracias a la representante del grupo parlamentario por el apoyo que nos presta, por su colaboración y por su entusiasmo.
Muchísimas gracias.

Segundo.
Yo tengo que hacer referencia que hubo un momento, digamos, difícil, en que se cuestionó lo del síndic, pero procedía de que en la comunidad de Castilla-La Mancha pues allí, con mayoría simple, pues pudo desaparecer la institución del Defensor del Pueblo, como se llama allí, igual que otras instituciones jurídico consultivas.

Pero en el caso de la Comunidad Valenciana esto no nos afectó.
Yo en las entrevistas que mantuve con representantes del gobierno, tengo que decirlo, y con el portavoz que está aquí presente del grupo parlamentario y el señor Maluenda, que también es adjunto y que conocía el tema muy bien por su tiempo dedicado a la institución y porque se conoce mejor que nadie el reglamento y la historia de esta casa, pues entonces pude comprobar que existía el deseo del apoyo y no sumarse para nada a lo que había hecho el Grupo Popular o el Partido Popular en otra comunidad.
O sea, tuve la garantía y la firmeza que así sería.

Entonces, tanto a usted, señor diputado, como a los que se han expresado anteriormente en apoyo a esta institución, no me queda más que decirles gracias, escuetamente gracias, y que espero que en el futuro continuemos con esa ilusión y ese entusiasmo y esa fe que están teniendo en la institución.
Esperamos no defraudarles.

Muchísimas gracias.
Bienvenida.

El senyor president:

Muchas gracias, señor síndic.

Interrompem la sessió per uns minuts, només per a despedir el síndic i la reprenem a continuació.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença RE 99.
598 del síndic del Grup Parlamentari Popular mitjançant la qual sol·licita la compareixença del senyor Manuel Castañeda Morcillo com a president de la Comissió Promotora de la Iniciativa Legislativa Popular «Llei del Servei Públic de Radiotelevisió Valenciana»

El senyor president:

Es reprén la sessió amb el tercer punt de l'ordre del dia, que es el pronunciamiento de la comisión sobre la solicitud de comparecencia…, registro de entrada 99.
598, del síndic del Grupo Popular, mediante el que solicita la comparecencia del señor don Manuel Castañeda Morcillo, en su calidad de presidente de la Comisión Promotora de la Iniciativa Legislativa Popular de la ley del servicio público de Radiotelevisión Valenciana.

En sus carpetas tienen todos ustedes, o deben tener, la documentación relativa a este punto, donde se contienen -el resto de grupos- ediciones similares.
Y, además, añado, un escrito del Grupo Popular, registro de entrada 103.
376, sobre su solicitud de comparecencia, que está siendo repartido -me imagino- en este mismo momento a los miembros de la comisión.
(Pausa)

Bien.
Decirles que vamos a proceder para este debate, de acuerdo con el procedimiento genérico marcado por el artículo 72 del Reglament de Les Corts, es decir, va a haber un turno a favor, va a haber un turno en contra, si se reclamara, y después las correspondientes fijaciones de posición.

Habrá, digo, procedimiento genérico, artículo 72 del Reglamento de las Cortes, turno a favor, turno en contra, si se demandara, y fijaciones de posición, (veus) salvo, evidentemente, salvo que quieran votar y dejar para una posterior intervención de explicación de voto, que eso siempre es así.
(Veus) Como quieran.
Pues perfecto.

Pues entonces, vamos a proceder a la votación y luego daremos un turno de explicación de voto.

El senyor Moreno Escrivà:

¿La votació en quins termes?
És que no…

El senyor president:

Anem a vore.
(Veus) Hi ha la possibilitat o de fer un debat a la clàssica, que és el que he indicat jo, o fer una votació i després explicar el vot.
(Veus) Si se vota la primera i prospera, òbviament la resta decauen.
(Veus)

Vamos a interrumpir el pleno.
Los portavoces se acercan a la mesa y hablamos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Bien.
Vamos a ver, señorías, por acuerdo de los grupos, a esta propuesta que plantea el Partido Popular que se ha leído por parte de la presidencia de la mesa, hay otras propuestas presentadas por Esquerra Unida, por Compromís y Socialista.
Se ha llegado aquí a la conclusión de que se acumulan todas las propuestas, de manera que se va a hacer una votación única de las cuatro -una, dos, tres y cuatro-, de las cuatro propuestas que tienen el mismo sentido, que es que comparezca un representante de la comisión promotora de la iniciativa legislativa popular.
(Veus) Y en este caso, además, por indicación del escrito que figura en la mesa, será don José Antonio Montiel Márquez.
En eso estamos todo el mundo de acuerdo.

Vamos a proceder a la votación.
¿Votos a favor?
Los cuatro grupos votan y, por tanto, por unanimidad queda aprobado.

Y ahora procedemos a la explicación del voto, de menor a mayor.
En primer lugar, el señor Blanco tiene la palabra.

El senyor Blanco Giner:

Molt breument.

Per a felicitar-nos en nom del meu grup per la votació unànime que permet la compareixença d'un representant elegit per la comissió promotora.
Crec que és el que correspon, que no siguen les Corts Valencianes ni una comissió d'ella qui diga quina és la persona que ha de representar els ciutadans i ciutadanes, que s'han organitzar per a fer ús de la seua capacitat d'iniciativa legislativa arreplegant vora noranta mil signatures per a defensar la continuïtat d'un servei públic tan important com la ràdio i la televisió valenciana.

I com dic, felicitar-nos per esta votació i esperar que d'alguna manera establisca un precedent positiu per al futur i que es puga permetre la compareixença de tots aquells que en el seu moment puguen presentar davant estes Corts una iniciativa legislativa popular.

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Des de Compromís sumar-me a l'enhorabona del senyor Blanco i a la felicitació per eixa unanimitat en aquesta petició de compareixença d'un membre de la plataforma promotora.
I esperem que açò establisca un precedent positiu en aquest parlament, que quan un grup de persones presenten una ILP, siga…, tinga per bé per tots els grups parlamentaris que eixes persones puguen comparéixer en este parlament.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Res.
Hem votat a favor perquè compartíem el que tots els grups han exposat, que no és més que l'escrupolós respecte al que demanaven els promotors de la iniciativa legislativa popular, que havien assolit el suport sobradament suficient perquè es tramitara.

Entenem com a positiva la unanimitat, i esperem que darrere d'esta unanimitat i darrere d'aquest fet, també se continue en el respecte no només als desitjos en aquest tràmit dels promotors, sinó també a l'evident esperit de la iniciativa en el futur.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Moreno.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Dir que, bé, efectivament, en el moment que este grup parlamentari va tindre coneixement per part de la comissió promotora de la seua intenció de comparéixer en estes Corts, immediatament vàrem iniciar tots els tràmits, vàrem parlar amb la presidència de Les Corts i amb la presidència de la mesa de les peticions perquè fera possible la compareixença de qui és davant estes Corts el representant legal.
Mai en l'escrit que ha presentat el Partit Popular estava anomenant qui era el representant d'esta iniciativa legislativa davant Les Corts, mai en la vida.
Qui va decidir, qui va comunicar a les Corts Valencianes que el representant legal era el president d'eixa comissió promotora, va ser la mateixa comissió promotora.

Per tant, el que el Partit Popular va fer va ser sol·licitar que qui compareguera en esta comissió fóra qui la comissió promotora havia anomenat com a representant legal i com a president d'eixa comissió.

Per tant, dir que…, agrair, en este cas, el suport que es dóna a la iniciativa del Partit Popular de viabilitzar la compareixença del representant de la comissió promotora davant estes Corts.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Bellver.

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença RE 83.
745 formulada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Esquerra Unida mitjançant la qual sol·liciten que la Comissió de Peticions reba en audiència el senyor Pedro Joaquín Navarro Redondo

El senyor president:

Passem, per tant, al quart punt de l'ordre del dia: pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de la compareixença, registre 83.
745, formulada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Esquerra Unida, mitjançant la que sol·liciten que la Comissió de Peticions reba en audiència el senyor Pedro Joaquín Navarro Redondo.

Si no hi ha cap intervenció en contra, si els pareix, procedim de la mateixa manera.
És a dir, votem la sol·licitud de compareixença i després expliquem el vot.
¿Vots a favor?
Els quatre grups.
Per tant, per unanimitat.

I té la paraula la senyora López, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Después de los muchos años que lleva el señor don Pedro Joaquín Navarro Redondo haciéndonos partícipes a todos los grupos parlamentarios, como nos consta, porque ha guardado absolutamente cada documento que nos ha entregado vía registro a todos los grupos de la cámara, en un trabajo yo creo de un rigor innegable, el señor don Pedro Joaquín Navarro Redondo ha intentado siempre hacernos ver cómo la Comisión de Peticiones en algunos casos se mostraba algo… complicado el acceso a poder comparecer.

Yo creo que lo ha demostrado, y creo que hoy nos podemos felicitar todas y todos los miembros de los grupos parlamentarios de que por fin hayamos aprobado unánimemente que el señor don Pedro Joaquín Navarro, en condición de ciudadano crítico e interesado por la necesidad de participación ciudadana en las Cortes Valencianas, pueda comparecer para que podamos hacerle todas aquellas preguntas y atender todas aquellas sugerencias y recomendaciones que desde su innegable y abnegada experiencia ha estado asumiendo durante todos estos años en los que nos ha exigido lo que hoy por fin se hace realidad.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Com ha dit la companya del Grup d'Esquerra Unida, estem hui d'enhorabona perquè el senyor Pedro Joaquín Navarro, que porta molts anys treballant per a fer funcionar tant la Comissió de Peticions com per a poder comparéixer, com també perquè es complisca el Reglament de Les Corts en aquest sentit, hui per fi hem aprovat la seua compareixença en este parlament.

I no m'agradaria acabar la meua intervenció sense fer una crítica constructiva de nou a esta Comissió de Peticions, i és que els escrits que presenten els ciutadans i ciutadanes siguen tractats en la comissió i no siguen, per exemple, respostos directament per la mesa d'esta comissió, com l'escrit 03486, del 20 de juliol de 2011, en què un ciutadà, en aquest cas, el senyor Pedro Joaquín Navarro, sol·licitava la compareixença en esta Comissió de Peticions per a explicar-nos una sèrie de…, una qüestió sobre queixes a la Conselleria de Sanitat i va ser respost directament per la mesa sense haver sigut tractada en aquesta Comissió de Peticions.

M'agradaria que s'aclarira quina és la metodologia, si només podem els grups parlamentaris sol·licitar eixa compareixença o si també ha de ser…, poder fer-ho un ciutadà o una ciutadana, perquè en estos escrits que vaig a relatar-vos, eixe que els he dit, com el 55595, com el 59963, requerixen eixa autorització per a assistir a esta comissió a explicar, i en cap cas se li ha concedit…, o s'ha votat en aquesta comissió si esta persona podia assistir.

Per tant, el que reclame des del Grup Parlamentari Compromís és que, primera, que al ciutadà o ciutadana que presente aquest tipus de reclamacions se li responga i, a més, que si són peticions a la Comissió de Peticions, no siga la mesa qui responga sinó que siga la Comissió de Peticions la que ho estudie.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Molt breument, president.

Hui succeïx en estes Corts i en esta comissió, de manera excepcional, el que malauradament deuria haver sigut una cosa habitual, com és habitual.
I és que els ciutadans que ho desitjaren i que volgueren adreçar-se a esta institució ho pogueren fer de manera efectiva, si és possible, ràpida i amb més agilitat.

Aquesta cambra deuria, més enllà que ara falten tres dies com aquell que diu per a votar, sinó pel propi convenciment i perquè està així considerat i reflectit en el mateix reglament de la cambra, facilitar l'accés de la ciutadania d'una manera més fluïda, més enllà de promoure que els ciutadans de la nostra comunitat conegueren eixa possibilitat i en feren un ús més intensiu i més continu.

Això, sense cap dubte, no només enriquiria la tasca d'esta institució, sinó que amb tota probabilitat, augmentaria el seu escàs prestigi.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Moreno.

Senyor Navarro.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, señor presidente.

Bueno, pues nada, argumentar… vamos a votar a favor.
Lo que sí que nos hubiese… (Veus) ¡Ah!
, hemos votado a favor.
Perdón.
Sí que nos hubiera gustado que nos hubieran hecho partícipes los otros grupos porque no hubiéramos tenido ningún tipo de problema en haber presentado una solicitud conjunta.

De hecho, con don Pedro Joaquín Navarro, este grupo parlamentario se ha reunido en varias ocasiones, ya no solo en esta legislatura, sino en otras legislaturas.
Y sí que creemos que no tiene que ser un ciudadano crítico solo el que pueda venir aquí -porque parece ser que si criticas puedes venir y si no, no-, sino cualquier ciudadano que se estime oportuno por parte de los grupos.

Y luego, decir que sí que nos hubiera gustado que se hubiera…, en vez de abstenerse, se hubiera votado a favor de la ley de participación ciudadana, que por parte…, la reforma que por parte de este grupo se llevó.

Y sin más, lo que sí que le pediría, tanto para esta comparecencia como para la anterior, pues si por parte de la mesa se pudiera hacer con la mayor celeridad, pues estaríamos en disposición de…, por favor, que fuera así.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Navarro.

Tramitació de documents remesos a la comissió

El senyor president:

Bien.
Pues vamos a pasar al punto quinto del orden del día: tramitació de documents remesos a esta comissió.
Tots els grups també tenen els documents pertinents.
(Veus)

Anem a donar lectura a l'encapçalament de cada un dels documents per a coneixements de les seues senyories, a banda que ja els tenen.
I si després hi ha alguna intervenció respecte a algun document, poden intervindre; i si no, els donarem com a tramesos.

El senyor secretari primer té la paraula.

El senyor secretari primer:

Muchas gracias, señor presidente.

Escrito registro de entrada número 64.
393, relativo a la queja formulada por la señora doña María José Alfonso Nadal, mesa 23 de septiembre de 2013.

Escrito registro de entrada 67.
642, del señor don Fran Ferri, del Grupo Parlamentario Compromís, solicitando la convocatoria de la Comisión de Peticiones, mesa 19 de noviembre de 2013.

Escrito registro de entrada 75.
269, del portavoz adjunto del Grupo Socialista, don Rafael Rubio, mediante el que solicita la convocatoria de Comisión de Peticiones, mesa 4 de febrero de 2014.

Escrito registro de entrada 83.
745, de diputados del Grupo Socialista, Grupo Parlamentario Compromís, Grupo Parlamentario Esquerra Unida, mediante el que solicitan la convocatoria de la Comisión de Peticiones para tratar los escritos de don Pedro Joaquín Navarro Redondo, mesa 1 de abril de 2014.

Escrito registro de entrada 85.
948, de UPYD, sobre la transparencia en el funcionamiento de las instituciones, mesa 20 de mayo de 2014.

Escrito registro de entrada 88.
874, del Síndic de Greuges, el cual adjunta informe anual correspondiente al ejercicio 2013, mesa 30 de junio de 2014.

Escrito registro de entrada 99.
469, del Síndic de Greuges, mediante el que comunica que está en disposición de comparecer ante la Comisión de Peticiones y explicar el informe anual correspondiente al ejercicio 2013, mesa 11 de noviembre de 2014.

Escrito registro de entrada 99.
598, del Grupo Popular, solicitando la reunión de la Comisión de Peticiones para el pronunciamiento sobre la comparecencia del señor don Manuel Casteñada Morcillo, presidente de la Comisión Promotora de la Iniciativa Legislativa Popular «Llei del servei públic de Radiotelevisió Valenciana», mesa 18 de noviembre de 2014.

Escrito registro de entrada 100.
193 y registro de entrada 100.
197, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida y del Grupo Parlamentario Compromís, respectivamente, solicitando la reunión de la Comisión de Peticiones para el pronunciamiento sobre la comparecencia del señor don Manuel Castañeda Morcillo, presidente de la Comisión Promotora de la Iniciativa Legislativa Popular «Llei del servei públic de Radiotelevisió Valenciana», mesa 25 de noviembre de 2014.

Escrito registro de entradas 101.
293, del Grupo Parlamentario Socialista, solicitando la reunión de la Comisión de Peticiones para el pronunciamiento sobre la comparecencia de un miembro de la Comisión Promotora de la Iniciativa Legislativa Popular «Llei del servei públic de Radiotelevisió Valenciana», mesa 2 de diciembre de 2014.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Sí, senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, senyor president.

Respecte…, m'agradaria pronunciar-me sobre dos dels escrits que hi ha.
El primer escrit relatiu a la queixa formulada per la senyora María José Alfonso Nadal, que es tracta sobre la comptabilització de les ajudes a la vivenda.
M'agradaria que…, proposaria que estes Corts li enviaren tot el tema relatiu a les preguntes que hem fet diputats de l'oposició o diputats del Partit Popular, que no sé si se n'han fet.
I també els debats que hi han hagut en este parlament i en comissió relatius a aquest tema, que se li enviara perquè almenys veja que des d'este parlament es tracten els temes i que veja que té una resposta positiva al seu escrit.

I respecte a l'escrit d'UPYD sobre la transparència en el funcionament de les institucions, reclamaria el mateix.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Si no hi ha cap altra intervenció, tinc de dir-los abans d'alçar la sessió, que és intenció d'esta presidència convocar novament esta comissió el dilluns dia 15, a les onze del matí, per a substanciar les dos compareixences aprovades ara mateix i, en el seu cas, si procedix, també tramitar la documentació que s'haja presentat fins eixe moment.

De manera que acabat el tractament dels punts que conformaven l'ordre del dia, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 58 minuts)