Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para3 {
text-indent:35,4px;
text-align:justify;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 19 de
setembre de 2007.
Comença la sessió a les 10 hores i 4
minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora
María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió
plenària número 6.
Segona reunió.

Jurament o promesa d'un nou diputat de Les Corts

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
punt
de l'ordre del dia: jurament o promesa d'un nou diputat de Les
Corts.

Il·lustre senyor Antoni Lozano i Pastor, jura o
promet que aitant com tindrà el càrrec de diputat
acatarà la Constitució i l'Estatut d'autonomia
sense engany i guardarà fidelitat a La Generalitat?

El senyor Lozano i Pastor:

Sí, promet.

La senyora presidenta:

Benvingut a estes Corts.
(Aplaudiments)

Compareixença del conseller
d'Immigració i Ciutadania, senyor Rafael Blasco Castany, per a
informar sobre les línies generals de la política que
durà a terme la conselleria en la present legislatura,
sol·licitada a petició pròpia (RE número 888) i
del Grup Parlamentari Socialista (RE número 1.
763)

La senyora presidenta:

Segon punt de l'ordre del dia:
«Compareixença del conseller d'Immigració i
Ciutadania per a informar sobre les línies generals de la
política que durà a terme la conselleria en la present
legislatura, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup
Socialista».

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Immigració i
Ciutadania:

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Comparec davant del Ple de les Corts Valencianes, a
petició pròpia i posteriorment a sol·licitud del Grup
Parlamentari Socialista, per a exposar-los les línies fonamentals de
la política d'integració de la conselleria que dirigisc
i que va a impulsar en l'àmbit de la immigració la
cooperació al desenrotllament i la ciutadania.

I he de començar manifestant que la
creació d'este departament representa una important
innovació institucional per part del Consell, una novetat en la
línia més avançada de la realitat social europea i una
tangible i inequívoca aposta per la millora de la qualitat
democràtica de la nostra comunitat.

La nova Conselleria d'Immigració i
Ciutadania és una aposta personal del propi president Camps i una
concreció del programa electoral en què el Partit Popular ha
format el govern de més suport popular en la història
d'esta comunitat.

He d'afegir també que en cap altra
comunitat autònoma espanyola s'ha dut a terme una iniciativa
d'estes característiques.
Cap comunitat ha donat pas a crear
una conselleria que aglutine i aprofundisca en les polítiques
públiques en matèria d'immigració, de
participació ciutadana i de cooperació al desenrotllament
d'una manera integradora.
Això ens permet que per primera
vegada en esta cambra anem a debatre d'una manera conjunta al llarg
d'esta legislatura sobre ciutadania des de l'òptica de
la integració.

Es tracta, d'altra banda, d'una iniciativa
plenament adequada a les preocupacions de la societat, donada la
transcendència del fenomen migratori i de la seua implicació
amb les polítiques de cooperació internacional i el
codesenrotllament.
I tot això relacionat amb el creixent
interés de la ciutadania a fer sentir la seua veu individual i
col·lectiva davant les institucions públiques i a obtindre la
resposta pertinent.

Senyories, esta nova conselleria unix
l'esforç públic per afavorir la integració de la
població immigrant en la societat valenciana i espanyola amb la
d'enfortir el nervi de la nostra democràcia, perquè
tots formem part de la societat valenciana.
I això ens porta al nou
concepte de ciutadania, cada vegada més vigent, més
prometedor i innovador, perquè els ciutadans d'esta comunitat,
com els de tota Espanya, hui són més conscients dels seus
drets i de les seues obligacions i cada dia s'impliquen més
intensament a participar com a subjectes polítics.
Participació ciutadana que ha d'anar més enllà
de l'emissió del vot en cada cita electoral i que ha de
contribuir a enriquir el nostre sistema democràtic per mitjà
de l'establiment de canals adequats que aproximen la presa de
decisions de les distintes institucions i administracions públiques
a la voluntat i a les necessitats reals de la nostra societat.

I és en este fenomen social nou, creixent,
creatiu i democràtic on està també el govern
valencià, a través de tots els seus departaments i,
naturalment, d'una manera molt intensa, a través de la
Conselleria d'Immigració i Ciutadania.
Un departament nou,
però que partix de l'experiència del treball realitzat
en el si del govern valencià al llarg dels últims anys;
treball al qual li donaré un nou impuls de plena dedicació i
responsabilitat en esta primera legislatura que arranca amb el nou Estatut
d'autonomia, un estatut que reforça i actualitza les nostres
competències en immigració, en ocupació, en foment del
nostre desenrotllament econòmic i social i que desplegarà
totes les seues potencialitats d'acord amb el nou text estatutari.
Títols que legitimen la Comunitat Valenciana per a reivindicar al
govern del senyor Rodríguez el traspàs de competències
sobre alguns aspectes de la gestió dels permisos de treball i de
residència dels estrangers.

És molt reconfortant saber que més del
70% dels ciutadans d'esta comunitat tenen una opinió positiva
de la immigració.
En la nostra comunitat, que és una de les
tres primeres d'Espanya en percentatge de població immigrant,
superant ja el 15% de població empadronada, la immigració
és una oportunitat.
Este fet, sense dubte, diu molt de la capacitat
de convivència de la nostra ciutadania, de la qualitat de la nostra
societat civil i del compromís de La Generalitat amb tots.

La majoria dels valencians som partidaris de
l'extensió dels drets ciutadans a la població
immigrant, drets que unixen a altres, els anomenats drets de tercera
generació, basats fonamentalment en la solidaritat.
I en eixe
compromís estem el govern valencià, la Conselleria
d'Immigració i Ciutadania i també la societat
valenciana, una societat que sempre ha sabut integrar les persones que
vénen de fora.

La Conselleria d'Immigració i Ciutadania
compta amb tres àmbits d'actuació: la
immigració, la cooperació al desenrotllament i la solidaritat
i la participació ciutadana.
Àmbits d'actuació
que durem a terme l'equip de direcció que s'ha conformat
en la nostra conselleria.
Un equip de persones d'experiència
en estes problemàtiques i també amb competència
política, i que comptarà a més amb l'ajuda i amb
la coresponsabilitat de la resta dels membres del govern valencià.
Tot això centrat en una política d'integració,
que és la que definirà cadascuna de les actuacions de la
conselleria.

Volem una ciutadania integrada i integradora en la
qual tots assumim com a repte la construcció d'una societat
democràtica avançada, basada en valors i en drets fonamentals
que no poden ser qüestionats i que formen part del nostre model de
convivència social i política.

L'acció política de la Conselleria
d'Immigració i Ciutadania és també
l'acció política de tot el govern valencià.
I no
parle en termes generalistes, perquè la política
d'immigració, solidaritat i ciutadania també
comprén el dia a dia de les altres conselleries, de totes les
conselleries, inclús dels seus organismes autònoms, dels seus
ens de dret públic i de les seues empreses públiques.
Perquè la política per a la integració i la
cohesió social és transversal.
La sanitat,
l'educació, l'ocupació, la cultura, la vivenda i
altres àmbits de l'actuació del govern valencià
estan directament i íntimament vinculats, relacionats amb este
objectiu.

Naturalment tampoc han d'oblidar-se les
competències que en matèria d'integració
ciutadana correspon al govern central, i fonamentalment allò que
té a vore en la regulació jurídica de l'estatus
de la població immigrant.
Per això la conveniència
d'arribar a acords amb el govern de la nació per a millorar
polítiques públiques relacionades amb este àmbit;
també i de forma igual ho farem amb la Unió Europea.

Vull subratllar, com d'altra banda és ben
conegut, que no sols són les institucions públiques les que
protagonitzen les polítiques d'integració.
Ens trobem
en un escenari amb el suport de la societat civil en què és
decisiu, com també ho és en les altres competències
d'esta conselleria, ja es tracte de cooperació al
desenrotllament o de participació ciutadana.
Són moltes les
entitats, les associacions que formen part del teixit social que tenen una
aportació determinant -cadascú des del seu angle-
a estes polítiques transversals de ciutadania i
d'integració.

I vull, senyories, eixamplar esta base, fer-la
més ferma, més igualitària, més lliure,
més democràtica, amb el protagonisme de la societat civil,
amb les ONG, les associacions ciutadanes, els mitjans de comunicació
i, naturalment, amb el suport dels altres grups parlamentaris, als quals
faig des de hui exprés oferiment de col·laboració per
a consensuar la política d'integració i que a
continuació desgranaré.

Començaré parlant del nostre
compromís institucional amb el fenomen de la immigració.
Les
polítiques d'immigració no són solament
polítiques assistencials, això seria una percepció
distorsionada, la dels qui creien, i encara creuen, que la
immigració és més un problema que una font de riquesa
econòmica, social i cultural.
La immigració suposa una
oportunitat.
Oportunitat tant per als immigrants com per als valencians.
I
eixe criteri constituirà l'eix vertebrador de
l'actuació del govern valencià al llarg de la present
legislatura.

La immigració per a nosaltres no és cap
problema, tot el contrari.
Però, per això, cal reorientar
bé este procés.
La resposta autonòmica del Partit
Popular a la immigració és la integració plena,
laboral i convivencial.

La conselleria que dirigisc aposta per una societat on
ha d'existir un consens bàsic ineludible, el de la
democràcia, el dels drets humans.
Però al mateix temps hem
aprés dels aspectes negatius dels dos models fins ara implantats a
Europa i que en part han resultat insuficients.
Em referisc al model
multiculturalista britànic o al model que podríem anomenar
«assimilacionista» francés.

La nostra comunitat, que vol aprendre de
l'experiència aliena, aposta per la societat plural, per
combatre l'existència de guetos, per fer front, naturalment, a
la xenofòbia i al racisme; també per combatre una actitud
inconscient, arrecerada davall de la capa del pseudoprogressisme que du a
acceptar pràctiques i actituds de la població immigrant com a
respectables pel fet que s'assenten en determinats costums o
tradicions més o menys atàviques.
Però això no
és possible quan eixes pràctiques o eixes actituds xoquen
frontalment amb els valors del nostre sistema democràtic i que
són valors universals.
La societat oberta té valors i
principis ferms que val la pena defendre.

D'altra banda, cal reconéixer que
l'increment ràpid de la població immigrant en
determinades zones de la nostra geografia pot comportar la saturació
dels servicis públics, la qual cosa pot representar un empitjorament
d'estos servicis.
Els valencians que viuen en eixes zones poden
percebre de forma negativa la convivència amb els nouvinguts.

Hui la Comunitat Valenciana té 727.
000
immigrants, persones censades immigrants, i això representa el 15%
de la nostra població.
Mentre que a Espanya este percentatge
és del 10%.
Persones que tenen dret i reben sanitat, educació
i servicis socials, entre d'altres.
Enguany la sanitat valenciana,
per exemple, dedicarà a estes persones més de 700 milions
d'euros.
I el 10% de la població escolar és immigrant.
Són algunes xifres per a centrar l'envergadura del fenomen del
qual estem parlant.

Per tant, estem davant d'un fenomen que va
més enllà dels servicis socials, inclús supera el
nostre àmbit de finançament, i això fa necessari
incorporar esta variant al finançament autonòmic.

Davant d'este estat de coses, la Conselleria
d'Immigració i Ciutadania està elaborant un pla de la
Comunitat Valenciana per a la integració, un pla que recull
l'experiència del Pla de la immigració i el reorienta
cap a la plena integració.
Este és un dels grans objectius i
un pas decisiu en la política d'este govern: passar
d'una política d'immigració a una política
d'integració.

Volem considerar els immigrants ciutadans de ple dret.
I volem tindre la problemàtica concreta d'ells per a poder-los
integrar des de la concepció més de ciutadà que de la
mera representació com a immigrants.
Perquè hui, a Europa i
al món, el fenomen de la immigració ens dóna moltes
oportunitats.
És el moment de la ciutadania sense més
etiquetes que els drets i les obligacions.
Els nous programes i mesures que
contemplarà el pla de la Comunitat Valenciana per a la
integració seran els següents:

Impulsar agències AMICS per a la
mediació, la integració i la convivència social.
Estes
agències són fonamentals per a vertebrar la política
immigratòria al llarg de tota la geografia de la nostra comunitat,
especialment en aquelles poblacions on es concentra un gran nombre
d'immigrants.

Potenciar tots aquells programes dirigits a destacar
els aspectes positius que la immigració regular aporta a la nostra
societat, tant en riquesa cultural com laboral.
He d'afegir que en
l'actualitat en la nostra comunitat hui hi ha més de 33.
000
xicotetes empreses dirigides per immigrants.

També este pla per a la integració
contemplarà actuacions per a previndre els possibles brots racistes
i xenòfobs.

Es posaran en pràctica programes de
formació i de suport a la inserció laboral específics
per a persones immigrants i que garantisquen la seua participació en
condicions d'igualtat en el conjunt de les polítiques que ve
desenrotllant els Servef.

Es crearà una escola de mediadors
interculturals que, amb una formació específica i de
qualitat, intervindran en la realitat social de la immigració,
aportant solucions per aconseguir una integració més
efectiva.

Es combinarà la riquesa de la diversitat
cultural amb la universalitat dels drets i de les llibertats
democràtiques.
Una reciprocitat que comporta, d'una banda, els
drets i les llibertats, i per una altra, el compliment estricte de les
normes convivencials que regixen la nostra societat.
Tots estem subjectes,
sense excepcions, a les mateixes normes.
I això ho establix la
nostra Constitució.
Tenim drets, però també
obligacions, amb independència del nostre origen.

Estes són les línies principals que
regiran el contingut del pla de la Comunitat Valenciana per a la
integració.
I vull reiterar el meu oferiment als grups parlamentaris
per a consensuar el seu contingut.

A continuació em referiré a les
línies d'actuació de la conselleria en matèria
de cooperació i desenrotllament.
I començaré per
informar-los, senyories, que en l'actualitat n'hi ha més
de 1.
400 cooperants distribuïts en infinitat de països, persones
que són professionals altament qualificats i que estan formats per a
fer una labor social d'una importància extraordinària.

Cal dir també que la cooperació
internacional que es promou des de la nostra comunitat ha tingut un gran
impuls en els últims dotze anys.
Només he de dir que quan va
arribar el Partit Popular al govern autonòmic en 1995, el pressupost
no arribava al milió d'euros.
I per posar-los un exemple, en
una única línia de subvenció a ONG per a
l'exercici de 2007 es destinen 15 milions d'euros, només
en una línia.
I este esforç hui és compartit de forma
admirable per molts ajuntaments, per moltes entitats de diferents tipus.

Hem de recordar que  la nostra comunitat
és la primera a garantir per llei, la Llei de cooperació al
desenrotllament, el destí del 0,7% dels pressupostos de la
Generalitat a polítiques de cooperació al desenrotllament i
la solidaritat, una llei que va ser aprovada en este parlament enguany
mateix.
I això que és un mandat per al pròxim
exercici, serà una realitat en els pressupostos que estem preparant.

La llei de cooperació valenciana regula
importants i nous instruments com el codesenrotllament, el consell assessor
de cooperació, les comissions interterritorials i
interdepartamentals, el registre d'agents de la cooperació
valenciana i altres.
I tots eixos instruments són els que estem
posant en marxa per a esta legislatura.

Es continuarà utilitzant el nostre model propi
de cooperació internacional, en el qual la planificació es fa
d'una forma ordenada i coherent a través del pla director,
dels plans anuals i els plans estratègics
d'intervenció.

S'aprovarà el pla director de la
cooperació valenciana per al període 2008-2011, que
serà objecte de concertació amb tots els agents socials de la
cooperació valenciana i, posteriorment, oferit a debat als grups
parlamentaris.

En concret, este pla director per a este
període de temps fixarà les prioritats geogràfiques i
sectorials, els objectius estratègics i els recursos pressupostaris
que orientaran l'activitat de la cooperació al desenrotllament
de la Generalitat en els pròxims quatre anys, dedicant una especial
atenció a les accions que constribuïsquen a aconseguir els
objectius de desenrotllament del mil·lenni de les Nacions Unides per
a l'any 2015, també coneguda per la Declaració del
Mil·lenni.
Es prioritzarà la sostenibilitat i la major
incidència i impacte a través d'actuacions que
possibiliten l'autodesenrotllament de la població
beneficiària.

I en este sentit, es crearan
 específicament oficines de la Generalitat en l'exterior,
que serviran com a suport logístic, tècnic i institucional.
Des d'allí promourem el codesenrotllament amb els països
d'origen dels immigrants de la nostra comunitat, perquè estem
convençuts que fer codesenrotllament no és solament una
aposta, sinó un deure polític actual per tal
d'aconseguir beneficis mutus: evitar que els països
d'origen es queden sense els seus millor individus i, per una altra
banda, reduir l'entrada il·legal de persones.

La comissió interdepartamental i la
comissió interterritorial coordinaran totes les actuacions de la
Generalitat de forma transversal, així com les de les distintes
administracions públiques de la comunitat, locals, provincials i
autonòmiques.

Volem optimitzar les actuacions en matèria
d'ajuda humanitària, perquè esta arribe amb la
màxima coordinació, celeritat i eficàcia possible.
I
per a aconseguir-ho, estem treballant en la posada en marxa de la
Fundació Comitè Permanent d'Acció
Humanitària de la Comunitat Valenciana, organisme que
unificarà la gestió de l'acció
humanitària realitzada per tota la societat valenciana.

Entenem que la solidaritat és una tasca a
què estem cridats tots sense excepció, i per això
s'ha inclòs com a agent de la cooperació a la societat
civil valenciana, a través de les seues ONG, universitats,
associacions empresarials i sindicats.

Se subscriuran acords i convenis amb institucions
internacionals i organismes públics d'altres països, a fi
d'adaptar les nostres prioritats a l'acció
pública d'estos estats, perquè també volem
treballar en l'origen, fer formació allí on faça
falta o on el nostre sector empresarial ens demane.

Més encara, estem oberts a subscriure convenis
de col·laboració amb el govern central per a dur avant de
forma conjunta projectes de codesenrotllament.
Es prioritzarà en les
convocatòries públiques aquelles ONG que compten amb
immigrants en el disseny i la implantació dels seus projectes.

S'establiran com a prioritats
geogràfiques de la nostra política de cooperació
l'actuació en aquells països d'on procedix el major
flux d'immigrants i contingents cap a la nostra comunitat, sense
oblidar les accions i recursos destinats a eradicar la pobresa en els
països de renda mitjana, on es concentra més del 41% de les
persones que es troben en situació de pobresa, o en els països
de renda mitjana baixa.
Per això, es pontenciaran les accions
adreçades als països menys avançats i es
garantirà un percentatge creixent de la nostra ajuda cap a ells.

Per tant, els diré que el nostre objectiu
és aconseguir la integració ací i la millora de les
condicions econòmiques i socials en els països d'origen.
En poques paraules, integració ací i codesenrotllament
ací i allí.

A continuació, vaig a referir-me a la
participació ciutadana, un dels altres eixos fonamentals
d'actuació d'esta conselleria.
I començaré
recordant que la participació ciutadana en els assumptes
públics és un dret arreplegat en la nostra norma fonamental:
la Constitució.
Una intervenció activa i permanent
perquè en democràcia el paper del ciutadà no es limita
ni es pot limitar a votar cada vegada que és cridat a les urnes.
Això significaria fer deixadesa de les obligacions que com a
subjecte actiu polític li corresponen.

Es pretén fer efectiva esta intervenció
en tot el cicle de l'acció política, és a dir,
des del diagnòstic dels problemes que preocupen a la ciutadania, amb
les propostes inicials i el debat de les alternatives, fins a les presa de
decisions i el seguiment dels acords.
I tot això amb la finalitat de
millorar la qualitat de vida dels ciutadans en funció dels
interessos plantejats per ells mateixos.

Hem començat a dissenyar i executar el pla de
participació ciutadana també a través del
diàleg amb els agents socials, amb la societat civil, en definitiva.
I si això es considera oportú, ho passarem també als
grups parlamentaris.

He de ressaltar ara una novetat fonamental, i
és que el pla de participació ciutadana comptarà amb
un marc jurídic d'una norma pròpia profundament
innovadora en esta comunitat i en tota Espanya.
Em referisc a la futura
llei de la Generalitat de participació ciutadana.

Els eixos que impulsaran la nova llei seran el foment
de la participació en l'àmbit local, l'impuls de
l'associacionisme, les noves tecnologies i la implantació de
formes innovadores de participació i la institucionalització
de la participació.

Estes quatre directrius principals es voran
complementades i recolzades per un programa estable de campanyes de
sensibilització que servisquen per a conscienciar la societat sobre
la importància d'una major implicació de la ciutadania
en la gestió dels assumptes públics.

Parlaré ara breument de cada un d'estos
quatre eixos.

Quant al foment de la participació en
l'àmbit local, és evident que no hi ha millor escola
per a això que els ajuntaments, donada la proximitat d'eixa
administració als ciutadans.
D'ací que la Generalitat
es propose recolzar i fomentar les iniciatives que en esta matèria
s'articulen per part de l'administració local i que fan
realitat el principi de subsidiarietat, arreplegat en els tractats de la
Unió Europea, que exigixen una administració eficaç i
pròxima al ciutadà.

A més, es pretén promoure la
difusió i posada en marxa d'un manual de bones
pràctiques adreçat a l'àmbit local, provincial i
autonòmic, de manera que s'òbriga un espai de debat
entre les administracions per avançar cap a un major grau de
governança i que esta es veja estenent i retroalimentant de les
pròpies experiències de participació ciutadana en cada
municipi i en la Generalitat.
Per al desenrotllament d'este eix
caldrà treballar braç a braç amb les diputacions
provincials i amb la Federació Valenciana de Municipis i
Províncies.

Una altra actuació rellevant d'este pla
serà el foment de l'associacionisme.
Es tracta certament
d'una de les manifestacions de participació ciutadana en els
assumptes públics més arrelada i de major tradició en
la nostra societat.
I això denota un civisme antic, sostingut en el
temps i profundament convivencial.
Entenem, naturalment, que
l'èxit d'una societat avançada, cohesionada i
democràtica implica impulsar i incrementar el teixit associatiu com
a canal organitzat d'interrelació entre la societat civil i
les institucions públiques.

En conseqüència, es posarà en marxa
el pla de foment de l'associacionisme, que té com a objectiu
reconéixer i potenciar el fet de l'associacionisme en
qualsevol sector, fomentant el paper de les entitats ciutadans com a socis
essencials del desenrotllament i manteniment d'una cultura
participativa, real i efectiva.

Dins d'esta línia estratègica, la
Conselleria d'Immigració i Ciutadania impulsarà el
suport a les associacions a través de mesures com ara els convenis
plurianuals, que facilitaran l'estabilitat dels projectes que
necessiten un desenrotllament superior a l'any, així com el
pagament anticipat sense aval a les entitats sense ànim de lucre que
intervinguen en programes i projectes d'àmbit social.

Quant a les noves tecnologies, este departament vol, i
està obligat,  aprofitar les oportunitats que generen estes
tècniques per assajar nous mecanismes de participació.
Per
això posarem en marxa diversos processos participatius des de
l'espai virtual de participació ciutadana, el qual
facilitarà informació a la ciutadania, a banda de
constituir-se com una plataforma innovadora des d'on informar-se,
debatre i aportar opinió a les consultes que es realitzen en
l'espai virtual, així com des d'on proposar accions a
realitzar.

Un altre dels eixos fonamentals d'esta llei de
participació és la institucionalització de la
participació.
I per això proposem la creació de tres
òrgans: el consell de la ciutadania de la Comunitat Valenciana,
concebut com un òrgan consultiu de representació
paritària i que es pronunciarà sobre objectius i
estratègies per a reformar la democràcia participativa, i la
implicació de la ciutadania en la gestió dels assumptes
públics; la comissió interdepartamental de
participació ciutadana, la funció de la qual serà
coordinar l'actuació dels diferents departaments de la
Generalitat en matèria de participació ciutadana; la
comissió de suggeriments i reclamacions, òrgan que es
crearà per a gestionar les propostes, els suggeriments de la
ciutadania sobre la qualitat dels servicis de l'administració.

Quant a la participació externa, la conselleria
continuarà recolzant els centres valencians en l'exterior
impulsant els seus programes.
Així mateix, i en compliment del
mandat del nostre Estatut d'autonomia, la Llei de comunitats de
valencians en l'exterior establix un marc legislatiu per als
valencians que es troben en altres països, fixant la forma de
reconeixement de la seua valenciania i atorgant-los una sèrie de
drets perquè puguen exercir de forma efectiva el dret a participar,
col·laborar i compartir la vida social i cultural de la societat
valenciana.

I acabe, senyories.
Este és un vertader
programa polític per a convertir la Comunitat Valenciana en un
territori de convivència, per fer que nosaltres, els valencians i
les valencianes, aprofundim en els mecanismes democràtics que ens
permeten avançar per la senda del progrés.

I, sobretot, i el que és més important,
senyories, volem que este compromís polític siga el resultat
d'una conjunció d'interessos entre les forces
polítiques ací representades i la societat civil.
I tot
això per a avançar cap a una societat democràtica
més solidària i integradora, que inclús pose les bases
del que alguns ja denominem l'estat solidari de dret, un pas
més enllà en la senda del progrés cívic que
representa l'estat social que disfrutem hui en dia.

Moltes gràcies, senyora presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Núria
Espí.

La senyora Espí de Navas:

Señores diputados, señoras diputadas.

Señor conseller, verdaderamente tenía un serio interés en
escuchar su intervención, dado que se nos planteaba la
creación de una nueva conselleria, de una nueva conselleria que, lamentablemente, si leemos el reglamento de
desarrollo de la misma, nos damos cuenta de que va a gestionar poquito.
Luego veremos por qué.

Pero una nueva conselleria que también, con el tiempo, habrá que
clarificar conceptualmente, porque elementos que a la vez convergen en
cuanto a la situación, y es verdad, de los países de origen,
como la integración de los inmigrantes y las políticas de
cooperación, están tan lejos como que a niveles ministeriales
unas pertenecen al ámbito de los ministerios de Trabajo e Interior y
otras pertenecen al ámbito de la política del Ministerio de
Exteriores.

Eso en sí mismo determina unas pautas de
actuación que nada tienen que ver con un tótum
revolútum -y luego veremos-, que además le han
dado para gestionar sin presupuesto, porque incluso en el tema de
inmigración, tal y como plantea en el reglamento de su conselleria, solo
gestionará los programas de inmigración que tengan que ver
con servicios sociales, la parte de políticas de integración.
Luego, ni tan siquiera negociará globalmente el convenio que
financia las políticas de integración de esta comunidad que
se firma con el ministerio.

Empezaré por la última parte de su
intervención en cuanto a participación ciudadana Me estaba
dando la impresión de estar escuchando a la señora Amor,
porque realmente ha hecho la misma intervención que hizo la consellera en cuanto a hitos
de creación de entidades en la comparecencia de hace ahora cuatro
años.

Usted habla de potenciar la participación en el
ámbito local, no reclama el protagonismo que correspondería.
Cuando el señor Castellano ayer afirmaba como uno de los objetivos
fundamentales en su trabajo, y para desarrollo del Estatuto, el tema de las
consultas locales, digo yo que en un tema tan importante como la
participación también tendremos que hablar, desde una conselleria de esta envergadura,
de la modificación del Estatuto, de las cartas de derechos de los
ciudadanos y todo aquello que tenga que ver con la participación.
Si
solo vamos a hablar de la participación y del establecimiento de
relaciones entre ayuntamientos y administración autonómica,
verdaderamente poco papel le veo ahí, señor conseller.

En cuanto al fomento del asociacionismo, lo que ha
dicho, a parte de estar acompañado de una reflexión
más.
.
.
que a mí particularmente me ha gustado más
lo del civismo antiguo, lo de que hay que fomentar la
participación.
.
.

Lo que pasa es que, mire, como nos conocemos y todo
esto, entonces tenemos una trayectoria, tanto usted a mí como yo a
usted, por lo menos el mismo período de tiempo, no puedo dejar, no
puedo dejar -lo siento-, cuando usted me habla de fomento del
asociacionismo, de ver.
.
.
fundamentalmente a Tyrius, de ver
fundamentalmente a Central Ciudadana, de ver fundamentalmente a Facova, de
ver fundamentalmente un clientelismo, que precisamente lo que ha hecho en
esta comunidad es perjudicar el desarrollo del asociacionismo (aplaudiments) porque han
utilizado a las asociaciones desde un punto de vista puramente
mercantilizado.

La cultura participativa, señor Blasco, en
cuanto a su definición teórica no hay discusión; en
cuanto a la práctica, el clientelismo está demostrado.
Lo de
los convenios plurianuales, ya doblan las campanas el día que lo
hagan, nos levantaremos y aplaudiremos.

¿Los procesos participativos?
¿Consultas
de espacio virtual?
También recordarle que la anterior conselleria.
.
.
portal Participa.
com se iba a llamar.
El
portal Participa.
com sigue
siendo un proyecto del 2004, funciona regular, señora Amor.
Seguramente le quitaron presupuesto, como veremos luego en
cooperación.

Las campañas de extensión que usted
menciona con la misma.
.
.
prácticamente, forma de presentarlo que
la señora Amor, las campañas «Més a prop de
tu» y normalmente se han articulado siempre en vísperas de
procesos electorales.
Y «Més a prop de tu» en un autobús con
campañas dobladas de medios y de campañas publicitarias;
«Més a prop de tu»  con una utilización muy,
demasiado perversa de la participación.
Y si de verdad, en el fondo
de su discurso en cuanto a lo que es fomentar elementos de
participación, buscar mecanismos que no solo serán novedosos
en esta comunidad, ayudarán a profundizar en el sentido más
profundo de la democracia que es un problema que, señor Blasco,
señor conseller, no tenemos en esta comunidad, es un problema que estamos
dándole vueltas muchos, todos, porque nos preocupa el desencuentro
de los ciudadanos con la política.
Unos hacemos políticas
para encontrar ese punto de contacto de nuevo y otros, cada vez, anunciando
políticas para hacerla, lo que hacen es alejarse más.

En cuanto a la comisión interdepartamental, la
comisión de sugerencias y.
.
.
la de sugerencias si que.
.
.
perdón, esa no la tenía yo controlada.
Pero la
comisión interdepartamental existía en el anterior plan
estable de participación ciudadana que nos presentó la
antigua conselleria.

En cuanto los AMICS, señor Blasco,
¿vincularía el tema de los AMICS con la inmigración o
lo dejamos en participación?
Lo ha presentado usted en esta segunda
parte.
El tema de los AMICS es un tema que, desde luego, da de sí,
porque viene desde el año 2001.
Recordará su comparecencia
ante el Senado, siendo conseller de Bienestar Social, cuando presentó el programa ante
la cámara alta en nuestro país y dijo que íbamos a
tener 13 centros en un período de dos años.
Bueno estamos en
el 2007 y sabe usted tan bien como yo los que existen y están en
funcionamiento.
Tanto, al punto que teníamos subvención de la
Comunidad Económica Europea para esos proyectos y ese dinero se
devolvió a Europa, para vergüenza de esta comunidad.
Y,
además, como argumento por parte de la Conselleria de Bienestar
Social que sólo ejecutó un 16,9% del programa
-está en los informes de la Conselleria de Economía,
porque esas cifras yo no alcanzo a entenderlas- se devolvió la
ejecución solo de (inintel·ligible)
.
.
.
y con un argumento desde luego excepcional,
el argumento  que era muy difícil contactar con los colectivos
afectados, difícil contactar con los colectivos afectados por
exclusión, pobreza y situaciones de marginación.
Permítanme que tenga dudas.

En cuanto a las políticas de
cooperación, tendremos que ver y cuando nos explique a qué se
debe la modificación presupuestaria que se publicita en el mes de
agosto y han hecho a lo largo del mes de febrero y luego una segunda
modificación en mayo, de 33 millones de euros, sobre lo que
presentaron al plan operativo nacional; que estábamos alucinados y
nosotros contentos de que la Comunidad Valenciana hiciera un esfuerzo, un
impulso, ¡hombre!
Iban a superar de un plumazo a Cataluña, a
Euskadi y a las comunidades que más invierten, con una
evolución francamente sorprendente, ¿eh?
Porque pasaban de
una evolución media, año a año, desde el año
2004 al año 2007, de no superar un 1%, entre año y
año, pasaban a un incremento de casi un 67%.
Nos decían en
Madrid, «¿la comunidad va a dedicar todo esto?
»
¡Bendito sea!
Hombre, pues ya se ha visto.
Modificación
presupuestaria para hacer políticas nuestras y eran políticas
fundamentalmente destinadas a programas de corporación gestionados
directamente por La Generalitat.

Me parece que lo tendrán que explicar y
explicarlo en profundidad.
(Aplaudiments) Hablamos de países pobres, hablamos de ayuda a
los países que tienen verdaderas necesidades y, desde luego,
seleccionemos dónde.
No es novedoso que nos diga que la
selección fundamental en la cooperación va a ser la
territorial, que es lógico, pero no solo por lo que tiene que ver
con el codesarrollo, sino por donde están las verdaderas necesidades
y las sectoriales que estén vinculadas, como también y muy
bien -como decía la señora Amor-, vinculadas a la
educación y a la sanidad, y acabar con el hambre como elementos
prioritarios.

En cuanto a la inmigración, mire, ahí
tiene usted y su gobierno el gran reto.
Y tiene el gran reto, porque lo
tiene la sociedad en general y nuestra comunidad en particular.
Una
comunidad que ha tenido, afortunadamente, la capacidad de mantener el
crecimiento vegetativo gracias a la inmigración.
Porque sabemos,
nosotros, que en nuestras tasas de pervivencia estaban muy por debajo, por
lo que todo sabemos de los fenómenos de natalidad.
Que sabemos que
la inmigración no plantea problemas, no lo vemos como un problema,
es un fenómeno, de acuerdo, es el discurso que todos hacemos.
Pero
si somos realistas, la inmigración en esta comunidad y en todas
plantea tantos problemas como resuelve, y para eso hay que tener un
gobierno con capacidad de hacerlo y no que sólo tenga discurso.

Porque si es de verdad una pieza básica del
crecimiento demográfico y económico e incluso de la
estabilidad del sistema de pensiones, fíjense ustedes, si es
importante la inmigración en este país, también son a
su vez motivo de preocupación en cuanto a la aceptación
social de la multiculturalidad y cuando no de la seguridad; elemento que de
forma reiterada, particularmente su partido, ha estado utilizando como una
espada de Damocles contra el propio proceso migratorio: vincular
inmigración con seguridad, y esos problemas los tenemos, y los
tenemos aquí.

Y no pueden seguir falseando cifras, señor conseller, no pueden seguir.
.
.
estar diciendo que han invertido 900 millones de euros en programas como la
escolarización o en programas como la sanidad pública, cuando
sabemos perfectamente que desde el último proceso de
regulación se rebajan considerablemente las tarjetas solidarias.
Sabe usted tan bien la cifra como yo, porque ha habido un proceso de
normalización que ha significado un incremento en cotizaciones a la
seguridad en esta comunidad de.
.
.
-y la conoce la cifra tan bien
como yo- de en torno.
.
.
, 130.
000 personas, de acuerdo, en el
último proceso de regularización en la Comunidad Valenciana,
dadas de alta en la Seguridad Social.
 Este proceso de
normalización.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, por favor.

La senyora Espí de Navas:

.
.
.
ha significado el
incremento de la Seguridad Social y ustedes justifican como gasto que el
que está pagando la Seguridad Social por un lado tenga asistencia
sanitaria.
No tiene asistencia sanitaria gratuita, tiene un derecho.

La inversión que usted tiene hoy para funcionar
no es ni más ni menos, -y mire su dirección general,
veremos los presupuestos- que la cantidad que le ingresa anualmente
el Ministerio de Trabajo, y ese ha sido el gran incremento que ha tenido la
Dirección General de Inmigración, la parte que
correspondía a servicios sociales de ese convenio.
Y luego, veremos
el cumplimiento del convenio y cómo han hecho ustedes sus deberes,
porque el gobierno central, que sí que ha hecho los deberes, que se
ha comprometido con el problema, con los inmigrantes y, que desde luego,
sigue pidiendo una política de manos abiertas para poder trabajar
desde la coherencia, un proceso tan importante como el de tener hoy
más de medio millón de nuevos ciudadanos en la comunidad y en
un futuro seguramente superaremos el millón.
Eso, señor conseller, lo tenemos que hacer,
lo haremos juntos.
Pero tiendan la mano también hacia quien
está haciendo las principales.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señora Marco.

La senyora Espí de Navas:

(Inintel·ligible) .
.
.
Obrero Español.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

En
representación del Grupo Parlamentario Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana, tiene la palabra la ilustre
diputada Gloria Marcos.

La senyora Marcos Martí:

En primer lloc, i espere que la senyora presidenta
siga gentil en la utilització del temps, vull donar en esta primera
intervenció després de l'últim ple, les
gràcies, en primer lloc a la presidenta de Les Corts, després
a tots els membres del govern, a les senyores i als senyors diputats, als
companys dels mitjans de comunicació i a tots els treballadors i
treballadores de la casa que han estat en este temps interessant-se per la
meua salut.
Moltes gràcies de tot cor.
(Aplaudiments)

Bé, llevat d'aquesta qüestió
que era d'obligat reconeixement, senyor conseller, anem per feina.
Mire vosté, senyor Blasco, jo pense que cap persona dubta que
és vosté el conseller més mediàtic del que
queda de l'antic govern i segurament ho serà del nou.
Quan era
la síndica del meu grup vaig demanar que aquestes compareixences es
feren al mes de juliol, perquè pensava que era una manera
d'anar avançant, no?
, en les concrecions del diferents
propostes polítiques dels consellers i conselleres del govern
valencià.

Però això no va ser possible.
El govern
ha esperat fins aquests moments, perquè és una manera com un
altra de posar-li sordina, cada vegada més, a les Corts Valencianes,
però vosté, efectivament, en la utilització
d'això que podríem denominar el placebo mediático s'ha fet
moltes fotos aquest estiu.
Ha fet vosté moltes propostes estrela.
És cert que ha començat per dir que li havien donat una
conselleria minimal, però va fer un cop d'efecte portant-se a
la seua conselleria a Gotzone Mora.

Però de les primeres propostes, la més
efectista va ser eixir demanant papers per a tots.
És curiós,
segurament, el senyor Cotino, el seu col·lega, el va reprimir
perquè no es va adonar que allò era una posada en escena,
allò era un tret d'humor, perquè estava parlant
vosté de competències que no té.
Nosaltres,
efectivament, demanem papers per a tots, però això és
un competència de l'estat, i vosté ho sap.
Per tant, no
pot eixir en nom del govern valencià demanant competències
que no li pertoquen, sobretot, perquè quan parlem de les
competències que sí li pertoquen tenim que adornar-nos-en que
és un incompliment darrere d'un altre incompliment.

Vosté ha vingut ací desgranant, com tots
els consellers que el varen precedir ahir, una sèrie de propostes,
un remolí de plans, fòrums, fundacions, imatges que
evidentment resulten inconcretes, perquè no estan temporalitzades,
no tenen suport pressupostari i, sobretot, perquè a vegades planteja
vosté antics incompliments com noves promeses.

Mire, açò.
.
.
realment el que
vosté està plantejant és un model que nosaltres no
compartim.
Crec que va ser vosté el que fa un temps va fer eixa
paràfrasi que a vegades s'amaga més del que diu, que
és allò de: «Anem a substituir el estat del benestar
per la societat del benestar.
» Doncs, bé, nosaltres el que no
volem i no podem acceptar és que no siga
l'administració pública la que garanteix els drets.
Que
siguen organitzacions, societats, individus -sobretot  amb
voluntat de lucre- els que amaguen la seua voluntat que siguen els
drets, en positiu, garantits per l'administració
pública.

Per tant, nosaltres sempre al llarg d'aquesta
legislatura -ho anunciem- evidentment, no anem a entrar en el florentinisme de: «Val,
continuarem, mirarem, negociarem!
» Efectivament, ho farem,
però hi ha una cosa de fons i és que no compartim el seu
model, el seu model de disgregar i deixar de banda l'obligació
de l'administració pública per a deixar la
responsabilitat d'allò que formen part dels drets
bàsics de la societat en mans d'associació, coleguillas, amiguetes i, sobretot, algunes
institucions serioses i altres que no ho són tant.

És cert que estem parlant de coses molt
serioses, -ho deia vosté- del 15% de la població
valenciana.
Estem parlant, sobretot, que vosté deia que hi ha un
estudi del País Valencià on diu que el 70% de la
població està a favor de considerar positiva la
immigració, però ja un estudi del CIS, que diu que el 31,5%
de la població espanyola en el seu conjunt veu com a principal
problema de la societat la immigració, entre altres coses
perquè des dels poders públics no s'està fent
allò necessari per a avançar en la integració, en la
multiculturalitat i en el codesenvolupament.

Per tant, nosaltres el que exigim són
polítiques coordinades, polítiques transversals.
No es tracta
de, en quina teulada està la pilota?
Hi han competències
estatals, competències autonòmiques i competències
dels ens locals, i nosaltres el que demanem és coordinació,
polítiques integradores, polítiques transversals.
Per tant,
qualsevol pla d'actuació ha d'anar acompanyat de
pressupostos reals, d'acords amb les mesures previstes i, sobretot,
han d'incloure la temporalització.

Però és cert, que nosaltres el que volem
és no soles grans paraules, sinó parlar de polítiques
concretes.
Existia un pla valencià de la immigració,
l'últim del 2001 al 2006, i nosaltres volem saber quines
són les propostes que va a incloure vosté en el proper pla de
la immigració; si el va negociar amb els agents socials, amb les
organitzacions polítiques, amb les associacions de
cooperació.
Perquè no pot vosté vindre ací i no
fer com que no passa res quan no s'han construït ni un dels
dotze centres d'acollida que estaven previstos en el Pavace, que
estaven negociats amb els sindicats.
No pot vindre vosté ací,
com si no passara res, quan torna a plantejar com a proposta els mediadors
interculturals en els àmbits laborals.
Estem parlant de més
240.
000 treballadors i treballadores i estem parlant d'uns
treballadors que tenen quatre punts d'atur per damunt de la mitjana
general i un 90% més de temporalitat i de precarietat.
Per tant,
això no pot ser una vaga promesa; ha de vindre ací a dir
quan, com, en quines condicions i on està el suport pressupostari.

Jo no voldria parlar dels centres AMICS, però
sí he de dir-li una cosa: mai eixe tipus d'organitzacions pot
suplir allò que ha de fer-se des de l'administració,
des dels serveis socials i, sobretot, des dels ajuntaments.

Parlava vosté de participació.
L'antiga consellera va crear un fòrum per la immigració
que s'ha reunit dues vegades per a fer una foto i no té
competències.
Per tant, les propostes han de ser serioses.

Jo crec que és necessari que tinguem en compte,
per exemple, quan parlem de cooperació -l'altre dia va
fer vosté un article el Dia Internacional de la
Cooperació-, però és evident que vosté
parla de cooperació, però després permet que, malgrat
que en els pressupostos es parle del 0,7%, se facen desviaments dels fons
de cooperació fins i tot a coses com la Copa de l'America.
I vosté no procura
que els diners que s'han transferit a la Federació Valenciana
de Municipis i Províncies per a la cooperació,
s'apliquen en aquelles coses que cal.

Parlava de participació ciutadana, de crear
fòrums.
.
.
Jo crec que això és molt de soroll i
això vosté sap el que vol dir en la política de
comunicació.

A nosaltres, ens preocupa molt que parle vosté
de noves fundacions.
Des que governen, han passat de 3 a 30.
I fundacions,
com?
Com la de fundar una fundació en què se fa
persecució sindical?
Una fundació en què vostés
estan permetent -i vosté és el vicepresident i encara
no han cridat a una reunió del patronat, el senyor Cotino, el
president, i vosté, el vicepresident- on s'estan
preocupant de qualsevol cosa menys d'allò que fa
referència als projectes que han de dur-se endavant en fundar,
senyor Blasco.
I que a més, per a vosté, fundar deu de ser
magnífic perquè és una ETT per a la seua conselleria.

Me sap mal que no estiga el senyor Castellano, que
ahir parlava de la Llei de la funció pública valenciana, que
s'havia de tornar a fer una llei de la funció pública
valenciana.
Per a què?
Si vosté té ETT que li
proporcionen treballadors per a la seua conselleria, sis, i una per a la
del senyor Cotino, sense passar pels principis de publicitat, mèrit
i capacitat i sense el control de les borses de treball.

Mire, la Llei de la funció pública
preveu que vosté tinga personal de confiança, però el
que no preveu en absolut, i això és una vulneració del
que seria la norma que atén a la funció pública,
és que vosté tinga sis, i el senyor Cotino un, set
treballadors pagats per una fundació que, en teoria, ha de
contribuir a la intervenció de les ONG, al desenvolupament de les
polítiques d'integració, de cooperació,
etcètera.
Això no és raonable.
Per a què vol
vosté l'altra conselleria?

Mire, quan parlarem de participació, jo estic
disposada a parlar amb vosté el que faça falta de
democràcia participativa.
Però, senyor Blasco, no cola.
Quan
un fan una llei de participació ha de preveure les
competències.
No sols és que un opine perquè si un
opina, al final no participa.
Un participa quan sap que les seues opinions
tenen importància a l'hora de planificar les
polítiques, a l'hora de portar a terme les coses que fa el
govern, perquè si no sols és un exercici, torne a dir, de
placebo mediàtic; és un exercici que vosté utilitze,
en teoria, la societat civil no per a millorar la vida dels ciutadans i les
ciutadanes, sinó la utilitza precisament per a fer-se vosté
les fotos que, a més, sembla que en esta campanya electoral tan
llarga que ja està plantejada per a les generals, sembla que el
govern valencià té molta intenció de fer-se moltes
fotos d'ací endavant.

Mire, senyor Blasco, nosaltres creem que el govern
valencià té una responsabilitat directa que no pot defugir,
però que a més no pot diluir.
És una responsabilitat
directa.
Per tant, cal coordinar totes les polítiques.
Per a
nosaltres, no cal vindre a la trona a fer exercici de paraules.
Ja li deia
que açò, l`única cosa que genera és soroll
però, sobretot, genera desconfiança; genera
desconfiança dels agents socials; genera desconfiança de les
organitzacions ciutadanes que, efectivament, volen col·laborar en
fer una societat valenciana més democràtica i on els valors
de la democràcia, al final, eviten que el racisme i la
xenofòbia siga un dels trets que nosaltres volem combatre,
perquè això és impossible, fer una societat amb uns
valors democràtics reals si el que s'està fent
és realment dient una cosa i conreant-ne una altra.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario
Popular, la ilustre diputada Enma Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Presidenta, señorías, señor conseller.

Intervengo en nombre del Grupo Parlamentario Popular y
quiero, de antemano, expresar el respaldo del grupo popular a las
iniciativas en materia de participación, integración y
ciudadanía presentadas por el conseller Blasco.

Queremos dejar claro que este respaldo, como puede que
alguno de ustedes esté pensando, no es por cuestión de
siglas, sino por convicción, pura convicción;
convicción en que las actuaciones que se están llevando a
cabo y que está previsto desarrollar en esta legislatura son las
adecuadas; convicción de que están lideradas por las personas
más capaces y convicción que se van a realizar, porque el
gobierno del Partido Popular cumple lo que dice.
(Aplaudiments)

Como ha indicado el conseller Blasco en su magnífica exposición, la
creación de esta conselleria en el gobierno del president Camps es un indicador del esfuerzo del gobierno de La
Generalitat por trabajar en todas las áreas que, por su importancia,
desde el punto de vista político y social, suponen un
engrandecimiento de nuestra comunidad, acercando un poco más si cabe
el día a día de cada uno de nuestros ciudadanos.
Y estamos
muy satisfechos de que el conseller Blasco sea el titular de esta conselleria porque todos, absolutamente todos, conocemos su efectividad.
Enhorabuena, conseller.

Somos la única comunidad que integra en un
mismo departamento las políticas de inmigración, de
cooperación y de ciudadanía.
Ésta es una iniciativa
plenamente adecuada a las preocupaciones de la sociedad, dada la
trascendencia que ya nadie pone en duda del fenómeno migratorio y de
su implicación con las políticas de cooperación
internacional y el codesarrollo, a lo que hay que añadir las
dificultades derivadas de la indefinición de las políticas
desarrolladas por el señor Zapatero en esta materia.

La creación de la conselleria de inmigración, de cooperación y de
ciudadanía representa, por tanto, una importante innovación
en la política social impulsada por el Consell, siendo una apuesta
clara por la mejora de la calidad democrática de nuestra comunidad.
Sin temor a equivocarnos, podemos garantizar que al término de esta
legislatura, con las políticas desarrolladas por el president Camps, a través
de esta conselleria,
siguiendo las líneas brillantemente expuesta por el conseller Blasco, nuestra
comunidad habrá alcanzado mayor altura democrática.

Cabe destacar que las tres áreas de
gestión desarrolladas en esta conselleria, la cooperación al desarrollo, la de
inmigración y el área de ciudadanía e
integración, configuran un todo interrelacionado en el que la
solidaridad es la clave.

Las comunidades autónomas receptoras de
inmigrantes, como lo es la valenciana, prestamos atención a los
inmigrantes que recibimos: atención sanitaria, atención
educativa, de servicios sociales; atención que tiene un coste sin
recibir suficiente financiación del gobierno central.
Actualmente es
el Consell y los gobiernos locales quienes financian estos gastos, no
existiendo la adecuada ayuda económica compensatoria por parte del
gobierno central.

La Comunidad Valenciana recibe y da atención a
los inmigrantes porque, naturalmente, como personas se lo merecen, tienen
derecho y nos sentimos orgullosos de ello.
Pero la situación real es
que los beneficios que generan entran en las arcas del estado y nosotros
tenemos el importante deber de atenderles.

Con esta situación, podemos afirmar que gracias
a las políticas sociales y de integración desarrolladas por
el president Camps
y a que la sociedad valenciana es una sociedad acogedora y solidaria que no
ve en la inmigración un problema, sino una fuente de crecimiento y
riqueza social y cultural, en nuestra comunidad no se ha generado el alto
nivel de preocupación existente en la sociedad española.

Estamos absolutamente convencidos de que se
están llevando a cabo las medidas adecuadas en esta línea y
que es una acierto la puesta en marcha del nuevo plan de integración
de la Comunidad Valenciana, dirigido al establecimiento de un espacio
social común en el que caben tanto las personas naturales de nuestra
comunidad como las que no lo son pero residen en ella, haciendo incidencia
en la universalización de los derechos, pero también de las
obligaciones de nuestro sistema democrático y social.

Un espacio social común en el que prime el
respeto a la pluralidad desde la reciprocidad y tendente a la
adaptación general de nuestras costumbres y valores
democráticos.

La cooperación al desarrollo impulsada desde la
Generalitat Valenciana es, como la ley indica, la expresión del
compromiso solidario del pueblo valenciano con los sectores sociales
más desfavorecidos de los países y pueblos estructuralmente
empobrecidos.

Nuestra comunidad está realizando grandes
esfuerzos en este sentido y esto merece nuestra felicitación.

Estamos seguros de que será un acierto la
propuesta de aprobación de la Ley de participación ciudadana,
que se convertirá en uno de los pilares básicos sobre los que
se asiente nuestro sistema democrático, como reconoce nuestra
Constitución y nuestro Estatuto de autonomía.
Esta ley
responde a una necesidad de contacto constante entre el tejido social y las
instancias políticas que desarrollan la acción de gobierno
basada en la cultura del consenso y diálogo y las recomendaciones de
la Unión Europea para establecer una vía de
comunicación recíproca, orientándose desde una
perspectiva activa hacia el fomento de la participación ciudadana en
las instituciones públicas de la Comunidad Valenciana, incluyendo a
nuestras administraciones locales y propiciando un cambio de actitud, tanto
en la ciudadanía como en las instituciones, con el objetivo claro de
mantener entre todos una cultura de participación real y efectiva.

Queremos resaltar también que nos parece, si
cabe, doble acierto, señor conseller, que la cultura de participación se aplique
también a todos aquellos ciudadanos de nuestra comunidad que viven
alejados de nuestra tierra.
Creemos que es muy loable que a través
de la Conselleria de Inmigración y Ciudadanía se impulse el
apoyo a los centros valencianos en el exterior para que los valencianos
emigrantes puedan también mantener estrechos lazos con la Comunidad
Valenciana.

Y quiero terminar como empecé, dando todo el
respaldo de mi grupo, el Grupo Parlamentario Popular, a las
políticas desarrolladas por el conseller Blasco ofreciéndole nuestro apoyo para ejecutarlas y
transmitiéndole la firme convicción, señor conseller, la firme
convicción de nuestro grupo que, siguiendo estas políticas en
estas materias, dado el talante tolerante y de diálogo de usted,
señor conseller, alcanzaremos los objetivos propuestos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el honorable conseller.

El senyor conseller d'Immigració i
Ciutadania:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats, voldria començar
esta intervenció agraint les intervencions dels representants del
grups parlamentaris, de forma especial a la il·lustre diputada Enma
Iranzo, per les seues paraules en nom del Grup Parlamentari Popular, pel
seu recolzament i, sobretot, per eixe esperit de
col·laboració i de cooperació amb les
polítiques que ací hem dissenyat.
També als
representants dels grups de l'oposició, per les seues
intervencions, que jo prenc nota d'algunes de les afirmacions, encara
que n'hi han algunes altres que jo no compartixc.

En qualsevol dels casos, crec que s'ha
desaprofitat una gran oportunitat perquè entràrem a valorar
els principals eixos de la meua exposició.
I torne a reiterar als
grups de l'oposició el brindar-los l'oportunitat que
alguns dels objectius que anem a perseguir en esta legislatura puguen ser
objectes no solament de diàleg, sinó de participació
en la seua elaboració.
I, després, doncs, que no s'haja
valorat suficientment el fet que estem davant d'una situació
nova, d'una estructura organitzativa dins del Consell nova i que, per
tant, oferix també l'oportunitat de renovar alguns principis,
de renovar algunes polítiques i adaptar-se a la realitat de la
Comunitat Valenciana.

La política d'immigració és
una política de coresponsabilitat, és una política a
on, amb competències definides per a cada una de les institucions,
necessitem col·laborar tots perquè este fenomen no se
transforme en un fenomen problemàtic, sinó que se transforme,
com he dit, en un fenomen d'oportunitats per a totes les persones, i
perquè anem passant, com ací hem dissenyat, d'un primer
pla d'immigració, que vam dur a terme al llarg d'esta
legislatura passada, al que volem denominar un «pla
d'integració», perquè volem alçar la
consideració de l'immigrant a la consideració plena
d'un ciutadà en plenitud de drets i d'obligacions.

Després, també, la política de
cooperació és una política que no la fa sols la
Generalitat valenciana, la fa en col·laboració amb moltes
entitats, amb moltes institucions i, per tant, també és molt
important que al voltant d'esta política solidària
aquelles formacions polítiques que se reclamen també del
progressisme, puguen aportar propostes concretes i no únicament
desqualificar sense ningun fonament algunes de les afirmacions que
ací s'han fet.

I la política de participació ciutadana,
senyores i senyors diputats, és una cosa molt seriosa, no és
qüestió d'intervindre per a dir que estem parlant
d'una certa retòrica: no n'hi ha retòrica.
Afortunadament, estem en un model de convivència democràtica
a on les llibertats fonamentals estan plenament reconegudes, a on totes les
persones, partits i institucions poden participar en la vida
política d'una forma activa com a subjectes dels seus drets i
de les seues obligacions, però això necessita també, a
l'altura dels temps en què estem, anar modernitzant-se i anar
adaptant-se a les noves circumstàncies i a les noves situacions.

Per això, incidir en la necessitat de
participació màxima d'aquelles instàncies,
aquelles institucions que estan més a prop dels ciutadans, com
són els ajuntaments, les diputacions, puguen prestar també un
major nivell de cooperació en la Generalitat per a incentivar i
motivar a la vida pública i, sobretot, a la màxima
participació fora del que són els contextos estrictament
electorals, la necessitat de fomentar l'associacionisme en una
societat com la valenciana, rica en esta tradició i que expressa
reiterada i contínuament la força i l'impuls que li
donen a la vida pública i social en la nostra comunitat, són
qüestions que necessiten també un debat públic, que des
de la Conselleria d'Immigració i Ciutadania anem a obrir i
que, naturalment, estem disposats a continuar treballant, per no
reiterar-los la quantitat d'objectius que anem a complir, des
d'estos plans fins a instruments, que jo he referit en la meua
intervenció i que no vull reiterar-la, per a no fer-ho llarg, el
sentit de millorar la qualitat democràtica de la nostra societat,
d'incentivar la màxima participació, del nou concepte
de ciutadania, que, efectivament, sobre els èxits aconseguits en un
estat social de dret mos poden permetre anar avançant en
línies de solidaritat, a on societats com les nostres,
avançades, puguen prestar l'ajuda a aquelles societats, a
aquelles persones que tinguen possibilitats de trobar en nosaltres una via
de trobar noves oportunitats.

Jo demane, una vegada més, esta oportunitat de
poder parlar sobre estes coses, perquè he tengut la
temptació, almenys per la intervenció de la il·lustre
diputada del Partit Socialista, Nuria Espí, he tengut la
temptació d'agrair-li la seua intervenció en nom de la
meua companya Gema Amor, perquè ha fet vosté més
referències a l'etapa i a Gema Amor que a les propostes que jo
he fet ací.
I vosté no se sorprenga: jo sóc molt
solidari del que ha fet Gema Amor i el que ha fet el govern valencià
ara i sempre, perquè crec que sempre ha estat darrere de les
actuacions la voluntat de millorar-les sempre.

Crec que el govern de La Generalitat és un
govern que representa els interessos dels ciutadans valencians, i per
damunt d'ombres i d'encerts, a vegades, sempre treballa per a
millorar la qualitat de vida i el benestar dels valencians.

I en l'última etapa.
.
.
(Aplaudiments) Després
és possible que n'hi haigga encara alguna confusió
conceptual, que també m'ha paregut vore que vostés no
entenien eixes diferències que encara s'estan donant en
ministeris del govern de Madrid.
No creguen vostés que eixa
confusió conceptual se reduïx exclusivament a no saber on estan
les competències d'immigració o les competències
en matèria de política internacional.
La confusió, per
a vostés, senyors del Partit Socialista, els arriba a altres
àrees també prou significatives, i és important que
conceptualment vostés ixquen d'eixa situació.

Entendre hui el que és la plenitud de drets i
d'obligacions, entendre que el fenomen de la migració
és un fenomen que compartim però no com s'ha dit per
allà, que és que no tenim competències.
.
.
Tenim moltes
competències.
Pregunten-li vostés al conseller de Sanitat, al
conseller de servicis socials, al conseller d'Educació, la
quantitat de competències que tenen dia a dia de posar en marxa amb
la incomprensió, moltes vegades, del govern del senyor
Rodríguez en Madrid, per a poder.
.
.
que estes persones tinguen un
plena integració i puguen complir-se els drets que tenen a
l'educació, a la sanitat i a l'assistència social
corresponent.

Eixa és la situació del dia a dia (aplaudiments) per part del
govern de La Generalitat i per part també de molts ajuntaments i
d'altres entitats, que tenen de sofrir la falta de recursos i la
incomprensió que moltes vegades sobre estes qüestions se
mantenen.
I les persones en esta comunitat tenen molt clar eixe nivell de
competències.
Pregunten-los vostés a les persones de
Benidorm, de Pilar de la Horadada, esta setmana, a qui li assignen la
responsabilitat que vinguen eixes persones en eixes condicions inhumanes al
nostre territori.
Eixa és la qüestió des del punt de
vista humà que ací cal valorar, i volem fer-ho sense la
confrontació, però sabent que nosaltres tenim
l'obligació fonamental de considerar els immigrants com unes
persones a les quals hem d'integrar de forma plena, però que
n'hi han altres competències, que representen altres
administracions, que tenen de complir perquè -com algú
ha dit ací- la immigració no se transforme en un
problema sinó en una font d'oportunitats que mos permeta, a
ells i a nosaltres, conviure en unes condicions molt més millors.

Per tant, jo crec que esta és una
qüestió, és una oportunitat que tenen els grups de
l'oposició en esta legislatura per a poder entendre que estem
davant d'una situació nova, d'una conselleria nova, a on
els estem oferint que, en temes fonamentals, per a enriquir el nostres
sistema democràtic, com és la participació ciutadana i
l'extensió de l'associacionisme i de la
cooperació entre les distintes instàncies i, al mateix temps,
fer de la cooperació i de la solidaritat i de la immigració
una font d'oportunitats per a aquelles persones que des del punt de
vista humà esperen que en esta societat les forces polítiques
arribem a acords, que jo els portaré ací i fora
d'ací, a partir ja de hui, perquè pugam no solament
dialogar, sinó vore el contingut concret i vore la forma
també que tinguen l'expressió millor per a complir els
objectius que perseguim.

I, senyora Gloria Marcos, vosté sempre insistix
que el model mos diferencia.
Ja ho sabem que el model mos diferencia,
però no vullga dir que el model que mosatros sostinguem és un
model que no posa en primer lloc la intervenció dels poders
públics, perquè no és aixina.
La defensa dels
interessos públics de la societat valenciana la defensa en major
mida que ningú el Partit Popular en esta comunitat, i això
és una cosa que està referendada reiteradament per
l'adhesió social i electoral que està tinguent el
Partit Popular en les seues polítiques públiques i en les
polítiques que està, de forma clara, incentivant i posant a
l'abast de la societat valenciana.

Anar ja amb discursos molt passats, ja ni ací
cola, a pesar d'això dels efectes mediàtics.
No
és eixa la qüestió.
La qüestió és
vore si quan parlem d'immigració i d'integració,
si quan parlem de plena ciutadania, si quan parlem de la necessitat de la
cooperació i de la solidaritat, estem parlant de principis que este
govern està duent a terme i està fent-los realitat i
vostés estan encara en una confusió conceptual i, certament,
estan en un discurs molt endarrerit, que ja no se correspon a la realitat
ni social ni econòmica ni cultural d'esta societat.

I, per tant, no és qüestió de
tornar a entrar en una cosa que els preocupa a vostés: el tema dels
pressupostos, el tema, fins i tot, d'algunes circumstància
internes d'alguna entitat, ¡que vaja respecte que tenen
vostés pel funcionament autònom d'institucions i
d'entitats que, precisament, tenen eixa autonomia per a resoldre en
el seu si els problemes!
Perquè és com si ací
estiguérem parlant dels problemes que té el seu grup
ací, en esta tribuna.
.
.
Mos pareixeria que no seria acceptable.
I,
tanmateix, doncs, bé, sí que tenen una certa
repercussió pública, sí que tenen un cert efecte,
sí que tenen una connotació respecte de com se concep
ahí el diàleg, el consens, la transparència,
etcètera, etcètera.

Sigam seriosos, perquè estem parlant de coses
molt serioses.
Estem parlant de l'oportunitat que tenim en esta
comunitat de poder donar un nou impuls a les polítiques
migratòries, fer-ho en col·laboració amb allò
que faça falta amb el Govern d'Espanya, però exigint-li
també al Govern d'Espanya que açò té de
tindre uns límits i que té de tindre uns controls i que se
tenen de fer les coses de forma ordenada, d'acord amb aquells que
tinguen unes competències, que nosaltres ja ens encarregarem de
complir les nostres, amb moltíssimes dificultats, a vegades sense
poder arribar a tots els llocs a on voldríem arribar, però,
naturalment, amb la voluntat clara de continuar treballant perquè la
cohesió social de la Comunitat Valenciana, per al capital social que
representa esta vinguda de persones, represente un actiu que faça
possible que la convivència democràtica no se distorsione per
problemes o per males polítiques se porten més enllà
del que són estrictament les nostres competències.

En eixe camí ens van a trobar vostés al
llarg de tota la legislatura i van a tindre l'oportunitat de
comprovar que, allò que diguem, nosaltres ho duguem a terme, que els
problemes pressupostaris no van a representar la minva dels compromisos que
tenim.
.
.
¿Com se pot ficar en dubte el tema de la cooperació
internacional, dels pressupostos que estem destinant a la cooperació
internacional, quan la mateixa Agència de Cooperació del
Govern d'Espanya ha felicitat la Comunitat Valenciana per ser la
comunitat que més fons aporta als projectes de desenrotllament en
l'exterior?
Fa falta ser ignorants i, al mateix temps, fer comentaris
sobre este particular, quan se demostra que l'aportació que
estem fent ací és superior a la de la resta de comunitats
autònomes.
Quina comunitat autònoma d'Espanya té
regulat, inclús per llei, que el 0,7% està destinat a la
cooperació internacional?
Quina?
Diga'n una!
Inclús de
governs socialistes!
Ninguna!
Ninguna!
Exclusivament esta.

I eixe compromís, fet ja l'any passat, se
mantindrà en els pressupostos d'enguany.
Perquè, clar,
per a entendre-ho, això, cal entendre que estem parlant d'una
política transversal, i quan estem parlant
d'açò, estem parlant no sols del que és el
departament des del punt de vista orgànic i funcional d'una
conselleria, sinó de la política transversal que,
afortunadament, des d'este govern s'està fent i que,
inclús, per primera vegada té una vicepresidència
social encaminada per a garantir totes les polítiques socials que
s'estan fent des dels distints departaments.

Això és anar per davant de les
circumstàncies, és anar avançant-se a les
exigències de la societat valenciana i és anar donant
resposta als interessos i a les demandes de la societat valenciana.

En eixe camí ens van a trobar i, naturalment,
el que demanaríem és que, mentres vostés vullguen,
nosaltres estarem disposats a estes polítiques, que són
transversals -i que moltes vegades tenen de tindre el seu biaix
ideològic inequívoc, que nosaltres no renunciem a ell-,
pugam fer-ho també amb la màxima col·laboració
amb les forces polítiques representades en esta cambra, igual que
estem fent-ho amb la societat civil, amb les ONG, amb les entitats i amb
les organitzacions que diàriament estan dedicant-se a
açò i que tenim el referendament d'ells i, naturalment,
estem molt orgullosos del recolzament que reiteradament ens estan donant a
les polítiques de solidaritat, d'immigració, de
cooperació i de participació ciutadana que estem impulsant
des de la Conselleria d'Immigració i Ciutadania.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, honorable conseller.

Per a la rèplica, té la paraula la
il·lustre diputada Nuria Espí.

Cinco minutos.

La senyora Espí de Navas:

Bueno, en el breve espacio de tiempo que tengo, no
insistir.
.
.
Es decir, ¿qué más da que tengamos el
compromiso del 0,7 si no lo aplicamos y nos lo cargamos por
modificación presupuestaria?
Yo mismo le he planteado que 33
millones de euros en agosto, una modificación presupuestaria a
cooperación internacional.

¿El gobierno no le felicitó en un
momento determinado?
Claro que le felicitaba a la comunidad,
¡superaba a todas las comunidades de España!
en la
aportación anual al plan operativo, y resulta que, claro, era
mentira.
Cuando a nosotros nos dijeron.
.
.
, dijimos, «hombre, pues
si lo hacen, bienvenido sea», pero va y era mentira, y ustedes de un
plumazo se lo cargaron con una modificación presupuestaria.
Luego el
0,7, señor Blasco, no es verdad, no es cierto.

En cuanto a la corresponsabilidad, si la asume de la
gestión anterior, convenza, porque sabe que lo de la
emigración es transversal.
Y tendrá que decir que asume
también la realidad que tenemos en esta comunidad con 81.
000 alumnos
escolarizados inmigrantes, con escasamente 114 aulas de integración.
Significa que tenemos un aula de integración y compensación
cada 700 alumnos.
Mire, Cataluña uno cada 100 -no quiero
volverle a repetir la cifra-, pero Murcia una de cada 200.
Esa es la
realidad de esta comunidad.
¿Corresponsabilidad con la
gestión anterior?
Asúmala toda.

Del 2005 al 2006 había un compromiso de que
íbamos a llegar al compromiso de más de 100.
Acabamos el 2007
con 73 aulas.
Es verdad que hemos incrementado a 114.
Pero 114 aulas, una
cada 700 alumnos inmigrantes.

De verdad que el camino se hace andando.
Y mire, la
ciudadanía, yo comparto con usted lo importante de debatir en
profundidad los valores de lo que significa.
También espero que,
igual que convenza al conseller de Educación para que invierta en el sistema
educativo, en la integración de los niños inmigrantes,
invierta en la puesta en marcha de Educación para la
ciudadanía que nos dará ese valor a todos para saber que
tenemos que participar.
(Aplaudiments)

En cuanto a los presupuestos, usted comparaba con
1995.
Yo no lo voy a hacer, no lo voy a hacer, porque si entramos a
comparar con el año 1995 lo que ha sido las inversiones, pues, en
fin, me parecería retrotraerlos a otra sociedad valenciana que
estaba un proceso.
.
.
, incluso recién salido de la
reconversión y con una crisis económica.
Y la verdad es que
nuestra sociedad valenciana, afortunadamente, incluso para que usted haga
comparaciones, ha cambiado muchísimo, y para bien.

Pero yo voy a comparar con el año 2004.
Y le
voy a decir que en el año 2004 -sólo hace tres-
eran ustedes gobierno.
Esta comunidad recibió para políticas
de inmigración.
.
.
Y mire, si nosotros en el 2005 empezamos el
proceso de regulación y 130.
000 personas son regularizadas, como
usted y yo sabemos, es que estaban aquí, y más de dos
años como mínimo.
Estaban aquí en situación de
ilegalidad.
Ese colchón amortiguador ustedes lo podían
aguantar, no pasaba nada.
El proceso de normalización que regulariza
y clarifica ustedes lo pusieron a caer de un burro, como que ahora de los
que vienen en cayuco tiene el señor Rodríguez
-según usted-, el señor Zapatero
-según yo-, Rodríguez Zapatero, el señor
Rodríguez Zapatero (remors) tiene la culpa de los tres cayucos que han llegado a
Alicante.
Cuando antes llamaban pateras.
Y le tengo que recordar que es que
ha cambiado el modelo y ha cambiado el país de origen, eran pateras
que venían de Marruecos y ahora son cayucos que vienen de un poquito
más abajo, de Senegal, gracias también a una situación
económica muy importante, y de otros países.

Y si ustedes, su actitud.
.
.
Y fíjese, no
sé qué dirán los alcaldes de la localidad.
Sí
que he leído qué dijo usted, porque tenía que
comparecer con usted, yo no voy a hablar con los alcaldes.
El que tiene la
obligación de hacer que esos alcaldes entiendan el problema que
puede generar que haya situaciones de desatención de personas y
situaciones de riesgo, que aunque pongan una.
.
.
No, ¿qué
pedía el señor portavoz ayer cuando decía que
quería más de nueve mil no sé cuántos
policías?
No sé, pongan 3.
000 en la costa de Alicante.

Hay cosas que tanto ustedes como nosotros saben que
sólo se solucionan de otra manera.
Se solucionan con la
política que está haciendo el ministerio -y las
habrán visto- yendo a Ghana, yendo al África
subsahariana a poner dinero, a invertir y a la vez hacer campañas,
haciendo políticas para que las personas no salgan del país
de origen; financiadas conjuntamente con Naciones Unidas.
Y lo podemos ver
en todos los medios de comunicación, incluso los anuncios que se
están viendo en las televisiones públicas, que lo sabe tan
bien como yo.

La realidad.
Ustedes, 740.
000 euros.
La realidad, la
aportación del estado este último año en esta
comunidad ha sido -y lo sabe tan bien como yo- sólo para
las políticas que usted va a gestionar.
Porque, aquí no nos
engañemos, usted hable de la parte de educación, o
clarifíquenos si verdaderamente va a gestionar la inmigración
desde la transversalidad.
Y usted va a exigir a educación que
cumpla.
Y va a exigir al resto de consellerias que adecuen al programa valenciano las
políticas.
¿Y va usted a evaluar esas políticas?
No lo
va a hacer, porque ya lo pone en el reglamento.
Se va a encargar de lo de
la política de integración, es decir, bienestar.
.
.

La senyora presidenta:

Por favor, vaya terminando.

La senyora Espí de Navas:

(Inoïble) .
.
.
a 11 millones de euros.
En cooperación,
0,7, perdone, pero no existe.

Oportunidad, el discurso que usted nos ha hecho.
Mire,
yo no digo en ningún momento que sea retórica las
políticas de participación, porque estaría diciendo
una barbaridad.
He dicho de lo importante que es la participación
para la consolidación de nuestros sistemas democráticos.
Retórico es usted, porque ya lo conozco.
Y cada vez que viene y nos
habla de un plan no se cumple nunca.
Y de verdad que tiene discurso.
En
muchas de las cosas que dice yo estaría de acuerdo, pero la verdad
es que luego no las cumple.
Y además me dice que va a hacer cursos
para mediadores.
¡No cree nada más!
El FEIM, una
institución que funciona de maravilla, está haciendo cursos
hace más de seis años, y muy buenos resultados.
Y el
Observatorio Valenciano de la Inmigración, que ni lo ha nombrado,
para su conocimiento, tiene la valoración no sólo en nuestra
comunidad, en el resto de comunidades, de un instrumento válido para
el análisis de la situación de la Comunidad Valenciana, y
funciona como una institución, aparte de la que usted forma parte, y
seguramente presidirá si va a ser el conseller de Inmigración, utilicémoslo.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Gloria Marcos.
(La senyora presidenta desconnecta el micròfon de la
trona) (La senyora Espí de Navas continua parlant amb el
micròfon desconnectat)

Perdón, señora Nuria Espí.
Perdón.
(Aplaudiments)

Muchísimas gracias.

Ahora sí, y un fallo lo tiene cualquiera, tiene
la palabra la ilustre diputada Gloria Marcos.

La senyora Marcos Martí:

Jo bulte un poquet més (rient), però en fi.

Bé, senyor conseller.
Que no hem valorat els
principals eixos de la intervenció?
Clar que ho hem valorat.
El que
passa és que no volem quedar-mos en la part de fora, en la part de
les paraules.
El que volem realment és parlar dels continguts de la
política que vosté ha vingut a proposar davant
d'aquestes Corts.

Dia, «és que s'han fet un embolic
en les competències».
No, no, mire, nosaltres el que estem
dient és: hi ha unes competències de l'estat, que les
complisca l'estat; hi ha unes competències del govern
valencià i de la seua conselleria i d'altres conselleries,
perquè estem parlant d'un fenomen global, parlem de les
competències del govern valencià i parlem també de les
competències dels ajuntaments.
El que no podem acceptar és
que vosté se pose victimisme, faça victimisme davant de les
competències de l'estat, quan parlem de les seues mira cap a
un altre costat i despista, i quan parlem de les competències dels
ajuntaments pretenga vosté derivar-les en associacions, algunes
sense ànim de lucre i altres amb molt d'ànim de lucre.
O siga que el que hem de parlar és la col·laboració,
la cooperació, però cadascú assumint les seues
competències.

Parlava vosté del Pla
d'integració, parlem-ne.
Anem a parlar
d'intervenció jurídica, anem a parlar de vivenda, anem
a parlar de com s'afavorix l'empadronament dels immigrants per
afavorir els seus drets després sanitaris, d'accés a
l'educació.
Jo vull parlar d'això.
Jo vull
parlar, per exemple, que diga vosté què pensar fer en eixos
més de cent subsaharians que hi havia sota al riu i que en estos
moments estan escampats en pisos tutelats, en pensions i alguns en el
jardí de baix de ma casa dormint.
Jo vull parlar dels romanesos que
van tirar vostés de la fàbrica abandonada i vull saber com
s'integra, quines són les polítiques concretes que
vosté va a dur a terme.

Mire, senyor Blasco, a mi el que em sembla terrible
és que parle vosté de participació ciutadana i el seu
govern no siga capaç de garantir els drets dels diputats i diputades
d'estes Corts quan mos adrecem al govern per a demanar
sol·licitud de documentació o preguntes.
Que mos diuen, val,
o siga, no se complixen els drets dels diputades o diputades per adquirir
informació per a treballar.
I va vosté a dir-me a mi que va
vosté a deixar participar, intervindre i garantir els drets de la
ciutadania?
La veritat és que haurien de començar per
garantir alhora els drets dels diputats i diputades, que som representants
del poble valencià i després segurament jo me creuré
que vosté té també garantia que va a fer cas a
allò que diuen les organitzacions civils.

Per suposat que cal garantir l'existència
d'un teixit social quan més ample millor.
El debat
públic quan vosté vullga.
Sobre els drets de ciutadania, per
suposat.
Parlarem, però no farem xarrameques, parlarem seriosament,
parlarem de propostes concretes, i a partir d'ahí del seu
suport pressupostari i de la seua capacitat real d'intervindre en les
polítiques que fan referència a la societat valenciana.

Però, mire, és que vosté, com
sempre, a tot el món li ix el tic, quan parlem de defensa
d'allò públic diu: «viejo, cosa del pasado,
estatalismo».
No senyor, sempre les parts més antigues de la
societat exigixen la garantia d'allò públic
perquè és l'única garantia que la majoria tinga
garantits els drets bàsics que fan d'eixa societat una
societat democràtica.

I segurament a vosté li ha de donar molta por
que jo parle de fundar.
Perquè ha sigut demanar-li que vinga
ací i diga què passa, per què vosté està
avalant la persecució sindical, per què vosté
està avalant una institució que està proporcionant-li
a vosté sense cobertura legal treballadors en la conselleria,
immediatament ve ací i amenaça en allò de
«hombre, no lo quiero decir, pero lo digo».
Perquè si
vosté diu això, jo no me clave en les coses internes del seu
grup.
Mire vosté, senyor conseller, que poca serietat, quin intent
de cop més baix d'una persona que jo pressupose la seua
capacitat política des de fa més de 25 anys.

Jo si tinc problemes és sempre per ser
coherent.
Encara que altres els tenen perquè en estos moments jo no
sé exactament quin és el color del tint de la jaqueta que han
anant transvasant al llarg dels últims 25 anys, senyor Blasco.

Aleshores, tingam la festa en pau, que ací
estem parlant d'integració, de cooperació i de
participació.
I a partir d'ahí ens posarem
d'acord.
Però ens posarem d'acord en mesures concretes,
no en propostes buides de contingut, i sobretot en la defensa d'un
model que el que ha de fer és garantir que la societat valenciana
efectivament siga una societat absolutament democràtica, on se
complixen els drets humans i el color de la pell.
I la diferència de
procedència o la diferència de religió no té
per què establir cap diferència en els trets bàsics
que tots els homes i les dones que viuen, no sols al País
Valencià, sinó en el món sencer, haurien de tindre pel
fet de nàixer al món.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el honorable conseller.

El senyor conseller d'Immigració i
Ciutadania:

Crec que una vegada més es torna a perdre una
oportunitat que entrem en el fons de la qüestió ací.

Senyora Glòria Marcos, jo no li he tret a
vosté.
.
.
, ha sigut vosté la que ha introduït ací
un assumpte que el lloc de tractar-lo no és ací.
Perquè si ací s'ha de tractar eixe assumpte, amb
més raó s'han de tractar assumptes que a vosté
li ataquen o li estan afectant de forma directa.
O siga, això no
és tracta de ningun colp baix.
Se tracta que vosté, en eixe
afany de desviar un debat autèntic sobre les propostes que
ací han hagut.
.
.
I no confonguen vostés les coses, a este
debat se ve a proposar les línies d'actuació al llarg
d'una legislatura.
És la primera vegada que vostés
tenen l'oportunitat d'escoltar-los.
És la primera vegada
que vostés tenen l'oportunitat de reflexionar sobre elles i
ficar-se a treballar, si ho estimen oportú, al costat de
l'acció del govern sobre estes qüestions que ací
s'han dit.

El que no pot vosté és hui ací
demanar que les propostes que hui sí s'avancen, d'acord
amb el sentit d'este debat, hagen de portar, algunes les tenen, les
tenen, i a algú li hauria de causar vergonya de les línies
pressupostàries que hi ha, algunes les he citat, en relació a
les mateixes línies en etapes anteriors.

O siga, al que es ve ací hui és que les
línies d'actuació se puguen discutir.
I entre les
línies d'actuació a discutir d'esta conselleria i
d'este govern no està la situació interna d'una
entitat que funciona autònomament, que té el seus organismes
per a debatre les coses, com no estem ací per a debatre els
problemes interns que vostés tinguen o puguen tindre.
(Aplaudiments) No es ningun
colp baix.
El colp baix és quan vosté pretén introduir
d'una forma oportunista, en un debat on s'han de discutir les
propostes del govern, altres coses que no tenen absolutament res a veure.
Eixa és la qüestió.
I no és un problema de
retòrica, no és un problema que vostés estiguen
ací insistint contínuament que si les persones ho entenen o
no ho entenen, o si el debat és d'allò
públic.
.
.
Però què diu vosté, si en esta
comunitat els drets bàsics d'educació, de sanitat, de
serveis socials estan universalitzats?
La garantia és el govern, el
govern, del compliment que tots tinguen dret a una educació, a una
sanitat i a uns servicis socials.
Què diu vosté, què
diu vosté?

I això és una conquesta de tota la
societat i dels distints governs, però este govern està
garantint-ho.
I està garantint-ho a més, a més
està garantit uns servicis que estan afectant més d'un
milió de persones que no els computa el govern d'Espanya, i
que està aconseguint que a algunes persones, problemes que
són una via d'oportunitats, estiguen vivint-ho com a
problemes.
Perquè el problema quan una persona d'ací va
a un hospital i veu una cua majoritàriament d'immigrants, no
és un problema dels immigrants, sinó és un problema
que la majoria d'eixos immigrants en eixe hospital no estan computats
a l'hora del que és el pagament, el que és la despesa,
el que és el servei nacional de sanitat, perquè el govern
d'Espanya continua computant encara el cens de l'any 1999.
(Aplaudiments)

Però com poden vindre vostés ací
a parlar d'allò públic i privat?
L'aposta pel
públic d'este govern és inequívoca.
I a
més, feta sense ningun afany intervencionista de ninguna classe,
donant possibilitats que les institucions, les fundacions, la societat
civil puga augmentar el seu nivell d'intervenció en la vida
pública, tindre nivells de participació reals, no inventats;
diàleg sobre els problemes reals de la societat, no sobre altres
coses.

Me conta la senyora Núria Espí el
bé que funciona el CeiMigra.
Però, senyora Espí, que
no sé per on para, imagine's vosté
l'interés que la senyora Espí en el que estem parlant
ací.
Però si el CeiMigra el vaig fundar jo, el vaig crear jo!
O siga, m'han de dir vostés a mi si el CeiMigra funciona
bé o no funciona bé.
I no funciona bé perquè jo
el vaig crear, sinó perquè les persones que estan allí
estan fent-ho molt bé, abans i ara, abans i ara.
(Aplaudiments) Però,
bé, de què estem parlant ací?

Jo els demane, els demane.
.
.
Perquè torne a
insistir-los: estem en una qüestió que és nuclear per a
independentment del nostre context ideològic i de les nostres
situacions, puguem avançar en un pas que este govern ha donat, el
voler plantejar a la societat valenciana, i en primer lloc, als grups
parlamentaris, l'oportunitat de tots junts millorar la qualitat
democràtica de la nostra societat, de buscar millors instruments i
mecanismes perquè funcione tot millor des del punt de vista de la
participació ciutadana.
Que el fenomen de la immigració siga
un fenomen d'oportunitats i no siga un problema, com desgraciadament
ho veu molta gent.
El problema de la immigració.
.
.
Qui és
el que veu el problema de la immigració?
La gent que veu una
immigració irregular.
Qui és el responsable d'una
immigració irregular?
Aquell que té el control i la
competència sobre les fronteres, sobre les duanes.

El drama de les pasteres estes que vosté han
parlat, que han arribat a les costes valencianes, és un drama
humà incommensurable, però estem parlant del 5%, del 5% de
les persones que arriben en eixes condicions infrahumanes.
Però
això no és un problema.
.
.
Ja sé que eixe problema
no és un problema que el pot resoldre el senyor Rodríguez, ja
sé que no el pot resoldre el senyor Rodríguez, perquè,
a més, el senyor Rodríguez si no resol el problema del 95% de
les persones que entren irregularment en Espanya, com va a resoldre el tema
de les pasteres?
(Aplaudiments) Si és que el senyor Rodríguez no resol res, no
resol res.
Eixe sí que no és un problema de les autoritats
locals ni de les autoritats autonòmiques, eixe és un problema
d'estar consentint que màfies estiguen traficant amb persones
humanes, de no estar complint els límits que un estat de dret ha de
tindre.
(Aplaudiments) Eixa és la qüestió.
El que passa és
que vostés no volen vore-ho.
I com que no volen vore res, els passa
el que els passa.
El que els passa a vostés és el que els
passa, que estan encara en la mateixa situació, com si ací no
haguera passat res, tant com estaven fa uns mesos endarrere, i han de fer
un esforç en companyia de mosatros, sense autosuficiència per
part de mosatros.

Però, bé, el que no poden encara
és ací dir que és que el problema dels qui arriben
ací en pasteres és un problema de les autoritats locals o de
les autoritats autonòmiques.
Això no pot ser, això no
pot ser!
(Remors) Ho
dic jo, ho dic jo.
El que estic dient és que mosatros hem de
propiciar.
.
.
, i estem posant en marxa mecanismes perquè eixa
integració d'estes persones es faça de forma plena.
Però nosaltres no tenim la possibilitat d'evitar eixos
problemes que se generen.

Quan vostés parlen dels que estaven baix del
pont, anem a veure.
Els que estaven baix del pont estaven en una
situació irregular i il·legal.
Qui ha permés que
arribaren a ficar-se baix del pont?
(Veus i
remors) Clar!
Qui és el que consentix que
vinguen eixes persones en eixes condicions?
I el problema de la
immigració ara i abans.
Jo dic: no hi ha ningun lloc en Espanya que
estiga resolt adequadament el problema de la immigració, en ningun
lloc, en ningun lloc.
O siga, no se tracta de tirar-se la culpa uns a
altres, se tracta de saber que eixa qüestió és una
qüestió molt seriosa, que mos té desbordats a molts, mos
té desbordats a molts i que estem fent un esforç per a
intentar avançar de forma conjunta en resoldre, primer, els
problemes humans i, després, exigir també que algú
haja de resoldre el que són les seues competències.
Els que
estaven baix del riu està cada u d'ells on ha volgut estar,
gràcies a una actuació exemplar de l'Ajuntament de
València, on han volgut cada u d'ells estar.
I nosaltres no
tenim competències per a una persona que se'l porta a un lloc
on està dignament atés, si als tres dies vol anar-se'n,
se n'ha d'anar, perquè mosatros sí que respectem
la llibertat individual, encara que sabem que això representa riscos
per a moltíssima gent.

Per tant, les anècdotes o la casuística
sobre este particular mos desvia del principal tema.
I jo els torne a
oferir a vostés l'oportunitat que tenim al llarg d'esta
legislatura, i de forma immediata, si vostés volen, que algun dels
instruments que hem posat en marxa per a millorar la qualitat
democràtica, la participació ciutadana, la millora dels
nostres projectes de cooperació i el fenomen de la immigració
perquè tinguen una integració plena i convivencial, els
instruments que hem posat en marxa posar-los en diàleg amb
vostés perquè també mos ajuden que açò
siguen al final uns instruments que compten amb la majoria de les forces
polítiques de recolzament.

Que vostés no volen i volen continuar entrant
en anècdotes i en qüestions que no tenen res a veure, mosatros
ho lamentarem, perquè la credibilitat d'este govern, el sentit
de les polítiques públiques que està desenrotllat, la
sensibilitat social per les coses que està fent, no és
retòrica que hagen de dir els representants del Partit Popular ni jo
mateix, sinó és una cosa que està avalada per la
credibilitat pública i per l'adhesió social i electoral
que té este partit.
(Aplaudiments) No és qüestió de debatre-ho ací.
Acabem d'eixir d'una situació on les persones
d'esta comunitat han tingut la gran oportunitat de valorar i avaluar
la credibilitat de les polítiques que un estava dient i el grau
d'execució dels compromisos programàtics i electorals
que havíem tingut.
Millor exemple que eixe no n'hi ha.
No
deriven l'atenció a si fulanito pensa o si no sé qui ha dit no sé quantes
coses.
I això estem dient-ho i volem millorar encara el que estem
fent.

I voldríem fer moltes d'estes coses en
companyia de vostés, però, clar, vostés han de tindre
una postura un poquet més modesta, un poquet més
d'arrimar-se, un poquet més de vore on tenim els nostres
dèficits i mos els assenyalen, però no una
desqualificació anant-se'n a anècdotes que desvien
l'atenció del que és un compromís d'este
govern, que l'ha fet i el continuarà fent, treballant per a la
immensa majoria i tenint dels principis de la immigració en plena
integració de la solidaritat, de la cooperació i dels drets
de la nova ciutadania, un compromís públic d'este
govern que el farà amb vostés o sense vostés.
Ens
agradaria fer-ho amb vostés, però si vostés no volen,
perquè estan en unes concepcions molts endarrerides,
pseudoprogressistes de paraula i amb molt poc contingut real, molt al marge
del que és la realitat social d'esta comunitat, nosaltres ho
lamentem, perquè el que voldríem seria tindre una
oposició que tinguera un paper més determinant, que
fóra més protagonista i que poguera coincidir amb el govern
en l'aplicació d'algunes de les polítiques
públiques que nosaltres volem implementar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Compareixença de la consellera de Turisme,
senyora Angélica Such Ronda, per a informar sobre les línies
generals de la política que durà a terme la conselleria en la
present legislatura, sol·licitada a petició pròpia (RE
número 887) i del Grup Parlamentari Socialista (RE número
1.
762)

La senyora presidenta:

Continuem amb la compareixença de la consellera
de Turisme per a informar sobre les línies generals de la
política que durà a terme la conselleria en la present
legislatura, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup
Parlamentari Socialista.

La senyora consellera de Turisme:

Señoras y señores diputados.

Es para mí un motivo de satisfacción y
de responsabilidad presentarme ante esta cámara como nuevo miembro
del gobierno valenciano al frente de la Conselleria de Turisme, gracias a
la confianza que el molt honorable president de La Generalitat ha depositado en mí.
(Aplaudiments)

Me van a permitir, antes de proceder a informarles
sobre las líneas de la política turística, que dirija
un respetuoso y afectuoso saludo a mi predecesora, cuya acertada labor al
frente de esta cartera nos facilita hoy un buen punto de partida para
emprender esta nueva legislatura.

El turismo en la Comunidad Valenciana es un sector
económico de gran importancia, con una aportación al producto
interior bruto del 13,8%, y al empleo superior al 14%.
Estamos hablando de
unos 300.
000 puestos de trabajo y, por tanto, de un sector
estratégico para la generación de riqueza y de prosperidad.

El sector turístico en nuestra comunitat ha alcanzado un
buen posicionamiento, tanto a nivel nacional como a nivel internacional.
Recibimos 23 millones de turistas anuales, lo que nos sitúa en
tercera posición entre todas las comunidades autónomas en
cuanto al número total de turistas, y concretamente, somos el tercer
destino turístico a nivel nacional y el quinto a nivel
internacional.

La demanda ha evolucionado de forma positiva en estos
últimos años, y yo voy a señalarles muy brevemente,
muy brevemente, algunas cifras básicas de la legislatura anterior
que avalan la afirmación que acabo de hacer.

La evolución de la demanda en el conjunto de
establecimientos de alojamiento de la comunitat ha sido positiva.
Cuando hablamos de alojamiento, hablamos de
hoteles, campings,
apartamentos y alojamiento rural.
Ha registrado un incremento del 18%, y
estoy facilitando cifras del Instituto Nacional de Estadística.
Según el Instituto de Estudios Turísticos de la Secretaria
General de Turismo, dependiente del Ministerio de Industria, Comercio y
Turismo, respecto a turistas extranjeros, se ha incrementado en este
período en el 13,7%.
Quisiera además destacar que los
extranjeros que visitan nuestra comunitat registran la mayor estancia de toda España, cifrada
aproximadamente en 12 días.

Pero no solo la demanda ha tenido una evolución
positiva, la ha tenido también la oferta.
Contamos con más de
330.
000 plazas de alojamiento.
Y las modalidades que han tenido un
compartimiento más dinámico han sido los establecimientos
hoteleros, con un 13,3%, y el alojamiento rural, con un 27,2.

Efectivamente, la coyuntura ha sido favorable en
inversión y se ha hecho en establecimientos hoteleros, destacando el
incremento de las zonas de litoral y de interior, y mención especial
merece la evolución de la ciudad de Valencia, con un incremento del
25,6%.
Cabe señalar, además -creo que es
indicativo-, que la oferta hotelera de categoría superior, de
cuatro y cinco estrellas, se ha incrementado en seis puntos.

Y para finalizar esta breve descripción de la
evolución turística, creo que debemos señalar los
datos más recientes que tenemos de la campaña de verano para
su información.
Hablo de datos referentes a los meses de junio y
julio, porque son los que a fecha de hoy son datos oficiales.
Todos los
indicadores apuntan a un crecimiento del turismo, tanto de turistas
nacionales como internacionales.
La llegada de turistas extranjeros ha
crecido un 4,2%, y el incremento de viajeros en establecimientos hoteleros
ha sido del 4,3 y en extrahoteleros del 1%.

Adelantarles que las previsiones para el mes de agosto
que nos facilita el Instituto Nacional de Estadística son positivas,
porque apuntan a un crecimiento de dos puntos en la ocupación de los
establecimientos hoteleros.

Bien.
Esa es la situación que tenemos ahora
mismo y partimos, por tanto, de cifras positivas.
Pero yo creo que nosotros
debemos ir un poco más allá en nuestro análisis,
porque el sector turístico, con carácter general, está
atravesando por un momento de grandes transformaciones y sorprende,
además, la rapidez con que estas transformaciones se están
produciendo.

Las pautas en el comportamiento de la demanda
están cambiando.
Las vacaciones se fragmentan, las estancias se
reducen, aumentan los viajes individuales y disminuyen los organizados.
Las
compañías aéreas de bajo coste se están
estableciendo de forma espectacular y se dispara la adquisición de
servicios turísticos a través de Internet.
Las reservas se
ralentizan y tienden a realizarse con menor antelación y, con
frecuencia, a última hora.
Las economías domésticas se
muestran vulnerables a la subida de los tipos de interés, lo que
afecta esta circunstancia de forma directa al consumo en ocio.

Otro aspecto de la demanda que hay que tener en cuenta
a la hora de planificar estrategias turísticas es que el turista, en
la actualidad, tiene más acceso a la información y, por
tanto, es un turista más independiente y más exigente.
La
consecuencia de esta evolución es que nos encontramos ante un
turista más predispuesto a decidir nuevos destinos en el
último momento y en función de la información a la que
tiene acceso y de las ofertas que le puedan llegar.

Estos son algunos de los importantes retos que el
turismo presenta en la actualidad.
Lo que de ninguna manera entiendo debe
inducirnos al pesimismo, porque la política turística que ha
llevado a cabo el gobierno valenciano ha dado buenos resultados y podemos
decir que hoy el turismo valenciano goza de buena salud.

Quiero insistir, porque me parece importante, que
tengamos presente que somos el tercer destino en turismo nacional y el
quinto en extranjero y que Benidorm fue el año pasado el punto
turístico con mayor grado de ocupación de toda España.

Pero la conselleria tiene que ser receptiva a los cambios y tiene que ser
el instrumento capaz de generar la política necesaria que conduzca a
un proceso de adaptación e incluso, si me lo permiten, de
anticipación, que nos lleve a ser capaces de seguir bien
posicionados.
Porque todos tenemos que estar bien posicionados: las
administraciones, los destinos y, por supuesto, las empresas.

Tenemos que establecer líneas de
actuación que impulsen la adecuación de nuestro sector a las
transformaciones del entorno turístico y a las nuevas necesidades de
los consumidores, porque hoy más que nunca se hace necesario que
todas estas actuaciones se marquen bajo dos parámetros: la
cooperación y la visión estratégica.

Para la consecución de este objetivo,
necesitamos un trabajo conjunto.
Y hablo de un trabajo conjunto porque
considero de capital importancia la interlocución y la
coordinación de los diferentes agentes, porque estamos hablando de
un sector muy heterogéneo y muy atomizado.
Contamos con más
de 47.
000 empresas y pretendemos, desde luego, que la labor de la conselleria sea de liderazgo,
pero siempre en estrecha relación con el sector privado y con el
resto de las administraciones que tienen competencias que afectan al
turismo.
Y me refiero, por supuesto, a la administración local, a la
provincial, a la estatal y a otros departamentos del gobierno valenciano.

Es mi intención impulsar lo máximo
posible la cooperación a todos los niveles y marcar estrategias
turísticas eficaces y coordinadas que nos lleven a garantizar a
largo plazo y de forma sostenible los mayores niveles de rentabilidad
socioeconómica para la Comunidad Valenciana.

Para ello, me planteo la interlocución con los
diferentes agentes del sector como uno de los pilares básicos de la
política turística durante esta legislatura y, en este
sentido, quiero potenciar el Consejo de Turismo como un órgano de
consulta y asesoramiento.
Pero además crear los mecanismos
necesarios para coordinar las actuaciones que de él emanen sobre
temas concretos con otras administraciones y con el sector empresarial.

Este esfuerzo común tiene que posibilitar la
visión estratégica que anteriormente apuntaba.
Quiero,
durante esta legislatura, potenciar la planificación
turística con una visión a más largo plazo.

Y en este momento contamos con una herramienta de gran
interés para el sector que es el Plan de espacios turísticos.
Ha sido elaborado por las universidades con la participación del
sector y de la conselleria.
Este plan, que acaba de finalizarse y que va a ser difundido en
los próximos meses, es de carácter orientativo para las
administraciones públicas y comprende tres bloques temáticos.
En primer lugar, define 21 espacios turísticos que se configuran
como territorios con unas características comunes desde el punto de
vista turístico.
En segundo lugar, se establecen unas directrices
generales para la planificación turística territorial de tota la comunitat.
Y, por
último, se plantean directrices estratégicas para cada uno de
los espacios que se han delimitado.

Creo que es un punto de partida muy valioso para
realizar actuaciones concretas y que se trata además de una
herramienta eficaz para las administraciones locales.
Por eso, tengo un
especial interés en poner este plan a disposición de los
ayuntamientos, mancomunidades y entidades supramunicipales para que
así cuenten con un instrumento de planificación que ha sido
hecho a su medida para cada uno de los espacios turísticos
delimitados.

Con esta planificación turística
coordinada queremos alcanzar una meta final y es que el sector
turístico siga siendo competitivo.
Ese es nuestro objetivo.
Porque,
señorías, si el sector turístico valenciano ha tenido
una trayectoria tan dinámica es, en gran medida, debido a que
contamos con un sector empresarial decidido, activo y emprendedor.
Y es
nuestra obligación apoyarle en las líneas que incidan en su
competitividad a través de la calidad, la formación, la
investigación, el desarrollo y la innovación, I+D+I, la
diversificación y la comunicación y promoción.

Y hablamos de calidad.
La apuesta de la conselleria por difundir la
cultura de la calidad entre los agentes del sector turístico de la
Comunidad Valenciana ha sido importante; se han materializado, en la
ejecución de las actividades contempladas en el Plan integral de
calidad del turismo valenciano vigente durante el período 2003-2008
con el claro objetivo de contribuir desde la excelencia de la
gestión de nuestros productos y destinos al incremento de la
competitividad de nuestro sector.

Apoyamos así el desarrollo de proyectos que
culminan en la certificación de sistemas de calidad o gestión
medioambiental y que contribuyen a mejorar su posicionamiento en el
mercado.
Se ha avanzado mucho en este camino.
Hemos pasado de 220
certificaciones a 440 en dos años y eso nos anima a seguir en esta
línea y dar continuidad al plan por un nuevo período, que
abarcará desde el 2009 hasta el 2013.
Estamos decididos a potenciar
la calidad de nuestra oferta tanto a nivel de empresas como de destinos.

Y hay dos elementos que yo considero claves para esta
nueva fase del plan de calidad.
Por una parte, la mayor difusión y
promoción de los establecimientos con certificados de calidad como
factor diferenciador de nuestra oferta turística y, por otra, el
impulso de la calidad integral en los destinos turísticos,
abordándola desde diversos ámbitos y trabajando en municipios
piloto que podrán desarrollar sistemas de calidad globales, en los
que estarán involucrados los diferentes agentes: las empresas y los
servicios que intervienen en el sector turístico.

Y esa mejora de la calidad tiene que ir de la mano de
la formación; tiene que ir de la mano de la
profesionalización.
El gobierno valenciano ha venido realizando un
esfuerzo importante en la formación en el sector turístico a
través de la red de centros de turismo, de los CDT, que tiene el
objetivo de mejorar la competitividad y la calidad de las empresas mediante
la formación de los recursos humanos de acuerdo con demandas
concretas, tanto para mejorar la cualificación de los trabajadores
en activo como para la incorporación de nuevos trabajadores al
sector turístico.

Debido a las especiales necesidades de
formación que plantea el interior de la comunitat y en relación al turismo rural, se ha puesto en
marcha el proyecto de los CDT de interior, del CDT de interior.
Durante
estos años, vamos a reforzar esta línea de actuación
programando actividades formativas in situ según las necesidades
detectadas en el entorno rural y primando aspectos cualitativos frente a
aspectos cuantitativos.
Para ello, se va a poner en marcha la red de aulas
de interior.
Tenemos la previsión de que, durante la legislatura, la
red de CDT, en su conjunto, ofrezca formación a más de 65.
000
alumnos.

Como parte de este proceso de adaptación a
nuestro entorno, quiero informarles de los desarrollos normativos previstos
para esta legislatura.
Vamos a proceder a regular los apartamentos
turísticos, los establecimientos de restauración, las
agencias de viaje y centrales de reserva, para adaptar su regulación
a las nuevas exigencias del mercado a las que antes me refería y,
por primera vez, se van a regular las empresas de turismo activo.

Y, señorías, el desarrollo de normativas
hace necesario que la conselleria sea garante del cumplimiento de las mismas, del
cumplimiento y de la aplicación.
Es parte de nuestra responsabilidad
y, por tanto, vamos a reforzar la labor inspectora.
Porque trabajar por la
aplicación de la legislación es garantizar la calidad de los
servicios turísticos a la que me acabo de referir.

Les decía al inicio de mi intervención
que estamos ante un sector en constante transformación y si
queremos, como queremos, aumentar la competitividad del mismo es necesario
apoyar la realización de proyectos que estén orientados a la
investigación, al desarrollo y a la innovación en las
áreas de interés para la actividad turística.

En esta legislatura, se va a proceder a la puesta en
marcha del Instituto Valenciano de Tecnologías Turísticas, el
Invattur, como saben, ubicado en Benidorm.
Es un proyecto desarrollado para
constituirse en una plataforma que estudie los cambios en el sector
turístico, el uso de las nuevas tecnologías aplicadas al
sector y el desarrollo de la industria turística.
Invattur
desarrollará tanto proyectos propios de investigación como
proyectos en colaboración con centros de prestigio nacional e
internacional y aspiramos a que el instituto se constituya en un referente
internacional en investigación sobre el fenómeno
turístico.

Además, la Conselleria de Turisme pretende
promover el desarrollo de proyectos de I+D+I por parte de las empresas y
entidades turísticas a través de líneas de incentivos,
incidiendo en las nuevas tecnologías, la gestión de hoteles y
agencias de viajes, la mejora del medio ambiente y el ahorro
energético.

El turismo en la Comunidad Valenciana está
evolucionando hacia un modelo en el que se combina el producto sol y playa,
estrella de nuestra oferta y con el que tan buenos resultados hemos
obtenido, con la diversificación a través del desarrollo de
nuevos productos y destinos, que están creciendo de manera
importante en los últimos años.
Estamos hablando del turismo
rural, urbano, turismo de cruceros, turismo de golf, náutico,
cultural, de congresos, turismo de salud.

En este sentido, nuestro objetivo va a ser doble.
Por
una parte, vamos a consolidar nuestro liderazgo en turismo de sol y playa
y, para ello, vamos a poner en marcha un programa de prestigio del litoral
para transmitir, tanto a visitantes como a residentes, la calidad
medioambiental y el nivel de equipamientos y servicios de nuestras playas.
Queremos que la opinión pública sepa que somos la
única comunidad con una imagen homogénea en infraestructuras
de playa; que somos la comunidad autónoma con mayor número de
certificados de calidad de playas o que somos pioneros en playas
accesibles.
Y queremos no solamente dar a conocer la realidad, sino
además, mejorarla con dotación de equipamientos e
infraestructuras para seguir siendo líderes en gestión de
playas.

Señorías, prestigiemos nuestras playas y
pongámoslas en el lugar que se merecen.
Y para eso, desde la conselleria, llevaremos a cabo
todas las campañas oportunas.

Pero les decía además, que además
de este Programa de prestigio litoral, vamos a fomentar de manera muy
especial aquellas actuaciones tendentes a la diversificación de
nuestra oferta y, en último término, a la desestacionalidad.

Queremos dar un paso más en el desarrollo de
los productos acercándonos a las empresas que conforman cada
segmento y estableciendo líneas de trabajo con los agentes de los
principales productos o subproductos turísticos.
Con este objetivo,
vamos a crear los clubes de producto para definir, de manera conjunta con
el sector, las estrategias que lleven al desarrollo y a la
comercialización de cada producto.
En este momento, estamos ya en
contacto con diferentes agentes, con diferentes sectores para estudiar los
clubes con los que, en concreto, se va a comenzar a trabajar.

Al hablar de productos, quiero hacer una
mención especial al turismo rural o de interior.
Y ello por el
importante y fructuoso trabajo que se ha realizado en los últimos
años para su potenciación, desde turismo y desde otras
áreas.
Y en segundo lugar, por el papel que juega en la
reactivación económica y social en las áreas del
interior de la comunitat.
Seguiremos impulsando de forma decidida el turismo de interior,
tanto a nivel de ayudas a municipios para la adecuación y mejora de
sus recursos, como a nivel de incentivos a empresas.

Y aquí quiero nombrar el que el gobierno
valenciano ha optado por una estrategia de celebración de grandes
eventos, como la America's Cup, la Volvo Ocean Race, el campeonato mundial de
Fórmula 1, el campeonato mundial de atletismo.
Eventos para
proyectar una imagen de la comunitat como un destino moderno, vanguardista, con excelentes
infraestructuras y comunicaciones.
Y es que la celebración de estos
eventos representa una oportunidad única en términos de
rentabilidad turística, tanto por la imagen que se proyecta como por
las visitas que se generan.
Desde la conselleria pondremos en marcha las actuaciones necesarias para
difundir, antes y durante la celebración de los eventos, la
diversidad de nuestra oferta turística y potenciar los mecanismos
necesarios para que los visitantes que recibamos se desplacen a otras zonas
de nuestra comunitat.

Y la promoción exterior de nuestra oferta se va
a ver además reforzada con la internacionalización de nuestra
red de Touristinfo.
De esa forma se va a facilitar un servicio
profesionalizado de atención a nuestro sector, a los agentes
comercializadores, a los medios de comunicación y al usuario.
La
primera oficina se pondrá en marcha antes de final de año,
como saben, en Bruselas, y la ubicación de las siguientes se
decidirá de conformidad con el sector, en nuestra línea de
trabajar en consenso y en cooperación.

Asimismo, seguimos trabajando para hacer de la
Comunitat Valenciana un destino accesible, un destino turístico que
pueda ser disfrutado por todas las personas, independientemente de sus
circunstancias de movilidad o de comunicación.
Y para ello, vamos a
incentivar la adaptación a parámetros de accesibilidad en
establecimientos de alojamiento, de restauración, en los servicios
de oferta complementaria, en las playas y, en general, en todos los
componentes de la oferta turística.

Señorías, para dar cumplimiento a todos
estos objetivos es imprescindible intensificar durante estos
próximos años los esfuerzos en cuanto a comunicación e
imagen turística de la Comunitat Valenciana.

Hemos visto que cada vez se hace más necesario
llegar al consumidor final, y por eso vamos a apoyar e impulsar los canales
más tradicionales, porque siguen siendo importantes en algunos
destinos, mediante la asistencia a ferias profesionales y especializadas
para agencias de viajes  y tour operadores.

Pero al mismo tiempo de estos canales tradicionales,
queremos apostar de forma decidida por la implantación y el
desarrollo de estrategias dirigidas directamente al turista potencial.
Pondremos en marcha un plan integral de imagen y posicionamiento del
destino turístico Comunitat Valenciana, con el objetivo de dar
respuesta a las exigencias de los mercados actuales.

El punto de inicio de este plan va a ser un estudio
del posicionamiento turístico de la comunitat a nivel nacional e internacional, porque creemos que en
este momento es imprescindible que sepamos dónde estamos y la
percepción que se tiene de nuestro destino en los principales
mercados emisores.

Partiendo de ahí, el plan que vamos a iniciar
contendrá las siguientes líneas de actuación: el
fuerte impulso a las nuevas tecnologías, la potenciación de
la publicidad para maximizar su eficacia, el aumento de las acciones de
promoción dirigidas al público en general y el desarrollo de
nuevos soportes de comunicación.
Y como denominador común de
todo ello, vamos a orientar la creatividad de todos nuestros elementos de
comunicación hacia las tendencias actuales del consumidor.
Nosotros
queremos ser capaces de transmitir, más allá de la mera
información, emociones y experiencias, y persiguiendo siempre el
objetivo de que nuestra imagen y nuestro mensaje tengan una continuidad en
el tiempo.

Con el impulso de las nuevas tecnologías
pretendemos, por supuesto, aumentar nuestra presencia en Internet, y me
refiero tanto a la presencia de la Comunitat Valenciana y sus destinos como
a la presencia de nuestro sector.
Por eso vamos a incentivar el
posicionamiento de las empresas turísticas en Internet, su
promoción y comercialización on-line y la implantación de la filosofía web 2.
0.
Tenemos un portal turístico que recibe una media de 25.
000 visitas
diarias y, por tanto, vamos a trabajar a fondo en el mismo,
estructurándolo de acuerdo con los diferentes segmentos de la
demanda y creando microsites de productos, porque es que las nuevas tecnologías nos
brindan una oportunidad única para trabajar en
diversificación.

Y termino ya mi intervención esperando no
haberles cansado en exceso, pero diciéndoles, y concretando, que a
través de este plan integral de imagen y posicionamiento de nuestro
destino turístico, yo quiero durante esta legislatura que la
presencia de la Comunitat Valenciana a nivel turístico sea constante
en los principales medios de comunicación, nacionales y extranjeros.

Nuestro clima, nuestras playas, nuestro patrimonio
histórico, nuestros parques naturales, nuestra gastronomía,
nuestra oferta náutica y de golf, nuestras fiestas, nuestros parques
temáticos, los grandes eventos, creo de verdad,
señorías, que la riqueza de nuestros recursos y la fortaleza
de nuestro sector merecen estar en un primer plano, y que es nuestra
responsabilidad final dar a conocer a nuestros visitantes y a nosotros
mismos que tenemos una oferta turística capaz de satisfacer
cualquier demanda.

Señorías, yo estoy convencida de que
todos los miembros de esta cámara tenemos en común nuestro
interés por la Comunitat Valenciana y que todos somos conscientes de
la importancia del sector turístico para el progreso de nuestra
tierra.
Por eso, estaré abierta a todo aquel que quiera prestar su
colaboración en el cometido que me ha correspondido gestionar, y
tengan ustedes la completa seguridad que la Conselleria de Turisme
estaré y está a su más entera disposición.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora consellera.

Tiene la palabra, en representación del Grupo
Parlamentario Socialista, Maisa Lloret.

La senyora Lloret Ivorra:

Buenos días.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora consellera.

Lo primero decir que realmente es un honor, siento
privilegio de poder estar aquí en esta cámara por la voluntad
de muchos ciudadanos y por el apoyo de un partido, el Partido Socialista,
que me ha permitido estar aquí.
Y que además creo,
señora consellera, que tanto usted como yo tenemos parte de esta responsabilidad
gracias a una ley socialista, la ley de la igualdad, en la que las mujeres
podemos estar representadas en igualdad de condiciones respecto a los
hombres.
Y eso me alegra profundamente.

Felicitarla, señora consellera, felicitarla por la oportunidad que va a tener de gestionar
el turismo de esta comunidad.
Me hago una ligera idea de lo que puede
suponer para alguien como usted, que es de la comarca de la Marina Baixa.
Somos vecinas, vivimos en una zona donde el turismo es básico para
la economía de todos los que habitamos en la comarca.
Y, desde
luego, la Comunidad Valenciana, como bien ha dicho, es uno de los pilares
importantísimos de la comunidad, casi el 14% a nivel
económico, más del 14% a nivel de empleo.

Pero también espero, señora consellera, que sepa defender los
intereses de todos los valencianos, desde Alicante hasta Castellón,
pasando por Valencia, porque muchas veces oímos la palabra
«valenciano», «los valencianos», desde su gobierno,
y le juro que tengo la sensación de que pienso que solo se refieren
a los ciudadanos que viven en Valencia.
Creo que valencianos somos todos,
los de Castellón, los de Alicante y, por supuesto, los de Valencia.
Lo digo porque hay muchos proyectos que se limitan única y
estrictamente a la ciudad de Valencia.
Como consellera, va a tener usted la responsabilidad, además, de
dirigir, gestionar, diseñar, ejecutar, implantar las
políticas de turismo de esta comunidad.
Y, por lo tanto, espero que
esté a la altura de las circunstancias, porque de verdad el sector
lo necesita, lo necesita y usted lo sabe tan bien como yo.

Ha planteado una serie de actuaciones, que imagino que
tendremos tiempo de puntualizar, pero no me gustaría dejar pasar la
oportunidad de hacer un repaso de lo que se propuso como líneas
políticas de su gobierno a nivel turístico la pasada
legislatura.
Y le voy a leer textualmente lo que se contó hace
cuatro años en esta misma cámara.
Ustedes hablaban de una
decidida apuesta por el sector.
¿Cree usted que es una decidida
apuesta por el sector el que la Conselleria de Turismo sea la que menos
recursos dispone?
¿De verdad quiere que nos creamos que el gobierno
del señor Camps está apostando por un sector como el turismo,
que, como bien dijo usted, supone el 14% de la economía de esta
comunidad, y es a la que menos recursos destinan?
Desde luego, la apuesta
es decidida, sin lugar a dudas, pero marginar al turismo.

También ustedes citaban que era fundamental la
interlocución con el sector.
Desde luego.
Son los que hacen posible
que esta economía funcione y que sea tan importante la Comunidad
Valenciana.
¿Sabe cuántas veces se reunió el Consejo
Valenciano de Turismo en la pasada legislatura?
Una.
Una, y además
la presidenta lo sabe, de las Cortes, la presidió.
Fue desafortunado
el resultado, hubo incluso cierta violencia en dicha reunión.
Por
supuesto, no se llegó a ningún consenso.
Y no he parado de
oír en todas las exposiciones de los consellers que han ido pasando por esta tribuna la palabra
«diálogo».
Diálogo, diálogo, en
mayúsculas.
Si no somos capaces siquiera desde la conselleria de dialogar con las
empresas que gestionan, las que hacen posible que tengamos ese 14% del PIB
de la Comunidad Valenciana, me parece complicado el que se puedan alcanzar
esos mayores niveles de competitividad, esa mejora de la calidad.
.
.
Me
parece realmente un milagro conseguir eso.

Hablaban ustedes también de contribuir a
realizar políticas de apoyo, apoyo consistente a los municipios, y
además impulsarlos a través de los convenios que promueve la
ley de turismo.
Pues bien, volvemos a lo mismo.
Si la conselleria es la menor dotada de
recursos, resulta que ese gran apoyo a los municipios se traduce en tan
solo un 4% de los recursos de la conselleria.
O sea, el 4% de poco.
Lo poco de poco es casi nada.
Además, la ley que tenemos, que esperábamos que tuviera de
alguna manera mejor incidencia en la economía y en los resultados
del turismo, resulta que ni ordena ni regula los espacios
turísticos.
Esperamos poder conjuntamente y a lo largo de toda la
legislatura, consensuar un poquito más cómo adaptar esa ley
para que tenga realmente resultados.

También hablan ustedes de la creación de
una Dirección General de Turismo Interior.
Pues estamos en lo mismo.
Resulta que crean una Dirección General de Turismo Interior para
apoyar el turismo de interior.
.
.
Digamos que es un área
complicada sobre la que hay que tener una sensibilidad especial, porque,
como todos los que estamos aquí sabemos, la costa está
perfectamente comunicada, dotada de infraestructuras y de todo, pero el
interior está algo olvidado.
No llega al 2% de los recursos de la conselleria.
Señora consellera, volvemos a lo mismo.
El 2% de poco es muy poco.
600 millones de euros prometieron en las
anteriores elecciones que iban a destinar al turismo de interior.
Si no me
equivoco, no ha llegado a los 2 millones de euros.
Nos gustaría
saber, por curiosidad por lo menos, dónde están los otros
598.

Hablaban ustedes de un modelo sostenible.
En fin, creo
que al modelo turístico de la Comunidad Valenciana se le puede
llamar de todo menos sostenible.
No podemos destruir lo que ya hay.
Eso es
lógico.
Tenemos que construir con medida.
Seamos conscientes de la
realidad que tenemos, no nos hagamos trampas en el solitario, porque
así no llegaremos a ningún sitio.
Analicemos la
situación actual y busquemos un futuro que de verdad sea sostenible
con lo que ya tenemos, que es regular.

Y, por último, y no por ello menos importante,
comentaban ustedes que iban a trabajar intensamente por conseguir un mayor
grado de competitividad.
Pues, en fin, desde mi punto de vista, digamos,
profesional, del mundo de la empresa, para ser competitivo hace falta una
serie de valores, hace falta mucho trabajo, hace falta mucho esfuerzo, hace
falta disciplina, hace falta ideas, hace falta estrategia, hace falta
diálogo, hace falta una serie de cosas que no se han visto en esta
última legislatura, no se han visto en la Conselleria de Turismo.

Usted ha comentado aquí, pues, una serie de
datos, lógicamente, los más favorables, los más
positivos, venimos a lucirnos cada uno en lo que podemos, pero,
señora consellera, la competitividad no se mide solo en la mejora de los ingresos y
en la mejora de los visitantes, se mide con la rentabilidad de esos
ingresos y de esos visitantes.

Resulta que estamos convirtiendo a la Comunidad
Valenciana en una enorme industria turística cuya rentabilidad cae
inexorablemente.
Cada año menos, cada año ganamos menos,
nuestro beneficio va disminuyendo sin parar.
Tenemos el gasto/turista
más bajo.
.
.
, el gasto por cada turista que nos visita, más
bajo de toda la comunidad, y, además, en toda la costa
mediterránea, el peor, el peor con diferencia.
Creo que eso no es un
síntoma de competitividad, por lo menos en lo que yo he aprendido en
los años que llevamos trabajando en esto del turismo.

Usted ha hablado de que el grado de ocupación
en Benidorm fue espectacular.
Lo es.
¿A qué precio?
¿A
qué precio tienen que vender los hoteleros las habitaciones para
llenarlos de hoteles?
¿Queremos copar nuestra comunidad de turistas
que no tienen a penas presupuesto para poder gastar ni un café?
Desde luego, no es el turismo que idealmente nos gustaría tener a
todos, señora consellera.

Usted ha hablado de muchas cosas.
Lógicamente,
en diez minutos, me queda solo uno, no voy a poder replicarle a todo, pero
sí voy a centrarlo en uno muy concreto.
Ha hablado de la apuesta por
el Consell en los grandes proyectos.
Efectivamente, ha comentado cuatro.
Reales, uno, la Copa del America; los otros tres son futuros, son proyectos futuros.
Y de la
copa Copa del America
me gustaría hacer una apreciación: resulta que ha sido el
gran proyecto de la Comunidad Valenciana, más
específicamente, de la ciudad de Valencia, que es donde realmente ha
tenido sus efectos económicos, y resulta que la financiación,
el dinerito contante y sonante lo ha puesto el Gobierno de España.
¿Me quiere argumentar cómo es posible que la Generalitat
valenciana abandere un proyecto como la America's Cup cuyo dinero para las obras del puerto, para la
campaña exterior a través de Turespaña, para la
seguridad, para financiarles y avalarles la parte que tenían que
poner ustedes, la ha puesto el Gobierno de España?
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señora, por favor, diputada, vaya terminando.

La senyora Lloret Ivorra:

Solo para terminar, decir que necesitamos ser
autocríticos de verdad, para aprender de los errores, tenemos que
ser realistas con la situación actual que tenemos, y la verdad es
que hay poco dinero, el que se destina desde el gobierno de su president a la Conselleria de
Turismo, y, además, se gasta bastante mal.

Por favor, cuente con el apoyo del Grupo Socialista
para cualquier propuesta y no impidan que vengan recursos y beneficios de
otros gobiernos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula, per part del representant del
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana, el
senyor Luis Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats, en primer lloc, voldria,
lògicament, felicitar la consellera pel seu nomenament.
Jo crec que
és una qüestió de cortesia i d'obligació
fer-ho en este cas, i més tenint en compte que és nova, dins
d'este canvi, i, per tant, això és molt important.

He escoltat amb molt d'interés tota la
seua exposició.
M'han semblat interessants les dades inicials
de plantejament, de com està el sector i, sobretot, quins són
els problemes que el sector porta de cara al futur.
(La senyora presidenta colpeja amb la maceta)

Jo, fonamentalment, el tema dels problemes, em sembla
que són compartits.
És a dir, el canvi en les orientacions de
la demanda, en els gustos dels consumidors, en la forma en què es
plantegen l'estada fora, però hi ha un tema que a mi em sembla
que no s'ha tocat per a res, i és el tema dels mateixos
problemes que es generen per part del model que el Partit Popular ha anat
generant, un model de turisme molt específic i que, lamentablement,
té a vore, però no totalment, amb el que la consellera ens ha
exposat.
Perquè la consellera ens ha parlat fonamentalment del que
seria l'hostaleria i tot el que va al voltant d'ella,
però s'ha generat un altre model de turisme, el turisme
residencial, que té una sèrie de conseqüències,
des del nostre punt de vista, conseqüències la major part
d'elles no massa positives, que també s'haurien
d'haver anomenat.

Fonamentalment, perquè no es pot entendre el
turisme com una cosa aïllada, fora del conjunt en què es
desenvolupa.
Per tant, el turisme s'ha d'entendre dins del marc
del conjunt de l'economia i, sobretot, de tindre clar què
és el que es vol, d'alguna manera, vendre fora per a eixos
visitants que es volen atraure.
I això és el que a mi
més em preocupa, perquè el model de turisme residencial, que
és el pel que verdaderament s'ha apostat la prova està
en, com ha dit molt bé la diputada que m'ha precedit, els
baixos pressupostos que té la Conselleria de Turisme i que esperem
que es puguen resoldre, eixe desinterés ha generat un tipus de
turisme -si és que es pot dir, perquè això de
turisme residencial, en realitat, és una contradicció en els
seus termes, u és resident o és turista, perquè el
turista, el que fa, és desplaçar-se d'un lloc a un
altre-, i ha generat un model que és molt perniciós per
al mateix desenvolupament de l'activitat turística, i
això caldria tindre-ho en compte.

De la mateixa manera que la mateixa activitat
turística hostalera també té tota una sèrie de
problemes importants, que jo crec que s'han tocat d'una forma
molt tangencial, no?
, quan es diu «hay que mejorar
ambientalmente» i s'apunta, però, de quina manera?
 Jo, això, és el que crec que caldria tractar.

Bé, tenim un model de turisme, que volem vendre
tota una sèrie de valors, els valors de la costa, els valors del sol
i la platja, que volem vendre els valors de l'interior, que volem
vendre els valors patrimonials, però resulta que quan ens apliquem a
vendre eixos valors, resulta que eixos valors no existixen o el que fem
és, directament, carregar-nos-els.
El sol i la platja estan
deteriorant-se.

La consellera ha insistit d'una forma
extraordinària en el tema de la propaganda, el tema de vendre, el
tema d'Internet i tot això.
.
.
 És evident que el
màrqueting és un dels elements clau a l'hora de
desenvolupar qualsevol tipus d'activitat econòmica, i
més la turística, probablement encara més.
Però
és molt evident que podem vendre moltes coses i podem fer molt de
màrqueting, però en la pràctica, i el turisme
és un dels sectors molt sensibles a això, és a dir, la
gent moltes voltes va als llocs perquè li han parlat d'eixos
llocs, i això, en eixes anàlisis segur que està
inclosa, perquè, a més, és una de les qüestions
que més ressalten els experts.

Per molt que vengam i per moltes pàgines web
que posem i per molt que pintem les platges fantàstiques del
país, en la pràctica el deteriorament del paisatge a
què estan veent-se sotmeses per tota una sèrie
d'accions fa que la gent, al final, acabe rebutjant això.
I,
en eixe sentit, tenim elements molt importants que apunten en eixa
tendència.

Per tant, cal emmarcar l'activitat
turística dins del conjunt de la resta d'activitats i,
sobretot, des d'un element molt important, que és el model
territorial.
Jo ja demane disculpes a les senyories, perquè em toca
parlar en esta compareixença, però en la de vesprada, en la
de territori, i demà en la d'indústria, i alguns dels
temes que vaig a tocar, doncs, lamentablement, tindré de
reiterar-los, per les seues pròpies característiques.

Pense que el turisme residencial està
perjudicant el turisme quant a activitat econòmica.
I està
perjudicant-lo des de molts punts de vista, perquè genera un
excessiu consum de sòl i, per tant, deteriora el paisatge,
perquè genera un excessiu consum d'aigua i d'energia i,
perquè, a més, és molt agressiu ambientalment en
alguns aspectes; perquè és insostenible econòmicament
i, a més d'això, perquè agreuja de forma molt
clara el desequilibri territorial.

La consellera mos ha parlat molt ací dels
turismes de sol i platja i de la diversificació.
Però a
l'hora de la diversificació realment ha concretat ben poques
coses.
Quan ha parlat del turisme d'interior, a banda
d'anomenar-nos la qüestió referida a que vol crear una
direcció general de turisme d'interior, realment ens ha parlat
de ben poc, no?
Realment, l'exemple de la ciutat de València o
d'algunes accions que s'ha fet a la ciutat de València
poden ser interessant a l'hora d'estendre un determinat model,
no tant el model dels grans esdeveniments, que jo crec que també
és un model que també té moltes qüestions a
tocar.
.
.
Perquè hi ha una cosa que a mi m'agradaria introduir,
i és el concepte de cost-oportunitat, que sembla que és un
element, un concepte fonamental a l'hora de qualsevol tipus de
gestió econòmica, però que moltes vegades
administracions públiques obliden absolutament.

És a dir, si en compte de gastar-se els diners
en esta cosa els gastem en una altra o en les alternatives que se'ns
presenten, què és el que serà més rendible?
I
des del punt de vista de les administracions públiques no sols
més rendible econòmicament a curt termini, sinó
també més rendible socialment a llarg termini.
Perquè
tot este turisme generat al voltant dels esdeveniments també
té costos moltes vegades que no s'assumixen, diguérem,
en el marc concret del programa o de l'actuació concreta,
sinó que venen derivats o es deriven després cap a altres.
.
.
Això, sobretot costos de caràcter ambiental.

Per tant, hi ha un desequilibri territorial molt fort
en este país que, a més s'ha agreujat en els
últims anys.
El 78% de la població viu a les comarques
costaneres i l'increment del 2000 al 2005 de la costa ha segut dos
punts superior al del conjunt del país, la qual cosa vol dir que el
model que estem desenvolupant està agreujant eixe desequilibri
territorial, i el turisme, que hauria de servir precisament com un dels
elements reequilibradors del país, no està complint en
absolut aqueixa funció, i d'això pràcticament no
ha parlat per a res la consellera, més que, insistixc, dos
qüestions molt generals.

Per tant, d'acord amb apostar pel turisme de
qualitat, evidentment, perquè no hi ha alternativa que no siga el
turisme de qualitat, però, per a això, un dels elements
fonamentals és la preservació dels valors turístics,
la preservació del paisatge.
I el paisatge, estem carregant-nos-el
literalment i sistemàticament de forma abusiva, i això no pot
continuar.
Es parla ara que tenim unes platges fabuloses.
El 45%
-només per posar, diguem, l'exemple de la
província més turística, que és Alacant-
de la costa d'Alacant té plataformes artificials a més
d'un quilòmetre de la costa.

En eixe condicions, és molt difícil
sostindre un turisme que siga una activitat que puga generar a llarg
termini, sobretot, a més, perquè, com sap molt bé la
consellera, la diversificació i la competència cada volta
és més dura en este camp, i a banda dels destins tradicionals
d'Espanya, a Espanya li han sorgit molts competidors en Marroc, en
Tunísia, en Grècia i en molts altres llocs, que oferixen
ofertes molt semblants a la nostra a uns preus molt més barats.
Fins
ara, nosaltres havíem funcionat fonamentalment sobre la base
d'oferir preus barats, però això no pot continuar,
perquè és evident que no és l'alternativa per a
aconseguir un turisme de qualitat, per tant, per a salvar el paisatge.

Parlem del turisme rural.
El turisme rural és
la parent pobra.
Si que han augmentat, evidentment, els allotjaments
rurals, però el nivell d'ocupació del turisme rural
seguix sent extremadament baix, i una de les escassíssimes
alternatives que hi han a la fortíssima crisi agrària que
sofrix este país és el turisme rural.
Què es pensa fer
realment?
, ¡realment!
, quants diners pensen invertir en això?
Això és el que ací realment s'ha
d'explicar, perquè allò altre, moltes vegades queden
com a brindis al sol.

Per això, caldria recolzar activitats com
són les activitats de custòdia del territori, que molts grups
estan desenvolupant moltes vegades de forma absolutament altruista, per a
tractar d'aconseguir preservar eixos paisatges, que són la
base del que la gent busca quan va a passar.
.
.
O busca un allotjament rural
en els ports o en les zones interiors de muntanya d'Alacant o en
l'interior de València.

I, bé, voríem algunes coses més,
però segurament després podrem continuar amb elles.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula el representant del Grup
Parlamentari Popular, don Ricardo Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Moltes gràcies, molt
excel·lent senyora presidenta de Les Corts.

Honorables consellers, honorable consellera.

Señoras y señores diputados.

Señora consellera, el Grupo Parlamentario Popular le agradece ésta su
primera comparecencia en estes Corts y le da la bienvenida a la cámara, que es
expresión, como usted bien sabe, de la representación de
todos los valencianos y valencianas.

Sin duda está usted aquí sentada en el
banco azul del gobierno valenciano por tres cuestiones importantes: la
primera, por su valía personal; la segunda, por la confianza del
presidente Camps, y la tercera, como el resto de mis compañeras en
el grupo parlamentario, por la confianza que los valencianos y
 valencianas han depositado en el Grupo Parlamentario Popular en las
últimas elecciones de mayo pasado.
(Aplaudiments)

Usted por su anterior ocupación pública
ya conoce esta institución, y estamos seguros de que cuando
aquí se exprese será tenido en cuenta en beneficio del sector
turístico de nuestra comunidad.
Como muy bien, usted, ha indicado en
su intervención, hoy el turismo valenciano goza de muy buena salud y
esto es en parte porque el molt honorable
president de La Generalitat, hace tres
años, decidió para dar un impulso a todas las
políticas relacionadas con el turismo en nuestra comunidad crear la
Conselleria de Turismo, responsabilidad que desempeñó con
dedicación y con empeño quien hoy dirige esta cámara.

Se ha desarrollado un buen trabajo a lo largo de este
período de tiempo y el Grupo Popular quiere también reconocer
y agradecer la tarea llevada a cabo por la anterior consellera en la materia que hoy
nos ocupa.

Señora consellera, ha expuesto usted el estado, en cifras, del turismo en
nuestra comunidad.
Los datos hablan por sí solos y no quiero
repetirlos todos, pero sí centrarme en algunos: 23 millones de
turistas anuales, 300.
000 puestos de trabajo directamente ligados al sector
turístico y 331.
000 plazas de alojamiento reglado.
Con datos de
crecimiento durante el año en curso que mejoran los datos obtenidos
en el año 2006, que fue el mejor año de nuestra historia en
materia turística.

Pero usted ha descrito muy bien cuáles son los
retos y los ha señalado con precisión y con tino: la
fragmentación de las vacaciones, la reducción de las
estancias, la aparición de las nuevas tecnologías para
realizar reservas, las economías familiares, consellera, que se resisten a los
repuntes de los tipos de interés y a la carestía de la vida.
Todo esto nos lleva a pensar en la necesidad de continuar innovando en
materia turística.
Y al Grupo Popular le alegra y le satisface que
sea usted la responsable del área quien en estes Corts lo ponga de manifiesto.

Esa es la política de la anticipación a
la que usted ha hecho referencia en su intervención; es esta la
política que nos puede dar los mejores resultados, es elevar el
listón de la calidad que ofrecemos y una buena proporción en
la relación precio-calidad de aquello que ofertamos; así como
el estudio de lo que demandan los viajeros y visitantes, la forma de
gestionar que nos consolidará como con el liderazgo del turismo a
nivel, incluso, nacional.

En este empeño, señora consellera, estoy convencido por
su forma de hacer y su capacidad personal, tal y como ha puesto hoy de
manifiesto en esta trona, que encontrará a magníficos
compañeros de viaje.
El sector al que hoy ha ofrecido consenso y
diálogo, dos cuestiones imprescindibles a la hora de aunar
políticas que redunden en la mejora continua del sector
turístico en nuestra comunitat.

Sin duda, el esfuerzo del gobierno valenciano es
importante en esta materia, pero es fruto de la colaboración entre
el gobierno valenciano y otras administraciones, como los patronatos de
nuestras tres diputaciones que, tantos años y tan justo es
reconocer, llevan trabajando para potenciar y favorecer el turismo en cada
una de ellas.
Y los propios ayuntamientos que en la medida de sus
posibilidades también invierten en políticas que favorecen la
mejora del turismo en cada término municipal, junto con la continua
colaboración con el sector.
Son estos factores los que nos
darán los mejores resultados en materia de política
turística.

Es tan importante la repercusión del turismo en
nuestra economía que además hace que otros sectores
también avancen.
Como dato indicaré que a lo largo del
año 2006, más de 28.
500 personas residentes habitualmente en
otros países adquirieron una vivienda en nuestra comunidad.
Pasando
de ser turistas a ser  también residentes al menos en una
época del año en nuestro territorio.

Fuimos con una diferencia de al menos el 50% la
comunidad de España que mayor atractivo supuso como segunda
residencia para turistas extranjeros.
La diversificación de nuestra
oferta con el repunte de los datos de ocupación del turismo rural
con un incremento importantísimo tanto en el volumen de negocio como
en el número de casas rurales que hoy ofertamos, y el ejemplo claro
es el interior de la provincia de Castellón.
El turismo de salud, el
turismo verde, el turismo de ciudad, el incremento de los datos de
visitantes y viajeros en la ciudad de Valencia, no era conocido hasta
ahora, no hay más que salir a las calles de Valencia para
comprobarlo; la mejora de los datos de la estacionalidad en la provincia de
Alicante, nos hacen pensar sin falsos optimismos que las próximas
campañas, a pesar de las debilidades también citadas, van a
ser exitosas.

Pero hemos de continuar haciendo deberes.
El plan de
calidad del turismo valenciano al que usted ha hecho referencia será
sin duda un instrumento eficaz para conseguir el éxito.
La
creación de nuevos centros de turismo y especialmente la puesta en
marcha del centro de turismo de interior, y la dinamización de los
actuales, muy celebrados por cierto por el sector, son sin duda un potente
instrumento al servicio del turismo en la comunidad.

Los eventos previstos para los próximos
ejercicios, a los que no me referiré porque lo ha hecho usted de
manera detallada, son además sin duda oportunidades y retos que nos
dan la posibilidad de continuar creciendo en esta materia.

Hoy, señora consellera, el turismo de la Comunidad Valenciana suena en el mundo,
como nuestra marca, Comunitat Valenciana, suena en el mundo, porque los
gobiernos del Partido Popular han puesto a nuestra comunidad en el gran
mapa de eventos internacionales del mundo, algunos de ellos pagados
sólo con dinero de valencianos y de valencianas, como Copa de
l'America; y si estuviese nuestra querida
compañera la alcaldesa de Valencia, (aplaudiments) ella le daría mucha más explicación que
yo.
(Protestes)

Los patrocinios, la
presencia en ferias y en certámenes a nivel nacional e internacional
nos dará sin duda un mayor nivel de conocimiento en los mercados de
origen; nuestras banderas azules, la mejora de la red de carreteras,
vías y autovías harán más corta la distancia
entre un punto y otro de nuestra comunidad, y acercará a nuestro
litoral con nuestro interior y hará una verdadera
vertebración en la Comunidad Valenciana.
Porque el turismo no es
únicamente algo que se refiere a la conselleria que usted dirige, el turismo para el gobierno valenciano es
evidente que es una cuestión transversal en la que tienen que ver
todas y cada una de las consellerias que componen el gobierno.

También animamos a reivindicar aquellas
cuestiones que sean importantes para nuestro turismo frente a otras
administraciones,  como la administración central,
-tenemos pendiente la continuidad de la obra del parador de
Morella- que han de colaborar en la mejora del desarrollo de nuestro
turismo, porque también tienen responsabilidad en ello.
Es mucho el
esfuerzo que se realiza por parte de muchas partes; y ese mismo esfuerzo es
el que reivindicamos los valencianos y las valencianas al gobierno de
Madrid.

Estamos seguros usted elevará el nivel de
reivindicación en su justa medida.
Tiene usted nuestro soporte.
Acabamos de pasar por unas elecciones que han dado una mayoría
holgada al Partido Popular para desarrollar el programa de gobierno con el
que nos presentamos al examen que exitosamente.
.
.
al que exitosamente
nos dieron el aprobado los ciudadanos y las ciudadanas.
Tiene usted
además el soporte del Grupo Parlamentario Popular para estar a su
lado en tantas y cuantas iniciativas el gobierno presente en esta
cámara.

Estamos convencidos de que con su capacidad de trabajo
y la de su equipo, con diálogo, con la mano tendida a todos los
grupos políticos como usted ha hecho en esta cámara,
continuaremos avanzando y el sector turístico valenciano
seguirá siendo un referente no únicamente en España,
sino también en Europa.

Muchas gracias, bienvenida senyora consellera.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies,
senyor diputat.

Té la paraula la senyora consellera.

La senyora consellera de Turisme:

Gracias señora
presidenta.

Gracias a los tres grupos parlamentarios, gracias de
verdad por su intervención, por sus palabras tan amables al Grupo
Parlamentario Popular y gracias a.
.
.
-de verdad lo digo, no como
un formalismo- porque muestra el interés por el sector
turístico y porque creo que si somos capaces de analizarlo desde
distintas perspectivas y desde distintas ópticas va a ser más
enriquecedor, seguro que sí.
En esa medida se lo agradezco.

Voy a tratar de forma lo más correlativa que
pueda a lo que han ido planteando.
Bueno, en el tema de lo que
decía.
.
.
la compañera señora Lloret, en cuanto el
tema de la igualdad lo tomamos como anécdota, porque no estamos
aquí por la ley de la igualdad; antes de la ley de la igualdad
había conselleras y había diputadas autonómicas, y creo que estamos
aquí por voluntad de los ciudadanos.
Pero bueno, una
puntualización, una puntualización.
 (Aplaudiments)

Me pide que trate de gestionar la política
turística para toda la comunidad, me pide que no me centre en una
provincia y que lo haga en las tres provincias.
Tenga la seguridad, se
hará para la Comunidad Valenciana, tenga la seguridad.
Me pide que
esté a la altura, lo intentaré, no soy yo la que lo
tendré que decir en su momento, pero lo intentaré,
pondré de mi parte todo lo que pueda.

Y a partir de ahí, habla de la falta de
recursos en la Conselleria de Turismo.
Creo que este no es el foro, creo
que no es el momento de hablar de eso e hilo con el tema que también
el portavoz del Compromís hablaba de recursos, creo que en breve
hablaremos de presupuestos y que será el foro.
Hoy hablamos de
líneas de política turística.
De todas formas no
quiero con ello decir: «Ya lo contestaré luego.
» No, no,
se lo voy a decir ahora también, el presupuesto vendrá en su
momento.

Mi idea es que con el presupuesto que tengamos, lo
gestionemos lo mejor que podamos, porque aquí somos gestores de un
sector para dar un servicio público, y lo haremos con el presupuesto
que tengamos.
Y además le digo -y lo saben y creo que de
alguna manera lo han esbozado-, la Conselleria de Turismo le afectan
muchas consellerias, aquí
no podemos hablar solamente del presupuesto que tenga Conselleria de
Turismo, porque ¿es que no nos afecta a nosotros el presupuesto de
infraestructuras?
¿Es que no nos afecta a nosotros el presupuesto de
sanidad?
Yo creo que sí, y por tanto, creo que hablar de una cifra
acotada, ¡hombre!
es un poco engañoso, pero bien.
Le repito,
creo que del tema de presupuestos y de lo que se invierta en cada sector
hablaremos en su momento, porque me hablaban también de lo que se va
a invertir, ¿cuánto dinero se va invertir?
Oiga, vamos a
hablar de los presupuestos en breve.

Estoy.
.
.
, les he agradecido su
participación y además porque después de
oírles, realmente de las líneas de política que hemos
planteado, yo creo que estamos de acuerdo.
Ninguno me ha dicho que no le
gusta esta línea o que no le gusta la otra, y en ese sentido pues
iniciamos bien.
Porque me habla del Consejo Valenciano de Turismo, y lo que
entiendo de sus palabras es que a usted le parece bien, que a usted le
parece bien que se potencie el consejo de turismo, que le parece bien que
sea un órgano asesor y consultivo, y que le parece bien que
además haya mecanismos para después llevar actuaciones
concretas del resultado de lo que se haya dilucidado en el mismo, y por
tanto, no tengo nada más que decir.
Porque si usted viene a decirme
que lo que pasa es ha funcionado o ha dejado de funcionar, yo le digo que
está en la ley y que nosotros lo vamos a potenciar y que en su
momento funcionó lo que tenía que funcionar.
Pero, yo tomo
sus palabras y se las agradezco en la medida en que a usted la iniciativa
le parece bien.

Me ha hablado de apoyo a municipios y me dice que
invertimos el 4%.
Es que no invertimos el 4% en el presupuesto de la conselleria, es que invertimos
-y perdóneme que se lo diga exactamente- el 20%.
.
.
se
invierte en iniciativas y municipios, el 20%.
Yo si quiere les hago una
relación de todo lo que se invierte, pero creo que.
.
.
en todas
las líneas en que se invierte, pero creo que se van a cansar, y que
a lo mejor puede ser en otro momento, pero vamos.
.
.
compensación
financiera, adecuación turística, mejora y difusión de
recursos de municipios de interior, planes estratégicos, planes de
dinamización de productos, red de oficinas de turismo.
.
.
y
así le puedo leer una relación, pero la cantidad es el 20%,
no es el 4% de lo que invierte en municipios.
Quizá tenemos que
darle más publicidad a lo que se invierte en municipios, pero lo
importante es que los municipios lo saben, lo utilizan y es positivo, que
son los que lo tienen que saber.

Me ha puntualizado el tema de espacios
turísticos que no estaban delimitados.
Yo en mi intervención
le he explicado que se va a poner en conocimiento en los próximos
meses, porque ya está cerrado, el Plan de espacios
turísticos, donde se delimitan 21 espacios territoriales con
características comunes desde el punto de vista turístico.
Y,
además, es en cumplimiento de la legislación, es en
cumplimiento de la normativa por lo que se ha desarrollado el Plan de
espacios turísticos, porque es el único punto de la ley que
faltaba por desarrollar.

Y me habla de la competitividad, que son, creo que he
entendido, como palabras que lo que hace falta es esfuerzo, trabajo.
.
.
Totalmente de acuerdo.
Pero no ha sido una palabra vana porque cuando hemos
hablado de competitividad yo le he explicado a través de qué
conseguirla: calidad, formación y profesionalización,
innovación y nuevas tecnologías.
Más concreto,
imposible.

Y han hablado los dos, y me permito también
contestarles con ésta, a la vez, del gasto del turista.
Han
utilizado una frase, señora Lloret, ha hablado usted de que no es el
turismo ideal.
Y ¿cuál es el turismo ideal?
¿Qué es el turismo ideal?
Yo considero que cuando una
persona, cuando una familia, dentro de sus economías, elige como
destino de sus vacaciones la Comunidad Valenciana, bienvenida sea
independientemente del gasto.
.
.
(aplaudiments) que vaya a hacer en la Comunidad Valenciana.

Porque, perdonen, me parece, y lo digo con todo los
respetos que me merecen, me parece una falta de consideración.
Me
parece una falta de consideración al turista que viene.
Y con esto
no quiero yo decir «No, vamos a entrar a hablar del gasto».
Le
voy a hablar del gasto que hace el turista, pero yo he dicho en mi
intervención y lo mantengo que la Comunidad Valenciana tiene una
oferta turística capaz de satisfacer cualquier demanda
independientemente del gasto que tenga la persona que viene.
El turismo
ideal, ¿qué es?
¿El que tiene más para gastar?
¿El que tiene más capacidad adquisitiva y el que tiene menos,
no?
¡Hombre, no!
Vamos a posibilitar que venga todo el mundo.
Eso es
lo que yo considero.

Y en cuanto al gasto, yo creo que cuando se habla de
gasto hay que ser también bastante riguroso en las expresiones que
se hacen.
Los datos de gasto turístico disponibles que tenemos son
extranjeros, de gasto de turistas extranjeros y son los gastos que dice el
Instituto de Estudios Turísticos dependiente del ministerio.
Y el
incremento ha sido del 9,31%.
Y ustedes me dicen: «Pero es que los
nacionales gastan menos».
Y cómo lo saben, quisiera yo saber.
Porque es que resulta que el instituto dependiente del ministerio, desde
hace un tiempo, dejó de dar esta información oficial
precisamente porque los datos eran poco fiables.
Entonces no tenemos ese
dato y usted me va a replicar y yo me adelanto y así si luego
intervenimos menos, pues hacemos la réplica más corta.
Me
adelanto, por si es eso lo que me va a contestar: «Es que lo dice el
sector.
Es que ha salido en prensa a lo largo del verano que lo dice el
sector».
Dos cosas.
Se ha reducido el gasto, ¿con respecto a
qué?
¿Con respecto a las expectativas que tenía el
sector o con respecto al gasto del año anterior?
Primera pregunta.

Segunda.
Les voy a decir.
Yo he tenido encuentros y
reuniones con el sector.
A mí no se me plantea esto como un problema
grande a solucionar y se lo digo como lo he recibido hasta ahora mismo.
Pero voy más allá.
Si el sector percibe que hay un gasto en
el turista nacional, porque en el extranjero no lo puede percibir porque no
lo hay, hay un gasto menor en el turista nacional ahí estará
la conselleria para
ayudar al sector.
¿A qué?
A hacer atractiva su oferta, a que
ese turista que viene con menos capacidad adquisitiva se sienta
atraído por ese sector para ir allí a hacer un gasto.
Y en
ese sentido, tenga la seguridad de que la conselleria estará con el sector para tratar de solventar el
problema si lo hay.

Grandes eventos.
También le tengo yo que
preguntar.
Reales o no, dice.
¿Por qué reales o no?
¿Por qué no se han producido?
¿Estamos diciendo que lo
que no ha ocurrido no es real?
¿Estamos diciendo que la
planificación no existe?
¿Estamos diciendo que porque
Fórmula 1 o porque la Volvo vaya a ser dentro de unos meses no es un
gran evento real?
¡Hombre!
Estamos todos participando en la
planificación y sabemos los grandes eventos que se van a producir.
Como tal, entiendo su puntualización.
Supongo que usted se ha
referido a ello.
Yo le mantengo lo que he dicho: los grandes eventos son un
momento estupendo y generan una rentabilidad turística espectacular
por la imagen de la Comunidad Valenciana, porque nos conocen en todo el
mundo, que con campañas de promoción sería, a lo
mejor, difícil llegar a tantos lugares como hemos llegado y por la
cantidad de visitantes que reciben.
Reitero lo que he dicho, que haremos
todo lo que esté en nuestra mano para que ese turista se desplace a
lo largo de la comunidad, que antes de llegar al gran evento, ya conozca la
diversificación de nuestra oferta y que cuando llegue, a
través de puntos de información, también la pueda
conocer.

Y me hablan del turismo rural y también me
habla de una cifra que no es.
También me habla de una cifra porque,
claro, si utilizamos las cifras de esa manera, ustedes están
hablando de unas cifras que dedica la conselleria a turismo rural cogiendo la cifra de la
Dirección General de Interior.
Es que a turismo rural se destina
muchísimo más.
Es que se destinan todas las actuaciones que
se hacen en los municipios, en los productos, en la diversificación
de la oferta, en todo lo que estamos haciendo, no en la Dirección
General de Interior.
La Dirección General de Interior gestiona, pero
no quiere decir que el presupuesto sea el único que se destina a
turismo rural.
Y además, me dicen también que está en
un momento en que ha decrecido.
No es verdad.
Vuelvo a los datos del
ministerio y el acumulado de enero a julio, el turismo rural se ha
incrementado el 18%.

Miren, señorías, yo no soy partidaria de
discursos triunfalistas.
A mí, no me gustan.
No me gustan ni
siquiera cuando los datos me permitirían hacerlo, pero menos
aún de discursos que sean injustificadamente derrotistas, porque
ustedes y nosotros estamos bajo el mismo techo, que es la Comunidad
Valenciana, y tirarnos piedras de forma innecesaria e injustificada, flaco
favor nos estamos haciendo.
(Aplaudiments)

Y creo que me queda por tratar, de lo que me plantean,
el tema del turismo residencial.
Bien, vamos a ser serios también.
El tema del turismo residencial es un tema que afecta no a la Comunidad
Valenciana, sino a todas las comunidades autónomas que el buen clima
y sus condiciones socioeconómicas las convierten en lugar de turismo
residencial, apoyado además por el progresivo desarrollo de las
infraestructuras y del transporte.
Pero es que el turismo residencial
contribuye a la diversificación de la oferta.
Y es que,
además, es un sector generador de renta y de empleo.
Y es importante
el turismo residencial.
Ahora bien, yo le quiero decir que planificar
estrategias turísticas en el 2007 es partiendo de criterios de
sostenibilidad y de gestión medioambiental.
A lo mejor, yo no lo he
dicho como parte de mi intervención, pero es que se da por supuesto.
Es que si nosotros queremos mantener el liderazgo de nuestra comunidad
tiene que ser basándonos en criterios de sostenibilidad y de esa
manera vamos a actuar y de esa manera se está haciendo.

Y también quiero decirles: ¿tendremos
que recordar que nuestra comunidad ha recibido el premio de
corrección de la Asamblea de Regiones Europeas a la región
europea más respetuosa con el medio ambiente dedicado al turismo
sostenible y a la calidad?
No seamos injustificadamente e innecesariamente
derrotistas.
No es así.
Es un problema que tenemos, pero
también le digo que desde la conselleria todo lo que hagamos y todos los instrumentos que
pongamos en marcha siempre serán tendentes a gestionar una calidad
medioambiental y siempre con criterios de sostenibilidad.

Y para terminar con mi réplica, perdón,
con la contestación, me dice que el turismo sol y playa se
está deteriorando, que nuestras playas se están deteriorando.
No.
Yo estaré abierta a que usted me diga: «Podemos
mejorarlas».
Y yo le diré: «Sí, vamos
allá».
¿Se están deteriorando?
No, esa no es la
realidad.
Y yo hablaba antes de prestigiar nuestras playas, de dar a
conocer la situación de nuestras playas fuera y dentro y creo que es
la responsabilidad de todos.
Señoría, tenemos 58 municipios
con playas y tenemos 75 certificados de calidad y de gestión
medioambiental.
¿Deteriorándose las playas?
No,
señorías.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora consellera.

Per a la rèplica, té la paraula la
senyora Maisa Lloret.

La senyora Lloret Ivorra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, senyora consellera.

Me gustaría puntualizarle un par de cositas que
creo que no son del todo correctas.
Usted ha dicho que estamos en contra
del turismo familiar.
Por favor, un poquito de seriedad.
Yo no he dicho que
estoy en contra del turismo familiar.
¡Ni muchísimo menos!
He
hablado de una pérdida de rentabilidad de nuestro turismo, de un
precio medio, de un gasto medio muy bajo, el más bajo de
España, el más bajo de España, el peor de la costa del
Mediterráneo.
Lo digo porque como vamos contando por ahí que
somos los líderes del mundo, pues sería bueno poner los pies
en el suelo.
¡El más bajo de España!
La rentabilidad es
una relación entre el ingreso y el gasto: tanto ingreso, tanto
gasto, me queda un beneficio.
Queremos todo tipo de turismo: el familiar,
el de tercera edad, el de jóvenes, el náutico, el
rural.
.
.
todo el que se nos pueda ocurrir, pero con el mayor nivel de
rentabilidad posible.
No confunda los términos.

Usted me ha lanzado la propuesta de dejarnos un
detalle del presupuesto.
Por favor, no sabe lo difícil que es
analizar con detalle sus presupuestos, porque entre que cada dos por tres
los cambian y llevan unas partidas de un sitio a otro, pues se hace un
poquito difícil saber finalmente dónde se ha destinado el
dinero, que, por cierto, no nos ha contestado dónde están
esos 600 millones de euros que prometieron en campaña para el
turismo de interior.

Y del presupuesto que estaba comentando antes, me
refería al de la pasada legislatura.
No hay presupuesto aún
para esta próxima, con lo cual, a lo único que me he podido
remitir es a analizar el presupuesto del pasado.

Por supuesto que estamos a favor del Consejo
Valenciano de Turismo.
Hemos sido impulsores de ese consejo.
Pero claro, el
consejo, existiendo simplemente, no hacemos nada.
El consejo hay que
reunirlo, hay que convocarlo, hay que poner una agenda de trabajo, hay que
querer que tenga una efectividad real con las cosas que se proponen y,
además, las decisiones que se tomen hay que, por lo menos, intentar
llevarlas a cabo.
Puede que no todas se puedan implantar, pero, por lo
menos, hay que tener la voluntad.

La palabra diálogo, de verdad, queda muy vacía cuando la dicen ustedes
los del Partido Popular, porque el contenido se queda aquí, en los
micros.
Luego hay que llevarlo a la práctica.
Es muy difícil
llegar a hablar de un Consejo Valenciano de Turismo que sólo se
reúne una vez en cuatro años.
¿Ese es el verdadero
diálogo que tiene el gobierno con el sector?

Ya no hablamos de las otras administraciones
públicas, porque, vuelvo a repetirle, que el Gobierno de
España ha sido el gran financiador de la Copa del America de Valencia.
Ha sido el
auténtico promotor y publicitador de la Copa del America fuera de nuestras fronteras.
Usted comentaba antes que la
Copa del America, en
sí misma, por ser evento deportivo, tenía la suficiente
capacidad, el suficiente empuje como para dar a conocer la ciudad de
Valencia y nuestra comunidad fuera de las fronteras.
Sí, pero es que
llevamos años, desde el Gobierno de España y más
concretamente desde Turespaña, promocionando la Copa del America por todas partes.
¿Saben ustedes dónde las publicitan?
En Canal 9, para que
todos los valencianos (aplaudiments) sepamos la maravillosa gestión que hacen ustedes con
la Copa del America.

Pero hay otra cosita más.
Cuando hablan ustedes
de promoción eficaz, desde luego, cuando uno planifica los medios
imagino que tendrá una central de medios que les dice un poquito por
dónde hay que llevar los mensajes.
Pues es un poco.
.
.
Yo
sólo le pediría una cosa.
Si aplican ustedes la misma
efectividad publicitaria y recursos a publicitar el turismo igual que lo
hacen en sus campañas electorales, el turismo en esta comunidad
estaría encantado.
De verdad, estaría realmente encantado.
Necesitamos un apoyo real, demostrado y es lo que estamos haciendo los
socialistas desde donde podemos para esta comunidad.
Cuando nos dejan.
Están ustedes intentando tapar, frenar, paralizar cualquier
iniciativa que pretenda mejorar el turismo en la Comunidad Valenciana.

Es una situación, de verdad, un moquito
rocambolesca, por no decir surrealista, el que queramos generar beneficios
para los valencianos, y ustedes lo impidan.
Es una situación, de
verdad, de clara impotencia.
Cuando además alguien, una entidad, una
administración, la que sea, que apoya de esta manera el turismo como
ha hecho el Gobierno de España con la Copa del América, que ustedes lo maltraten
en los medios de comunicación de esa manera, tengan la desfachatez
de criticar el poco apoyo que ha demostrado el Gobierno de España en
la Copa del América, de verdad, me parece de una falta de respeto impresionante.

Y ya para terminar, porque en cinco minutos -la
verdad- no puedo contestarle a todo lo que usted me ha dicho (pausa), espero sinceramente que
quiera usted contar con el apoyo de los grupos parlamentarios de esta
Comunidad Valenciana, porque estaríamos encantados de dialogar, de
consensuar, de buscar soluciones, de verdad, y por supuesto de sentarnos
con el sector.
Ténganos en cuenta a la hora de reunir muchas veces
el Consejo Valenciano de Turismo.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el ilustre diputado Luis
Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, anem a vore si
contestem algunes qüestions que jo crec que són importants.

Anem a vore, la primera.
Quan estem posant ací,
sobre la taula, el tema de la despesa i de la reducció de la despesa
per turista, en ningun moment estem menyspreant la gent que ve.
Això
jo crec que és una forma un poc absurda, diria jo, de tirar balons
fora; perquè vull dir, ací no estem dient.
.
.
, vull dir, jo
també he anat per ahí en pla bocadillo o en pla chusco de pa i potet de tonyineta per a fer turisme, i crec que
meresquem el mateix respecte que qualsevol altre.

Però ací no estem parlant de respectar o
no respectar les persones, sinó de vore quina aposta
s'està fent per un sector que, com vosté mateix
reconeix, és absolutament estratègic per al futur del
país.
I, per tant, en eixos llocs haurem de saber en quin segment de
l'oferta volen especialitzar-se.
I, per tant, quan u parla
d'especialitzar-se en un segment de l'oferta haurà de
buscar.
.
.
, no podem especialitzar-nos dient ací: «Que venga
todo el mundo».
Crec que no pot ser, eh?
No per res, sinó per
una qüestió merament física, vull dir, no cap tot el
món, i per tant tot el món no pot vindre.
S'haurà d'atraure determinats segments.
I això ho
fa una empresa i per tant ho ha de fer també.
.
.
, s'ha de fer
també.

Per tant, jo crec que vosté mateixa ací
ha estat dient-mos que estan fent-se tota una sèrie de plans, de
plans estratègics, i en eixa estratègia s'haurà
de determinar també quina aposta, quin tipus de turista convé
més que vinga que un altre.
I si vostés parlen dels grans
esdeveniments, evidentment, si fan la Volvo Race o la Copa de l'America sense dubte no crec que
siga precisament perquè vinga el turisme de bocadillo de tonyina baix del
braç, sinó perquè vinga un altre tipus de turisme.

Per tant, no caiga en eixe tipus de contradiccions
perquè no són vàlides.
Nosaltres no hem menyspreat
ningú, sinó simplement estem tractant d'apuntar quines
són algunes de les debilitats.
I no per una qüestió de
derrotisme.
Perquè ací moltes vegades es confon, i
això és molt habitual en el discurs del Partit Popular,
parlar de triomfalisme, i derrotisme o coses d'estes.
No, no, a vore,
la realitat té una única via i la realitat és la que
és.
Per tant, l'únic que s'ha de fer és
analitzar eixa realitat i vore fins a quin punt els plans que nosaltres
estem tractant de dur endavant s'ajusten o no a eixa realitat.
I eixa
realitat té moltes cares.
Lamentablement vostés només
veuen les cares bones de la realitat, només veuen eixes cares.
I,
per tant, ací l'obligació nostra, entre altres coses,
és d'apuntar quins són els defectes i els problemes que
existixen i que estan ahí.

Anem a vore, una cosa molt important, que ho ha dit el
portaveu del Partit Popular quan ha parlat, i és el problema de la
transversalitat.
Jo crec que això és molt important i
vosté ha eludit eixe tema.
Jo, precisament, li he parlat
d'això directament i no m'ha tornat a contestar, vull
dir, en eixa direcció.
És a dir, el turisme no és una
qüestió només de la Conselleria de Turisme, evidentment.

I quant ací havíem estat parlant dels
diners, almenys des del meu punt de vista, és perquè, clar, u
és nou, com vosté també, i abans de seure ací
haurà mirat compareixences d'altres consellers quan han
vingut; i quan u mira les compareixences de fa quatre anys, de un any o de
fa.
.
.
i veu la realitat, diu fantàstic, vull dir, les compareixences
són estupendes, perquè si u ve i promet el oro y el moro.
.
.
Però
després la realitat, la immensa majoria de les coses que s'han
dit allí que anaven a fer-se no es fan.
I no es fan perquè
una cosa és el que u diu i l'altra el que es fa.
I són
dos coses diferents.
I en el llenguatge i en la pràctica del Partit
Popular encara sol ser més diferent lamentablement.

I, per tant, no és important vindre ací
i dir: «No, és que mosatros volem adaptar ambientalment el
turisme».
Com va a fer-ho això?
D'on van a eixir els
recursos?
Quants recursos pensa dedicar?
Estratègicament quina
importància té això per al Consell?
I això,
efectivament, això s'ha dit, per això es parla dels
diners.
Ja sabem que açò és del debat de pressupostos.
Quan vinga el debat de pressupostos entrarem més a fons en eixes
qüestions.
Però almenys s'hauria d'apuntar algunes
d'eixes qüestions perquè són, insistisc,
especialment rellevant.

I per acabar, una cosa que abans no he pogut dir i que
és molt important, i és el tema.
.
.
, he parlat del paisatge.
Vosté sobre eixa qüestió no ha entrat.
I quan he parlat
abans em referia sobretot al paisatge de la costa o al paisatge rural que
està, vullguen o no, absolutament deteriorant-se, per raons algunes
que no tenen res a vore amb les polítiques del govern del Partit
Popular, però moltes per raons que tenen molt directament a vore.

I un dels deterioraments més importants que
afecten més el turisme és el deteriorament dels centres
històrics de les poblacions.
I això és un fet
absolutament determinant.
Si volem que la gent vinga ací a passar
uns dies i a córrer l'interior dels pobles del país
hauran de tindre llocs.
El patrimoni històric estem perdent-lo a un
ritme absolutament accelerat, a un ritme que fa fredor.
És
increïble com es pot perdre tant de patrimoni en tant poc temps.
I
eixa pèrdua de patrimoni és una cosa que.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Torró, por favor, vaya terminando.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
s'acumula, s'ha accelerat
moltíssim.

Jo espere que des de la seua conselleria vosté
tracte d'advertir els seus companys que facen el favor de tindre en
compte eixes coses a l'hora de fer plans urbanístics o a
l'hora de protegir determinades qüestions.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Té la paraula la senyora consellera de Turisme.

La senyora consellera de Turisme:

Gràcies, senyora
presidenta.

Tenemos cinco minutos y trataré de contestarles
dentro de, estrictamente, el tiempo que tenemos.
Por eso lo voy a hacer de
forma más concreta y sin entrar en lo que ya se ha contestado
anteriormente.

Yo creo que no he dicho que ustedes estuvieran en
contra o que usted en su intervención haya dicho que esté en
contra del turismo familiar.
Yo creo que lo que he dicho es que usted
había hablado de que no contamos con el turismo ideal, y es cuando
yo he hablado del turismo como yo lo considero y cuando ha hablado de ser
respetuoso.
A mí no me gusta el término de turismo de
bocadillo.
A mí me parece una falta de respeto al turista hablar de
turismo de bocadillo.
(Aplaudiments)

Es que me parece mal.
Y es que, le repito, es que creo
que el objetivo que tenemos que tener delante es tener la oferta suficiente
para cualquier demanda turística.

Y es que el tema de que el gasto sea menor, le repito
que tenemos un gasto de turista extranjero que se incrementa y que el gasto
del que ustedes hablan de manera reiterada no hay cifras oficiales ni hay
una realidad que venga a esto.
Y usted me habla y me explica de la
rentabilidad del turismo.
Pues con las cifras que usted ha dado al inicio
de su intervención, de la importancia que tiene el sector
turístico, las cifras que usted ha dicho en esta tribuna,
está contestada la pregunta.

Me habla de diálogo y me habla del Consejo de
Turismo, y así lo llevaremos adelante, y usted verá
cómo se va a convocar y usted verá que se va a trabajar en
ellos.

En cuanto al turismo de interior me dice que
dónde está el dinero.
Pues, mire, como tenemos poco tiempo,
le voy a hacer así, muy rápido, muy rápido.
Formación, calidad, ayudas a municipios, planes de
dinamización, promoción, cesión de estands para ferias
para municipios, señalización turística.
Ahí
está el dinero, en lo que se ha invertido, en los municipios.
Ahí está el dinero.

Y en cuanto me dice al apoyo real, en cuanto al plan,
yo les acabo de explicar el Plan integral de imagen y posicionamiento del
destino turístico.
Y les acabo de decir, y les acabo de decir que
antes de iniciar ese plan lo que vamos a hacer es un estudio de cómo
estamos; que no me digan que estamos aquí en plan triunfalista y que
hay que ser autocríticos, porque como somos autocríticos
vamos a partir de hacer un estudio de cómo estamos y qué
percepción se tiene de nosotros fuera.
Y a partir de ahí se
iniciarán las líneas de actuación para tratar de
llegar al consumidor final.

En cuanto a lo que esboza su señoría del
Grupo Socialista, que defienda o que no nos metamos con el gobierno de
España, permítame, estamos aquí en una comparecencia
para hablar de las líneas de la política turística, no
para defender lo que hace o deja de hacer el Gobierno de España.
Nosotros trabajaremos en colaboración con el Gobierno de
España en cuanto a la política turística, pediremos lo
que tengamos que pedir y estaremos a su disposición para trabajar.
Porque lo he dicho también en mi intervención, con todas las
administraciones con competencia en materia de turismo, y ahí
hablamos de administración local, provincial y por supuesto estatal,
tenga la seguridad que daremos todos los pasos necesarios para que la
colaboración sea fructífera y para que consigamos el mayor
beneficio.

Y me dice, y con eso termino, que.
.
.
Perdón, porque quiero.
.
.
, aunque sea en un segundo hablar de la
transversalidad, que me dice que no he hablado.
Sí lo he hablado.
Le
he dicho precisamente yo que la Conselleria de Turismo es una conselleria que se tiene que
relacionar con todas.
Y cuando me hablaban del presupuesto le hablaba yo de
que todo lo que se invierte en las demás redunda a nosotros.
¿Cómo no voy yo a estar interesada en lo que se haga en
infraestructuras?
Por supuesto, por supuesto.
Fundamental para que el
turista venga.
Sí he hablado de eso, perdóneme, y
además estoy totalmente de acuerdo en que tiene que haber una
coordinación en ese sentido.

Me habla también de que no hablo del paisaje.
Bueno, yo he hablado de la gestión medioambiental y de los criterios
de sostenibilidad, y ahí está el paisaje, y no quiero
repetirme.

Quiero terminar con algo que me dice su
señoría del Grupo Socialista, que trabaje con los grupos
parlamentarios.
Señorías, la Conselleria de Turismo
está en la avenida de Aragón, allí hay café y
bombones de la chocolatería Valor (remors), allí tienen ustedes su casa y trabajaremos en
colaboración con los grupos parlamentarios.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Se suspén la sessió fins a les 16:00
hores.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 18
minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 6
minuts)

Compareixença del conseller de Medi Ambient,
Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyor José Ramón García
Antón, per a informar sobre les línies generals de la
política que durà a terme la conselleria en la present
legislatura, sol·licitada a petició pròpia (RE
número 884) i del Grup Parlamentari Socialista (RE número
1.
759)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
la compareixença del conseller de Medi Ambient,
Aigua, Urbanisme i Habitatge per a informar sobre les línies
generals de la política que durà a terme la conselleria en la
present legislatura, sol·licitada a petició pròpia i
pel Grup Parlamentari Socialista.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Senyora presidenta de Les Corts.

Senyores i senyors diputats.

Hoy tengo el honor de comparecer ante las Cortes como conseller de Medio Ambiente,
Agua, Urbanismo y Vivienda para explicar las líneas generales de la
política de este departamento durante esta séptima
legislatura.
Quiero añadir que se trata de una ocasión para
mí especialmente señalada, porque es la primera vez que
además de como miembro del gobierno valenciano comparezco
compartiendo con sus señorías la condición de miembro
de esta ilustre cámara.

La Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y
Vivienda es, como saben, un departamento nuevo creado en esta legislatura
en el que se unen las funciones y competencias fundamentales para la
protección, ordenación y gestión del territorio
valenciano en toda su integridad.
Por primera vez, todas las competencias
del gobierno valenciano en materia de agua, hasta ahora vinculadas
fundamentalmente al área de obras públicas, pero
también con parcelas importantes vinculadas a agricultura y a medio
ambiente, se han unificado en un solo departamento.
Esto supone, sin duda,
una ocasión importante para seguir avanzando con más impulso
todavía en esa política de gestión integral del agua
que la Comunidad Valenciana lleva desarrollando desde hace más de
diez años.

Pero, además, con la nueva conselleria, la política del
agua se vincula ahora directamente a las políticas territoriales, de
las que depende de manera decisiva el bienestar, el progreso y el
desarrollo sostenible de todos los valencianos.
Todas las competencias de
ordenación del territorio, de urbanismo, de protección del
medio ambiente, de gestión y defensa del medio natural, de
conservación de la biodiversidad, de lucha contra la
contaminación, de gestión del suelo y promoción de
viviendas, ahora se fusionan con las competencias sobre recursos
hídricos en la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y
Vivienda.
Se abren, además, aspectos más novedosos a los que
el Consell quiere prestar una atención muy especial en esta
legislatura, como las políticas del paisaje y el cambio
climático.

Por todo ello, yo creo que tenemos por delante una
legislatura apasionante a la que yo y todo el equipo de la conselleria que dirijo nos
enfrentamos con una gran ilusión, y también con la gran
responsabilidad que da el saber que disponemos de un potencial
extraordinario del que tenemos que ser capaces de sacar el máximo
rendimiento entre todos.

La presencia de todas estas competencias en un mismo
departamento yo creo que es una gran ocasión para que durante los
próximos cuatro años podamos alcanzar la máxima
coordinación y la máxima eficacia en el impulso de estas
políticas de desarrollo sostenible, para potenciar todos aquellos
aspectos de nuestro territorio y de nuestros recursos naturales que
más pueden contribuir al progreso y al bienestar de nuestra sociedad
y también para corregir posibles aspectos de ese crecimiento que
puedan suponer, de alguna manera, un riesgo para las oportunidades de
bienestar y de desarrollo de las generaciones futuras.

Yo creo que partimos de una base sólida que se
ha ido formando con el trabajo del gobierno del Partido Popular en la
Comunidad Valenciana durante todos estos años.
En materia de
urbanismo, territorio y paisaje contamos con un sistema legislativo muy
avanzado, el más avanzado que existe en estos momentos en toda
España, y que en su mayor parte se ha ido configurando durante la
última legislatura con la Ley urbanística valenciana, con la
Ley de ordenación del territorio y de protección del paisaje
y con la Ley del suelo no urbanizable.
Disponemos yo creo que de un marco
legal que, entre otras cosas, incorpora totalmente los principios y
exigencias de desarrollo sostenible a la planificación territorial y
urbanística, implanta un sistema de gestión territorial para
el conjunto de la comunidad que permite que el desarrollo urbano contribuya
a sufragar los bienes y servicios que proporcionan el mundo rural, aumenta
la transparencia y seguridad jurídica en la tramitación de
los instrumentos urbanísticos, potencia los derechos de los
pequeños propietarios del suelo y es una legislación
absolutamente pionera en cuanto a la protección del paisaje.

En relación con nuestro patrimonio natural, yo
creo que la Comunidad Valenciana ha alcanzado unos niveles de
protección que no tienen parangón con épocas
precedentes y muy superiores a los de otras comunidades.
Una tercera parte
de nuestro territorio está protegida por las diferentes figuras de
legislación ambiental.
La política forestal ha permitido que
en estos años no solo no hayamos perdido masa forestal arbolada,
como ocurría a ritmo alarmante hace unos años, sino, al
contrario, la hemos ido ganando, y con la tasa de crecimiento más
alta de toda la cuenca mediterránea española, según la
Agencia Europea de Medio Ambiente.

Se ha hecho un gran esfuerzo en cuanto a la
protección de biodiversidad y tenemos ya 18 zonas especiales de
protección para las aves (ZEPA), 94 lugares de interés
comunitario, 267 microrreservas de flora y otros aspectos.

La política de vivienda también ha
alcanzado un desarrollo importante, con índices elevados de
cumplimiento del plan de la vivienda, con la introducción de nuevas
tipologías de vivienda protegida, como la vivienda concertada, que
permite abarcar a capas más amplias de la población.

Creo que es importante destacar que el fomento de la
vivienda protegida se ha incorporado de manera decisiva a la
legislación urbanística y territorial con aspectos como los
estudios sobre necesidades reales de vivienda en los planes
urbanísticos, el registro autonómico de patrimonio
público del suelo, la consideración de las viviendas de
alquiles para jóvenes, para personas mayores y personas dependientes
como un equipamiento urbanístico más.

La calidad ambiental ha sido también donde
nuestra comunidad ha realizado avances importantes en reducción de
emisiones de óxido de azufre y nitrógeno y de
partículas en suspensión.
Todo el territorio de la Comunidad
Valenciana cuenta con planes zonales y proyectos de gestión que
permitirán una gestión integral cien por cien de los residuos
urbanos.
Se ha implantado la recogida selectiva de residuos en todo el
territorio y se ha duplicado su volumen de recuperación, y, por
primera vez, el cien por cien de nuestras playas son aptas para el
baño y somos líderes en número de banderas azules.

En materia de agua, hemos puesto en funcionamiento un
sistema de gestión y ahorro de los recursos que nos sitúa
entre los puestos más avanzados de España y de Europa en la
política sostenible del agua.
La Comunidad Valenciana es la
comunidad que más agua depurada reutiliza de toda España, a
muchas distancia de cualquier otra comunidad.
Hemos completado un primer
plan de saneamiento, tenemos en ejecución muy avanzada y
terminaremos en esta legislatura un segundo plan.

La superficie de regadío modernizada supera ya
el 73%, más de 200.
000 hectáreas, con un ahorro de agua
importantísimo.

Bien, pues, estas bases son sobre las que vamos a
trabajar en los próximos años, desarrollando, impulsando,
perfeccionando los instrumentos que ya tenemos y creando otros nuevos con
que.
.
.
Todo esto lo hacemos con unos fines y con unos criterios.
¿Cuáles sobre esos fines y con qué criterios?

Yo creo que las líneas esenciales están
perfectamente claras en el programa que el presidente de La Generalitat
propuso a esta cámara en el debate de investidura.
En
relación con el agua, continuar haciendo a la Comunidad Valenciana
cada vez más eficaz en el uso del agua, pero seguir también
defendiendo en todos los ámbitos el derecho de nuestra comunidad a
recibir agua de otros territorios.

En relación con la política de vivienda:
adoptar las medidas necesarias para que el bienestar pueda llegar a todas
las personas y, en especial, a los sectores sociales con mayores
dificultades para acceder a la vivienda; conseguir un crecimiento urbano
exigente con la calidad, con la estética y con la
preservación de los espacios naturales; que el desarrollo del
territorio, fuente de riqueza para nuestra comunidad, se haga siempre bajo
criterios de sostenibilidad y, algo absolutamente esencial para el progreso
de la Comunidad Valenciana, llegar a un gran pacto sobre el futuro de
nuestro territorio, para apartar definitivamente el territorio de la
confrontación política.

Por tanto, como se desprende de este programa
esencial, la ordenación y gestión del territorio en todos sus
aspectos y con todas sus implicaciones, son cuestiones fundamentales a las
que la Conselleria de Medio Ambiente, Agua y Urbanismo va a prestar una
atención preferente durante esta legislatura.

Durantes los últimos años, el territorio
ha sido un ámbito de confrontación política que yo
creo que no se puede seguir manteniendo, porque se está proyectando
en Europa una imagen distorsionada y degradada del territorio valenciano y
de todo nuestro modelo de desarrollo, una imagen alejada de la realidad y
muy perjudicial a corto y largo plazo para la Comunidad Valenciana.

Yo creo que todos somos conscientes de que es preciso
poner fin a esto, sin perjuicio de la crítica legítima y
necesaria y de que cada grupo político deba tener sus puntos de
vista y sus propuestas en materias urbanísticas y de
ordenación territorial, creo que debemos llegar a un consenso
básico que nos permita superar esta situación: conseguir que
la gestión del territorio deje de ser un ámbito de
enfrentamiento político por intereses partidistas a corto plazo y
recupere una imagen exterior ajustada a la realidad de nuestro territorio,
porque es mucho lo que tenemos en juego y mucho lo que creo que se puede
ganar o perder.

En los últimos años, la Comunidad
Valenciana ha llevado a cabo una renovación legislativa importante.
En esta legislatura vamos a aplicar y desarrollar en todas sus
posibilidades mecanismos e instrumentos urbanísticos novedosos y
creo que muy interesantes, como pueden ser las cuotas de sostenibilidad, la
movilización del patrimonio público, el fondo de equidad
territorial, las puestas en marcha de los órganos de asesoramiento y
participación previstos, como el consejo asesor de urbanismo, y
otras.

Vamos a impulsar el planeamiento urbanístico,
incrementando la colaboración con los municipios, especialmente los
más pequeños.
El objetivo que nos hemos marcado es que, al
terminar la legislatura, al menos el 95% de nuestro territorio esté
ordenado de forma integral por planes generales.
Además,
también quiero reforzar el control de la legalidad
urbanística.
No se trata, de ningún modo, de suplantar a los
ayuntamientos en funciones de gestión y de disciplina, que son y
deben ser totalmente responsabilidades municipales, pero sí creo que
es importante reforzar, desde el ejercicio de las competencias propias de
La Generalitat todo lo que contribuya a mejorar y garantizar la
trasparencia, la legalidad y la seguridad jurídica en los procesos
urbanísticos.

También, en el ámbito de la
ordenación territorial, vamos a impulsar una política
ambiciosa encabezada por la estrategia territorial de la Comunidad
Valenciana, el documento que ha de orientar las pautas de ocupación
de nuestro territorio en función de un uso racional de los recursos
naturales y de un modelo urbanístico sostenible.
Yo creo que la
formulación de la estrategia territorial valenciana debe de ser la
ocasión adecuada para que podamos debatir y alcanzar compromisos
concretos que nos permitan llegar a hacer realidad el gran pacto sobre el
futuro de nuestro territorio, que aquí ofreció el presidente
de La Generalitat a todos los grupos parlamentarios al inaugurarse la
legislatura.
Mi objetivo es que a principios del 2008 podamos tener un
esbozo de documento preparado para iniciar ese debate político.

Junto a la estrategia territorial, la función
de ordenación del territorio se va a ir desplegando en esta
legislatura yo creo que a un ritmo muy importante con el impulso a los
planes de acción territorial, sobre los que ya se ha trabajado
mucho, como son el plan de riesgo sísmico, el plan de
ordenación del litoral, el plan del sistema rural valenciano, los
planes de las áreas funcionales y otros que están en marcha
en este momento.

Yo quiero hacer una mención muy especial a los
temas del paisaje.
Porque en relación muy directa con las
políticas urbanísticas y territoriales -y
también con las políticas de espacios naturales, a las que me
referiré luego-, las políticas de paisaje van a tener
en esta nueva legislatura yo creo que un protagonismo muy especial.

Como saben, hemos creado una dirección general
del paisaje, y vamos a crear el instituto del paisaje también.
¿Por qué?
Porque el paisaje es algo que está
extraordinariamente vinculado a lo que es nuestra forma de ver la comunidad
y es algo especialmente importante para el futuro de esta comunidad.

Nuestro territorio cuenta con una gran riqueza
paisajística.
Tenemos que proteger y desarrollar como factor de
calidad de vida para los ciudadanos, como legado de nuestra historia y
parte de nuestra identidad, como expresión de la biodiversidad y
también como recurso económico, porque un territorio que
cuida su paisaje es un territorio que muestra al exterior un lugar
atractivo para vivir, para trabajar y para hacer turismo.

En los próximos cuatro años, desde la conselleria vamos a poner en
marcha una serie de instrumentos y proyectos de paisajes innovadores y que
creo que van a generar un gran interés entre los ciudadanos y entre
los municipios valencianos.
El objetivo esencial es definir y desarrollar
una red de infraestructuras verdes en la Comunidad Valenciana, es decir, un
sistema interconectado -y subrayo lo de interconectado, porque creo
que es el factor clave- creando una red de espacios abiertos,
ríos, zonas húmedas, bosques, parques, etcétera que
permita conservar y mejorar los valores naturales, hacerlos compatibles con
el desarrollo urbano y con las infraestructuras, y crear a su vez nuevos
valores añadidos para las áreas urbanas.

Uno de los requisitos claves para desarrollar con
éxito políticas de paisaje, como exige la Convención
europea del paisaje, es la participación ciudadana y la
participación de las autoridades locales.
Por tanto, trabajar con
los municipios prestándoles apoyo económico y técnico,
implicándolos en las actuaciones y estudios del paisaje y difundir
la nueva cultura del territorio en la Comunidad Valenciana, promoviendo la
sensibilización de la sociedad respecto al valor y la importancia de
este paisaje, y además hacia una disciplina nueva en España
en la que nuestra comunidad es pionera, van a ser criterios básicos
de desarrollo de esta política del paisaje.

Los principales instrumentos que vamos a poner en
marcha son los siguientes: en primer lugar, el plan de paisaje de la
Comunidad Valenciana, un plan que el Consell acordó iniciar a
finales del 2006, en el que ya se está trabajando y que tenemos
adelantado en cuanto a los estudios previos y la documentación
necesaria.
En un plazo de dos años estará en condiciones de
ser aprobado, con lo que sus determinaciones pasarán a integrarse en
todo el planeamiento urbanístico y territorial.

En segundo lugar, vamos a desarrollar planes de
corredores verdes, de infraestructuras verdes, empezando por las
áreas metropolitanas, que es donde son más necesarios y donde
más beneficios sociales se puede crear; por ejemplo, estamos
estudiando ahora un primer conjunto de actuaciones como la conexión
del litoral del Desierto de las Palmas en Castellón, la
conexión del parque de cabecera con el parque fluvial del Turia en
Valencia, el parque litoral del sur de Alicante con la conexión,
también, del río Monnegre, Tibi y la presa de Tibi y el
Maigmó.
En definitiva, actuaciones que afectan a todas las
provincias y espacios, creo que muy sensibles y muy queridos por los
ciudadanos en esas zonas.

En tercer lugar, vamos a poner en marcha un programa
de municipios verdes, un programa basado en la colaboración
voluntaria entre la conselleria y conjunto de municipios que estén vinculados
por algún nexo de unión paisajística: un río,
un valle, una zona húmeda, un área litoral, con el objetivo
de establecer corredores verdes de conexión y de acceso al paisaje
vinculado a los ayuntamientos.
.
.
vinculando a los ayuntamientos a esta
nueva política, también, del paisaje.

Un cuarto lugar, incidiendo en la difusión y
sensibilización: tenemos previsto publicar una guía para la
elaboración de estudios del paisaje y un manual de buenas
prácticas; vamos a organizar exposiciones y congresos, queremos
poner en marcha junto con las universidades valencianas un máster de
arquitectura del paisaje.

Por último, no quiero dejar de mencionar como
una actuación singular de protección paisajística el
plan de la huerta de Valencia, que tenemos previsto aprobar en la primera
mitad de esta legislatura.
Con la interconexión a través de
las actuaciones de paisaje de esta huerta protegida y los parques del Turia
y la Albufera, creo que en esta legislatura vamos a poner el área
metropolitana de Valencia en la primera fila de los espacios urbanos de
mayor calidad de Europa, al igual que desarrollaremos en las otras
áreas metropolitanas importantes.

Medio natural.
La política de paisaje
está íntimamente relacionada con otra gran área de
actuación de la conselleria, que es la referida a las políticas de
protección y gestión del medio natural.
Unas políticas
que pretendo potenciar también de manera importante, de acuerdo con
nuestros compromisos electorales y de acuerdo con las líneas de
acción marcadas por nuestro presidente.

En primer lugar, me voy a referir a las propuestas que
se refieren a la protección y puesta en valor de los espacios
protegidos y la conservación de las especies; y en segundo lugar,
les hablaré de las propuestas de gestión del suelo forestal,
que como ustedes saben, representa el 53% de la superficie de la Comunidad
Valenciana.

Por lo que se refiere a la protección de las
áreas de mayor valor ambiental, ecológico y
paisajístico, nuestro objetivo es continuar incrementando la
superficie protegida de la Comunidad Valenciana.
Tenemos previsto alcanzar
al final de esta legislatura un total de 975.
000 hectáreas de los
2.
300.
000 hectáreas aproximadamente que tiene toda la comunidad, de
superficie protegida, que es más del 40% de nuestro territorio con
alguna de las distintas figuras existentes: reservas naturales, parques,
paisajes protegidos.
.
.
En definitiva, cualquiera de estas figuras.
Es
decir, vamos a incrementar en más de un 30% el ya muy alto nivel de
protección de que goza nuestro territorio, que es aproximadamente,
como decía antes, de la tercera parte, un 30% también.

Concretamente, les puedo decir que en breve vamos a
declarar un nuevo parque natural, el parque de la sierra de la Escalona-
dehesa de Campoamor en el sur de Alicante, y estamos trabajando en otros
parques naturales.
Además, tenemos previsto declarar más de
50 parajes naturales municipales y 12 nuevas zonas especiales de
protección para las aves, ampliando también 11 de las
existentes.
Con ello la Comunidad Valenciana va a disponer de una de las
más extensas redes Natura 2000 de Europa.

No sólo quiero impulsar la ampliación de
superficie protegida; también quiero impulsar la aprobación
de los planes e instrumentos necesarios para su gestión.
Concretamente tenemos previsto tramitar 5 planes de ordenación de
recursos naturales, 21 planes rectores de uso y gestión de parques
naturales y paisajes protegidos, normas de gestión para las 94 LIC
-lugares de interés comunitario- y 30 ZEPA -zonas
de especial protección de aves.

Además, quiero mencionarles que tenemos el
objetivo de crear en esta legislatura un ente autonómico para la
gestión de los espacios protegidos.
Creo que es importante que
nuestros espacios protegidos por la calidad, la cantidad y la superficie
que abarcan a lo largo de todo el territorio de la comunidad, debe de
contar con un instrumento para agilizar la gestión y que facilite la
colaboración de otros agentes públicos y privados, a
través de fórmulas de responsabilidad social, corporativa,
patronato, asociacionismo y voluntariado.

Por otra parte, la gestión forestal es
también otro objetivo muy importante para este gobierno.
Hemos
asumido el compromiso de duplicar a lo largo de la legislatura la
inversión en actuaciones forestales, actuando sobre más
80.
000 hectáreas de monte.
Entre esas actuaciones se
incluirán las actuaciones de reforestación directa, 25.
000
hectáreas, las actuaciones de corrección hidrológica
forestal para disminuir el riesgo de inundación y de erosión,
y de acuerdo con las previsiones del Patricova, el Plan de acción
territorial contra los riesgos de inundación, que estamos
desarrollando en 15.
000 hectáreas mediante convenios con la
administración del estado y actuaciones de apoyo a la
regeneración natural.

En total, esta actuación sobre 80.
000
hectáreas de terrenos forestales significa duplicar el ya alto nivel
de intervención alcanzado en otras legislaturas y que
permitirá poder actuar inmediatamente sobre cualquier superficie
recientemente incendiada, manteniendo una proporción de
regeneración tres veces superior a lo que se incendia.

En lo que se refiere a la importante labor de
prevención de incendios, vamos a mantener y potenciar las pautas de
inversión, que tan buenos resultados han venido dando estos
últimos años, en el que se ha logrado que la superficie
forestal incendiada sea de media  diez veces inferior a la de
años anteriores, y en este sentido, me comprometo a que todos los
parques naturales tengan aprobados los planes de prevención
específicos antes de que finalice esta legislatura.

Otro gran proyecto que vamos a realizar en esta
legislatura y que afecta tanto a la política de paisaje como a la
gestión de medio natural es el proyecto de bosques metropolitanos.
Más de 37 millones de metros cuadrados, incluyendo el Parque Natural
del Turia, en ejecución, y la restauración forestal de
Alacantí, como bosque metropolitano, y algunos que les apuntaba
hace.
.
.
en unas líneas arriba.

Para terminar con el apartado de gestión y de
protección del medio natural, solo quiero mencionar algunas
importantes iniciativas legislativas que vamos a impulsar: una nueva ley de
pesca en aguas interiores que sustituye a la obsoleta legislación
del año 1942; una ley de conservación de los espacios
naturales que actualizará nuestra actual normativa haciéndola
más acorde con las normativas europeas; una nueva ley de vías
pecuarias y una nueva ley forestal que desarrolla la legislación
básica adaptándola a las características de nuestra
comunidad.

Y, además, vamos a sacar adelante un nuevo plan
general de ordenación forestal para sustituir al que como saben fue
invalidado por una resolución judicial hace unos pocos meses, por
cuestiones formales.

Otra orientación política a la que el
Consell quiere dar en esta etapa una prioridad especial, es a la
política relacionada con el cambio climático.
Consecuentemente en el seno de la conselleria hemos creado una Dirección General de Cambio
Climático, cuya función esencial es la de diseñar,
impulsar las estrategias de lucha y adaptación al cambio
climático de nuestra comunidad.
El próximo mes de noviembre
la Comunidad Valenciana va a ser durante unos días centro de
atención mundial con la celebración en Valencia de la
vigésimo séptima reunión del panel intergubernamental
sobre el cambio climático.
Queremos que la Comunidad Valenciana sea
también un punto de referencia a la hora de plantear estrategias de
lucha contra el cambio climático.

El compromiso de la Conselleria de Medio Ambiente,
Agua, Urbanismo y Vivienda es conseguir que la Comunidad Valenciana cuente
con una estrategia valenciana para el cambio climático, elaborada
con el máximo rigor y que pueda ser adoptada con el máximo
consenso, puesto que para ser eficaz debe tener una vigencia prolongada e
independiente de la coyuntura política de cada momento; por tanto,
en el plazo más breve posible, a lo largo de este 2008
próximo, la conselleria presentará un documento que sirva como base para un
debate político y social que queremos que sea lo más amplio y
profundo posible.

En este documento incidiremos fundamentalmente sobre
los sectores denominados no regulados, el sector doméstico, el del
transporte, la agricultura o los servicios, que son responsables del 70% de
las emisiones.
Además, tenemos que prever las necesarias
adaptaciones a las nuevas condiciones climáticas, de manera que la
transición se produzca con el menor impacto sobre nuestro litoral,
los ecosistemas de interés, la agricultura y la salud.

En lo que se refiere al tratamiento de residuos quiero
decirles que en esta legislatura vamos a revisar y actualizar el plan
integral de residuos de la Comunidad Valenciana.
Se van a poner en
funcionamiento todas las plantas de tratamientos de residuos urbanos,
completando las infraestructuras de gestión en la Comunidad
Valenciana, en las 18 zonas que está dividida.
Vamos a apoyar a la
iniciativa privada en la correcta gestión del cien por cien de los
residuos industriales.

Tenemos que ocuparnos igualmente de las diversas
formas de contaminación con unos requerimientos cada vez más
complejos y exigentes, por ejemplo: vamos a ampliar y mejorar en un 50% la
actual red de control de calidad del aire y también aprobaremos un
plan acústico de acción autonómica que oriente las
actuaciones municipales en esta materia; reforzaremos todos los
procedimientos de información y participación ciudadana
acerca de  la calidad del medio ambiente, así como los
programas de concienciación en el ámbito de las empresas,
promoviendo la certificación ambiental y las ecoauditorías,
sin olvidar las intervenciones administrativas en las autorizaciones
ambientales integradas, de las más de 550 instalaciones sometidas a
dicha autorización en la comunidad; además del seguimiento y
control de las empresas incluidas en el comercio de emisiones de gases y
efecto invernadero.

Por último en esta área también
tengo previsto impulsar un programa legislativo que incluya: la
modificación y adaptación de la Ley valenciana de residuos y
la aprobación de su reglamento, la elaboración de una ley
contra contaminación lumínica y la elaboración de una
ley de responsabilidad ambiental.

Paso ahora a referirme a una política
fundamental, tanto por su trascendencia social como por sus efectos sobre
la economía.
Me refiero a la política de vivienda,
íntimamente ligada a las políticas urbanísticas
 y territoriales que se han encomendado a la Conselleria de Medio
Ambiente.

Nuestro primer objetivo en política de vivienda
es ayudar a los ciudadanos a acceder a una vivienda, lo cual implica tener
en cuenta las necesidades diferenciadas de colectivos sociales diferentes:
jóvenes, personas mayores, personas dependientes, inmigrantes,
víctimas de violencia de género, etcétera.
En este
momento, tenemos en ejecución el Plan de vivienda 2005-2008,
concertado con el Ministerio de Vivienda.
Ahora, de repente, cuando la
legislatura estatal ya está prácticamente vencida se
están lanzando una serie de promesas y propuestas que hay que
analizar que nos parecen en unos casos bien, en otros efectistas y en
otras, quizá, medidas muy electoralistas.
Pero lo cierto es que
cuando ese mismo gobierno puso en marcha su plan de vivienda, hace poco
más de dos años, lo hizo con muy poca imaginación.
Se
limitó prácticamente a reproducir las figuras ya existentes
en planes anteriores, y las medidas previstas, por ejemplo, para fomentar
el alquiler yo creo que han sido muy insuficientes.

La Comunidad Valenciana ha suplido algunas de las
deficiencias de ese plan con figuras novedosas y financiadas exclusivamente
por La Generalitat al margen del plan concertado con el ministerio, como el
arrendamiento con opción de compra; también se han lanzado
desde aquí iniciativas interesantes destinadas
específicamente a promover el acceso a la vivienda de los
jóvenes como el convenio suscrito este año por La
Generalitat, con las cajas de ahorro para lanzar productos financieros
específicamente dirigidos a ese fin: la Flexi-hipoteca joven, el
préstamo Rehabilitat jove o el crédito Alquiler joven.

Los objetivos de la conselleria para esta nueva legislatura se centran en continuar
prestando apoyo para acceder al mercado de la vivienda a los sectores de la
sociedad valenciana que lo necesiten y en continuar desarrollando medidas
específicamente adaptadas a las necesidades de cada colectivo.
No
solo vamos a mantener el nivel de gasto presupuestario que se ha venido
destinando a estas necesidades durante estos últimos años,
sino que tenemos el objetivo de incrementarlo en más de un 30%.
De
modo que, al final de la legislatura habremos destinado al menos 1.
000
millones de euros a ayudar a los valencianos a acceder a su vivienda.

Otro objetivo importante es el fomento de alquiler.
Una y otra vez las medidas previstas en los sucesivos planes de vivienda
han chocado con la indudable preferencia de los ciudadanos por adquirir su
vivienda en propiedad, una preferencia que hasta hace pocos años se
apoyaba en una buena situación económica y en una
evolución excepcionalmente favorable de los tipos de interés.

En estos momentos, la situación es muy
diferente.
Es imprescindible una política más decidida a
favor del alquiler y desde la conselleria vamos a potenciar las iniciativas más adecuadas
para potenciar este segmento de mercado.
En ese sentido, yo creo que la
Agencia Valenciana de Alquiler es una vía de intervención que
puede producir resultados muy interesantes al prestar no solo asesoramiento
y un procedimiento de arbitraje para facilitar la resolución de
conflictos, sino, sobre todo, con la oferta de un seguro multirriesgo y de
caución sin coste para el propietario que le garantiza la seguridad
económica del arrendamiento.
Mi propósito, por tanto, es
reforzar la Agencia Valenciana de Alquiler en esa dirección.

Pero para solucionar los problemas de vivienda, tan
importante si no más como incentivar directamente la
construcción de la vivienda es movilizar el suelo público en
condiciones aptas para la promoción de viviendas.
Durante esta
legislatura tengo el objetivo de incidir especialmente en este sentido,
activando y agilizando todos los mecanismos de que disponemos en nuestra
normativa para movilizar los patrimonios de suelo de los ayuntamientos para
la construcción de viviendas protegidas y para equipamientos
sociales, y no solo los de los ayuntamientos, sino las otras
administraciones.

La rehabilitación yo creo que también es
una cuestión fundamental dentro de la política de vivienda.
En este sentido, pretendemos impulsar un tipo de actuación
más amplio y más ambicioso que la mera rehabilitación.
Tenemos en nuestras ciudades muchos barrios de viviendas construidos en los
años cincuenta-setenta con graves deficiencias de
urbanización, con una edificación muy baja de calidad, con un
déficit de equipamientos, con infraestructuras inadecuadas y con una
problemática muy específica.

Lo que me propongo es impulsar una política de
remodelación, que implica una integración en profundidad,
integrando ayudas para suelo, para equipamientos para rehabilitación
y para reconstrucción o sustitución de edificios cuando la
rehabilitación sea insuficiente, reservando, en todo caso, un
mínimo del 50% para vivienda protegida en todas las operaciones de
este tipo.
Creo que se trata de una propuesta interesante para promover de
manera efectiva la renovación de edificios y espacios urbanos en
zonas degradadas y de promover, al tiempo, la regeneración social.

Creo que este tipo de medidas resuelven tres problemas:
pone en juego más viviendas de protección oficial, mejora la
calidad de vida en ciudades en zonas muy deficientes y, por lo tanto,
mejora notablemente el urbanismo, la arquitectura y la imagen de la ciudad
y, sobre todo, pone en juego esas viviendas sin necesidad de añadir
un suelo nuevo, de consumir más suelo.

Y, por último, para acabar este breve repaso de
lo que va a ser nuestra política de vivienda, no quiero dejar de
mencionar el pleno desarrollo que va a alcanzar en esta etapa el sistema de
calidad en la edificación que pusimos en marcha la pasada
legislatura con la Ley de calidad de la edificación.

Y quiero apuntar un tema más.
Estamos ya
trabajando en programas de imagen de partes de ciudad o de ciudad, de zonas
emblemáticas de algunas ciudades, accesos de algunas ciudades.
.
.
Desarrollar esos programas de imagen que van a obligar, de alguna manera, a
la calidad de la edificación y van a obligar a una determinada
composición, con el fin de que estén adecuadas a ese lugar y
a ese espacio.

Y, para terminar, voy a referirme a la política
del agua.
El agua va a ser uno de los grandes protagonistas de esta conselleria y yo creo que de
esta legislatura.
He mencionado la importancia que tiene la creación
de la Dirección General del Agua unificando todas las funciones de
La Generalitat y reforzando su integración con las políticas
territoriales y ambientales.

Pero lo más importante es que en esta
legislatura vamos a empezar a gestionar y planificar también desde
La Generalitat las cuencas internas valencianas.
Se trata de una
cuestión, sin duda, importantísima para avanzar aún
más en la política del agua que el Consell ha venido
impulsando estos años, esa política basada en el ahorro y la
eficiencia, en la máxima sostenibilidad dentro de la escasez, que he
venido exponiendo y defendiendo en esta cámara durante años y
que ahora vamos a poder reforzar de una manera yo creo que muy especial.

De acuerdo con el compromiso electoral del Partido
Popular, en esta legislatura vamos a impulsar y proponer a estas Cortes el
marco normativo necesario para configurar la nueva administración
hidráulica valenciana y para hacer de nuestras cuencas internas un
modelo de gestión para el resto de España.

Vamos a potenciar los elementos básicos de la
política valenciana del agua de estos años: ahorro,
reutilización, modernización, redistribución solidaria
y racional de recursos y mejora del medio ambiente, y los vamos a potenciar
con todos los medios jurídicos y financieros y con la capacidad de
actuación que nos da la plena competencia en el ámbito de las
cuencas internas valencianas.

Sin embargo, yo creo que es muy necesario que sus
señorías y todos los valencianos seamos conscientes de que
las principales cuencas de las que depende nuestra población y
nuestra economía son cuencas intercomunitarias: el Segura, el
Júcar, el Turia, el Palancia y, por qué no decir el Ebro
también -tenemos parte del territorio en esa cuenca-,
son ríos que compartimos con otras comunidades autónomas y su
planificación y gestión corresponde y debe seguir
correspondiendo al estado.

El traspaso de las cuencas internas a la Comunidad
Valenciana no debe suponer ninguna disminución del peso que hasta
ahora hemos tenido dentro de los órganos de gobierno de las cuencas
hidrográficas del Júcar y del Segura.
Es necesario que seamos
capaces de llegar a un gran pacto político también en ese
sentido.
Yo me comprometo a plantear en las Cortes un debate
monográfico sobre este tema cuando llegue el momento oportuno, e
invito ya a sus señorías a que sumemos esfuerzos para
asegurar que el proceso de trasferencias de las cuencas internas a la
Comunidad Valenciana no suponga, en ningún caso, perder fuerza y
capacidad de influencia en la planificación, en la gestión de
las cuencas de las que depende decisivamente el futuro de nuestra
comunidad, en especial, de la cuenca del Júcar.

El Consell no va ahorrar ningún esfuerzo para
conseguirlo y la unidad de todas las fuerzas políticas de esta
cámara, conscientes de la responsabilidad que tenemos para el futuro
de nuestra tierra y de nuestra gente, será un factor fundamental
para defender nuestros intereses.

Por otra parte, la inversión en
infraestructuras hidráulicas va a seguir siendo, como lo está
siendo desde hace doce años, un medio fundamental para ahorrar y
gestionar el agua que tenemos, para garantizar abastecimientos que sean
suficientes y adecuados para todos los municipios, para modernizar
regadíos y redes y depurar y reutilizar el agua.

La unificación de todas las funciones sobre los
recursos hídricos, incluyendo el control de calidad yo creo que es
una ocasión para incrementar aún más la eficacia y la
coordinación entre todas estas políticas y para intensificar
el esfuerzo inversor y de gestión de La Generalitat.

Con el fin de orientar ese esfuerzo, estableciendo
criterios y compromisos claros y viables, vamos a elaborar un plan director
de infraestructuras hidráulicas, no con el horizonte estricto de
esta legislatura, sino con una visión a medio plazo de ocho a diez
años.
Vamos a tomar como base, actualizándolas, las
previsiones del Plan de infraestructuras estratégicas y las del
segundo Plan director de saneamiento y depuración, con el
énfasis en la calidad y la reutilización del agua depurada, y
las vamos a integrar con las actuaciones de modernización y ahorro
en regadíos que hasta ahora realizaba la Conselleria de Agricultura.
Y también con las de protección de calidad de las aguas,
proyectándolas al horizonte, como decía antes, 2015-2020, y
desarrollando mecanismos de financiación que nos permitan
multiplicar el gran esfuerzo realizado por La Generalitat en la legislatura
anterior.

Un eje prioritario de este plan va a ser el de
posibilitar la máxima interconectividad entre los distintos sistemas
de explotación o zonas de aprovechamiento de los recursos
hídricos de nuestro territorio, de manera que los caudales liberados
por las actuaciones de ahorro, de modernización, de
reutilización, puedan moverse, trasportarse, de forma eficaz a donde
puedan tener un mejor aprovechamiento.
Esto es imprescindible para poner en
marcha a gran escala un proceso de sustitución de caudales en
función de los distintos usos y para poner en marcha también,
pero de forma realmente efectiva, los famosos intercambios de derechos o
bancos del agua.

Con todo ello, en unos pocos años la Comunidad
Valenciana habrá llegado al límite de las posibilidades de
aprovechamiento integral y sostenible de nuestros recursos hídricos.
Pero esa política no puede ser suficiente si se mueve en el
vacío, y yo creo que la política del estado en materia de
agua ha sido durante los últimos cuatro años una
política totalmente vacía para los valencianos.

Señorías, no creo que les descubra nada
nuevo si les digo que la política del agua del gobierno del
presidente Zapatero, entendemos que ha fracasado de una manera absoluta.
El
programa AGUA está prácticamente inédito, el fracaso
del ministerio hace que estemos a punto de perder muchos millones de euros
en subvenciones que la Comisión Europea había otorgado para
obras hidráulicas en la Comunidad Valenciana, porque la empresa
Acuamed, la encargada de ejecutar el programa AGUA yo creo que ha sido
incapaz de poner en marcha los proyectos comprometidos, sobre todo con el
consenso y con la necesidad de que los usuarios también quieran
recibir esas aguas.

Eso en cuanto a infraestructuras.
Pero, ¿y
otras promesas?
Reformar las confederaciones hidrográficas, poner
precio al agua, desarrollar los bancos del agua.
.
.
¿Qué ha
pasado con todo eso?
Pues, no ha pasado absolutamente nada.
Hemos perdido
cuatro años y ahora se nos dice que lo van a colocar, lo van a poner
en el siguiente programa electora y que todo se hará en la
próxima legislatura.

Yo creo que el único éxito del gobierno
de la nación ha sido la derogación del trasvase del Ebro y,
con ello, poner en marcha el período más turbulento,
más estéril y más negro para la historia de la
política del agua en esta comunidad.
Los principales perjudicados
hemos sido los valencianos.
Mientras España no recupere yo creo que
una política de estado seria, reflexiva y solidaria en el tema del
agua, los valencianos no podremos resolver nuestros problemas de falta de
agua de forma sostenible y a largo plazo, no podremos prevenir y combatir
los efectos del cambio climático y no podremos cumplir los objetivos
de la directiva marco del agua.

Por eso, una parte y fundamental de mi
actuación como conseller de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda tiene que
seguir siendo la defensa y la reivindicación de esta política
de estado que el gobierno que el gobierno actual suprimió de un
plumazo en el 2004.
Reivindicamos y vamos a seguir reivindicando el
trasvase del Ebro, defendemos y vamos a seguir defendiendo sin concesiones
el trasvase Tajo-Segura, exigimos y vamos a seguir exigiendo una
solución viable para el desaguisado cometido en el
Júcar-Vinalopó.
(Aplaudiments)

Yo sé que es muy difícil que podamos
llegar en estos momentos a un acuerdo sobre el agua en esta cámara,
como sí fue posible en otras épocas.
No obstante, el consell del Partido Popular
está dispuesto a intentarlo.
Si no es posible un pacto global,
tratemos al menos de llegar a acuerdos concretos que permitan agilizar y
acelerar actuaciones importantes para la Comunidad Valenciana.

El fracaso del programa AGUA es un gran perjuicio para
todos los valencianos.
El empeño del ministerio por imponernos la
desalación masiva como solución única y global a todos
los problemas de escasez sin ninguna planificación y sin
ningún consenso, yo creo que es lo que ha hecho que estemos
perdiendo un tiempo precioso y unas inversiones imprescindibles para
nuestro futuro.

El Consell quiere superar esta situación.
Estamos dispuestos a negociar con el ministerio para ayudarles a impulsar
las actuaciones que sí necesitamos en modernización de
regadíos, en reutilización, en ahorro del agua, en mejoras
ambientales, estamos dispuestos a participar en una alternativa de consenso
para el trasvase Júcar-Vinalopó, estamos dispuestos a aportar
proyectos y obras de La Generalitat para evitar que se pierdan subvenciones
europeas.

Por tanto, ahí va mi ofrecimiento para un pacto
sobre el agua y sin renunciar a ninguna de las exigencias fundamentales de
nuestra comunidad, nos permita al menos trazar una hoja de ruta
común sobre aquellas cuestiones de la política del agua sobre
las que sí podemos ponernos de acuerdo y que nos pueda ayudar a
recuperar el tiempo perdido y a obtener resultados beneficiosos para los
valencianos.

Estas son, de manera muy resumida, las principales
actuaciones previstas en la legislatura en la Conselleria de Medio
Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda.
La extensión y ambición
con que estas se plantean es una buena muestra de la importancia que el
gobierno concede a estas materias que afectan directamente al ciudadano o a
un recurso estratégico como el agua, del que depende el futuro de
nuestra comunidad.

Los ciudadanos serán los que, en definitiva,
juzgarán lo acertado de estas actuaciones.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat Francesc Signes.

La senyora presidenta:

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat Francesc Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor García Antón, vosté
és el quart conseller del Partit Popular, en quatre legislatures,
que passa per esta cambra per a explicar als valencians de quina forma va a
resoldre el seu partit el caos en la gestió del nostre territori i
dels nostres recursos naturals en què ens ha deixat el conseller
anterior.

No és cert que partisca d'una base
sòlida, com ha dit.
Tot el contrari, senyor conseller.
Cada
conseller, com vosté sap molt bé, ha posat potes per amunt
l'estructura organitzativa de la conselleria i ha anunciat canvis
polítics per a promoure el desenvolupament sostenible a la Comunitat
Valenciana.
Tot teoria, res tangible.
Amb cada nou model s'han anat
allunyant de l'objectiu, senyor García Antón.
Les coses
han anat pitjor cada volta.
Ara ja fins i tot permeta'm que dubte que
s'enrecorden de quin era l'objectiu inicial.

Eixa inestabilitat en les formes, senyores i senyors
diputats, no ha fet sinó manifestar una gran debilitat de fons, que
el Partit Popular no té ni idees clares ni projecte definit, ni molt
menys voluntat política de fer compatible el creixement de la nostra
comunitat amb el respecte a l'entorn natural que la sosté.
I
la seua falta de compromís, la del Partit Popular, s'ha
traduït, senyor conseller, en polítiques disperses i
inconstants, quan no clarament perjudicials.

Vostés han anunciat estratègies, com la
territorial o la de sostenibilitat, que no han arribat mai a elaborar.
Vostés han aprovat plans, com el de residus o l'eòlic,
que no han desenvolupat.
Vostés han promés i han tornat a
prometre un pla de protecció del litoral i protecció de
l'horta, hui ho ha fet altra volta, inclosos dins la Llei
d'ordenació del territori, que mai han arribat a vore la llum.
Mentre que les zones costeres o l'horta de València seguixen
sent devorades per una procés urbanitzador totalment incontrolat.
I
ara anuncien uns plans de paisatge i corredors verds, que ja venim
escoltant molts anys a molts consellers.

Senyor García Antón, res nou en el seu
discurs.
Vostés han aconseguit que la legislació
urbanística valenciana haja sigut recorreguda per la Unió
Europea davant el Tribunal de Luxemburg per afavorir pràctiques no
sostenibles abusives i, a més, poc transparents.
Han fet cas
omís al sector de la construcció de la nostra comunitat, que
clama per unes regles de joc clares que permeten eixir de l'estat de
confusió en què es troba el nostre sector de la
construcció, el valencià, senyor García Antón.

Vostés han fet cas omís a les
múltiples crides dels sectors empresarials i també dels
socialistes valencians per a arribar a un gran pacte que traguera de la
incertesa general a què ens ha conduït la Llei
urbanística valenciana.

Amb vostés governant a la nostra comunitat han
aconseguit que la vivenda que es convertisca en un bé inaccessible
per a la majoria de joves i famílies treballadores, mentre que les
urbanitzacions solament a l'abast de gent amb una forta capacitat
econòmica, afloren, senyor conseller, per tot arreu.

Han aconseguit que la gestió dels residus siga
un caos, amb més de 300.
000 tones de fem abocant-se anualment en
llocs fora de tot tipus de control.

Amb la seua política, senyors del Partit
Popular, les emissions de gasos d'efecte hivernacle, directament
involucrats en el canvi climàtic, s'han incrementat en un 90%,
quan no podien augmentar més del 15%, segons els compromisos
adquirits per Espanya en el compliment del protocol de Kyoto.

És, senyor conseller, des de la perspectiva que
ens ofereixen eixos fets, com ineludiblement s'ha de valorar la seua
exposició de hui sobre el programa de govern de la seua conselleria.
I amb eixe panorama, allò que acaba d'exposar, senyor
conseller, queda reduït a un pamflet, preparat per complir el
tràmit que li imposa el reglament d'esta cambra.
Res
més.
Vosté fa el mateix que aquell emperador romà que
quan prometia una cosa, deia que ho feia ad
calendas graecas, és a dir, per a una
data que no estava en el calendari i que, per tant, era incomplible.
Els
seus companys de govern també solen fer-ho molt.

L'optimisme que ha destil·lat en les
seues paraules és evident que no naix de la realitat de la nostra
comunitat.
És molt evident.
Segurament, senyor conseller, és
l'alegria del supervivent a les últimes porgues realitzades a
l'interior del seu partit la qual li ha impedit reconéixer
errors passats o expressar una mínima voluntat d'esmena.

Lamente, senyor conseller, i crega'm que li ho
dic sincerament, que el seu mandant al front de la política
mediambiental del Consell s'haja iniciat amb l'incendi forestal
de la comarca de l'Alcalatén, un desastre ecològic de
gran magnitud i el futur de molta gent greument alterat.
No vaig a entrar
en la gestió que de l'incendi s'ha fet per banda de les
conselleries implicades, perquè ja ho han fet els propis alcaldes
dels pobles afectats.

Però sí que vull fer-li, senyor
conseller, una radiografia de com està a hores d'ara la
situació forestal a la nostra comunitat, fruit de la desídia
del Partit Popular i que, senyor García Antón, evidentment,
no coincidix en res amb la que vosté ha fet en esta trona.

Tot i que el 53% del territori -en això
sí que coincidim- de la Comunitat Valenciana és terreny
forestal, els seus predecessors en la direcció de la política
forestal es varen mostrar massa preocupats per altres assumptes i es van
retardar onze anys en aprovar el Pla general d'ordenació del
recursos forestals, respecte del termini establert per la Llei forestal
valenciana, aprovada per l'últim govern socialista de La
Generalitat.

Un pla, senyor conseller, que, finalment, tampoc ha
servit de molt, perquè, com vosté molt bé ha recordat,
ha sigut declarat nul pel Tribunal Superior de Justícia de la
Comunitat Valenciana, no per qüestions formals, senyor conseller, que
vosté ha dit.
No.
Per qüestions de falta de donar
participació ciutadana.
Era el conseller Blasco el conseller en eixe
moment, el que hui és conseller de Participació Ciutadana.
Per tant, que Déu els pille confessats si este conseller Blasco
és el que ha de donar lliçons de participació
ciutadana.
(Aplaudiments)

Un pla, senyor conseller, que, finalment, tampoc ha
servit de molt, perquè ha sigut declarat nul, com dia, pel Tribunal
Superior de Justícia.
O siga, que tenim un pla, com totes les coses
de vosté, ad calendas graecas.

Però la seua política forestal té
moltes més carències i deficiències.
Encara no
existixen plans d'ordenació, prevenció i gestió
de caràcter comarcal o local.
Cap de les 607 muntanyes de
gestió pública de la comunitat, ni tan sols les 209 que
són patrimoni de La Generalitat tenen aprovat cap pla de
gestió forestal.
A l'Alcalatén, senyor conseller,
existixen 20 d'estes muntanyes de gestió pública sense
cap tipus d'ordenació ni planificació.

I si parlem d'inversions en gestió
forestal i prevenció d'incendis, el Partit Popular, senyor
conseller, cal constatar que s'ha mostrat molt poc generós.

Mire, des de l'entrada en vigor del Pla general
d'ordenació forestal en 2004 fins a la seua
anul·lació enguany, cada any s'ha pressupostat per a
esta finalitat la meitat d'allò que el pla preveia, i
també en cada any, a més a més, solament s'ha
gastat la meitat d'allò que s'havia pressupostat.
Done's compte.
Amb tot açò, senyor conseller, no
és gens estrany que la promesa electoral del senyor Camps en 2003,
ratificada per l'aleshores conseller de Medi Ambient, senyor Blasco,
en la seua exposició de programa en aquesta cambra, de repoblar al
llarg de la passada legislatura 40.
000 hectàrees, s'hagen
quedat només en 16.
000.

Senyor conseller, els nostres boscos
col·laboren de forma important en la lluita al canvi
climàtic.
Segons els últims informes del parell
d'experts de l'ONU per al canvi climàtic ací a la
Comunitat Valenciana, es preveu que les precipitacions disminuïsquen
un 25%, que avance la desertificació del sòl i que el nivell
del mar s'eleve fins a 20 centímetres, envaint en 20 metres de
platja.
I, per cert, al contrari de les coses que vosté fa,
això sí que té data: es parla dels propers 50 anys.

Per a afrontar esta amenaça, cal comptar amb
una informació el més detallada possible sobre el
comportament ambiental de la Comunitat Valenciana, dissenyar amb una
mínima seriositat estratègies i actuacions dirigides a reduir
les seus causes i previndre, en la mesura que es puga, els seus efectes o
adaptar-nos a ells minimitzant la seua incidència negativa sobre la
nostra qualitat de vida.

Senyor conseller, la lluita contra el canvi
climàtic i la seua compatibilitat amb el creixement econòmic
i social és sobretot una qüestió de voluntat
política, com la que està demostrant el Govern
d'Espanya.
Vosté ja no pot perdre més temps, i el
Partit Popular ja no pot seguir inhibint-se en este tema, ha de posar-se a
treballar.
Han anunciat la creació d'una comissió,
espere que no siga per arribar, efectivament, al parell de la
comissió d'experts de l'ONU del 12 de novembre, on
tingueren alguna cosa en les seus mans.

També donar solució al desgavell de la
Llei urbanística valenciana és una prioritat, senyor
conseller, no solament perquè empara procediments de contractacions
i actuacions urbanístiques poc transparents, i seria mala cosa haver
de modificar-la en acatament d'una sentència del Tribunal
Superior de Justícia, sinó perquè permet
reclassificacions massives de sòl afavorint
l'especulació i convertint-se.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, por favor.

El senyor Signes Núñez:

Acabe, senyora presidenta.

(Inoïble) .
.
.
sostenible, que el senyor Camps afirma voler en el seu
discurs d'investidura, «haciendo nosotros también
nuestros deberes», dia ell.

Es tracta, sobretot, dels seus deures, senyor
conseller, perquè a vosté en gran mesura li correspon donar
credibilitat a eixes paraules o evidenciar que la seua vigència en
les paraules del president de La Generalitat va acabar quan va acabar de
pronunciar-les.

D'ara en davant li expresse la voluntat del meu
grup de col·laborar en eixa modificació que ens ha proposat
de la Llei urbanística valenciana.
Nosaltres hem presentat una
proposició no de llei en eixe sentit.

No seguisquen en este tema les instruccions del senyor
Rajoy, que està sent molt perjudicial per a la Comunitat
Valenciana.
.
.
(La senyora presidenta
desconnecta el micròfon)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Signes.
(Aplaudiments)

Té la paraula el representant del Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana,
l'il·lustre diputat Luis Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, anem a vore.

El diputat que m'ha precedit, senyor Francesc
Signes, ha comentat que el PP no té idees clares, i a mi em sap
contradir-lo, però jo crec que sí que les té.
Té les idees clares i ben clares que les té.
Les té
molt clares per a fer una cosa: per a dir una sèrie de coses i
després fer el contrari del que proclama, del que diu, per a demanar
un model.
.
.
o parlar de sostenibilitat, de respecte pel medi ambient,
de paisatge.
.
.
de tot això, però precisament per a fer
just el contrari.

Vull dir, jo crec que sí que està molt
clar el projecte, jo crec que sí està molt clar: és
utilitzar un llenguatge, utilitzar una sèrie de recursos,
inclús legislar, per a permetre fer el que ells volen fer, i
és defensar un model territorial que és insostenible i que
és el que estem patint els valencians i les valencianes.

Però a mi m'agradaria començar per
una qüestió que em sembla molt important.
En la
compareixença anterior, la consellera de Turisme ha tractat de fer
una anàlisi dels problemes i de la realitat del turisme al
País Valencià.
Ací, en este cas, hem vist que
això ha sigut completament inexistent, és a dir, no hi ha
hagut cap anàlisi, perquè, com en tantes altres coses, sempre
es partix d'una espècie de situació ideal en la qual si
de veres fóra d'aquesta manera, realment seria difícil
entendre per què fa falta prendre tantes mesures en tantes coses,
perquè pareix que no hi haja cap tipus de problema.
Tot el que
s'ha fet ara s'ha fet fantàsticament bé i els
problemes no existixen.
I si no existixen els problemes, no sé a
què ve tant de programa, tanta intervenció.

Jo crec que caldria ser un poc més humils.
Nosaltres sempre hem pensat que la conselleria que s'ha format
és una conselleria massa grossa.
És a dir, estaria bé
que fóra una conselleria de territori, medi ambient i totes eixes
coses que vénen darrere, si realment la sostenibilitat tinguera com
a lema clar tot el desenvolupament dels diferents departaments d'eixa
conselleria.
Però això, lamentablement, no és
així.
Medi ambient és una part més d'una
macroconselleria que realment té altres objectius que no són
la defensa del medi ambient, sinó fonamentalment tractar de
potenciar un model de desenvolupament insostenible des del punt de vista
territorial.

Des d'eixe sentit, preferim una conselleria
xicoteta, que s'ocupe només d'això i que
influïsca sobre la resta de departaments en un sistema de
transversalitat, que no esta macroconselleria, que ara, per si faltara poc,
se li ha afegit el tema de l'aigua.
I amb el tema afegit de
l'aigua i després del que ens ha dit el conseller, sobretot en
la part final del seu discurs, jo crec que inclús podíem
canviar-li el nom a la conselleria i li podíem dir
«conselleria del transvasament de l'Ebre», i és
per al que realment pareix que esta conselleria vaja a treballar.
(Aplaudiments)

Bé, he dit que tenim un model territorial
insostenible, absolutament insostenible.
I d'això és
del que hauríem de partir.
Hauríem de partir de
l'anàlisi de què és el que està ocorrent.
Perquè parlar que ací s'ha fet molt per la
sostenibilitat!
Quan u analitza com està desenvolupant-se eixe model
territorial es donà compte que, o vivim en dos països
diferents, o és que no passem pels mateixos llocs, o és que
uns llegim unes coses i altres EN llegim unes altres, perquè
realment el model és molt insostenible.

Ha crescut fonamentalment l'espai urbà
d'allò que anomenen estructures urbanes obertes, és a
dir, urbanitzacions.
Les urbanitzacions tenen una sèrie de
conseqüències extremadament greus sobre el desenvolupament
territorial.
S'usa de manera poc eficient el sòl,
s'ompli l'espai de terreny artificial, construït
artificialment.
Jo ho he dit este matí, només cal pensar que
en la costa d'Alacant el 45% de la costa té, a menys
d'un quilòmetre de la costa, construïdes plataformes
artificials.
Això jo crec que és excessiu, evidentment.
És plantejar un consum desmesurat d'aigua.
El tema dels camps
de golf, no cal recordar, vull dir.
.
.
, un camp de golf mitjà
consumix tanta aigua com una ciutat de 12.
000 persones aproximadament; a
més no aigua de qualsevol classe, sinó aigua molt neta,
normalment l'aigua depurada no servix en exclusiva per això, i
a més té uns efectes contaminants molt elevats que normalment
no es tenen en compte.

Només vaig a posar un exemple del que suposa
eixe creixement desmesurat de l'aigua.
En la ciutat d'Oriola,
segons dades de l'organisme gestor, de 1999 a 2005 s'ha
incrementat un 50% el consum d'aigua, de 2,5 milions a 5,5 milions de
metres cúbics.
Tot això sense transvasament de l'Ebre i
evidentment abans que el Programa AGUA començara a funcionar.
Per
tant, si damunt de tot això afegim totes eixes possibilitats
d'increment desmesurat de l'oferta d'aigua, anem a.
.
.
, a
vore, ja poden vindre transvasaments, vindran del Roine i acabaran venint
del Pol nord perquè, evidentment, anem a consumir aigua molt per
damunt de les possibilitats que tenim.
Després parlaré
d'eixa qüestió si em dóna temps.

S'incrementa el consum energètic de forma
extraordinària per culpa de les segones residències, per
raons òbvies: per l'impacte negatiu que es té sobre la
mobilitat i sobre el transport privat; perquè el formigó, la
producció de formigó augmenta les emissions de CO2, genera
problemes econòmics; un pes excessiu de la construcció en
l'economia valenciana; crea guetos i crea un turisme de segona
residència que genera moltes més despeses públiques
que la compensació fiscal que es té, a part d'altres
problemes ambientals que no vull entrar en ells.

A més, s'ha parlat molt, s'ha dit
molt, s'ha justificat molt eixe increment exponencial del sòl
urbanitzable i de la construcció, argumentant durant molt de temps,
«no, és que eixe és un problema de l'oferta i
demanda, el tema de la falta d'habitatges i la dificultat
d'accés a elles, s'ha de fer créixer el
sòl urbanitzable perquè aixina l'oferta creixerà
i per tant els preus s'abaratiran», no?
Evidentment això
ha sigut la gran mentida que ens han volgut colar des de fa molt de temps
perquè això no ha passat.

Vull dir, clar que hi ha problemes
d'accés a l'habitatge!
És que hui mateix eixia en
la premsa.
Un jove necessita el doble -un jove mitjà-
del que guanya per a poder accedir a un habitatge mínimament digne.
Així no és pot seguir.
I no se soluciona només amb
mesures d'ajuda, que evidentment s'han de fer i s'han
d'implementar però com a formes complementàries
d'un altre tipus d'intervenció, que és realment
la intervenció que toca, que és una cosa que vosté no
ha dit en ningun moment, i és la intervenció pública;
però no una intervenció pública mobilitzant el
sòl, la intervenció pública construint habitatges,
construint habitatges com s'ha fet a Europa, on hi ha parcs
municipals d'habitatges, per exemple de lloguer, que això
sí que té un efecte real sobre l'alliberament dels
joves.
Per què els joves ací, en este país, és
dels països d'Europa que crec que és el segon país
on més tard ixen de casa, per què?
És impossible, no
tenen una oferta d'habitatge de lloguer mínimament digna per a
poder fer això.

Tot això sense comptar tots els problemes que
s'han generat a banda en tot este desplegament, que tenim un parc
d'habitatges buit impressionant, i a més d'això
amb problemes afegits d'especulació i corrupció lligats
a tot este model de gestió urbanística.

Bé, vull parlar, ho he dit abans, del tema de
l'aigua, perquè em sembla que és un tema important.
Jo
he apuntat algunes coses.

No hi ha possible solució als problemes de
l'aigua que no siga a partir d'un canvi radical de la
perspectiva en la gestió.
Si seguim gestionant l'oferta de
l'aigua no tindrem mai prou aigua.
Cal canviar per la gestió
de la demanda.
Això implica algunes de les coses que es fan,
evidentment, com  és la racionalització, la
reutilització, el reciclatge i tot açò, però
també implica sobretot, sobretot, l'estalvi d'aigua,
crear una política que no genere més consum d'aigua.
Exemples hi ha molts.
Si l'aigua reciclada la dediquem a regar camps
de golf, evidentment no es dedicarà a altres usos que són
potencialment més raonables.
És a dir, no reciclem aigua per
a substituir usos que ja existixen, sinó que reciclem aigua per a
generar nous usos.
Per tant, necessitarem, seguirem necessitant més
aigua per molt que eixa aigua siga reciclada.

Per tant, s'ha de canviar.
Perquè, a
més, el països més avançats del món estan
canviant des de fa més de 30 anys esta política que
ací seguix defensant-se d'una forma absolutament irracional i
sense cap fonament tècnic, que és la política dels
transvasaments que, insistisc, no resol en absolut el problema de
l'aigua.

Tenim el tema dels espais naturals.
Ací ha
parlat de les vinculacions entre espais naturals, les zones LIC,
etcètera.
Ja és un avanç que es parle que els espais
naturals no són elements per separat.
Però eixe 30%
d'espais naturals cal gestionar-lo conjuntament, i si volem arribar
al 40% encara més.
Perquè sembla que es vol protegir, vol
augmentar la protecció d'una part del territori per a
desprotegir absolutament la resta.
I perquè a més això
cal gestionar-ho.
Quina gestió s'ha fet dels espais naturals?
Els LIC, que ara ja són zones d'especial conservació,
val, els parcs naturals no són jardins, perquè pareix que
ací només importe quants visitants tenen eixos parcs naturals
i no els preocupa, no ens ha dit, quan euros per hectàrea hi ha
d'inversions, quant de personal per hectàrea hi ha, quina
qualificació i quina reglamentació o quines condicions
laborals tenen.
Això cal tindre-ho molt clar.

I apuntar, per a deixar alguna cosa després,
per a la segona intervenció, el tema de la legislació
urbanística.
Tots els implicats, o quasi tots, probablement menys
els advocats urbanistes i algun espavilat, clamen per la revisió de
dalt a baix de la normativa generada a partir o al voltant de la Llei
urbanística valenciana i totes les lleis que l'acompanyen.
És incomprensible.
.
.

La senyora presidenta:

Per favor.
.
.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
-sí,
acabe-, són intramitables, és inaplicable, no hi ha qui
s'entenga amb eixa normativa.
Vull dir, cal anar a una altra
normativa molt diferent, és a dir, fer les coses senzilles, que
puguen ser aplicades.
Si es vol entrar en la casuística de tot, al
final no s'aconseguix res i, per tant, cal posar normes clares,
senzilles, que siguen fàcils d'entendre, que siguen
d'aplicació general i que tothom puga accedir a elles.

Evidentment, queden algunes coses per tractar,
però espere en la segona intervenció poder aprofundir
més en elles.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula el representant del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat David Serra.

El senyor Serra Cervera:

Con la venia de la presidenta.

Honorable conseller.

Senyories, vull començar la intervenció,
senyor conseller, dient-li que si tots els caos a la gestió en el
territori s'han d'argumentar perquè han hagut quatre
consellers després de quatre victòries del Partit Popular en
les eleccions, benvingudes siguen, perquè d'ací a uns
anys hi haurà nous consellers perquè anem a continuar
governant molts anys.
(Aplaudiments)

Miren, l'estructura competencial que té
la seua conselleria és amplíssima perquè és
importantíssima la matèria que du.
I és
importantíssima per a una cosa molt important, per a les persones
que viuen en el territori que volem ordenar, planificar, gestionar i
millorar.

I parlem d'ordenació del territori, i
parlem d'urbanisme, i parlem de la protecció del medi ambient,
i parlem de l'aigua, cosa que altres no parlen de l'aigua
perquè hui no poden parlar en la Comunitat Valenciana.

El Partit Popular vol parlar de l'aigua.
I ho
diu ben alt: aigua per a tots, perquè l'aigua és de
tots.
(Aplaudiments) Hui
la gestió i la defensa del medi natural, la conservació de la
biodiversitat, la lluita contra la contaminació, la gestió
del sòl i la promoció de la vivenda són bases
estructurals de la política, són els eixos vertebrals de les
accions de govern del Partit Popular.

El president Camps, en les 1.
700 propostes que feia,
la majoria d'eixes propostes anaven en eixa direcció,
perquè són polítiques per a les persones.
Entenem el
territori per a viure, per a viure hui, per a viure demà i per a
gaudir, com han fet les generacions passades.

Han parlat del paisatge com una de les novetats en els
instruments de la política per al disseny del nostre territori.
Han
parlat del canvi climàtic, de vincular-mos, de voler posicionar-mos
per a continuar treballant en una cosa que ha d'unir-mos a tots.
Mentres mosatros parlem d'eixes coses, altres no tenen mires.

Jo estic molt content d'una cosa, des del punt
de vista i des de l'egoisme del Partit Popular, i és que no
canvien les idees d'altres.
Les nostres progressen, les nostres se
modernitzen, les nostres se transformen igual que la nostra societat per a
pensar en el demà.
Poder planificar, com ha parlat vosté a
deu i quinze anys vista d'on anem a viure i on van a viure les
generacions futures.

Però hui li ho dic.
Hui el compromís que
tenim en la política mediambiental és total.
Els governs del
president Camps i tots els governs del Partit Popular ho han fet al llarg
dels últims dotze anys.
I anem a continuar fent-ho.
Perquè
preocupar-mos pel medi ambient, preocupar-mos per la vivenda i
preocupar-mos per l'aigua és preocupar-mos per tots els
valencians, els d'Alacant (aplaudiments), València i Castelló.

Miren, vosté ha dit que partix d'una molt
bona base anterior de gestió, i és aixina, un gran marc
legislatiu que tenim, una gran protecció del patrimoni natural, la
tercera part del territori té algun nivell de protecció en
estos moments.
I en eixa línia vol el grup majoritari, el que
representa la majoria de les valencianes i dels valencians, que continuem
treballant, protegint, protegint el nostre territori, fent
polítiques de vivenda avantguardista i modernes, no
polítiques de vivenda d'última hora i en funció
de la necessitat electoral, perquè encotilla molt.
I una cosa molt
important, la qualitat ambiental, la qualitat ambiental i l'aigua.

Durant 12 anys a la Comunitat Valenciana hem fet una
cosa impressionant amb l'aigua, hem depurat i hem reutilitzat
més que ningú a tota Espanya, en moltíssima
diferència.
Altres no ho volen reconéixer ni ho volen vore,
perquè això és la millor justificació,
això és la millor autoritat moral per a reivindicar el Govern
d'Espanya que continue, que continue canviant les polítiques
que ha fet fins a estos dies.

El govern del president Zapatero, i aixina ho diem en
el nostre programa electoral, fa accions que en estos casos danyen els
interessos de totes les persones, en este cas de la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments) La derogació
de manera unilateral, com s'ha fet, sense parlar amb ningú, en
base a un decret, a un decret coaccionat per altres territoris, per a
derogar els transvasaments d'aigua a la Comunitat Valenciana,
són un acte que en esta terra el Partit Popular va a reivindicar
durant tota la legislatura.
I estem convençuts que al final
l'escenari polític és el que volen els ciutadans.
I els
ciutadans d'esta terra volen progrés, els ciutadans
d'esta terra volen aigua, i, com volen aigua, van a apostar pels
únics que garantixen que arribe l'aigua per a continuar
desenrotllant-mos com vol esta societat, i és el Partit Popular.
(Aplaudiments)

Miren, anàrem a unes eleccions i teníem
unes idees, senyor conseller, teníem unes idees plasmades en un
programa electoral, i el contàrem i l'explicàrem, i la
gent mos digué que volia que eixes idees s'aplicaren i es
desenrotllaren.
I jo hui li puc dir que cada vegada que vinga ací
tindrà a este grup parlamentari aplaudint-lo i recolzant-lo
perquè les 1.
700 mesures vagen endavant i, especialment, totes les
que són competència del seu departament.
(Aplaudiments)

Ha parlat de la política de vivenda, tan
necessària i tan esperada.
Tan necessària i tan esperada.
I
jo li dic: ¿polítiques  de vivenda modernes?
Les que
s'han fet ací.
Polítiques de vivenda que pensen en
totes les persones, en totes les persones necessitades, perquè el
dret a la vivenda és una realitat i és una exigència
que demanem i que defensem i que treballarem en eixa direcció i el
compromís que al llarg d'esta legislatura, com vosté
molt bé ha anunciat hui, se dediquen més de mil milions
d'euros per aconseguir que poguérem avançar en eixa
direcció, benvinguts siguen i benvingudes totes eixes
polítiques que situen la Comunitat Valenciana molt per davant, en
este cas, del Ministeri de Vivenda, que a la fi ha hagut d'arribar i
en els últims sis mesos intentar refer el que no s'ha fet
durant moltíssims anys amb mesures on no se valora ni se té
en compte si un pis se llogarà a Madrid, si se llogarà a
Valladolid, a Zamora o qualsevol altre poble de la Comunitat Valenciana.

Per tant, jo crec que, al final, mos donem compte que
les polítiques de pedaç no servixen per a res.
Vosté ha parlat de canvi
climàtic; vosté ha parlat de gestió forestal,
d'actuar sobre més de 80.
000 hectàrees, un
compromís concret i un compromís importantíssim.
Vosté ha parlat del projecte dels boscos metropolitans amb
més de 30 milions de metres afectats.
Vosté ha parlat del
canvi climàtic dient que la Comunitat Valenciana ha de ser un lloc
de referència per al debat, per a la reflexió i per al
treball.
Ací hem proposat una comissió d'estudi; una
comissió per a saber realment què està ocorrent,
què està passant i com podem aportar, dins de la Comunitat
Valenciana, els processos per a continuar millorant en tots eixos aspectes.

Vosté ha parlat de la política de
residus, d'actualitzar el Pla integral de residus de la Comunitat
Valenciana; vosté ha parlat de molts plans i ha anunciat lleis per
al llarg de tota la legislatura; vosté ha parlat d'una
conselleria ambiciosa, perquè el govern del Partit Popular és
un govern ambiciós i el programa amb què mos
presentàrem a les últimes eleccions era ambiciós.
Per
tant, el que hui vosté ha fet ací no és més que
tornar a contractar amb tota la societat valenciana allò que el dia
27 férem amb tots els ciutadans en les últimes eleccions.

Mire, ha parlat del medi natural; ha parlat de 975.
000
hectàrees de superfície protegida que va a dur-nos a,
pràcticament, més del 40% del territori.
Estem parlant de
xifres importantíssimes a una comunitat que és molt gran,
molt gran en tots els aspectes.
Per tant, la política de
protecció del medi ambient també ha de ser molt gran i ha de
ser molt ambiciosa.

I vosté ha parlat també
d'urbanisme i ordenació del territori.
El 95% del territori,
al llarg d'esta legislatura, estarà ordenat per plans generals
d'ordenació urbana.
Vosté ha parlat de
l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, que en
l'any 2008 la presentarà ací per a debatre i per a
parlar.
Doncs mire, este és el nostre model; este és el
nostre model; el del diàleg, el del l'acord.
El que jo he
escoltat ací, eixe és el model urbanístic que volem
els del Partit Popular.
Hi ha altres models urbanístics que la gent
ha dit que no els vol; hi ha altres models urbanístics que tenen
noms i cognoms i tots els coneixem.
Al Partit Popular, mos correspon i mos
toca fer una gran política del territori; fer una gran
política per a la nostra societat; fer una gran política
perquè esta terra continue creixent des del punt de vista
sostenible, des del punt de vista econòmic, però sempre amb
un clar objectiu: sabent que la Comunitat Valenciana és un lloc de
referència.

Tenim un contracte social amb tots els ciutadans
d'esta terra, un contracte molt important que el president Camps i el
seu govern hui, ahir, demà i la pròxima setmana exposaran
ací.

I jo li dic, senyor conseller, que diguen el que
vulguen.
Mosatros, aigua; mosatros, progrés; mosatros, qualitat de
vida i, mosatros, protecció del medi ambient.
Enhorabona.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyores i senyors diputats, senyor Signes, senyor
Torró, senyor Serra.

Jo lamente que en el to que he volgut emprar en la
meua primera intervenció, que jo crec, i almenys aixina ho
considerava, que era un to de posar-me a disposició de tothom, de
tots els grups polítics amb la finalitat d'aplegar en alguns
aspectes fonamentals a un pacte que considerem fonamental, eixe pacte, que
deia, del territori, que pot tocar alguns aspectes legislatius, per
descomptat.
.
.
Però eixe pacte, creem que és fonamental.
Jo
crec que, de cap manera, la planificació territorial, el que tots i
estes Corts pensen del territori valencià, no pot estar
contínuament en un procés de desqualificació que,
sense cap dubte, no beneficia ningú.

Per tant, continue dient: estem dispostos a treballar
amb una estratègia, amb una avaluació d'eixa
estratègia territorial valenciana.
I estem dispostos a treballar
conjuntament per a aplegar a eixe pacte sobre el territori.

Els deia també una altra qüestió
sobre el tema de l'aigua.
Pactar, consensuar.
.
.
han de voler, per
descomptat, totes les parts.
No és qüestió que sols uns
vulguen pactar si l'altre no vol deixar de fer algunes coses per a
poder aplegar a eixe tipus d'acord.

Bé, mosatros volem consensuar polítiques
d'aigua, però el que no podem és desprotegir els
valencians i dir que per a fer eixes polítiques consensuades hem
d'abandonar totalment les polítiques que ja havíem
consensuat vostés i mosatros fa alguns anys en estes Corts i era un
Pla hidrològic nacional i era un transvasament de l'Ebre i era
un Xúquer-Vinalopó.
Són coses que estaven consensuades
d'una forma determinada i que s'han romput totalment.
No
obstant això, estem dient: «Bé, sabem que hui és
difícil poder aplegar a un acord global de tot.
» Però
si hi ha acords parcials que són fonamentals per a la
continuïtat d'eixa política hidràulica i per a no
perdre les inversions!
També estem dispostos a això,
però parlem dels desacords per a intentar aplegar també a
acords importants.

Vostés deien que no hi ha res de res, que
astò és un desastre, que la construcció massiva, que
no s'ha protegit res i que, en definitiva, este govern no ha fet res.
Jo, quan el sent parlar, dic: «No sé si està
referint-se a esta comunitat; no sé si pensa que tots els ciutadans
valencians no saben el que estem fent, no mos coneixen i no coneixen esta
comunitat.
» Si fóra aixina, no entendria ningú que fa
tres mesos s'haguera tret la majoria absoluta que s'ha tret i
vostés hagen tret el resultat que han tret.
No pot ser aixina.
Algú està en un error.
I jo demanaria que passem un poquet
d'eixe pedestal i anem a fer una política realista i anem a
fer coses.

Mire, sols vull ensenyar-li dos o tres plànols
que crec que diuen molt.
Este és el plànol dels espais
protegits a la Comunitat Valenciana: pràcticament el 30%.
I estem
dient: «Volem en esta legislatura, en quatre anys, aplegar al 40%, a
tindre 975.
000 hectàrees protegides.
» Li puc dir que no hi ha
cap altra comunitat que tinga tant espai protegit com té esta
Comunitat Valenciana.
Aquí està.

Vostés també ens deien: «No
s'invertix res en sostenibilitat, en prevenció
d'incendis i en el tema forestal.
» Mire, un quadro que
reflectix quina és la realitat.
Des de l'any 1991 a
l'any 2006, en blau està com va pujant la inversió; en
roig, està com van baixant i com s'ha mantingut el tema dels
incendis.
Des de 1991, i sobretot des de 1995, hi ha una aposta decidida en
allò que és augmentar la inversió en la
prevenció i la gestió d'eixe medi forestal.
I hi ha un
resultat, sense cap dubte important, d'eixos incendis que se
produïxen.
Per tant, no és de veres el que diuen.
Astò
és de veres, esta és la realitat.

Vostés també diuen i se basen en
Brussel·les, que este és un terreny i un territori en
què s'han fet diableries i aquí s'ha
construït una barbaritat i tot cal parar-ho i cal fer
moratòries i no cal fer res més.
Bé, jo ensenye dos
plànols del mateix origen.
És el Corine 2000, que en
definitiva són plànols de la comunitat econòmica
europea i que vénen a dir, realment, quina és la
solució artificial construïda en infraestructures, en
edificació en uns llocs.
Este és el de la Comunitat
Valenciana i este és el de la tan nomenada Brussel·les.
Bé, doncs, pareix que hi ha una diferència important
d'allò que és la construcció en unes zones i
allò que és la construcció i la zona artificial en
altres zones.
No dic jo que hagen de ser igual que Brussel·les, ni
molt menys, o que Bèlgica; hem de ser, en definitiva, una comunitat
sostenible i una comunitat on se facen les coses el millor possible.

I en eixa línia és la
intervenció.
No els ensenye els plànols de recursos
hidràulics o els temes de depuració en què hem estat
treballant durant tots estos anys i que, sense cap dubte de cap classe,
representen una política, una serietat, una forma d'actuar,
una forma d'intervindre en allò que és el medi ambient,
els abocaments de les aigües, la depuració i la
reutilització d'eixes aigües que no s'ha fet en cap
altre lloc.

Vosté parlava de la credibilitat de les
paraules i que el Govern d'Espanya sí era un govern que
complia les coses i tal.
Bé, doncs realment, vostés
són el partit que representa aquí el Govern d'Espanya i
en els resultats no està clar qui té més credibilitat
o qui té menys credibilitat.
Jo, és que no vull dir eixes
coses.
He vingut a proposar una política rigorosa i seriosa
d'una conselleria de la qual jo me sent orgullós de dirigir i
crec que volem tindre tota la il·lusió i tota la capacitat
per a poder desenrotllar una faena, com se deia, en medi ambient, en temes
d'aigua, en el tema de territori i urbanisme, en tots els temes
relacionats amb el canvi climàtic, en el tema de la vivenda.

Bé, ja hem fet, crec, una enumeració
prou detallada d'actuacions de programes.
Vosté diu: «No
me crec res».
Clar, davant eixe plantejament és difícil
poder continuar.

Vosté ho vorà.
Igual que hem complit de
forma rigorosa, crec, el govern anterior les coses que dúiem en
marxa, igual que vam fer un pla d'infraestructures
estratègiques i té una voluntat i té una
execució important, igual farem esta planificació que els dic
aquí de ret de boscos metropolitans, d'infraestructures verdes
totalment interconnectades, d'actuacions en ordenació del
territori i de plans d'acció territorials, en actuacions en
allò que és vivenda i les polítiques de vivenda que
els deia.
Per tant, jo continue proposant eixa actuació, eixe pacte
i espere poder aconseguir de tots els partits la voluntat d'anar en
eixe procés.
Si no és aixina, mosatros continuarem amb la
política que hem vingut desenvolupant i que he proposat fa un minut
actualment.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula per a la rèplica
l'il·lustre diputat Francesc Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor conseller, quan anava a contestar-li sobre la
proposta de pacte que vosté ens feia al Grup Socialista, se
m'ha acabat el temps i, per tant, ara no vaig a recuperar eixe tema
perquè no és que no haja parlat d'aigua perquè
li haja fugit del tema, sinó perquè, evidentment, no tinc
temps.

Volia expressar, quan se m'ha tallat.
.
.
, se
m'ha acabat el temps, que la política del Partit Popular en
temes d'aigua, evidentment, és una política dictada i
dirigida pel president nacional del seu partit, senyor Rajoy, que el que
pretén és única i exclusivament que l'aigua no
aplegue a la Comunitat Valenciana abans de les eleccions generals de
març per guanyar un grapat de vots.
És a dir, eixa és
l'estratègia de Rajoy en la Comunitat Valenciana.
(Veus) Després de la
Comunitat Valenciana, les coses canviaran, però en este moment,
l'estratègia de vostés de boicot a la dessaladora de
Torrevieja, que, per cert, hauran de dir-me, El
País de hui, «El PP aprueba
2.
500 casas en Orihuela pendientes de la desaladora que boicotea», a
què se correspon.

Mire, senyor conseller, en vostés, en temes
d'auia, creu ja molt poca gent, no hi creu Europa, no hi creuen els
valencians, no hi creuen els regants i ni tan sols hi creuen ja els
alcaldes del seu partit.
(Veus) Però, seguixc, (aplaudiments) el senyor Camps és més papista que el
papa, el senyor Camps és més papista que el senyor
Valcárcel, president de Múrcia, que no posa cap pega a la
dessaladora de San Pedro del Pinatar.
Tal vegada siga perquè el
senyor Valcárcel no vullga substituir Zaplana en Madrid i no
necessite, per tant, fer mèrits, com està fent el senyor
Camps, acatant les directrius de Rajoy d'intentar evitar i torpedinar
l'arribada de l'aigua a la Comunitat Valenciana almenys fins a
després del mes de març.

Vostés no complixen les seues obligacions en
aigua, no complixen modernitzacions en regadius, no és cert que
vostés estiguen al cap en depuració d'aigües ni en
reutilització d'aigües.
No és cert, senyor
conseller.
Mentires com les seues paraules, senyor conseller, davant
d'esta cambra, en 2003, quan va afirmar que estava ja executant les
obres del posttransvasament Xúquer-Vinalopó, no és
cert.
No és cert, senyor conseller, i pot passar que a finals del
pròxim any 2008 quan l'aigua del transvasament aplegue a la
bassa de San Diego, vostés, per no haver executat eixes obres,
l'aigua de la bassa de San Diego no puga anar a peu de camp per a
poder regar i poder donar satisfacció als agricultors del
Vinalopó i d'Alacant, que tan necessitats estan d'eixa
aigua del transvasament Xúquer-Vinalopó.

I vosté, senyor conseller, i el seu partit, no
ho fan perquè no volen que abans del mes de març
l'aigua aplegue a la província d'Alacant.
Vostés
anteposen els interessos partidistes i els interessos electorals del seu
president nacional, que, de totes formes, no ha de guanyar les eleccions,
als interessos de tots els valencians i valencianes.

Mentires i ús electoral, senyor conseller, en
això es resumix la seua «política del agua».
Mire, cap victòria electoral es legitima per a trair d'eixa
manera els interessos d'un poble.
Per això, espere, pel
bé de tots els valencians, que al PP li passe la borratxera de poder
que té des de fa algun temps i entenga d'una vegada que
oposar-se al nou traçat Xúquer-Vinalopó és
actuar en contra de l'interés general dels ciutadans.
No
són paraules meues, senyor conseller, són paraules d'un
membre portaveu, membre de la junta directiva de la Unió Sindical
d'Usuaris del Xúquer; són paraules del president de la
Comunitat de Regants de Sueca; però, sobretot, són paraules
d'un militant històric del seu partit, el senyor Fortea, que
ja ni els militants històrics del seu partit compartixen la seua
política de l'aigua, i, això, tenen de fer-s'ho
vore, senyor conseller, això, tenen de fer-s'ho vore, senyors
del Partit Popular, tenen de fer-s'ho vore: ni els valencians ni els
regants ni els alcaldes del seu partit ni els militants històrics
del seu partit creuen ja en eixa política de l'aigua que els
dicta el senyor Rajoy des de Madrid amb finalitats electorals.

Senyors del Partit Popular, l'única
realitat és que a hores d'ara, quan és impossible i
inviable el transvasament de l'Ebre, hui encara estaria en fase
d'avantprojecte, el Govern d'Espanya ja ha posat a
l'abast de la nostra comunitat (remors) 335 hectòmetres cúbics d'aigua, la
totalitat que l'hipotètic transvasament portaria a la nostra
comunitat com a molt prompte en 2015 i amb la previsió que esta
xifra augmente a 600 hectòmetres cúbics en els pròxims
quatre anys, amb una inversió de 3.
000 milions d'euros que en
cap cas, senyor conseller, hagueren arribat a la Comunitat Valenciana.

Senyors del Partit Popular, solament els demane que
deixen de seguir les instruccions del senyor Rajoy i deixen de boicotejar
les actuacions que ens estan permetent posar solució a les
necessitats d'aigua dels veïns i regants d'Alacant.
Anteposen les necessitats dels valencians als interessos electorals del
president nacional del seu partit.
No facen de les necessitats dels
valencians moneda de canvi d'un èxit electoral de Rajoy, que,
de totes formes, no va a produir-se.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula, per a la rèplica,
l'honorable conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Signes, cal tindre valor per a pujar a la trona
i dir les coses que vosté acaba de dir.
Molt valor.

És increïble que la política que
han dut vostés, dirigits pel seu secretari general, de l'auia
en esta comunitat tinga el valor de vindre aquí a dir
açò, quan teníem un pla hidrològic nacional que
tenia el transvasament de l'Ebre aprovat, i l'obra estava
fent-se, i vostés se l'han carregat i vostés, com a
partit socialista valencià, en compte de defendre els interessos
dels valencians, se'n van anar al delta de l'Ebre a brindar.
És vergonyós el que van fer.
(Aplaudiments)

Vostés, alguns alcaldes estan aquí, el
dia 10 de juliol -crec que va ser- del 2005 estaven visitant
les obres del transvasament de la conducció
Xúquer-Vinalopó.
Vostés van dinar i van celebrar eixes
obres que estaven fent-se, vostés se van fer tot tipus de
fotografies i de promeses dient, «no se preocupe ningú, que en
el 2007 això està acabat».
Deu dies després,
vostés, el seu secretari general, se reunia amb els regants del
Vinalopó i amb els regants del Xúquer per a dir: «Eixe
Xúquer-Vinalopó s'ha acabat, anem a fer-ne un
altre.
» ¿Com se pot entendre açò?
¿Com se
pot entendre que alcaldes del Vinalopó.
.
.
?
Clar, no en queda quasi
ningun, d'eixos, ningun.
(Aplaudiments) ¿Com se pot entendre que alcaldes del Vinalopó
vinguen aquí, a vore unes obres amb vostés, i vostés,
deu dies després, els obliguen a dir tot el contrari?
¡Això és el que han fet, home!
¡Això
és el que han fet!
Vosté sí que han fet un seguidisme
total de la política de Zapatero i de la política
d'Esquerra Republicana, total, ¡i vergonyosa!
, ¡i en
contra (aplaudiments) dels
interessos dels valencians!

I fent això, té el valor, per no dir una
altra cosa, de dir aquí que som mosatros els que estem fent eixe
tipus de política, quan han traslladat des d'este govern a
tota Espanya i al govern que llavors governava, unes necessitats, una forma
de fer les coses, una política hidràulica que beneficiava els
valencians, i vostés se l'han carregat i han brindat en
companyia d'ells.
Me donaria vergonya vindre aquí a dir
això que està dient.
(Aplaudiments)

I ara diuen que han posat 330 milions de metres
cúbics nous per a regar, per a beure o per a no sé què
en estos tres o quatre anys.
Nous, jo crec que ningun, cero zapatero, ni un.
(Veus) Han acabat alguna depuradora que
ja estava.
.
.
No, no, no, és aixina, ¡si és que
és vergonyós astò!
(Veus) I quan vullga fem els números un a un: ¡ni
un!
, ¡ni un!
No 330, no: zero.

Han acabat l'ampliació de la dessaladora
que estava fent-se en Aiguamarga, en Alacant, una ampliació que ja
estava fent-se.
L'altra encara no està.
¿Instal·lacions noves?
Ningunes.
Vénen, posen una
comporta que val 200.
000 euros i vénen i la inauguren, i quan van a
col·locar la primera pedra, posen la primera pedra.
.
.
Si no han fet
absolutament res, és un desastre, (veus) si estan intentant, veent, si d'alguna manera
avancen el programa Auia, eixes coses que estan fent sense terrenys, sense
impacte ambiental, sense ningun tipus de legalitat, per a vore si poden
gastar-se els diners d'Europa, que saben que no van a
gastar-se'ls i que sap que el senyor Solbes li ha cridat
l'atenció a la seua ministra i amiga Cristina Narbona.
És una vergonya.

Jo lamente tremendament que.
.
.
I creïa que
s'ho havia ensenyat.
O siga, han tingut una lliçó
tremenda, 27 de maig, lliçó tremenda.
Mire el que va passar
en el Vinalopó i miren el que va passar en la Ribera, i
després d'això, ¿continuen dient el mateix?
Cal
tindre molt valor o és que volen estar ahí tota la vida.
Seguixca aixina.
(Aplaudiments)

El senyor Pla i Durà:

¿Ja?
Gràcies.
.
.
(Veus)

La senyora presidenta:

Perdón, primero le doy la palabra y,
después, usted responde a la alusión, si le parece, (el diputat Pla i Durà diu:
«Gràcies.
») ¿Eh?
Tiene usted la palabra.

El senyor Pla i Durà:

Era perquè era per al·lusió,
presidenta.

Gràcies.

Com ha fet una al·l­usió el senyor
conseller, que no respon a la veritat, és una gran mentira, he de
fer esta intervenció.
Ell ha fet una referència personal que
el secretari general se n'havia anat a brindar una vegada
s'havia derogat el transvasament.
Això és mentira.
Com
és mentira, he de dir-li-ho públicament.
I com és
mentira, (algú diu: «Que lo
retire.
») que ho retire.

Gràcies.
(Pausa)

La senyora presidenta:

Tiene la palabra, señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor Pla, si vosté va brindar o no va
brindar, és una cosa que només vosté pot dir,
perquè potser la copa la va buidar.
El que sí que està
clar és que vosté va celebrar de forma ostensiva que la
Comunitat Valenciana se quedara sense el transvasament de l'Ebre.
(Aplaudiments) I això
és una traïció, una traïció als interessos i
als drets de totes les valencianes i tots els valencians.
(Pausa)

La senyora presidenta:

Por favor, continuamos con el pleno.

Tiene la palabra, (veus) para proceder a la réplica, el señor
ilustre diputado Lluís Torró.

Perdón, señor Lluís Torró,
¿le importaría a usted intervenir en la réplica o
renuncia a ella?

Bien.
(Pausa)

El senyor Torró Gil:

Bé, sincerament, si no estiguera ací,
els assegure que no m'ho creuria, el que està passant,
¿eh?
, de de veres, (veus), de veres, de veres.
.
.
¡No, no!
Pot ser a
vostés, que són diputats fa molt de temps els faça una
miqueta de gràcia açò, ¿eh?
Jo, sincerament,
com a ciutadà que acabe d'arribar a açò, no
li'n veig molta la gràcia.

No li veig molta la gràcia, perquè
ací estem substituint el debat d'idees, el debat
polític per una altra cosa que no sé exactament el que
és, no sé exactament el que és.

Ací parlen de pactes, ¿no?
Per a arribar
a pactes sobre el territori o sobre l'aigua, el primer que
s'hauria de fer és definir quins són els criteris que
es volen aplicar.
A partir de la definició dels criteris, aleshores
és quan es pot discutir i es pot vore a quin tipus de pacte
s'arriba.
Però ací, evidentment, els criteris
són molt diferents, i és evident que una part no té
ninguna -ninguna- intenció de posar damunt la taula la
discussió sobre els criteris i, per tant, en eixe sentit,
difícilment sobre això es poden arribar a acord.

Jo, si a nosaltres ha tingut a bé també
d'incloure'ns en el tema este de l'acord, si
l'acord eixe sobre l'aigua inclou entre altres coses la seua
proposta que la presa de l'Assut de la Marquesa es trasllade
més amunt d'Antella, ja li diem d'entrada que
absolutament no.
No pensem col·laborar ni per activa ni per passiva
a dessecar el riu Xúquer i que li passe el mateix que ja li va
passar al riu Segura, per culpa d'eixa política tan
fantàstica que vostés defenen de transvasament, que no
aprofita absolutament per a res, sinó per a augmentar
indiscriminadament el consum d'aigua i no resoldre els problemes.

Per tant, jo els demane que facen menys
demagògia, que facen menys demagògia i que, tots volem aigua,
aigua per a tots, aigua per a tots i aigua per a sempre.
I això es
fa des de polítiques que estan a les antípodes de les que
vostés defensen.
I tinguen clar això perquè ací
ens passarà com en Califòrnia.
En Califòrnia,
després d'estar 25 anys fent polítiques com les que
estan defensant vostés, han hagut de tirar arrere, i no sols
és que ja no les fan, sinó que han hagut de desarmar i
trencar, desfer infraestructures que tenien ja fetes.
I això
és incontestable.
Això és incontestable.

Política d'espais naturals.
Mos ensenyen
mapes, mapes amb taquetes.
Pareix que la Conselleria de Medi Ambient
s'haja transformat en el servei cartogràfic valencià,
perquè ací el que més lluïx és ensenyar un
mapa tot ple de taquetes verdes i dir: «Quant que hem
protegit!
» Li ho he dit abans i li ho repetisc: no es tracta de posar
taques damunt d'un territori només, es tracta de gestionar
eixos espais protegits.
Com es gestionen -li ho he preguntat
abans-, quants euros per hectàrea han invertit en parcs
naturals i zones LIC?
Quants euros per hectàrea?
Quant personal per
hectàrea hi ha?
Quines condicions laborals té eixe personal?
Conteste'ns a això i sabrem quin és el model de
gestió d'espais naturals que té el Partit Popular.
Jo
li'l diré: s'aproxima a zero, eh?
, s'aproxima a
zero.
Jo no sé.
.
.
, per allò del mapa, espere que el mapa
que mos haja ensenyat siga el mapa de Bèlgica, perquè, clar,
si és el mapa de Brussel·les, com vosté ha dit
ací.
.
.
espere que siga un error, perquè, vaja, ja seria
un poc.
.
.
no sé com dir-li-ho.

Escalona.
Han dit que van a aprovar el parc
d'Escalona.
Però si el parc d'Escalona es
convertirà -en el que he dit abans- en una
espècie de jardí privat d'urbanitzacions!
Van a
rodejar-lo completament d'urbanitzacions.
Li ofegaran els espais (inintel·ligible) .
.
.
d'impactes, com estan fent repetidament en molts espais naturals.
Això és protegir el territori?
Doncs jo, eixa
protecció del territori, no l'entenc d'eixa forma, i
crec que, sincerament, això no és protegir el territori.

Ha parlat de residus, i diu que van a tornar a revisar
el pla de residus.
Jo, des de fora, he perdut el compte de quants plans de
residus, quants plans integrals de residus han fet.
I seguixen tenint els
mateixos problemes.
No tenen coherència.
En uns llocs es fa un cosa,
en altres unes altres.
I el que és més greu és que no
s'apliquen els criteris.
.
.
, que és el més
important, els criteris, els criteris.
El criteri de gestió de
residus, des d'un punt de vista sostenible, comença.
.
.
les
famoses tres erres, primer que res, reutilització.
.
.
No.
Primer,
reducció.
Això no apareix per a res en ningun pla de residus.
En quin moment s'ha proposat la conselleria reduir el volum de
residus sòlids urbans que es produïxen en este país?
Mai, mai en absolut.
En segon, reutilització.
Quan s'ha
plantejat la reutilització?
Mai.
Només parla de reciclatge.
El reciclatge té molts costos, molts costos, energètics,
econòmics i ambientals, a pesar de ser millor, evidentment, que el
que féiem fins ara.

I, per últim, el canvi climàtic
-amb això acabe.
Nosaltres a primers d'estiu li vam fer
una proposta, que estarà escrita per ahí, perquè es va
presentar a la Mesa de Les Corts, perquè es creara una
comissió.
No és una proposta d'ara, és una
proposta que ve penjada ja de l'anterior legislatura.
M'alegre
molt que l'accepten, però tenen molts deures a fer en eixe
tema.

La senyora presidenta:

Señor Torró, por favor.
.
.

El senyor Torró Gil:

I, sobretot, l'estratègia, una
estratègia clara contra la desertificació, contra la
desertificació, que en ningun moment ha sigut exposada ací
amb claredat pel conseller.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gràcies, presidenta.

Senyor Torró, fent alguna referència a
alguna pregunta concreta sobre la falta d'inversió en espais
protegits.
Según Europarc, fundación del BBVA, «la
inversión media por hectárea para los parques naturales
nacionales es de 53,4 euros por hectárea, frente a los 100 euros por
hectárea que se está invirtiendo en los parques naturales de
la Comunidad Valenciana».
No som mosatros, és Europarc.
.
.
Pareix que no està mal.

Però, a més, abans li ensenyava un planet, que era molt clar,
què es fea abans, què està fent-se ara i com han
baixat en alguns aspectes els perills que hi havia sobre eixos incendis
forestals que s'estaven produint.
Per tant, coherència total,
coherència en el territori, coherència en la política
de l'auia i coherència en la defensa dels interessos dels
valencians.

Crec que cal ser molt respectuosos en moltes
qüestions que s'han dut a terme i que anem a continuar amb eixe
tipus de polítiques d'ordenació del territori.

Jo els deia, i els torne a repetir, estem dispostos a
treballar conjuntament, i anem a treballar sobre propostes concretes, no
era hui el moment de dur-les.
Però no tinc ningun inconvenient de
demà mateix estar treballant amb vostés sobre com preparar
eixes propostes i fer eixes coses.

Estan pensant sempre que la comunitat i els valencians
són els que estan per damunt de tots i no els interessos
partidistes.
Si anàrem a credibilitat, que enganyem o no enganyem,
jo crec que sols faria falta mirar què passa aquí en este
hemicicle.
En este hemicicle hi ha un número d'uns partits i
un número d'uns altres partits.
Per què no reflexionem
un poquet i diem: «no estarem equivocats»?
No serà
qüestió de rectificar un poquet eixa forma d'anar en
contra de tot?
, en contra dels transvasaments, en contra de l'Ave, en
contra del territori, en contra del golf.
.
.
Anem a reflexionar, anem a
vore si som capaços de fer una política comuna que mos
interesse a tots.

I fent referència al que dia el senyor Pla,
és cert que jo no recorde al senyor Pla brindant, és cert.
Possiblement a mi la imatge de la ministra Narbona brindant, que eixa
sí està clara, eixa està ahí, està
clara.
.
.
I també recorde al senyor Pla parlant amb el senyor
Maragall en el delta de l'Ebre, no sé si brindant o no
brindant, però fent política seguidista del que
s'estava marcant en alguns partits de Catalunya, conforme
després han continuat fent.
(Aplaudiments)

Per tant, siguem seriosos amb les polítiques,
dispostos a pactar, dispostos.
.
.
però que valga per a alguna
cosa.
No fa massa pactàvem aquí que 390 hectòmetres
cúbics eren les necessitats de la comunitat, perquè
després es diga que no fa falta res i que està tot cobert,
conforme s'acaba de dir.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor conseller.
(Aplaudiments)

Compareixença de la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina
Hernández Miñana, per a informar sobre les línies
generals de la política que durà a terme la conselleria en la
present legislatura, sol·licitada a petició pròpia (RE
número 883) i del Grup Parlamentari Socialista (RE número
1.
758)

La senyora presidenta:

Continuem amb la compareixença de la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació per a informar sobre les
línies generals de la política que durà a terme la
conselleria en la present legislatura, sol·licitada a petició
pròpia i pel Grup Parlamentari Socialista.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Senyora presidenta.

Senyors i senyores diputades.

En la meua primera compareixença davant esta
cambra vull expressar, en primer lloc, el meu agraïment al president
Camps per la confiança que ha depositat en la meua persona per a
dirigir la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació del
seu govern, la qual cosa és un gran honor i una responsabilitat per
a mi.
(Aplaudiments)

Tinguen la seguretat, senyories, que dedicaré
tot el meu esforç, junt a l'equip que m'acompanya, per a
tractar de millorar la qualitat de vida i el benestar dels nostres
llauradors, pescadors i ramaders, la qualitat i promoció dels
nostres productes i el progrés, competitivitat i rendibilitat de les
nostres empreses agroalimentàries.

Vullc des d'este mateix moment posar-me
personalment a disposició de totes vostres senyories per a totes les
iniciatives que tinguen a bé proposar-me per millorar
l'activitat agrària, perquè tot allò que
beneficie la nostra terra serà escoltat i atés.

Senyories, el sector agrari és un sector
estratègic en la nostra comunitat, amb una gran rellevància
sociocultural i econòmica i que desplega els seus efectes per tot el
nostre territori que ens conforme i ens identifica.
Un sector que és
l'eix de la vida social i econòmica i factor fonamental per al
manteniment de la renda i ocupació en moltes de les nostres
comarques, i essencial també per a l'equilibri i
cohesió territorial de la nostra comunitat, de nord a sud i
d'est a oest, a més d'una activitat arrelada a la nostra
història, cultura, costums, definitòria de la nostra
identitat i de la nostra personalitat valenciana, com assenyala el nostre
Estatut d'autonomia.

Voldria, abans d'exposar les iniciatives,
accions i projectes que durem a terme en esta legislatura, reflexionar junt
amb les vostres senyories sobre alguna cosa que considere necessària
en estos moments en què la concepció del nostre territori i
les activitats que sobre ell es produïxen cal contemplar-les des
d'una òptica global.

El nostre territori és el que tenim, el que ens
sustenta, l'espai sobre el qual actuem i treballem.
Hem de
considerar-lo globalment i actuar sobre ell amb molta sensibilitat i
atenció, amb molt d'afecte, perquè és el nostre
principal patrimoni, la cosa que tots vertaderament estimem.

La implicació d'estes activitats amb el
medi ambient amb un creixement sostenible, amb el paisatge, el
desenrotllament rural, amb els espais habitables, amb tot allò sobre
el que discorre el nostre cicle vital com a persones i com a ciutadans
és del tot innegable.

Contemplar els nostres arrossars des de la Ribera
Baixa, des de la muntanyeta dels Sants o des de l'A-7 és una
cosa que ens identifica a nosaltres mateixos i retenen en la seua
memòria els milions de turistes que mos visiten.
Els tarongers de la
Plana, les oliveres de l'Alt Palància, les vinyes de Requena i
Utiel, el raïm del Vinalopó Mitjà, els camps de
l'horta de la Vega Baixa o el palmerar d'Elx, per citar
només alguns exemple.
En el creixement de la nostra terra i en la
nostra forma d'encarar-ho, agricultura i medi ambient van estretament
units.

Observar les nostres muntanyes, els nostres camps, les
nostres marjals, arrossars, fruiters, els nostres ports pesquers
està també observar el nostre patrimoni que ens reconeix, i
en el qual tots ens reconeixen.
El paisatge té, senyories, un valor
cultural i emocional incalculable.

Em propose, senyores i senyors diputats, analitzar i
sospesar des del meu departament, i en col·laboració amb el
departament de medi ambient, l'impacte paisatgístic de les
nostres explotacions agràries, perquè hem de saber conjugar
agricultura, medi ambient i creixement, perquè la nostra terra
sempre serà millorable i perquè tenim un compromís amb
les generacions futures.
Vivim en la terra, sobre la terra i de la terra, i
tot allò que es relaciona amb ella ens interessa especialment.

Si volem una vertadera cohesió territorial de
la nostra comunitat, un creixement equilibrat, evitar els factors de risc,
com és el despoblament de pobles d'interior, les
conseqüències d'envelliment poblacional, si volem
l'afluència d'activitats i sinèrgies en les
nostres comarques agrícoles, que permeten una consolidació
del benestar social, la vertebració i el progrés solidari de
la nostra terra hem, senyories, de caminar tots junts.

El desenrotllament rural de les nostres comarques
emmarcat en eixa concepció global del territori ha de tindre un
suport legal al més alt nivell en el nostre àmbit
autonòmic.
Per això em propose, senyories, promoure en esta
legislatura la llei de desenrotllament rural en el territori de la
Comunitat Valenciana.

Senyores i senyors diputats, les polítiques del
govern valencià que dirigix el president Camps són
essencialment transversals.
La política econòmica i la social
van intensament lligades, de manera que a major creixement econòmic,
major benestar social, majors oportunitats per a tots.

L'agricultura, la ramaderia, la pesca i
alimentació participen igualment d'eixe lligam entre
l'àmbit econòmic i el social i han de participar
plenament del nostre progrés i del nostre benestar, de la nostra
qualitat de vida.

La política amb majúscules és
sobretot política social, i la matèria que hui tractem en
esta cambra per descomptat que també ho és.
I esta voluntat
política de transversalitat del meu departament no és sols
una conseqüència del caràcter o denominador comú
de la nostra acció de govern, sinó que és
necessària, i crec fermament en ella, en eixe caminar junts a
què feia referència anteriorment, i que desitge que tots
compartim i, per descomptat, parlem i consensuem.

Propose, senyories, estretir també la
col·laboració i la cooperació en altres departaments
del govern valencià en temes com sanitat, turisme, ocupació,
medi ambient, vivenda rural, educació, indústria i en el
món de l'empresa.
En definitiva, amb tot allò que
afecte els hòmens i les dones del nostre sector agroalimentari.

Perquè tot això, senyories, tinc la
il·lusió, el desig i la confiança que en esta
legislatura aconseguirem tots junts, tots els sectors implicats, un acord
que conjugue tots estos aspectes que he anat mencionant, des del punt de
vista de territori, d'allò social i, òbviament,
d'allò econòmic, per les persones que treballen en el
camp i a la mar.

Convindran amb mi que és del tot convenient
esta reflexió global i des de tots els punts de vista possibles.
Per
eixe motiu em propose propiciar un marc de diàleg i encontre en un
congrés autonòmic que done llum a totes estes qüestions
i que propicie un document final a manera de declaració que siga la
base d'un compromís polític i social de gran abast.
Este compromís informarà l'acció de govern sobre
les activitats que incidixen, i que tenen influència i interactuen
especialment en les activitats agràries.
En definitiva, un gran
acord sobre el futur i l'horitzó de l'agricultura, la
pesca i la ramaderia, en el marc global del desenrotllament econòmic
de la nostra comunitat.

Senyories, tenim molt clar en el nostre govern que el
capital humà, les persones, no són sols l'eix de les
nostres polítiques, sinó que són les verdaderes
protagonistes d'elles.
El capital humà és el motor
central de l'activitat productiva.
L'agricultura, la ramaderia
o la pesca no tenen garantit per si mateix el seu futur, necessiten les
persones que les amen i que les treballen, necessiten hòmens i dones
jóvens que garantisquen la seua perdurabilitat i el seu futur, que
és el futur de tots mosatros.

Els jóvens són indispensables per a
conquistar eixe futur, i a ells pense dirigir-me de forma molt especial, a
través de la creació d'una taula de jóvens
agricultors, on puguem entre tots debatre i aportar noves propostes que
aconseguisquen que l'activitat agrària siga per a ells
atractiva, moderna, accessible, que genere rendes del treball comparables
als altres sectors d'activitat.
I per això hem d'actuar
treballant, com dia abans, tots de la mà si volem que els nostres
pobles tinguen futur i sentir les veus dels xiquets pels nostres carrers;
si volem vore llum darrere de les finestres i persianes pujades; si volem,
en suma, vida i futur, hem de posar en valor el nostre camp i sobretot els
nostres llauradors.

Posarem en marxa línies d'actuació
específiques per aconseguir el relleu generacional, per afavorir i
impulsar la incorporació definitiva de la dona a l'activitat
productiva, per a evitar o minimitzar els riscos i debilitat de les nostres
zones rurals quant a pèrdua de població es referix, i un pla
de sensibilitat per a millorar la imatge i la consideració
professional i social de l'activitat agrària, perquè es
reconega que este sector viu del seu esforç i el necessitem,
perquè és el que ens proveïx a la resta de la societat
d'aliments de primera qualitat.

Volem establir mesures que propicien la
diversificació d'activitats en les nostres comarques
d'interior i en les zones amb menys recursos, i que faciliten que les
dones i els jóvens s'incorporen al món laboral,
bé siga en activitats agrícoles, bé en altres
activitats que es desenrotllen en el medi rural.

La incorporació de la dona al món
laboral, que ha sigut massiva en estos últims anys en altres sectors
d'activitat, ha de dur-se a terme sempre dins d'un context de
conciliació entre la vida familiar i laboral, que és encara
més sensible i necessitada d'especial protecció en
l'àmbit rural.

Hem de disminuir fins a la seua eliminació els
desavantatges que indubtablement encara existixen entre
l'àmbit rural i l'àmbit urbà.
Per
açò necessita d'un important esforç i
d'una aposta ferma per la cohesió territorial i el
desenrotllament rural.
Per això la incorporació dels
jóvens i de la dona a l'activitat agrària i a
l'activitat laboral en general és fonamental i serà,
per descomptat, una prioritat per a mosatros.

La Comunitat Valenciana és una terra
d'acollida.
En els últims huit anys ha creixcut la nostra
població prop d'un milió de persones.
Es tracta de
persones que busquen en la nostra terra iniciar un nou projecte de vida.
Vénen a viure i a treballar amb mosatros per aconseguir un futur per
a ells i les seues famílies.

Senyories, és una realitat social que esta nova
població està trobant en l'agricultura una de les seues
primeres oportunitats de treball i d'integració.
Volem que
això se faça amb dignitat, amb formació, amb
capacitació professional i perquè realment troben en el medi
rural eixa oportunitat de treball real.

Senyories, l'activitat agrària és
una activitat productiva, una activitat econòmica que fa una
aportació al conjunt de l'economia autonòmica i
nacional realment significativa.
Em referiré a això a
continuació.

La propensió exportadora de la nostra
agricultura és molt més gran que en altres comunitats
autònomes.
Així, si a Espanya s'exporta al voltant del
35% de totes les fruites i hortalisses que es produïxen, a la
Comunitat Valenciana esta xifra s'eleva al 62,25%.
Les exportacions
de productes agroalimentaris van aconseguir el passat any 2006 un valor de
3.
743 milions d'euros, amb una producció de 4,5 milions de
tones, i açò representa un 20% del total de les exportacions
de la nostra comunitat.

Les fruites, el principal producte agrícola
exportat, amb un valor de 2.
200 milions, suposa el 59% del total de les
exportacions de productes agroalimentaris i té un pes del 12% sobre
el total de les exportacions de la nostra comunitat.

Respecte al conjunt de l'exportació
espanyola, les exportacions de fruites valencianes van constituir en este
mateix exercici 2006 més del 48% del total, representant el
capítol dels cítrics més d'un 75%.

Som la primera comunitat autònoma exportadora
de flors i plantes, en un 34% del nacional.
La tercera en hortalisses, en
660 milions d'euros.
Exportem per valor de 136 milions d'euros
productes pesquers.
Xifres realment importants si es té en compte
que el capital del sector és netament valencià, la qual cosa
col·loca al sector en una situació de privilegi en el
rànquing dels enviaments a l'exterior.

Amb clara orientació a l'exterior,
l'agricultura valenciana ha contribuït i continua contribuint
significativament al superàvit de la balança
agroalimentària espanyola, que seria deficitària sense
l'aportació de la Comunitat Valenciana.
I per descomptat,
contribuïx que la taxa de cobertura de les exportacions valencianes
siga la més alta de tota Espanya, i en
l'agroalimentària concretament del 172%.

Tot això, senyories, també cal dir-ho,
amb escàs suport econòmic de la política
agrària comuna i sent objecte moltes vegades d'un tracte
marginal des de Brussel·les, les polítiques dels quals han
estat orientades tradicionalment als sectors subvencionats de
l'agricultura continental.

Capítol important és també la
contribució a l'ocupació d'este sector en 66.
300
persones en activitat també en l'exercici 2006.
Encara que fem
referència al sector agroalimentari en el seu conjunt, que inclou
l'agricultura, ramaderia, pesca, indústria,
comercialització i ocupacions indirectes generades pel sector,
suposa el 17% de la població activa en la comunitat i suposa entorn
a 415.
000 llocs de treball; en el grup de les indústries de
productes agroalimentaris i begudes, l'ocupació en
l'exercici passat va créixer a la comunitat un 5%, dos punts
per dalt del que va créixer el mateix sector en Espanya.

Bé, la nostra opció de govern té
un compromís amb tot el sector agrari de la comunitat.
És
absolutament imprescindible que l'activitat agrària valenciana
continue sent un referent, un motor de la nostra economia, no sols per la
importància de les xifres a què m'acabe de referir,
sinó per assegurar que siga una activitat productiva rendible i
atractiva també per a les inversions, per a l'ocupació
i per a les persones.
Si aconseguim este objectiu, aconseguirem que
l'agricultura i la pesca participen en pla d'igualtat,
juntament amb els altres sectors productius, per a conformar la societat
del benestar que actualment gaudim en la Comunitat Valenciana; però
poder continuar millorant-la, perquè el progrés i el benestar
social i l'econòmic no són una foto fixa, sinó
que estan en contínua evolució.

Apostem decididament per un nou model del
desenrotllament productiu que faça possible que el sector afronte
amb fermesa els reptes que comporta el procés
d'internalització de l'economia.

Senyories, en l'agricultura es creu o no es
creu, i mosatros creem en ella.
Prova d'això són les
propostes del programa del Partit Popular.
Propostes que se sumen a altres
mesures de política agrària que apliquem en els següents
àmbits: en l'àmbit de la planificació, aplicant
els resultats de la investigació i el desenrotllament
tecnològic; en l'àmbit de la producció, oferint
solucions clares i eficaces; en l'àmbit de la
comercialització, amb l'experiència que ja mos
dóna el camí recorregut, la nostra meta és guanyar
mercats i consumidors dia a dia; en l'àmbit territorial amb
l'estratègia valenciana de desenrotllament dels territoris
rurals, Ruralter, i en l'àmbit institucional, defensant els
interessos del sector agrari valencià a Madrid, a
Brussel·les, front a l'Organització Mundial del
Comerç, i en tots aquells organismes i fòrums en què
la nostra veu i la nostra posició haja de ser escoltada i tinguda en
compte.
I sempre, com no, de la mà de les nostres associacions de
llauradors i les federacions d'empresaris que també
reivindiquen davant de les administracions els seus drets.

Permetent-me que els detalle algunes de les actuacions
i mesures amb les quals ja estem treballant.

En l'àmbit de la planificació.
És òbvia la importància de les polítiques
d'investigació, desenrotllament i innovació en
qualsevol sector econòmic.
En el sector agrari, l'Institut
Valencià d'Investigacions Agràries, conegut IVIA,
és la peça clau perquè les nostres produccions
estiguen presents en el mercat al llarg de tot l'any.

En el context del nou model de desenrotllament
productiu pel qual apostem, l'element innovador i bàsic
serà la xarxa d'instituts tecnològics agroalimentaris,
en què cada centre estarà especialitzat en una
producció agrícola o ramadera.
El resultat de la
investigació d'estos centres s'aplicarà de manera
immediata.
Una xarxa d'investigació dotada amb la tecnologia
més innovadora, on l'aplicació pràctica al camp
serà una realitat.
Açò és investigació
directament per al llaurador, investigació, en definitiva, per al
sector.
(Aplaudiments)

La xarxa d'instituts tecnològics
agroalimentaris treballarà al seu torn amb aquelles cooperatives i
empreses que ja estiguen realizant la seua pròpia
experimentació, cofinançant projectes que puguen ser
d'esta forma més rendibles i viables.

En definitiva, un instrument per aconseguir varietats
noves que ens permeten incrementar els rendiments en un entorn
respectuós amb el medi ambient, dissenyar noves iniciatives per a
lluitar contra les plagues i malalties de les plantes i aconseguir la
diversificació de productes que responga a les noves demandes del
consumidor actual.

Acabem en este moment d'aprovar ajudes per valor
de 13 milions d'euros, de les quals es beneficiaran 54 empreses i
cooperatives valencianes, totes elles per a desenrotllar projectes
d'investigació agrària en les seues pròpies
instal·lacions experimentals.
Els projectes han sigut en cultius com
els cítrics, raïm de taula, albercoquer, cirerer, olivera,
arròs, raïm de vinificació, entre d'altres.
Se
tracta d'una actuació pionera en qualsevol altra comunitat
autònoma.
I crec que ha sigut una excel·lent iniciativa
desenrotllada en l'anterior legislatura.
Ara és el moment de
millorar els canals de transferència de tecnologia des dels
instituts als sectors productius, i eixe és el camí que anem
a seguir.

La nostra actuació estratègica en
investigació, desenrotllament i innovació passa per
consolidar els instituts tecnològics que es posaren en marxa al
final de la legislatura anterior, com el centre de tecnologia làctia
a Pinedo, el de la qualitat avícola en Alqueries o el centre
integrat apícola en Ayora.
Posar en marxa els instituts que estaven
en projecte o en fase d'execució, com el vitivinícola i
enològic de Requena, el de raïm de taula a Novelda i
l'hortofructícola a Carlet.
I crear nous centres
tecnològics, com els dedicats a l'olivicultura i fruits secs,
als de les flors i plantes ornamentals, per a continuar amb el
d'horticultura intensiva, xufa, plantes aromàtiques i
producció biològica i, per descomptat, els cultius
bioenergètics.

L'avantatge d'esta xarxa de centres
tecnològics és que tots ells estaran situats a peu de la
comarca on siguen intensius estos cultius.
Igualment, planificarem i
fomentarem la implantació d'activitats agroindustrials com a
element auxiliar i complementari de les nostres grans produccions.

En definitiva, el nostre objectiu en este àmbit
és diversificar producte, diversificar activitat i evitar
temporabilitat.
En l'àmbit de la producció adaptant les
necessitats de la nostra agricultura al nou model de desenrotllament
productiu que hem posat en marxa en el marc del pla Millorar.
Volem
garantir i millorar la rendibilitat de les explotacions.
Una de les nostres
primeres actuacions serà continuar treballant amb els agents del
sector per a implantar un model de contractació al camp, amb un preu
de referència al que s'adherisquen les parts i que garantisca
el llindar de rendibilitat de les produccions.

Per aconseguir este objectiu, un instrument fonamental
serà la posada en marxa de l'observatori de preus
agroalimentaris de la Comunitat Valenciana, que s'estendrà
posteriorment a totes les produccions agrícoles, ramaderes i
pesqueres.
Serà un procés obert i públic, i estem
convençuts que proporcionarà seguretat, expectatives i
rendibilitat al nostre sector.
L'observatori treballarà amb el
sistema d'identificació geogràfica, que ja tenim en
marxa, i que s'estendrà progressivament a tot el territori i a
diferents produccions, després de completar el cent per cent, i en
això estem, en estos moments en l'inventari citrícola.

Este SIG que s'actualitzarà
contínuament per mitja de tècniques de teledetecció
permetrà planificar amb més exactitud les nostres produccions
agràries i oferirà als agents econòmics del sector un
coneiximent detallat de les matèries d'estes, a fi de
facilitar la presa de decisions.
A estos dos instruments de
planificació i control observatori i SIG, afegirem un tercer
instrument, que elaborarem en tot el sector: el mapa prospectiu de
produccions agroalimentàries de la Comunitat Valenciana,
perquè les produccions agràries en el nostre territori
estiguen ajustades a la demanda i a les tendències de mercat, en
què es permetrà planificar correctament cada una de les
campanyes.

Sense dubte, hi ha molt treball per davant,
però eixe és el nostre major estímul per a intervindre
en la mesura que pugam, recolzant el sector per a millorar la seua
situació.
El que ja hem vingut fent fa temps escoltant-los a tots
continuant en el pla Millorar, que ja s'ha ficat en marxa en
l'anterior legislatura.

Millorarem l'eficiència de les nostres
explotacions, potenciant la producció, fomentant el cultiu i
l'explotació en comú, la modernització dels
nostres regadius fins a aconseguir el cent per cent de reg localitzat en la
present legislatura, recolzant també el canvi generacional i
afavorint la renda agrària.
A més, amb propostes clares per
la reconversió varietal, l'agricultura sostenible i
ecològica, els cultius energètics, la ramaderia i la pesca,
sense descuidar en cap moment el creiximent integral dels nostres
territoris rurals.

En definitiva, senyories, duent a terme i complint amb
el programa electoral agroalimentari del Partit Popular, com és el
nostre compromís amb el poble valencià, que li va donar el
seu suport majoritari en les passades eleccions autonòmiques, junt a
les actuacions que ja els he anunciat en posarem en marxa altres
encaminades a avançar en la modernització, competitivitat i
eficiència de les nostres explotacions i de la nostra
indústria agroalimentària.

La nostra acció de govern continuarà
també perquè és vital per a la nostra terra amb la
política de modernització de regadius com deia feia uns
moments i que tants bons resultats està donant.
Els nostres
agricultors estan fent un gran esforç, un esforç molt
important per a estalviar i utilitzar l'aigua, i La Generalitat
seguirà recolzant-los en la modernització dels seus camps.

Durant el present exercici 2007 s'han dut a
terme inversions en modernització de regadius, que afecten 20.
000
hectàrees per valor de 225 milions.
El nostre compromís com
deia, per a esta legislatura, és aconseguir el cent per cent.

Senyories, el camp valencià necessita aigua, la
Comunitat Valenciana necessita aigua, sense aigua no hi ha agricultura,
sense aigua no hi han productes agroalimentaris de qualitat, sense aigua
suficient no hi han exportacions, no es genera riquesa, no hi ha
desenrotllament rural, ni cohesió territorial, en definitiva, no hi
ha vida, ni futur per al camp.

Per això, junt als llauradors i als regants de
la nostra comunitat continuarem reclamant l'aigua de l'Ebre,
transvasaments des de les conques excedentàries a les
deficitàries, i ells continuaran com fins ara aprofitant gota a gota
de cada aigua que els arribe.

Parlar d'agricultura valenciana és parlar
de productes de qualitat, productes que cada vegada més són
valorats pels consumidors, però que necessiten major
projecció, faena que fem intensament tant en la promoció del
producte fresc com del transformat.
I en eixa aposta per la qualitat, vull
fer menció especial a productes com l'oli d'oliva, que
es troba en plena expansió i que està recuperant varietats
d'oliva autòctones; o el caqui tan valorat en alguns mercats
de la península, amb creiximents importants en els seus enviaments a
l'exterior; la fruita d'estiu, el raïm embossat del
Vinalopó, la xufa de València, les cireres de la muntanya
d'Alacant, les magranes, els nispros de Callosa, i el nostre sector
hortícola en la tomata al cap, pel seu volum de producció i
exportació molt arrelat en la província d'Alacant i en
la comarca d'Alcalà de Xivert, les carxofes de
Benicarló, els nostres vins.
En definitiva, senyories, uns productes
d'excel·lent qualitat, dels quals estem orgullosos, que ens
alimenten i als quals estarem prestant gran atenció, tant en
allò relatiu a la producció com a la comercialització.

Una menció destacable mereix fer el sector de
flors i plantes, amb més de 5.
000 hectàrees de cultiu, de les
quals ja 600 estan cobertes i amb un valor de producció de 212
milions d'euros en l'any 2006.

Quant al sector ramader tan rellevant en les nostres
zones de l'interior i seguint el nostre compromís de
modernització de les explotacions continuarem concedint ajudes per a
mantindre, impulsar i millorar la nostra cabanya ramadera, i també
per a les xicotetes i mitjanes empreses transformadores i
comercialitzadores de productes carnis.
La nostra producció ramadera
va ser en 2006 de 1.
833.
000 caps de bestiar, destacant en molt el
porcí i l'oví.
En 2006, també, la
producció de carn va ser de més de 364.
000 tones en canal, el
que va suposar un increment respecte al 2005 del 7,65%.
Hi ha programes de
suport en marxa, com el de la concessió de 3,7 milions d'euros
per al trasllat de granges per motius d'interés públic
al que cal sumar altres dirigits a abaratir el preu del pinso, factor este
capital per als nostres ramaders.
Els productes transformats com la mel,
els formatges, embotits i altres productes carnis, tenen hui un lloc de
prestigi en el mercat que fomentarem tan dins com fora de les nostres
fronteres.

Junt a les associacions de ramaders crearem una xarxa
de vigilància epidemiològica i continuarem impulsant des de
La Generalitat el suport sanitari perquè els ramaders i apicultors
puguen defendre adequadament els seus productes i els seus derivats.
Impulsarem les agrupacions d'interés econòmic per al
subministrament de productes i subproductes per a
l'alimentació animal i productes sanitaris i venda agrupada
dels animals o dels seus derivats.
Aixina mateixa, és la nostra
intenció com ja he dit anteriorment, incorporar el sector ramader a
l'observatori de preus.

En relació a la pesca, senyories, en el sector
pesquer de la nostra comunitat continuarem recolzant la renovació de
la nostra flota pesquera, la modernització de les llonges i la
creació d'alguna d'elles, com estem fent estos dies, en
Gandia, a efecte de millorar la comercialització dels productes
pesquers i fomentar la venda en comú; mesures, totes elles, que
estem duent a terme en estreta col·laboració amb les
confraries i amb la confederació de confraries.
De la mateixa manera
que hem recolzat el sector pesquer en la seua reivindicació
d'ampliar fins a tres milles la pesca d'arrossegament.

Continuarem implantant nous esculls que incrementen la
protecció del medi marí i la recuperació de caladors,
experiència que està donant resultats molt satisfactoris com
reconeix el mateix sector.

No vull deixar el capítol pesquer sense
detindrem en la potencialitat dels nostres cultius marins en què som
una potència a Espanya, amb una producció anual que supera
les 10.
000 tones.
La Comunitat Valenciana produïx 7.
000 tones de
dorada, que és el primer lloc a nivell nacional.
El mercat espanyol
és deficitari en producció de peix, i no obstant això
és el segon consumidor del món.
Depén doncs de les
importacions, tant de les captures obtingudes en caladors de països
tercers, en aigües jurisdiccionals de la Unió Europea, com de
l'aqüicultura d'altres països.
Per tant, els cultius
marins de la comunitat seran objecte de la nostra atenció
prioritària des del punt de vista de la producció,
comercialització i investigació.

Tal com he assenyalat en diverses ocasions el sector
agrari valencià té una gran orientació i
vocació exportadora.
Per afavorir el creiximent i
l'expansió del nostre sector agroalimentari i per a canalitzar
la nostra vocació exportadora crearem la agència valenciana
d'exportacions agroalimentàries i hortofructícoles, que
treballarà en estreta col·laboració en
l'Institut Valencià de l'Exportació.
Esta
agència naix amb el compromís d'obrir nous mercats i de
potenciar els actuals i de desenvolupar projectes
d'internacionalització del sector.
Els productors valencians
són conscients que han de situar-se en mercats cada vegada
més globalitzats i més competitius, i en els que hi ha cada
vegada més concessions a països tercers de la Unió
Europea.

En este concepte d'internalització
és lògic que es comprometem a buscar nous mercats per a donar
eixida als nostres productes: Estats Units, Rússia, Xina,
l'Europa central i l'oriental, són mercats de gran futur
pels nostres productes.
Treballarem per la cultura del consum dels nostres
productes, per incentivar la producció dels que es vénen, per
ser competitius i per buscar els mercats propicis, perquè la nostra
ja bona imatge millore cada dia i tinga el seu reflex de prestigi en els
mercats, traduint-se eixe prestigi en rendibilitat, en ocupació,
desenrotllament sostenible i cohesió del nostre territori.

El consum de fruites i hortalisses fresques és
primordial per a la nostra salut i paradigma de la dieta
mediterrània, que és una altra de les nostres senyes
d'identitat; per això, continuarem les campanyes de consum de
fresc i proposarem accions que conjuguen i interrelacionen el valor salut
en la dieta mediterrània i els productes valencians.

Bé, som la terra de la taronja i no per
això hem de descuidar el seu consum, la seua promoció, i hem
de crear hàbits de consum de la taronja en els nostres xiquets i
jóvens.
El suc de taronja acabat d'esprémer és
un producte ideal per a fomentar eixe consum i, a més, és una
beguda saludable i un immillorable antioxidant que tots ens recomanem,
però paradoxalment en la terra de la taronja el suc és car,
és difícil aconseguir-lo per menys de dos euros.
Em propose,
senyories, promocionar el consum de suc per al gran públic, en
especial infantil i juvenil que passeja pels nostres pobles i ciutats, que
el tinga a mà, accessible i barat.
El pla Taronja-suc perseguix
això precisament.
(Aplaudiments)

Començarem amb un
programa pilot en les tres capitals de província i l'estendrem
progressivament a tot el territori.
Consistirà en la
instal·lació en les carrers i places de punts de venda.
Garantirem un preu d'adquisició de la taronja del camp,
subministrament de la taronja en el punt de venda, aprofitament de residus
i una imatge inequívoca que siga fàcil de reconéixer.
Creguem que millorarem i fomentarem amb esta acció els hàbits
de consum i confiem que siga una encertada acció de promoció.

En l'àmbit territorial, la conselleria
començarà en 2008 l'aplicació d'una nova
estratègia regional plurianual que s'estendrà fins al
2013, i que tindrà com a objectiu el desenrotllament continuat i
sostenible dels territoris rurals.
L'hem anomenat estratègia
Ruralter.
L'estratègia recolzarà de manera
prioritària les zones més desfavorides de l'interior.
Però els municipis quantificables com de ruralitat intermèdia
també seran beneficiaris de Ruralter que tindrà allí
com a principal objectiu la protecció del paisatge rural i la
promoció d'un tipus de desenrotllament econòmic
compatible amb ell.

Partim ja de l'existència prèvia
de tres edicions anteriors d'estes ajudes territorials i en este nou
inici hem volgut aprofundir en la necessitat d'orientar tota
l'actuació a nivell regional cap als principals reptes que hui
afecten el medi rural, un objectiu econòmic de diversificació
i renovació del teixit productiu, i un objectiu social de millora de
la qualitat de vida dels seus habitants.
Per tant, i en sintonia amb les
polítiques transversals del govern valencià, es recolzaran
fonamentalment inversions en tecnologies d'estalvi d'auia i
energia, en paral·lel amb la lluita contra el canvi climàtic;
se promocionarà l'ocupació en aquells projectes que
generen llocs de treball, en especial, qualificats; la modernització
del teixit productiu per mitjà de l'ús de noves
tecnologies; se prioritzaran els promotors amb fills menors i
famílies que residixquen en el territori rural; i se prioritzaran
projectes que protegixquen el paisatge, especialment en els municipis
inclosos en un parc natural.

En l'àmbit institucional, la
política agrària de la nostra comunitat passa ineludiblement
per defendre amb perseverança i intel·ligència els
interessos de la nostra agricultura, una agricultura que, com he dit, no
rep el tractament que mereix ni des de la Unió Europea ni des de
l'administració central.
Basten com a exemples
paradigmàtics els resultats obtinguts en la reforma de l'OCM
de fruites i hortalisses i les negociacions que estem mantenint amb
l'OCM del vi.
Una volta més, l'agricultura que viu del
mercat, que és la nostra, la que no rep subvencions directes de la
PAC, ha segut oblidada.
No hi estem conformes.

I no es tracta que mosatros vullguem rebre
subvencions.
Més bé al contrari.
Volem que es puga viure del
camp i que es puga viure bé i amb qualitat.
Es puga viure amb
l'esforç dels treballadors, amb l'esforç que fan
els treballadors del camp i la mar.
Volem que el govern central, junt amb
mosatros, canvie la dinàmica de treball en la Unió Europea i
instal·lar una dinàmica de treball que done suport a
l'agricultura productiva i l'agricultura de qualitat.
Mosatros
defenem estos interessos, que són els interessos dels nostres
llauradors, que són els interessos de tots els valencians, i ens
agradaria defendre'ls de la mà del govern central.
(Aplaudiments)

El Govern d'Espanya té la responsabilitat
i l'obligació de liderar en el si de la Unió Europea
les negociacions d'estos sectors, fonamentals en el conjunt de
l'agricultura espanyola i de la valenciana en particular.
En la
reforma del vi exigirem que faja el que no s'ha fet en les fruites i
hortalisses: demanarem i reclamarem que estiga al costat dels nostres
llauradors.

La fructicultura i el sector vitivinícola
són hui assumptes prioritaris per a mosatros.
Pròximament
s'aprovaran, quasi amb tota seguretat, l'OCM del vi, les
mesures nacionals d'aplicació de fruites i hortalisses i el
marc nacional dels programes 2007-2013.
Ens juguem molt en estes
negociacions, senyories.
Per això, com dia fa un moment, en esta
matèria, i com ja este matí mateix he fet, anem de la
mà dels nostres llauradors, dels nostres productors, de les
associacions agràries i també esperem que de tots
vostés, i especialment comptem, com dia, amb
l'aportació decisiva de les organitzacions agràries i
de tots els organismes que treballen pel medi rural, relació que es
concretarà abans que acabe l'any en una taula de
concertació agrària.

Senyories, des que forme part del govern
valencià, en totes les actuacions que he dut a terme davant el
Ministeri d'Agricultura sempre he reclamat un canvi en el tractament
que des de Madrid es dóna a la nostra agricultura i a altres sectors
de la nostra comunitat, perquè entenc que no és defenen
correctament els nostres interessos.
Amb tot, el nostre compromís
és continuar treballant de ferm amb tots i per a tots els nostres
sectors, i junts lluitarem per tindre sectors competitius i rendibles.

Vaig acabant.

Adoptarem, d'acord amb l'article 18 del
nostre Estatut d'autonomia les mesures polítiques, fiscals,
jurídiques i legislatives -algunes de les quals ja he anunciat
en el transcurs d'esta compareixença- que siguen
necessàries per a garantir els drets del sector agrari, el seu
desenrotllament i protecció.
Treballarem en la Conselleria
d'Agricultura, Pesca i Alimentació amb totes les nostres
forces per a millorar les coses, com ho han vingut fent els meus
antecessors en el càrrec i companys del Partit Popular.
Treballarem
per la nostra terra, duent a terme una política de desenrotllament
rural sostenible que afavorixca la cohesió territorial de la
comunitat, que atalle debilitats i implemente les potencialitats, que
millore la nostra competitivitat, el nostre medi ambient, que diversifique
l'economia i millore la qualitat de vida dels nostres llauradors.

Tot açò no serà possible, no
és possible, de fet, sense l'abnegat treball, com sempre, del
llaurador, que a més de treballar per uns productes de qualitat
és el verdader jardiner i ecologiste de la nostra comunitat.
¿Què seria el nostre territori sense ells?
Com dic, la seua
dignitat, treball i abnegació han fet que hui encara, i a pesar de
tantes dificultats, continuen treballant en l'estalvi d'auia,
que de forma tan injustificada se'ls nega.

Senyories, ja comptem amb el treball i esforç
dels nostres llauradors i de les seues famílies.
Ara, hui,
ací, els demane que els ajudem, que ens ajuden a dignificar eixe
treball amb eixe gran acord, que és del que els parlava.
Necessitem
eixe pacte, perquè el nostre camp i les seues gents continuen
siguent motiu d'orgull per a tots mosatros.
Si mosatros no abandonem
la nostra agricultura, ells, els llauradors, tampoc ho faran.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat Antoni Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Bona vesprada, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora consellera, senyora Maritina, en primer lloc,
com no pot ser menys, felicitar-la pel seu nomenament.
Vaig tindre
ocasió històrica, en este cas, de compartir amb el seu pare,
quan era president d'AVA, i jo secretari general de la Unió de
Llauradors, els problemes del camp.
De veritat que pense, i perquè
el conec, que estarà molt orgullós de vore-la asseguda a
vosté ahí, perquè és veritat que és un
honor molt seriós, (aplaudiments) molt bonic, estar al front del (inoïble)
.
.
.

Dit açò, no lleva, i me va a permetre
que siga, almenys, el més crític, perquè jo crec que
el moment ho necessita.
Li he vist, en la seua intervenció, molt
bones intencions.
He vist que té una visió bucòlica,
que ara li explicaré per què no compartixc, i que,
lògicament, podem tots estar d'acord en com de bonic és
el camp, però, una altra cosa, i agarrant-me a les últimes
paraules que vosté ha dit, ha dit que si no abandonem els
llauradors, ells no mos abandonaran a mosatros, i, per desgràcia,
és totalment el contrari el que ha ocorregut, que el Partit Popular
ha abandonat els llauradors i més de 85.
000 han abandonat, dels
150.
000 que n'hi havien i ne quedaven en 1995, quan el Partit Popular
començà.
Per tant, no puc estar d'acord amb eixa
afirmació.

Vosté ha barallat moltes dades, que han donat,
al meu entendre, una falsa realitat.
Perquè la realitat, senyora
consellera, senyora Maritina, és que pràcticament les
hortalisses d'este país han desaparegut, que
pràcticament el sector de la flor no existix.
.
.
, perquè
vosté ho ha barallat entre planta ornamental, que és veritat
que som els primers productors d'Espanya, però és
veritat també que el sector de la flor se n'ha anat en orris
perquè no n'hi ha en estos moments, i si m'apura, es
podrien comptar amb els dits de la mà, els productors de flor
tallada.

No parlem tampoc de la fruita dolça, que
vosté sap que en estos moments ja no som els principals exportadors
de fruita, o productors de fruita, perquè tan sols Extremadura ha
aconseguit, a través de les seues polítiques
agroalimentàries, fer un sector que, en este moment, està
guanyant-mos la mà en la fruita dolça.
Per tant, és
veritat, i vosté ho ha dit, que en exportació hem
avançat, però gràcies a la citricultura i, en tot cas,
en alguna cosa, el caqui.

Però li diré més: les quatre
pitjors campanyes de preus de tota la història de la citricultura
valenciana la té el senyor Camps sobre les seues esquenes.
Perquè, clar, una cosa és exportar i una altra és que
eixa exportació redunde en preus per als llauradors, i exportar a
desfer.
.
.
, i vosté té en l'equip gent que això
ho coneix molt bé, i que des d'ací salude,
perquè estan dalt, en la daixò d'invitats, sap molt
bé que exportar d'eixa manera, l'única cosa que
fa és arruïnar els llauradors.
En estos moments, s'envia
la taronja, se deduïxen gastos i, si queda alguna cosa, és per
als llauradors, i això, son pare, segur que li ho haurà
comentat.

Mire, jo, a banda d'açò, tinc de
dir-li que els últims anys, i m'agradaria també fer una
xicoteta dissertació sobre quins són els objectius, com
vosté ha fet abans, perquè crec que fins ara
l'única cosa que hi ha havut és molta propaganda, molt
de plans i autobombo en excés.

I eixe tema dels plans, m'ha deixat vosté
preocupat, perquè vosté ha dit que va a fer un congrés
autonòmic.
.
.
Li vull recordar que els seus antecessors crearen el
for agrari, feren el pla Millorar, feren un altre llibre blanc.
.
.
¿Sap quina és la realitat de tot això?
: que
costà un muntó de diners a l'erari públic, a
tots els valencians i valencianes.
I ara, després que està
perfectament arreplegat en un llibre, tant de la universitat com de les
mateixes organitzacions professionals agràries, de quins són
els problemes que té el camp valencià, ara vosté me fa
l'efecte que vol entretindre un poquet més el sector, per
allò de dir, «mentres el tinga ocupat, no me crearan
problemes», i tornem a començar, com va fer el senyor Cotino,
amb un pla Millorar amb 53 taules sectorials i subsectorials, a on va
tindre durant mesos i mesos a tots ficats al voltant d'una taula,
perquè anaren assoltant el que ja se sabia.
Perquè li tinc de
recordar que fa moltíssims anys que el sector, i perdone que li
insistixca en son pare, ja teníem definit quins eren els problemes
que té.
I vosté ho ha dit.

I, a més, el que és trist és que
vosté els ha reflectit hui, quinze anys o dotze anys després
d'estar vostés governant, la qual cosa ve a dir que el que jo
estic diguent té total la raó de ser: no hem avançat
absolutament en res.
I això és preocupant.

Mire, en el tema del minifundisme i la
parcel·lació, què ha passat?
, i li ho pregunte,
què ha passat amb el cultiu en comú?
Perquè la
realitat és que encara no hem cobrat això de l'any
passat, i l'ordre d'enguany no ha eixit.
Per tant, haurem de
valorar una altra vegada més que tot el que era el pla Millorar,
que, damunt, no estava dotat amb diners, i vosté ho sap, que el
problema més greu que vosté té és d'on
trau els diners per a tots els plans que vostés volen fer, doncs, la
veritat és que tan sols cent hectàrees de tota la comunitat,
cent hectàrees a soles, s'hi acolliren.
I ara, en estos
moments, fa la impressió, i el sector m'ho ha dit, que li ho
preguntara, què va a passar?
, per què no ix la nova ordre que
ho regula?

Senyora consellera, al final, vosté
també ho ha dit, tenim un problema, que tenim una gent molt major al
front de les explotacions, i poca incorporació de jóvens, tan
sols uns tres-cents cada anys s'incorporen al sector agrari.
¿Això què vol dir?
Que ni tan sols cobrim el relleu
generacional.
És una qüestió de supervivència del
sector.
Jo estic d'acord amb vosté: necessitem una agricultura
productiva, amb capacitat de mercat, competitiva i, lògicament,
tindrem de vore també en el món rural com ho fem per a
mantindre la població.

Perquè eixa és l'altra realitat,
que vosté, quan jo li dia «bucòlica», i perdone
que li ho diga en eixe sentit, que jo crec que és una paraula
inclús bonica, la realitat és que en estos moments 74 nuclis
rurals han desaparegut de la Comunitat Valenciana.
I li diré
més: 84 ja tenen menys de cinc habitants.
La qual cosa ve a dir que
alguna cosa haurem fet mal, perquè jo crec, sincerament, que si en
alguna de les coses més clar ha segut el desastre i, sobretot, la
incompetència del Partit Popular en estos dotze anys, és en
el tema que li ha endossat a vosté: agricultura, desenvolupament
rural, ramaderia i pesca.
Perquè ahí ha segut un verdader
desgavell el que ha estat passant en esta comunitat.

Eixe envelliment, lògicament, ara se
produïx que la gran majoria de llauradors que quedem, que li
insistixc, som molt poquius.
.
.
Perquè a mi me fa un efecte, me fa
l'efecte que el Partit Popular, l'única cosa que ha
intentat en tota esta etapa era vore com acabava amb els poquets llauradors
i ramaders que quedàvem per una qüestió molt senzilla:
perquè en realitat, els interessos del Partit Popular estan molt
més a prop d'altres realitats econòmiques que
necessiten els dos medis de treball que tenim els llauradors, el territori
i l'aigua.

I, lògicament, vostés han fet creure al
conjunt dels ciutadans i, sobretot, de llauradors i ramaders que tot pot
ser un PAI.
Jo li pregunte i, a més, molt seriosament, perquè
jo crec, i tindrem ocasió de debatre amb vosté, 830.
000
hectàrees, aproximadament, -vosté té dades de la
conselleria i sap que varien- però unes 830.
000 té la
Comunitat Valenciana productives, pràcticament la meitat de regadiu,
l'altra meitat de secà.
En el millor dels casos, que el Partit
Popular portara a cap tots els plans -camps de golf, estructures i
tot el que vosté vulga- estaríem parlant d'unes
50.
000 hectàrees.
Jo li pregunte: quina política pensa fer
per a les altres 775.
00 que me fa l'efecte que no en tenen?
Alguna
cosa haurem de fer, perquè si no, per a mi serà molt
fàcil i l'any que ve vindré ací i dir:
«Senyors del Partit Popular, vostés han creat.
.
.
jo vull que
el meu camp del meu poble, jo vull que siga un PAI.
» Clar que
sí.
Home, mosatros som agraristes, però tontos no.
Mosatros, el que volem
és que vostés mos facen un PAI.
Però vosté sap
que això no és possible i a més és una
barbaritat mediambiental i és una barbaritat perquè no
és un creixement sostenible.

Per tant, podem estar d'acord que moltes
d'eixes actuacions se podrien i se deuen seguir fent, però
d'una forma racional.
En el que ja no puc estar d'acord
és que se facen eixes il·lusions que després
l'única cosa que comporten és un preu, que eixe
és un altre dels problemes que vostés saben que tenim, un
preu de la terra que no s'ajusta a la productivitat que ella
dóna sobre els llauradors.
Eixa és la realitat que pel que
vosté veu, senyor consellera.
.
.
i per això li desitjava molta
sort, i acabe perquè ja està, li desitjava molta sort
perquè en la mesura en què el Partit Popular pareix que ho
deixe tot a la sort per a resoldre els problemes, li deia que si
vosté té molta sort, segur que eixim guanyant tots.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Per part del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Els
Verds-Izquierda Republicana: Compromís pel País
Valencià, té la paraula Josep Maria Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, senyora consellera volia començar,
la primera cosa, felicitant-la primer pel nomenament, que és evident
que cal fer-ho, però també pel to de la seua
intervenció, que pense que és un to que ha començat
molt bé.
Ha començat oferint-nos la mà i jo
ací, les primeres paraules meues són de respondre
positivament a eixe oferiment.
Respondre, primera, perquè ha fet
vosté l'oferiment i és just que nosaltres contestem
aixina i també, perquè estava decidit a fer-ho jo
també.

En la seua exposició, coincidim
bàsicament perquè en la situació de
l'agricultura, quan algú propose fer actuacions, estes
actuacions sempre seran positives en la situació que estem.
En
alguna dissentim, i al llarg de la meua exposició li
l'aclariré.

Estem d'acord que en astò del camp hem de
fer una visió global.
Estem d'acord també que el camp
no és només agricultura, és paisatge, és
història, és costum, és un component de la
personalitat valenciana i, per tant, això cal acceptar-lo.
Que
també cal coordinar totes les accions que se facen a
través.
.
.
no només és agricultura; és
agricultura, és territori i medi ambient i és moltes coses
més.

Estem d'acord en el que havia dit la taula de
joves agricultors, però si me permet ja d'inici un consell, no
la faça molt gran per causa de l'envelliment que té la
població.
Però, tant de bo, al llarg d'esta legislatura
poguérem anar eixamplant-la i que cada vegada siga més gran.

Li he oferit la meua col·laboració, tota
la meua, perquè indubtablement, en la situació que tenim en
l'agricultura valenciana, en la situació que tenen tot el
sector, no se podia perdonar que algú posés la traveta a les
actuacions que, com he dit, són necessàries i poden ser molt
positives.

Jo, en la Comissió d'Agricultura, el dia
que els senyors diputats i diputades van fer la votació i van tindre
la gentilesa de votar-me com a president, recordaran els que estaven
allí les meues paraules, que van ser: «Faena tenim».
Faena tenim per alçar un sector que en este moment és molt
precari; un sector que està en plena crisi i que és una crisi
basada en moltes coses.
Una part són factors externs que són
difícils de controlar.
Vosté ho ha dit també: la
internacionalització de l'economia mos aporta unes condicions
que són difícils, no impossibles; no impossibles, sobretot,
si hi ha voluntat política.

Però no és més veritat que
és un sector políticament oblidat.
És freqüent
vore programes electorals plens de mesures que afecten clarament al sector.
També és freqüent, malauradament, que quan es governa
estes mesures no es concreten ni s'acompanyen de les partides
pressupostàries, de les partides econòmiques
necessàries per a desenvolupar eixos programes.
Aleshores,
anirà bé, se notarà si hi ha voluntat política.

Avui, quan es mira el camp no s'estima
només la seua capacitat productiva.
Normalment, quan algú
mira el camp està mirant quantes altures podrem construir
allí.
Això està marcant el futur del nostre poble i
cal reconéixer que en el futur, en este passat, el Partit Popular no
s'ha preocupat massa ni gens per canviar eixa postura, sinó
més bé ha estat una postura potenciada al màxim des
del mateix govern del Partit Popular.

Mire, avui estem en una situació que jo valore
com a crítica i jo reconec que vostés tenien fa quatre anys
l'objectiu i vaig a intentar citar-lo exactament: el creixement de la
renda agrària compassada amb la variació de la renda
disponible.
Bé, doncs la situació actual és que la
renda agrària total en termes reals durant l'any 2006 ha
experimentat una disminució del 3,7% respecte a l'any
anterior.
Ha passat de 12.
700 i escaig de milions d'euros a 12.
200.

Però no és només això.
Podem dir que la renda agrària actual està per davall de la
renda agrària de 1990, de fa 17 anys i això són dades
oficials.
I són més específiques estes dades si mirem
com ha tot passat en la legislatura anterior, perquè 2004 representa
una davallada del 7%; en 2005, la davallada respecte a l'any anterior
és del 12,7%; en 2006, un 3,7%.
Al final, diem que en quatre anys la
renda agrària total ha disminuït en un 21,8%.

Vosté ha parlat d'exportació i
la.
.
.
Està molt bé, però a mi m'agrada, per
saber com està el sector, parlar de quina repercussió
té en el llaurador.
I, per tant, si prenen en consideració
els preus al consum i comparant-los als preus en origen relatius a
l'any 2006, observem que els preus en origen van arribar a
multiplicar-se per 11 en destinació i que la diferència
màxima va ser del 290%.
És molt significativa en eixa pujada
l'escassa participació del productor en el preu final de
venda, sobretot en productes com la clementina, en la qual participem en un
12%, en la poma o en la pera.

Eixa dramàtica situació de les fruites i
de les hortalisses també, que el marge mitjà d'aquest
ha sigut del 403% en origen i destinació; la participació de
l'agricultor, al voltant d'un 24% ahí.
Doncs ahí
si cal considerar que hi ha una responsabilitat del govern del Partit
Popular, ja que les mesures, cal dir que moltes vegades ben presentades, no
han estat portades a la pràctica de forma eficient i a les xifres em
remet.
I este és el problema; el problema no és el programa
que es presente, sinó el problema és les mesures amb les
quals s'actuarà.

Vostés volien donar a temps les ajudes; havien
assumit el compromís que les ajudes als agricultors serien enviades
a temps.
La realitat ha estat l'incompliment habitual d'esta
promesa.
Ho demostra que des de maig tenen vostés l'esborrany
23/05/07, d'una ordre per la qual s'estableixen ajudes als
productors de cirera de determinats municipis del País
Valencià afectats per les adversitats climàtiques
d'este any.
Fins avui, està ahí aturada.
No s'ha
publicat.
Jo li demane que tinguen rapidesa en estes coses, que el nostre
agricultor està patint per estos retards.
Està partit,
però també és veritat que no ho fa en solitari,
sinó que l'any 2007, esta conselleria és la que
més ha tardat de tot l'estat en el pagament als agricultors i
ramaders de les ajudes directes procedents de la política
agrària comuna.

Això són realitats que tampoc cite jo
amb acritud, sinó cite per dir que no és este el camí
pel qual arreglarem, però si anem a arreglar-lo, indubtablement, ens
tindrà ahí.

Nosaltres demanen una ràpida actuació
administrativa en la concessió de totes les ajudes.
I vaig a
recordar també que fa pocs dies, el 12 d'agost, vam tindre,
per una pedregada, per moltes comarques del país, que va destruir
moltes collites, que esta gent està esperant actuacions immediates.
Va destruir l'ametla, va destruir l'oliva.
.
.
I jo,
particularment, vaig estar a un població, que és la
Salzadella, on.
.
eixa població.
.
.
una població menuda,
però que se basa en tres cultius: la cirera, l'ametla i
l'oliva.
En este moment, mire quina perspectiva té davant esta
població.
Per tant, cal actuar immediatament.

Sobre la modernització de les estructures
agràries, vosté ha parlat de 54 programes, de 13.
.
.
crec que
eren 13 milions d'euros.
Me pareix molt bé; això,
pense, que estaria dins del pla Millorar, que és la millora del que
és l'explotació en cultiu comú.
Però,
compte, que ahí hi ha projectes que estan molt bé i no vagen
estos diners a la millor a servir per a comprar taules i cadires, i no dic
un exemple a l'atzar; i no dic un exemple a l'atzar.
Eixes
actuacions del pla Millorar estan bé, però podrien ser
més efectives si estigueren acompanyades de mesures relatives al
mercat de la terra i la transmissió patrimonial.
Vostés
parlen de l'explotació del cultiu en comú.
Bé,
doncs que hi hagen beneficis fiscals per als propietaris que venguen la
terra als agricultors professionals per aquesta finalitat; que hi haja una
secció de taxes i prioritat en la conselleria, d'ajudes
financeres per a indemnitzar, per exemple, els cohereus que impedisquen la
divisió de la propietat; establir el dret de tanteig i retracte en
l'adquisició preferent en el cas d'agricultors
professionals.

Vosté ha parlat també de la llei de
desenvolupament rural al territori de la Comunitat Valenciana, crec que
l'ha citat aixina.
Bé, doncs fa quatre anys van prometre que
desenvoluparien una estratègia valenciana de desenvolupament rural,
un institut de desenvolupament rural, una llei valenciana de
desenvolupament rural i un projecte anomenat «Espais i paisatges
rurals» i no hem vist, en absolut, cap resultat.

Per tant, sí és veritat; necessitem
urgentment un pla potenciador de les activitats tradicionals de
l'interior, tant el que fa referència a l'agricultura
com a la ramaderia i altres activitats.
Però no només amb la
intenció de potenciació del sector econòmic,
sinó també com un mitjà per a impedir el despoblament
de les comarques, un mitjà de previndre els incendis.
.
.
Fa quatre
dies, vam tenir un incendi a l'Alcalatén i hi ha fotografies
que demostren com el foc se va parar sol quan tenim una finca que
està treballada o quan tenen un bosc que hi ha una ramaderia que
esta mantenint-lo com toca.

Per tant, prenguen interés i ahí ens
tindrà.
Preguem interés també per potenciar estes
comarques de l'interior, però invertint.
He dit abans que el
problema està que no hi hagen partides pressupostàries per a
executar estos programes; endavant, per eixa via.

I cal que dir que, en un aspecte, vostés ho han
fet molt bé, en l'aspecte de millorar la competitivitat dels
cítrics.
Ningú pot millorar la competitivitat dels
cítrics valencians en este moment, sobretot si tenim en compte que
la competitivitat es basa, principalment, en dos aspectes: la qualitat i el
preu.
Tota la taronja valenciana, indubtablement, té una qualitat
reconeguda que no hem de dir, i en este moment, els citricultors valencians
donen la taronja, donen i regalen la taronja sense tindre cap preu.
Per
tant, si el preu és zero i la qualitat és alta, no cal
competir ja més per a pujar eixa competitivitat, perquè ja ho
hem aconseguit al màxim.
(Aplaudiments)

Eixes actuacions.
.
.
vosté ha parlat
també de donar ajudes al suc.
Mire, ahí és una de les
que jo, com a mínim, tal com l'ha proposat, no estic
d'acord.
No han de donar les ajudes al suc, per a la fàbrica,
les ajudes han d'anar directes a l'agricultor,
l'agricultor que avui no pot mantindre de cap manera eixe cultiu.
Mire, senyora consellera, si no hi ha taronja no hi ha suc i si no hi ha
agricultors no hi ha taronja.
Eixa és la realitat.

Per tant, li agrairia que anaren dirigides tot al
màxim les subvencions a allò que és l'agricultor
que avui està abandonat literalment.
.
.

La senyora presidenta:

Acabe ja, per favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.
Acabe de seguida, senyora
presidenta.

Per tant, en mesures positives, cal anar ahí.
Efectivament, vosté ha parlat de regularitzar els contractes.
Jo li
parle d'una llei de contractes.
Parle d'una llei de contractes
que ha d'establir l'obligatorietat i l'obligació
contractual en totes les transaccions.
.
.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé, doncs seguirem en el moment que
vosté me done permís, senyora presidenta.
Seguirem.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Y por parte.
.
.
per part del Grup Parlamentari Popular,
té la paraula l'il·lustre diputat en Fernando Giner.

El senyor Giner Giner:

Amb la vènia, senyora presidenta.

Honorable senyora consellera.

Senyories, van a permetre'm a mi també,
com al senyor Lozano, en este cas, que destaque l'encert que ha
tingut el president camps amb la designació, nomenament, de
l'honorable consellera.

És ben clar que ama la terra, i dic
«ama», i expressament no utilitze estima, perquè amar per a mi, i objectivament, té connotacions molt
més profundes, molt més íntimes, molt més
autèntiques que estimar.
Estimar
té unes connotacions més materials.
I aixina, de pas,
evitaré, amb esta matisació que acabe de fer que algun donyet
del bolletí -perquè s'enteren, algun duende en
castellà-, algun donyet del bolletí, amb el seu afany
normativitzador, canvie el sentit del que jo vull dir.
Com alguna
experiència ja tinc en esta santa casa, per això ho dic en la
primera de les meues intervencions.

I és que a la consellera eixe amor li ve de
família.
A vosté l'amor per la terra li ve de casta, li
ve de raça.
Son pare ha sigut sempre admirat per mi, un home
vinculat a la terra i a l'agricultura.
I això al final
és una cosa que es porta en els gens, és inevitable.

Per tant, i més encara més
després d'haver escoltat la seua intervenció, la nostra
agricultura, i amb ella la ramaderia i la pesca, tenen al seu front, com a
capdavantera, una dona que té des què té ús de
raó, des què era xicoteta, des de sempre, un contacte directe
amb la realitat del camp valencià, la qual cosa quede dit que no
és poca cosa, és molt important.

Intervinc en nom del Grup Parlamentari Popular que,
com no podia ser d'altra forma, recolza el Govern, per a expressar la
ferma convicció que tenim com a grup de dispondre d'un gran
projecte, d'una política agrària definida, precisa,
clara, realista, ambiciosa.

Senyories, permeta'm també que matise
algunes qüestions.
Ací s'ha dit, en boca d'un
il·lustre portaveu, que en este moment en el camp no n'hi han
preus, que es ven a resultes.
Un, no.
Rectifique, ho han dit els dos
portaveus de l'oposició.
I això és radicalment
fals, i ho dic jo, que sóc llaurador, igual que tu.
Tu no tens
tractor amarillo, i
jo tampoc, però som llauradors.
(Aplaudiments) És totalment fals que en este moment
s'estiga venguent a resultes en els nostres camps.
Vosté ho ha
dit, i l'il·lustre representant.
.
.
És totalment
fals.
Si te la volen comprar a resultes, dis-m'ho a mi i voràs
com et fan un contracte i te la compren de morera.
Això és
totalment fals.

Com és fals (aplaudiments), com és fals, com és fals, com s'ha dit
ací, que el Partit Popular ha abandonat el camp.
Home!
, això
queda bé des del punt de vista del discurs, més o menys
demagògic, alguns discursos tenen una càrrega molt més
demagògica que altres.
Jo he escoltat ací fa un poquet que 74
pobles han desaparegut, 74 nuclis en la comunitat han desaparegut.
Ja em
passarà la relació, perquè ací en la
Federació Valenciana de Municipis i en les tres diputacions seguim
mantenint el mateix números de nuclis, de poblacions, i no
m'ixen a mi els comptes dels 74 nuclis.
Forma part també
d'eixa tendència a la demagògia.
Però quan
s'afirma, com s'ha afirmat ací, que el Partit Popular ha
volgut acabar amb l'agricultura, perquè mos dediquem a fer
PAI, però vosté ha tingut un lapsus freudià, un lapsus
freudià, perquè automàticament s'ha apuntat a la
fila, s'ha ficat a la cua per a fer.
.
.
a vore si li permeten a
vosté fer un PAI.
Això els passa als seus alcaldes
també en moltes ocasions.
Però, bé, lapsus
d'estos n'hi han en tots els llocs.

I al final jo dic una cosa que és molt
important com a representant del Grup Popular.
Mosatros estem
convençuts que és necessari un pacte per l'ús i
per l'aigua, un pacte que ha ficat damunt la taula tant el conseller
García Antón, i al qual ha al·ludit també en la
seua intervenció la consellera.
Mosatros, per contra de tot
això que demagògicament se diu, som, hem sigut capdavanters
en la modernització dels regadius -i no ho poden negar
això-, amb l'esforç que comporta no sols per a
l'administració, també per als llauradors.
Hem sigut
capdavanters.

I ara la consellera ha tingut la valentia de plantejar
un objectiu d'arribar al cent per cent dels regs modernitzats.
I
parla eixe repte que ha plantejat per si mateix, parla per si mateix del
compromís que té el govern popular en una matèria tan
sensible com és la de l'aigua.
Una aigua que, per cert,
seguixen negant-mos i que una vegada més reclamem, no mos cansarem
de reclamar, i exigim perquè la necessitem per a un millor futur,
per al millor futur de la Comunitat Valenciana.

Miren, mai hem entés, mai ho hem entés,
ni entenem ni entendrem que a la Comunitat Valenciana se li negue el
transvasament d'aigua de l'Ebre, mentres a altres comunitats (aplaudiments) que no ho
necessiten tant s'està dispost a facilitar-li eixa mateixa
aigua de l'Ebre.
No ho hem entés mai ni ho entendrem mai.

Com no acceptem ni acceptarem que es racanege l'aigua del
Tajo-Segura i que sempre siga la Comunitat Valenciana la sacrificada pel
govern central, pel govern de Madrid, que es dedica constantment,
però constantment, a dinamitar els interessos dels valencians i
valencianes per les nefastes polítiques del govern Zapatero.

Molt bona prova d'eixa nefasta política
ha sigut l'actuació del govern -i jo vull reincidir en
eixe tema-, del govern central en el transvasament del
Xúquer-Vinalopó posant en perill, posant en perill, i
perdent-los, fons europeus, canviant el traçat, dilatant
l'execució del projecte, enfrontant els regants de la Ribera
amb els del Vinalopó.
No fiquen cara d'estranyesa,
perquè vostés, perquè vostés (protestes) han tingut.
.
.
vostés han tirat al fem 67 milions d'euros en una obra feta
per a precisament parar-la a petició d'Esquerra Republicana.
Això ho han fet vostés.
(Aplaudiments) Perquè vostés, perquè
vostés s'han encabotat en explotar en la presa de Cullera, amb
un cost que supera els 2,5 milions d'euros, quan des de Corts costava
molt menys, infinitament menys.
Vostés, que tant s'omplin la
boca de la sostenibilitat, vostés en el seu projecte han triplicat,
res més que triplicat, el cost energètic.

Mire, vosté que viu en la Ribera.
Cullera, 97
quilòmetres.
Mire si és facilet.
Antella, 47
quilòmetres.
Vostés tripliquen el cost energètic.
Vostés, canviant eixe projecte, han produït més impacte
ambiental i, el que és més important per als llauradors, que
al final som els qui mos hem de rascar la butxaca, una repercussió
que tenia eixe projecte del 13%, en eixa meravella de modificació
que han aportat vostés, mos costarà el 60%, res més
que el 60%.

Hui, en la compareixença de la senyora
consellera, hem pogut constatar una realitat, la realitat de la nostra
comunitat, una realitat que és vital per al poble valencià,
des del punt de vista econòmic, però també des del
punt de vista social i cultural, tal com ha remarcat la consellera.
Una
realitat que conforma, i estem plenament d'acord en eixe fet, en eixa
apreciació de la consellera, que la nostra pròpia
personalitat i identitat com a poble no s'entendria sense
l'agricultura, la ramaderia i la pesca.
D'ahí la seua
importància d'estos sectors i la seua transcendència.

Però això no impedix, sinó ben al
contrari, fer compatible el recolzament i potenciació dels nostres
sectors agrícoles, ramaders i pesquers.
Ha aportat vosté,
senyora consellera, molts projectes, moltes idees, que mosatros li
recolzarem.
I ha parlat d'una cosa que també dia ahir el
conseller de Justícia.
«Volia fer ahir -dia ell-
una justícia social.
» Vosté ha parlat que no es pot
entendre ninguna política sense la paraula «social».
Eixa és la idea fonamental que impregna l'actuació del
nostre grup i li recolzem totes eixes mesures que per qüestions de
temps no vaig a poder enumerar.

Però sí que vull dir-li que per la
importància que té el sector, pel seu pes, per la seua
contribució a la taxa de cobertura de les exportacions valencianes,
perquè eixa taxa siga la més alta d'Espanya, tot
això, i cal reconéixer-ho, ha sigut possible a pesar de
tindre en contra Brussel·les, a pesar d'haver tingut en
contra, i matxucant sempre, el govern central de Madrid.
I hui sense anar
més lluny hem tingut un exemple: en l'Associació
Valenciana d'Agricultors denunciaven la campanya d'assetjament
que estan sofrint els viticultors de la comarca Utiel-Requena.

La senyora presidenta:

Señor Giner, por favor, vaya terminando.

El senyor Giner Giner:

Acabe.
Li haguera volgut dir moltíssimes
més coses que el nostre grup li recordarà.

I acabe amb un refrany valencià.
N'hi ha
un refrany valencià que s'utilitza molt en el camp que diu:
«En setembre, el que tinga blat que sembre».
I hui, un dia de
setembre, vosté ha demostrat que té bon blat i que ha sabut
fer una bona sembra.

Res més, moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Té la paraula la senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputat.

Bé, m'han ficat molt difícil la
rèplica, perquè la veritat, les paraules que m'han
dedicat al principi de la seua intervenció han sigut tan carinyoses i tan entranyables
que no puc més que agrair-les de tot cor.
Mostrar la meua
satisfacció perquè en algun moment les coses hagen sigut
aixina.
Mostrar la meua alegria per pensar que, efectivament, algú
que m'ha precedit haguera pogut fer una bona labor per la gent del
camp, i haguera pogut ser un bon representant per a la gent del camp i
haguera pogut treballar de bona veritat per la gent del camp.
I que
això es reconega en la nostra comunitat, realment parla molt
bé de les seues paraules i supose que parla de la labor que va fer
esta persona en el seu moment.

Per tant, moltíssimes gràcies i el meu
reconeixement per les seues paraules.
(Aplaudiments)

Igual que li agraïsc eixes paraules tan
entranyables, li agraïsc també les seues crítiques.
És més, seria més fàcil per a mi sols haver
rebut les crítiques.
I li les agraïsc perquè
també les interprete en el mateix to de voler caminar junts i de
voler ajudar la gent del camp i els problemes de la gent del camp.
No les
compartisc, evidentment, i ara tractaré de dir-li per què no
compartisc eixes crítiques.

Li prenc com a un afalac la paraula
«bucòlica», no m'ho havien dit mai.
No crec que
siga una persona que transmeta.
.
.
ni que per la meua forma
d'expressar-me o d'estar parega que siga bucòlica,
però  li ho prenc com un afalac i ho entenc des del punt de
vista que a la millor vosté ha volgut entendre que estava
traslladant una imatge idíl·lica del camp.

I en eixe sentit li diria que comence ja a no
compartir les seues crítiques.
Jo no he traslladat una imatge
idíl·lica del camp.
Jo crec que probablement conega el camp
tant bé com el coneix vosté, i no sols perquè
l'ame, i l'ame de veritat i el conec des de sempre, sinó
perquè també he treballat en eixe àmbit i he
desenrotllat part de la meua vida professional en ell, i això
m'ha donat ocasió a conéixer bé els problemes
del camp.

Però li diré que no entenc molt
bé quan vosté parla que un congrés, el pla Millorar.
.
.
Volem diàleg o el diàleg és entretenir-se?
Volem
parlar tots i tots junts, dissenyar i defendre unes mesures i dissenyar uns
instruments que permeten solucions per al camp valencià?
O si fem
això estem entretenint-se uns en altres i aleshores no avancem?

Mire, senyor Lozano, jo quan li he dit que
m'agradaria que tots junts establírem una dinàmica de
treball que permetera defendre una agricultura competitiva, li ho estava
dient de veritat, li estava dient que crec que efectivament amb el
coneixement de tots i en l'interés que tots tenim que
això isca bé podem dissenyar polítiques que permeten
solucions reals per al món del camp.
I confiava que eixe fóra
el missatge que vosté haguera rebut.

Entenc que el senyor Pañella ho ha interpretat
en eixes condicions i ha acceptat eixe repte de diàleg, de treballar
junts, de col·laborar, de dissenyar conjuntament els instruments que
permeten solucions reals al camp valencià.
I en eixe sentit li
agraïsc moltíssim a vosté que accepte eixe diàleg
i, sense dubte, espere no defraudar-lo.

Jo crec que quan he pujat ací, a esta trona, he
tractar de fer un diagnòstic del camp que ix precisament
d'eixe diàleg i d'eixa cooperació que en els
últims anys han tingut tots els sector implicats en ell.
El pla
Millorar ha sigut una plataforma en què tot el món que tenia
alguna cosa a vore en el camp s'ha assegut a parlar, en què
tot el món ha defés les seues postures, però el que
és més important, on tot el món ha pogut dir quines
podien ser les solucions a eixos problemes.

I hi ha alguns problemes de caràcter
estructural en la nostra agricultura.
El minifundisme, com vosté ha
dit, les explotacions xicotetes.
I a això es tracta de ficar
solució.
Contra el minifundisme, ja sabem que fa ics temps va haver
una llei i no donà resultat, però ara està treballant
el cultiu en comú.
I vosté l'ha definit com a pocs
projectes, problemes burocràtics i tal.

Jo li he de dir que en la resolució de
l'any passat se va fer en les quatre línies per complet, se va
començar, s'està pagant, i únicament queda en
les mesures mediambientals l'última línia que és
afirmar ja la resolució de pagament.
Per tant, abans que acabe
l'any tots els llauradors que participaren en les sol·licituds
del cultiu en comú hauran rebut la seua notificació i, si
complixen les certificacions, el seu pagament.

Per tant, tot està seguint el seu curs,
després d'haver ficat en marxa un pla de l'envergadura i
de la dificultat del pla Millorar.
Era ficar en conjunt tot el coneixement
de la nostra comunitat i tots els sectors de la nostra comunitat.
I totes
les mesures que d'ahí han eixit s'estan ficant en marxa
poc a poc.

Parlàvem dels jóvens.
Efectivament,
trobe absolutament necessària i reitere la meua oferta que ens
asseiem amb els jóvens.
Segurament són els únics que
podran dir-mos quin és el futur del camp.
Si no ens asseiem a parlar
amb ells, i pot ser un congrés, o pot ser una mesa o pot ser el que
vosté considere que és oportú, serà molt
difícil que ells se senten implicats i que senten que les mesures
que nosaltres estem dissenyant perquè s'incorporen i se queden
en el camp són les que ells esperen de mosatros.
Per tant, considere
absolutament imprescindible seure amb ells, sentir-los -ja estic
fent-ho-, sentir-los i acompanyar-los en eixes mesures.

No crec que quan vosté parla que s'ha
perdut població en el camp, població de llauradors en el camp
o que s'han perdut terres de cultiu estiga volent dir que és
un fenomen de la Comunitat Valenciana, perquè és un fenomen
que s'ha produït en tot el món occidental.
Per tant, el
que està passant ací és reflex de
l'evolució de la nostra economia.
Per tant, ací
està passant el que està passant en totes les comunitats
autònomes, i en totes les regions europees occidentals, i en totes
les regions en les quals la gent i la gent jove ha trobat en altres sectors
d'activitat una rendibilitat econòmica més alta i un
nivell més alt de benestar.

Jo he fet una exposició en què he parlat
de problemes del camp i per a cada problema una solució.
Com en tots
els sectors econòmics, hem de començar per pensar com volem
que siga la nostra activitat, dissenyar-la, planificar-la.
Tenim ahí
tots els instituts, l'IVIA, i tota la nova xarxa d'instituts
que estem desenrotllant, que són els que seran capaços de dir
en cada moment què hem de produir, com ho hem de produir, què
hem d'evitar fer i sobretot com podem atacar determinats problemes.
Després tenim el món productiu, i per això he ficat
algunes solucions també.
Hem de planificar eixa producció
d'acord amb el que mos done el resultat de la investigació,
però també hem de planificar-la d'acord amb les
hectàrees disponibles que tenim i allò que els nostres
llauradors volen fer.
I per això dos instruments:
l'Observatori i el SIG.
Tenim la informació adequada i tenim
la forma de controlar-la.
Per tant, fem una prospecció, estudiem,
preveiem el que s'ha fer i fem eixe mapa de com ha de ser el
món agrari de la Comunitat Valenciana.
Fem eixe mapa entre tots.
I
segurament d'ací a quatre anys mosatros tindrem productes que
seran els que tots els mercats mos estan demandant.

Però tot això no obvia, i no vaig a ser
jo la que vaig a obviar, el problema del cost en el camp.
No vaig a obviar
eixe tema, evidentment.
I no pot ser, i sóc jo la primera que no
consentiré que això siga aixina, que en un sector tant potent
com jo he descrit, encara que a vosté les dades no li ho pareguen,
els indicadors són tan positius com jo els he descrit.
Realment
tenim una agricultura productiva, un sector agroindustrial potent i amb una
gran capacitat exportadora.
I el sector és tot en conjunt.
El que no
pot ser és que la part més dèbil de la cadena siga
precisament el llaurador.
Per tant, ahí és on estarem
treballant.
I per això he proposat també el contracte en el
camp.
I per això acompanyat de l'Observatori i del mapa de
prospecció de com ha de ser el cultiu en la comunitat, perquè
el llaurador puga cultivar el que en els mercats va a tindre demanda.
Me
pareix que són mesures exactament que van a allò més
profund del problema del nostre camp.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Per a la rèplica té la paraula el senyor
Antoni Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyora
presidenta.

El meu antecessor, el portaveu del Partit Popular, ha
deixat caure ací unes qüestions que han sigut molt amables,
però jo crec que, de veritat, si vosté sap on han
d'apuntar-se els llauradors perquè venguen la taronja,
diga-m'ho perquè ho direm de seguideta a la premsa i vore si
ne té.
La realitat vosté sap, sap que, per desgràcia,
passa el contrari.
Les cooperatives envien, reduïxen i el que queda
per a ell.
I el comerç privat ja, perquè ja ha deprés,
també ha deprés d'ells -dic-, també
envia a resultes.

Vostés han parlat els dos de pacte, i a
més pacte per l'aigua.
I lògicament mosatros pel pacte
sempre, però contra el boicot no.

Mire vosté, sols la SEIASA a la Comunitat
Valenciana en els últims tres anys ha invertit més de 350
milions d'euros en regadius.
En Xest, en Turís, en Picassent,
en la Vega Baixa, en el Vinalopó, més de 350.
Sap que en la
majoria de llocs vostés han boicotejat tot el que han pogut eixa
activitat?
Pregunte-ho, pregunte-ho en Xest.
I ací hi ha una
representant, que aleshores estava de directora general, i sap el que estic
dient.
Se va fer una actuació per vore.
I per tant mosatros diem,
pacte?
Primer lleialtat institucional.
(Aplaudiments)

No parle ja la de la dessaladora, que estic escoltant
per ahí.
Estaria molt bé que la dessaladora la
desboicotejaren i aixina tindríem l'aigua que necessitem.

No vull acabar la meua intervenció, (remors) perquè
vosté veja que tinc eixe tarannà que abans he dit,
però lògicament el tema de l'aigua és que mos ha
tocat la veneta.
Hem fet, estem fent, farem molt més inclús
que els plans que.
.
.
, i sobretot els convenis que s'havien fet a la
conselleria.

Però vull acabar -li dia- amb
propostes i mesures urgents.
En estos moments vosté ha parlat del
tema de llauradors, que diu que això és normal que en una
activitat moderna, en una societat moderna el sector primari envia al
sector secundari i terciari els seus actius.
Quan estàvem en
l'any huitanta en el 16% de població activa al camp,
sí.
Quan en el noranta estàvem en el 8%, sí.
Però vosté sap que en estos moments el nivell de
població activa al camp estem per baix del 2,5%.
¿Sap que ni
tan sols Holanda té un nivell tan baix de llauradors en el seu
sistema perquè de veritat se creuen que és una
qüestió institucional, és una qüestió
primordial per a la seua economia tindre llauradors?
Vosté me vol
dir eixes polítiques que vosté ha estat plantejant
ací, i que vaja per davant i me consta la seua voluntat, i que, sens
dubte, com no la conec no ho puc dir que vosté l'haja
incomplit.
El que sí que dic és que en els 12 últims
anys els plans que vosté ha dit ací en uns altres noms,
ací res de res, perquè la realitat és la que parla, i
la que parla és que estem en nivells tan baixos de població
activa que ja me dirà en quin vímet fa la cistella que
vosté està dient.
Perquè és veritat que
l'agricultura no va a canviar de mans, perdó, no va a
desaparéixer, el que va a canviar és de mans.
L'agricultura el que quedarà és en poquetes mans.

I vull fer una reflexió que jo crec que
és molt interessant, sobretot des d'una posició en el
cas meu d'esquerres.
Ací hi ha un 90% d'agricultura a
temps parcial, i vostés també ho saben.
Eixa agricultura a
temps parcial feia que finalment una cosa que era rendible, eixa renda se
redistribuïa entre gran quantitat de gent com a un complement de
renda.
El que va a passar és que la propietat va a canviar de mans,
no van a quedar llauradors, se van a fer en les terres altra gent.
I el que
era una riquesa de caràcter social, que era una riquesa que a tots
mos beneficiava, en estos moments resultarà que estarà en
mans de pocs.

Mire, si vosté vol, de veritat, en lloc
d'un congrés, faça eleccions al camp i cride les
organitzacions agràries; estan els jóvens, estan les dones,
estan tots allí.
No cal que faça un assemblearisme entre els
llauradors, senzillament faça les eleccions, ja està.
Cree
beques per als jóvens i vorà com sí que
s'incorporen.
Faça 2.
000 quilòmetres de camins rurals
que fan falta, que en l'última etapa nostra estigueren pel
voltant dels 4.
000 o 5.
000 milions anuals fent infraestructures en els
pobles i en este moment quasi, i vosté ho sap, té 6 milions
d'euros.
Faça que els pobles tinguen eixe caràcter i
eixes ajudes que els faça falta per a poder mantindre, per a poder
mantindre -insistisc- la població activa al camp, i
sobretot en el món rural.

I quan parle de nuclis ja li passaré el llistat
al senyor Giner, perquè a més són dades de
l'Institut Nacional d'Estadística.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Lozano.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
74 nuclis han
desaparegut i 84 tenen menys de cinc habitants.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor Josep Maria
Pañella.
.
.
Perdón, perdón, pide la palabra,
perdón señor Pañella, pide la palabra la consellera
porque irá a contestar.

Tiene la palabra la honorable consellera para
contestar de forma individual al representante del Grupo Parlamentario
Socialista.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Senyories.

En el mes d'agost s'han produït dos
fets sobrevinguts: un, l'arna de la tomata, que no ha eixit
ací esta vesprada, i el granís que vosté o el seu
company han anomenat.
I, bé, m'agradaria poder dir que no ho
havia comentat entre les mesures perquè em pareixia que era una
resposta lògica, àgil i la que se mereixen els llauradors i
les zones afectades.
Les órdens amb les dotacions
pressupostàries corresponents a les ajudes pel dany que ha fet la Tuta absoluta tant en la zona
del Perelló i Sueca com a la zona d'Alcalà de Xivert i
els danys que ha fet la pedregada, entre elles a la zona de la Salzadella,
ja estan a disposició de les organitzacions agràries, ja les
han consensuat entre tots, ja estan en les dotacions
pressupostàries.
I, per tant, estan a punt de ser publicades i poder
ser beneficiaris tots els llauradors que s'han vist perjudicats per
eixos dos fenòmens naturals.
Per tant, no me traguen  assumptes
que tal, quan estos dos assumptes, que són del mes d'agost, ja
estan resolts.

I el mateix, sols que en col·laboració
amb la Conselleria de Medi Ambient, en relació a l'incendi que
s'ha produït.
La part corresponent a la Conselleria
d'Agricultura ja té la dotació econòmica,
té identificades totes les partides i, com molt bé deia el
senyor Pañella, efectivament, on hi havia cultiu se parava el foc,
efectivament això és així.
I ja estan identificats
tots els possibles beneficiaris i l'orde estarà en breu al
carrer.
Per tant, dir-los que eixos assumptes que són importants i
que s'havien retrotret a temes similars però molts anteriors,
els d'ara, els d'este mes d'agost, ja estan solucionats.

I després, senyor Lozano, a vosté sols
fer-li un comentari.
Perquè, clar, quan me parla.
.
.
Jo tot el que
estic fent, des que he accedit a la conselleria, m'he reunit amb tots
els sectors, he parlat jo crec que amb tot el món que té
alguna cosa a dir en l'agricultura, però joves, majors,
professionals, no professionals, de servicis, la indústria, els
sindicats, amb tot, tot el món.
I de moment estem consensuant
absolutament totes les mesures.
No hi ha hagut ninguna mesura que haja
eixit de la chistera i
no hi ha hagut ninguna mesura que no haja fet per a recolzar el sector.
I
l'exemple més clar és el d'este matí.

Estos dos últims mesos hem estat treballant una
proposta conjunta de rebuig a l'OCM del vi, que vosté
també sabrà que hi ha moltíssima preocupació en
el sector.
I podem estar parlant del final del sector de la vitinicultura
valenciana si eixa OCM ix com està eixint.
I esta consellera li ha
entregat este matí el document de consens de totes les
organitzacions agràries valencianes a la ministra, perquè
siga ella qui encapçale eixa defensa i perquè siga ella la
que en nom de tots els valencians rebutge l'OCM del vi a
Brussel·les.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señora consellera.

Y ahora sí, para la réplica té la
paraula el senyor Josep Maria Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyor Giner, gràcies per
l'interés de les taronges del senyor Morera i a ell
també li ho agrairia perquè és una preocupació,
però no és el tema.
El problema és que no són
les taronges del senyor Morera de les que parlem sinó de les
taronges de tots els agricultors.
I ahí el problema és
més gran.
Una persona no pot donar solució amb tota la seua
voluntat, no pot donar solució a eixa comercialització.
I,
per tant, això s'ha de solucionar en un altre moment.

A l'igual que tampoc no compartisc en absolut
l'afirmació que no hi ha venda a resultes.
Estem
començant la campanya, però això ací se pot dir
però voltat d'agricultors en un lloc que han passat la
campanya passada no se podria dir eixa afirmació, no se podria dir.
Si en esta campanya no passa tant de millor, però la campanya
passada va estar així en eixa situació.

Hi ha una qüestió que sí que
voldria aprofitar, perquè el tema  ix i eixirà, supose.
Bé, doncs, parlem de l'aigua, parlem de l'aigua;
és que el tema ix.
I cal dir una qüestió: i si tractem
d'avançar i si intenta algú que avancem en eixe tema?
Les postures actuals no ens porten ahí.
Mentre no intentem
seure'ns tots per a fer una acció de sumar propostes i ordenar
propostes, i no només nosaltres sinó amb tota la gent
interessada, no serà més que una discussió,
perdone'm, una discussió demagògica i electoralista,
mentre no ens seguem.
Jo ho propose: seguem-nos, sense condicions, a parlar
lliurement, a posar les propostes, a ordenar les propostes, però no
només nosaltres sinó amb tota la gent interessada, que
és el camí per avançar.
I mentre seguim aixina serem
simplement una actuació i que no fa riure, en absolut.
Per tant,
valga la proposta seriosa de trobar-nos tots i parlar seriosament
d'este problema.

Poca cosa més.
Estàvem dient que jo li
oferisc la meua col·laboració, com crec que la té,
perquè li he dit ja d'entrada que totes les propostes que van
fent, li n'he criticat una i les altre no.
L'altra cosa
és que dibuixem en estos darrers anys com hem arribat a esta
situació, que és el que he fet.

Simplement dir que endavant, fem una bona
promoció dels productes valencians, però simplement com cal
fer-ho.
L'altra legislatura vam fer la Llei valenciana del vi, per
exemple, i està bé, però seguim tenint problemes en
trobar els vins valencians, la comercialització és el
problema.
Avui cal anar a buscar-los perquè no el tenim.
Per tant,
caldrà crear estes conductes i caldrà promocionar-ho tot.
Cal
aprofitar totes les situacions que mos oferix, com els grans esdeveniments
que tenim, per a posar això a la vista del públic.

Jo he de dir que la Copa de l'America no ha estat un exemple en
això, no ha estat un exemple que visualment se brinde amb xampany
francés, se done un suc de taronja procedent del Brasil.
I espere
que si s'ha fet alguna paella, l'arròs no siga procedent
de la Xina, perquè ja seria.
.
.
Valga, que en tenim un altre per
davant per a donar solució a això i aprofitar.
I si cal ser
patrocinadors a altres nivells, perquè isquen estos productes, que
ho sigam.
Però cal aprofitar-los perquè, si no, crec que
estem inclús prenent una postura que seria ridícula.

I, per acabar, només una qüestió,
que volia plantejar abans i se m'havia quedat, com és la
següent.
No sé per què repassant el programa del Partit
Popular s'han quedat dues propostes que no han eixit.
I me preocupa
perquè eren unes propostes molt clares i dotades
econòmicament.
I una deia que proposaven donar una ajuda
compensatòria al salari professional per als joves que
s'incorporen en l'activitat agrària com a gestors del
cultiu d'explotació en comú de 18.
000 euros anuals
durant els tres primers anys de l'explotació.
I, per cert, no
sé si serà un error, diu que podien cobrar el tres de colp i
cobrar 55.
000; se'n regalaven 1.
000 de més.
No sé si
això és un error o és aixina.

I l'altra que també deia que proposaven
donar eixa mateixa ajuda de 18.
000 euros a aquells agricultors que cediren
la seua explotació a un descendent si es retiraven abans del 55
anys.
Era per reafirmar si eixes mesures són reals a data
d'avui, si estaran dotades econòmicament en el pròxim
pressupost per a dur-les endavant.
I sense avançar-me, no em
pronuncie, perquè si no fóra caldria criticar
l'electoralisme d'este mesures.
Per tant, tindrà
també la meua força perquè es facen endavant,
però no perquè siga una proposta electoralista.
Perquè, si no, avui ens trobem que des d'un govern o altre
se'ns pagarà la hipoteca, se'ns pagarà una
dentadura nova, se'ns posaran ulleres tant si fa falta com si no fa
falta, i en estos mesos d'eleccions, possiblement, no sé
quantes coses se'ns regalaran per un costat i per l'altre.
Siguem seriosos, he demanat serietat en el tema de l'aigua; demane
serietat també en estos temes i que es clarifique si eixes mesures
van a complir-se a partir d'ara també.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies,
senyor Pañella.

Té la paraula l'honorable consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Senyor Pañella.

Senyores i senyors.

Efectivament, en els pressupostos del pròxim
exercici estaran incloses, sense errors tipogràfics ni
aritmètics, les mesures que vosté proposa.
El programa del
Partit Popular, com ha dit abans un company de partit, és un
contracte amb la nostra societat.
I mosatros, com no podria ser d'una
altra manera, complirem el programa del partit en estes eleccions.

Estic d'acord amb vosté, totalment, quan
ha parlat de la deficiència en comercialització.
Efectivament, jo crec que també ha sigut molt extensa la meua
intervenció en temes de comercialització.
Però si
alguna mesura calguera incloure o modificar i tal, per suposat estaria
encantada d'eixa suggerència.

Però jo abans d'acabar.
.
.
o no
m'agradaria acabar esta intervenció i esta última
oportunitat que tinc de dirigir-me a vostés per a dir-los que jo
crec que l'agricultura, la pesca i la ramaderia de la Comunitat
Valenciana és molt més que la citricultura de la Comunitat
Valenciana.
Gràcies a Déu tenim en esta comunitat una
potència agrària que va més enllà de la mateixa
potència que ja té la citricultura.
Tenim, com s'ha dit
abans, fruita dolça, tenim una ramaderia intensa, tenim una
potencialitat pesquera impressionant; però, a més, tenim un
sector agroindustrial que és una potència com a regió
europea.

Per tant, no ens confonguem i sapiem bé que
quan parlem d'agricultura, pesca i ramaderia estem parlant molt
més que de citricultura i estem parlant del sector agroindustrial de
la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Se suspén la
sessió fins demà a les deu.

(Se suspén la sessió a les 19 hores i 46
minuts)