Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text18 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
font-variantsmall-caps;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 23 de març de 2011.
Comença la reunió a les 17 hores i 37 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 27.

Pregunta 484 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre l'elaboració d'estudis sobre la qualitat de l'aire, que formula el diputat senyor Adolf Sanmartín Besalduch (GP Socialista) (RE número 73.
270, BOC número 293)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
el día, y la lluvia obliga a que el trasporte público no funcione, y el privado sea mucho más lento.
(Veus) No funciona, no, sí funciona, lo que pasa es que funciona mucho más lento, o sea.
.
.
(Rient) Esa es la.
.
.
(Veus) Sí, señor secretario, cuado quiera puede pasar lista.

Gracias.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Pasamos al primer punto del orden del día, que es la aprobación del acta del día anterior.
¿Hay alguna enmienda o algún.
.
.
?
¿Nada?
Se aprueba por unanimidad.

El senyor president:

A continuación, como casi siempre ya, que es una costumbre ya de la casa, tenemos a la
secretaria autonómica aquí, en esta comisión, para proceder a responder a una serie de preguntas que serían, por este turno, la 484, que creo que les corresponde.
.
.
(veus) al Grupo Socialista, con lo cual, tiene la palabra el excelentísimo señor don Adolfo Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyor president.

Secretària autonòmica, benvinguda a esta comissió.

La pregunta feia referència a si l'administració autonòmica, concretament la seua conselleria, estaria disposta a contribuir econòmicament en la confecció d'estudis detallats sobre la qualitat de l'aire en les principals ciutats o àrees metropolitanes de la Comunitat Valenciana.
I jo li havia fet esta.
.
.
, li
havia fet esta pregunta, sobretot per posar com a exemple més il·lustratiu la ciutat de València, sobretot perquè cal recordar que esta ciutat, o, millor dit, els mesuradors que la Conselleria
de Medi Ambient té instal·lats a la ciutat de València han reflectit fins fa molt poc, però sobretot des de fa anys, que en alguna de les estacions, em pense que n'hi han sis a la ciutat de València, es supera de forma reiterada i contínua els límits dels 40 micrograms per metre cúbic de diòxid de nitrogen que estableix la directiva.
.
.
, la directriu de qualitat de l'aire.

I ho dic perquè l'Ajuntament de València va suspendre fa pocs mesos, ja han passat, el 2010, un estudi detallat
sobre la qualitat de l'aire de la ciutat, que, per cert, havia estat encarregat al centre d'estudis ambientals de la Mediterrània, el CEAM.
Aquest estudi, que ara ha quedat inconclús, pretenia aprofundir sobre la qualitat de l'aire a la ciutat de València, la seua àrea metropolitana, i les seues causes, conseqüències i, sobretot, pense que era la part més important, les mesures preventives i pal·liatives a dur a terme per l'administració municipal.

Pense que aquest estudi era importantíssim, perquè si bé és cert que existeixen altres treballs més generals, sobretot a la Comunitat Valenciana, finançats per la Unió Europea, que analitzen la dinàmica dels contaminants atmosfèrics, aquests estudis no entren en detall sobre la situació d'aquesta ciutat.
Tampoc entra en detall l'estudi finançat pel Ministeri de Medi Ambient del Govern d'Espanya sobre l'avaluació de la xarxa de sensors que mesuren la contaminació.

Per tant, i concloc, jo el que reclame des d'aquí és l'elaboració d'un pla de qualitat de l'aire per a comptar amb un diagnòstic precís sobre l'entorn de les grans ciutats aquí, a la Comunitat Valenciana, i d'aquesta forma poder prendre les mesures necessàries, ja siga, per exemple, en la restricció de trànsit, limitació de velocitat, etcètera.

Jo li recorde també que malgrat ser l'elaboració d'un pla de qualitat de l'aire, una cosa potestativa.
.
.
, potestativa i no obligatòria, d'acord amb la llei de qualitat de l'aire i de protecció de l'atmosfera de l'any 2007, la seua confecció, a banda de la seua utilitat, és un element imprescindible a l'hora d'afrontar moratòries o sancions relacionades amb la directiva europea que estableix els llindars
de contaminació admissibles.

Per tant, jo li pregaria aquí a la Generalitat valenciana si em digués.
.
.
, concretament, si va a ajudar en el finançament a estos ajuntaments per a dur a terme estos estudis de qualitat de l'aire, que, pareix ser, per motius de disponibilitat pressupostària, el cas concret de l'Ajuntament de València, havia estat, doncs, suspés en el seu moment.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra ya una habitual de esta comisión, la señora (inintel·ligible) .
.
.
Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Molt bona vesprada a tots.

Buenas tardes, presidente.

Senyor president.

Senyors i senyores diputats.

Senyor Sanmartín, ja tenim diagnòstics precisos sobre la qualitat de l'aire en les nostres ciutats.
Com vosté coneix, la realització d'eixos estudis és una actuació permanent i quotidiana de la conselleria des de fa més de quinze anys, i eixa actuació permanent ens permet conéixer perfectament quina és la situació de la qualitat de l'aire en cada moment.

En la comunitat disposem d'una de les millors xarxes de vigilància i control de la contaminació, no sols d'Espanya, sinó també a nivell europeu, amb 56 estacions que recullen més de 25 milions de dades a l'any.
Tota eixa informació està disponible pràcticament en temps real en Internet en la pàgina web de la conselleria, per la qual cosa, qualsevol persona interessada pot
conéixer-la en tot moment.
I, a més, no sols arrepleguem les dades: esta informació és processada contínuament per a poder avaluar la qualitat de l'aire a través dels informes que elaborem des de la conselleria, que també són públics i són accessibles.

Per tant, fem estudis i diagnòstics sobre la contaminació contínuament, i, a més, per alguna raó es considera que quan és oportú investigar d'una manera més específica un determinat aspecte de la qualitat de l'atmosfera o la situació d'un lloc determinat, també ho fa la conselleria, i ses senyories en tenen exemples i ho saben.
Jo en citaré uns quants.

En eixe sentit, els puc mencionar treballs que hem desenrotllat amb la col·laboració d'entitats científiques, com, per exemple, estudis sobre la composició de material particular amb la col·laboració de l'Institut de Diagnòstic Ambiental i Estudis de l'Aigua del centre superior d'investigacions científiques, el CSIC; estudis sobre partícules en suspensió realitzats pel Departament d'Enginyeria Química de la Universitat d'Alacant i el Laboratori de Contaminació Atmosfèrica de la Universitat Miguel Hernández d'Elx, en col·laboració també amb l'IDAEA; estudis sobre processos en el sector ceràmic de Castelló, realitzats per l'Institut de Tecnologia Ceràmica de la Universitat Jaume I; i, especialment, cal destacar que comptem amb la
col·laboració permanent del Centre d'Estudis Ambientals del Mediterrani, el CEAM.
¿En quines coses?
: en el disseny de la xarxa de vigilància de la contaminació atmosfèrica, en la posada en pràctica del projecte Previozono, en la validació de les dades arreplegades en la xarxa i en l'elaboració de plans específics de millorar de la qualitat de l'aire com els que hem realitzat per a la zona de la indústria ceràmica de Castelló i per a la zona de l'Alacantí.

En definitiva, el control i la vigilància de la qualitat de l'aire en la comunitat és una actuació contínua i habitual de la Conselleria de Medi Ambient, que entenem que desenrotllem
de manera adequada.
I quan és oportú estudiar de manera més detallada algun aspecte o algun àmbit específic, també és Generalitat la que amb total normalitat ho du a terme.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.

Quiere un turno de palabra el señor Sanmartín.
.
.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí, breument.
.
.
Secretària, ¿era vosté.
.
.
?
, la pregunta que li faig.
.
.
, ¿era vosté coneixedora o era conscient que l'Ajuntament de València a penes fa uns mesos va suspendre un estudi detallat sobre la qualitat de l'aire a la ciutat de València que estava elaborant el centre d'estudis ambientals de la Mediterrània?
La pregunta que li faig.
.
.
, vosté, si era conscient.

En segon lloc, ¿és vosté coneixedora o és conscient de les raons per les quals aquest estudi, que era bàsic sobretot per a instaurar mesures preventives i pal·liatives per a lluitar contra la contaminació atmosfèrica aquí, a la ciutat de València.
.
.
?

I, tercera qüestió que jo li recalque, quan jo li parle de ciutat de València com a exemple il·lustratiu, és perquè li recorde que en les sis estacions mesuradores de la qualitat de l'aire que existeixen a la ciutat de València, pròpies de la Conselleria de Medi Ambient, es supera des de fa ja molt de temps el
límit dels 40 micrograms per metre cúbic de diòxid de nitrogen que estableix les directrius de qualitat de l'aire.
Per tant, sóc coneixedor ja, com vosté m'ha dit, de les dades que publiquen les centrals mesuradores que té la Conselleria de Medi Ambient en tota la Comunitat Valenciana, però jo el que li destaco és si vosté era conscient que s'havia suspés este estudi, per què es va suspendre, quines són les mesures pal·liatives i preventives i, en definitiva, que s'ajude a l'elaboració d'un pla de detall de qualitat de l'aire de la ciutat de València que a hores d'ara no existix, o els que existixen han quedat obsolets.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene un turno de respuesta la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Sanmartín, li puc dir que en l'any 2010, en les aglomeracions de Castelló i Alacant, cap de les estacions de control han registrat nivells de concentració de diòxid de nitrogen superiors als límits legals.

Quant a la ciutat de València, ens consta que l'ajuntament està treballant i prenent les mesures adequades per mantindre els nivells de
contaminació dins dels nivells admissibles.
En l'àrea metropolitana sap sa senyoria que compta amb 8 estacions de control, que és el doble del que seria estrictament necessari per a la seua població, d'acord amb la normativa, i que a hores d'ara totes les administracions que tenim competència en la matèria estem treballant juntes per a aconseguir que els nivells de qualitat de l'aire, com ja ho són en la nostra comunitat, estiguen per davall i siguen millors que el de moltes
altres ciutats europees del mateix nivell que les nostres.

Res més i moltes gràcies.

Pregunta 485 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre les entitats relacionades amb tasques de prevenció d'incendis forestals, que formula el diputat senyor Adolf Sanmartín Besalduch (GP Socialista) (RE número 73.
271, BOC número 293)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Pasamos a la pregunta número 485, que també es del Grupo Parlamentario Socialista, y tendrá la palabra el señor Adolfo Sanmartín para hablar de la prevención.
.
.
, y las tareas de prevención, mejor dicho, de incendios forestales.

Señor Sanmartín, tiene usted un turno de palabra.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí, gràcies, president.

Secretària autonòmica, la pregunta que jo li faig és si podríem saber.
.
.
, és molt concreta, quan i de com o de quina forma van a pagar vostés, a abonar, a les entitats sense ànim de lucre els dispendis derivats de l'organització d'activitats relacionades amb tasques de prevenció d'incendis forestals.

De fet, en els tres anys.
.
.
, en els tres darrers anys, la Conselleria de Medi
Ambient, vostés han retallat quasi un 96% els ajuts econòmics al voluntariat ambiental per a la prevenció d'incendis.
Parlo al voluntariat ambiental, és a dir, associacions conservacionistes, col·lectius veïnals, ONG, que treballen de forma jo pense que lloable i determinant en la gestió dels paratges naturals i en les tasques de prevenció d'incendis forestals.

Clar, aquest decreixement dels ajuts en una quantitat tremendament
significativa, el 96%, suposa haver passat de quasi 589.
000 mil euros el 2007 a
143.
000 el 2010.
Evidentment, aquesta dràstica reducció pressupostària ha reduït també, paral·lelament, de forma dràstica, les accions o actuacions en matèria de prevenció o sensibilització d'incendis forestals.
Mire, neteja de boscos, campanyes de sensibilització i educació ambiental, brigades de vigilància, projectes de gestió forestal per a la minimització de riscs, etcètera.

Clar, a banda hem d'afegir aquí que aquesta situació de decreixement continu i constant de disponibilitat pressupostària per a aquestes associacions de voluntaris, se veu afectada pel fet del
retard dels pagaments, el retard també continu i constant dels pagaments corresponents als anys 2009 i 2010.
Almenys
fins a data de febrer 2011, jo no ho sé si des de febrer a aquí s'ha produït aquest pagament.

Li he fet esta pregunta, li ho dic sincerament, perquè, bé, jo he criticat moltes vegades que pot resultar greu, per exemple, que s'hagen reduït dràsticament les ajudes.
.
.
, de fet, són irrisòries este any, d'1 milió de les antigues pessetes, no m'equivoco, ¿eh?
, d'1 milió de les antigues pessetes, dic que s'ha reduït dràsticament les ajudes als propietaris forestals.
Me pareix greu que, a nivell de
Comunitat Valenciana, les ajudes totals pugen a sis mil i tants euros.
Adone's, per a repartir, doncs, ixen a uns trenta euros cada u.
Me pareix greu, però, li dic sincerament que resulta jo pense que vergonyant.
.
.
, vergonyós que això es faça també a entitats sense ànim de lucre que desenvolupen de forma tremendament voluntària, però, sobretot, altruista tasques importantíssimes en la prevenció d'incendis, li ho dic sincerament.

Dic.
.
.
, penso que col·lectius veïnals, ONG o associacions conservacionistes que dediquen, sense cobrar
absolutament res, part del seu espai de temps en tasques de sensibilització i de prevenció que tinguen dos problemes bàsics com és la retallada brutal del pressupost en els darrers tres anys, però a més el retard en el pagament dels ajuts, em pareix inconcebible.
Per això, jo li faig esta pregunta que m'agradaria que a vore si des que jo la vaig formular, que farà dos mesos fins ara, s'han solucionat aquestes precarietats i deficiències que pense que no són compatibles amb una conselleria que teòricament ha de fer molt en la conservació dels nostres espais.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra doña María Ángeles Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Sanmartín.

Les ajudes a les entitats sense ànim de lucre per a realitzar activitats de prevenció d'incendis forestals es regulen anualment per mitjà d'ordres de convocatòria corresponents, l'última és la de l'any 2010.
Eixa ja està resolta.
Les ajudes corresponents a l'any 2010 estan resoltes.
Dels projectes subvencionats per a esta resolució en data d'avui s'ha ordenat el pagament de més del 90% de les ajudes concedides i la resta està en tramitació i s'ordenarà el pagament de seguida.
Per tant, la conselleria està acabant de realitzar tots els tràmits que corresponen perquè les entitats perceben la subvenció que tenen atorgada.

Per hi ha una cosa que a mi sí que m'agradaria tindre en compte i que vostés ho saberen, perquè a més no coincidixen les dades que ha donat el senyor Sanmartín.
I és que el pressupost de la conselleria destinat a estes subvencions no ha disminuït en els últims anys, inclús va créixer sobre la dotació que teníem fa un parell d'anys i es manté en eixe nivell.
És un gran esforç que estem realitzant tenint en compte el marc de reducció de despeses, que vostés saben és en el que ens hem de moure en l'actualitat.

En els dos últims anys hem subvencionat un total de 145 projectes amb una inversió de 460.
000 euros.
Entre eixos projectes, aproximadament la meitat, 75, han
sigut desenrotllats per ajuntaments i mancomunitats.
La resta han sigut
realitzats per nombroses entitats de diversos tipus, des de la Creu Roja fins a
associacions excursionistes, passant per fundacions, organitzacions
mediambientals i conservacionistes.
La convocatòria corresponent a enguany, 2011, està ja publicada i estem fent tot el possible per a procurar agilitzar la gestió i avançar els pagaments en tot el que depenga de la Conselleria de Medi Ambient.

Crec que l'esforç per mantindre la dotació pressupostària per a cobrir este tipus d'ajudes és un gest important de compromís per part de la conselleria i de reconeixement de la tasca que realitzen els
ciutadans i les entitats que col·laboren voluntàriament en la prevenció d'incendis forestals i en l'educació i sensibilització de la societat respecte del nostre medi natural.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Tiene la palabra para el turno de réplica el señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Molt breu.
Simplement em congratule personalment també que s'haja ordenat avui el pagament del 90%, jo he entés avui o.
.
.
(remors).
Bé, a hores d'ara, és igual.
Em congratule que s'haja ordenat el pagament del 90%, perquè insisteixo que resulta intolerable que entitats sense ànim de lucre no tingueren o no pogueren fer front a les despeses que ells tenen,
donat que la conselleria no havia fet els pagaments.
Per tant, perfecte, per
això fem les preguntes i ha arribat a temps.

En segon lloc, el tema de no-coincidència de les xifres al respecte.
M'imagine que és les que vosté ha donat i les que he donat jo són dels mateixos pressupostos, del CD, no ho porto aquí sinó l'obriríem en l'ordinador.
Jo no incloc ajuntaments i mancomunitats al respecte.
Quan parlo de
voluntariat ambiental em referixo concretament a associacions
conservacionistes, col·lectius veïnals i ONG.
És el que jo definisc com entitats sense ànim de lucre.
Evidentment que l'ajuntament no té ànim de lucre, però ho poso més en la tasca oficial.
Per tant, aquesta ha de ser la raó per la qual no coincidisquen les xifres, perquè, insisteixo, jo tractant les de 2007, 2008, 2009 com 2010 les trac dels propis
pressupostos de la seua conselleria.
No res i em congratule que s'haja fet avui ja o a hores d'ara el pagament.

Pregunta 486 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el projecte de llei d'assagadors, que formula el diputat senyor Adolf Sanmartín Besalduch (GP Socialista) (RE número 73.
272, BOC número 293)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Pasamos a la pregunta 486, también formulada por el Grupo Parlamentario Socialista, referida al proyecto de ley
de azagadores.

Tiene la palabra el señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

La pregunta que li vaig fer el mes de febrer era perquè em diguera sobretot per què els precedents no són res positius ja que hi han hagut avantprojectes que s'han mort al llarg de la legislatura i han quedat.
I, per això, intento justificar la meua pregunta de, en definitiva, com tenen vostés els tràmits administratius de l'avantprojecte de llei d'assagadors que fou aprovat pel Consell de la Generalitat valenciana i que va
passar ja, per tant, aquí a les Corts Valencianes.

Jo sóc coneixedor, com li deia, que la Generalitat valenciana ha aprovat ja o va
aprovar en el Ple del Consell, pense que va ser el desembre de 2009, va aprovar
l'avantprojecte de llei d'assagadors de la Comunitat Valenciana amb l'objecte de compatibilitzar, la qual cosa estic totalment d'acord, compatibilitzar l'ús tradicional amb l'ús recreatiu i mediambiental amb l'objecte de valoritzar un patrimoni, que penso que és tremend aquí a la Comunitat Valenciana.

I li he fet la pregunta perquè pense que és urgent i peremptori que d'una vegada per totes regulem, conservem, consolidem i sobretot valoritzem una
densa xarxa de camins pecuaris, nosaltres els anomenem assagadors o caminassos,
vies pecuàries en definitiva, que amb quasi quinze o setze mil quilòmetres aquí a la Comunitat Valenciana de longitud constituïxen un dels patrimonis mediambientals més importants, no solament de la Comunitat Valenciana sinó de l'estat espanyol.

Afegir també que, d'acord amb les directrius de la Unió Europea, tot el tema dels corredors verds, pense que no és suficient, els recorde, per a nosaltres, no és suficient encara que és imprescindible evidentment, conservar i consolidar aquest important patrimoni
sinó que cal també, com li deia, dinamitzar-lo i valoritzar-lo donant-li un autèntic ús d'oci o recreatiu, és a dir, donar-li nous usos que faça compatible la defensa mediambiental amb la seua valorització.

Per últim, també li vull recordar que han de ser vostés, l'administració pública, però també els ajuntaments, tenint en compte que està en els nostres termes municipals, qui ha de fer un esforç important per a recuperar l'extensió i amplària d'aquests assagadors i, en conseqüència, la servitud de pas de la qual sempre havíem gaudit, donat que molts d'ells han estat fagocitats o han estat absorbits per nuclis urbans,
urbanitzacions, carreteres o simples explotacions agrícoles o pecuàries.
Pense que fins aquí coincidirem.

Però, per últim, recordar-li o finalitzar amb una certa desconfiança, desconfiança pel que li deia jo en la meua introducció.
Que jo sàpiga, abans d'aquest avantprojecte de llei, ja va existir un altre avantprojecte de llei de
camins ramaders aprovat pel Consell a març de 2006, a març de 2006.
Llavors, el conseller de Territori i Habitatge, el senyor Blasco, deia
que la seua aprovació per les Corts era imminent donada la importància del projecte.
Doncs, bé, fou aprovat aquest avantprojecte pel Consell Econòmic i Social, es va tramitar a Les Corts, es va remetre, com sap el diputat
Antoni Lozano, es va remetre a la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, inclús es va publicar al
Butlletí Oficial de Les Corts a gener de 2007.
Finalitzada aquella legislatura ja mai s'ha sabut res d'aquell avantprojecte que va ser informat pel Consell Econòmic i Social i inclús va ser publicat, inclús va passar a la mesa de la Comissió d'Agricultura.
I recorde que des de 2006 a 2011 han passat ja cinc anys.

Per tant, abans de parlar de desídia, d'esgotament de projecte o d'inacció per part d'un govern autonòmic, voldria que em digués vosté si aquest avantprojecte, aquest segon avantprojecte tindrà millor futur, perquè coincidix cronològicament amb la mateixa circumstància, un període de finalització de legislatura i, per tant, em fa por que succeïsca el mateix que amb l'avantprojecte anterior.
Aquest ja és el segon i per tant li demane la màxima diligència com a portaveu del Grup Parlamentari Socialista en esta Comissió de Medi Ambient per a que no succeïsca el mateix que amb el primer avantprojecte de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene el turno la consellera, perdón, la secretaria autonómica.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gràcies, president.

Senyor Sanmartín, quan feia vosté la pregunta, en la literalitat de la pregunta parlava també d'una cosa que m'havia sorprés.
No és normal que jo li pregunte a vosté, però deia vosté «hi ha 16.
000 quilòmetres, 2.
000 estan protegits i 14.
000 no».
No sé a què se referix vosté quan me deia eixes dades.
Ara vosté no ha fet referència a això en la seua intervenció, però, bé, ho deixem sobre la taula.
Perquè en realitat, com vosté sap perfectament i així ho ha expressat, els 16.
000 quilòmetres de vies pecuàries que tenim a la Comunitat Valenciana totes estan protegides, perquè com a bé de domini públic de la Generalitat valenciana tenen la protecció pròpia de tots els béns de domini públic, inembargable, inalienable, imprescriptible i totes les condicions que
comporta la declaració de bé de domini públic.

És cert que en estos moments no tenim una llei autonòmica que regule la xarxa d'assagadors o camins ramaders de la comunitat, però tenim la Llei bàsica estatal 3/1995, de vies pecuàries, que s'aplica plenament en la Comunitat Valenciana i que establix una protecció ampla, molt ampla i molt exigent sobre eixos béns de domini públic.
En esta legislatura, la conselleria començà a treballar en eixe avantprojecte que vosté mencionava que l'ha fet tota la tramitació i s'ha quedat a les portes en el final de la legislatura.
Serà un dels primers projectes de llei que la pròxima legislatura i les pròximes Corts que es constituïsquen podran aprovar si ses senyories ho tenen a bé.

Hem elaborat un avantprojecte que va rebre el vistiplau del Consell, que hem
sotmés a un procés de participació amplíssim amb la participació de tot tipus d'entitats relacionades amb el tema, associacions de ramaders, sindicats agraris,
col·legis professionals, associacions de conservació de la naturalesa, universitats, experts, i no ha sigut, malauradament possible,
completar el projecte de llei a temps perquè passara a Les Corts per a acabar la legislatura aprovat.
Però la preocupació que tots tenim que el que siga la xarxa de vies pecuàries estiga protegida, com els he dit abans, gràcies que apliquem la llei de vies pecuàries que és bàsica, que és estatal, està garantida, pel que fa a la protecció del bé.

Quina era la finalitat que tenia el nostre projecte, que té el nostre projecte?
La finalitat és reforçar la protecció, però com deia vosté també, senyor Sanmartín, adequar eixa protecció a la característica pròpia de la xarxa de vies pecuàries de la Comunitat Valenciana, és a dir, passar, reforçar l'ús social, recreatiu i ambiental de les vies pecuàries, facilitar la seua integració en els desenrotllaments urbans, millorar la conservació i la identificació, que a tots ens competix.

No ha sigut debatuda en Les Corts desgraciadament, no ha sigut possible, és un tema complex, però s'ha fet tot el procediment administratiu, amb la qual cosa el treball està acabat i si tot va com tal, la llei d'assagadors de la Comunitat Valenciana podrà ser un dels primers projectes de llei que tramiten Les Corts en la pròxima legislatura.

Moltes gràcies.

Pregunta 487 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre l'Estratègia territorial valenciana, que formula el diputat senyor Adolf Sanmartín Besalduch (GP Socialista) (RE número 73.
273, BOC número 293)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Renuncia al turno de réplica el señor Sanmartín, lo cual agradece esta mesa.

Pasamos a la siguiente pregunta, la 487, que sigue preguntando el señor Sanmartín, la pregunta es: ¿cree el conseller que los actuales  criterios y directrices que dirigen la elaboración de la Estrategia territorial valenciana posibilitarán el uso y la ordenación racional del suelo en nuestra comunidad?

Tiene la palabra el señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Recordar-li que no he fet ús del meu dret a rèplica, perquè havia consumit ja els cinc minuts en la primera part.
Però que, bé, si ho haguera sabut no hi ha problema.
.
.

El senyor president:

Usted habla mucho y bien, con lo cual esta mesa nunca hubiese tenido
inconveniente en darle algún minuto porque otras veces lo ha hecho.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Per això no ho havia demanat, perquè pensava que no anava a donar-me.
.
.

El senyor president:

La prudencia también ha sido un signo en toda su trayectoria en estas Cortes.

Gracias, señor Sanmartín.
Tiene usted la palabra.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

La pregunta que li feia a la secretària autonòmica és si pensa que els actuals criteris i directrius que dirigeixen el que és l'Estratègia territorial a la Comunitat Valenciana realment van a possibilitar l'ordenació racional del sòl a la nostra comunitat, sobretot després dels darrers desgavells que hi han hagut, almenys els últims deu, quinze anys.

La primera part que m'agradaria que ens poguera concretar són els tràmits administratius, perquè si no arriba un moment en què ens perdem, en el qual es troba l'estratègia territorial a hores d'ara a la Comunitat Valenciana.
Jo recorde que era un mandat de la Llei d'ordenació del territori i protecció de paisatge que era, si mal no recorde, de l'any 2004, la Llei d'ordenació del territori, amb la finalitat d'establir uns objectius, un criteris i unes directrius per a dur a terme una
ordenació del territori a la Comunitat Valenciana.

La Conselleria de Medi Ambient va iniciar el procediment d'informació pública conforme al  que establia el propi article de la Llei d'ordenació del territori, és a dir, es va publicar -si mal no recorde- en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, farà molt poc, l'any passat, a mitat del 2010.
Inclús va aparéixer en els tres bolletins oficials de la província, en el de Castelló, València i Alacant.
I es va donar un període d'al·legacions que va finalitzar l'any passat, en 2010 -setembre, octubre.
.
.
; abans d'acabar l'any va finalitzar el període d'al·legacions.

Per tant, la primera qüestió, pel que fa als tràmits administratius -per a no perdrem jo-, voldria saber, a vore si me podria avançar alguna cosa -perquè vosté té esta informació, jo no la tinc, en això no puc acudir a cap pàgina web- sobre les al·legacions presentades; però, sobretot, sobre els dictàmens dels municipis.
Voldria saber el dictamen dels municipis i els informes
sectorials dels diversos departaments o òrgans de les administracions públiques en relació, evidentment, a les seues competències.
És la primera qüestió que m'agradaria que em poguera avançar, per a estar més informat sobre aquesta estratègia territorial.

I la segona qüestió que li voldria esmentar, o deixar damunt la taula per a vosté, si considera oportú, poder informar-me, era sobre si pensen vostés que realment seria necessari o no establir un marc legal transitori.
Un marc
legal transitori consensuat, evidentment, aquí a les Corts Valencianes, amb l'objecte -més que res amb tota la bona fe- d'impedir que es puguen adoptar decisions contràries als objectius d'aquesta estratègia.
Perquè és que, clar, si no, el que em fa por és que, al final de la correguda, acabe sent una recopilació de suggerències o d'obvietats, les quals, en molts llocs ja no tinguen aplicació directa perquè hem arribat tard; malgrat que jo sé que vosté em dirà que els mecanismes que tenim de protecció al respecte, o de fer valer la legalitat urbanística són més que evidents.
Això no ho discutisc, no ho discutisc.
Però la segona qüestió sí que m'agradaria que pogueren parlar de si vostés creuen factible establir este marc transitori.
Per què?
Perquè si no jo li puc donar alguns exemples.

Es diu l'estratègia territorial.
.
.
, li diré la pàgina, de tots els volums que hi ha -jo els tinc senyaladets i subratlladets-, per exemple, en la pàgina 28 es diu que és convenient deixar els entorns de les zones protegides lliures d'edificació.
Però, paral·lelament, el Consell, per exemple, està tramitant projectes urbanístics en estos entorns.
L'exemple que jo done, de la meua província, el PAI Santa Bàrbara, a Borriana, que està en zona LIC i en zona ZEPA, en la desembocadura del riu Millars.
És que, justet, m'agafa este exemple, l'estratègia territorial, el volum corresponent i m'ho posa clar.
I, justet, ahí estem fent el contrari.

S'afirma, per exemple, que s'ha de conservar l'horta dels creixements urbanístics, per a que es configure -diu textualment- «una malla verde».
Però, clar, paral·lelament es permeten, al nou Pla general d'ordenació urbana de València, reclassificar vuit milions de metres quadrats d'horta.
I tenim el PAI Nou Mil·lenni, a Catarroja, que per aquí està voltant.

En definitiva, hi ha tota una sèrie d'exemples il·lustratius -estos 20 segons, i ja finalitzant- que contradiuen els objectius de l'estratègia territorial.

Per tant, ¿pensa vosté que no seria convenient establir un marc legal transitori per a evitar estes
incoherències, que després ens repenedirem tots?

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyors diputats.

Senyories.

La primera pregunta que feia el senyor Sanmartín: quina és la situació administrativa?
Val, l'estratègia territorial està aprovada, per decret del Consell de La Generalitat; Decret 1/2011, de 13 de
gener.
I està publicada en el diari oficial de 19 de gener -que la tinc ací, davant de mi.
La qual cosa vol dir que ha sofrit tot el procés de tramitació administrativa, llarguíssim.
Que, després de la seua presentació en societat, el 6 de juny de l'any 2008, hem anat desenrotllant, pas a pas, per a concloure en l'últim informe del Consell Econòmic i Social, el CAPMA -consell de participació medi ambiental- i, definitivament, l'aprovació per decret del Consell.

Preguntava sa senyoria si és de deveres que amb l'estratègia territorial es va aconseguir eixe ús racional i sostenible del territori, del sòl, en la comunitat.
La resposta no pot ser altra que evidentment sí.
Eixa és.
.
.
, el que mosatros estem convençuts i per això hem aprovat esta estratègia.
Per què?
L'estratègia territorial és l'instrument adequat, no sols per a fer possible, sinó per a garantir l'ús sostenible i l'ordenació racional en un horitzó de vint anys.
Perquè des de la seua entrada en vigor, fa ara dos mesos, qualsevol actuació amb incidència significativa sobre el territori ha de tindre en compte els objectius i les
directrius de l'estratègia territorial.
L'aprovació, a través del Decret 1/2011, de 13 de gener, del Consell, és una fita importantíssima per al desenrotllament territorial de la Comunitat Valenciana.
Perquè tenim un marc objectiu de referència per a totes les polítiques i accions territorials; les de La Generalitat -per descomptat-, però la de tots els altres agents que actuen sobre el territori valencià, tant públics com privats -ajuntaments, empreses, organismes estatals.
.
.

Per això, en tot el procés de redacció i aprovació de l'estratègia, hem tingut una preocupació molt especial en aconseguir la màxima participació d'institucions i ciutadans.
I plasmar el resultat en un document adequat per a
suscitar el major grau de consens social.

Encara que l'ús i ordenació racional del sòl és un fil conductor que recorre tot el document de l'estratègia, es concreta, especialment, en el títol IV de les directrius, que té, precisament, eixe encapçalament: Ocupació racional i sostenible del sòl.
En eixe títol IV s'estructura el territori en una xarxa de grans àmbits territorials, àrees funcionals, àrees urbanes integrades, sistemes nodals.
.
.
I s'establixen un conjunt de principis directors i criteris que orienten, de forma
específica, les qüestions més rellevants per a l'ocupació sostenible del sòl: el creixement del sòl residencial; el creixement del sòl per a activitats econòmiques; el creixement dels municipis que integren el sistema rural; el
desenrotllament d'àmbits estratègics per a la qualificació del teixit urbà i per a impulsar la implantació d'activitats econòmiques, i donant una especial atenció a la vivenda protegida en la relació amb la política territorial.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Espere, un momentito.

El senyor president:

¡Ay!
, perdón.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Que le quiero contestar la segunda parte al señor Sanmartín.

El senyor president:

Muy bien, encantado.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Con la venia del presidente.

Perquè crec que és important que tingam en compte en quin sentit i en quina.
.
.
és obligatòria l'estratègia territorial.
Jo crec que això és molt important que ho tingam en compte.

Mire, el Decret 1/2011 ho diu: «És vinculant a nivell d'objectius i principis directors.
I és recomanatòria a nivell de criteris d'ordenació.
» La qual cosa significa que tots els instruments de planificació han de tindre, necessàriament, en compte eixos criteris; encara que hi ha la possibilitat d'apartar-se d'ells si se justifica que és necessari per al millor compliment dels mateixos objectius i directrius de l'estratègia.

Per tant, senyor Sanmartín, com li deia al principi, creiem que l'estratègia territorial serà un instrument eficaç i amb la flexibilitat necessària per a assegurar una planificació i un ús racional, productiu i sostenible, del territori valencià en les pròximes dècades.

Pregunta 488 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el Pla d'acció territorial del paisatge, que formula el diputat senyor Adolf Sanmartín Besalduch (GP Socialista) (RE número 73.
274, BOC número 293)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

No hay réplica por parte del señor Sanmartín.

Pasamos a la quinta y última pregunta de la sesión de esta comisión hoy.
Sería la pregunta 489, que realiza.
.
.
(Remors)

El senyor Sanmartín Besalduch:

Se ha saltado, presidente, la 488.
La 89 hace referencia a vivienda.

El senyor president:

Perdón.

Así es.
Yo, por eso le he dicho antes que creía que era la última pregunta suya.
Pero siempre hay una más por parte del señor Sanmartín.
Con lo cual, la 488.
.
.

Tiene la palabra el señor Sanmartín

El senyor Sanmartín Besalduch:

Molt breument.

La pregunta era relativa al Pla d'acció territorial del paisatge, que quan jo vaig fer la pregunta, estava en aquells
moments en procés d'informació pública.
I que si vostés creuen que, realment, es podran protegir estos paisatges singulars o de rellevància en la Comunitat Valenciana.

Al respecte, dir-li que.
.
.
O també en la part administrativa, recordar que també deriva, este Pla d'acció territorial del paisatge deriva de la mateixa Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, de l'any 2004.
I, paral·lelament, paral·lelament -que és el que pense que ens van dir en una iniciativa legislativa que vam tindre el
conseller al plenari-, que anava a tramitar-se o s'estava tramitant, de forma paral·lela, no solament el que és este Pla d'acció territorial del paisatge sinó, també, la creació d'una infraestructura verda, aquí, a la Comunitat Valenciana, formada per les àrees i els elements territorials d'alt valor, des d'un punt de vista ambiental, cultural, etcètera.
I també per l'entramat de corredors ecològics.

Per tant, anava a tramitar-se, de forma paral·lela i conjunta, el que és un pla d'acció territorial del paisatge més la infraestructura verda.
Tot conjuntament.
De fet, se van sotmetre a un procés de consultes i un pla de participació pública, crec que per primera vegada -en relació al que s'anomena la Llei 9/2006, (remors) exacte, que és allò de l'avaluació de l'efecte de determinats plans i programes-, per primera vegada.
I això va finalitzar l'any passat.

De fet, fa uns dies, pense que va ser el 16 de març, la Conselleria de Medi Ambient va sotmetre a informació pública aquest pla i també la infraestructura verda al respecte.

Clar, jo, fins a aquí, pense que coincidirem; és tot el tràmit administratiu correcte.
No tinc res a dir.
Però me fa por, en el sentit que estem.
.
.
No puc dir el contrari, perquè jo ho he reclamat moltes vegades, executen la llei d'ordenació del territori de plans d'acció territorial de caràcter sectorial, com són estos casos.
I, per tant, no tinc res a dir al respecte.
Però val.
Una vegada superat ja això -que s'han fet ja una bona part, la majoria, que ens assenyalava la Llei d'ordenació del territori i el paisatge-, em fa por que ens quedem en tota una sèrie de plans d'acció territorial de caràcter sectorial aprovats, però que no els executen convenientment o no existisca voluntat política suficient per a executar-los.

Clar, jo li recorde, per exemple.
.
.
És cert que per part de conselleria se va crear una Direcció General de Paisatge, dins de la mateixa Conselleria de Medi Ambient, però jo dubte de la seua eficiència al respecte.
Pense que aquesta direcció general s'ha dedicat, exclusivament, sobretot a aquest Pla d'acció territorial del paisatge.
Però jo pense que no ha incidit en condicionar o en limitar totes aquelles
actuacions urbanístiques, inclús aprovades per les mateixes comissions territorials d'urbanisme.
No s'han tingut en compte tota una sèrie de paisatges singulars amb un alt valor, no sols paisatgístic, sinó també cultural.

Per tant, se va crear la Direcció General del Paisatge dins de la Conselleria de Medi Ambient, però jo pense que no ha estat a l'altura de les circumstàncies.
Inclús en el tema de l'institut del paisatge, el tema de l'institut com està.
L'Institut del Paisatge de la Comunitat Valenciana, jo pense que era una peça clau per a garantir la qualitat de vida, sobretot dels mateixos ciutadans, que
és per a això per al que val; no solament és protegir sinó garantir.
Este institut del paisatge es va crear mitjançant una llei d'acompanyament de pressupostos, l'any 2007, com una entitat de dret públic, amb personalitat jurídica pròpia.
I voldria saber què ha fet al respecte este institut del paisatge.

Per tant, el que li demane, en definitiva, és que s'aborde, de forma seriosa, la planificació territorial i urbanística, des d'una visió integral, incorporant la percepció del paisatge.
És a dir, definir els paisatges de més valor, com els protegim i valorem.
Però, sobretot, com podem valorar els paisatges i protegir en aquelles àrees ja urbanitzades, sobretot en zones costaneres amb paisatges, que jo pense,
amb un alt valor edafològic, però també cultural, i que estan molt deteriorats.
I, sobretot, l'absoluta necessitat d'impulsar una coordinació
supramunicipal, comptant amb la participació pública i institucional de tots els agents implicats, tal i com estableix el
mateix conveni europeu del paisatge.

Per tant, abordar esta planificació territorial des d'un punt de vista paisatgístic és important.
I, sobretot, impulsar una coordinació supramunicipal; que també és bàsic, si realment volem que este Pla d'acció territorial del paisatge tinga les conseqüències que hauria de tindre, des d'un punt de vista positiu, evidentment.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyor Sanmartín, m'alegre d'haver-li escoltat la seua intervenció.
Perquè, a més, pense que quan puga vosté entrar una miqueta, en deteniment, en este termini d'informació pública, que tenim ara obert, del Pla d'acció territorial del paisatge i de la infraestructura verda s'alegrarà pel que vaig a dir-li.
Perquè en el contingut del document vorà com no se tracta.
.
.
, com té instruments suficients per a dur a terme allò que vosté manifestava com un desig.
Ara li ho explicaré somerament, però el convide, de veritat, a mirar amb deteniment el document, perquè crec que s'alegrarà.

Com vosté comentava perfectament, este pla d'acció territorial ha sigut sotmés a avaluació ambiental estratègica, i això suposa tota una nova manera d'entendre la planificació territorial.
Una vegada superat el termini d'avaluació ambiental estratègica, ara estem en la fase final.
Ja estem en l'últim tràmit, en l'últim tràmit de planificació; dos mesos d'informació pública, que començaren el 16 de març, i conclouran en maig, el 16 de maig.
A partir d'ahí, el document, després de contestar les al·legacions, estarà per a ser aprovat.

Què conté este document?
Doncs, respon a les grans directrius d'ordenació territorial i d'ocupació del sòl marcades per l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana.

Com a instrument fonamental de la política del paisatge de la comunitat, la finalitat del pla és establir els objectius estratègics, principis directors i criteris per a compatibilitzar la protecció i la posada en valor del paisatge amb el desenrotllament sostenible de la
comunitat.
¿Com s'aconseguix?
D'una banda, identificant i protegint els paisatges de rellevància regional, restaurant els paisatges deteriorats i fent-los accessibles al públic, perquè el paisatge siga un factor de competitivitat a la Comunitat Valenciana.
En este
sentit, un document important per al pla és el catàleg de paisatges de rellevància regional que concreta en el territori les previsions de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, el catàleg és un dels documents del pla.

D'una altra banda, delimitant la infraestructura verda de la comunitat com a marc
de referència per al desenrotllament del territori.
Com abans esmentava sa senyoria -i també els he dit jo-, la infraestructura verda és un del eixos principals de l'estratègia territorial que li dedica el Pla del paisatge tot un títol complet, i és l'estructura territorial bàsica de la nostra comunitat.

El pla conté una normativa en què es definixen els objectius i els principis directors de la política del paisatge de la comunitat, que són vinculants per al conjunt de les administracions públiques, i els criteris i directius que hauran de ser tinguts en compte en totes
les accions que tinguen incidència en el territori i el paisatge per a complir eixos objectius i principis.

Finalment, per al desenrotllament del pla s'ha elaborat un programa d'actuacions que, com tots els documents, està a l'abast de tot el món en la pàgina web de la conselleria.
Dins d'eixe programa podem destacar com actuacions prioritàries les següents: l'atles del paisatge de la Comunitat Valenciana, que és un document que caracteritza i identifica els paisatges de la Comunitat
Valenciana i dividix el territori en meitats de paisatge, que han de servir com
a referent per a la gestió integral del territori i una sèrie de guies metodològiques per la creació de la infraestructura verda en l'àmbit local, l'avaluació ambiental estratègica de plans generals, la realització d'estudis del paisatge, la realització d'estudis d'integració paisatgística i la guia de bones pràctiques del paisatge.

Estos treballs estan molt avançats, i, concretament, en el document de projectes i accions dinamitzadores es
contenen ja les guies per als estudis de paisatge i per als estudis d'integració paisatgística.

Finalment, el Pla d'acció territorial arreplega una sèrie de programes d'actuació per a la recuperació de corredors fluvials, restauració paisatgística d'abocadors i pedreres, disseny d'itineraris públics, una xarxa de miradors d'accés al paisatge i una xarxa de carreteres escèniques de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

Pregunta 489 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que respon la secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el sector Muntanyeta Fossaret de la Vall d'Uixó, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 73.
283, BOC número 293)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Pasamos a la sexta, que no quinta, y última pregunta, que es la número 489.

Para eso, tiene la palabra doña María José Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

¿Quines mesures prendrà la conselleria per donar satisfacció, d'acord amb els indicadors territorials, a la demanda d'habitatges protegits i l'obtenció de sòl per a la construcció de l'hospital auxiliar de la Vall d'Uixó ambdues condicions necessàries pera la declaració com àrea prioritària del sector Muntanyeta Fossaret d'aquesta població?

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor presidente.

Señora Salvador.

La conselleria està treballant per a satisfer totes les necessitats de vivenda en la Vall d'Uixó en col·laboració amb l'ajuntament, com tractem de fer-ho en tots els municipis de la comunitat.

Concretament, en la Vall hem dut a terme en esta legislatura diverses
actuacions amb unes inversions importants en temes d'habitatge.
Dins del pla de vivenda, en la legislatura, hem invertit més de 2,7 milions d'euros per a ajudar a 320 famílies de la Vall d'Uixó, a accedir o millorar la seua vivenda, incloent ajudes per a la compra de
vivenda nova i usada, ajudes a lloguer i ajudes a la rehabilitació.

I, en matèria de vivenda social, hem dut a terme actuacions significatives,  per exemple, amb el condicionament i millora d'elements comuns en grup d'habitatges, els anomenats La Moleta i Jesús Obrero, a més de l'actuació ordinària de reparació i rehabilitació de vivendes del patrimoni de La Generalitat, la qual cosa ha suposat una
inversió de prop de mig milió d'euros en els últims dos anys.
Precisament, hui, s'han pogut entregar les claus a unes quantes famílies de la Vall.
I, a més, estem treballant en col·laboració amb l'ajuntament de la Vall per a desenrotllar el sector Muntanyeta Fossaret.

Com vostés saben, tenim un conveni amb l'ajuntament per a la gestió i actuació en l'àrea de sòl, esmentada Muntanyeta Fossaret.
Per a dur a terme esta actuació, a la conselleria li correspon actuar en un doble sentit: d'una banda, en exercici de les competències urbanístiques, tramitant i aprovant el planejament corresponent; i, per un altre
costat, com a gestors directes de la gestió, a través de l'Institut Valencià de la Vivenda.
La fase de planejament urbanístic està conclosa.
La conselleria va declarar àrea residencial prioritària l'àmbit del sector Muntanyeta Fossaret al maig de l'any 2009, va dur a terme l'avaluació ambiental estratègica i aprovà el pla especial en setembre de 2010.

Quant a la gestió de l'actuació, l'IVVSA, com agent urbanitzador, està ara treballant en els documents necessaris per a executar l'actuació.
Concretament, el programa d'actuació integrada, que inclou el projecte d'urbanització i el projecte de reparcel·lació corresponent.
Com vosté sap, a finals de l'any passat es va sotmetre a informació pública el programa d'atenció integrada.
No obstant això, l'ajuntament de la Vall va sol·licitar a la conselleria una suspensió del termini per a tindre més temps per a estudiar-lo, i, després, ja enguany, ens ha sol·licitat que introduírem alguna modificació concreta en el projecte.
Hem atés les peticions de l'ajuntament, i, en estos moments, l'Institut Valencià de la Vivenda està treballant per a tirar endavant, en el termini més breu possible, els documents que abans li he referit.

Això és tot.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Para un turno de réplica, tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé, com bé ha dit la senyora Ureña -i lamente que no estiga el senyor Cotino, com sí ha estat este matí al municipi de la Vall d'Uixó, del qual jo també sóc veïna-, m'ha agradat la recopilació de dades que ha fet referència, però, concretament, li preguntàvem pel sector Muntanyeta Fossaret, on el programa plurianual municipal per a
cobrir les necessitats d'habitatge protegit xifrava les necessitat de la Vall d'Uixó en 894 habitatges, i que aquesta demanda se satisfaria a través del desenvolupament del sector Muntanyeta Fossaret en què es preveu que en 2011 es construirien 2.
106 vivendes protegides.
Lamente fer
esta pregunta perquè  estes 2.
106 vivendes protegides, doncs, no existixen en el municipi de la Vall,
com tampoc existix l'hospital auxiliar.

Per Resolució de la Conselleria de Medi Ambient, de 26 de maig de 2009, és cert que es declara àrea prioritària el sector Muntanyeta Fossaret per a l'obtenció de sòl, per a la construcció de vivenda protegida i per a la construcció d'un hospital, reiterant que la demanda d'habitatge se satisfaria en el desenvolupament d'aquest sector en 2011.
Amb data d'1 de setembre de 2010 s'aprova definitivament el pla especial per al desenvolupament del sector; en març de 2011 s'adjudica definitivament l'assistència tècnica i la redacció del projecte de reparcel·lació, i, després de molts retards, es procedix a la mediació de les últimes finques del sector en novembre de 2010, quan en un estricte compliment
dels terminis en el mes d'octubre de 2010 hauria d'haver-se procedit a l'exposició pública del projecte de reparcel·lació, cosa que no ha passat perquè a data d'avui encara no s'ha produït l'exposició pública del projecte de reparcel·lació.

A més, per resolució de la direcció general d'habitatge i projectes urbans, el 15 d'octubre de 2010, se procedix a l'exposició pública del projecte d'urbanització i l'actuació integrada del sector Muntanyeta Fossaret.
I per resolució de la mateixa direcció general, el 26 de novembre es procedix a la suspensió cautelar provisional d'eixa exposició que no ha sigut alçada fins la data.
El motiu que al·leguen és escrit, dirigit per l'ajuntament de la Vall, de data de 24 de novembre de 2010, pel que sol·licita la suspensió dels terminis d'informació pública i emissió d'informe municipal, quan l'informe dels tècnics municipals està redactat i firmat en data 19 de novembre de 2010, cinc dies abans de la
suspensió dels terminis.

Aquesta seqüència dels fets, senyora secretària autonòmica, evidencia que ni se van a complir els objectius de satisfacció de demanda d'habitatge protegit ni l'obtenció de sòl per aquest hospital, perquè tant el PAI com el projecte d'urbanització estan paralitzats per la conselleria i la redacció del projecte de reparcel·lació retardat amb premeditació i traïdoria -i a la llum els fets que acabem d'exposar-, potser perquè s'acosten eleccions i la poca predisposició dels propietaris a desenvolupar el projecte tal i com l'ha presentat l'IVVSA.
Tota una farsa, perquè l'única cosa que van a fer cinc anys després és presentar demà una maqueta de l'hospital, la qual cosa demostra la voluntat política que té el president Camps per construir aquest hospital a la Vall d'Uixó i satisfer la demanda d'habitatge a aquest municipi.

En definitiva, els preguntem si la ridícula quantitat que apareixia al pressupost de 2011 per aquest hospital era per a
fer el cartell gegant que han plantat en mig dels horts i presentar demà aquesta maqueta, perquè es veu que per a la maqueta de les vivendes tampoc arriba el pressupost.

Per tant, li hem preguntat de manera molt clara quines mesures van a prendre a
data d'avui, perquè lamente fer esta pregunta el 23 de març de 2011, després que en 2006 començara a aparéixer en els pressupostos de La Generalitat aquest hospital i el desenvolupament
d'aquest PAI, i, en definitiva, els preguntem per què a data d'avui encara estem pensant-nos quan començarà a desenvolupar-se aquest programa d'actuació integrada, i, sobretot, quan començarà a construir-se aquest hospital i les vivendes que van projectades en aquest
programa.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Muchas gracias, presidente.

Senyora Salvador, de les seues pròpies paraules es deduïx que la Conselleria de Medi Ambient no ha deixat de treballar des que es va
declarar àrea residencial prioritària l'àmbit del sector Muntanyeta Fossaret.
Vosté mateixa ha fet la relació de fets i demostra la clara voluntat de la conselleria de dur a terme el sector
i de desenrotllar-lo.
En estos moments, li he comentat que l'IVVSA està retocant el PAI, conforme li ha demanat l'ajuntament de la Vall, i nosaltres no deixem de treballar en ningun moment ni
tenim premeditació ni traïdoria.

Però, sí que voldria aprofitar per a demanar-li a sa senyoria una cosa que sí que està en la seua mà.
El Partit Socialista, vosté sap que el Govern d'Espanya ha recorregut l'acord de la Comissió Territorial d'Urbanisme que aprovà el Pla especial de Muntanyeta Fossaret, i, a més, el recurs contenciós administratiu que ha interposat està fonamentat en una cosa que és competència pròpia de l'administració autonòmica.

Jo crec que si de veritat volen recolzar el desenvolupament del Pla parcial
Muntanyeta Fossaret, no estaria malament repensar-se la continuïtat d'eixe recurs contenciós administratiu.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Bueno, pues, con esto damos fin a las seis preguntas que, un día más, ha respondido -creo- de forma clara y concisa la señora secretaria autonómica, doña María Ángeles Ureña, que es una más de esta comisión.
.
.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

¿Esta es la última comisión, presidente?

El senyor president:

Esta es la última, a no ser que convoquemos una el sábado o el domingo, cosa que no va a suceder.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Bueno, pues, si es la última comisión, le voy a pedir la venia al presidente para despedirme de todos ustedes.
Agradecerles el cariño y el trato con el que siempre.
.
.
, y la consideración y el tono con el que siempre hemos debatido en esta comisión.

Y, bueno, seguir a disposición de todos ustedes allá donde nos encontremos a partir de mañana.
(Rient)

El senyor president:

Pues, de eso se trataba, señora Ureña.
Lo que yo quería hacer con usted era justamente darle las gracias, y creo que me hago eco de
todos los miembros de esta comisión, los presentes, los no presentes y los que han estado.

La verdad es que yo soy miembro de varias comisiones y tengo que decirle que el
trato que ha tenido usted en esta comisión para mí ha sido, pues, algo realmente espectacular.
Porque ha soportado usted varios
portavoces, desde el señor Signes, el señor Sanmartín, una coportavoz como la señora Salvador, que siempre es dura e incisiva, y, el señor Sanmartín, al cual ha conseguido usted que hable en un tono, normalmente en él algo raro, pero en un tono en el cual no ha elevado muchos decibelios el
volumen de su vocablo.
(Rialles) Con lo cual, hasta en eso puede estar usted contenta, señora Ureña.

Y gracias, gracias por el trabajo porque ha sido inmenso, y, desde luego, es
usted un miembro más de esta comisión y así lo ha demostrado a lo largo de la legislatura.

Muchísimas gracias.

Y perdonarán ustedes un segundo que esta mesa levante un minuto para despedir, como se
merece, a esta secretaria autonómica.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Continuamos con la comisión.
Habíamos quedado que el punto número 3 de la misma.
.
.
el punto número 3 había decaído.
Pero, señor.
.
.
(Algú diu: «Pido la palabra, por favor.
») Cuando se ha retirado, señor.
.
.

El senyor Hernández Mateo:

Sí señor, es por un apunte de la retirada, simplemente.
Es una cuestión de cortesía.

El senyor president:

Usted quiere.
.
.
, tratándose de que usted es el alcalde de esa localidad, le vamos a dejar un minuto.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, tardaré menos.

Lamento profundamente la retirada de esta propuesta, porque hubiéramos esclarecido más la situación de este punto ante la opinión pública y la opinión de los diputados, pero vamos, no por eso.
.
.
Voy a decir que era mi última oportunidad de intervenir en esta legislatura y, por tanto, se me había asignado este punto.
Y era para despedirme igualmente de todos, agradecer a
todos la colaboración que hemos tenido en el trato permanente, felicitar al presidente y a la mesa
en todo momento de esta comisión y, por supuesto, hacer un recordatorio de un dicho que se decía -y con esto cierro-: más claro el son se oía de los pastores que venían cantando -gerundio conjunto que se convierte en adjetivo relativo-, que cantaban.
Con eso termino, gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ángel Mateo, (rient) ha dejado usted una frase para la reflexión, desde luego, de esta comisión -y creo- importante.
Habrá que hacérsela llegar al grupo de no adscritos porque creo que es lo suficientemente
importante y habrá que.
.
.
, el señor secretario seguro que tendrá a bien el elevar este acta al conocimiento del grupo parlamentario que presenta
la PNL.

Proposició no de llei sobre l'inici urgent dels tràmits per a executar les obres previstes dins del Patricova, presentada pel Grup
Parlamentari Compromís (RE número 71.
841, BOC número 289)

El senyor president:

Pasamos, entonces, al punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el inicio urgente de los trámites para ejecutar las obras previstas dentro del Patricova, presentada por el
Grupo Parlamentario Compromís.

Con lo cual tiene la palabra el excelentísimo señor diputado don José María Pañella.
(Veus) Ese es un título que tiene usted por ser miembro de esta cámara.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, però creia que era il·lustríssim, però bé, s'accepta igual.

La senyora presidenta:

Si era ilustrísimo, yo lo acabo de hacer excelentísimo.
(Rialles)

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé, seguim.

Moltes gràcies, senyor president, per la paraula i per l'humor amb els quals està dirigint la comissió.

En principi, en l'enunciat ja se diu, la proposta de resolució que presentem és instar la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge a iniciar
urgentment els tràmits per a executar totes les obres previstes dins del Patricova.

El motiu és que en el Patricova es fa una presentació pública en març del 2001, justet ara fa deu anys.
La presentació pública de fa deu anys la fa el conseller d'Obres Públiques en aquell moment, el senyor García Antón, i el secretari d'estat d'Aigües.

Allí se diu exactament que el ministeri acabaria les actuacions en 2008 i La
Generalitat, en 2011.
Això s'aprova posteriorment l'any 2003.
I després de deu anys, el que és el total de les obres realitzades al País Valencià és al voltant d'un 10% d'allò que s'havia dit -parle en global.

Per tant, jo, per allò que conec més, faré referència a les obres, com he fet també en la proposició no de llei, que hi han en les comarques del nord, en Castelló.
No obstant, la resolució és general i per a tot el país.

La importància ve determinada pel mateix Patricova.
Recorde que el Patricova és un instrument d'ordenació del territori que estava previst en la Llei 6/1989 d'ordenació del territori de la Comunitat Valenciana i que contemplava.
.
.
el que portava és una anàlisi exacta de l'impacte territorial associat al risc d'inundació.

Com a conseqüència d'això, es mostra els alts índexs de perillositat potencial que tenim, sobretot, basat en el que és l'orografia -el nostre terreny- i, també, el que són el règim de pluges que el nostre país té.

En este moment, avui està plovent, una qüestió que és normal dins del que és la primavera, la qual en este moment ha vingut prompte, però també estes pluges tenen una característica molt distinta del que són les pluges torrencials que vénen a la tardor, conseqüència de les altes temperatures i la forta evaporació que durant l'estiu tenim, que origina habitualment el que s'anomena com la gota freda i amb totes les conseqüències que, de sobra, tots els senyors i senyores diputades coneixen.
Per tant,
estic dient un dels principis i, al mateix temps, conclusions del Patricova.

El País Valencià té un alt índex de perillositat potencial relacionat amb este règim de pluges i que origina freqüentment catàstrofes naturals.
Tots tenim de record la més dura, la pantanada que tinguérem fa uns anys.

El Patricova analitza la totalitat del territori i cataloga les zones d'inundació.
Com he dit, establix el mapa de risc a sis nivells diferents.
I en estos sis
nivells, doncs, referits -com he dit- sobretot a les comarques del nord, trobem que en els principals valors de
classificació d'impactes en els municipis, tenim el municipi de Castelló, de Benicàssim, Peníscola, Benicarló, Nules, la Llosa.
.
.
els primers en la categoria màxima 1; els altres, en categoria 2.

Dins d'estos valors de classificació d'impacte en zones d'inundació, trobem la marjal de Castelló, el barranc de Barbiguera, la marjal de Peñíscola.
La marjal de Castelló en el nivell 1; en el nivell 2, el barranc de Barbiguera; en el nivell 3, la
marjal de Peníscola, la rambla d'Alcalà, el riu sec de Borriana i el riu Xinxilla.

La classificació de zones amb el major impacte i la major densitat també està classificada.
I com a major d'elles mos dóna dins del major d'impacte les zones inundables de la marjal de Castelló i el riu sec que afecten els municipis de Castelló i Benicàssim.
Després, en un segon nivell, trobem també el barranc de Rampuda en la desembocadura d'Orpesa, i en el últim grup trobaríem ciutats com Peñíscola.

Això mos dóna, com he dit, la importància que tenen estes obres.
El valor d'estes obres és alt indubtablement, però quan parlem de valor econòmic el marquen.
.
.
S'ha acabat el temps?
(El senyor president diu: «Siga, siga.
») Ah!
No, és una sorpresa, és dir, no m'havia adonat, (rient) crec que no.
De totes formes acabe de seguida, no vull fer una exposició tampoc molt llarga.

Estava dient que és la importància que se li dóna en funció de les prioritats econòmiques.
.
.
les prioritats econòmiques.
Sabem que amb els diners altres actes, que encara que jo sé que moltes vegades no agrada, però són els elements comparatius per excel·lència, com la celebració de la fórmula 1, capacitarien totalment a fer totes les obres que estan en Castelló amb el que se paga en estos anys que tenen vostés de compromís del cànon d'esta.

Per tant, és una qüestió simplement de voluntat política el donar marxa, de manera immediata, a estos projectes.
No cal dir que a més tindrien una millora, perquè tots estos projectes són llocs de treball i en este moment els llocs de treball són importants.

Per tant, senyories, dins d'este ridícul percentatge que en el moment quan se va presentar va dir que estaria del
100%, i estem al voltant del 10% de realitzacions, en global, en global, és per això que demanem que se fagen totes les gestions oportunes per a començar de manera immediata la totalitat de les obres pendents del Patricova.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra, el primer turno, el señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Evidentment, anem a avançar-li que anem a votar favorablement aquesta proposició no de llei, perquè clar, qui no va a aprovar una proposició no de llei que demana l'inici de les obres pendents d'este pla d'acció territorial per a evitar les inundacions a la Comunitat Valenciana?

De fet, nosaltres, fa quinze dies, en van presentar una interpel·lació i, posteriorment, una moció subsegüent al respecte.
És cert, i coincidixo amb vosté, senyor Pañella, del baix, el baixíssim nivell d'execució, tant en actuacions de caràcter estructural, però també en restauracions de caràcter hidrològic forestal, que van també dins del propi Patricova.

De fet, vosté mateix ho dia, sí que hi ha disponibilitat per a unes coses i no per a les altres.
Ha parlat
dels.
.
.
home, els 89 milions d'euros d'habilitar el circuit de fórmula 1 a València.
.
.
, haguérem tingut executades, almenys en la província de Castelló i part de les de València i Alacant.
O, per exemple, adone's vosté, amb els 1.
200 milions d'euros de deute de la televisió pública valenciana, hauríem ja acabat moltes d'això.

Però a mi em preocupa també -i m'agradaria que el Partit Popular es poguera pronunciar al respecte perquè tindrà més informació-, com és possible que a hores d'ara s'estiga ocupant zones de domini públic hidràulic, és dir, previsions en zones inundables, malgrat existir el Patricova.
I recorde
que el Patricova és un pla territorial de caràcter sectorial de caràcter vinculant i està per damunt dels plans generals d'ordenació urbana.

Jo recorde que, durant el període 2006-2009, a la Comunitat Valenciana, s'han aprovat actuacions urbanístiques amb informe exprés, per part de les confederacions respectives, per problemes d'inundabilitat: tenim el cas de Cabanes, el cas de San Rafael, el cas de Bejís, etcètera.
Per tant, em preocupa la inversió del curs del domini públic hidràulic.

Per tant, coincidim -per últim- també amb vosté, per això li avance que ho anem a aprovar, en el sentit que és urgent, urgent, donat el baix nivell d'execució d'aquest pla d'acció territorial, en primer lloc, que revisem i actualitzem el Patricova, d'acord amb les noves directrius de la Unió Europea -se'ns dirà que ja s'està executant, però que s'execute ja d'una vegada per totes-; que prioritzem les actuacions urgents a realitzar en els llits dels rius i en
el barrancs, en tant que el nivell d'execució és el que és, i en definitiva, i en definitiva, i amb això finalitze, que demostrem que existeix voluntat política d'executar un pla d'acció territorial, que no solament és una qüestió d'infraestructures hidràuliques, ni tan sols de disponibilitat pressupostària, sinó de què?
, de fer valdre o, sobretot, evitar un perill que existix cada vegada que es
produïxen riuades o allaus d'aigua aquí a la Comunitat Valenciana, i es posa en perill a una gran quantitat de milers i
milers de vides humanes.

Per tant, independent de la disponibilitat, independentment del baix nivell d'execució, almenys que es tinga en compte la perillositat que provoca l'escassa voluntat política per afrontar unes infraestructures que són bàsiques per aquí per a la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra la señora Bonet.

La senyora Bonet Mancheño:

Gracias, señor presidente.

Miren, señores diputados, en primer lugar, ustedes saben perfectamente, y si no deberían saberlo, que el Patricova es un instrumento de ordenación territorial que establece normas obligatorias para todos los planes urbanísticos y para las actuaciones sobre el territorio que puedan tener alguna
incidencia en el riesgo de inundación.

La finalidad esencial del Patricova no es la construcción de infraestructuras.
No es un plan de obras.
Su finalidad y su valor.
.
.
, es un instrumento para prevenir el riesgo mediante la ordenación del territorio.

Desde que entró en vigor el Patricova, la conselleria ha tramitado más de mil informes de riesgo y estudios de inundabilidad relativos a planes urbanísticos, proyectos de infraestructuras, etc.
Esto supone que, entre 2003 y 2009,
la conselleria ha conseguido evitar situaciones de riesgo que habrían afectado a una superficie de aproximadamente tienta mil hectáreas.

Como complemento de la normativa territorial, el Patricova contiene una
propuesta de infraestructuras de diversos tipos y distintos niveles de
prioridad para orientar la orientación de las distintas administraciones públicas -estado, Generalitat, ayuntamientos-.
Pero se trata de una relación de actuaciones meramente orientativa.

En todo caso, no es necesario que las Cortes insten a la Conselleria de Medio
Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda a iniciar los trámites para ejecutar las obras del Patricova porque la conselleria ya lo está haciendo.

Las actuaciones más importantes a cargo de La Generalitat están ejecutadas o en ejecución.
Las demás cuentan con proyectos preparados para ejecutarlas a la mayor brevedad posible.
Además, la Conselleria de Medio Ambiente también ha ejecutado obras que, aunque no se preveían en el Patricova, también se han visto que son importantes y se están llevando a cabo.

Entre las actuaciones del Patricova, a cargo de la conselleria, que ya están ejecutadas y en servicio en Castellón podemos destacar: el encauzamiento del río Cervol en Vinaròs, el encauzamiento y puente de la desembocadura de la rambla de Alcalá de Bernicarló, el encauzamiento del barranco de Juan de Mora en Nules y el encauzamiento de
la rambla de Capuchinos se Segorbe.
A su vez, están en ejecución las obras del encauzamiento del barranco de Fraga en Castellón de la Plana.

A su vez, en la provincia de Castellón, se han ejecutado diversas obras que no se mencionaban expresamente en el
Patricova, como el encauzamiento de la zona urbana de Albocàsser, un colector de pluviales en Fuentes de Ayódar y la canalización de aguas pluviales del Barranquet en Vila-real.
Todas ellas terminadas y en
servicio.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Señores diputados, por favor.

La senyora Bonet Mancheño:

Parece que no les interesa mucho.
Todas estas actuaciones han supuesto una
inversión de alrededor de 36 millones de euros en la provincia de Castellón, durante la vigencia del Patricova.

Puedo decirle que la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda
ha realizado un esfuerzo importante para reducir el riesgo de inundaciones en
la Comunidad Valenciana.
Sólo en esta legislatura la conselleria ha impulsado en el conjunto de la Comunidad Valenciana una inversión de más de 135 millones de euros en obras que ya están ejecutadas o en ejecución.
A esto hay que añadir 16 millones de euros en obras que están licitadas o en distintas fases de tramitación.

Y para su información, señor Pañella, le informo que el gobierno socialista no está cumpliendo sus obligaciones.
Las actuaciones más importantes del Patricova son los planes de defensa contra las inundaciones
del Júcar y del Segura, cuya responsabilidad es del estado y que no tiene previsto
hacer nada, absolutamente nada.

El gobierno tampoco ha ejecutado la fase que le corresponde del encauzamiento
de la rambla de Alcalá, en Benicarló, y el tramo final del barranco de Juan Mora en Nules.
Incluidas ambas obras en
el programa AGUA.

La única obra importante contra inundaciones en la provincia de Castellón, ejecutada por el gobierno socialista, ha sido el encauzamiento del río Seco en Castellón, una obra que adjudicó e inició el 2003 el gobierno del Partido Popular.

En fin, si 35 millones de euros en obras que ya están ejecutadas o en ejecución a ustedes les parece que no es suficiente, más los 16 millones de euros en obras que están licitadas o en distinta fase de tramitación le parecen suficientes, pues mire, no sé, no sé qué es lo que tiene que decir.
La verdad es que debería de, como mínimo, reconocer lo que se está llevando a cabo, lo que se está haciendo, lo que se ha hecho, porque es justo, y hacer menos demagogia.

Y para, bueno.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Bonet.

La senyora Bonet Mancheño:

.
.
.
iba a decir algo, pero lo dejo para luego.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Mire, este humil diputat hauria de saber i sap que el Patricova són normes d'obligat compliment.
I que no s'obliga al seu compliment també és veritat que també ho sé, que ho hauria de reconéixer i demagògia.
.
.
 Mire, quan u no té cap argument per a defendre sempre acudix a la demagògia.
Jo no he utilitzat demagògia.
He dit obres, he dit paraules i he dit xifres.

I vosté, a més de saber, hauria de pensar, cosa que en esta proposició no de llei vosté no ha fet, ha llegit, però no ha pensat.
No ha pensat en res del que jo li he dit.
I que quan ho van
presentar vostés, el senyor García Antón va dir que el 2011 estaria tot acabat.
Val!

Si vol parlar de demagògia faça marxa arrere i revise estes paraules, i aleshores parlarem de demagògia.
El senyor García Antón va dir que estaria acabat.
I (inintel·ligible) .
.
.
la meravella de 35 milions d'euros que.
.
.
35 milions d'euros en un termini de deu anys, són 3,5 milions d'euros de mitjana per any.

I perdone, si vostés havien d'haver invertit els centenars de milions que diu ací, i n'han invertit 35, vostés no han arribat a complir l'objectiu.
Per tant, no me vinga dient.

Vosté m'ha dit les tres, quatre obres i mitja que han fet.
Vol que li llisca tota la
llista de Castelló?
Les que estan en groc són les que han fet vostés i les altres són les que no han fet i tenien un compromís de fer.

No han fet, la conselleria, el barranc de Barbiguera en Vinaròs.
No han fet res sobre la rambla Cervera.
No han fet res sobre el barranc de
Moles.
No han fet res sobre la carretera, el drenatge de la marjal de Peníscola de la CV-140.
No han fet la el dic en la desembocadura del riu de Sant
Miquel.
No han fet el drenatge de les aigües pluvials de la marjal d'Orpesa.
No, no és que no ho han fet, és que han permés que facen un pont en Orpesa, en la desembocadura del riu Xinxilla, que s'ha de tirar perquè és un autèntic perill en les avingudes.
Ho han permés.
I ara l'han de tirar.

No és que.
.
.
Són d'obligat compliment, me recordava vosté a mi.
Jo és que li he de recordar a vosté.
Sap de qui és l'ajuntament d'Orpesa?
Sap qui té la majoria absoluta?
Ho sap vosté?
Sap que és el Partit Popular qui governa en Orpesa?
Doncs eixe és el que ha permés que se faça un pont sense cap llicència i sense res en la desembocadura del Xinxilla, que és realment problema molt greu perquè podia provocar inundacions.
I ara l'han de tirar.
I s'ha dit que el tiren ja, eh.
I l'hauran de tornar a construir, perquè sí que hi ha un, però en condicions.
No deixar que una empresa, quan li interesse a ell, quan li done
la gana i de la manera que li done la gana, faça el que li done la gana.

Per tant, senyoria, jo li aconselle que pense abans de dir-mos si hauríem de saber o no hauríem de saber, dins de, no la demagògia, sinó dins del complex de superioritat que la majoria absoluta li dóna de manera contínua, però que vosté sap molt poc administrar.

De fet, acabant, senyories, després, si vol, li passaré, perquè vosté també la conega: la llista dels deures que vostés no han fet.
Val?
Li la passe, ací està tota.

Mire, només han fet el que està en groc.
I això la promesa que estan, estaria acabat, als deu anys.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Pañella.

Tiene la palabra la señora Bonet.

La senyora Bonet Mancheño:

Gracias, señor presidente.

Bueno los hechos son las mejores razones.

Plan contra inundaciones en la ciudad de Alicante, en servicio; encauzamiento
de los barrancos Juncaret y Orgegia, en Alicante, en servicio; encauzamiento y
desembocadura del barranco de las Ovejas, en Alicante, licitada y para iniciar
en breve; encauzamiento de los barrancos Barceló y Foietes, en Benidorm, en servicio; mejora de la red de drenaje de la playa de
San Juan, en servicio; defensa del barranco del (inintel·ligible) .
.
.
, en Lorcha, en servicio; encauzamiento del río Cervol, en Vinaròs, en servicio; encauzamiento y puente de la desembocadura de la rambla de Alcalá, de Benicarló, en servicio; encauzamiento del barranco de Fraga, en Castellón, en ejecución; encauzamiento del barranco de Juan Mora, en Nules, en servicio; encauzamiento
de la rambla de Capuchinos, en Segorbe, en servicio; encauzamiento de los
barrancos de Puçol y El Puig, en ejecución; nueva red de colectores de aguas pluviales y saneamiento, en Silla, en
ejecución; encauzamiento del barranco del Tramusser, en Almussafes, Benifayó y Sollana, en ejecución; encauzamiento y puente de la rambla de San Nicolás, en Beniopa y Gandía, en servicio; cubrimiento y muro de contención del barranco de Collado, en Ador, en servicio; encauzamiento y puente sobre el
río Vernissa, en Rótova, en servicio; defensa del barranco de
(inintel·ligible) .
.
.
, en el casco urbano de Palmera, en servicio; canalización de la séquia mare de Oliva, en servicio; encauzamiento del barranco de la Font, de
Oliva, en servicio; encauzamiento de la Rambleta, de Catarroja, en servicio;
encauzamiento del Canal Bovalar, de Estivella, en servicio; encauzamiento del
barranco de las Monjas, de Riba-roja, en servicio; encauzamiento del barranco
de Porxinos, en Riba-roja, en servicio; muro de defensa de la margen izquierda
del río Sellent y defensa del casco urbano en Cotes, en servicio.

Actuaciones de la conselleria no previstas en el Patricova, pero realizadas: en Alicante, mejora de márgenes y desembocadura del barranco de la Albufereta, terminada y en servicio.
En Castalla, ampliación de la red de fluviales, ronda de la Foia, fase primera, terminada y en
servicio.
En Cox, encauzamiento y defensa del barranco de los Ángeles, terminada y en servicio.
En Crevillent, colector de pluviales calle Virgen de la Salud, terminada y en
servicio.
En El Verger, nuevo puente sobre el río Girona, terminado y en servicio.
En Monforte del Cid, colector de pluviales, terminado y en servicio.
En Onil y
Castalla, canalización de aguas pluviales hasta el río Verde, terminado y en servicio.
En Albocàsser, encauzamiento de zona urbana, terminado y en servicio.
En Fuentes de Ayora, colector de pluviales en calle Barranco, terminado y en
servicio.
En Vila-real, canalización de aguas pluviales del Barranquet, terminado y en servicio.
En Albaida, encauzamiento del barranco
(inintel·ligible) .
.
.
, terminada y en servicio.
En Alfarrasí, prolongación del encauzamiento de L'Olleria y Serra, terminada y en servicio.
En Estivella, encauzamiento urbano, terminado y en servicio.
En Mislata, colector de pluviales calle San Antonio, terminado y en servicio.
En Xeraco, colector de aguas pluviales en la playa, terminado y en servicio.
En Almoradí, evacuación de pluviales en el casco urbano, en ejecución.
En Benejúzar, colector de aguas pluviales en avenida de Segura y calles Virgen del Pilar,
Concordia y Jaime Rosell, en ejecución.
En San Juan, de Alicante, colector sur de drenaje de aguas pluviales, en ejecución.
En San Vicente del Raspeig, colector de aguas pluviales de la zona norte, en
ejecución.
En Alboraya, drenaje del sistema Vera-Palmaret, en ejecución.
En Almussafes, Benifayó i Sollana, encauzamiento de los tramos urbanos del barranco Tramusser, en
ejecución.
En Real de Montroy, defensa en la margen derecha del río Magro, en ejecución.

Y decirle, además, que la conselleria, porque esto les interesará, está trabajando en la revisión del Patricova para actualizar parte de su normativa y completar la cartografía, incorporando algunos criterios y determinadas situaciones de riesgo que no se
consideraron.
.
.

El senyor president:

Gracias.

La senyora Bonet Mancheño:

.
.
.
cuando se realizó la cartografía vigente.

Esta revisión incluirá una actualización del catálogo de infraestructuras que acompañará el Patricova.

Hechos son razones, ya lo sabe usted.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Bonet.

Ya le he visto que está más bien en servicio.
Muchas gracias.

Pasamos a la votación del punto número 4.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
8.
No prospera la proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre les necessitats d'aigua a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
897, BOC número 289)

El senyor president:

Pasamos al punto cinco, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre las necesidades de agua de la Comunidad Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Para su exposición, tiene la palabra la excelentísima.
.
.
, no, la ilustrísima señora doña Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, señor presidente.

No sé si les suena este tema, parece que no porque.
.
.
trabajo poco, sobre el mismo, por parte de la oposición.

Como señala en la exposición de motivos de la proposición no de ley, las dos legislaturas del gobierno del presidente Zapatero, del
Partido Socialista, han estado marcadas por el caos y el desgobierno en muchas
cosas, pero hablamos de esto porque aquí lo ha habido, la planificación y gestión del agua.

La situación actual es de parálisis total.
No se han aprobado los nuevos planes hidrológicos de las demarcaciones hidrográficas, como exige la directiva marco del agua de la Unión Europea.
No se ha actualizado el Plan hidrológico nacional ni se han aprobado los caudales ecológicos que, según el Partido Socialista, eran la razón principal para derogar por decreto ley el trasvase del Ebro.
Mentira.

No se ha establecido ninguna solución viable consensuada con los usuarios para el trasvase Júcar-Vinalopó cuando las obras están ya prácticamente terminadas.

No se ha aprobado la delimitación de las cuencas internas valencianas ni se ha diseñado ninguna solución para permitir una planificación común con la demarcación del Júcar.
Y muchas otras cosas.
Pero esa es la situación real.
No han hecho nada.

Ese abandono total de la política del agua se refleja igualmente en la parálisis del gobierno a la hora de ejecutar las infraestructuras de competencia
estatal que la Comunidad Valenciana necesita para aprovechar el agua con la máxima eficacia en temas como modernización de regadíos o de reutilización de aguas residuales.
Lo único que ha hecho el gobierno del señor Rodríguez Zapatero, el Partido Socialista en la Comunidad Valenciana, es construir
desaladoras, sin que además haya sido capaz de poner en funcionamiento más que una en siete años, cuando la ventaja del programa AGUA, ese que nos intentaron vender frente al
derogado Trasvase del Ebro, era, según el Partido Socialista, que traería más agua, más pronto y más barato.
¡Mentira!
El Consell denunció que eso era totalmente falso, y el tiempo nos ha dado la razón.

La situación del trasvase Júcar-Vinalopó es uno de los ejemplos más lamentables del desgobierno en materia de agua.
La decisión unilateral e injustificada del gobierno de modificar en el año 2005 el proyecto cuando ya estaba a medio construir, ha hecho que llegue a
2011, cuando la conducción está construida y prácticamente a punto de entrar en servicio con un sobrecoste de más de 200 millones de euros.
Y, sin embargo, no tiene usuarios.
Se ha hecho una
inversión enorme para construir una infraestructura que es esencial para la zona más deficitaria de agua de la comunidad, pero la frivolidad y la improvisación del gobierno ha hecho que esa inversión sea hoy por hoy inútil.
Mientras no se resuelvan las cuestiones de calidad y uso del agua, así como el precio para los usuarios que en el proyecto que estaba ejecutando el
gobierno del Partido Popular tenía perfectamente resueltas.

Por tanto, cuando está a punto de concluir la legislatura autonómica y faltan unos meses, casi un año, para que acabe la legislatura estatal, sigue siendo igual de necesario que
hace cuatro años, o más, expresar el descontento de los valencianos con esta situación y exigir, una vez más, soluciones reales al problema real que para nuestra comunidad, la Comunidad
Valenciana, supone la escasez de agua, como se hace con esta proposición no de ley.

Mientras tanto, mientras ustedes no hacen nada desde el gobierno central y
desde la oposición en Las Cortes, porque nunca nos apoyado en este asunto, desde La Generalitat
se sigue haciendo todo lo posible por defender los derechos y los intereses de
los valencianos y por ejecutar las infraestructuras más importantes que nos permiten seguir avanzando hacia el aprovechamiento eficaz
y sostenible del agua disponible en nuestro territorio.

Reivindicación del trasvase del Ebro.
¿No sé si le suena?
Desde el Decreto ley de 18 de junio de 2004, con el que el
gobierno socialista derogó el trasvase, el Consell ha mantenido viva su reivindicación y lo seguirá reivindicando todo lo necesario, porque es una necesidad para la Comunidad
Valenciana, porque se ha demostrado que no había ninguna razón técnica, ambiental, hidrológica o económica que hiciese necesario derogarlo, y porque la supuesta solución alternativa, las desaladoras del programa AGUA, no funciona.
Desde el año 2003 el Ebro ha vertido al mar cerca de 80.
000 hectómetros cúbicos.
En ese mismo período los trasvases que hubiera necesitado la Comunidad Valenciana habrían sido de 2.
500 hectómetros cúbicos, apenas el 3%.

Defensa del Tajo-Segura.
Por supuesto, lo defendemos.
Ustedes nada.
Se ha
conseguido, por lo menos por nuestra parte, que no salga adelante la reforma
del Estatuto de Castilla-La Mancha.
El Consell ha apoyado a los usuarios del
Vinalopó en la exigencia al ministerio de soluciones viables para el trasvase Júcar-Vinalopó y ha ejecutado la infraestructura del postrasvase para distribuir el agua por
la comarca, con una inversión de más de 25 millones de euros.

El Consell ha participado en el proceso de elaboración de los planes hidrológicos de demarcación que el gobierno socialista puso en marcha con mucho retraso y que está ahora paralizado por su incapacidad para promover soluciones integradoras.
La
defensa firme de los intereses de la comunidad ha conseguido detener las
intenciones del Ministerio de Medio Ambiente de reducir la representación valenciana en los órganos de la demarcación del Júcar y de delimitar unas cuencas internas que habrían empeorado en lugar de mejorar la situación del agua en gran parte de la comunidad.
Le recuerdo que estamos aquí para mejorar y trabajar para los valencianos.
Ustedes no lo hacen; nosotros sí.

Se ha desarrollado al máximo la política de ahorro y gestión eficiente del agua.
Durante estas dos últimas legislaturas, La Generalitat ha invertido 1.
400 millones de euros en
infraestructuras hidráulicas, destinadas a mejorar la gestión del agua, depurar y reutilizar las aguas, modernizar regadíos, mejorar el abastecimiento de los municipios y proteger a los municipios
frente a inundaciones.
Ustedes dirán que no, pero esa es la realidad.
Sí está hecho.

En estas dos legislaturas se han modernizado más de 90.
000 hectáreas de regadío en la Comunidad Valenciana y la superficie modernizada, 257.
000 hectáreas, supone ya el 76% de la cultivada.
En 1995, ese porcentaje era del 17%.
La
diferencia es abismal.

En 2003, la Comunidad Valenciana tenía 386 depuradoras de aguas residuales y el volumen de agua tratada era de 466
hectómetros cúbicos.
En este momento, la Comunidad Valenciana tiene 449 depuradoras en
funcionamiento y el volumen de agua tratada es de 502 hectómetros cúbicos.
Además, están en ejecución 13 actuaciones de construcción de nuevas instalaciones o de ampliación y mejora de instalaciones ya existentes.

En 2003, se reutilizaron 150 hectómetros de aguas depuradas.
En 2010, se ha reutilizado más 300 hectómetros cúbicos.

Se ha puesto en marcha el Plan 100x75, con el que va a seguir invirtiendo en
depuración y reutilización del agua, con el objetivo de llegar a depurar el cien por cien de todas las
aguas residuales de la Comunidad Valenciana, incluyendo las poblaciones más pequeñas, y reutilizar el 75% del agua depurada.
Las primeras actuaciones se van a
licitar próximamente.

Esto es trabajar por la Comunidad Valenciana y por los valencianos, no lo que
hacen ustedes.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Elena Bonet Mancheño)

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señora Díaz.

Un momentito.
(Pausa i veus)

Señor Pañella, para fijar posición, tiene diez minu.
.
.
(Veus) No, no.
Ya me he dado cuenta.
(Veus)

Tiene la palabra, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Estic al·lucinat pel que acaba de sentir, perquè és que.
.
.
Al·lucinat totalment perquè una persona que va defendre, en teoria, una proposta, comença per dir-mos que si treballem poc.
.
.
(veus), (inintel·ligible) .
.
.
ni a l'oposició, indiferentment.

Senyora diputada, mire, (veus) no, no, no, el motivo.
.
.
Deixem parlar, per favor!
El motiu és que el dia que vosté vullga, faça una revisió de les intervencions que este humil diputat ha fet en Les Corts, del temps que
li ha dedicat, de les propostes que ha presentat, de les vegades que ha
intervingut en comissió i les compara amb les que vosté ha fet.
I si després d'això diu que treballem poc, és que vosté encara no s'ha despertat.
I ho dic ben clar.

I jo crec que no s'ha despertat perquè el paperot que li han encarregat avui a vosté és que no té nom.
Jo, de vosté, m'enfadaria amb els seus companys, però m'enfadaria i els cantaria les quaranta, perquè és que dir-li a vosté que diga això, que diga el que ha dit, quan fa pocs dies a Mallorca el Partit Popular -al qual vosté crec que pertany, crec, encara que les tesis ja vorem si són les mateixes- diu que no va a aparéixer de cap manera en el seu programa electoral el transvasament de l'Ebre, se nega que aparega.
I que vosté vinga a fer este paperot que ha fet avui, és per a enfadar-se, és per a enfadar-se.
I de fet, és que no l'ha defés.
Si teníem algun dubte per aprovar una proposició no de llei que vosté ha presentat, ara no en tenim cap, perquè vosté ha sigut incapaç de defensar-la.
Vosté l'ha utilitzat simplement com a una pedra per a tirar o l'oposició indiscriminadament.
I vosté s'ha oblidat que tenia de defendre un text.

Per tant, si vosté és incapaç de defendre un text, no mos diga que anem a defendre'l nosaltres, que no ho farem.

La seua política hídrica està carregada de mentides, la seua proposició no de llei està carregada de mentides.
Quan vosté mos diu que recuperem la via diàleg, de quin diàleg van a obrir vostés?
El diàleg intern, el diàleg intern.
No van tindre cap diàleg.
Vosté se riu, li fa gràcia.
Simplement té la raó del vot, ni una més.
Ha sigut incapaç de defendre la seua proposta, simplement ha estat atacant -i jo li dic ben clar, insultant.
.
.
, o intentant insultar, perquè com moltes vegades hem dit, insulta qui pot, no qui vol- a esta oposició -ja li he dit-, acusant-mos de treballar poc -ja li he dit-, qüestions purament matemàtiques.
Mire-ho, observe i després parle.

Segona.
Que vosté treballa per als valencians?
Sí que és veritat, el seu partit treballa per als valencians, però no per a tots, per a alguns, per a alguns, per als amiguets.
Per a aquells
proveïdors que si són amics i parlen públicament d'acord amb les seues tesis, cobren de seguida les seues factures, mentres altres -i això està passant en Radiotelevisió Valenciana-, mentres altres si no són tan amiguets, no cobren.
Això és treballadors per als valencians i per a les valencianes?
Això és treballar per a vostés mateixos.
És més, treballen per a vostés amb els diners de tots els valencians i valencianes.
Per tant, no mos diguen
això.

I tornant al tema de l'aigua, primera mentida, el Partit Popular no assumix en el seu programa d'estat posar res del transvasament de l'Ebre.
I vostés ho saben perquè han tingut una pugna, no ara sinó fa quatre anys, i fa quatre anys ja van deixar buscar eufemismes i fórmules sense parlar de transvasament i no ho van aconseguir ja, no ho van
aconseguir.
L'han tingut de ficar vostés en contra.
.
.
, ací, però en contra del pensament del seu partit, que no va voler.
I ara ni això, i ara ni això.
Cap al·lusió als transvasaments d'aigua, ni tan sols a les transferències dels sobrants d'aigua que fa quatre anys van admetre.
Ni això, ni això admeten vostés.

Per tant, abans de parlar, jo crec que s'hauria de treballar un poquet.
.
.
, treballar-s'ho un poquet i assabentar-se, almenys, del que el seu partit diu, perquè no ho vol.
No volen parlar ja del fracàs.
Els ha significat un fracàs.
Per què?
Entre altres coses, perquè vosté és incapaç de consensuar absolutament res.
D'implantar la majoria que el poble els dóna, sí.
De consensuar, absolutament res.
D'utilitzar tots els mitjans públics per al seu propi favor, sí; d'utilitzar els mitjans públics a favor del poble valencià, no.
Li podem dir moltíssimes més.
El 80% pràcticament de l'aigua no es reutilitza, no es reutilitza.
Quina és la política hídrica del Consell?
Protestar a Madrid.
Però de fer, res; de forment ni un gra.
Absolutament res, absolutament res.
Politiqueo, politiqueo, però en el pitjor dels conceptes que se puga aplicar eixa paraula.

Per tant, si parlem de qüestions serioses, parlem del que és l'estalvi d'aigua, parlem de les inversions en aigua.
Vol que parlem de les inversions d'aigua que vostés han posat en estos pressupostos?
Vol que parlem de com han votat que no a l'esmena de Compromís contínuament dos anys seguits per a la millora de les instal·lacions de reg?
Vol que parlem d'això?
O siga, no treballem?
Vostés treballen amb un no, vostés treballen al no.
I són vostés els qui tenen la responsabilitat de fer-ho.
Mosatros estem ací observant i presentant propostes.
Vostés diuen que no.
I ara mos diuen que de meravella, que tot.
.
.
No.
Ho sent.
Este
no és el camí, este no és el camí.
La prepotència se li
asoma, se li asoma, li rebosa i no és bo per al.
.
.
La prepotència li rebosa.
Sí, sí.
Li rebosa totalment.
Des de les seus expressions, que menysvaloren el fet dels altres i
des de la seua inconsciència, que és incapaç d'adonar-se de per on va el seu partit.

No crec que meresca la situació cap reflexió absolutament més.
Una proposició no de llei simplement per a fer oposició, quan no s'han adonat que són govern.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señor Pañella.

Ahora, para fijar posición.
.
.
Un momentito.
(Pausa) Tiene la palabra el señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, presidenta.

Jo li ho dic sincerament, després de.
.
.
, me dóna pena, és a dir, cloure aquesta legislatura en una comissió parlant del tema de l'aigua, però, sobretot, el posicionament vergonyós i vergonyant -que jo no sé qui li haurà escrit això- que vosté ens ha exposat aquí.
I jo li ho dic sincerament, eh?

Pensa vosté que realment val la pena per un grapat de vots -diga'm la veritat-, per un grapat de vots, aplicar en relació al tema de l'aigua, la instrumentalització, la manipulació i la utilització partidista que vostés estan duent a terme?
Pensa que val realment la pena per un grapat de vots l'enfrontament social, econòmic, entre comunitats, entre ciutadans, el mal que s'està fent des d'un punt de vista de competitivitat dels sectors econòmics i tal en un tema tan important com el de l'aigua?
Jo pense que algú li ha passat alguna nota o l'ha enganyat o vosté realment no s'ha preparat aquest tema.

En segon lloc -jo li ho dic sincerament-, nosaltres hem presentat variades i diverses iniciatives legislatives a Les
Corts, bé siga en comissió o bé siga en ple.
Com és possible que vosté, després de tot el que ha plogut, ens parle del Tajo-Segura, dient-nos el que ens ha
dit?
És que realment vosté no sap que són vostés mateixos, el Grup Parlamentari Popular, el que mai, absolutament mai ha
vullgut arribar a un acord amb el Grup Parlamentari Socialista, malgrat tindre
les dues formacions polítiques majoritàries a la Comunitat Valenciana el mateix plantejament respecte al Tajo-Segura?
Vostés no han vullgut mai arribar a un acord perquè no els interessa que els socialistes valencianes coincidisquen amb vostés en el tema de l'aigua.

Jo li recorde que mai els socialistes valencianes hem acceptat cap reserva de
cabal, mai, ni 4.
000 ni 5.
000 hectòmetres cúbics, ni res.
Mai, mai hem aprovat cap data de caducitat, mai, ni en l'articulat ni en el preàmbul.
Sempre, sempre ens ha paregut incorrecte i nefast.

Per tant, encara més, sobretot en el que ha sortit esta setmana en el tema de l'autoritat nacional de l'aigua.
Sempre hem recolzat, i mai han vullgut arribar a un acord amb nosaltres,
que qui té la màxima autoritat en el tema de l'aigua ha de ser el ministeri i mai les comunitats autònomes a través dels estatuts d'autonomia.
Sempre hem dit que si algú vol introduir reserves hídriques, que s'introduïsquen en el pla hidrològic de conca, és a dir, en el Pla hidrològic nacional i mai en els estatuts d'autonomia.
Els ho hem proposat i mai ho han aprovat.

Però, clar, el fort és que després me parla del tema del Xúquer-Vinalopó.
Com és possible que vosté me diga la defensa del Xúquer-Vinalopó, quan ha hagut de ser un fallo judicial per part de l'Audiència Nacional el que ha donat la raó al govern central respecte a la modificació del seu traçat?
No se'n recorda, Assut de la Marquesa enfront de Cortes de Pallàs?
Clar, el fort és que ha hagut de ser un fallo judicial perquè diguen el que tinguen de dir.

Vergonyós és en el tema de l'Ebre, tornem amb l'Ebre.
Per favor!
, vosté sap igual que jo, igual que jo, que els socialistes vam haver de modificar un
pla hidrològic nacional l'any 2001.
Per què?
Perquè no era un pla hidrològic nacional, era un pla nacional de transvasaments que no ponderava altres
opcions, però, sobretot, amb uns objectius mediambientals de dubtosa legalitat.
Ni era viable
socialment -i vosté ho sap millor que jo, almenys no era acceptat per la conca cedent-, ni era viable des d'un punt de vista mediambiental -no comptava amb cap tipus d'aprovació de la Unió Europa-, però és que tampoc era viable des d'un punt de vista econòmic -no comptava amb cap tipus de finançament europeu.

Com és possible que a hores d'ara, quan el seu partit a nivell nacional el que ha fet ha sigut amagar el cap
davall l'ala en el tema del transvasament de l'Ebre, i vosté ens surt ara, després de deus anys, matxucant amb el mateix?

Però, clar, resulta imperdonable -tinc ahí diversos apunts-, però resulta imperdonable que vosté parle aquí de sanejament, quan el segon pla de sanejament de la Comunitat Valenciana, que
va finalitzar ara fa dos anys, es troba a penes sense executar.
Quines lliçons ens ha de donar de sanejament, quan d'acord amb l'Institut Nacional d'Estadística, la Comunitat Valenciana és la darrera en depuració d'aigües residuals i, paradoxalment, la que més cobra de cànon de sanejament als valencians?

Com pot vosté parlar de dessaladores, si són vostés els que no donen les últimes autoritzacions ambientals al ministeri perquè de forma expressa no puguen, no puguen, posar-se a treballar com Déu mana?
Com és possible que vostés intenten boicotejar sistemàticament, per exemple, la dessaladora de Torrevella, que ha de portar l'aigua a Alacant i Benidorm?
Quantes sentències més han de perdre per a deixar d'incordiar sobre això?
O és que l'aigua de la dessaladora de Torrevella és diferent a la dessaladora d'Alacant, que el senyor Camps, en companyia de la ministra de Medi Ambient, en
aquella època, Elvira Rodríguez, ¿no?
, li deien.
.
.
, tant varen alabar, tant varen alabar l'any 2003.
Em pareix vergonyós.

Però, per últim, em pareix vergonyós que parle d'inversions del govern central, inversions a la Comunitat Valenciana.
.
.
Aquest
document, aquesta gràfica, aquests imports estan avalats per la mateixa Generalitat valenciana, i el
que sí que és vergonyós el que vostés van fer en la Comunitat Valenciana en el tema de l'aigua quan Aznar governava a Madrid.
Li ho dic jo: la mitjana anual d'inversions a través del Ministeri de Medi Ambient en el tema de l'aigua a la Comunitat Valenciana, mentres vostés van governar, va ser de 565 euros.
¡La mitjana anual!
Doncs, bé, els set anys que portem governant nosaltres a nivell de govern central, la
mitjana anual és de 10,4 milions d'euros.
Per tant, multiplique vosté i vorà les diferents.
.
.
¡Encara més!
, el darrer any, que és el 2009, la confederació, és a dir, Ministeri de Medi Ambient, ha invertit en la Comunitat Valenciana, el
2009, 25,8 milions d'euros; el darrer any que vostés van governar, ¿sap quant van invertir en la Comunitat Valenciana a través de la confederació?
600.
000 euros.
Clar, la multiplicació és per 40, ¡la multiplicació és per 40!

Per tant, no puc entendre, no puc entendre, la seua intervenció, perquè, clar, si vosté haguera incidit en el tema de consens o, almenys, en el tema de.
.
.
recuperar
determinades línies que hi havien en el tema de l'aigua, o almenys per a corregir determinades actituds, ho haguera entés, però que a vosté la porten aquí, li diuen el que tinguen de dir en el tema de l'aigua, ens pose a caldo a tots els grups parlamentaris, a aquestes Corts, en tot
el que ha plogut, me pareix indecent.

Me sap mal i greu finalitzar aquesta legislatura amb aquesta crítica.
Li dic que és una crítica tremendament constructiva, perquè pense que el que s'ha dit per part del Grup Parlamentari Popular no hi ha dret que es diga en una
cambra democràtica com és aquesta.

I, en definitiva, finalitze, ¡per favor!
, ¡per favor!
, ja està bé d'instrumentalitzar, ja està bé de manipular, ja està bé d'utilitzar des d'un punt de vista partidista el tema de l'aigua.
Espere que les properes eleccions autonòmiques, que són.
.
.
, i municipals, tinguen més trellat per part del Partit Popular per a, sobretot, adonar-se que no val la
pena, per un grapat de vots, manipular i, sobretot, enfrontar els valencians en
qüestions com aquestes.

Gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Andrés Antonio Ballester Costa)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Para el turno de réplica, tiene la palabra doña Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Yo espero que no sea porque soy mujer y joven y tan solo llevo dos años como diputada en estas Cortes el que me repitan una y otra vez mi poca
preparación en este asunto, en este tema.
(Remors) Me lo han dicho tanto uno como otro de los diputados.

En cualquier caso, creo que en este tema, precisamente, soy la única persona, podría decir, de todas las Cortes, que ha trabajado sobre trasvases y desaladoras,
sobre comparativa de programa AGUA y Plan hidrológico nacional, sin ser política, y a nivel universitario.
Creo que soy la única persona.
Por tanto, sé muy bien de lo que estoy hablando.
Si no, no me habrían pasado este tema ni lo estaría defendiendo yo.

Si de algo me tienen que dar lecciones, precisamente, no es de esto.
Creo que
de pocas cosas me tienen que dar ustedes lecciones, y no es por prepotencia, es
por todo lo que estoy escuchando.
Hoy me lo están demostrando ustedes de nuevo.

Bien, mi referencia, señor Pañella, era sobre todo, y lo sabe, o sea, si se hubiese leído la proposición no de ley sabría que mi referencia a la paralización absoluta es del gobierno del Partido Socialista.
Eso es lo que estoy diciendo.
Y por parte de la oposición, del Partido Socialista y de ustedes mismos, no nos han apoyado ni una sola
vez en la reivindicación, que no es otra que agua para los valencianos, y no agua que no nos
merezcamos, es que es el agua necesaria para que tanto el turismo como la
agricultura como el uso diario, salga adelante en nuestra comunidad.
Pero
ustedes siguen diciendo que no, defienden algo que luego no votan, pero.
.
.
,
bueno.

La inversión y el avance en la reutilización de agua, que ustedes dicen que no.
.
.
, por parte del Partido Socialista, y de
ustedes también, que no existe, ha sido reconocida incluso por «ese gobierno» del Partido Socialista que hasta nos ha premiado y reconocido esa reutilización del agua, cómo la llevamos a cabo en la Comunidad Valenciana y en determinados municipios,
en concreto en el municipio d Alicante.

Dicen que politizamos este tema.
Es que no lo politizamos nosotros: ustedes
llegaron al gobierno y, por decretazo, derogaron un plan hidrológico nacional y un trasvase del Ebro.
No lo politizamos nosotros, lo hicieron
ustedes.
Nosotros  solo reivindicamos algo que creemos necesario y que creemos que es la mejor
solución.
Ustedes piensan que son las desaladoras, y cuando lo piensan, luego resulta
que no las ponen en marcha.
Eso es lo que también reivindicamos.

Ustedes tienen y presentan un programa AGUA que no llevan a cabo.
Bueno, pues,
si tanto creen en él, llévenlo a cabo, por lo menos.
Pero resulta que no.
Aquí lo único que hacen es aprobar trasvases para Cataluña.
Ahí sí que los aprueban y están de acuerdo, pero para el resto, no.

Luego habla también de.
.
.
, incluso la justicia, que si.
.
.
Bueno, yo le recuerdo, supongo que se
refería a la sentencia del Tribunal Constitucional de no incluir en los estatutos de
autonomía.
Bueno, pues, resulta que Andalucía, que es el que lo ha incluido, es del Partido Socialista, creo, ¿no, verdad?
Sí.
Bueno, pues, esta sentencia de 16 de marzo de 2011 anula el artículo de la reforma del estatuto de Andalucía que daba a la comunidad autónoma competencias exclusivas sobre las aguas de la cuenca del Guadalquivir que
trascurren por su territorio y no afectan a otra comunidad autónoma.
La división y el enfrentamiento entre comunidades autónomas por el agua, no es más que una consecuencia del vacío que ha dejado el gobierno socialista al abandonar por completo la idea de una
autoridad nacional del agua capaz de integrar los distintos intereses
particulares en una política común, que es lo que tiene que haber, una política común al servicio de todos los españoles.

Ustedes no lo están haciendo, parece que se han olvidado, parece que estos dos años que ha habido de menos sequía, el tema del agua haya desaparecido, su importancia y su esencialidad para.
.
.
,
tanto para la Comunidad Valenciana como para el resto de España.
Ustedes lo han olvidado.
Es una pena que tengamos que llegar siempre con el
gobierno del señor Rodríguez Zapatero a un extremo tal para darse cuenta de la situación y que ustedes actúen.
Ustedes han dejado de actuar en el tema del agua, y eso es lo que estamos
pidiendo, ni más ni menos, no lo pedimos porque sí, lo pedimos porque no lo han hecho.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Pasamos a la votación del punto número 5.
¿Votos a favor de esta proposición no de ley?
8.
¿Votos en contra?
5.
(Pausa) Con lo cual, decae.

Pasamos al último punto del orden del día.
Es la toma (veus) en consideración.
.
.
Perdón, se aprueba, por supuesto.
(Veus) 8 contra 5, (veus) resulta que se ha aprobado.
O sea, es una obviedad.

Proposició no de llei sobre el Pla estatal d'habitatge i rehabilitació 2009-2012, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 71.
898, BOC número 289)

El senyor president:

Pasamos al punto número 6 del orden del día, la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el plan estatal de vivienda y rehabilitación presentado por el Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra la señora Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Sí, señor presidente.

Este grupo parlamentario también hemos presentado una enmienda de adición al texto de la proposición no de ley, que pasaré a defender en este primer turno también, junto con la proposición no de ley.

Señoras y señores diputados, saben ustedes que la Comunidad Valenciana firmó el pasado 28 de abril de 2009 el convenio con el estado para la aplicación del Plan de vivienda 2009-2012, estableciendo unos objetivos concretos para
cada línea de actuación del plan.
En julio del año 2010, la ministra de vivienda anunció un recorte radical de las ayudas estatales del plan de vivienda concertado con
las comunidades autónomas.
La decisión, señoras y señores diputados, se tomó unilateralmente, sin ninguna negociación, ni siquiera una consulta previa con las comunidades autónomas con las que el gobierno firmó convenios y asumió compromisos firmes para desarrollar de forma conjunta este plan.

En definitiva, señorías, este convenio ha quedado incumplido ahora, a mitad de plan, por una decisión, como decía, del gobierno, unilateral y sin precedentes de ningún tipo.
Bueno, sí, hemos visto que sí que ha habido precedentes, a golpe de decretazo, como la derogación del trasvase del Ebro.

Este real decreto aprobado por el gobierno el 17 de diciembre, concreta algunos
recortes, como, por ejemplo, se suprime la ayuda estatal directa a la entrada,
con lo cual, para los compradores de viviendas protegidas y viviendas usadas,
se suprimen las subvenciones estatales para adquirir o urbanizar suelo
destinado a construcción de viviendas protegidas, se reducen en un 40% las ayudas a promotores de
viviendas protegidas destinadas a alquiler, se elimina la reserva de eficacia,
es decir, los fondos que el ministerio venía destinando a las comunidades que superasen el número de actuaciones inicialmente convenidas, es decir, el caso de la Comunidad
Valenciana; se elimina la financiación estatal de las ventanillas únicas de vivienda, se elevan los tipos de interés de los préstamos del plan, y en algunos casos hasta casi el triple.

Todo esto se suma al incremento del IVA sobre la vivienda que entró en vigor el pasado mes de julio y la eliminación de las deducciones de IRPF por la adquisición de vivienda habitual.

En definitiva, señoras y señores diputados, todo esto confirma que el gobierno central solo sabe reducir el
gasto social y aumentar impuestos, que vive en la improvisación permanente y que desprecia las competencias de las comunidades autónomas, con las que firmó unos convenios, negro sobre blanco, para el desarrollo de un plan que ha
incumplido dejándolo bajo mínimos.

La Comunidad Valenciana ya había anunciado desde el primer momento que este plan de vivienda era insuficiente e
inadecuado y tenía muchas restricciones para la Comunidad Valenciana.
Sin embargo, intentamos
arrimar el hombro desde el Consell del president Camps y, para paliar las deficiencias de ese plan estatal, el gobierno de La
Generalitat aprobó una seria de medidas específicas para intentar cubrir algunas de las deficiencias que tenía el plan nacional.

Desde el 1 de enero, señoras y señores diputados, el recorte y las ayudas estatales altera unilateralmente las
condiciones del plan, impide que el plan autonómico se pueda desarrollar como estaba previsto y supone un nuevo freno para la
construcción.

En definitiva, los valencianos van a dejar de percibir entre 2011 y 2012 160
millones de euros en ayudas y más de veintitrés mil familias se verán perjudicadas.
La supresión del fondo de eficacia impedirá que la Comunidad Valenciana.
.
.
, (veus) obtener una financiación adicional estimada en unos noventa millones de euros entre los años 2011 y 2012.

Además, señoras y señores diputados, a todo esto se añade, como decía, el problema adicional que se está planteando en este momento por la aplicación del real decreto por parte del Ministerio de Fomento, que, negro sobre blanco,
en dicho decreto pone que entraría en vigor el 1 de enero de 2011.
En concreto, ¿por qué hemos presentado una enmienda ese Grupo Parlamentario Popular?
Porque por ese
decreto, el gobierno ha privado de la ayuda estatal directa la entrada a más de ochocientas familias valencianas que cumplían los requisitos y tenían el visto bueno para poder tener esa ayuda estatal a la compra de su vivienda
antes de la entrada en vigor de este decreto.

Esta ayuda es una ayuda muy importante, señoras y señores diputados, porque muchos valencianos, en concreto, 800, se embarcaron en la
firma de un préstamos hipotecario y en la compra de una vivienda, confiando legítimamente en obtener esa ayuda para poder afrontar la entrada, porque así estaba previsto en la normativa vigente y los compromisos asumidos por el
estado con la comunidad.
Ahora, cuando ya tienen comprada esa vivienda y tienen
concedido el préstamo hipotecario, se encuentran, inesperadamente, con que el gobierno se la
deniega aplicando una norma que no entró en vigor hasta el 1 de enero de 2011.

Señorías, el resultado es esto, en este momento hay 800 familias valencianas que
solicitaron la ayuda a la entrada de su vivienda con un préstamo hipotecario concedido, con los requisitos dentro del plazo, y ahora, por
la imprevisión, no quiero pensar que mala fe, que aplica retroactivamente el recorte del
plan, se ven privados de esta ayuda.

Por eso, señoras y señores diputados, confío en que ustedes se pondrán del lado de estas 800 familias y de las 23.
000 familias más que se ven afectadas por el recorte del plan de vivienda, y aprueben esta
proposición no de ley.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene la palabra, por el turno de fijación de posiciones, don José María Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, és.
.
.
Jo entenc el que diuen, llegint la proposta, indubtablement, estem
reclamant al Govern d'Espanya, d'alguna manera, més recursos.

El que passa és que hi ha una qüestió que jo no acabe de tindre clara i, per tant, plantege ací, perquè vostés m'ho aclarixquen, i són els pressupostos que té La Generalitat.

A vore, he buscat la partida del pla de vivenda, pla d'habitatge, el conveni amb el ministeri i la comunitat, i veig les quantitats següents.
.
.
Si estic equivocat, o si està.
.
.
Bé, equivocat no puc estar-ho, perquè ho trac del pressupost, en eixe sentit, directament.
M'agradaria que m'explicaren tot això.
2009, tenim una quantitat de 102 milions d'euros, 102.
458.
220 euros dels quals 13.
161.
600 són del ministeri i 89.
296.
620 són de la conselleria, aportació de la conselleria, 2009.

Passem a l'any 2010, dels 102 se reduïxen, efectivament, se reduïxen, com vosté ha dit o he entés jo que deia, a 70.
747.
330 euros, una reducció global del 31% de l'import.
El que no acabe d'entendre, en relació a l'argumentació que vosté fa, és que la conselleria passe de 89 milions a 51.
581.
220 amb una reducció sobre l'any 2009 del 42% de les seues aportacions, mentre el ministeri passe de 13 a
19.
165.
410, la qual cosa representa un augment del 46% de l'aportació del ministeri.

I seguim la història en 2011.
Sobre l'any anterior la disminució del global és molt important, perquè passem a 55 milions pressupostats, 55.
653.
590, una reducció sobre 2010 del 21% que el ministeri passa dels 19 de 2010 a 14.
139.
230 amb una
reducció del 26%, molt important, i La Generalitat dels 51 a 41.
514.
360 una reducció del 20%.

He dit moltes xifres, però vaig a dir  la global final.
Des dels tres anys que he tret 2009 a 2011, l'import de La Generalitat disminuïx al 54%, en dos anys parle, sobre 2009, 89 milions enfront de 41, i el del
ministeri passa de 13 a 14, un augment global.
.
.
(Remors) Això és el que diu el pressupost, me rectificarà, però això és el que consta en pressupostos.
El pressupost de 2011 són 14.
139.
230, aleshores com a mínim me permetrà que estiga sorprés de l'argumentació quan veig que La Generalitat té una disminució molt gran i que comparant 2009 amb 2011 en pressupostos, i per tant ho dic en
tota la d'això, perquè vosté faça els aclariments que haja de fer, augmenta un 7%.
Si no és que m'he equivocat, però, bé, de 13 milions 161 a 14 milions 139 és un milió més aproximadament i per ahí està la qüestió.

Per tant, jo li demane que explique, perquè aparentment hi ha una greu contradicció en tot això.
Perquè, clar, jo estic d'acord que defenguem, i més avui, fer una política favorable a la major distribució de l'habitatge, clar que estic d'acord; el problema és que la crítica que vosté diu, els números que jo tinc no me fan coincidir amb ella.
Per tant, jo li demane, i mire
que és tota la meua intervenció, li demane que aclarisca estos números, perquè no me quadren.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Pañella.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé ens trobem de nou en una d'estes iniciatives del Partit Popular al que ens té acostumat per a exercir de lobby contra el govern d'Espanya en lloc d'estar ací demanant al Consell, que és el que governa en la Generalitat valenciana, si és que ens creem allò de l'autonomia i de l'autogovern, per a que complisca l'article 16 de l'Estatut d'autonomia, que li recorde, senyoria, té competències exclusives en matèria d'habitatge i així fa referència en la seua proposició no de llei.

També recordem que el Govern d'Espanya impulsa la política d'habitatge en el marc de l'article 149.
1.
13 de la Constitució espanyola, que li conferix competències en matèria de planificació econòmica general.
Però que és la Comunitat Valenciana la que té competències exclusives en matèria d'habitatge, article 16 de l'Estatut d'autonomia.

Per tant, doncs, hauria de ser la Generalitat valenciana la que impulsara i
finançara la política d'habitatge en la Comunitat Valenciana i que el govern hauria de complementar.
Però miren vostés que és al revés, és el Govern d'Espanya, per deixadesa de la comunitat autònoma, el que impulsa i finança principalment la política d'habitatge i és La Generalitat la que complementa i en menor quantia.
Per tant, és cert que ens trobem en el
mundo al revés.

En juliol de 2010, en la conferència sectorial d'habitatge, en la qual estan representades les comunitats autònomes, jo crec que també la valenciana, es va plantejar per part de l'aleshores Ministeri d'Habitatge la necessitat de reorientar les prioritats del Pla estatal habitatge i
rehabilitació.
Per tant, en eixe pla de revisió de la despesa de l'administració general de l'estat 2011-2013 es va aprovar al Consell de Ministres i es va produir una sèrie de modificacions en el pla estatal, reforçant la prioritat de la despesa en rehabilitació i lloguer d'habitatge protegit, que ja eren les prioritats del pla estatal en el seu origen,
previ diàleg i negociació amb les comunitats autònomes.
I si no vaja a la pàgina web del ministeri i jo crec que també de la conselleria i les notes de premsa que es van fer en aquells moments i amb
el senyor Cotino que es va fer les fotos en la ministra i les opinions prèvies que van haver-hi a este respecte.

Li comentaré el pla de reajust, perquè crec que la seua senyoria no s'ha enterat molt bé en què consistia este pla i este ajust del pla estatal vivenda i rehabilitació, perquè encara té menys sentit esta esmena d'addició que vostés presenten.
Perquè el pla d'ajust tenia dos fases, una fase en 2010 i una fase en 2011 i 2012.
En 2010 es
parla que no hi haurà reserva d'eficàcia, no hi haurà pressupost estatal addicional per a les comunitats autònomes que superen objectius que s'han conveniant amb el ministeri.
Recordar que la comunitat, amb càrrec al seu pressupost, doncs, pot finançar objectius que superen allò pactat en el conveni i La Generalitat no ho fa.
Per una altra banda, no hi haurà compensació del pagament de noves ajudes amb fons transferits a les comunitats autònomes en concepte d'ajudes i subvencions que encara no s'hagen justificat.
I mira per on que és la Comunitat Valenciana qui té ajudes de plans anteriors per justificar.

2011-2012, segona fase.
No se renovarà la subvenció estatal per a les finestres úniques estes de donar informació de la renda bàsica d'emancipació.
Ací no passa res perquè com no han habilitat les finestres úniques d'habitatge, doncs, no ens afecta.
Se suprimix la subvenció a promotors per a la urbanització o adquisició de sòl, però se compensa en la nova línia i compra en la promoció d'habitatge protegit en compra i per a la gestió urbanitzadora dels
(inintel·ligible) .
.
.
per a vivenda protegida i oferta pública de compra de sòl i es rebaixen les subvencions per a la promoció de vivenda nova protegida en lloguer.
Es reduïx l'ajuda, però no els objectius conveniats amb les comunitats autònomes.

Per tant, podem dir que després de l'execució del pla estatal vivenda i rehabilitació, el pressupost del ministeri s'ha finançat el 85% de tota la política de vivenda pública en Espanya.
El ministeri des de la seua creació ha anat augmentant el pressupost en esta matèria i des de 2004 el pressupost destinat a vivenda s'ha incrementat en un 130% i en tota la dècada des de 2001 ha passat de 500 milions a més de 1.
200 milions d'euros, el que representa un augment del 142%.
No obstant això, en el marc del pressupost de la Generalitat valenciana, en lloc d'augmentar el que han fet és reduir en un 30% l'aportació de La Generalitat en matèria de vivenda.

També m'agradaria recordar-li què passa amb eixa solidaritat a què vosté fa referència quan en el mes de setembre la Conselleria d'Habitatge ha fet desaparéixer els 5.
500.
000 euros en concepte d'assegurances obligatòries per a les 8.
000 vivendes de la ret de mediació valenciana del lloguer.
Què passa amb tots estos usuaris de los 8.
000 vivendes de la ret de mediació valenciana del lloguer tan que se preocupen vostés?

I l'últim seria, el que demanen amb esta proposició no de llei és que se transferisca al Govern d'Espanya els diners a la Comunitat Valenciana del pla vivenda sense tindre un
objectiu finalista per a que vostés disposen d'eixos diners per a invertir-los en el que vostés vulguen.
.
.

El senyor president:

Gracias.

La senyora Salvador Rubert:

.
.
.
Per a què, senyoria?
Per a pagar la visita del papa?
Per a pagar la fórmula 1?
Complementen, assumisquen les competències i el que han de fer és desenvolupar plans específics, com fan altres comunitats autònomes, per a cobrir les necessitats específiques que hi hagen a la Comunitat Valenciana amb càrrec del pressupost de La Generalitat.

El senyor president:

Gracias, señora Salvador.

Tiene la palabra la señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Mire, señoría, usted puede hacer la demagogia que quiera, pero ustedes han dejado en la
cuneta a 23.
000 familias valencianas.
Y precisamente por eso queremos gestionar
el dinero, porque ustedes les han dejado en la cuneta.
Esto es una vez más el engaño del gobierno socialista a los valencianos y a todos los españoles, haciendo promesas que no pueden cumplir y sin ningún tipo de previsión.

Mire, señor Pañella, lo que ha ocurrido aquí es que se han cambiado las reglas del juego a mitad de partido.
Es decir, se ha
firmado, se firmó en abril del año 2009, un convenio con el ministerio en el que las dos partes se comprometían a unos determinados objetivos y a un determinado dinero y en el mes de junio,
en el mes de julio del año 2010 la ministra dijo que iba a proceder a una serie de recortes.
23.
000
familias valencianas afectadas.
Pero es que no es solo eso.
A golpe de
decretazo, en diciembre del año 2010 dijeron que tampoco se iban a cubrir las expectativas.
Y eso implica que
800 familias valencianas que han pedido un crédito hipotecario y que contaban con esa ayuda por parte del ministerio no la van
a tener.

Yo solo solicito, señor Pañella, por su parte que, como nos hemos reunido con esas 800 familias afectadas
que ya tienen ese préstamo hipotecario y que incluso les va a suponer que tienen que pagar de su
bolsillo una cantidad de dinero que no tenían prevista, porque se les había prometido que entraban dentro de esas ayudas y esto asciende a más de 11.
000 euros por familia, si ustedes nos pueden ayudar para que esas
personas puedan acceder a esas ayudas que les prometió el señor José Luis Rodríguez Zapatero.

Mire, señora Salvador, ustedes se han cargado veinte años que se vienen desarrollando en España planes de vivienda concertados entre el estado y las comunidades autónomas, se lo han cargado, señora Salvador.
Usted me habla de Estatuto de autonomía y de competencias.
Muy bien, pues si le estoy pidiendo en mi proposición no de ley que nos den el dinero que nos corresponden a los valencianos para
gestionar todas esas ayudas.
Y ustedes están poniendo palos en las ruedas.
No quieren financiar las ventanillas únicas, han recortado un 40% las ayudas, también, a los promotores para que no puedan realizar viviendas de protección oficial.
Antes, en una pregunta que le ha hecho usted a la secretaria autonómica hablaba de dónde estaban las viviendas protegidas de su pueblo, señora Salvador.
Pero si han reducido ustedes en el 40% las ayudas estatales a
promotores para que puedan construirlas.
Es que ya está bien de tanto engaño y de tanta demagogia.

Y, mire, señor Pañella, nosotros desde la conselleria, desde el Consell del president Camps, desde el Partido Popular de la Comunidad Valenciana, estamos intentando
que.
.
.
, mediante una resolución de excepcionalidad para que esas familias que se han visto afectadas puedan
tener esas ayudas.
Y La Generalitat ha querido arrimar el hombro y ser La
Generalitat la que les compense esas ayudas.
El problema es que como ha firmado
un convenio administrativamente tiene que dar el ministerio el ok.

¿Nosotros que pedimos con la excepcionalidad y con ese decreto que firmó el señor Cotino el pasado 10 de marzo?
Queremos que se excluya a esas familias, puesto
que ellos intentaron acceder al plan de vivienda, en este caso para la ayuda,
para la compra de su vivienda, antes de que entrara en vigor el decretazo y el
tijeretazo del gobierno de Zapatero.
Y como ellos tenían previsto que ese dinero, que iban a contar con ese dinero para comprarse su
vivienda, no queremos que las expectativas y las esperanzas de esas personas no
se vean cumplidas.

Y eso es lo que quiere negro sobre blanco esta proposición no de ley.
Primero, que se respeten las reglas del juego y si había un convenio firmado unilateralmente no se lo puede cargar una de las partes.
No se pueden cargar esos veinte años de estado-comunidades autónomas en materia de vivienda realizando convenios años tras años, que la Comunidad Valenciana ha cumplido pero, escrupulosamente no, por
encima de los objetivos, incluso se le ha premiado por eso y que ahora también esa ayuda nos la van a quitar.
Lo único que pide esta propuesta es que, como decía, no se cambien las reglas del juego a mitad de partido y sobre todo que no se
carguen ustedes la esperanza de 800 familias valencianas y de 23.
000 más que ya tuvieron un recorte hace seis meses.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Pasamos a la votación de este último punto del orden del día.
Votos a favor, 8; votos en contra, 5.
Con lo cual, como es una evidencia.
.
.

Señores parlamentarios, a mí me gustaría que hoy, el día de la última Comisión de Urbanismo, Territorio y Vivienda, darle la palabra al señor secretario de la comisión, porque es una persona lo suficientemente importante para que tenga la
oportunidad de despedirse de todos nosotros y que cierre él así la sesión.

El senyor secretari:

Muchas gracias.

Este tiempo ha sido un tiempo agradable, a pesar de las discusiones y debates y
a pesar de que las discrepancias en ocasiones generan tensión.
Creo que ha sido un tiempo agradable en tanto en cuanto ha habido respeto, ha
habido consideración personal, que es lo más significativo en la relación humana.
Y, en ese sentido, para mí ha sido un placer estar aquí y espero que en el futuro podamos volver a vernos en condiciones como mínimo similares a esta.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Muchas gracias a todos ustedes, miembros de esta comisión, a los presentes y, como dije, a los que estuvieron en algún momento a lo largo de esta legislatura, como el señor Francesc Signes que tuvo a bien dejarle la portavocía al señor Sanmartín; o al señor David Serra, que tuvo a bien dejar la portavocía en la mano de casi todos los miembros del Grupo Popular.

Con lo cual, muchísimas gracias a todos.
Espero que nos veamos y que, bueno, allá dónde sea, podamos presumir de que hemos conocido y que tenemos la amistad de
todos ustedes.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 53 minuts)