Pol%C3%ADtica%20Social%824195.05.02%20macro.html





Comissió de Política Social i Ocupació realitzada el dia 2 de maig de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix la diputada senyora Maria Josep Ortega Requena.
Reunió número 27/I.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … la celebració de la Comissió de Política Social i Ocupació.

I en primer lloc, farem la comprovació del quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Bé, companys, vist que hi ha quòrum, procedim.

Punt número 1, lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Alguna esmena o alguna puntualització?
S'aprova per unanimitat.

Compareixences del sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyor Francesc Gamero Lluna, en compliment de la Resolució 479/IX, sobre la compareixença anual del màxim responsable de la inspecció de serveis socials amb l'objectiu de presentar una memòria sobre l'activitat desenvolupada l'any anterior i sobre la inspecció de serves socials, sol·licitades a petició pròpia (RE números 89.
971 i 98.
225)

La senyora presidenta:

Passem al següent punt, que és la compareixença del sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, en compliment de la Resolució 479/IX, sobre la compareixença anual del màxim responsable d'inspecció de serveis socials, amb l'objectiu de presentar una memòria en què es referix l'activitat desenvolupada de l'any anterior, sol·licitada a petició pròpia.

I acumulada amb la compareixença del sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, per donar compliment de la Resolució 479/IX, referent a la presentació de la memòria d'activitats en matèria d'inspecció de serveis socials, sol·licitada també a petició pròpia.

Gràcies, Francesc Gamero.
Pot començar quan vullga.
Si vol, per a tindre una referència, li posem vint minuts i si.
.
.
Vull dir, la intervenció és lliure, però per vosté controlar-se el temps.
Quan vullga.

El senyor sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia a totes i a tots.

Senyories, comparec hui de bon grat en esta Comissió de Política Social i Ocupació, en compliment de la resolució d'esta cambra 479/IX.
I precisament, abans de començar amb l'exposició de l'activitat de la inspecció dels serveis socials en estos últims anys, em permetran una breu reflexió sobre la transcendència de la sessió de hui en esta Comissió de Política Social i Ocupació.

Per no deixar passar este xicotet moment històric sense destacar la importància d'esta compareixença, la primera de la seua classe.
Perquè amb la present compareixença s'obri una nova etapa pel que fa a la rendició de comptes i la supervisió parlamentària d'una activitat inspectora de l'administració que, com el mateix servei públic que controla els serveis socials, havia quedat relegada durant molt de temps, massa, a la marginalitat de l'agenda política, quan el que hauríem de fer és elevar al mateix nivell que les altres dos inspeccions de les altres dos potes de l'estat del benestar que competixen a la Generalitat valenciana, com són la inspecció sanitària i la inspecció educativa.
Com saben, la tercera inspecció, la de la seguretat social, competix a l'estat.

Per tant, la importància de la compareixença de hui és doble.
Per un costat, fruit del nou temps polític i parlamentari que es va obrir en el 2015, en el debat de política general de l'any 2016, a proposta del Grup Parlamentari Ciutadans i amb el suport de la immensa majoria dels grups de la cambra, inclús aquells que recolzaven l'executiu, es va aprovar la resolució abans comentada, en virtut de la qual Les Corts instaven que el màxim responsable de la inspecció de serveis socials compareguera anualment, amb l'objectiu de presentar la memòria d'activitats d'aquesta durant l'exercici anterior, i el pla d'actuació de l'exercici de l'any següent.

En compliment de l'esmentada resolució, qui ostenta en este moment i des del 5 d'agost del 2016 la responsabilitat de la inspecció dels serveis socials, va sol·licitar, dins del termini previst a l'efecte, tant en l'any 2017, com ara en el 2018, la compareixença acordada per la cambra a efectes de realitzar l'esmentada exposició.

Per tant, es va tractar d'una iniciativa d'un grup parlamentari de l'oposició, relativa a l'increment de la rendició de comptes de l'executiu respecte del legislatiu, que fou recolzada per gran part de l'arc parlamentari, inclús pels que formen part o recolzen la coalició que conforma el Consell, i que va comptar amb el suport del departament interessat, el responsable del qual així mateix no ha esperat que la cambra li exigira eixe compliment, sinó que voluntàriament ho ha fet.

De manera que podríem dir que en este cas el debat i confrontació d'idees que hauria de caracteritzar el treball parlamentari ha sigut efectivament fructífer.
I sense apriorismes i sectarismes Les Corts van adoptar un acord que al meu parer resulta positiu i ens fa avançar sense que ho proposara la majoria parlamentària, com sol ocórrer.

Només per això ja seria important la compareixença de hui, primera, esperem, d'una llarga sèrie de responsables polítics de la inspecció dels serveis socials presents i futurs.

Però també la compareixença de hui resulta especialment transcendent, perquè suposa dignificar, donar-li importància, elevar a la categoria que es mereix la inspecció dels serveis socials, i en conseqüència la necessària qualitat que ha de tindre el sistema valencià dels serveis socials, en benefici de les nostres ciutadanes i els nostres ciutadans.

És a dir, més enllà d'enrecordar-nos de la inspecció quan salta a la agenda pública alguna situació problemàtica en algun recurs social, o analitzar i debatre monogràficament la situació d'algun sector, les Corts Valencianes, per mitjà d'esta comissió, han de mantindre un contacte periòdic i global sobre la situació dels serveis socials al nostre territori, sent la via més adient l'exposició de la memòria anual de l'activitat supervisora de la inspecció i el seu programa anual.

Esta última qüestió resulta coherent amb les línies de treball de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, tant pel que fa a la transparència que suposa com del necessari control públic i dels serveis socials, tant els de titularitat pública com els de titularitat privada.

I per este motiu no vam tindre cap objecció en assumir el mandat sorgit d'aquell debat de política general.

Ara no sé per què això no es veu.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Estava encés i ho has apagat tu.
Â») Ho he apagat jo?
(Veus) Sí, sí, sí, jo l'he fet apagar abans, però no sé.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Al no tindre moviment s'ha apagat automàticament.
Â») Clar.
Ara.

La memòria és extensa.
Jo faré un breu resum de les dades més significatives i, en qualsevol cas, les seues senyories poden preguntar allò que consideren adient.

Començarem parlant de la planificació de l'activitat inspectora en la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.
Hem de fer referència que fins a 2015 no hi havia un pla d'inspecció de serveis socials, més enllà de les programacions internes del servei d'inspecció.

El 21 d'abril de 2015, és a dir, en l'anterior govern, es va publicar al DOGV la resolució de 31 de març de 2015 de la consellera de Benestar Social, per la qual s'aprovava el pla d'inspecció dels serveis socials de la Comunitat Valenciana 2015-2018.

El pla d'inspecció està compost pel programa anual bàsic per a cada un dels períodes anuals, i també preveu que s'elabore una memòria anual que arreplegue les actuacions efectuades, el grau de compliment d'eixe programa anual bàsic i altres actuacions que s'hagen durant l'exercici.

En el 2015 no es va arribar a aprovar cap programa anual bàsic, i és a partir del 2016 quan se n'han fet anualment.
El programa anual bàsic és un document elaborat pel servei d'inspecció, que és el competent per a la tasca de la inspecció dels serveis socials i que depén de la subsecretaria, en coordinació amb les direccions generals de la conselleria.

I és un document que té caràcter reservat, perquè és important als efectes de mantindre la seua efectivitat, perquè no pot dir.
.
.
Vull dir, és indicació de quins centres (inintel·ligible) .
.
.
i per tant, això és reservat.
Però també és un document viu, perquè incorpora tant les actuacions que s'han programat inicialment com totes aquelles sobrevingudes que es fan al llarg de l'any.

Segons el pla d'inspecció també, els criteris que permeten prioritzar i ordenar les intervencions són, per un costat, la comprovació de les denúncies.
Es fa una valoració d'establir si cal una actuació o es pot atendre dins del calendari de visites previstes, en funció de la gravetat aparent.

La proposta del servei d'inspecció, en funció de si s'ha produït alguna alteració de l'objecte de l'autorització sense haver comunicat a l'administració.
Centres i serveis amb una reiterada valoració negativa.
Centres i serveis no controlats en els últims tres anys.
I propostes de la mateixa inspecció.

Eixe seria el segon motiu per a incloure dins del pla d'inspecció.
Petició d'altres òrgans directius.
Si alguna direcció general considera que val la pena inspeccionar alguns centres concrets, s'inclou.
Les noves autoritzacions s'inclouen d'ofici.

Entre sis i nou mesos després de la posada en marxa d'un nou centre o servei se gira una visita d'inspecció.
I finalment la comprovació de requeriments a resultes d'anteriors inspeccions.

Com hem comentat, la memòria d'actuacions és la que arreplega totes les actuacions efectivament realitzades.
Ahí tenen vostés la resolució a què feia referència abans, que és la que fixa els objectius, els criteris d'actuació, procediments i la metodologia de l'activitat inspectora.

Eixa planificació i programació correspon a una comissió interna de la conselleria.
Com poden comprovar són tots responsables administratius.
El programa anual bàsic, com els comentava, inclou inspeccions programades, però van incorporant-se les inspeccions sobrevingudes al llarg de l'any, i diguem-ne que el programa anual bàsic a data 31 de desembre acaba convertint-se en la memòria d'actuació.

Actuacions de caràcter ordinari previsible i extraordinari imprevisible.

Bé.
La memòria té la següent estructura.
Les peticions d'òrgans directius d'inspecció, les inspeccions d'ofici, la comprovació de denúncies i l'optimització de recursos, que és una tasca no pròpiament inspectora sobre el terreny, però sí un poc de planificació i ordenació dels recursos socials.

Estem mirant el Power Point de l'any 2016, la memòria, i ahí tenen les dades que també tenen en la documentació de quina era la proposta inicial i quin és finalment el nombre de centres inspeccionats, en funció per la titularitat i el sector d'activitat, en este cas persones majors.

Ací un xicotet.
.
.
Les mateixes dades amb gràfiques.
Infància i adolescència, proposta inicial, inspeccions efectivament realitzades.
I el gràfic corresponent.

Bé, el complet compliment de les inspeccions sobrevingudes al llarg de l'any, és a dir, aquelles que han sorgit al llarg de l'exercici per circumstàncies que no.
.
.
, vull dir, que feien necessari (inintel·ligible) .
.
.
d'inspecció, que no estaven previstes.

I bé, diu que és el sector amb menor grau de compliment d'objectius, cosa que palesa la necessitat de dedicar més temps i recursos per part del servei d'inspecció i mirar la coordinació amb altres òrgans directius.

He passat molt ràpid, però en.
.
.
Exacte, amb persones majors també hi ha unes conclusions.
Efectivament també es prioritzen les inspeccions sobrevingudes, perquè s'entén que tenen un major grau d'urgència.
Alguns dels centres de l'apartat A2 van ser inspeccionats per motius diferents dels planificats inicialment, a causa d'uns o d'altres.

I bé, la conclusió és que el sector de persones majors és el sector amb major grau de compliment d'objectius, cosa que demostra que és un sector que amb la inspecció té una major pràctica en la coordinació.
Això és de veres.

Al llarg de la presentació, voran vostés que el sector més inspeccionat, el sector més reglat és el de persones majors, segurament perquè també és el més important quant al nombre d'usuaris i el que històricament la conselleria ha treballat més.

Bé, amb la diversitat funcional, efectivament, el mateix quadre de la proposta inicial i el nombre de centres inspeccionats.
Ací voran que la proposta inicial de la direcció general era molt ambiciosa i finalment no.
.
.
De 32 centres, finalment els recursos humans que tenia la inspecció en aquell moment no permetien arribar a tots, i passen a l'exercici següent.

El mateix gràfic.
Efectivament, de nou es constata que les inspeccions sobrevingudes, aquelles més urgents, se realitzen al cent per cent.
I el que els comentava que la previsió de les inspeccions planificades va ser baixa.

El segon punt de l'estructura són les inspeccions d'ofici.
En el 2016, com a programa, diguem-ne, del pla d'inspecció, es van prioritzar els centres de persones majors de titularitat municipal, també en funció de la normativa de racionalització i sostenibilitat de l'administració local, aprovada en el 2013.

I ahí tenen la gràfica també.
(Pausa)

Val.
La comprovació de requeriments també és una de les actuacions que es fan d'ofici.
És a dir, a conseqüència d'actes d'inspecció es detecten una sèrie d'incompliments que són subsanables, es fa un requeriment i després es gira una nova visita, si fa falta, per a comprovar que s'ha complit.

El que els havia comentat ja, les inspeccions d'ofici.
Els centres de majors municipals.
Bé, una gràfica per mesos de les denúncies i per sectors.
Un poc és coherent el que els comentava, el 106% de les denúncies de particulars corresponen al sector de persones majors, molts més que…, amb molta diferència que la resta de sectors.

De nou també, una altra dada destacable és que la província de València té un percentatge de denúncies molt superior al seus pes poblacional, segurament perquè, diguem-ne, està… els ciutadans de la província de València tenen més present a La Generalitat, la tenen més a prop.
O potser també perquè la inspecció no tenia en aquell moment inspectors en Alacant i Castelló, cosa que ara sí que en té.
¿Val?

Bé, un poc per tipus de titularitat i gestió dels centres denunciats.
La immensa majoria són dels centres privats, però, perquè, efectivament, són la majoria dels centres.
¿Val?
Després vénen els de La Generalitat, tant els de gestió directa com els de gestió integral.

Comprovació denúncies.
Bé, el que els comentava dels motius pels quals pensem que el sector de persones majors és el més…, és el més, diguem-ne, que compta amb més denúncies, més representat.

També tenim classificades les denúncies en funció dels motius: falta de personal, motius relacionats amb l'atenció sociosanitària, les condicions del centre, etcètera.

L'últim punt, el quart, que jo els comentava, que són tasques més d'ordenació i d'anàlisi dels recursos.
La inspecció està col·laborant en la mapificació dels serveis socials, amb l'institut cartogràfic, perquè qualsevol ciutadà puga identificar arreu del nostre territori on estan eixos centres.

En fi, la base de dades.
.
.
Les autoritzacions de centres també corresponen a la inspecció.
Val.

En el 2016, hi havia onze llocs d'inspecció, a pesar que la Llei 5/1997 establia una ràtio de 1:250.
000.
Era la situació que hi havia al 2016.
No ho vull fer més llarg.
Pum-pum-pum.
(Pausa)

Val.
Una qüestió que sí que volia aclarir…, Perquè, clar, la inspecció de serveis socials seria d'alguna manera com la policia social de La Generalitat, però no és l'encarregat de dictar les sancions.
Si de l'acta de la inspecció es deduïx que els incompliments no són subsanables o sent subsanables se requerix la subsanació i no es produïx, la inspecció envia nota interna a la direcció general competent per raó de la matèria, que és la que obri específicament l'expedient sancionador.
¿Val?

En l'any 2016 hi hagueren 36 propostes d'obertura d'expedients sancionadors i pràcticament tots els casos eren relatius a centres d'atenció a persones majors dependents.

Si passem al 2017, un poc ja tot el que els he explicat del pla anual bàsic.
¿Val?
Té diverses línies d'actuació: una de supervisió i control de centres i serveis i els diferents objectius, que seria finalitzar les peticions d'inspecció de 2016, que no van poder ser realitzades, peticions ordinàries a òrgans directius i peticions motivades d'òrgans directius amb caràcter extraordinari o sobrevingut, que són les que els comentava adés.

Bé, tenen un quadre també ahí en funció del tipus de sector, que fa referència a les peticions ordinàries.
De nou, s'observa un (inintel·ligible) … de la diversitat funcional, que té molt d'interés que s'inspeccionen els seus centres, els de persones majors.
Bé, nou serien centres propis de gestió indirecta, és a dir, que tenen algun tipus de contracte per a la seua gestió amb una entitat privada.
Nou més serien de gestió directa a contractar en el 2017.

En infància i adolescència tindríem tant centres propis com autoritzats, deu i sis, respectivament, com a proposta per a la inspecció.
En diversitat funcional, bé, la mateixa distribució dels que proposa la direcció general, entre els propis i els concertats.

La línia dos del pla d'actuació del 2017 era la detecció i verificació de la qualitat assistencial.
I ahí entrem en els inspeccions d'ofici que els comentava dels centres municipals que no foren inspeccionats en el 2016 i dels centres propis d'atenció directa.

La línia tercera seria el control de subvencions i prestacions econòmiques.

I la línia quarta seria la actualització del registre d'entitats i centres dels serveis socials.

La línia d'actuacions del 2017 té la mateixa estructura.
I ací tenen també les dades de la proposta inicial i els inspeccionats finalment.
Observaran que els de gestió directa tenen un nivell d'inspecció final més baixa.
Òbviament s'han prioritzat aquells sobre els quals l'administració no té una responsabilitat directa, com són aquells que són privats o tenen una gestió privada, que són els majors… Bé, totes les gràfiques.

S'han inspeccionat també cinc centres de nova autorització.
Com els comentava, els centres de nova autorització reben una visita d'inspecció en un període de temps.
De nou és el sector amb més denúncies ja.

Igual infància i adolescència.
Proposta inicial, inspeccionats.

Hi ha una millora en el compliment de les propostes a la direcció general.
Del 45% en 2016 s'han inspeccionat en el 2017 el 87% de les propostes de la direcció general.
Novament, en diversitat funcional.
Ací els números encara són millors, diguem-ne, que la proposta s'ha ajustat més als recursos disponibles i un grau de compliment superior.

La direcció general de la dona, que també ha entrat en el programa.
També és cert que té menys centres.
Per tant, per això s'han proposat pocs i s'han inspeccionat tots.

I, bé, de nou, detecció i verificació de la qualitat assistencial, comprovació de denúncies, persones majors, diversitat funcional, segmentades per centres propis, municipals o privats, per titularitat de centre.
En fi…

Comprovació de denúncies, de nou, el sector de persones majors el que major nombre de places assistencials té i, per tant, el més denunciat.
També hi ha un entorn de familiars molt present, a diferència d'altres sectors, que a la millor no el tenen tant.
I, bé, tota la sèrie de dades dels tipus d'incompliment.

Pel que fa a optimitzar l'actuació de la inspecció, en el 2017 es va produir un fet molt rellevant, que és que es van incorporar deu inspectors més a la inspecció.
De manera que comptant amb els dos caps de secció que coordinen i el cap de servei, estaríem en uns vint llocs amb funcions d'inspecció, la qual cosa suposaria complir la ràtio d'un inspector per cada 250.
000 habitants, que preveia la disposició transitòria de la Llei 5/1997, del sistema de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, cosa que no s'havia produït fins a la data d'avui.

A este personal nou, que vullc destacar que, en primer lloc, l'hem desconcentrat.
N'hi han quatre inspectors que tenen la seua seu a Alacant i dos a Castelló.
Es va fer…, sense perjudici del concurs de trasllats ordinari que farà funció pública, vam fer una oferta pública perquè qualsevol tècnic de la conselleria poguera presentar la seua candidatura i el seu currículum.
I, bé, vam seleccionar tècnics de diferents àrees, tant de psicologia com de treball social, com d'educador de menors, perquè fóra un equip multidisciplinar.

Es van fer unes sessions de formació i es van fer unes visites d'inspecció en parelles, un inspector veterà i un inspector nou, perquè este personal anara formant-se i anar prenent un poc contacte en el que és la tasca de la inspecció.
També és cert que vam triar persones de reconeguda trajectòria dins de la conselleria i, per tant, diguem-ne que gran part de la tasca de formació estava feta.
(Veus i pausa)

Bé, sé que ha segut molta informació i potser molt ràpida.

I, bé, també tenim el programa anual bàsic del 2018, on estan les propostes exactament igual de cada direcció general, les d'ofici del servei d'inspecció, que eixes no estan entre la documentació precisament pel caràcter reservat que comentàvem abans.
No està el nom dels centres, però sí que està la dada agregada del total de centres per tipus de gestió, per recurs, etcètera.
(Pausa)

Per la meua part crec que…

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Obriríem ara un torn d'intervencions per als grups de quatre minuts, per a formular-li preguntes.

I començaríem pel portaveu de… (Veus) Comencem per Alberto García, grup mixt, per un màxim de quatre minuts, per favor.

El senyor García Salvador:

Molt bé.
Gràcies.

Gràcies, senyor Gamero, per la seua explicació.

I, bé, també per l'intent, almenys, del que és l'estricte compliment del que es preveia en la resolució de març de 2015, de la Conselleria de Benestar Social, per la qual s'aprovava el pla d'inspecció dels serveis socials de la Comunitat Valenciana.
Almenys és d'agrair que hi haja eixe intent de fer això efectiu.

Jo entenc que d'eixos punts que agrupa les directrius de la resolució són els que van guiant també els passos del treball de vostés.
Eren, concretament, els cinc punts, de la supervisió i control de centres, hem parlat de la verificació de la qualitat assistencial, del control de subvencions i prestacions econòmiques.

Quant al tema de la ràtio d'inspectors, mos vam trobar en l'any…, en agost de 2017, crec que eren un per cada 796.
000 habitants.
No sé si a dia d'avui estam ja en 1:250.
000 o 1:290.
000.
Això no sé… Si vosté m'ho pot aclarir.

I entenc que, bé, la nova llei de serveis socials alguna cosa dirà sobre això, quines són les intencions o quines són les aspiracions de millorar eixa ràtio, que jo crec que és necessària per a fer un treball de veritat efectiu.

Vosté parlava de les persones amb discapacitat, però a mi esta gent me manifesten també l'existència de recursos i de centres que no són accessibles.
A vore que vosté me faça també un…, me detallara a vore quines són les actuacions en eixe sentit.

Sí que he vist també que la majoria d'actuacions en centres, crec que són 84, bàsicament són centres de majors de gestió privada, de gestió privada.
Aleshores, bé, voldria que vostés… o des de la seua…, des del seu departament m'explicara quines són les intencions sobre esta qüestió.
Són molts de gestió de privada, principalment.
Vore què se'ls recomana a estos centres per a posar-se al dia.

També he vist que no…, me consta que no n'hi han inspeccions sobre vivendes tutelades.
Jo no ho he vist.
No sé si vosté (inintel·ligible) … sobre inspeccions de vivendes tutelades.
I tampoc sobre els punts de trobada del que són…, els punts de trobada de encuentro familiar, trobada familiar.
Tampoc no he vist jo inspeccions.
Possiblement se m'haja passat per alt, no li dic que no, però sí que voldria que vosté m'ho afirmara o m'ho desmentira.

Sobre el temps, sobre el temps que transcorre entre el que és la denúncia pels afectats, la seua entrada en el servei d'inspecció i entre eixa entrada del servei d'inspecció i el que és l'emissió de l'informe.
Si vosté me pot donar també dades sobre esta qüestió.

I després, també l'article 7.
5, de la resolució de 2015, a la qual abans li fea menció, també parla de comprovar els requeriments pendents de l'any.
Jo crec que això vosté ho ha mencionat en el Power Point.
Bé, vull dir, quines són les…, com s'actua en eixos requeriments.

I sobretot li volia fer menció al que són…, perquè en estos requeriments el que es planteja és actuar sobre aquelles qüestions que són una clara vulneració dels drets fonamentals i també que afecten actuacions sociosanitàries.

I li'n volia parlar per (inintel·ligible) .
.
.
que són les immobilitzacions terapèutiques, les mesures de subjecció, que m'explicara vosté què és el que se veu en les inspeccions.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Garcia.

Té la paraula ara, per un màxim de quatre minuts, el representant de Ciutadans, senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Sí, bien.
Yo… Bueno, primero de todo, buenos días y muchas gracias por la documentación o las memorias de 2016 y 2017.
Ya lo ha remarcado usted, que era una resolución a propuesta de Ciudadanos que solicitábamos, con el apoyo de todos los grupos.

Además de lo que ha dicho mi compañero Alberto, que no voy a repetir, que también hemos visto, como, por ejemplo, el tema de las viviendas tuteladas, las inspecciones.
Pero me gustaría saber… Hay dos cosas que no llego a entender muy bien, cuando veo el programa de inspecciones para el año 2017, que se aprueba, usted habla -y aparece en la memoria- de las líneas de actuación, de las cinco líneas que hay y hablamos, sobre todo también, de la línea 3, el control de subvenciones y prestaciones económicas, pero yo, en la memoria, no veo nada al respecto.
No sé si… Luego, cuando habla en la memoria, (soroll de papers) no aparece ese apartado.
Ya el índice sobre las memorias, sobre la línea 3 no aparece.
Y, también, las actualizaciones de registro también me gustaría que me indicara.

Luego, las informaciones de que habla usted, habla de veinte inspectores; en la memoria que nos presenta pone diecisiete, en la hoja.
Y digamos que se han incorporado diez inspectores a partir de septiembre.
En el cuadro aparece también que es de septiembre a noviembre.
No sé si es que solo van a estar esos dos meses o ya están incorporados en la plantilla para realizar las inspecciones.

Temas que nos gustaría conocer, que los reflejan en la memoria.
Cuando habla de la detección y verificación de la calidad asistencial, me gustaría saber qué ocurre después de una inspección para la comprobación de requerimientos.
Ustedes sí que hablan, pero nos gustaría saber, una vez que se ha hecho inspección, ¿qué ocurre con…, se comprueba, se vuelve a comprobar esa denuncia que ha habido, por ejemplo, o esa inspección?

En incumplimientos, bueno, nos extraña.
Ha salido aquí reflejado que, de diez centros de personas mayores que se tenían que inspeccionar, de titularidad pública, solo se ha inspeccionado uno al final; ¡vamos!
, no llega ni al 50%.
Y, luego, sí que al tema de las inspecciones a los centros privados, sí que se actúa prácticamente al cien por cien.

En el tema de derechos, centros ilegales o no autorizados, me voy a la memoria, en la página 19 de la memoria (soroll de papers) aparece… En el tema de derechos e incumplimientos, perdón, en la 21, pese a que hay una baja de incumplimientos en los derechos a recibir una adecuada atención sociosanitaria, con respecto a 2016, las deficiencias en la atención médica, enfermera o cuidados básicos, sube del 16 al 28%.
Sí que baja a nivel general, pero, cuando vamos al detalle, las deficiencias, esta ratio sube, y nos sorprende, de 16 a 28% en 34 inspecciones, que es lo que aparece en la hoja.
(Soroll de papers) En la memoria que nos da es la hoja 23/71.

En instalaciones, pasamos de inspeccionar…, o de denuncias, perdón, de 190 a 149, (soroll de papers) pagina 25/71, incumplimientos…, perdón, son 149, había 190 en 2016.
¿A qué son debidos estos menos incumplimientos?
¿Han mejorado…, o cómo han mejorado para que no se produzcan, con respecto a 2016?
Me gustaría saber cuáles han sido los motivos.

La optimización y la actuación de las inspecciones, como le decía, se está acercando a la ratio, pero aquí habla de diecisiete inspectores.
Creo que hay un error en… (se sent una veu que diu: Â«Sí, hay un error.
Â») en la tabla, que aparece…, vuelve a repetir de enero a…

El senyor sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Sí.
De hecho, se me ha olvidado… He traído…, porque, por error, la memoria que se les repartió está incompleta y he traído otro ejemplar completo.

El senyor Woodward Poch:

¡Ah!
Vale, vale, vale.
Perfecto.

El senyor sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Y se me ha olvidado.
Tengo para todos.

El senyor Woodward Poch:

Y ya le digo que aquí aparecen inspecciones de septiembre a diciembre, pero, luego, pone de septiembre a noviembre.
Y estaban con siete inspectores; luego, diecisiete; luego, ha hablado en total veinte, que me imagino que serán los jefes de inspección.
Pero ahí resumiríamos con lo que son las ratios.

Y, perdón, que me he pasado con el tiempo y continúo luego.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Té la paraula ara, en representació de Podem, el senyor Jiménez, per un màxim de quatres minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

I gràcies al senyor Gamero, per la seua explicació, de la qual deduïm que les coses van encaminant-se.
Hem vist una progressió significativa en els compliments dels plans previstos.

I ara ja la meua pregunta és, si en 2017 hi havia tal grau de compliment, com ha afectat això els objectius en 2018?
Supose que hauran augmentat els objectius, quant al número de inspeccions i també sobre la seua qualitat.
Jo crec que caldria augmentar, sobretot, per a anar un pas endavant de la realitat, no?
Perquè, de vegades, ja, en determinats sectors, pareix que estem reaccionant davant les qüestions que ocorren que, a la millor, en un pas previ de la inspecció s'haurien solucionat en el seu moment.
Estic parlant dels incidents en centres de menors i també estic parlant de qüestions com que en determinades residències de persones majors pareix que passa el temps i no s'apliquen les mesures correctives al ritme que a tots ens agradaria per a este sector de la població que mereix un tracte, després d'una vida probablement molt agitada.

Jo volia preguntar-li, específicament.
.
.
Perquè ací tots hem parlat i tots estem d'acord que hi va haver una època en què primava o.
.
.
, bàsicament, el valor, el factor decisiu per a atorgar una concessió era el preu, i hem parlat de baixes temeràries.
I, clar, eixes baixes temeràries se van produir en algun moment en concessions que encara perduren, però tampoc, baix el nostre criteri, tampoc s'ha actuat per a limitar el factor econòmic com a factor decisiu.
Aleshores, continuaran havent-hi concessions.
.
.
, no sé com ho valorarà la inspecció.
Continuaran havent-hi concessions que, donat que el factor preu és tan important, doncs, la qualitat del servei, potser, estiga perjudicada per això.

Altra qüestió.
Voldria saber, vostés fan inspeccions i a mi em consta que, moltes vegades, les direccions generals corresponents fan la seua previsió d'adquisició de materials o reforç de personal, etcètera, etcètera, en funció de les actes de la inspecció.
I, després, això té un trasllat als pressupostos.

Què passa?
Que ens trobem que, en el transcurs de l'any, moltes vegades el pressupost no s'executa i tornen a hi haver.
.
.
, visitem contínuament residències, residències de persones grans en què, com deia abans, anem i les coses no han millorat.
En canvi, sí que tenien un pressupost habilitat que no s'ha executat.
Aleshores, com valora la inspecció açò i quins mecanismes creu vosté que serien els idonis perquè tot anara en línia i que el que la inspecció recomana i el que se pressuposta i el que s'executa coincidiren de manera més òptima.

I, per últim, hem parlat de la inspecció en l'àrea de diversitat funcional.
I, encara que és una qüestió que afecta també altres àrees, en desembre de 2017 va expirar un dels terminis per a adaptar, en matèria d'accessibilitat, tot allò que tinga a veure amb el sector públic.
I jo crec que caldria fer una incidència major, un èmfasi en la inspecció en qüestions d'accessibilitat, perquè ja estem fora de temps.
Les recomanacions d'Europa, en matèria d'accessibilitat, ja.
.
.
, diguérem que de les pròrrogues que ens han donat successivament, ja estem fora i ara ja vénen les sancions.
Darrere de l'expiració dels terminis, ja vénen les sancions.
I voldria preguntar-li si la inspecció de serveis està valorant o està pensant en fer un reforç especial a valorar les qüestions d'accessibilitat, com també apuntava el company Alberto García.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Té ara la paraula la portaveu del Grup Popular, senyora Garrigues, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Garrigues Francés:

Muchas gracias, señora presidenta.

En primer lugar, señor Gamero, agradecerle que hoy esté aquí, compareciendo, en un tema que a nosotros sí nos parece muy importante, como es la inspección de centros y todo lo que deriva de esas inspecciones que, al final, es el bienestar de los usuarios de esos centros.

Ya que tenemos que hablar hoy de los dos años, porque en estos dos últimos años no se ha comparecido, en relación a la inspección de centros, querría empezar por 2016.
Desde la memoria de 2016, manifestaban ustedes que el sector de menores es el que menos grados de cumplimiento de objetivos tenía, a pesar de que ha sido el sector que menos inspección ha incluido en el programa.
Es decir, a pesar de que era el que menos inspecciones preveía, además, ha sido el que menos se ha cumplido.
Entonces, nos gustaría saber por qué; y más cuando existía un informe del Síndic de Greuges, que me imagino que ustedes conocerán, de 2015, donde advierte de las deficiencias existentes en los centros de menores.

Otra cosa que nos llama la atención de ese informe y me gustaría que nos explicara, porque seguramente es un malentendido de la que le habla, es que hablaba de que hay un grado de cumplimiento del 53% en inspección de centros sobre los que hay constancia de deficiencias en su funcionamiento.
Es decir, lo que entendemos de esa lectura es como que dice que, conociendo las existencias de deficiencias, solo se inspeccionan diez de cada centro.
Entonces, me imagino que esto tendrá alguna explicación, si nos la puede comentar.

Si nos centramos ya en la memoria de 2017, hay un dato que nos llama mucho la atención, y es que la inspección prioriza la inspección con denuncias, lo cual entendemos, pues, que es muy positivo y que así debe ser.
Pero, en el mismo informe, manifiestan que en los centros de mayores hay más denuncias porque, entre otras cosas, hay personas que velan por estos residentes, por estos mayores.
Sin embargo, en el centro de menores, no ocurre eso; muchas veces no tienen valedores, sino que es la propia conselleria la única responsable de estos menores que, como dice la señora Oltra, sus hijos, nuestros hijos, y, entonces, no entendemos por qué de ochenta centros se prevén solo veinte, es decir un 25%.
Entonces, yo creo que la conselleria requeriría una mayor implicación en estos centros de menores.

Por cierto, nos ha gustado mucho oírle al principio decir que le parece importante esta comparecencia.
A nosotros también nos lo parece y nos hubiera parecido muy importante que la señora Oltra no huyera y viniera a comparecer cuando se le ha pedido su comparecencia -y sé que no le afecta a usted, pero…- en este mismo tema, en los centros de menores.

En este sentido, nos ha gustado escucharle porque creemos que es importante.
Pero también pensamos que, cuando hay un problema en un centro de menores públicos, debe venir a comparecer la máxima autoridad, porque no han sido problemas pequeños.
Y, como decía el compañero -y a mí también me ha llamado poderosamente la atención-, solo un 10% de centros de inspección directa.
Es decir, no dudamos de la calidad, de la cualificación -y, además, la conocemos- de los inspectores; de lo que estamos dudando es del porqué se hace solo un 10% de inspecciones a centros públicos de gestión directa y por qué, si luego esos incumplimientos que la inspección detecta, se solucionan o no.

Y, en ese sentido, decía el informe de 2017 que no había denuncias en 2017 en el sector de infancia y adolescencia.
Y es algo que nos ha llamado mucho la atención porque, en la memoria suya, decía que no existían denuncias.
Entonces, me imagino que ustedes hablarán de denuncia cuando es una denuncia personal.
Porque, (soroll de papers) claro, luego leemos como que fiscalía detecta deficiencias en el centro de menores de Buñol y pide a conselleria que subsane en un mes o que fiscalía detecta una sobreocupación del 50% del centro de menores de Buñol o que Buñol, el ayuntamiento, lleva a la fiscalía los problemas vecinales -eso supongo que lo recogerán en 2018 como denuncia; si no, ya le digo que lo deberían recoger-; o una menor internada en el centro público de Buñol sufre abusos sexuales en 2017 y se denuncia ante la Guardia Civil.
Es decir, denuncias han existido.

Entonces, querríamos saber si eso ustedes lo contemplan de otra forma, no lo ponen en el apartado de denuncias o cómo resuelven ustedes cuando ven un problema de esta gravedad.

Me imagino que ustedes obviamente no pueden subsanar todo eso, pero sí queremos preguntar si conocen el informe de fiscalía, si han inspeccionado el centro después del informe de fiscalía, si en su informe encuentran las mismas deficiencias que encontró fiscalía y si después han hecho una inspección, porque la señora Oltra dijo un mes después que estaba todo subsanado en un mes, las graves deficiencias.
Y nos gustaría conocer si ustedes han hecho esa inspección y les consta que está todo subsanado.

Como verá, es algo que nos preocupa mucho creo que a todos los que estamos aquí, porque además el sector de menores son niños, son menores que están desprotegidos y que creo que debemos protegerlos.

Y, sinceramente, y en este momento no lo achaco ni mucho menos a la inspección, pero sí que entiendo que la sensación de protección que deberían dar estos centros en este momento no se está dando, sino más bien de desprotección.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Per favor, els demane que intenten limitar-se al temps, perquè estan excedint-se hui una miqueta.

Té ara la paraula la representant de Compromís.
Senyora Álvaro, per un màxim de quatre minuts.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

Agrair-li avui la seua presència, senyor Gamero, i sobretot eixe interés de complir les resolucions i, per tant, de complir, llei que va fer el Partit Popular i que mai va dur a terme.

Després d'examinar la documentació que vosté ens ha facilitat, comprove que al llarg d'esta legislatura hem passat de set persones en el cos d'inspecció al 2015 a una plantilla actual de desset o de vint, no m'ha quedat clar l'increment, que considerem que és notori i molt important, però que sí que ens agradaria saber l'exactitud de les dades d'este increment, repetisc i insistisc, notori i important.

A més, també després de llegir els seus informes, estes persones que s'inscriuen a les tasques d'inspecció s'han incorporat a treballar a les direccions territorials, la qual cosa afavoreix la proximitat i la ràpida resposta de les direccions territorials i ajuda a vertebrar el territori.

És reconfortant saber que per fi les direccions territorials compten entre el seu personal amb cossos d'inspecció i que, a més a més, estan degudament formats i informats, així també la ciutadania ix guanyant davant d'una immediatesa en la resposta davant de possibles denúncies o simplement irregularitats que es pogueren detectar.

De fet, podem dir ja clar i alt que a Castelló ja s'han revisat tots els centres depenents de conselleria i que no hi ha cap centre que no hi hasca rebut una inspecció almenys des del 2014 i, sobretot, en menors.
Això, això, a les comarques del nord ens tranquil·litza, i molt, perquè allí verdaderament hem patit en menors les velles polítiques del Partit Popular que, gràcies a Déu, avui ja no s'apliquen.

Mire, a mi m'agradaria llegir-li un extracte d'una breu compareixença que ha tingut lloc en esta legislatura en estes Corts.
Li llig: Â«El año 2001 prácticamente nosotros estábamos en un piso, ni siquiera estábamos en la sede.
La inspección no la teníamos en La Cigüeña ni en Colón, que es donde estaban principalmente el resto de direcciones generales.
Entonces estábamos en distintos pisos.
Dependíamos del subsecretario, pero tampoco recibíamos indicaciones del subsecretario al respecto de que nos dijera: «Pues tenéis que ir aquí o tenéis que ir allá, tenéis que hacer un plan«, nada.
Los inspectores a mí sí que me decían: «Hacemos un poco el ridículo.
O sea, si volvemos a una residencia que hemos visto y esto es un apercibimiento o.
.
.
, ¿qué es?
« Pues eso, un poco quemaba la labor inspectora.
¿Por qué?
Porque se hacía -como si dijéramos- un paralelismo entre ciertos hechos que aparecían en actas.
Actas, un documento público de veracidad.
Muchas veces los requerimientos que no se hacían caso a la inspección, aunque la inspección visitara dos veces y tal, a la segunda vez creo que era ya cuando.
.
.
, si requieres.
.
.
, o un incumplimiento que lo modificaba y no lo modificaban.
Vas otra vez y no está.
Pues entonces, un expediente sancionador porque han hecho caso omiso a la actuación inspectora.
Â» Sí, senyor Gamero, a mi també se me cau la cara de vergonya del que passava anteriorment a la conselleria.

I per comparar, he vullgut traure ací a esta comissió les paraules dels mateixos inspectors.
Estos extractes els pot trobar vosté i tots i totes les presents en els diaris de sessions d'estes Corts d'esta legislatura que narraven el que havia esdevingut durant els anys del Partit Popular.
I diuen coses tan greus, tan greus com la manca de direcció política que patia la inspecció; la separació inclús física de les direccions generals.
Ja ni parlar de les taules territorials i, fins i tot, com de cremat estava el personal d'inspecció en no veure reflectits els seus requeriments vessats en actes en els posteriors accions de la conselleria.

No és el mateix organisme qui fa la inspecció que qui finalment sanciona o no.
Això està clar.
Però òbviament la inspecció volia veure requerits.
.
.
, les seues actuacions en els requeriments de les actes.

Voldria saber si avui tot això ja s'ha acabat.
Pensem que sí, vistes les memòries que han fet arribar, però voldria tenir la seguretat d'haver tancat eixa porta de gente quemada en la inspecció.

I per finalitzar ja, una última pregunta.
Comparativament i numèricament parlant, ¿en quant s'han incrementat les inspeccions esta legislatura respecte de les anteriors?

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Álvaro.

Té ara la paraula la portaveu del Grup Socialista per un màxim de quatre minuts.

La senyora Andrés Sanchis:

Gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

Muchas gracias, señor Gamero, por comparecer aquí.

Nos consta que también pidió el año pasado su comparecencia para explicar el trabajo realizado por el departamento de inspección.
Pero bien, hemos tardado un poco.
Finalmente ha podido usted venir a dar cuenta de ese trabajo tan importante que está realizando la inspección de servicios sociales.

Me consta la profesionalidad de las personas que allí están trabajando y que hacen un trabajo serio y riguroso.
No son inspecciones de media hora, sino que pueden ser inspecciones que duren todo el día.

Somos conscientes que va a ser imposible poder alcanzar esa perfección de poder inspeccionar todos los centros, máxime cuando estamos condicionados o están condicionados por las denuncias o por las reclamaciones que puedan presentarse y que lógicamente van alterando el plan de trabajo que pueda haber anual, porque tienen que tener una priorización.

Yo creo que es un paso también muy importante que, además del trabajo de inspección, de esa supervisión, de ese seguimiento que se pueda realizar por los inspectores, que se hayan sumado también los equipos de las direcciones territoriales para lo que es el seguimiento de los centros de menores.

Eso da una sensación, por lo menos, de que va a haber más personas al tanto de cuál es la situación de esos centros de menores y que pueden detectar en un momento determinado si hay irregularidades en el funcionamiento.

Yo quisiera decir que.
.
.
, entendemos desde mi grupo por qué se han centrado las inspecciones en las residencias de mayores, y se han centrado porque durante muchos años ha estado.
.
.
, el mayor número de plazas concertadas han estado en manos de centros privados en los que existía un interés económico y, por lo tanto, la calidad del servicio se podría ver disminuida por ese interés económico, como así sucedió.
Eran múltiples las denuncias que había y entonces el trabajo de inspección se centró ahí.

Nos crea también cierta tranquilidad el pensar que el resto de sectores, como pueden ser personas con discapacidad, viviendas tuteladas, como han comentado también en su intervención algunos de los compañeros que me han precedido, o en menores están por regla general gestionadas o bien por entidades públicas, por la propia Generalitat o por municipios y en muchos casos por entidades sin ánimo de lucro que tienen una preocupación por el sector demostrada a lo largo de muchos años y mucha experiencia también en esa atención.

Para nosotros es muy importante también ver si esas deficiencias que se detectan por la inspección -y es algo que quería preguntarle-, si ustedes hacen después algún tipo de seguimiento para ver si se corrigen esas irregularidades, en qué tiempo y si, por lo tanto, se tramitan los correspondientes expedientes sancionadores en el caso de que se cometan irregularidades tan graves como las que hemos vivido algunos de los parlamentarios que estamos hoy aquí, de los diputados y las diputadas en cuanto a lo que se refería a las residencias de tercera edad en la que habían deficiencias en materia de personal importantísimas y que eso venía a repercutir lógicamente en la atención que recibían las personas mayores que estaban allí ingresadas.
Es una de las preguntas que quisiera saber.

Sabemos que en la anterior legislatura no se hacía un seguimiento de esos apercibimientos, de esas actas de inspección, de esas recomendaciones que hacía la inspección y que quedaban en un cajón o en el olvido y, por lo tanto, las deficiencias se perpetuaban año tras año.
Nos gustaría saber si, hoy por hoy, ya eso se ha solucionado y si usted nos pudiera dar algún tipo de información al respecto.

Y, luego, desear que ese equipo de inspección, que ya se ha visto incrementado en prácticamente el doble de los que existían en la anterior legislatura, se incremente a las verdaderas necesidades de todos los recursos que hay en la Comunidad Valenciana.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara la paraula el senyor Gamero per un temps il·limitat per a la contestació de les qüestions que li han plantejat.
Endavant.

El senyor sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Il·limitat però no infinit.
No ho farem llarg.

Han plantejat qüestions molt.
.
.
, molt i molt interessants.
He pres nota de totes en la mesura del possible.
Intentaré contestar-los o, en el seu cas, prenc nota i ho tindré en compte.

Se m'ha oblidat abans indicar que en la memòria del 2017 que se'ls va acompanyar era un esborrany, no estava firmada i hi havia una correcció.
He portat còpies per a tots, i per a la senyora presidenta està a la seua disposició.
I particularment ahí s'aclarix la qüestió dels inspectors.

Efectivament, es van incorporar deu inspectors, però en total n'hi han vint tècnics en funcions d'inspecció, perquè els dos caps de secció que tenen funcions de coordinació i el cap de servei són els que coordinen, els que.
.
.
, ocasionalment també fan inspeccions personalment, les seues funcions són més de coordinació.
Per tant, si.
.
.
, diguem-ne que en una comissaria de policia considerem en la dotació de personal tant els agents de camp com el comissari o els comissaris, en este cas nosaltres entenem que s'ha de computar.

Amb eixes vint persones sí que estaríem lleugerament per baix de la ràtio que diu la llei.
Estaríem en 1:247.
000, un inspector per cada 247.
000 habitants de la Comunitat Valenciana, perquè ja hem baixat dels cinc milions i, per tant, és 1:247.
000.
Això pel que fa.
.
.
, per tant, vint anys després de l'aprovació la Llei 5/1997, en estos dos últims anys hauríem aconseguit complir la ràtio d'eixa llei, justament.
.
.
, -i ara com alguns han apuntat, de les seues senyories- justament quan en este moment estem elaborant i ja tramitant una llei nova de serveis socials inclusius que és molt més ambiciosa pel que fa a això i planteja una ràtio d'un inspector per cada 150.
000 habitants, la qual cosa, amb l'actual població de la Comunitat Valenciana, seria entre trenta-tres i trenta-quatre inspectors en total.

Per algun lloc he vist, Alberto, que sí que hi ha la previsió -supose que en el pla de 2018- de fer un pla específic de vivendes tutelades i de punts de trobada familiar, que, efectivament tenen vostés raó, no s'estan.
.
.
, de moment no s'havien inspeccionat.

Pel que fa al temps de visita, en el 2016 entre la denúncia i la visita transcorrien onze dies; en el 2017 estan transcorreguent una mitjana de nou, que també era una de les qüestions que es plantejava.

I, en principi, jo crec que de les qüestions que ha comentat el diputat García en principi estarien totes.

Pel que fa a Ciutadans, efectivament la següent actuació inclou el control de prestacions i subvencions, que en principi la inspecció no s'està dedicant molt.
S'estan dedicant més les direccions generals que concedixen la mateixa subvenció, ¿val?
Vull dir, això també era un poc motivat pel fet que la inspecció tenia poca dotació.

Perquè, clar, una qüestió que han de tindre clar vostés, i que ho han plantejat, el primer responsable de la qualitat del servei són les direccions generals competents.
Són les que tenen el contacte diari amb els centres i només, ocasionalment, quan la gravetat o hi han indicis que hi ha un incompliment, és quan la inspecció gira una visita.
Per tant, pel que fa a les prestacions i subvencions, el primer responsable ordinari, diguem-ne, és el servei administratiu corresponent en la matèria i, diguem-ne, de forma extraordinària i per la gravetat o pels indicis és la inspecció.

Efectivament, estos inspectors s'incorporen a l'estructura.
Es van incorporar a final d'any, perquè entre que es van crear les places que estaven previstes en el pressupost, es va fer el procés de selecció i la formació, al final va ser a setembre, però s'han incorporat a l'estructura i en els pressupostos de l'any que ve apareixeran, per descomptat.

Se solen prioritzar els centres privats sobre els públics; fonamentalment, també, els de les persones majors pel que ha apuntat la diputada Andrés.

Entenem que són els públics els que tenen una responsabilitat major per part.
.
.
, o siga, un control major per part d'instàncies públiques, perquè tenen un director públic, tenen personal públic.
I que els centres privats són els que.
.
.
, diguem-ne, la supervisió pública és necessària que la realitze la mateixa inspecció.

Efectivament, com diu el diputat Jiménez, poc a poc anem encaminant el que és la inspecció i la supervisió dels centres i un poc la reparació de deficiències i la millora de la seua qualitat.
Costa molt canviar els models d'atenció, també per alguna qüestió que plantejava el diputat Alberto García sobre les subjeccions.
Totes les direccions generals, pràcticament totes, han -diguem-ne- aprovat nous models d'atenció, nous protocols.
Però clar, n'hi ha una inèrcia històrica, fins i tot en els mateixos professionals, que va a costar canviar.

Efectivament, jo estic completament d'acord que hem d'invertir en prevenció.
Vull dir, reaccionar no és la via per a aconseguir uns serveis socials de qualitat.
Vull dir, hem d'incidir en la formació, en la difusió d'altres models i, sobretot, en la prevenció de conductes inapropiades.

Efectivament, pel que fa a l'execució pressupostària és un problema de tots els governs.
El capítol VI que és el d'inversions precisament és encara més complicat d'executar, perquè normalment implica l'obtenció de llicències municipals o ambientals en algun cas, redacció de projectes.
I, per tant, junt a la licitació -diguem-ne- de l'obra o de la reforma en concret, s'ha de sumar la licitació de la direcció de l'obra, etcètera, etcètera.

Però, efectivament, crec que hem d'incidir més en el tema de les inversions en els centres.
Necessitem simplificar l'administració perquè això siga possible.
La llei nova de contractes, doncs, té alguns punts que són molt importants quant a millora, però altres -i ja ho dic ací- que van a fer més complicada la tramitació.
Esperem que la part que siga telemàtica ho afavorisca, però en general ens trobem en una carrera d'obstacles tots els qui gestionem pressupost per a poder executar tots els capítols.

Pel que fa a l'accessibilitat, que alguns de vostés han mostrat la seua preocupació, efectivament, nosaltres en la nostra seu de la conselleria, en la torre 3 del complex Nou d'Octubre ara hem aconseguit que la porta estiga adaptada.
Abans n'hi havia una porta giratòria i dos que s'obrien per a persones -diguem-ne- que no tenim cap problema i ara hem aconseguit, per fi, que una de les dos estiga adaptada a un polsador i es puga obrir.
I això -diguem-ne- en la nostra seu.

També d'alguna manera ha sigut causa del que els explicava de la dificultat per a executar el pressupost, que n'hi ha dobles informes econòmics, dobles informes jurídics i això ho complica molt.

En principi, l'accessibilitat que seria competència nostra seria l'accessibilitat en els centres -diguem-ne- i recursos socials.
L'accessibilitat en global és competència de la conselleria d'habitatge.
Diguem-ne en dependències municipals o en el medi urbà.
Però, efectivament prenc nota perquè les inspeccions, pel que fa a centres de serveis socials, tinguen especial incidència en la qüestió de l'accessibilitat que, efectivament, estem fora de tots els terminis europeus.

Després, seguint pel Grup Popular, doncs, bé, d'alguna manera ja s'ha exposat ací que quan arribem a la conselleria el pilot estava posat en la tercera edat, on n'hi havia moltes empreses que actuaven i on s'havia denunciat que els criteris econòmics estaven prevalent sobre la qualitat.
I, efectivament, es comença a investigar els centres de persones majors.

També, i com ha apuntat la diputada Andrés, un poc la confiança -anava a dir confiança legítima que té l'administració-, la confiança o la certa tranquil·litat que la major part de centres de menors, per no dir tots, són o propis o estan gestionats per entitats sense ànim de lucre, als quals suposem una major vocació social que a una empresa mercantil.

Això hem vist que no era exactament així i, per tant, hem reorientat el que és l'activitat de la inspecció.
També ha de tindre en compte vosté que en el 2016 no teníem tota la plantilla d'inspectors que tenim ara, per tant, ara sí que podem fer-ho.
Cal distingir entre el que són les inspeccions a proposta d'òrgans directius, és a dir, quan es fa el pla anual la direcció general diu, Â«jo vull que inspecciones tants meus d'esta tipologia, d'esta tal,Â» del que són les sobrevingudes.

Vull dir, no vol dir que la direcció general demana que s'inspeccione perquè ha detectat un incompliment i no els va.
O siga, diguem-ne que quan n'hi ha una denúncia o una situació que n'hi ha indicis que alguna cosa passa, a eixe se'n va sempre.
Les que moltes voltes no s'arriba són les que la direcció general diu: Â«Bé, anem a fer una mostra aleatòria a vore com està el pati.
Â» Val?
Eixes són les que, òbviament, són les últimes perquè en principi no tenim ningun indici que hi ha alguna problema.

Per tant, aquelles on no n'hi ha un indici, siga perquè la direcció general li sona alguna alerta o perquè un ciutadà o ciutadana presenta la denúncia, són les que es prioritzen.

Jo crec que la vicepresidenta sí que ha comparegut i, fins i tot, ha comparegut en el Ple de Les Corts, si no recorde mal.
Vull dir, en el màxim lloc on pot comparéixer un membre de l'executiu a retre comptes.
Després també tenen la sessió de control on casualment, últimament no n'hi ha moltes preguntes per part del Partit Popular.

Pareix que la sessió de control s'ha traslladat als mitjans de comunicació, perquè ens alcem pel matí un dilluns i vegem que, doncs, la senyora Català o la senyora Bonig planteja una qüestió.
I després arriba la sessió de control d'eixa setmana següent i eixa qüestió no es trasllada.
Val?
Però bé.

Una apreciació, la denúncia -diguem-ne- en terminologia jurídica és quan una persona va a un òrgan, siga policia, jutjat de guàrdia, i fa un escrit i posa en coneixement uns fets.
La fiscalia no presenta denúncies, la fiscalia.
.
.
Clar, diguem-ne, quan es relaciona amb nosaltres ens fa requeriments, ens envia oficis, però tècnicament no són denúncies.

La denúncia seria si agarrara, que en este cas no seria denúncia sinó querella, i aniria al jutjat i presentara una querella contra la conselleria.
Per tant, totes les relacions o tots els fets que es posa en coneixement tècnicament no són denúncies, són oficis, són requeriments, però no són denúncies.
Denúncies són les dels particulars.

Pel que fa a Montolivet i Bunyol, clar, com em comentava abans, vull dir, la primera responsabilitat és de les direccions generals i del personal que treballa ahí.
Per tant, una vegada eixe centre es detecta que hi ha problemes, a partir d'eixe moment ja no és la inspecció la que ha de descobrir.

Ja és el departament corresponent el que des del principi ha estat molt damunt de la situació, s'ha canviat la directora que hi havia per una altra persona que pensàvem, la direcció territorial gira visites habitualment, la directora territorial, la cap del Servei d'Infància i Adolescència van habitualment a Bunyol.

I, per tant, n'hi ha una supervisió -diguem-ne- ordinària, especial en este cas, però ordinària per part dels òrgans competents.
No fa falta que vaja la inspecció perquè no ha de descobrir res, vull dir, no ha de desvetllar res quan el centre ja està, d'alguna manera, treballant-se i tutelant-se per part de la direcció general.

Pel que fa a les qüestions que plantejava la diputada Álvaro, efectivament, jo crec que amb tots els pobles, qüestions que es puguen apuntar i totes les mancances o deficiències que jo prenc bona nota, jo crec que la notícia de hui és que per primera vegada en vint anys en estos dos últims anys el govern del botànic ha complit, pel que fa a la dotació d'una inspecció de serveis socials com la mateixa llei aprovada per l'anterior govern establia.

I, per tant, en este moment n'hi ha vint tècnics amb funcions d'inspecció repartits en inspectors de camp i en personal de coordinació, però disposa d'una dotació que la mateixa llei preveia que fins ara no havia passat.

Efectivament, hem considerat que era imprescindible que n'hi haguera persones sobre el territori.
Per això n'hi ha quatre a Alacant i dos a Castelló, perquè efectivament la reacció siga molt més ràpida.
I també la coordinació, perquè al final les persones que supervisen i que tenen la relació ordinària en els centres de Castelló i Alacant és el personal de les territorials.
Per tant, que els inspectors estiguen ahí, jo crec que va a crear unes inèrcies molt interessants.

Clar, en èpoques anteriors efectivament, vull dir, La Cigüeña era on estava la conselleria, encara que serveis socials estava a Colón.
Però la inspecció estava en un pis en el carrer Blasco Ibáñez o a l'Albereda, sí?
Que estava enfront?
Vull dir, això un poc palesava la desconnexió que hi havia entre un i l'altre.
Jo crec que, efectivament, això ho podem donar per finalitzat.

Pel que fa a les apreciacions de la diputada Andrés, efectivament, el pla d'actuació anual bàsic, cal tindre en compte que està molt condicionat per les actuacions sobrevingudes.
És a dir, si hi ha denúncies tan de les direccions generals com de particulars, efectivament, són les primeres que s'atenen perquè es considera que hi ha un indici que passa alguna cosa i, per tant, efectivament s'ha d'anar per ahí.

I finalment això, clar, en el principi de legislatura pensàvem que la urgència de la inspecció estava en els centres de tercera edat per la qüestió de la privatització que s'havia produït.
Però després ens hem donat compte que també hi havia altres sectors.
Però bé, per això també hem ampliat la dotació per a poder arribar a tot.
I no sé si em deixe alguna cosa.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Gamero.

De conformitat amb el que estableix el reglament, es pot concedir una intervenció extraordinària.
Em diuen quins grups volen intervindre i marquem el temps.
Serien tres grups els que van a intervindre.
Marquem un màxim de tres minuts, els sembla?

Senyor García.

El senyor García Salvador:

Jo volia fer-li una pregunta i se m'havia oblidat abans.

Ara, entenc que s'estan preparant les noves ordres per a sobremodificacions de requisits d'acreditació.
Jo el que volia comentar era si totes les recomanacions, tot el que es derive d'inspeccions, vostés després això ho traslladen a la secretaria autonòmica perquè es puga, a l'hora de redactar estes acreditacions, tot açò tinga el pes que deuria tindre.
Només volia.
.
.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Té la paraula ara el senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Sí, yo, es agradecerle las respuestas, pero es que yo le he hecho una serie de preguntas y no he obtenido respuestas.
El tema de las instalaciones, el tema de los derechos a ver qué motivo había con respecto al 2016, con respecto al 2017, el incremento en las denuncias o los incumplimientos por las deficiencias en la atención médica, enfermería o cuidados básicos.

El tema de inspectores me ha quedado claro.
Lo que no me ha quedado claro es que, luego, ha dicho usted algo de que lo ideal serían treinta y tres, treinta y cuatro inspectores.
(Veus) Y nos iríamos a 145.
000 me saldrían a mí…, (remors) en la ratio.

La senyora presidenta:

A vore, per favor, no creen diàlegs, sinó que.
.
.
(Remors)

El senyor Woodward Poch:

Vale, vale.
No, era para que tomara nota.
(Remors) Exacto.

Y ya solo dos cosas más y por último, el tema de lo de la línea de control, la línea 3 de control de subvenciones y prestaciones económicas, que veo que en la memoria o el plan de actuación del 2018 sí que hay como una ampliación para poderla hacer.
Pero ya le digo que en la memoria de 2017 yo no he visto nada y queríamos saber si sí que realmente la dirección general les había instado hacer las inspecciones o no.
Porque ya le digo que no he recogido nada.

Y por último, lo que no me ha quedado claro es el tema de las inspecciones de los centros privados.
Sí que lo encuentro que es lo que se tiene que hacer, el cien por cien y si pudieran ser más, más.
Pero no me ha quedado muy claro el no hacerlas en los centros públicos por la respuesta que ha dado usted, me ha parecido un poco muy a la ligera.

Quiero decir que, ¿que por qué sean centros públicos lo están haciendo bien?
Es que…, no…, vamos, eso.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té la paraula ara el senyor Jiménez, de Podem.

El senyor Jiménez Doménech:

Molt breu, presidenta.

Li he preguntat abans si este increment de recursos per a la inspecció implica, i com, un augment dels objectius de recursos inspeccionats i no sé si m'ha donat la resposta concreta, però m'agradaria més precisió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Senyora Garrigues, té vosté ara la paraula per un màxim de tres minuts.

La senyora Garrigues Francés:

Muchas gracias.

Gracias, señor Gamero, por su intervención y por su contestación, pero hay algunas cosas que sí que me gustaría matizar.

Respecto a las comparecencias de la señora Oltra, le pongo el dato porque lo he pedido exactamente.
Se ha pedido diez veces la comparecencia en el tema de centros de menores, por cada tema en concreto, y ha comparecido una única vez anteriormente de todos estos problemas detectados.
O sea que, una décima parte, un 10% creo que no es un método de transparencia.
Creo, vamos, a mí me lo parece, por lo menos.

Después, me gustaría hacer referencia a que usted ha dicho que cuando usted llegó el piloto estaba puesto ya en la tercera edad.
Entonces, me gustaría que eso se remarcara porque parece como que aquí venimos de una etapa gris, oscura, donde no se inspeccionaba.
Incluso una compañera ha llegado a decir que en la anterior legislatura no se hacía seguimiento de las inspecciones.

Y nosotros no dudamos en absoluto de la profesionalidad de los técnicos, inspectores, porque además la conocemos y sabemos que sí que la realizaban, antes y ahora.
Entonces, no me gustaría que eso quedara en duda.

Pero sí que hay una cosa en la que he de decirle que me ha dejado bastante preocupada con su contestación.
Y es que usted, en la misma contestación a mí ha dicho tres cosas.
Â«Que cuando hay indicio -le leo textualmente- sí que van siempre a esos centros.
Â» Cuando hay un indicio.
Â«Cuando hay denuncias de la dirección general o de particular, somos los primeros que vamos.
Â»

Sin embargo, cuando le he hablado del centro de Buñol y le he preguntado -que no me ha contestado- si hay un informe, si han acudido la inspección después de las denuncias que han existido, me ha dicho que no había denuncia de fiscalía, le he puesto también otra denuncia de una usuaria ante la Guardia Civil que tampoco estaba aquí recogida y nos ha dicho textualmente: Â«No hace falta que vaya la inspección porque ya se conocen las deficiencias.
Â»

Entonces, he de decirle que me he quedado bastante preocupada, porque no me ha contestado a si existe ese informe de inspección en el centro de Buñol.
Porque el hecho de que existan deficiencias y como usted ha dicho hasta en dos ocasiones, cuando hay indicios sí que se van y cuando hay denuncias de la dirección general sí que siempre vamos.

Entonces, no he entendido si es que la dirección general que usted ha dicho que es competencia de ellos y además yo también lo creo.
¿No les ha trasladado usted la necesidad de inspeccionar este centro o qué es lo que ha pasado ahí?
Porque no me ha quedado claro y me gustaría que me lo contestara.

Creemos que es un tema muy, muy grave, que se ha tenido conocimiento vía denuncia, vía informe de fiscalía, vía denuncia ante la Guardia Civil, vía queja que tenemos del 2016 del Síndic de Greuges, respecto a un centro de menores de Alicante donde se hacían graves, graves, un relato grave de lo que allí ocurría, y creo que si nosotros lo conocemos ustedes también lo conocen.

Y me gustaría saber si ha existido esa inspección, si se ha subsanado todo lo que decía el informe de la fiscalía, si en su inspección se recogen todas esas deficiencias, y si a fecha de hoy se ha vuelto a inspeccionar una vez dicho por la señora Oltra que estaba todo subsanado.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Continuem, per tant, en la comissió.

Té ara la paraula el senyor Gamero per a contestar les qüestions plantejades.

Segons el reglament són quatre minuts flexibles, posem els quatre minuts i vaja, per favor, a la matèria en concret.

Gràcies.

El senyor sotssecretari de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Vaig per ordre.

Alberto García, efectivament, inicialment n'hi havia una ordre de registre, autorització i acreditació de centres; eixa ordre es va derogar en l'anterior govern, i la nostra voluntat és que torne a haver-hi una ordre nova de registre, autorització i acreditació.
Entenem que un centre de serveis socials estarà autoritzat, que vol dir que complirà la normativa, i registrat en el registre corresponent.

Però, a banda d'això, determinats centres han de tindre un plus que és l'acreditació, val, i eixa acreditació és la que donaria d'alguna manera opció a contractar amb l'administració.

La inspecció està participant efectivament en l'elaboració d'eixa ordre que, bé, l'està treballant el delegat del Consell per al model social valencià, i la idea seria que eixa acreditació fóra la que donara accés al concert social que està treballant la nostra conselleria de manera que els centres gestionats per entitats sense ànim de lucre no hagen de concórrer a les licitacions administratives de contractes en competència amb les empreses privades que, bé, no és res nou, és una cosa que ve de la Unió Europea i que altres comunitats autònomes ja estan adaptant.

I, efectivament, sí, la inspecció està participant de l'elaboració d'eixe text i tota la seua experiència l'aprofitarà per a regular l'acreditació de centres.

Pel que fa al que plantejava al diputat Woodward, que ha plantejat moltes coses, efectivament la línia 3 és una línia a explorar, a treballar encara més perquè no s'estava treballant.
No sé dir-li quins són els motius pels quals han baixat els incompliments, jo crec que d'alguna manera també la gent que gestiona centres va millorant, va vegent també que es van fent inspeccions, que el centre del costat eleva els estàndards, en fi, la consciència social que les coses s'han de treballar bé crec que s'incrementa i podríem imputar-ho a això.

La ràtio de 33%, 34%, seria el que preveu el projecte de llei, ¿val?
Bé, jo no he fet els càlculs però em diuen que ix la xifra que li he donat.
Efectivament, nosaltres no ens conformem amb això, la ràtio d'inspecció educativa i sanitària és molt més baixa que esta; per tant, primer hem complit la que estava en la llei vigent perquè nosaltres complim (rient) les lleis vigents i després, si les canviem, doncs som més ambiciosos.
Bé, és una opinió.

Nosaltres pensem que no sempre, efectivament, els funcionaris ho fan bé; de fet, s'inspeccionen centres públics de gestió directa.
Recentment, i no dic on però és a la província de València, s'ha inspeccionat un centre de tercera edat per la inspecció, un centre propi, i a resultes de tot això s'han obert dos expedients sancionadors i un informatiu a tres funcionaris.

Per tant, esta administració no prejutja negativament els centres privats per se però sí que és cert que en els centres públics tenim un major control ordinari quotidianament i podem detectar situacions -diguem-ne- d'incidències, que de fet en este cas va ser una direcció general la que va demanar la inspecció que anara.
¿Val?

Al diputat Jiménez, efectivament, l'increment de recursos no sabria ara en este moment quantificar-li quant però ha de redundar en el nombre d'inspeccions.
I, sobretot, una cosa que s'ha comentat per ací -vullc dir-, abans no n'hi havia mitjans per a fer el seguiment, es feia la inspecció, es feien el requeriments, es posava al final del muntó, i amb sort, en algun moment, doncs es reprenia, ¿a vore què va contestar el centre tal?
En este moment poden ampliar-se el nombre d'inspeccions, però jo crec que és més important que les inspeccions que facen les facen bé i fer el seguiment, i per tant eixe increment de dotació crec que pot servir per a això.

Finalment, igual no m'he expressat bé, diguem que el nou equip tenia el pilot, en la tercera edat no sé quins eren els plans de l'anterior govern, i no només nosaltres -vullc dir-, esta cambra, jo he comparegut ací en una comissió d'investigació d'unes adjudicacions d'uns centres.
Per tant, no érem nosaltres, no ha sigut cosa de la conselleria, cosa del pilot, sinó jo crec que socialment, inclús periodísticament el pilot estava posat ahí.

Pel que fa als centres de menors, i en concret al de Bunyol, n'hi ha un informe.
Com li he dit abans, la inspecció o la fiscalia, perquè la fiscalia no és la fiscalia, és la fiscalia de menors perquè la fiscalia té un fiscal especialitzat en menors igual que el té en violència, per tant forma part del seu treball ordinari, ell constata uns fets que trasllada a la conselleria i la conselleria ja actua pels seus mitjans ordinaris que -com li he dit- és el servei d'infància i adolescència de la direcció territorial, i la mateixa direcció territorial com a tal que és la que a resultes d'això va allí, fa un informe i comença a treballar per a solucionar les deficiències.

Per tant, no és necessari que la inspecció vaja a constatar, a reconstatar el que la fiscalia ja ha dit, la fiscalia té presumpció de veracitat i, per tant, a partir d'ahí la conselleria es posa a treballar i no fa falta ulteriors comprovacions.

I, per la meua part, jo crec que ja estaria tot.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Doncs, aleshores, donaríem per conclosa la compareixença.

I si els sembla bé, i com anem bé de temps, fem un recés de cinc, deu minuts, ¿val?
, i tornem.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'equiparació de les pensions de jubilació de persones en règim de treballadors autònoms agraris i dels treballadores agrícoles per compte d'altri al del règim general de la seguretat social, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 89.
768, BOC número 258)

La senyora presidenta:

 (Inoïble) … una proposició no de llei sobre l'equiparació de les pensions de jubilació de persones en règim de treballadors autònoms agraris i dels treballadors agrícoles per compte alié al règim general de la seguretat social, presentada pel Grup parlamentari Compromís.

Té la paraula per a la seua exposició el senyor Nadal, per un màxim de huit minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Presentem esta PNL per a intentar donar suport…, des d'ací, des de les Corts Valencianes, esperaríem el suport unànime de tots els grups per a donar suport a la gent del camp, a la gent del camp valencià.

La gent que venim de zones rurals i que hem tingut contacte amb l'agricultura i amb el sector agrari en general, sempre n'hi ha una frase que ho definix bastant bé i amb la qual tots estem bastant familiaritzats, allò que ta mare o ton pare et diguen que això de la terra és l'últim, que el camp és l'últim i que busca't la vida en altres…, en el que vullgues, excepte en allò que fea ton pare o fea ta uelo o ta uela o ta mare, que era anar al camp, perquè com ells ja coneixen el que és el camp, ja saben que no és pla recomanar-li al seu fill que vaja a la terra.

I això és per moltes situacions i per moltes raons.
Evidentment, la primera de totes és el que costa, la feina física, el patiment que suposa per a la gent del camp tirar endavant la seua vida.
També n'hi han altres factors, com els dependents de viure en zones rurals, que fan més difícil la vida i que fan més difícil per a les generacions…, per a les noves generacions poder socialitzar-se amb altra gent, etcètera, etcètera.

Però n'hi han altres situacions que més enllà de la situació rural o més enllà del que comporta el treball físic, és evident que hi ha hagut un empobriment de les rendes i de les rendes mitjanes de la gent que viu en les zones rurals i de la gent del camp.

Este empobriment té, diguem-ne, moltes causes.
Algunes causes, per exemple, com l'abaixada del valor dels productes agraris de les últimes dècades, que ha segut espectacular, que cada vota el camp compta menys a l'hora de negociar i, per tant, els productes baixen.
Això, evidentment, fa que la gent no busque el seu futur en el camp, perquè cada volta van a traure menys rendiment del seu trosset de terra.

Una altra situació, una altra causa és que a nivell laboral la gent que va a treballar al camp, els jornals cada volta són més baixets, han baixat molt en els últims deu anys d'una manera totalment desaforada.
Si abans anar a treballar, anar a collir, anar a treballar al camp podia donar per a les famílies tirar avant i, per exemple, la persona que vos parla, anar a collir era una manera, per exemple, de poder pagar-te els estudis, hui en dia això cada volta és més complicat.

Però a banda d'estes dos situacions, n'hi ha una tercera situació, i és que si ja ho tenien mal els llauradors i llauradores, ho tenien mal a l'hora de vendre la producció i ho tenien mal a l'hora de cobrar un jornal per a anar a treballar a compte d'altri, resulta que a l'hora del càlcul de la seguretat social, del càlcul de la pensió de jubilació per a quan acaben la seua vida laboral, resulta que tal i com està fet el càlcul, al final les persones del camp reben un 59% menys de mitjana del que reben en el sistema general altra gent.

O siga, tant el règim especial de treballadors autònoms agraris com els treballadors agrícoles per compte d'altri, tant els que venen la producció com els que treballen per a uns altres, com que no es compten conforme s'haurien de comptar els períodes de parada, els períodes en què no estan treballant -uns períodes que, d'altra banda, són ben naturals per al sector del camp i que haurien de…, tot açò hauria d'estar comptant, perquè, evidentment, totes les faenes no són igual, de la mateixa manera que tots els cultius tampoc no són iguals-, al final de la vida laboral de les persones que estan al camp, resulta que la mitjana és d'un 59% inferior a la d'altres ciutadans a la prestació per jubilació que reben altres ciutadans que estan en el règim general.

Per tant, pensem que és important que des de les Corts Valencianes mos unim i demanem al govern de l'estat que canvien la llei de la seguretat social, que canvien la llei de la seguretat social pel que fa als articles que…, en els quals els períodes de parada, que en altres sectors compten al 50%, en el sector dels autònoms compta igual a zero, per la qual cosa els autònoms agraris i els agraris per compte d'altri, al final de la cotització reben un 60% menys.

Vol dir que esta és una situació bastant desastrosa, perquè… A més, això s'agreuja que els treballadors agraris a l'hora de demanar la jubilació, els que estan al País Valencià, també tenen una renda…, a pesar que, evidentment, esta situació és injusta per a tot el sector agrari de tot l'estat espanyol, però al País Valencià diguem que la jubilació al final és 2.
000 euros inferior.
10.
825 és la mitjana espanyola que reben la jubilació la gent del camp, al País Valencià és de 1.
824.
Estem parlant de 2.
000 euros inferior la gent del nostre país a la de la resta de l'estat.

A més, han de tindre en compte que els 8.
800 euros de jubilació que cobra una persona del camp de mitjana, està molt per sota de la mitjana de la jubilació dels valencians i valencianes, que al final està en uns…, la renda mitjana està en 17.
500 euros.

Bé, tot això…, són moltes dades per a intentar explicar que la situació del camp valencià, diguem-ne, és insuportable, que al final…, i que haurem tots de fer, diguem-ne, el pensament…, haurem de pensar que si volem tindre sobirania alimentària, si no volem estar exportat seguit, seguit, tot de fora, si volem també evitar el despoblament en les zones rurals i que com a conseqüència de tot açò, volem realment tindre una política real de prevenció d'incendis forestals i de defensar el territori, l'única manera de fer-ho és fixant població en estes zones rurals que treballen el camp, que estiguen treballant el camp per a evitar eixos incendis forestals.

I a més, és que és la manera més barata de fer-ho.
Prevenir incendis és la millor manera de poder lluitar a favor del nostre medi ambient més enllà de l'extinció, que quan no n'hi ha més remei, s'ha extingir, però en el que val una hora d'helicòpter per a apagar incendis, podíem estar pagant-li la jubilació…, una jubilació digna a milers i milers d'agricultors valencians, que farien una faena de prevenció molt més interessant que la que fa l'helicòpter.
En això jo no vull dir que l'helicòpter no siga necessari, i gràcies a l'helicòpter estem salvant moltes hectàrees en este país.

Però, evidentment, si fem una política de prevenció, si fem una política activa contra el despoblament de les zones rurals, tot serà més fàcil, serà més fàcil per a la gent que puga viure a les zones rurals i serà més fàcil per a tots i totes defensar el nostre territori i el nostre medi ambient, que, d'altra banda -i és una cosa que haurem d'anar parlant sempre-, ha de ser una cosa de tots i totes.

De la mateixa manera que és una cosa de tots i totes pagar al mateix nivell l'ensenyament, la sanitat i que ha de ser…, el que és més ric més paga perquè tots tinguen accés a serveis socials bàsics, en estos temes també mos hauran de posar al cap que la gent de les zones urbanes han de pagar a la gent de les zones rurals per a mantindre les zones rurals amb la dignitat que toca.

Res més.
Espere el vot de tots i totes.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Té ara la paraula el senyor García, per un màxim de quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Gràcies, presidenta.

Bé, nosaltres…, el meu vot va a ser favorable a la iniciativa.
Entenc que esta proposició no de llei atén ja a una demanda social que no és nova.

Sí que caldria recalcar unes dades, que té a vore, per exemple, amb el percentatge del PIB estatal que suposa l'agricultura, que és només del 2,3%, enfront, per exemple, del 67% de servicis.

Cal parlar de renda agrària, efectivament.
La renda agrària nacional, en estimacions de gener de 2018, és l'última que publica el ministeri, tot i que n'hi ha un augment del volum de treball en UTA, en unitat de treball agrari, sí que és cert que n'hi ha hagut un descens del que és la renda agrària en termes corrents.
Estem parlant d'un descens del 4,7%.

¿Què vol dir això?
Això vol dir que a la llum d'estes dades, cada vegada menys espanyols residents…, o és previsible que cada vegada menys residents espanyols legals opten pel que són les faenes agrícoles com a autònoms o com a treballadors per compte d'altre.

Ja de fet, en el 2011 n'hi ha una llei, la 27/2011, d'1 d'agost, que fa referència a l'actualització, adequació i modernització del sistema d'ajuda social.
En esta llei ja es va introduir algunes millores, sobretot en matèria de viudetat i orfandat, i va establir un nou sistema d'integració de llacunes a partir de gener de 2013.

Però tot i això, una altra vegada més, els treballadors del camp d'ahí no van eixir ben parats, no van eixir ben parats, ni els que estan en el règim general de la seguretat social, ni els que estan en la RETA.

Paradoxalment, sí que se van preveure una sèrie de llacunes…, de recuperar llacunes a partir del 2018 per al que són els treballadors que estan inclosos en el sistema especial de empleados de hogar, que també es un col·lectiu tradicionalment desprotegit i amb salaris baixos.

No obstant això, com dic, la gent del camp queda, una vegada més, exclosa d'esta qüestió.

Tot això, cal dir que n'hi ha una diferència també entre els treballadors que estan en el règim general de la seguretat social i els que estan en la seua…, en possessió d'autònoms.
Per exemple, sí que és cert…, el que es vol ara és derogar una sèrie d'articles de la llei general de seguretat social.
En la PNL se parla, concretament, del 256, que tot i que no permet recuperar llacunes de cotització des del 2012 cap enrere, sí des de gener de 2012 cap avant, però això no autoritza tampoc per als autònoms.
O siga, els autònoms ahí sí que ixen més malparats.

De fet, també el síndic català va fer un informe ja en l'any 2006 -i parlava en general, no només en el camp-, i ja recomanava la modificació de la normativa, amb l'objectiu que expressament n'hi haguera la integració d'eixes llacunes a què fa referència la proposició no de llei.

Jo entenc que si açò no se fa, suposo que té a vore més amb una qüestió de suficiència pressupostària i de sostenibilitat.
No obstant això, ja dic, que sí, que vaig a votar a favor de la iniciativa, perquè no acabo de vore esta diferència.
Crec que no està justificada en els treballadors del camp i tampoc entenc quines són les raons per a mantindre-la.

Per tant, com dic, jo penso que és simplement un criteri de caixa, penso que no és un criteri suficient i votaré a favor de la iniciativa.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor García.

Té ara la paraula, nom de Ciutadans, el senyor Woodward, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Vamos a ver.
La PNL que nos presenta Compromís, creo que la exposición de motivos es bastante clara en lo que es su exposición, las cifras que presenta, el rendimiento medio agrario de la Comunidad Valenciana, de 8.
824 euros del agricultor; la media española, los 10.
825.

Luego, nos trae las cifras de la renta media de la Comunidad Valenciana, que ya es el doble que un agricultor.
Y ya casi al final, y dentro de lo que es la solicitud o la propuesta de resolución, añadiendo las desigualdades, e incluso los agravios que tiene esta Comunidad Valenciana con respecto del resto de España.

El tema de las cotizaciones es preocupante.
Y sí que es verdad que se refleja en el tema de las pensiones, pero yo creo que es un tema que está para que se tenga que tratar directamente y trabajar en el Pacto de Toledo, el recuperado Pacto de Toledo, que es un tema más que importante y, sobre todo, necesario que se debata y que se busquen soluciones a estos agravios que aparecen en el tema de…, que al final es el tema de la propuesta de resolución, que es la base de cotización y las pensiones al final del todo.

Yo creo que realmente el diputado de Compromís, el señor Nadal, ha explicado o ha mezclado muchas cosas dentro de la…, en su exposición de motivos aquí hoy, que son para tratar en un amplio tema para, digamos, solucionar que la gente pueda seguir dedicándose a la agricultura, para ponerla en valor, que no abandonemos los campos, que no se produzca el despoblamiento rural, como se está produciendo.
Y no solamente por el tema de lo que son las pensiones.

Yo creo que haría falta también ya no solo…, en la propuesta de resolución deberíamos tener una información mucho más amplia de lo que esto supone, tendría que estar unida a cuántas personas va a afectar, qué va a ocurrir con los pensionistas que ya están cobrando una pensión agraria, se les mejoraría, no se les mejoraría, por el tema de estos vacíos en las cotizaciones que son realmente un agravio.

Yo creo que necesitaríamos tener mucho más datos para poder apoyarla al cien por cien, pero que sí que trasladaremos a nuestros diputados que están en el Pacto de Toledo que es un necesario estudio para lo que es el tema de las pensiones.
Y espero que también dentro de Les Corts para lo que es el futuro de la despoblación rural, que también hacen falta muchas más medidas de las que se están aplicando actualmente.

Nos vamos a abstener por este sentido, y esperemos que sea en el Pacto de Toledo cuando puedan trabajarse y tener más información de la que se ha dado aquí.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Té ara la paraula, en representació de Podem, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, presidenta.

Primer, una qüestió referent al que ha comentat el company de Ciudadanos, perquè és un debat que hem tingut amb altres propostes que hem fet de pensions.
Nosaltres, evidentment, no tenim les competències per a canviar-ho, però el Pacte de Toledo és un espai de debat i de consens que està obert perquè des de diferents àmbits li pugam fer propostes.
I esta és una proposta que nosaltres fem no a soles al govern, sinó al mateix Pacte de Toledo perquè l'estudie.

Per tant, jo consi…, no sé, no sóc jo el proponent d'esta proposta, però sí que nosaltres ens unim a eixa petició d'unió no sols de millora de les pensions, sinó del blindatge constitucional de les pensions, que considerem que és una cosa que no deuria ser una qüestió d'una solució a tres anys, sinó una solució permanent.

I jo crec que en la retina de tots està la situació que viu el camp valencià.
I, per tant, esta és una demanda i una petició que es tinga en compte.
I per això, nosaltres, evidentment, la votarem a favor.
I agrairíem que el Pacte de Toledo la tinguera en consideració i el mateix govern per a ficar-la en marxa.

I és més, perquè és que, a més, jo crec que en la retina de tots estan també les mobilitzacions de pensionistes de tota Espanya en defensa de les pensions públiques i de qualitat, i a ningú se li ocorre objectar el propòsit més que justificat d'aquestes mobilitzacions.

Els pensionistes…, però no a soles els pensionistes, tota la gent que aspira a tindre unes pensions dignes i de qualitat continuaran manifestant-se.
I nosaltres tenim la responsabilitat política d'estar al seua costat buscant i aportant solucions des de les institucions.
I no solucions parcials, a dos anys, o a tres, i que estiguen fetes per a garantir l'estabilitat d'un govern en un moment determinat, sinó solucions permanents.
I per això nosaltres defensem i recolzem que les pensions estiguen blindades constitucionalment.

I en tot este tema de les pensions, jo crec que una denúncia…, un greuge…, sobretot és que estan denunciant també unes míseres pensions agràries, que ja s'han donat moltes dades, però, bé, que segons més dades oficials, també n'hi ha una constant desigualtat en el que són les pensions dels hòmens i les pensions de les dones.
En els hòmens és de mitjana de 777,90 euros i la de les dones de 571.
Per tant, de nou ací trobem un nou greuge comparatiu.

Però no a soles és una situació greu la que viuen els…, la gent que viu de l'agricultura, sinó també la que és per compte alié, la pensió de la qual està en els 623 de mitjana per als hòmens i 506 per a les dones.
El que significa més d'un 50% inferior a la mitjana de la resta de jubilacions del règim general.

Però, bé, este és el resultat, com vegem, del compromís que hem vist, sobretot en el Partit Popular, en el sector agrari i en els pensionistes del camp.
I és que açò deriva sobretot de…, bé, de la reforma en què es van integrar les pensions del règim agrari en la de treballadors autònoms en l'any 1978, i en el cas dels de compte aliè, bé, la seua equiparació al règim general en l'any 2011.
No es varen tindre en compte les característiques específiques d'un sector tan específic com és l'agrari i ha generat unes desigualtats importants.

Per tant, nosaltres considerem que aquesta proposta deuria ser recolzada per tots els grups parlamentaris, perquè és un greuge que estem vivint en esta comunitat, però en la resta de l'estat espanyol.
I, per tant, nosaltres sí que la recolzarem com a un toc d'atenció perquè es fiquen les mesures adequades per a trobar una solució a este problema.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Per per part del Grup Socialista, endavant, per un màxim de quatre minuts.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, presidenta.

Bueno, nuestro grupo vaya por delante que apoyamos claramente esta iniciativa que nos presenta el diputado Nadal i el Grupo Compromís.

En la propia exposición de motivos de la PNL, tal como ha dicho el compañero de Podemos, efectivamente, queda muy bien explicada la situación que viene ocurriendo de agravio comparativo, un desagravio, y que se puede resolver.

Efectivamente, es el estado el que sigue manteniendo una deuda en lo que se refiere a la materia en la seguridad social con los trabajadores del campo, y que esos agravios nosotros pensamos que son cualitativos y, además, también cuantitativos.

Todos los sectores económicos tienen sus propia peculiaridades, y el sector agrario, evidentemente, también los tienen, pero esas peculiaridades de diferencia entre los sectores económicos no es el indicativo que permite hacer diferencias o crear desequilibrios injustificados, especialmente en el tema de las pensiones, que evidentemente nuestro grupo apoya el que las pensiones sean públicas y que, desde luego, se realice un blindaje de las mismas viendo lo que está sucediendo últimamente.

Es cierto que hay que instar claramente al gobierno central para que este tipo de iniciativa vaya al Pacto de Toledo, y así…, es el sitio donde se debe debatir.
Y es verdad que desde las organizaciones profesionales relacionadas con el campo valenciano se viene reivindicando y denunciando esta situación, porque el sector primario, los pensionistas que pertenecer al sector primario, bueno, son claramente discriminados.

Se ha hablado…, se han dado muchos datos que son ciertos.
Evidentemente, uno de los más preocupantes también, que además produce un mayor agravio comparativo con respecto a otros sectores, es que cierto que los jubilados trabajadores agrarios, los hombres cobran más que las mujeres.
Entonces, eso todavía…, creo que es el momento de empezar, además, a denunciarlo.

Se sabe también que la principal causa que permite estos desequilibrios es lo que ha explicado el diputado Nadal, que es, evidentemente, el cálculo que se hace para la base reguladora de las pensiones de la jubilación.
Si tenemos en cuenta, además, que el sector primario es un sector profesional que, desde el punto de vista laboral, tiene mucha capacidad de absorber empleo, se debe favorecer la creación de empleo en este sector y, además, dentro de la misma regularización que el resto de los sectores.

Sabemos que el envejecimiento de los trabajadores está provocando el envejecimiento rural y el abandono del campo.
Y, evidentemente, si no se realizan iniciativas y se toma en serio este tipo de denuncias, nuestro campo sufrirá todavía más y cada día será más abandonado.

Así que nuestro grupo…, felicitamos al Grupo Compromís por haber traído esta iniciativa.

Gracias.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Té ara la paraula el representant del Grup Popular, senyor Caballero, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidenta.

Señorías, el Grupo Popular está trabajando para la mejora del sistema de las pensiones.
De hecho, el Partido Popular ha sido, es y será siempre la mejor garantía de las pensiones y que vayan subiendo año a año.
Este año, de hecho, con los presupuestos del 2018, todas las pensiones subirán un 1,6%, absolutamente todas.

Además, se ha establecido un incremento de las pensiones para las personas con menos recursos y con pensiones más bajas.
De hecho, 5.
700.
000 pensiones verán aumentada su pensión un 3%, si se aprueban estos presupuestos, y con lo que espero, cuento o quiero contar con el apoyo de los distintos grupos parlamentarios para aprobar esta subida de las pensiones en los presupuestos.

Otros gobiernos las congelaron, ¿eh?
Con el gobierno de Rajoy han subido año a año y este año mucho más.
Y esto se puede hacer principalmente porque la economía crece, el empleo… hay mucho más empleo, hay más gente cotizando, las cuotas sociales repartan este año 115.
000 millones de euros, un 5,2% más que el año pasado.
Hay más gente trabajando, hay más gente cotizando y se pueden subir las pensiones y se pueden garantizar las pensiones.

Por contra, se ponen en riesgo las pensiones cuando se manda al paro a más de tres millones y medio de trabajadores, que además de ser tres millones y medio de dramas, son tres millones y medio de personas que dejan de cotizar a la seguridad social.
Hoy, creando 600.
000 empleos al año, aumenta la afiliación a la seguridad social, aumenta la recaudación y aumentan también las pensiones.

El Partido Popular siempre va a estar a favor de garantizar el sistema de las pensiones y de ofrecer una jubilación digna a nuestros mayores y abuelos, que tanto han trabajando, también en uno de los sectores como en el que hoy estamos debatiendo, el sector del campo, el sector de los trabajadores autónomos agrarios, para que los trabajadores del campo puedan seguir dedicándose a la tierra y, más especialmente, en esta comunitat.

Pero, señorías, una comisión de un parlamento autonómico no debe abordar de manera unilateral esta cuestión.
No estamos a favor de instar al Consell para que inste a su vez al gobierno central a que acometa la reforma que nosotros queremos que hagan, sino que cualquier reforma que se plantee en esta materia debe debatirse en el seno, como ya se ha dicho aquí, en el seno del Pacto de Toledo.
Un gran pacto nacional, que nació con el objetivo de garantizar el mantenimiento y la sostenibilidad de la seguridad social (veus) y del sistema de pensiones.

El Grupo Popular ha propuesto, en el seno de la comisión del Pacto de Toledo, ampliar el período del cálculo de la pensión a toda la vida laboral de forma voluntaria, para beneficiar a aquellos trabajadores, especialmente los autónomos, para que elijan, a efectos del cálculo de la pensión, el cómputo más favorable de toda su carrera laboral y no solo la de los últimos años, para poder mejorar así su prestación.

Bueno, es una propuesta más que llevamos al Pacto de Toledo en el cual se debe de debatir esta y otras muchas más, la que presenta hoy el Grupo Compromís, deberían y deben debatirse en el Pacto de Toledo.
Por eso, el Grupo Popular se va a abstener a su propuesta.

Señorías, ustedes que son tan garantes del diálogo, del consenso, de los acuerdos, respeten el Pacto de Toledo, no lo vuelen por los aires y respeten el compromiso de todas las fuerzas políticas de ir juntos de la mano a nivel nacional, con el objetivo de mejorar y ampliar la protección social a nuestros pensionistas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

¿Peticions de rèpliques?
Tenen vostés quatre minuts.
Començaria ell… (Veus) Molt bé.
Endavant, senyor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Primer de res, donar les gràcies als companys del Partit Socialista, de Podem i al diputat agermanat per haver anunciat que votarien a favor d'aquesta proposta.

Pense que és molt important i que demostra realment una empatia molt gran amb la gent del camp i que també es nota que esteu xafant el territori.
Perquè esta és una de les grans propostes que si camines per les zones rurals, i la gent sap que tens alguna cosa a vore amb política, vénen a parlar amb tu i t'expliquen que això no pot ser, que si realment teniu ahí alguna cosa a vore amb la política que es mou, que intenteu canviar açò.

I açò és el que intentem, intentem vindre ací, com a representats de la sobirania dels valencians, fer una proposta en què m'haguera agradat tots els partits estigueren units per a tirar esta cosa endavant.

Molt defraudat, realment, perquè jo pensava que anàveu a votar tots a favor.
PP i Ciudadanos no heu donat suport a esta proposta.
I la veritat és que podríem traure-li molta punta de l'abstenció que acaben de fer vostés a aquesta proposta.

Primer de res, és que em dóna la sensació que…, a més, pel que han parlat vostés, em dóna la sensació que no tenen cap empatia per la gent del camp, que no xafen el territori i que no saben exactament quina és la situació de la vida de les persones en les zones rurals.

Els senyors de Ciudadanos diuen que no hem donat prou dades en aquesta PNL per a…, que no tenen prou informació per a saber si voten a favor o no.
Jo li demanaria que si vol tindre més informació, que vaja a les comarques d'interior, que vaja als pobles menuts i pregunte a la gent.
Només al primer que isca de casa, a la primera persona major li pregunte eixa informació que diu vosté que no sap, ja tindrà tota la informació damunt la taula només parlant en quatre o cinc persones de quina hauria de ser la seua posició front este tema.

Pense que…, i tot el món li dirà, perquè això és més vell que anar a peu, que l'agrari hauria d'anar igual que el general.
I això…, les paraules de règim agrari i règim general són paraules que a la gent a la millor no li sonen, però en les zones rurals està a l'ordre del dia.

Lamentar, senyor Woodward, perquè realment amb les seues paraules…, jo crec que a la millor vosté personalment sí que és sensible a esta situació, però no sé per què, des del seu partit li han dit que s'abstinga, quan pense, a més, que és una tonteria, perquè vostés en teoria no estan…, no són el partit que governa directament a Madrid, que no li costaria res votar a favor i intentar moure un poc el debat.

A més, haguera segut molt interessant que un partit com el seu, que té…, és el vot tan decisiu a Madrid, que haguera votat a favor d'esta proposta.
A la millor allí hagueren plantat les orelles.

Bastant decepcionat, senyor Woodward, i supose que la gent del camp, que estaven pensant en algun moment de votar Ciudadanos, també estaran bastant decepcionats en la seua postura.

I pel que fa al Partit Popular, també dir-lo que no m'ho esperava.
¿Què volen explicar vostés a la gent del camp, si en zones rurals on la gent ha votat in saecula saeculorum al seu partit, al Partit Popular?
¿Ara els donen l'esquena?
¿De veres?
Quan estic parlant-los del règim agrari, del règim de la gent del camp, que cobren un 59% menys, un 59% menys que el que cobren els jubilats en general, vosté ve ací i em trau tota la propaganda del seu partit sobre el tema de la jubilació, el que estem sentit a Rajoy dia a dia, el Pacte de Toledo, les jubilacions, tal.

Anem a vore, el Pacte de Toledo el que se'l va carregar va ser el seu partit.
O siga, han buidat la vidriola de les pensions per a rescatar bancs.
Això ho sap tot el món.
El que han fet amb els pensionistes només tenen de preguntar-li-ho als pensionistes, què és el que opinen els pensionistes de tota Espanya del que està fent el Partit Popular.
Això ja ho sabem.
Eixe debat ja l'hem tingut un milió de voltes i està a l'ordre del dia.

Jo el que volia era parlar-li del règim…, del cobrament de la jubilació del règim d'autònoms i per compte d'altri de la gent del camp, del règim agrari.
Vosté no ha parlat del règim agrari.
Es veu que no li interessa el tema este i s'han abstingut.
(Veus)

Jo els pregaria que ho tornen a pensar, que no s'abstinguen, que voten a favor, que la gent del camp, la gent dels pobles està esperant que mos unim tots perquè tinguen una pensió digna, i hui en dia no tenen una pensió digna per actituds polítiques com la de vostés.
I els demane que canvien d'opinió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Té la paraula el senyor Woodward, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Vamos a ver.
Yo creo que en la exposición que he hecho he sido bastante claro.
(Veus) Bueno, creo que sí.
Ya le he dicho, tal vez si hubiera cambiado su propuesta de resolución y hubiera dicho que se estudie en el Pacto de Toledo todo lo que está pidiendo, hubiéramos apoyado al cien por cien su propuesta.

Lo que no puede decir… Yo le he dicho que me faltaban datos, no datos de lo que ya le he dicho que su exposición de motivos me parecía perfecta, pero ¿qué va a ocurrir con los pensionistas que ya están cobrando una pensión con esto?
No, no.
Es que se van a quedar igual, van a quedarse exactamente igual.
Usted no les da ninguna solución a los que ya son pensionistas agrarios.
No, no, no me haga esa cara, que es así.
Lo que hay que proponer son soluciones donde se pueden tomar.

Yo, le vuelvo a decir, si usted hubiera puesto aquí en vez de Â«equiparar el cálculo del importe…Â», haber dicho Â«vamos a estudiar esta propuesta…Â», se la hubiéramos aceptado completamente, como se lo he dicho.
Pero usted ha querido hacer también política en un tema muy importante y muy complicado en estos momentos.

Y no querer echar la culpa a Ciudadanos de un tema que está sobre la mesa no de este año, ni del año pasado, como dice usted, más de veinte años que están gobernando tanto el PP como el PSOE.
No nos meta a nosotros en una tema que seguro que lo trabajaremos y sacaremos las propuestas dónde se tienen que hacer, donde le he dicho.

La senyora presidenta:

(Parla amb el micròfon desconnectat) Perdó.
Té la paraula ara la representant del Grup Socialista, per un màxim de quatre minuts.
(Veus) Perdó.
Té la paraula ara el representant de Podemos-Podem, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, presidenta.

Sí, l'he demanada perquè m'he quedat estupefacte i…, la veritat és que no tinc qualificatius per com m'he quedat per algunes declaracions d'alguns partits que diuen que són els únics garants de les pensions, quan per activa i per passiva han intentat retardar les iniciatives que ací fèiem en tema de pensions, inclús d'alguna manera un poc vergonyosa, com era el no voler firmar una transaccional a què havíem arribat la resta de grups.

I quan no tenen més arguments, doncs encalen la pilota i diuen: Â«Bé, és que tot això al Pacte de ToledoÂ», que està molt bé, i respectem, i creem que és l'espai de debat i de consens.
Però que quan n'hi han milers i milers de manifestants als carrers setmana rere setmana demanant unes pensions justes, el que no els podem dir és: Â«Bueno, al Pacto de Toledo, ya lo hablaremos allí.
Â» Doncs no, és que estem en política per a prendre decisions.

I després, allò de: Â«Es que han subido las pensiones todos los años.
Â» Però ¿és que de què parlem?
És que els pensionistes han perdut un 2,2% de poder adquisitiu.
És que el factor de sostenibilitat, que no es va negociar al Pacte de Toledo, que es vàreu inventar vosaltres, ha fet perdre poder adquisitiu als pensionistes, un 2,2% des del 2012.
I fins un 7% si haguérem continuat en el factor de sostenibilitat, si no és que el Pacto de Toledo, que ara es diu el pacto con el PNV, (rialles) haguera fet que vosaltres negociàreu una apujada en les pensions.
¿Perquè això també s'ha debatut en el Pacte de Toledo?
O ¿és perquè vos aproven els pressupostos?
Que sàpiga jo, el Pacto de Toledo no és el…, queda lluny del País Basc.

I després, jo tinc curiositat, ¿d'on traureu els diners per a apujar les pensions?
¿Aneu a carregar a deute?
¿Aneu a carregar a deute?
Perquè, clar, nosaltres en les necessitats que tenim, cada vegada que no podem complir el dèficit, doncs ¿què fem?
Nosaltres sí que tenim uns condicionants, però vosaltres ho carregueu a deute per a complir un acord amb el PNV.
O ¿pujareu els impostos?
(Veus) Perquè el que es diu és que aneu a pujar els impostos.
¿Ara voleu pujar els impostos?
¿No éreu els que no pujàveu els impostos?
(Veus) ¿No éreu els que baixàveu els impostos?
Quan tota la gent sap que sou els que pugeu els impostos.
(Rialles) I ¿a qui pujareu els impostos?
Però si és que ho ha dit Montoro.
2.
100 milions, pujades d'impostos per a poder pagar les pensions.
Si el problema no és que pugeu els impostos, el problema és a qui pujareu els impostos i com els pujareu, a qui li llevareu eixos diners per a poder complir un pacte, que no és el Pacte de Toledo, sinó és el pacte del PNV.

Per tant, parlem en un poquet de seriositat, perquè al final algunes afirmacions són fins i tot…, avergonyixen a la gent que s'està manifestant… Bé, no faré referència a les de Rafael Hernando, dient que tenien d'eixir al carrer a manifestar-se per a donar-vos les gràcies per la pujada, que ja és ja fins i tot ridícul.
Però, bé, almenys, una miqueta d'humilitat i haguera estat bé que almenys esta proposta l'haguéreu recolzat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Té la paraula ara el Grup Socialista, per un màxim de quatre minuts.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, presidenta.

Bueno, nosotros también nos sumamos a la felicitación de que hayan podido encontrar el dinero que hace dos semanas no tenía el gobierno para la pensiones.

Es cierto que dentro del problema que ha creado el gobierno central con las pensiones todavía en el sector agrario es mayor ese problema.
Entonces, es inexplicable que no se vote a favor de esto, porque poner como excusa que se tiene que hablar en el Pacto de Toledo.
.
.
Vamos a ver.
Esta cámara es soberana para hablar absolutamente de todos los puntos que afectan a las ciudadanas y ciudadanos valencianos también.

Entonces, ¿por qué tenemos que ir única y exclusivamente a tratar este grave problema que en nuestro territorio es muy importante.
.
.
?
, porque en nuestro territorio el sector primario está prácticamente abandonado.
Y esto es uno de los factores que inciden en que este sector sea no preeminente dentro de la economía.
No entendemos que justifiquen que no se puede apoyar esta iniciativa, una, porque van a subir las pensiones y, dos, porque tenemos que ir a hablarlo al Pacto de Toledo.

Es que es inexplicable.
¿Qué tiene que ver todo el tocino y la velocidad?
Nada.
Se puede aprobar perfectamente, dar apoyo al sector primario en uno de los puntos donde más agravio hay con ellos, y no se entiende por qué no se puede apoyar.
No se está pidiendo nada extraño ni nada que se salga del debate que le corresponde a esta cámara.

Claro que se tiene que hablar en el Pacto de Toledo, y no por ahí, como ha hecho el PP muchas veces, cuando ha modificado.
Pero ¿por qué no se puede tratar aquí, y esta iniciativa es buena para el campo de nuestra tierra?
Pues nosotros la apoyamos, y es nuestra obligación.

Además -lo hemos dicho antes-, es una demanda del sector agrario, que además se viene haciendo desde las propias organizaciones profesionales.
Es el propio campo, los propios trabajadores, los pocos que quedan, los que lo están pidiendo.
Es nuestra obligación defender esto y llevarlo adelante.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara la paraula el senyor Caballero, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Caballero Montañés:

Gracias, presidenta.

Señorías.

Señor Nadal, no trate de engañar, tergiversar, nosotros no estamos en contra, nosotros no estamos en contra.
Es una reivindicación que nosotros compartimos.
Ahora, lo que no se puede hacer es engañar.
Es decir, desde aquí, desde la comisión de política social y empleo, vamos a cambiar la legislación laboral.
No.

Insten en su propuesta de resolución, como le ha dicho mi compañero de Ciudadanos, a debatirlo, a hablarlo en el Pacto de Toledo.
Utilicemos a todos nuestros grupos parlamentarios que tenemos en el Congreso de los Diputados para tomar las decisiones donde se tienen que tomar y no engañemos a la gente diciéndole que aquí vamos a aprobar ningún cambio de legislación, porque no tenemos capacidad.

Porque es una legislación básica y porque tenemos un instrumento de diálogo, de consenso en el que hemos sido todos los partidos de la mano para que en todo aquellos que se tenía que hablar de mejorar las pensiones, de garantizar la sostenibilidad del sistema de la seguridad social, lo hemos debatido y hemos ido todos juntos de la mano en el Pacto de Toledo para que ahora nosotros, por tener un pequeño guiño, queramos volar ese Pacto de Toledo que tanto ha costado y en el que tanto consenso ha habido.
Nosotros en eso no estamos de acuerdo, (veus) en eso no estamos de acuerdo.

Decía también el compañero de Podemos, el señor Torres, decía: Â«No, y claro, ¿y cómo lo van a hacer para subir las pensiones?
Â» Le preocupa.
.
.
Yo le pregunto si le parece bien o le parece mal, no lo sé.
A mí, por ejemplo, me parece bien, un 3% las mínimas, un 1,6 todas, absolutamente todas las pensiones, con lo cual me parece bien.

Pero preguntaba: Â«¿Y cómo pueden hacer eso, si antes no podían hacerlo?
Â» Pues se lo he dicho, creando empleo.
Anualmente 600.
000 empleos al año.
A mayor empleo, mayores cotizaciones a la seguridad social.
Le he dado un dato además que para este año se ha superado un 5,2% las cuotas a la seguridad social que ingresa el estado, con lo cual hay más presupuesto, hay más dinero para poder pagar y para poder mejorar las pensiones.

Y decía también la compañera del Partido Socialista: Â«Esta, como se hablaba.
.
.
Â» Oiga, es que otros partidos las bajaron, otros partidos congelaron las pensiones.
El PP las ha subido año a año.
¿Que siempre es mejorable?
Evidentemente.
¿Con la mejora de la situación económica se puede mejorar?
Evidentemente.
Eso está haciendo este gobierno.
¿Cómo se pueden pagar?
Pues, efectivamente, cuando en el 2011 se destruían 1.
500 empleos, hoy se están creando 1.
700 al día.
(Veus) Con lo cual, se puede hacer.

No engañemos o no tratemos de engañar a la gente, no tratemos de confundir o decirle que no estamos a favor del campo.
Nosotros estamos a favor del campo y, evidentemente, miramos por el interés general, pero no podemos engañar a la gente diciéndoles que en una comisión de un parlamento autonómico podemos cambiar la legislación nacional.
No.
Hagámoslo todos juntos en el Pacto de Toledo.
Estudiemos esta medida y la que le he comentado también del Grupo Parlamentario Popular, de ampliar la.
.
.
, de ampliar los años de cotización para que puedan elegir y puedan mejorar su pensión.

Bueno, pues todas esas medidas para mejorar las pensiones de todos los pensionistas españoles vamos a debatirlas, vamos a abordarlas en el marco del consenso, del diálogo, todos juntos en el marco del Pacto de Toledo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Doncs, donat per debatut el tema, passarem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició?
9 vots a favor.
¿Vots en contra?
Cap en contra.
¿Abstencions?
6 abstencions.
Queda aprovada per 9 vots a favor i 6 abstencions.

Proposició no de llei sobre el foment de l'envelliment actiu i l'autonomia personal i la millora de l'entorn urbà dels majors, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 89.
937, BOC número 258)

La senyora presidenta:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el foment de l'envelliment actiu i l'autonomia personal i la millora de l'entorn urbà dels majors, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula, per a la seua presentació, la senyora Andrés, per un màxim de huit minuts.
Endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

Gracias, señora presidenta.

Bien, yo creo que ya llevamos muchos años escuchando que los cambios sociológicos que se van a producir en nuestro país y en nuestra comunidad están marcando ya una tendencia, y es que nos hacemos mayores, todos nos hacemos mayores, y dentro de unos años el porcentaje de hombres y mujeres con más de sesenta y cinco años alcanzará unas cifras muy importantes.

Además, se va aumentando también la esperanza de vida, lo cual es algo bueno, porque yo creo que a todos nos gustaría vivir cuanto más tiempo mejor y en las mejores condiciones posibles, pero eso también repercute en lo que puede ser el sostenimiento de un sistema como puede ser el de pensiones o como puede ser también el sistema sanitario y otro tipo de prestaciones que requerimos las personas cuando llegamos a determinada edad.

Los mayores de sesenta y cinco años, en diez años, van a ser un 20% más de la población de los que son ahora.
Y en 2020, podremos decir que un millón de valencianos vivirán solos, estarán en sus casas solos.

Es el momento de que empecemos a pensar seriamente en todas esas personas que están en sus casas y que necesitan ayuda del entorno, no solamente de su vivienda, sino también de todo el entorno para poder llevar una vida autónoma e independiente.
Y, sobre todo, también, tener en cuenta la bondad que puede significar eso porque, cuando una persona es autónoma e independiente quiere decir que necesita menos ayuda de ese estado de protección que estamos también reconstruyendo.

Pensamos que es importante tener en cuenta que el nuevo estilo de vida y la salud van a ser muy importantes en el envejecimiento futuro y todos debemos de garantizar que las personas podamos tomar esa decisión de dónde y cómo queremos vivir.
Y, para ello, pues, es necesario que tengamos en cuenta una serie de circunstancias muy importantes, como, por ejemplo: tener en cuenta que debemos de evolucionar, con gran velocidad, hacia una sociedad con criterios integradores y accesibles, en los que no solamente estemos hablando de la atención sociosanitaria, sino también hablemos del transporte, de la calidad de nuestras ciudades, de nuestra vivienda, de garantizar la participación social, del respeto a la inclusión, a la comunicación y a la información, por supuesto a la salud, el ocio, el esparcimiento.
Y todo ello dentro del marco, del gran marco que nos indica la Organización Mundial de la Salud, que sería la primera de las propuestas de resolución que incluye esta PNL.

Yo, por ejemplo, veo en las noticias, ¿no?
, que hay una persona de 108 años, una mujer de 108 años que todavía hace deporte todos los días, que puede llevar una vida independiente y puede estar en su casa y dices: ¡ojalá esto fuera no una anécdota, sino fuera una normalidad!
O ves, todavía, en una competición deportiva que hay gente de más de cien años que participa todavía en carreras y dices: ¡qué bien!
, esto quiere decir que ha alcanzado una buena calidad de vida y que puede disfrutar de esos años que, de forma excepcional, pues, está viviendo.

Lo que pretendemos con esta PNL es, pues, intentar quitar todas esas barreras, no solamente físicas, sino también las invisibles, que son muy importantes para que las personas mayores puedan llevar esa vida independiente y puedan permanecer en sus casas de la mejor manera posible.

Una barrera, como, por ejemplo, puede ser que para poder poner un ascensor en una finca tengan que estar esperando más de un año porque, a lo mejor, hay uno de los copropietarios que se resiste a que se coloque ese ascensor.
Pero pueden estar viviendo personas mayores en un quinto, en un sexto y un séptimo y, si no pueden bajar a la calle, pues, evidentemente, estamos impidiendo que puedan disfrutar de esa vida que necesitan no solamente para cubrir sus necesidades básicas, sino, también, para disfrutar del ocio o para poder compartir con amigos, con amigas, con familia, poder compartir el día a día.

Es una misión creo que importantísima que, por parte de todas las consellerias, se coordinen para impulsar ese envejecimiento activo mediante iniciativas que deben de ir respaldadas -como ya lo están siendo; pero, si es necesario, más- con iniciativas, con subvenciones y con ayudas económicas para adecuar de la mejor manera ese entorno.

También es el momento de poder modernizar.
Y, ahora, con la nueva ley valenciana de servicios sociales inclusivos, vamos a tener una oportunidad de poder modernizar el sistema de atención de servicios sociales, impregnando a nuestro sistema de iniciativas que ya se están produciendo en otros países, que ya se están realizando en otros lugares y que dan buenos resultados, como pueden ser las cooperativas de personas mayores autónomas que deciden vivir de forma conjunta.

Y, en otras ocasiones, también puede ser… En unas ocasiones, son lideradas por los propios residentes o, bien, por la propia administración, generando esas viviendas compartidas en las que también tienen sus espacios de intimidad, pero que pueden tener una serie de servicios conjuntos que les garantice esa mínima atención necesaria.

Y, luego, por supuesto, también avanzar en el concepto de residencia, potenciando las unidades de convivencia de centros residenciales menores, para que se sientan como en su casa.

Todo esto debe de ir acompañado, sin duda, de medidas concretas y específicas, pero pensábamos que era el momento de empezar ya a trabajar en estas Cortes, de ir pensando en lo que pueden ser las nuevas iniciativas que nos esperan para el futuro, sobre todo teniendo en cuenta que, hasta incluso en el modelo de residencias, algo ya está cambiando.
Hay muchos lugares en los que ya se está reordenando la forma de funcionar de esas residencias.

Por ejemplo, el otro día, en la asamblea de Aerte, el señor Woodward y yo pudimos estar charlando con ellos un rato, ¿no?
, y cambios mínimos y hasta incluso de sentido común, como podría ser que no se tenga que levantar a las personas mayores a las seis de la mañana para la ducha, supone un gran cambio dentro de la residencia, y es algo tan razonable que a una persona mayor no se le tenga que levantar a las seis de la mañana y se le pueda duchar a una hora normal, ¿no?
, a la hora que ella se levante… Eso supone cambios dentro de la organización, cambios también en las rutinas o en la forma de actuar de los trabajadores.
O, como por ejemplo se ha comentado hoy aquí también, ¿no?
, el tema de las sujeciones.

Eliminar todo ese tipo de formas de trabajar durante tantos años va a significar un esfuerzo.
Pero lo que queremos, desde el Grupo Socialista, es que empecemos ya a hablar de estas cuestiones, que empecemos a plantear el futuro que todos queremos y que podamos garantizar, para los valencianos y las valencianas, ese cambio que es necesario y que significa utilizar las nuevas tecnologías, pero también el conocimiento, aprender de las buenas prácticas o de las experiencias de otros sitios para poder redefinir esos modelos clásicos que deben ya cambiar, ir más allá de lo que es una pura atención sociosanitaria y respetar el plan de vida que cada persona tenga para sí mismo.

En definitiva, lo que queremos es que las prestaciones, los servicios, la normativa, se adapten a las individualidades de las personas, siempre que sea posible, con aquellos refuerzos razonables y que exista ese punto central, y es que la persona pueda decidir y participar en cuál es su forma de vida y cómo quiere seguir viviendo en los años…, cuando no tenga ya la misma autonomía que podemos tener a determinadas edades.

Algunos ya han empezado, algunas comunidades autónomas ya han empezado.
Me consta que en la conselleria también están trabajando.
Y pienso que es el momento de que estas Cortes nos unamos a ese gran reto de futuro para nuestra comunidad.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula ara el senyor García.

El senyor García Salvador:

Gràcies, presidenta.

Bé, a mi em sembla bé que, per primera vegada en esta legislatura, s'aborde el tema de l'envelliment actiu ací, en estes Corts, i no només des del punt de vista de salut, sinó també l'enfocament sociosanitari és molt important.

Dit això, a mi el que me preocupa és que estem plantejant recomanacions al Consell que són, a la meua manera d'entendre, molt generals i evidents.
I és que nosaltres anem a remolc d'allò que estan fent ja altres institucions.
Per exemple, en l'any 2002 ja se va aprovar un pla internacional d'acció sobre envelliment en Nacions Unides i, de fet ja, 2012 se va declarar com el Año europeo de envejecimiento activo y de solidaridad intergeneracional.

De fet, també en 2011, ja se va elaborar a Espanya un llibre blanc d'envelliment actiu.
I la veritat és que el nostre país no ix molt ben parat, no?
, sobre esta qüestió.
De fet, hi ha un informe de la comissió al Parlament Europeu, que envia al Consell i a altres institucions europees, sobre quin és el resultat d'avaluació general d'eixe any europeu, i Espanya estava situada en el lloc 22 d'entre els 27 països de la Unió Europea, mentre que altres països, com Dinamarca i Suècia, una vegada més, ocupaven els primers llocs.

Jo he de dir que estic d'acord amb el plantejat en esta proposició no de llei, però jo crec que cal ser més ambiciós.
La diputada Andrés crec que no ha mencionat el pla d'envelliment actiu 2017-2020, que això ja en febrer de 2017 la senyora Oltra va fer la presentació, estava parlant que n'hi hauria una sèrie d'ítems, una sèrie de qüestions que s'hauria d'abordar i, òbviament, d'este pla no se sap res més.
I moltes de les qüestions que ací, en esta proposició no de llei se plantegen, en la seua proposta de resolució, jo crec que haurien d'estar contemplades en eixe pla d'envelliment actiu 2017-2020.

Sí que ha fet menció la diputada a la nova llei de serveis socials.
I, pel que fa al tema de vivendes alternatives, de col·laboratives o cooperatives, jo crec que això hauria d'estar també dins de la llei de serveis socials.
(Soroll de papers)

Però, una vegada més, jo crec que són poc incisius.
Perquè fomentar el envejecimiento activo.
.
.
; jo seria més partidari de dir garantizar, i que se garantira dins d'eixa nova llei de serveis socials.
Jo crec que això és un punt fonamental.
És a dir, no som ambiciosos en temes que són (inintel·ligible) .
.
.
Són evidents.

Per tant, jo el que sí que plantege -i ja ho havia comentat abans en el lletrat- fer una transaccional.
Explicar-li a la diputada què és el que jo proposaria escriure en esta nova redacció del text i, bé, si ella ho accepta o els grup ho accepten, bé; i, si no, jo el que faré serà presentar una altra proposició no de llei en una altra comissió i que incorpore estes qüestions que a mi em pareixen fonamentals.
Perquè tampoc s'incorporen dos aspectes fonamentals que són: la visió de gènere, que sí que ho diu el llibre blanc, això no se contempla; i tampoc se contempla, en absolut, què passa en l'àmbit rural, no és el mateix envellir en l'àmbit rural que envellir en l'àmbit urbà.
Estes qüestions no estan i jo crec que deurien estar.

La senyora presidenta:

Senyor García, me comenta el senyor lletrat que les esmenes s'han de fer en el termini legal i per escrit.
(Remors) Per tant, com vosté comprendrà, no podem acceptar-li ara una esmena, (veus) in voce, proposant una esmena transaccional, si no s'ha fet prèviament per escrit.
(Veus)

El senyor García Salvador:

A vore, jo havia parlat amb el senyor lletrat abans que, si arribava a un acord amb la diputada, proposem, sobre la transacció.
.
.
, proposem redactar un nou text i se pot.
.
.
(Inoïble) .
.
.
aixina o no, senyor lletrat?
No ho sé.

La senyora presidenta:

Endavant.

El senyor lletrat:

Sí, sí.
Presentant-la per escrit abans que se produïsca la votació.

El senyor García Salvador:

(Inintel·ligible) .
.
.
cas que no ho accepte, torne a presentar una PNL i la tornem a portar a comissió.

Jo els temes de l'àmbit rural crec que han d'estar i el tema de la qüestió de gènere no se tracta i crec que ha d'estar.
I crec que haurien d'estar en la nova llei de serveis socials, instant que estiguen ahí…

La senyora presidenta:

Senyor García, perdone, però vosté entendrà que açò és matèria d'una esmena per escrit.

El senyor García Salvador:

Val.
Però, si la fem abans de la votació, se pot fer.
(Veus)

La senyora presidenta:

Bé.
No obstant, li done la paraula a la senyora Andrés, respecte a la petició que vosté ha fet, independentment que el lletrat ja ens ha dit la qüestió legal i que, en este cas, havia d'haver-la presentat vosté per escrit, val?

Senyora Andrés, té vosté la paraula per a contestar.

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, presidenta.

No tengo ningún problema en aceptar una enmienda en que, en vez de fomentar, se diga Â«garantizarÂ».
Creo que es una palabra muy bonita esa de garantizar, que vayamos a garantizarlo.
Por mí, ya porque, además, el señor García y yo, pues, estamos ya en un momento en que tenemos que preocuparnos también de nuestra vejez, (rialles) más que otras personas.

Y, respecto al mundo rural y a la perspectiva de género, cuanto más, mejor.
Entonces, espero la redacción de lo que pueda plantear y lo vemos antes de la votación, si el resto de los grupos no tiene inconveniente.

La senyora presidenta:

Molt bé.

Doncs, per a fer-ho més accessible a tots els grups, per favor, els pregue que facen la redacció el més prompte possible per a.
.
.
(Veus) No, simplement perquè la resta de grups tinguen coneixement de com va a quedar la redacció i, en funció de la redacció, facen les seues intervencions o la seua votació, fins i tot.

Per tant, continuem.
.
.
Redacten, per favor, a la major brevetat, i continuem en les intervencions.
(Veus)

La senyora Álvaro Cerezo:

A vore, a vore, a vore.

És que jo (inintel·ligible) .
.
.
vaig a donar suport a una iniciativa que no conec.
Perquè, si la proposant accepta l'esmena que no està redactada.
.
.

Per tant, jo demanaria un recés de cinc minuts, que se redacte eixa proposta i, aleshores, la resta de grups podem decidir si donem suport i quin tipus d'intervenció hem de fer.
(Veus)

La senyora presidenta:

Sí, senyora Álvaro, considere que té raó.

Fem un recés de cinc minuts.
Facen la modificació a la redacció.
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Técnicamente, lo que se va a hacer es.
.
.
Â») El que va a fer-se, tècnicament, és que el PSOE autoesmena i modifica, (veus) exactament, modifica diuen que alguna paraula.
Ara, que ens diguem com va a quedar el text per a vostés fer les seues intervencions que.
.
.
, sospite que no va a modificar substancialment el text.

Per tant, fem un recés de cinc minuts, val?

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Reprenem la sessió de la comissió.
Vist que la proposta del senyor García no es tractava d'una paraula, sinó que era una modificació substancial de la part dispositiva, i que dóna lloc a una altra PNL, continuarem amb el text proposat i continuem, per tant, amb les intervencions.

Per tant, ara tocaria el representant de Ciutadans, senyor Woodward, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Woodward Poch:

Muy bien.
Sí.

Bien, nosotros sí que vamos a apoyar la PNL que ha presentado el Grupo PSPV, con la diputada Concha Andrés, que entendemos como una cosa necesaria y a llevar a cabo.
Yo creo que muchas de las cosas que ha expuesto las compartimos y creo que las comparte todo el mundo.

En la exposición de motivos ya habla de conseguir que el entorno se adapte para satisfacer las carencias y compensar las nuevas necesidades de la población envejecida, y que sea una prioridad.
Creo que también es importante hablar del tema de la soledad de los mayores, un punto primordial para conseguir que una necesidad, que es combatir esa soledad, pueda llevarse a cabo.

Pero también es verdad lo que decía el compañero Alberto, Alberto García, que es necesario mucho más, pasar de las palabras a los hechos.
Hay muchas cosas que están pendientes y que se podían haber ya iniciado, ya no solo en este gobierno nuevo del botànic, sino del anterior.
Podían haberse dado pasos muy importantes.

Creo que la ley de accesibilidad todos sabemos cómo está.
Del plan de envejecimiento, como ha dicho también el compañero, salieron unos grandes titulares, y al final se ha quedado en titulares y no se ha llevado a cabo.

Y sí que entendemos que hay un tema importante, que lo recoge esta propuesta, y es el tema al final de la colaboración público-privada, que va a ser necesaria para todo el tema de nuestros mayores, para que se pueda llevar a cabo y conseguir que las necesidades de estas personas se puedan cumplir y verse satisfechas.

Ya digo que nosotros vamos a apoyar al cien por cien esta propuesta.
Y sobre todo, esperemos que el diputado García presente su PNL, que me imagino que también la reforzaremos en el conjunto.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Té la paraula ara el portaveu de Podem, senyor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Sí, gràcies, senyora presidenta.

I bé, gràcies a la senyora Andrés per portar una PNL que pensa en el futur, que ja avancem que votarem a favor, perquè estem d'acord en els punts que inclou.
Segurament quan Alberto García faça la seua PNL, també estava explicant, tenia molt d'interés i molta raó en el que deia.
Supose que quan coneguem el text li donarem suport.

I vosté ha parlat en la seua intervenció i en la seua exposició de motius de la necessitat d'adoptar mesures concretes per al futur.
Nosaltres estem d'acord, nosaltres estem d'acord que ha d'existir una acció combinada entre preveure el futur i atendre les qüestions d'intendència, les qüestions de més actualitat.

I per això no acabava d'entendre la resistència, al final vam aconseguir en la negociació de pressupostos, la resistència a incloure partides per a millorar l'accessibilitat, per a qüestions que vosté apunta en esta PNL en l'actualitat.

Al final ho vam aconseguir, tot considerant, ja ho he dit en la intervenció d'un punt anterior, que anem molt endarrerits en les qüestions que tenen a vore en l'adaptació de l'accessibilitat universal, tant en edificis públics com en el transport públic.
I haurem d'apretar l'accelerador.

Estarem pendents de com s'està executant eixa partida pressupostària, perquè de moment no tenim massa indicis de què s'està fent en este sentit, en este sentit que estàvem reivindicant ara.
Però en tot cas una altra vegada saludar amb un sentit positiu les qüestions que planteja en esta PNL.

Sí ens preocupa, vosté també fa apel·lació a iniciatives que estan apareguent en els països nòrdics.
En este cas estan avançats a nosaltres, perquè van viure en primera instància estes contradiccions que planteja la implantació del sistema del benestar.
Allà sabem que han assolit nivells d'implantació de l'estat del benestar més avançats que nosaltres.

I s'està veient com en determinats moments hi ha punts d'incoherència o punts que fallen, fallits, en este estat del benestar, perquè els convide a vore un documental respecte d'això que se diu Teoría sueca del amor, perquè moltes vegades estos guanys se traduïxen en abandó o en soledat en les etapes més avançades de la vida.

I és un tema que estem a temps d'atallar ací, perquè nosaltres, gràcies que ells s'han adonat d'estes qüestions, podríem atacar-les i podríem avançar en el sentit que planteja la seua PNL.

Res més.
Donarem suport al seu text.

La senyora presidenta:

Molt bé, moltes gràcies, senyor Jiménez.

Té ara la paraula el representant de Compromís, per un màxim de quatre minuts.
Endavant, senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Sí, voldríem tornar al tema principal, perquè ací cada grup parlamentari se n'ha anat per Â«los cerros de ÚbedaÂ», i remarcar el que ja s'ha dit, que la nostra societat és cada vegada més envellida, i es calcula que en l'any 2030 un de cada quatre valencians o valencianes serà major de seixanta-cinc anys.

Però també és cert que hui en dia tindre seixanta-cinc anys ja no és sinònim de ser una persona dependent, ni de bon tros.
Per això, actualment podríem diferenciar entre tercera edat, que és quan la majoria de persones abandonen la vida activa i es jubilen, del que s'ha vingut ja a anomenar la quarta edat, que és quan se passa a ser persones dependents.

És una diferència important, ja que ara gràcies als avanços socials, mèdics i tecnològics, podem viure una vellesa en unes condicions molt millors.
Hem de tindre en compte que l'esperança de vida se situa en el 2017 en huitanta-cinc anys per a les dones i huitanta per als homes.

I que l'esperança de vida saludable, és a dir, amb una capacitat funcional per a tindre una vida autònoma, és de setanta-quatre anys per a les dones i setanta-una per als homes.

Per això, com diu la proposta, hem de trobar fórmules que s'adapten a les diferents situacions de les persones majors.
Si compten amb l'autonomia necessària, la gent gran pot continuar vivint a sa casa, acollint-se, si volen, als serveis que oferix La Generalitat, com ara el menjar a casa, el servei d'ajuda a domicili, la teleassistència o els CEAM que ara per ara estan augment, com aviat n'estrenarem un en Benicàssim.

I en cas que no compten amb eixa autonomia, han de tindre la possibilitat de poder residir en un centre, on comptem en el suport d'equips professionals, un centre com s'està impulsant la conselleria en el programa Â«Queda't a propÂ», estiga al voltant el més possible del seu domicili, del seu entorn familiar, per tal que es senta com a casa, i seguir de prop sobretot els seus familiars, municipis.
Estar arrelats, podríem dir-ne.

Per això també feia propostes a mig camí entre l'habitatge personal i la residència que són molt interessants.
algunes ja les han comentat els meus companys.

Les cooperatives de persones majors, les vivendes intergeneracionals compartides són exemples de noves maneres de viure esta vellesa d'una manera saludable, conjugant la independència i l'autonomia amb la convivència i atenció.

Experiències que naixen als anys seixanta en Dinamarca i que aposten clarament per l'envelliment actiu, i que van molt d'acord amb els objectius que proposa l'OMS per a fomentar eixe envelliment actiu.
Jo mateix he participat en programes europeus, encaminats en este sentit, que vénen a pal·liar la manca de l'interés de l'estat pel que fa a l'envelliment actiu.

Per això, donem suport a esta iniciativa i lògicament votarem a favor, perquè volem que les polítiques destinades a les persones majors s'adapten a les persones majors, i no a la inversa.
Com vosté sap, conselleria ja ens ha pres la davantera amb el primer pla d'envelliment actiu 2017-2020, primer pla, que no n'hi havia cap, on ja es tenen en compte iniciatives com les que avui aprovem.

El poeta José Manuel Caballero Bonald deia que la vida no és altra cosa que el temps que ens queda.
Tractem doncs de tindre la millor vida possible.
I ja que estem, no deixem de manifestar que per a un envelliment saludable necessitem també unes pensions dignes.

I en dignitat, esmentar també que la renda valenciana d'inclusió incrementarà també les pensions no contributives, i que dita renda se mostra com una eina útil que donarà seguretat als nostres majors.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Té la paraula el representant del Grup Popular, per un màxim de quatre minuts.
Senyor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Vaya por delante nuestro apoyo a esta moción, nuestro voto favorable, y en mi caso particular, si mi esperanza de vida son ochenta años también se lo firmo, señora Álvaro, cuando usted lo estime oportuno.

En segundo lugar, indicar que sí es verdad que es una de las grandes preocupaciones que tenemos, y básicamente sí que es verdad que el futuro de todos nosotros y de las personas mayores que están en la actualidad tiene dos grandes problemas.

Uno, las pensiones, otro, el sistema sanitario.
El sistema sanitario valenciano ya sabemos que hace aguas y está la situación como está.
Pues el tema de las pensiones empieza a preocupar.

Y sobre todo, cómo este envejecimiento activo se lleva a cabo por parte de la administración o por parte de las administraciones.
Es curioso y lo acaba de mencionar el portavoz anterior a mí: Â«Igualdad inicia la elaboración del primer plan de envejecimiento activo 2017-2020.
Â»

Es verdad, el primer plan de envejecimiento que se empezó el día 7 de febrero del 2017.
Es un plan 2017-2020 que no está aprobado todavía, que todavía no se sabe nada del plan y que ya estamos en el 2018.
Con lo cual, el plan 2017-2020 ya no será 2017-2020.
Igual es 2018-2020, o 2018-2021.
No sabemos.

Pero, como todo lo que está pasando en la conselleria de políticas sociales, sí que es verdad que va con mucho retraso.
Hay una falta de concreción en el trabajo, hay una falta de coordinación, hay una falta de trabajo sí o sí en la conselleria, y esto hace que temas como este, que parece que están en la agenda de todos, resulta que la conselleria no tiene a bien llevarlo a cabo.

Yo no sé muy bien si la moción viene hoy aquí como un intento de presionar a la conselleria para que saque adelante el trabajo o no, pero sí que es verdad que hay una preocupación.

En la página web de la conselleria, si vas a entrar a ver la documentación que tiene, las acciones, campañas y desarrollos que tiene son todavía menores que lo que dejó el gobierno popular hace tres años.
Hay menos acciones y menos iniciativas y menos proyectos y planes de trabajo de lo que se estaba haciendo en anterioridad.

Pero si nos vamos a la concreción de los datos, y que ustedes dicen no, que este, en el argumento de la PNL dice: Â«En este momento, la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas está trabajando ya en el fomento de envejecimiento activo y la autonomía personal, destinando recursos a la mejora de la accesibilidad e impulsando proyectos y programas.
Â»

Yo pregunto: ¿cuáles?
Porque yo no veo ningún proyecto ni ningún programa nuevo.
Tengo aquí los presupuestos de 2018, donde está la memoria de actuaciones, donde están los indicadores post-objetivos, y el único proyecto nuevo que viene es la elaboración de un plan de envejecimiento activo.
Ya no será 2017-2020, como decía antes.

Pero es que si te vas al detalle de las transferencias y subvenciones, tampoco hay ningún programa ni ningún proyecto nuevo.
No hay nada.
No hay nada.
Señora Andrés, señora Álvaro.
No hay nada.
No hay ningún documento, no hay ninguna propuesta, no hay ninguna iniciativa.

Pero es que te vas a la ejecución del presupuesto del año anterior y te vas dando cuenta que se ha ejecutado el 57% del presupuesto.
El 57, en el 2017 se ejecutó el 57% del presupuesto para estas cosas.
Es que no se trabaja en la conselleria de políticas…

Es que ahí estamos bien en los platós, en los saraos, ahí en todas las manifestaciones que haya que haber, pero ahí, donde los valencianos quieren que esté y que se esté trabajando, no hay concreción.

Pero es que miren, es que resulta que la parte de transferencias de capital, que es la parte más importante de las iniciativas que llevan otras asociaciones y colectivos en apoyo a lo que no está haciendo la conselleria, resulta que hay un 5% ejecutado.
De 1.
715.
000 euros, hay ejecutados 97.
000 euros.

Eso es lo que se ha ejecutado en transferencias corrientes a terceros, que intentan realizar lo que la conselleria no está haciendo en sus funciones.

Me parece, y como le he dicho al principio, vamos a apoyar esta iniciativa, ahora nos parece laxa en su exposición, y muy poco ambiciosa en sus puntos de acuerdo.
Como siempre, cuando ustedes piden al gobierno central, concretan, apuestan y aprietan, pero cuando piden al gobierno que ustedes sustentan, son muy compasivos.

Sobre todo, con la señora Oltra, que trabajar, trabajar, está trabajando muy poquito.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Zaplana.

Vol fer ús de la rèplica algun grup?
D'acord.

Per part de Compromís… Seria Compromís qui tindria… Té dret a parlar ella primer.
D'acord, doncs, senyora Andrés, sí, endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

Bien, yo quiero agradecer, porque estoy entendiendo que todos los grupos van a apoyar.

Primero aclararle, señor Zaplana.
Esto no es una PNL laxa.
Creo que es una PNL comedida y que atiende a la realidad actual.
Nuestra organización de lo que es el sistema de protección de servicios sociales en España y en la Comunidad Valenciana es muy diferente al que pueda haber en los países nórdicos, y que cada vez nos convence más.

Tú vas a los pueblos pequeños en Noruega, por ejemplo, y ves este modelo de residencias pequeñas, de residencias colaborativas que están en pueblos pequeños.

Podríamos decir, por ejemplo, estaba diciendo el señor García, en el mundo rural, un pueblo de seis, siete mil habitantes, puede tener una residencia de este tipo, donde las personas mayores, cuando ya no quieren estar solas, se trasladan allí, pagan un alquiler, normalmente surge de una cooperativa de personas mayores de la población.

Pagan un alquiler.
A cambio, alquilan su casa, dejan su casa y se marchan allí y saben que tienen compañía y unos recursos mínimos, como puede ser servicio de lavandería, como puede ser el tema de comedor, o la ATS, y una trabajadora social que va a ver si necesitan alguna…

Pero dentro de su entorno, dentro de su pueblo, cambian su casa por otra.
Eso es de lo que estamos hablando.
Ese tipo de cultura aquí costará muchos años en aplicarse, porque nace también de los propios interesados.
Son los propios, o sea, es como si mi compañera y yo decidimos que vamos a vivir juntos en una casa.
No esperas que el estado lo haga.

Y aparte de eso, lógicamente tiene el apoyo de los ayuntamientos, del ayuntamiento o de La Generalitat, en este caso, para poder llevar adelante ese tipo de nuevos recursos.
Yo lo que le estoy diciendo aquí es que tenemos que hacer un cambio de mentalidad, un cambio del sistema.
Aquí estamos acostumbrados a potenciar residencias grandes, de cien, ciento veinte plazas.
Y sabemos que ese no es el futuro.
Pues cambiémoslo.

Sabemos que tenemos que hacer una serie de mejoras.
Mejoras normativas, que las conocemos desde hace tiempo.
¿A quién se le escapa que para hacer cualquier tipo de cambio, de adaptación, de poner un ascensor en una finca, cuesta una eternidad en algunas ocasiones?
Y eso es un problema de la normativa.

Entonces, tendremos que hacer cambios normativos importantes para que eso se produzca, o dar prioridad a las inversiones, como se está haciendo en la diputación, que se ha hecho un gran desembolso económico en los últimos años -óigame usted, últimos años, no solamente en estos dos, sino también en los anteriores- para la eliminación de barreras arquitectónicas.

O que se deberá de llevar a cabo el plan Renhata, como se ha puesto ya en los dos últimos años, dos, por parte de la conselleria de vivienda, para la adaptación de viviendas de personas mayores, y de los elementos básicos para garantizar la movilidad y la adaptación también para personas con discapacidad.

Y que se tendrá que impulsar, como ya está puesto en marcha, que antes no estaba, el programa de las prestaciones económicas individualizadas para la rehabilitación de viviendas de personas mayores de sesenta años, para garantizar eso.
Fácil acceso o accesibilidad y eliminación de barreras, que depende de la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas.

O sea que son programas.
Y además, la conselleria también, usted lo conocerá, porque creo que estuvo en la presentación con todos nosotros, presentó el trabajo de identificación de todos los recursos que existían en la Comunidad Valenciana, dentro lo que son los servicios sociales.

Y a partir de ahí se empezó a trabajar en cuáles eran las demandas, las necesidades.
Lo que queremos es… Y eso es un plan muy importante, porque te permite ver dónde hay y dónde hace falta.
Eso no existía antes.

Y ahora lo que pretendemos es eso, que con esta ley de servicios sociales de inclusión empecemos a introducir, que seguro que ya estarán recogidas en el anteproyecto muchas de ellas, que entre todos empecemos a introducir todos aquellos recursos que pensemos que son necesarios para esa modernización y para prepararnos para ese futuro.

Para atender lo que quieran las personas, lo que necesitan.
Escuchar a las personas mayores, ver qué es lo que necesitan y a partir de ahí poder garantizar este tipo de recursos.

Ni la normativa actual ni el sistema actual ni los centros ni las prestaciones actuales permitirían poder atender las necesidades, por ejemplo, que se requieren en un pueblecito del medio rural, como decía antes el señor García, en el que a lo mejor no es necesaria una residencia de ciento veinte plazas.

Pero puede hacer mucha falta una vivienda colaborativa, una vivienda intergeneracional, que permita que esas personas puedan salir de esa enfermedad, como decía anteriormente el señor Woodward, de la epidemia del siglo XXI, que es la soledad, y que les produce en muchas ocasiones muchos problemas y pérdida de autonomía que se podrían combatir con este tipo de recursos.

Ese era el objetivo de la PNL.
No entraré en materia, que cuando quiera, estoy a su disposición para que podamos estudiar con precisión qué prestaciones y qué servicios podríamos concretar, y sobre todo qué cambios normativos tendríamos que impulsar para que esto sea una realidad.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té ara la paraula la senyora Álvaro, per quatre minuts, respecte a la rèplica que ha demanat.

La senyora Álvaro Cerezo:

Senyor Zaplana, fer menys del que es feia és impossible.
No existia pla, no existia pla d'envelliment actiu.
No existia.
I ara existeix un pla que abans no existia.
Â«¿Que no hay nada?
¿Que no hay nada?
Â» ¿De veres?
Doncs, ja li he dit, està el pla Â«Queda't a propÂ», una renda valenciana d'inclusió que vindrà a incrementar les pensions.
Â«Los nuevos CEAMÂ», com els que estem inaugurant per tot el país.
I vosté diu que Â«no hay nadaÂ»?

O vostés no volen no volen veure-ho.
On estava vosté a principi de la comissió fa una estona, quan el senyor Gamero ens ha dit que s'han incrementat el cos d'inspecció de set a vint.
Â«Oiga, de siete en 2015 a veinte actualmente.
Â»

I la nova llei de serveis socials que s'està preparant o la renda valenciana d'inclusió, que vostés no votaren a favor.
És més, per no votar o per no fer, no complien ni la seua renda garantida de ciutadania.

I per no parlar ja per exemple de dependència.
I diuen que no hi ha res?
Tot el contrari, senyor Zaplana.
Hi ha molt, i sempre, sempre, sempre amb la seua oposició.
Execució.
Vol que parlem realment d'execució?
Doncs, jo li diré.

De cada deu euros, el govern de Mariano Rajoy deixa per executar 1,5.
Paràlisi absoluta del govern de Mariano Rajoy, i vosté mos ve ací en dades d'execució, que com sempre s'extrauen del 15 de setembre, igual que feren al Ple.

Mire, no executen vostés ni en educació.
No executen vostés ni en sanitat.
Un 26% en partides d'investigació i desenvolupament.
Solament li contaré que hi ha dos partides que vostés en el pressupost del govern de Mariano Rajoy executen per damunt del 90%.
Sap quines són?
Defensa i deute públic.

Eixes són.
Ahí sí que destinen vostés els duros.
Ahí.
Però per a pagar dependència per al País Valencià, que ens l'estem carregant tot a l'esquena els valencians i valencianes, ahí no en tenen mai.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Té la paraula ara.

El senyor Zaplana López:

Sí, yo creo que hemos venido a hablar de distintas cosas.
No lo sé, eh, voy a hacer una exposición porque no lo sé muy bien.

Lo primero es que Â«siempre hacemos oposiciónÂ».
No, le he dicho que íbamos a votar a favor, señora Álvaro.
.
.

La senyora Álvaro Cerezo:

¿De què?

El senyor Zaplana López:

Vamos a votar a favor de la propuesta.
No se cabree.
Si vamos a votar a favor.
Pero es que no se está haciendo nada.
Pero es que los datos que usted ha dado al principio en su exposición son del 2014.
No ha habido ni una novedad en la incorporación de datos.

Los datos que usted ha dado de envejecimiento activo, de la población del 2030, de cómo vamos a estar en el 2030, todos esos datos ni siquiera se ha hecho un informe nuevo.
Todos esos datos son públicos desde el 2014, los hizo el Partido Popular.
Los datos ya se los hemos recitado nosotros.
Ha utilizado hasta nuestros datos.

Pero mire… Sigo, sigo.
Mire, de lo que estamos hablando: envejecimiento activo.
Elisan, una institución europea, eligió en el 2014 como vicepresidente un conseller del Partido Popular, una consellera, en este caso, del Partido Popular.
¿Y saben por qué?
Por los proyectos que se estaban desarrollando en envejecimiento activo.
En el tema del que estamos hablando.

Mire, ya había proyectos en envejecimiento activo con el Partido Popular.
No descubren el mundo.
Mire, en innovación social.
El Urban Health Centers, el proyecto Remote, el proyecto de teleasistencia sanitaria, el Beyond Silos.
Estos son proyectos que ya no están en vigor, que ya no se están ejecutando.
¿Por qué?

¿Porque eran proyectos del Partido Popular o simplemente porque es que la conselleria no está haciendo nada?
Pero estos proyectos son proyectos europeos, y son proyectos que estaban ya desarrollando el tema de las viviendas colaborativas.
Esto.
Esto.
No hace falta cambiar una ley para que en un pueblecito rural se haga una vivienda colaborativa.

¿Ve como no hablamos de lo mismo?
Hablamos de ejecución presupuestaria.
Hablamos de medidas, de apoyo a asociaciones y colectivos que estén desarrollando proyectos de envejecimiento activo.
Hablamos de que la conselleria tenga un propio desarrollo.
Si es que la conselleria está haciendo menos de lo que se dejó el Partido Popular.

Estos proyectos que le he nombrado ya no se están haciendo.
Se están haciendo las visitas por la comunidad, el termalismo… Las iniciativas del Partido Popular.
¿O es que no había teleasistencia con el Partido Popular?
¿O es que no había ayuda a domicilio con el Partido Popular?

Pero es que ustedes, cuando lo dicen ahora, ¿se creen que ustedes han descubierto el mundo?
¿Se creen que cambiándole el nombre a la renta valenciana de inserción a la renta garantizada de ciudadanía, cambiándole el nombre, van a hacer más cosas?

No, si solamente cambian los nombres, si ya lo he dicho en esta comisión.
Es el diccionario oltrayano, que se piensa que cambiando el nombre, las cosas van a cambiar.
Pero no es así.
Es que se lleva trabajando por los mayores muchísimo tiempo, y destinando recursos.
De toda la vida, de toda la vida.

Porque al final, todos terminaremos siendo mayores.
Cuando yo hablaba de la falta de concreción o de laxitud de la PNL, se lo decía, señora Andrés, y sin molestarle por el tema de la PNL, porque no le pedimos a la conselleria nada.
No le pedimos a la conselleria que ponga en marcha el plan.

No le pedimos que destine un plan específico, que destine recursos específicos.
No le pedimos nada que se contemplen en los criterios integradores y accesibles a las personas mayores en futuros desarrollos, que además no dependen de la conselleria.

Pero es que, cuando desarrollamos esto y nos ponemos a hablar de que si el plan Renata, los planes de accesibilidad y tal, terminamos hablando de la diputación, de los planes de accesibilidad, del plan Renhata que, por mucho que diga la señora Andrés, de cada diez euros, nueve vienen del estado.
La conselleria destina uno de cada diez.

Entonces, dices, bueno, ¿y eso es lo que está haciendo la Generalitat valenciana por el envejecimiento activo?
Realmente estamos presentando una moción para hablar de una cosa y hablando de otra.
De la ley, del pueblecito y la vivienda colaborativa, de muchos años para incorporar modelos.

Claro que sí.
Pero cuando los programas estaban realizados des del 2015 por el Partido Popular, esta conselleria no ha seguido trabajando en esa línea.
¿Y ahora qué vamos a hacer?
¿A reinventarlo aquí en una PNL?
Miren, les aseguro que aprobaremos la PNL, seguramente con la mayoría de todos, y dentro de un año volveremos a hablar porque no se habrá hecho nada de nada.

Gracias.

La senyora presidenta:

Un moment.
Li concedixc la paraula per dos minuts, per al·lusions.

El senyor Zaplana López:

Presidenta, un momento, un momento, un momento, no está en el reglamento eso.
El debate, uno, uno, uno, uno.
Ya está.

La senyora presidenta:

Senyor lletrat.
(Pausa)

Estic portant jo el debat, i si van vostés a l'article 69, diu: Â«Cuando a juicio de la presidencia en el desarrollo de los debates, se hicieran alusiones que impliquen un juicio de valor o inexactitudes sobre la persona o conducta de un diputado o diputada, se podrá conceder al aludido el uso de la palabra por tiempo no superior a tres minutos, para que sin entrar en el fondo del asunto en debate, conteste estrictamente a las alusiones realizadas.
Â»

Per tant, li concedisc dos minuts perquè faça.
.
.
Perquè vosté.
.
.
(Veus) Doncs ara mos ho explicarà ella en eixos dos minuts que li vaig a concedir.
Simplement.
Dos minutets.
No se preocupe, que no anem a tardar més.
Endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

O a lo mejor menos.

Mire, señor Zaplana, a mí me parece que no es tratar con suficiente rigor el tema, cuando usted dice que yo, la señora Andrés se ha referido a un pueblecito o se ha referido a no sé qué.
O que diga que si he traído ahora esta PNL para ponerle las pilas a no sé quién.

Mire, se lo digo sinceramente, lo que le estoy diciendo es que el modelo que ustedes defendieron, que era el modelo de las residencias (veus) de accesibilidad, era un modelo que hoy está caduco.

Y lo que le quiero decir también…

El senyor Zaplana López:

Eso es un debate, señora presidenta, esto no se puede consentir, eso es entrar en el debate.

La senyora presidenta:

A vore, senyor Zaplana, la senyora Andrés està explicant quina és la inexactitud respecte les seues paraules.

El senyor Zaplana López:

Está entrando en el debate, le pediré un turno de réplica a ese debate.
(Veus) ¡Claro!

La senyora presidenta:

No, està parlant… (Veus)

Anem a vore, anem a vore,…

El senyor Zaplana López:

No, no, es que esto es impresentable, señora presidenta, esto es impresentable.
Eso es darle un turno de réplica sin tener la…

La senyora presidenta:

Mire, vosté també ara està intervenint, està fent vosté un judici de valor (veus) ¡clar!
A vore, ella està explicant quines són les inexactituds i està corrent-se el seu temps, li queden 50 segons per a acabar d'explicar quina és la inexactitud del seu discurs i vosté l'ha interromput, per favor.

La senyora Andrés Sanchis:

También, quisiera decirle que no soy yo la que estoy equivocada cuando le digo que hay que hacer reformas normativas, creo que el equivocado está usted.

Y entonces, después, fuera de micro, porque veo que es impresentable la forma en que usted se dirige cuando otra diputada está hablando y ni siquiera le deja opción para poderse explicar, eso sí que es impresentable, señor Zaplana, pero yo se lo consiento porque parece ser que el reglamento de estas Cortes dice que tenemos que soportar este tipo de intromisiones.
Entonces, fuera de micro yo le explicaré a usted todas aquellas cosas que no entiende, que no entiende y que además no sabe apreciar.

El senyor Zaplana López:

Pido la palabra por alusiones.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

El senyor Zaplana López:

Inexactitud y juicio de valor sobre mi intervención.
(Veus)

La senyora presidenta:

Per l'amor de Deu, açò es pot…

El senyor Zaplana López:

Artículo 69.

Me acaba de llamar impresentable, o sea, es que… (Veus) Ignorante, que no entiendo.

La senyora presidenta:

A vore, senyor Zaplana, vosté li ha dit a ella impresentable abans.

El senyor Zaplana López:

¡Yo no he dicho eso!
¡Eso es mentira!
¡Eso es mentira!
Retire eso, señora presidenta, porque yo no he insultado a nadie.

La senyora presidenta:

No, no, no, jo ho retire.
¡Clar que ho retire!
¡Això faltava!
No, no, ho retire.

El senyor Zaplana López:

¡Hombre, faltaba más!
¡Hombre!
¡Ya está bien!
(Veus)

La senyora presidenta:

A vore, vosté m'ha dit a mi abans, vosté m'ha dit abans que açò és impresentable.
Jo crec recordar…

El senyor Zaplana López:

La forma de llevar el debate.

La senyora presidenta:

¡Clar que sí!

Per tant, la que està portant el debat sóc jo.
¿És cert?
¿Sóc jo qui està portant el debat?

El senyor Zaplana López:

Usted lleva el debate a su manera.

La senyora presidenta:

I vosté m'ha dit que estic fent-ho de forma impresentable i ara m'està diguent que estic fent-ho a mi manera.

El senyor Zaplana López:

Le estoy pidiendo la palabra por el artículo 69, juicios de valor de la señora Andrés.

La senyora presidenta:

Sí, senyor, i per l'article 69 li done dos minuts perquè vosté diga quina és la inexactitud, o què és el que se li està faltant al respecte, o el contingut de l'article 69.

El senyor Zaplana López:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

No obstant això, ja li dic jo que si entra vosté en el judici de valor o en el fons del debat li llevaré la paraula i, potser, el cride a l'ordre.

Gràcies.
(Veus)

El senyor Zaplana López:

Bueno, mire, señora Andrés, yo la atiendo a usted lo que estime oportuno y me explica a micro cerrado o a micro abierto lo que usted estime oportuno de (inintel·ligible) …

Yo he venido aquí a hablar exclusivamente de la política de envejecimiento activo, de eso es de lo que yo he venido a hablar, y le he explicado los argumentos, no he entrado a hacer ningún juicio de valor.
Lo que he dicho exclusivamente en mi intervención -y lo podrá ver en el futuro- es que no creo que la existencia de un cambio normativo fuera a estipular o no…

La senyora presidenta:

Senyor Zaplana, està vosté entrant en el contingut.

El senyor Zaplana López:

Estoy explicando mi intervención.

La senyora presidenta:

No, no, no, es que no és això, l'article 69 no es referix a això, ¿eh?
Moltes gràcies.

Donat per degudament debatut el punt, passem a votació.

És que el torn de paraula, disculpe, senyor Zaplana, però era per… (Veus) No, no és rèplica, l'article 69 no és per a rèplica, no és per a rèplica, no és per a rèplica, ¿eh?
(Veus)

A vore, la senyora Meco s'ha demanat la paraula, la senyora Meco m'ha demanat la paraula.
¿Per què demana vosté la paraula?

La senyora Meco Tébar:

Pues pido la palabra porque me parece que lo que no se puede hacer es tratar a la presidencia de la manera en la que se la está tratando.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Donat per degudament debatut el punt, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei presentada?
S'aprova per unanimitat.

Moltes gràcies, i tal com s'havia acordat, no abandonen la sala, per favor, perquè teòricament hauríem de continuar, aleshores… (El senyor Zaplana intervé amb el micròfon desconnectat) A vore, per favor.
.
.
(El senyor Zaplana, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Ya está bien, que aguantamos demasiado.
Â») (Una diputada, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Nadie se comporta así (inintel·ligible) .
.
.
Â») (El senyor Zaplana, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«A nadie se le trata como a nosotros aquí; a nadie se le trata así.
Â»)

Per favor, en cas que se vullga suspendre ara la sessió, perquè teòricament ara hauríem de passar al punt número 5, s'ha d'acordar per tots els portaveus la suspensió i la represa un altre dia.

La proposta de la presidència és continuar, s'ha comprovat en el calendari parlamentari que el dia 30 de matí, o de vesprada, com vostés vullguen, es podria fer la continuació d'esta comissió de polítiques socials, la represa.

Per tant, si els sembla bé, aprofitem ja per a acordar la continuació de la sessió.
¿Els sembla bé el dia 30, deu i mitja del matí?
Doncs s'ho anoten en l'agenda i… (Veus) D'acord, doncs el dia 30, a les deu i mitja del matí continuem en la comissió, en els punts de l'ordre del dia que queden.
¿D'acord?

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 50 minuts)