Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:red;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 25 de
setembre de 2007.
Comença la sessió a les 16 hores i 6
minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora
María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió
plenària número 7.
Primera reunió.

Compareixença del conseller
d'Educació, senyor Alejandro Font de Mora Turón, per a
informar sobre les línies generals de la política que
durà a terme la conselleria en la present legislatura,
sol·licitada a petició pròpia (RE número 879) i
del Grup Parlamentari Socialista (RE número 1.
754)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
compareixença del conseller
d'Educació per a informar sobre les línies generals de
la política que durà a terme la conselleria en la present
legislatura, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup
Parlamentari Socialista.

El senyor conseller d'Educació:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Comparec davant vostés a petició
pròpia, com ha assenyalat la presidenta, formulada el passat dia 16
de juliol, a la qual s'ha afegit posteriorment algun altre grup
parlamentari, per a donar-los compte de les línies generals
d'actuació d'este departament que formen part de
l'aposta de futur per a la nostra comunitat del govern presidit per
Francisco Camps, al qual m'honre a pertànyer.

La Conselleria d'Educació és el
departament del Consell a què correspon exercir les
competències relatives a educació, universitat,
ciència i política lingüística.
En este sentit,
és el nostre propòsit obtindre del sistema educatiu
valencià els millors resultats, caminant cap a eixa meta que
consistix a preparar correctament el futur de les noves generacions i
aconseguir una educació de qualitat.

Hem dissenyat una estructura de la conselleria que ens
facilita la consecució d'eixos èxits a través de
l'agrupació de funcions des d'un criteri de
gestió global d'actuacions en matèria de
política educativa que atenga tots els elements sobre els quals
s'organitza i constituïx el sistema educatiu: persones,
recursos, processos educatius i resultats.

S'han assignat a la Secretaria Autonòmica
d'Educació, a banda de les competències pròpies
generals d'educació, les competències de
política lingüística en les seues dos línies
fonamentals d'actuació: foment i ús de la llengua
valenciana, així com promoció, mantenint, per tant, el mateix
nivell, la llengua valenciana, de presència política en
l'organigrama de la conselleria que ja tenia a la passada
legislatura.

Com a novetat, la Direcció General de Personal,
a banda de la gestió de l'equip humà, s'ocupa de
la seua formació, formant un continu considerant que la
formació permanent és un del factors claus afavoridors de la
qualitat de l'ensenyança.

Es crea la Direcció General
d'Ordenació i Centres Docents, que vincula
l'ordenació acadèmica als centres docents per a
facilitar la coordinació en matèria de desplegament normatiu
i la seua aplicació, així com les tasques de
planificació del sistema educatiu.

Així mateix, es crea, partint de
l'anterior Institut Valencià d'Avaluació i
Qualitat Educativa, i ampliant les seues competències, la
Direcció General d'Avaluació, Innovació i
Qualitat Educativa i de la Formació Professional, que aglutina totes
les polítiques referides a l'avaluació,
innovació i qualitat, els plans de millora, les encaminades a
afavorir el clima escolar dels centres que incidix de manera determinant en
els bons resultats educatius, així com les disposicions que
s'adopten quant al reconeixement i suport a la comunitat educativa en
el seu conjunt, perquè creiem que han de ser tractats conjuntament i
de manera relacionada.

La formació professional es vincula,
personalitzada i individualitzadament, a esta direcció general, per
a continuar millorant els nivells de qualitat d'este tipus
d'ensenyances, així com per a impulsar decididament la seua
vinculació a l'ocupació i a la innovació.

En el camp d'universitat, política
científica i ciència, comptem amb la Secretaria
Autonòmica d'Universitat i Ciència, competent en
matèria d'universitat, investigació, innovació i
ciència, de la qual depenen la Direcció General
d'Universitat i Estudis Superiors i la Direcció General de
Política Científica.
També l'Agència
Valenciana d'Avaluació i Prospectiva en la qual em
detindré.
Esta és una entitat de dret públic, sotmesa
al dret privat, adscrita a la Conselleria d'Educació, que
té tres objectius fonamentals: l'exercici de funcions
d'acreditació i avaluació de les institucions
universitàries i del professorat, l'avaluació dels
programes tecnològics empresarials d'investigació i de
desenrotllament i, finalment, la prospectiva de les noves demandes
tecnològiques, científiques i universitàries
d'utilitat per a la Comunitat Valenciana.

També dependent de la secretaria
autonòmica està l' Institut Superior
d'Ensenyances Artístiques de la Comunitat Valenciana, que
és una entitat autònoma adscrita a la Conselleria
d'Educació, entre els objectius de la qual destaca
l'adequació de les ensenyances artístiques superiors a
les exigències i peculiaritats pròpies de la formació
superior universitària, l'impuls cap a un major reconeixement
i prestigi social de les ensenyances artístiques superiors i de les
titulacions que amb elles puguen aconseguir-se i potenciar la millora de la
qualitat de l'oferta formativa en este camp.
En estos dos
últims casos, l'Agència Valenciana
d'Avaluació i Prospectiva i l' Institut Superior
d'Ensenyances Artístiques, estem treballant per a desenrotllar
immediatament la seua normativa de funcionament i la seua estructura.

Quant a educació no universitària, des
del govern del Partit Popular ens hem fixat com a objectiu màxim
l'excel·lència a través de la qualitat del
sistema educatiu sostinguda sobre pilars sòlids.

Nosaltres, senyories, governem sobre els fets, sobre
la realitat positiva.
Tenim un bagatge impressionant de realitzacions,
ratificat pel poble, per la societat valenciana, que ens impulsa cap al
futur sobre la base sòlida d'una realitat inqüestionable
d'esforç educatiu mai duta a terme a l'àmbit de
la nostra comunitat.

En efecte, parlant d'infraestructures, el govern
valencià, en les tres passades legislatures, ha mantingut una
activitat incessant en matèria de construcció,
modernització i millora dels centres escolars de la xarxa
pública, convertint-ho en un dels eixos vertebradors de la
política de la Generalitat valenciana governada pel Partit Popular.

L'esmentat eix vertebrador s'ha concretat
en els dos plans d'infraestructures educatives més ambiciosos
que mai han existit: el pla de 1996 i el pla Creaescola, que està en
ple desenrotllament, com després parlaré, i a ell s'ha
afegit el pla Milloraescola.

Es tracta d'una aposta decidida i ferma per
l'ensenyança pública a través d'actuacions
concretes, l'objectiu de les quals és oferir places escolars
dotades d'una infraestructura d'acord amb tecnologies
d'última generació i amb uns acabats en
instal·lacions i materials propis de la societat del segle XXI.

El pla d'infraestructures de 1996 va suposar 445
actuacions, por un import de més 1.
800 milions d'euros.

El pla Creaescola, actualment executant-se,
està en permanent evolució i revisió.
Després
de ser presentat en el mes de juny de 2004 pel president de La Generalitat,
amb 255 actuacions i una inversió de 955 milions d'euros, en
la seua primera fase d'actualització, setembre de 2006, va
arribar a planificar 424 actuacions, amb una inversió de més
de 1.
390 milions d'euros.
I a 1 de setembre de 2007, immediatament en
este mes en què encara estem, s'ha procedit a una nova
actualització, que en el nivell de planificació, ha quedat
reflectit en 490 actuacions educatives, 332 en centres
d'educació infantil i primària i 158 en centres
d'educació secundària, amb un panorama pressupostari
d'inversió de 1.
600 milions d'euros fins a 2013.
Açò suposa un increment del 92% en obres planificades des de
l'inici del pla, a causa de l'augment incessant de les
necessitats d'escolarització, així com per
l'aposta del Govern Valencià per
l'excel·lència del sistema educatiu.
Açò
mostra la capacitat planificadora d'este govern, que seguix
construint educació de qualitat.

Del total de les 490 actuacions que configuren el pla
actual, 221 estan en execució, i d'elles, de les 221, 107 es
troben en l'última fase de gestió, és a dir,
licitades o adjudicades i en obres o acabades.
De les 490 obres que
conformen el pla Creaescola, per tant, el 45,1% estan en marxa, aconseguint
o implicant en estes obres les 221 actuacions.
107, per tant, estan
implicant una inversió de 744 milions d'euros sobre eixe total
planificat que, com els he dit, té una inversió prevista de
1.
600.
(Aplaudiments)

El pla Milloraescola s'inscriu també dins
de l'aposta decidida i ferma del president Camps per l'escola
pública, i té una dotació prevista de 200 milions
d'euros fins a 2009.
Amb este pla, Milloraescola, planifiquem
actuacions de caràcter intermedi, entre les que són de nova
construcció o remodelacions integrals i les obres menors, com, per
exemple, reparació de façanes, intervencions tendents a
eliminar les barreres arquitectòniques, millores en les tanques i
elements de seguretat, etcètera, etcètera.

En definitiva, en este moment, en la primera fase
d'este pla Milloraescola, estan contemplades 203 intervencions en
altres tants centres de la xarxa pública, sent l'import
estimat d'estes 203 intervencions 59,8 milions d'euros.

A tot això, cal afegir les obres denominades
menors, que són aquelles que no superen els 30.
000 euros cada una
d'elles, que són gestionades directament per les direccions
territorials i que aproximadament constituïxen una mitjana de 150
obres per exercici pressupostari.

Quant als elements funcionals del sistema educatiu cap
a la qualitat, parlarem primer de la innovació.
Per a aconseguir
l'excel·lència del sistema educatiu hem d'apostar
decididament per la innovació.
A través de la
innovació millorarem la qualitat.
Vull anunciar-los que impulsarem
un nou pla denominat Novaescola, que integra accions i mesures concretes
per al foment de la innovació educativa i la renovació de
l'ensenyança en els centres dels nivells no-universitaris de
la Comunitat Valenciana.

Novaescola complementa les accions del pla Previ i
pretén donar resposta a les iniciatives dissenyades en el nostre
programa electoral.
Les accions del pla començaran a desenrotllar-se
al llarg de l'any 2008.

Els objectius són: impulsar la innovació
i renovació de l'ensenyança per mitjà de la
posada en marxa de mesures pràctiques, operatives i senzilles, que
permeten als centres desenrotllar els seus objectius; fomentar la
investigació educativa, l'experimentació en centres com
a mitjà per a millorar la pràctica educativa i augmentar les
taxes d'èxit escolar i reduir el fracàs; incentivar el
treball en equip dels docents; promoure l'intercanvi
d'experiències com a factor afavoridor de la millora
contínua i dotar els centres de recursos, estratègies i
programes que permeten la realització d'accions innovadores.
També, i com no pot ser d'altra manera, fomentar
experiències d'innovació centrades en la millora de les
relacions família, escola i entorn social de les mateixes escoles.
Tots estos objectius seran duts a terme a través d'accions
diferenciades, dirigides a tots i cadascú dels integrants del
sistema educatiu.

Un altre dels nostres grans reptes és la
consolidació de l'avaluació com a element inherent al
mateix desenrotllament del procés
d'ensenyança-aprenentatge, a la qualitat global del sistema i
com a eina per a la millora continua.
Presentarem el pla valencià
d'avaluació, enfocat a tots i cada u dels diversos elements
que integren el sistema educatiu, per a avaluar, conéixer la
realitat i actuar sobre ella per a continuar millorant.

L'avaluació general del sistema educatiu
valencià està orientada a aconseguir la seua permanent
adequació a les demandes socials, a les necessitats educatives i a
la consecució de millors resultats.

Partim de l'experiència del curs passat,
en el qual es van realitzar les avaluacions diagnòstiques censals en
quart de primària en més de 43.
000 alumnes i, en segon
d'ESO, en més de 47.
000 alumnes, en diferents àrees del
coneixement.

El nostre compromís, a través del pla
valencià d'avaluació, serà el de fixar un
calendari estable per als pròxims cursos de les dites avaluacions,
obtindre informació sobre les competències bàsiques
curriculars al llarg de tota l'educació obligatòria,
analitzar els resultats i informar-ne a la societat en general, prendre, i
açò és fonamental, totes les mesures que
s'estimen oportunes per a millorar la qualitat de
l'educació, proporcionant a cada centre, professorat i
famílies informació del rendiment de l'alumnat i
impulsar plans de millora per als diferents nivells
d'ensenyança.

En este sentit, i abans inclús de la
realització i presentació del mateix pla, el pròxim 25
d'octubre tindrà lloc l'avaluació de segon de
primària.

Com tots vostés saben també, fa dos anys
vam posar en marxa el Pla de prevenció de la violència i
promoció de la convivència escolar, el Previ, que ens va
ajudar a conéixer i analitzar l'estat de la convivència
escolar a la Comunitat Valenciana.
Vam planificar, vam coordinar i vam
proposar mesures de prevenció i intervenció davant els
conflictes i els episodis puntuals de violència escolar per a
millorar i enfortir el clima educatiu.
Vam ser pioners a Espanya, i altres
comunitats autònomes, i inclús el mateix Ministeri
d'Educació, han seguit el nostre model incorporant, per
exemple, l'Observatori de la Convivència.

La prioritat d'este programa és,
sobretot, de caràcter preventiu, i ha tingut en compte, d'una
banda, les expectatives de l'alumnat, famílies i docents en
l'àmbit de la convivència escolar, assegurant un clima
educatiu favorable per a l'aprenentatge i el desenrotllament
harmònic i integral de les persones en l'àmbit dels
drets i deures que establix la Constitució i el nostre Estatut
d'autonomia.

D'altra banda, la necessitat dels docents
d'identificar els primers senyals i/o advertències de
desajustos, així com oferir les pautes per saber com afrontar-los i
poder resoldre els conflictes, identificant els autèntics episodis
d'assajament, analitzant la vulnerabilitat del centre per a poder
donar respostes concretes i ajustades en cada cas.
És fonamental
consolidar i continuar millorant i difonent les mesures que ja estan en
marxa, com ara el registre central d'incidències, els
protocols de detecció i intervenció de les unitats
d'atenció i intervenció, les fitxes de detecció
de conflictes en l'entorn dels centres educatius per a
col·laborar amb el govern central en la bona marxa d'eixe
entorn, les guies de formació per a la convivència dirigides
a la comunitat educativa, la col·laboració amb les oficines
d'atenció  a víctimes del delicte, dependents de
la Conselleria de Justícia, la protecció i cobertura
jurídica al professorat, així com la web Orientats, que
proporciona una sèrie de materials importants per a pares,
professors i alumnes, entre altres.

Al finalitzar el passat curs escolar, senyories, el
78% dels centres ja havien elaborat el seu propi pla de convivència
en el marc de desenrotllament del pla Previ.
Al llarg d'este primer
trimestre tots els centres educatius deuen comptar i comptaran amb el seu
propi pla de convivència, a fi d'impulsar mesures i protocols
propis i adaptats a la seua realitat, per a treballar la prevenció
de conductes violentes i promocionar la convivència.
(Aplaudiments)

En esta mateixa direcció, hem continuat
treballant en el decret de drets i deures.
Durant el curs escolar 2006-2007
vam mantindre reunions amb tots, «tots», els representants dels
distints sectors educatius per a conéixer quins eren les seues
principals propostes i suggeriments per a incloure en un primer document,
en un primer esborrany.
Abans de finalitzar el dit curs, es va remetre a
tots, «tots», els sectors de la comunitat educativa un
esborrany per al seu estudi, perquè enviaren a la conselleria les
seues aportacions i així elaborar un segon esborrany, que
serà el document de debat que done lloc al futur decret.

Com veuen vostés, el procés de
diàleg, des del principi s'ha encetat amb tota la comunitat
educativa, i anem a continuar-ho, com ara diré.
Com a objecte del
mateix decret, entenem que deu regular els drets i deures de tots els que
integren la comunitat educativa: alumnat, pares, mares i tutors dels
alumnes, professorat, en allò que es referixca a
l'àmbit de la convivència escolar, evidentment, i del
personal d'administració i servicis.
També es regularan
les normes de convivència i els procediments per a la
resolució dels conflictes que alteren la convivència escolar.

Tots els representants dels distints sectors han
coincidit que els procediments disciplinaris actualment vigents són
excessivament dilatats.
És a dir, que entre la falta comesa i
l'aplicació del correctiu corresponent transcorre un
període tan ampli que, moltes vegades, la mesura no assortix
l'efecte desitjat.
Per això, la premissa fonamental és
acurtar els terminis entre la comissió de la falta i
l'aplicació de la mesura correctiva.

Un altre element importantíssim que hem de
destacar en l'aplicació d'este decret és el de
reforçar l'autoritat del professorat a l'aula,
perquè en aquelles faltes que així es determinen puga aplicar
la mesura correctora directament el mateix professor de l'aula en el
moment de la comissió de la falta, perquè existixca en
l'aula el clima de treball adequat que garantixca el desenrotllament
normal del procés d'aprenentatge de tot l'alumnat.

Entre els drets del professorat, ressaltaria que siga
considerat autoritat en l'exercici de les seues funcions, ser
respectat i valorat per l'alumnat, mares, pares o tutors legals, i
que reba la col·laboració de la família en
l'educació dels seus fills.
Entre els deures del professorat
destacaria l'actuar amb diligència i rapidesa davant de
qualsevol incidència rellevant en l'àmbit de la
convivència escolar, informar a través dels mecanismes que
disposa l'administració, com és el registre central del
Previ, informar les autoritats del centre educatiu de les disfuncions
familiars detectades en relació amb el procés educatiu, i
guardar reserva i sigil professional sobre les proves o exàmens,
entre d'altres.

Així mateix, s'ha introduït una
sèrie d'actuacions en estos esborranys que donen resposta, o
pretenen donar resposta, a les situacions que es produïxen en els
centres educatius.
Per això, pretenem que esta nova norma
arreplegue, determine la creació d'aules de convivència
com a instrument per a la consecució d'un adequat clima
educatiu en el centre.
Es tracta de generar espais dins del centre
perquè aquell alumne que presente una conducta contrària a
les normes de convivència, allò que tècnicament es
coneix com una conducta disruptiva, i que requerixca unes mesures
educatives correctores immediates, siga atés en les esmentades aules
de convivència, sempre, senyories, de manera temporal, sempre de
manera puntual i sempre de manera episòdica.
No es tracta de generar
guetos, sinó de solucionar problemes concrets en un moment puntual
concret.
En estes aules s'establiran activitats i continguts de
manera que es reba, per part dels alumnes, l'atenció adequada
que perseguixquen, doncs, estes activitats, modificar i/o corregir les
conductes a què s'ha arribat.
.
.
a elles.

També, molt important, les unitats
d'atenció, que seran unitats específiques per a
l'atenció integral d'alumnes amb trastorns greus
-dic «greus»- de personalitat i conducta, en un
vessant mèdic, comptant amb l'assistència
necessària, en col·laboració amb la Conselleria de
Sanitat, i també, l'estada de l'alumne en estes unitats
d'atenció tindrà caràcter temporal,
exclusivament temporal, segons les seues necessitats específiques i
la durada que determinen els sanitaris i els pedagogs en cada cas.

La comunicació entre el centre educatiu i la
família ha de ser àgil i ràpida.
Per això
pretenem que el decret arreplegue també la utilització de
noves tecnologies, com, per exemple, l'ús de l'SMS i
l'e-mail per
a la comunicació entre la família i l'escola,
l'escola i la família.

Estes són algunes pinzellades només de
l'esborrany, que estem intercanviant idees i que continuarem
intercanviant-les entre els distints representants de la comunitat
educativa.
Pròximament, ara quan s'encete el mes
d'octubre, es reuniran totes eixes taules de participació,
sindicals, amb pares, amb pares, amb alumnes, se reunirà
també el consell escolar posteriorment, i tots els tràmits
administratius que calga perquè el decret ixca amb una unitat de
criteri, amb un consens total.
El que no podem fer, senyories, és
quedar-mos a on estem, el que no podem fer és la política de
l'estruç -avestruz, en castellà- que clava el cap dins de la terra
i se dedica a no vore el que passa al voltant d'ell.

Per tant, jo espere la màxima
col·laboració de tots i, sobretot, que se lligguen els
documents, perquè en molts documents que ja s'han repartit,
estaven estos temes, que pareix que quan s'han conegut a
través de la premsa han suscitat determinat esglai.
Doncs, no, no
cal esglaiar-se, perquè ja estava escrit: cal llegir-se els
paperets.

Polítiques d'integració i
atenció a la diversitat.
Durant la present legislatura continuarem
avançant en el tractament de l'atenció a la diversitat
de l'alumnat, tema molt important.
Per a això, ordenarem i
regularem les mesures acadèmiques i organitzatives dels centres
docents per a atendre les diverses aptituds, interessos i motivacions de
l'alumnat d'ensenyança bàsica, així com
les necessitats educatives especials d'alumnes amb altes capacitats
intel·lectuals o, en l'altra banda, els que necessiten una
compensació educativa per les seues condicions socials
desfavorables.

Per a este curs 2007-2008, en programes
d'atenció a la diversitat comptem amb 388 programes de
diversificació curricular, 93 programes d'adaptació
curricular en grup i 285 programes de garantia social.
Hem de tindre en
compte que l'escenari educatiu actual ha de contemplar la diversitat
cultura, ja que en este inici de curs comptem en el nostre sistema educatiu
amb 81.
319 alumnes estrangers, un 13% d'increment respecte a
l'any anterior, n'hi ha 9.
378 alumnes més, i de la
més diversa procedència: un 42,7
d'Hispanoamèrica, un 22,15 d'Europa oriental, un 17,8
d'Europa occidental, un 13,2 del nord d'Àfrica i del
Sàhara, un 3,42 de l'Àsia i un 0,68 d'altres
procedències.

L'alumnat estranger, senyories, constituïx
l'11% del total de l'alumnat del sistema educatiu
valencià.
Per a garantir la integració d'estos alumnes,
des de la Conselleria d'Educació hem posat en marxa diversos
programes, com ara els programes de compensació educativa, que estan
actualment implantats en 899 centres -bé, 900-, que
suposa una dotació extra de 649 docents, 136 més que el curs
passat.
En la passada legislatura vàrem crear les aules PASE.
El
PASE és un programa específic per a l'alumnat estranger
nouvingut que desconeix la llengua vehicular d'ensenyança o
que presenta importants i greus dèficits d'aprenentatge en les
àrees o matèries instrumentals.
És, per tant, un
recurs que garantix l'aprenentatge dels nostres idiomes oficials, el
valencià i el castellà, o la superació de disfuncions
curriculars greus motivades per diferències de formació entre
els països d'origen.
No és un recurs per a tots els nous
que vénen: és un recurs per als que no coneixen
l'idioma o per als que tenen dèficits educatius greus.
No per
a tots: per als que els necessiten.
Això és molt important
d'entendre.

En este inici de curs el PASE s'estén a
114 centres de la comunitat, 36 més que el passat, la qual cosa
suposa un total de 196 docents dedicats al desenrotllament d'este
pla, 82 més que el curs anterior.
(Aplaudiments)

El programa PROA, en col·laboració amb
el Ministeri d'Educació, Pla de reforç,
orientació i suport, s'ha implantat en 164 centres amb 176
docents, 87 més que el passat curs.
En conjunt, el nombre de
professors específics destinats al programa de recolzament de
nouvingut és de 1.
021 docents, un 42% més que el passat curs.
El cost de l'escolarització de tot l'alumnat estranger,
despeses d'escolarització més la necessària
inversió en infraestructures, ascendix este curs.
.
.
, i volia cridar
l'atenció de les seues senyories (veus) -no hi ha cinturons de seguretat, però
caldria que n'hi hagués-, ascendix este curs la despesa
en els estudiants estrangers, a 427,5 milions d'euros per
l'atenció d'eixe alumnat.
Tot això li suposa al
govern valencià un gran esforç de planificació
quantitativa i qualitativa, sense a penes ajudes del govern central, ja que
rebem un total només de 13,8 milions d'euros, enfront
d'eixos 427,5 que són necessaris.
Desglossaré: els 13,8
vénen, 10,6 d'euros del conveni Ministeri de Treball en
l'eix d'educació i 3,2 del programa PROA a què he
fet esment abans.
Per tant, la Generalitat valenciana assumix un 96,7% del
gasto, quant a l'atenció de l'alumnat estranger, i el
Govern d'Espanya un 3,2%.

Quant a polítiques de simetria social i de
garantia de la llibertat educativa, tinc de dir que per a este curs ja ha
entrat en vigor el nou decret d'admissió d'alumnes a la
Comunitat Valenciana, amb una excel·lent acollida, en minimitzar
l'impacte de la renda familiar i afavorir la llibertat
d'elecció de centre educatiu.
Hem començat este curs
amb la gratuïtat de llibres de text a tots els alumnes de primer i
segon de primària de la nostra comunitat, amb una inversió de
més d'11 milions d'euros distribuïda entre
més de 94.
000 alumnes.
Però ampliarem i generalitzarem el
bo-llibre al llarg d'esta legislatura d'una manera progressiva
fins a assolir la gratuïtat dels llibres de text en tota
l'ensenyança obligatòria, fet que demostra, una vegada
més, el compliment de les promeses electorals del president Camps.
(Aplaudiments)

Però no es pensen vostés, senyories, que
amb els 11 milions de la gratuïtat del bo-llibre s'acaba
l'ajuda a llibres: el conjunt de l'ajuda a llibres que presta
la Generalitat valenciana arriba a 29,8, perquè als 11 milions del
bo-llibre cal afegir fins a 29,8, que són les beques que continuen
en la resta del sistema educatiu als que no són ni de primer ni de
segon de primària.
D'estos quasi 30 milions d'euros
d'ajudes, el govern central n'aporta aproximadament uns 6
milions.

Pel que fa al transport escolar, s'ha ampliat la
cobertura a l'alumnat del segon cicle d'Educació
Infantil a partir d'este curs.
Com a objectius de futur
pròxim, vullc anunciar que ampliarem el transport escolar a la
població d'ensenyança secundària no
obligatòria, Batxillerat i Formació Professional que es
desplaça a centres comarcals.

El conjunt de beques i ajudes en la seua totalitat en
el sistema educatiu valencià no universitari ascendix a més
de 138 milions d'euros en transport escolar, menjador i llibres, dels
quals ja he parlat, beneficiant aproximadament quasi mig milió
d'alumnes.

El concert del primer curs de Batxillerat per al
present curs escolar és una iniciativa que també incidix en
la llibertat d'ensenyança, afavorint les famílies amb
menor capacitat adquisitiva i garantint la continuïtat en els estudis
de l'alumnat en el centre en el qual han cursat
l'ensenyança obligatòria.
És tracta d'una
iniciativa aprovada pel poble valencià, a través del programa
presentat pel Partit Popular, que està d'acord amb una
societat moderna, lliure i democràtica, que afavorix la llibertat
d'elecció de centre, garantida en la nostra
Constitució, i que respon a la demanda de les famílies i, a
banda d'això o a més, es produïx com a
conseqüència de l'aplicació dels acords firmats
entre la Conselleria d'Educació, alguns sindicats dels sectors
i les organitzacions empresarials el juliol de l'any 2004, per a la
total implantació del nou sistema educatiu en
l'ensenyança concertada.

En el present curs escolar 2007-2008, La Generalitat
ha completat l'oferta de llocs escolars, per tant, mantinguts amb
fons públics, a través d'este concert
d'ensenyança del Batxillerat en els centres que ja tenien
concertada l'Educació Secundària obligatòria.
Pels propers cursos escolars La Generalitat seguirà treballant, per
a oferir a la societat valenciana que la llibertat d'elecció
de centres educatius siga una realitat i, per això,
s'ampliarà la concertació dels cicles formatius de
Formació Professional incrementant l'oferta d'estes
ensenyances finançades amb fons públics.

Són conscients de la importància que
tenen les ajudes a les famílies per a l'escolarització
de l'Educació Infantil de primer cicle, de 0 a 3 anys, pel
qual augmentarem encara més la cobertura del finançament,
així com de la població escolaritzada i subvencionada.
Per
això, crearem el bo infantil, com ajuda directa a les
famílies fins a aconseguir en esta legislatura 60.
000
famílies que es vegen beneficiades en este bo infantil, tal com es
vam comprometre en el nostre programa electoral.
L'alumnat
subvencionat de 0 a 3 anys per a este curs han sigut 20.
411 alumnes, amb
una inversió de quasi 30 milions d'euros, un augment del 344%
sobre el curs 1995 on la inversió va ser de 6,7 milions, és a
dir, que per als xiquets de 0 a 3 anys, en l'any 1995, quan
governaven ja no me'n recorde qui, eren 6,7 milions i ara són,
doncs.
.
.
, 30 milions.
(Aplaudiments)

Continuarem potenciant
l'escola rural i l'escola de les comarques d'interior
dins del Pla de revitalització de les comarques d'interior de
la Comunitat Valenciana, garantint i incentivant la incorporació
dels mitjans personals i de les infraestructures necessàries per a
acostar el centre educatiu a l'entorn familiar de l'alumne, i
oferint una escola de qualitat al disposar tant del professorat
especialista com de les infraestructures i noves tecnologies, exactament
igual que podria trobar eixe xiquet o xiqueta si visquera en un centre
urbà de qualsevol de les nostres grans ciutats.

Amb el pla Creaescola són 120 les unitats
escolars que realitzarem com a obres de nova construcció o
adequació en el medi rural, el que suposa una oferta de 2.
950 places
escolars en òptimes condicions, tot això després
d'una intervenció de caràcter integral en els CRA,
col·legis rurals agrupats i centres de comarques de
l'interior.

Especial sensibilitat hem de tindre amb aquells
centres o unitats que atenen l'alumnat amb necessitats amb suport
específic, és a dir, els centres d'educació
especial.
Per això, garantim la incorporació a estos no sols
del personal docent, sinó també dels professionals
especialitzats necessaris, així com la incorporació al llarg
del curs present, a partir d'ara, d'un diplomat en infermeria
en cada centre d'educació especial, en cada u dels centres
d'educació especial com a element de millora de
l'atenció a l'alumnat.
(Aplaudiments)

He de dir també que en el pla Creaescola i en
el pla Milloraescola es contemplen actuacions de construcció o
millora de 13 centres d'educació especial més a la
nostra comunitat.

Quant a la política del multilingüisme
començaré parlant del valencià.
Quant a
l'ensenyança en la llengua valenciana continuarem amb la seua
permanent expansió en la xarxa pública educativa que ens
permeta seguir amb els bons resultats obtinguts.
Voldria ressaltar que
actualment ja són 182.
920 els alumnes de tota la comunitat que reben
l'ensenyança en valencià, en més de mil centres,
1.
039, amb tres mil línies o grups, enfront dels 64.
000 alumnes i
els 590 centres que la rebien l'any 1995.
(Aplaudiments)

Per tant, des que governava, no me'n recorde
qui, fins ara ha augmentat un 183% l'alumnat, (veus) un 183% l'alumnat i un 74%
els centres que impartixen l'ensenyament totalment en
valencià.
Això es defensar la nostra llengua i allò
altre són paraules.
(Aplaudiments)

També és un
fet molt destacable que més d'un milió, d'un
milió de persones s'han matriculat a les proves de la Junta
Qualificadora de Coneixements de Valencià i, quina casualitat!
, el
65% de totes estes matricules corresponen a etapes del govern popular,
enfront del 35%, de l'altra etapa que no me'n recorde.
(Aplaudiments)

A més, continuem treballant, continuem,
senyories, treballant per a la promoció de l'ús del
valencià, on continuarem, a més, amb totes les accions que
tenim en marxa referides a campanyes de promoció, com «En
valencià, naturalment», plans de promoció, subvencions,
ajudes a traducció, curs de formació en valencià,
personal al servici de l'administració de La Generalitat i de
l'administració general.
Continuarem oferint cursos de
valencià on-line, materials i cursos per a facilitar l'accés al
coneneiximent del valencià i, molt especialment, per a immigrants;
iniciarem la distribució de la versió 4 del programa Salt, de
traducció valencià-castellà,
castellà-valencià, en l'entorn Lliurex, i posarem en
marxa una versió on-line del mateix programa Salt; facilitarem l'accés a
les certificacions oficials de coneiximents de valencià fora de les
nostres fronteres.

L'objectiu bàsic del foment de
l'aprenentatge de llengües en el sistema educatiu és que
tots els alumnes de la nostra comunitat, al concloure l'etapa
d'ensenyança obligatòria primària i
secundària, hagen adquirit competència
lingüística suficient per a poder utilitzar en qualsevol acte
de comunicació alguna de les nostres dos llengües oficials, el
valencià i el castellà i, almenys una llengua estrangera,
bàsicament l'anglés.
Do you
understand?
(Aplaudiments)

I, per això, a través del Pextri, que
és el Pla d'extensió del trilingüisme, continuarem
afavorint l'adquisició de competències
lingüístiques en castellà, valencià i llengua
estrangera, fonamentalment, en anglés, donant resposta a una demanda
social i potenciant l'aprenentatge d'una llengua estrangera.

Actualment, en este moment, hi ha 290 centres a la
Comunitat Valenciana que oferixen esta possibilitat educativa, amb
més de 4.
900 alumnes, és a dir, que en estos moments, en
estos centres i eixos alumnes utilitzen una llengua estrangera, com a
llengua vehicular en l'aprenentatge d'altres àrees o
matèries, per exemple, en primària l'àrea
artística, per exemple.
En este sentit, i com ja anunciat el
president de La Generalitat, depenent dels resultats electorals inclourem
en el programa Pextri l'Educació per a la Ciutadania
perquè siga impartida també en anglés.
(Aplaudiments)

Un altra de les grans apostes per al govern del Partit
Popular ha sigut la Formació Professional, com demostren les xifres
des de la implantació de la formació professional
específica, perquè en el curs 1994-1995 hi havia 98 cicles i
ara en tenim 1.
061, és  a dir, un 982% d'increment.
Esta
creixent inclinació de l'alumnat i esta promoció
d'esta oferta a matricular-se en este nivell educatiu deixa
constància que estem aconseguint el que volíem, que la
Formació Professional vaja guanyant prestigi, no sols entre
l'alumnat que veu com pot complir les seus expectatives
d'aprendre una professió, sinó també entre el
món empresarial que reclama cada vegada més estos alumnes amb
alta qualificació professional.
Prova d'això és
que en el passat curs, el 88% dels alumnes de Formació Professional
en finalitzar els seus estudis va trobar treball durant el primer any, el
60% d'ells durant el primer mes i el 37% en la mateixa empresa en la
que havia realitzat les pràctiques de formació.
(Aplaudiments)

En este curs 2007-2008, una vegada el ministeri
promulgue els nous decrets de titulacions de FP, durem a terme el
desenrotllament curricular de tots els cicles de Formació
Professional, incloses les ensenyances artístiques en
l'àmbit de la nostra comunitat.

També ampliarem i adequarem
l'ensenyança semipresencial i l'oferta formativa a
distància, a través de l'Institut Valencià per a
l'Educació a Distància, l'Ivadet, per a tots
aquells que per raons personals o familiars no puguen cursar amb normalitat
l'ensenyança presencial, així com l'oferta
modular de la Formació Professional, impartint l'oferta
parcial de mòduls formatius de formació professional
específica segons les necessitats de l'alumnat i del sector
productiu.
És per tant, una formació a la carta, tal com es
vam comprometre en el nostre programa electoral.

Crearem l'observatori professional de la
Comunitat Valenciana, referent necessari per a l'elaboració de
plans educatius i el disseny de la futura Formació Professional, i
també implantarem i desenrotllarem una oficina institucional
d'orientació professional.
Liderarem el disseny de les
qualificacions de la família vidre i ceràmica i culminarem el
procés en la família de fusta, moble i suro, de manera que
podem optar a tindre centres de referència d'àmbit
nacional en les qualificacions mencionades.

Per a la legislatura que ara comença,
constituïx un objectiu prioritari la creació d'una xarxa
de centres integrats de Formació Professional, a l'efecte de
la qual s'està tramitant un decret que regule el seu marc
jurídic.
La dita xarxa permetrà centralitzar l'oferta,
fins ara disgregada, dels diversos subsistemes de Formació
Professional en centres públics i/o privats que siguen de nova
creació o fruït de la reconversió en centres integrats,
de manera que s'optimitzen els recursos humans i materials
necessaris.
Es pretén que la xarxa de centres integrats siga un
instrument avantguardista, en matèria de qualificacions
professionals, que redunde en la millora de la competitivitat que el sector
productiu necessita.

La pretensió del Consell, bé siga via
Batxillerat, bé siga via de la Formació Professional, via de
la universitat o qualsevol altra via de les reconegudes, és que el
85% dels jóvens entre 25 i 35 anys compte amb una formació
superior a l'ensenyança obligatòria.
En relació
amb les ensenyances de règim especial -com vostés
saben- sempre han tingut un pes molt específic dins de la
nostra comunitat, tant en el camp de la música, dansa, art
dramàtic o les ensenyances d'arts plàstiques i de
disseny.
En este sentit, els manifeste que anem a continuar donant suport a
estes ensenyances, incorporant el personal qualificat necessari i
realitzant les adequacions del currículum a la nova normativa
vigent, que ja en la passada reunió del Consell s'han aprovat
els corresponents decrets d'algunes d'elles.
Així com
continuarem incrementant de forma significativa les ajudes a centres
d'ensenyament de règim especial de titularitat municipal, a fi
de continuar potenciant l'autonomia local.

Com ja anuncià el president Camps, la xarxa de
conservatoris de música de la Comunitat Valenciana serà
ampliada amb la construcció de nous centres en esta legislatura que
estan inclosos en el pla Creaescola, sense que açò excloga la
possibilitat d'ampliar esta oferta i estes possibilitats.
Els que
tenim ara mateixa en planificació són: el Conservatori
Professional d'Alacant, el Conservatori Superior de Castelló,
el Conservatori Professional de Dénia, el professional d'Elda,
el professional d'Elx, l'ampliació del d'Oliva, el
professional d'Ontinyent, el d'Utiel i el Conservatori Superior
de València, que ja se troba en construcció.
(Aplaudiments)

La inversió estimada en estos nou conservatoris
és de 55,7 milions d'euros, i continuarem ampliant la xarxa a
mesura que detectem noves possibilitats.
A més, anem a realitzar
actuacions per a escoles oficials d'idiomes a Castelló,
Gandia, València, Vila-real i a Xàtiva, per un import estimat
de 26,5 milions d'euros.
Per a escoles d'art superior de
disseny a Alacant i a Alcoi, per valor de 15,1 milions d'euros i el
Conservatori de Dansa Professional de València, per valor de 4
milions d'euros.

Quant a l'educació permanent
d'adults, estem realitzant un desenrotllament continu de
l'objectiu d'aprenentatge al llarg de la vida.
En este sentit,
estem potenciant i continuarem potenciant tots els aspectes relacionats amb
la formació de les persones adultes i continuarem treballant en este
sentit.
Per això, desenrotllarem un currículum
específic tant d'ensenyances reglades com no reglades; hem
augmentat la dotació de professorat amb la incorporació de
més de 200 professors del cos de secundària; hem incrementat
pressupostàriament més del 5% en els últims exercicis
la subvenció que la conselleria atorga a través de
convocatòria pública als ajuntaments i actualment
s'està produint una renovació de centres de FPA, estan
concloses ja les del centre de Sagunt i d'Alacant.

Un altres dels grans desafiaments del Partit Popular
en la nostra política educativa és la innovació
tecnològica.
Durant esta legislatura, els anuncie que
s'incrementarà el parc informàtic dels nostres centres
docents fins arribar als 120.
000 ordenadors.
Este curs escolar comptem amb
68.
140 ordinadors; són més de 7.
000 més que en el curs
passat, la qual cosa suposa un increment del 10,4% amb una inversió
prevista de més de 12,7 milions d'euros.
La ràtio a la
Comunitat Valenciana és de 7,4 alumnes per ordinadors, situant-se
millor que la mitjana nacional que és de 9,3 alumnes per ordinador.

També en este curs implantarem 120 aules
informàtiques mòbils formades per 20 portàtils per a
alumnes, un per a professor, un projector i un armari rodant per a poder
emmagatzemar i transportar els portàtils, de manera que una aula
normal se pot convertir en una aula informàtica.
Tots els
portàtils funcionen amb la distribució valenciana Lliurex,
igual que els 615 centres i més de 20.
000 que ja estan funcionant
únicament amb Lliurex, cosa que suposa un estalvi en matèria
de sistema operatiu i d'aplicacions ofimàtiques de més
de deu milions d'euros per a la Generalitat valenciana.

Ja en este curs escolar, els nostres alumnes tindran
disponible diferents versions de la distribució Lliurex: Lliurex per
a infantil, Lliurex per a primària i per a aules.
En el
pròxim curs 2008-2009, podrem disposar a més del Lliurex
multimèdia.

Al llarg d'esta legislatura, dotarem els centres
educatius de pissarres digitals, de connexió Wi-Fi,
d'ordinadors a les biblioteques, format per un ordinador per
bibliotecari i tres ordinadors de consulta per als usuaris, un equip
multimèdia en cadascuna de les aules de música i duplicarem
la xarxa de centres de suport i assistència informàtica
arribant a un total de 34 centres, és a dir, que el manteniment del
nostre parc d'ordinadors el fa la Generalitat valenciana i no una
empresa externa.
(Aplaudiments)

La generalització de l'ús de les
noves tecnologies en el procés d'aprenentatge dels nostres
alumnes, una vegada consolidada la dotació d'infraestructures,
s'enfronta a un nou escenari, a un nou repte, el de la creació
i divulgació de recursos educatius digitals i hem donat eixe pas
desenrotllant continguts digitals educatius per a geografia, tecnologies de
la informació i la comunicació, educació per a la
salut, educació infantil, que s'aniran implantant al llarg
d'este curs.
Per l'any que ve, estendrem la creació de
continguts digitals a la pràctica totalitat d'assignatures del
sistema educatiu.

Un altre dels nostres desafiaments són les
noves tecnologies per a l'accessibilitat educativa a través
del projecte Integratic, amb el qual pretenem facilitar
l'accés de tots els nostres alumnes amb minusvalideses
físiques o psíquiques a les noves tecnologies i aconseguir
per mitjà d'estes una millor i més fàcil
integració i una millora en la seua qualitat de vida.

Quant a política de personal, he de dir,
senyories, que la qualitat educativa passa per les millores
contínues en el personal docent.
Per això, el passat 8 de
maig de 2007, vàrem firmar un acord amb els sindicats educatius que
en el seu conjunt representen la majoria del professorat, Comissions
Obreres, ANPE, FT-UGT, CSI-CSIF i CEMSATSE per a l'increment en el
sistema retributiu dels docents, mesures per a conciliar la vida familiar i
laboral del professorat, la creació de 543 llocs
d'educació infantil, entre altres coses.

Estes mesures d'implantació progressiva
suposen una aportació pressupostària de 173 milions
d'euros.
Este acord, perquè és progressiu, quan acabe
d'implantar-se, situarà els docents de la Comunitat Valenciana
a l'avantguarda en matèria retributiva i incidisc en tres
aspectes fonamentals: l'increment del complement específic en
un 28%, l'increment dels sexennis i l'incentiu econòmic
als càrrecs directius.

També continuem treballant en la
potenciació de la formació contínua del professorat a
fi de dotar-lo dels recursos didàctics i metodològics
d'acord amb les necessitats de l'escola del segle XXI:
programes de formació per al professorat sobre l'aprenentatge
de llengües estrangeres perquè siga aplicat en la seua
pràctica docent i en la millora de la seguretat jurídica del
professorat amb atenció jurídica gratuïta.

L'increment de la plantilla de professorat a 1
de setembre és de 1.
540 docents este curs només.
En
l'actualitat tenim pràcticament 50.
000 professors en la xarxa
pública, 49.
760, la qual cosa suposa que des del curs 1995-1996 hem
incrementat en 15.
312 professors, un 44% d'augment de la plantilla
des de l'any 1995-1996.

Quant a la inspecció educativa.
.
.
(aplaudiments) quant a la
inspecció educativa, a més, en esta legislatura es
desenrotllaran mesures com ara la posada en marxa del decret sobre
l'organització i funcionament de la inspecció
d'educació de la Comunitat Valenciana, on regularem
l'accés a la inspecció educativa, elaborarem un pla de
formació permanent de la inspecció i institucionalitzarem les
jornades anuals de formació, afavorirem la cultura de la
valoració interna de la mateixa inspecció, regularem
normativament la visita d'inspecció com a estratègia
central d'actuació i optimitzarem i millorarem el manual i
protocol del seguiment de l'activitat academicoadministrativa dels
centres.

Senyories, continuem complint les nostres promeses
electorals i tal com va anunciar el president Camps el passat 23
d'abril, promourem l'elaboració d'una llei de
l'educació valenciana que conforme un marc jurídic
capaç d'orientar i organitzar amb major eficàcia els
elements del sistema educatiu dins del context espanyol i europeu,
atés que la llei promulgada pel PSOE, la LOE, provoca indubtables
deficiències tant en el funcionament com en la qualitat del sistema
educatiu.

Nosaltres, amb la llei de l'educació
valenciana, volem suplir les insuficiències de la dita llei dins del
seu mateix marc, és a dir, dins de la legalitat, però fent
ús de la nostra autonomia.
Per a finals de 2008, la llei
d'educació valenciana volem que siga una realitat per a poder
començar amb la seua aplicació al llarg de tot el 2009.

En la llei, entre moltes altres qüestions,
quedaran definitivament fixades les matèries, entre altres,
d'avaluació, actuacions preventives de la violència,
absentisme escolar, el nostre model de formació professional, el
nostre model d'inspecció, les mesures per a innovació
educativa, els òrgans de participació, etcètera,
etcètera.
Tot això, vull insistir, al sí del marc
normatiu bàsic, però desenrotllant i potenciant segons les
nostres competències els aspectes que caracteritzen i singularitzen
el nostre sistema educatiu.

Quant a educació universitària,
és a dir a universitat, política científica i
ciència, des del govern del Partit Popular de la Comunitat
Valenciana apostem per l'ordenació de l'activitat
d'investigació i d'educació superior, que
constituïxen dos dels camps d'actuació més
apassionants de l'acció política educativa.
Prenent com
a punt de partida l'any 2003, la despesa interna en
investigació i desenrotllament a la Comunitat Valenciana va ser de
632 milions d'euros.
Les últimes dades oficials de
l'Institut Nacional d'Estadística referides al 2005
suposen una despesa interna en investigació i desenrotllament en R+D
a la Comunitat Valenciana de 867,6 milions d'euros.
Esta xifra
representa un increment del 37,3% en comparació amb el 2003 i un
18,6% en comparació al 2004 i, a més, suposa en
l'entorn de l'1% del PIB, el 0,99%.

El 50%, senyories, de la R+D que es duu a terme a la
Comunitat Valenciana es realitza a les nostres universitats, una dada
reveladora de la importància de la labor dels nostres centres
d'educació superiors.
En els últims cinc anys, el
Consell ha recolzat prop de 3.
000 projectes d'R+D amb 38,5 milions
d'euros, 165 iniciatives en matèria d'infraestructures
científiques amb una inversió de més de 114 milions
d'euros, 600 projectes especials per valor de 5,2 milions i 230
accions dinamitzadores d'R+D per un valor d'1.
800.
000 euros.
Això suposa que el Consell ha finançat prop de 4.
000
projectes amb una inversió de 160 milions d'euros.
Senyories,
estem parlant de 1.
000 projectes anuals i més de.
.
.
jo què
sé.
.
.
i més de.
.
.
molts diners de les antigues pessetes.
(Aplaudiments) Més de
6.
500 milions de les antigues pessetes.
Ja no puc canviar a pessetes
perquè és massa.

La Comunitat Valenciana, senyories, és la
tercera autonomia espanyola amb més capacitat inventiva, tal com
reflectixen les dades de l'Oficina Espanyola de Patents i Marques.
De
fet, l'any passat se van presentar per autors.
.
.
investigadors de la
Comunitat Valenciana 798 patents, el 14% de les sol·licituds
nacionals.

En la legislatura que hem començat, treballarem
des del convenciment que és necessari dissenyar polítiques
d'investigació que incrementen la fertilitat dels nostres
sistemes d'investigació i que augmenten el nombre,
preparació i varietat del nostre personal investigador.
És
per això que, en el nostre programa electoral, ja insistim en el fet
que en este nou mandat crearíem dos instruments necessaris per a
aconseguir estos objectius.
D'una banda, constituirem una
fundació específica per a la gestió dels recursos
d'investigació i d'una altra, potenciarem el
desenrotllament de la xarxa de parcs científics en les universitats
valencianes.

Amb el desenrotllament ordenat d'una xarxa de
parcs científics de les universitats públiques valencianes
-per cert, la més extensa d'Espanya en
superfície, amb prop d'1,6 milions de metres quadrats-
la Conselleria d'Educació promocionarà que a les
nostres universitat s'emprenga la creació de noves
tecnologies.
Des dels parcs científics, les universitats
transferiran les noves tecnologies per a nodrir el desenrotllament
competitiu de la nostra indústria en cooperació amb els
programes propis de la Conselleria d'Indústria, Comerç
i Innovació -la seua titular ens acompanya esta vesprada.
Moltes gràcies.

La Generalitat invertirà en la xarxa de parcs
científics quasi 55 en la present legislatura.
Una part important
d'este import, d'estos 55 milions d'euros, ja ha sigut
transferit a totes les universitats perquè construïsquen i
posen en marxa els parcs científics.
Vam ser pioners a posar en
marxa aquell model de síntesi de tots els recursos d'R+D+I, un
model que va servir de referència per a altres comunitats
autònomes i del qual també es van extraure idees i projectes
que han sigut extrapolats a programes d'abast estatal i, en
conseqüència, en la Conselleria d'Educació
continuarem bolcant tots els nostres esforços perquè
l'educació, ciència i empresa caminen en perfecta
harmonia.

La formació del personal investigador adequat
és una tasca preferent i una necessitat immediata, ja que és
un component insubstituïble per al desenrotllament efectiu de tot pla
ambiciós d'investigació.
En la passada legislatura, La
Generalitat, com deia, ha reforçat la formació de més
de 4.
400 investigadors, amb un import aproximat de 35 milions
d'euros, i cada un dels investigadors ha rebut una mitjana de quasi
8.
000 euros.

Quant al personal investigador, segons les
últimes dades oficials de l'INE, de l'Institut Nacional
d'Estadística, es van comptabilitzar un total de 24.
449
persones a la Comunitat Valenciana treballant en R+D, una xifra que
representa un increment pròxim al 2% respecte a l'any
anterior.
Estos científics competixen hui amb els millors del
món en les seues respectives disciplines.
No obstant això, en
el nostre entorn, com a la resta d'Espanya, hi ha un dèficit
d'investigadors interdisciplinaris, el treball específic dels
quals és indagar en diferents camps de la ciència amb
l'objectiu fonamental de buscar la seua possible utilitat
tecnològica.
Esta investigació protecnològica requerix
una planificació singularitzada en cooperació amb el sistema
valencià d'investigació.
Per això, vull
anunciar-los, senyories, que ara mateix els equips de la Conselleria
d'Educació estan treballant intensament en el disseny
d'un pla valencià d'investigació
científica i tècnica, en el qual es complementen els
programes nacionals i europeus de manera que potencien la formació
d'investigadors multidisciplinaris en àrees d'especial
interès per al desenrotllament de la nostra comunitat.

Els dos grans objectius d'este pla
valencià d'investigació científica i
tècnica són la normalització de l'estructura de
finançament dels projectes amb els models europeus dins de
l'objectiu global de convergència europea i aconseguir una
inversió en matèria d'investigació i
desenrotllament equivalent al 2% del PIB, del producte interior brut, de la
Comunitat Valenciana.
Les mesures concretes per aconseguir estos efectius
són un nou model d'ajudes a la R+D que contemple la
investigació competitiva i de qualitat, l'avaluació
rigorosa dels projectes a través de l'AVAP, de
l'Agència Valenciana d'Avaluació i Prospectiva,
seguint els paràmetres reconeguts a nivell europeu i mundial, el
manteniment de l'esforç inversor des de La Generalitat i el
foment de la R+D dels agents privats dels sectors productius valencians.

Senyories, l'any 2009, la Conselleria
d'Educació posarà en marxa el nou model d'ajudes
i beques per a la investigació i el desenrotllament.
L'any
2011, esperem aconseguir el gran objectiu de destinar a la Comunitat
Valenciana el 2% del PIB a la R+D+I.

Este pla encaixarà amb els objectius de la
futura llei de coordinació del sistema de ciència.
Llei de
coordinació del sistema de ciència que serà un
instrument efectiu per a l'increment dels estàndards
d'investigació pròpia, per a la incorporació i
la formació d'investigadors en les institucions pròpies
de la Comunitat Valenciana i per a la formació d'investigadors
desitjats pels centres d'R+D+I de la indústria.
Abans que
finalitze el present any el Consell remetrà a Les Corts el projecte
de llei, que esperem que entre en vigor també durant l'any
2008.

Projectem que en esta legislatura la Comunitat
Valenciana aconseguisca una massa crítica
d'investigació bàsica i aplicada suficient com per a
assumir amb extrema productivitat les inversions en investigació que
proposa la Unió Europea i que es reflectixen en els Acords de
Lisboa.
Inversions que en termes quantitatius estem disposats que
s'igualen a les recomanades per Europa, assegurant també que
eixes inversions podran ser usades per la nostra comunitat, investigadors i
inventors amb l'eficàcia i rendibilitat científica que
mereixen.

Els principals fins que es pretenen en la nova llei,
la llei de coordinació del sistema ciència, són: la
promoció de la investigació bàsica i aplicada, el
foment de xarxes científiques i tecnològiques efectives, la
creació d'una xarxa de parcs científics i la
captació de recursos de programes exteriors.

Però tampoc cal descuidar els recursos
materials per a la investigació.
Hui part de la investigació
científica més avançada es realitza amb equipaments de
costos molt elevats, tant d'adquisició com de manteniment.
Per
això també vull anunciar-los que esta conselleria elabora un
pla de dotació d'equips d'investigació singulars,
entre els quals s'inclouen dos grans instal·lacions que es
troben en avançat estat de dotació.

Un d'estos equips és el centre de
física mèdica, que s'ubicarà a la Universitat de
València i que albergarà un accelerador de partícules
d'alta tecnologia per a investigacions interdisciplinàries que
inclou des d'aplicacions mèdiques -tractaments de tumors
cerebrals, per exemple- fins a aplicacions de diagnòstic per
imatge, el desenrotllament de nous materials, així com el
desenrotllament de molècules per aplicacions farmacèutiques i
biotecnològiques.
Esta gran instal·lació serà
una realitat per al 2012 amb un pressupost global de 120 milions
d'euros.

L'altre gran equip el compon el complex Cimet,
Centre Integral per a la Millora Energètica i Mediambiental de
Sistemes de Transports, que albergarà la Universitat
Politècnica de València.
Es tracta d'unes
instal·lacions d'alta tecnologia que incorporen un
túnel de vent per assaigs aerodinàmics extrems.
El Cimet es
també un equipament per a les investigacions
interdisciplinàries que van des del desenrotllament de motors per
als nous vectors energètics, la investigació de procediments
per a l'eliminació de contaminació ambiental per
soroll, el desenrotllament de vehicles optimitzats -per citar algun
exemple-, la prevenció de desastres naturals lligats al canvi
climàtic.
Estarà en funcionament al llarg de 2010 i amb una
inversió prevista de 60 milions d'euros.

Així mateix vull destacar altres dos grans
projectes per a la present legislatura.
La creació de
l'Institut Valencià d'Investigació de
l'Energia dedicat a la investigació i al desenrotllament de
tecnologies punteres en tot el que es referix a les noves energies, com
són els nous carburant, l'hidrogen i el biogàs.
Este
institut a més es dedicarà al desenrotllament d'accions
relatives a la transmissió energètica i a la millora de la
qualitat del gas.
L'Institut Valencià de l'Energia
tindrà la seua seu a Castelló.
Comptarà amb la
participació de la Universitat Jaume I i coordinarà les seues
actuacions amb altres departaments de La Generalitat competents en
matèria d'energia.

A Alacant s'ubicarà l'oficina
valenciana del projecte Flota, per al qual buscarem la col·laboració de la
Universitat d'Alacant, un innovador projecte d'R+D en
què la Comunitat Valenciana participarà juntament a altres
comunitats autònomes.
Per mitjà del projecte Flota es duran a
terme accions d'investigació i desenrotllament relacionades
amb el nostre litoral, especialment relacionats amb el medi ambient
marí.

També a Elx, a través de la Universitat
Miguel Hernández, continuarem amb el programa operatiu integrat de
la Comunitat Valenciana, continuant amb l'estudi i desenrotllament
d'accions singulars, com ara la unitat de garbellament molecular i
cel·lular d'alt rendiment, una plataforma
neurotecnològica, un laboratori de simulació empresarial, una
unitat de disseny i assaig de vehicles industrials i una dotació
d'equipament d'imatge.
Estes infraestructures projectades
començaran a materialitzar-se abans de la primera meitat de la
present legislatura.

Permeten-me, senyories, fer un incís al fil
d'estes instal·lacions científiques singulars.
Sé que és una miqueta reiteratiu i per a alguns desagradable,
però és que La Generalitat durà a terme els seus
projectes a pesar del greuge comparatiu exercit pel Govern d'Espanya
en esta matèria.
(Aplaudiments)

Miren vostés, és que a Espanya, a
Espanya, ja existixen hui 23 grans instal·lacions
científiques singulars operatives, que estan cofinançades,
com estes que acabe de dir, perquè són tot cofinançats
amb el Govern d'Espanya i els governs autonòmics.
Ja
n'existixen 23 a tota Espanya, sense que cap, ni una d'elles,
estiga ubicada a hores d'ara a la Comunitat Valenciana.
Només
entre Catalunya i Andalusia compten amb 9 instal·lacions
d'este tipus, amb 9 instal·lacions.
Esta actitud de greuge
perjudica greument la competitivitat valenciana, primant altres comunitats
autònomes en detriment dels valencians.
No obstant això,
gràcies a les gestions del govern valencià i a
l'interés del president Camps per impulsar l'R+D, la
Comunitat Valenciana per fi albergarà les dos primeres grans
instal·lacions, el Pla de dotació d'equips
d'investigacions singulars, el centre de física mèdica
i el Cimet.
Ara només falta dissenyar, senyories, que en
relació amb estos grans projectes plantejats, el Govern
d'Espanya tracte la Comunitat Valenciana igual, igual que a la resta
de comunitats autònomes.
No demanem ni una miqueta més,
senzillament que ens tracten igual.
(Aplaudiments)

Un altre dels grans pilars de la Conselleria
d'Educació és la universitat, l'ensenyança
universitària on continuarem treballant per ampliar i millorar
quantitativament i qualitativament les nostres universitats.

En la passada legislatura la inversió ha sigut
en conjunt de més de 3.
000 milions d'euros, més de mig
bilió de les antigues pessetes.
Els instruments per
açò.
.
.
, tenim en primer lloc l'Agència
d'Avaluació i Prospectiva.
Tota investigació és
avaluada hui per ser admesa com a vàlida en els cercles de la
ciència internacional.
Actualment la investigació
s'avalua en el món desenrotllat per agències
professionals de reconeixement internacional, que s'organitzen
d'acord amb patrons homologats i actuen amb regles consensuades.
Nosaltres, com ens vam comprometre en la campanya electoral, i com ja els
avançava al començament d'esta compareixença,
estem acabant de constituir i posar en marxa la nostra pròpia
Agència d'Avaluació i Prospectiva, l'Avap.
Esperem que abans de finals de l'any 2008 estarà funcionant
d'acord amb les normes internacionals i que serà sotmesa al
procés de reconeixement i homologació de qualitat per
l'òrgan autoritzat de la Unió Europa.

Tres són els grans objectius de la Conselleria
d'Educació que se volen aconseguir a través de
l'Avap: l'acreditació i avaluació de les
institucions universitàries i del professorat,
l'avaluació dels programes tecnològics empresarials
d'investigació i de desenrotllament i la prospectiva i
l'anàlisi de les noves demandes tecnològiques,
científiques i universitàries d'utilitat per a la
Comunitat Valenciana.
Per això, l'agència
comptarà amb un model d'avaluació i un sistema
d'avaluadors de xarxa que ens garantisca la independència,
objectivitat, excel·lència i transparència, pretenent
que les avaluacions realitzades per l'Avap tinguen reconeixement a
nivell europeu i que l'Agència d'Avaluació
Valenciana siga la primera d'Espanya que aconseguisca esta fita dins
de l'actual legislatura.

Per això, senyories, indique que estarà
funcionant abans que finalitze l'any 2008 i, en
conseqüència, abans que finalitze enguany, 2007, el Consell
aprovarà la normativa reglamentària que permeta la seua
efectiva posada en marxa.

Però també tindrem en funcionament en la
naixent Avap i dins de l'àmbit de les seues
competències, els instruments necessaris per a qualificar la
qualitat docent, les capacitats, els mètodes i els programes que
s'implanten, així com els títols que s'emeten a
la nostra universitat.

Tot este nou procediment s'emmarca dins del
procés de convergència europea en educació superior i
de la investigació acadèmica.
Procés de
convergència europea, el procés de Bolonya, en què
s'arrelarà el Pla universitari valencià.
Pla
universitari valencià que inclourà un programa destinat a
facilitar la mobilitat dels universitaris, docents i discents en
l'Espai Europeu d'Educació Superior, que és un
instrument molt important per a la construcció de la
consciència europea.

El primer objectiu d'este pla, del Pla
universitari valencià, és la culminació del
procés de convergència europea de les nostres universitats.
Això suposa l'adaptació dels títols i
crèdits que oferisquen les universitats valencianes a les directrius
emanades de Bolonya.

Senyories, el govern valencià està
fermament decidit que este procés culmine l'any 2009.
A
més, dins d'eixe pla s'inclou un paquet de mesures de
millora de les condicions de personal que presta servicis a les
universitats públiques: decret sobre retribucions
complementàries del professorat, decret sobre el personal docent
contractat i el conveni col·lectiu del personal laboral.
Es tracta
de millorar, juntament amb el procés d'adaptació dels
crèdits i títols universitaris, les condicions de treball de
tot el personal de les nostres universitats.
Estes tres mesures es duran a
terme abans que finalitze l'any que ve, l'any 2008,
anunciant-los que la Conselleria d'Educació ja està
treballant intensament en elles.
(Aplaudiments)

Dins del Pla universitari valencià, la
mobilitat dels universitaris, dels discents i dels docents, i la millora de
les condicions del personal, es vorà complementada amb el
manteniment de les ajudes actualment existents, tant en matèria de
beques com ajudes al transport dels estudiants universitaris.

Senyories, des del curs 2003 fins ara, La Generalitat
ha destinat ajudes als estudiants universitaris de més de 15 milions
d'euros.

Les universitats valencianes atenen més de
130.
000 alumnes, impartixen més de 260 titulacions i tenen
més de 10.
000 professors amb una ràtio mitjana de 12,7
alumnes per professor, permetent una formació personalitzada.
Som la
segona comunitat autònoma que millor finança els seus
universitaris, després de Navarra, la segona.
(Remors) Prop de 6.
000 euros per
estudiant, concretament, 5.
852 euros per alumne.

Senyories, La Generalitat finança entorn del
90% del cost de l'ensenyança pública
universitària, entorn del 90%.
Crec sincerament que tots hem de
sentir-nos orgullosos, encara que no triomfalistes.

Estic parlant de xifres econòmiques, per la
qual cosa he de referir-me al Pla de finançament de les universitats
públiques.
Tots coincidim en la necessitat d'elaborar un nou
pla plurianual de finançament de les universitats, que
s'ajuste a les noves demandes educatives, a les noves
exigències de docència i investigació, amb
l'adequada atenció a les infraestructures, al professorat i al
personal al servici de les nostres universitats.

El nou Pla plurianual de finançament ha de
contemplar dos grans objectius: la suficiència i la sostenibilitat.
Tal com establix la Llei de coordinació del sistema universitari
valencià, el nou Pla plurianual de finançament
contemplarà l'activitat docent i investigadora, la
consecució d'objectius, els contractes-programa i la millora
de la qualitat i l'excel·lència del sistema
universitari.

Este conseller espera que al llarg de l'any 2008
siga una realitat el nou Pla plurianual de finançament que es puga
aplicar l'any següent, el 2009.
Fins a eixe moment prorrogarem
el finançament actual i, en segon terme, posarem en marxa
immediatament de la finalització de les obertures dels cursos en les
universitats els grups de treball amb cada universitat per a
l'elaboració del nou pla.

Em complau informar-los, senyories, que des de la
Conselleria d'Educació ja s'han mantingut reunions amb
els rector de les universitats, i tots ells han manifestat la seua
conformitat a estes dos accions pràcticament immediates.

Amb independència del programa plurianual de
finançament d'universitats, vull referir-me als convenis
subscrits amb els rectors a finals de 2006 per al finançament
d'infraestructures docents de les universitats públiques
valencianes.
En estos moments, la Conselleria d'Educació
està treballant en el seu desenrotllament per a dur a terme la seua
execució, aspecte este que va ser tractat en la reunió que a
principi de setembre es va mantindre des de la Conselleria
d'Educació amb els rectors de les universitats
públiques.

Una de les fermes decisions d'este Consell va
ser donar rang superior de caràcter universitari a les ensenyances
artístiques.
Vam ser els primers a Espanya a elevar estos estudis al
màxim reconeixement formatiu, amb l'aprovació el passat
més de març de la Llei d'ordenació del Centre
Superior d'Ensenyances Artístiques i de la creació de
l'Institut Superior d'Ensenyances Artístiques de la
Comunitat Valenciana.

Abans que comence el pròxim curs 2008-2009,
l'Institut Superior d'Ensenyances Artístiques de la
Comunitat Valenciana serà una realitat.
Els valencians serem, per
tant, pioners a donar rang universitari a la formació
artística i també serem pioners en la dotació del
millor espai per als nostres futurs artistes.
Juntament amb
l'Institut Superior d'Ensenyances Artístiques comptarem
al llarg d'esta legislatura amb el campus de les arts
escèniques a Sagunt.
En ell, com en qualsevol campus universitari,
professors i alumnes compartiran el seu saber i el seu aprendre en les
especialitats d'art dramàtic, ensenyança superior de
dansa i art i ensenyança superior de disseny.

En els països desenrotllats hi ha una
educació superior personalitzada, que requerix uns sistemes de
regles d'ensenyança i de reconeixement dels estudis realitzats
que van més enllà de la simple expedició dels
títols reglats tradicionals.

El nou Estatut d'autonomia establix un marc
normatiu propi de reconeixement dels coneixements, habilitats i destreses
adquirides en el si de l'educació superior.
Per això,
prompte sotmetrem a l'aprovació d'esta cambra la llei
del sistema de títols i acreditacions pròpies de la Comunitat
Valenciana, que atorgarà a les universitats un espectre nou
d'oferta formativa i un horitzó nou per a la preparació
cultural i professional als ciutadans de la Comunitat Valenciana.
Amb esta
nova llei es posarà a disposició de tots els valencians, en
matèria de titulació superior, títols propis de les
universitats valencianes reconeguts per La Generalitat; títols que
permeten l'homologació d'altres oficials expedits per
universitats estrangeres, i acreditacions no reglades impartides per altres
ens del sistema universitari valencià, com ara cursos i seminaris
dels centres d'investigació, cursos dels instituts
tecnològics, els d'investigació, etcètera,
etcètera.
Al llarg de l'any 2008, la Conselleria
d'Educació espera que esta llei estiga ja aprovada per a fer
efectiu el nou sistema valencià de títols universitaris.

Respecte a la Universitat Internacional Valenciana,
que serà una realitat al llarg de 2008, s'ha plantejat amb un
format no presencial, és a dir, en què es poden cursar els
estudis sense la presència física obligada de l'alumne
cara a cara amb el docent.
A més s'està configurant amb
una tecnologia digital, el que implica que la gestió administrativa
i l'activitat docent d'esta universitat es farà
enterament a través dels mitjans de comunicació digital, per
mitjà de la xarxa d'Internet, excepte les parts
crítiques de determinades avaluacions que exigiran la
presència de la persona per avaluar davant de la comissió
d'avaluació.

Este tipus d'universitat, que s'ha
convingut a anomenar de campus virtual o electrònic, posa la
docència al servici de l'usuari 24 hores al dia, 365 dies a
l'any, la qual cosa permet a tots seguir els seus estudis
d'acord amb la seua disponibilitat de temps, mentre tinga al seu
abast una connexió d'Internet.

Per la seua estructura, esta universitat no té
fronteres i estarà oberta als ciutadans del món.
És
per tant essencialment internacional.
El projecte inclou, a més, que
qualsevol persona acreditada de qualsevol país puga accedir als
estudis de les nostres universitats a través d'este campus
virtual, completant així la seua funció realment
internacional.

La VIU, senyories, tindrà la seua seu a
Castelló.
Per a identificar la Universitat Internacional Valenciana
davant de la gran majoria del món, que com vostés saben
utilitza l'anglés, se la dota d'un nom internacional
Valencian International University o VIU, de la qual esperem obtindre
prompte i tindre ja la llei de creació preparada.
Els passos que
s'han de seguir i que jo propose ací són: la
presentació pel govern valencià del projecte de llei de
creació davant estes Corts durant el present any; desenrotllament de
l'estructura informàtica de la mateixa universitat durant
l'any 2008.
I a partir d'eixe moment s'iniciarà
gradualment l'activitat pròpiament docent que arribarà
en la seua integritat en 2009.

Senyories, en finalitzar la present legislatura la
nostra universitat internacional serà una realitat.
La nova
universitat suposarà una finestra i un aparador de la Comunitat
Valenciana cap al món.
I en esta nova universitat tindran cabuda
totes les universitats del sistema universitari valencià per
mitjà dels oportuns acords que possibiliten, entre altres coses, les
seues aportacions, les aportacions de les universitats valencianes, als
continguts docents de la Valencian International University.
(Aplaudiments)

I acabe.
Com han pogut comprovar, el projecte educatiu
del govern que encapçala el president Camps és un projecte
ambiciós, per a una comunitat que ambiciona ser pionera i caminar
sempre un pas endavant del futur.
Com va dir Goethe, «ambició
i amor són les ales de les grans accions».
I si alguna cosa
té este govern i el seu president és amor per esta terra i
ambició per a convertir-la en enveja i referent d'Europa i del
món.
(Aplaudiments)

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Por favor.

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació del Grup Parlamentari
Socialista, té la paraula l'il·lustre diputat Adolf
Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Senyora presidenta, moltes
gràcies.

Senyor conseller.

Vosté ha parlat de tantes coses que jo pense
que el càrrec de conseller li ve menut.
Vosté hauria de ser
superconseller o superpresident, perquè parla i mescla tantes
coses.
.
.
Jo li dic sincerament una cosa: es nota, en primer lloc, que no
és docent.
Jo li garantitze que si haguera estat alumne meu hauria
deprés més i millor a sintetitzar les idees.
(Rialles i aplaudiments) El
que no pot ser és que estiga hora i mitja per a contar-nos
històries i historietes -després li diré per
què-, que realment s'allunyen del que és la
realitat de la comunitat educativa valenciana.

Jo, de totes formes, li dic que li he escoltat,
m'ha costat, però li he escoltat detingudament una
intervenció tremendament triomfalista, tremendament triomfalista i
he arribat a dos conclusions.
En primer lloc és que, malgrat que
haja parlat durant hora i mitja, li he trobat a faltar tota una
sèrie de qüestions bàsiques que després li
diré i que no ha tractat en la seua exposició.
I, en
conseqüència, jo li diria que tota una sèrie de silencis
i d'ocultacions premeditades que en certa forma el denuncien i el
delate, com després veurem.

I la segona, i més preocupant encara, és
que he notat, tant en el to com en el contingut del seu discurs, uns aires,
jo diria, que de grandesa, de suficiència total, de
suficiència total, que el poden portar a creure's que
vosté està tocat per la mà divina, -Font de
Mora, el Divino-
perquè és tremend, de veres, és tremend.
Jo en cas
contrari li dic, en cas contrari, no té sentit que vosté em
surta avui aquí a parlar sempre de la mateixa cançoneta:
«La nostra educació és l'enveja de tot, el nostre
president de La Generalitat és el campió en la
construcció d'infraestructures educatives, (aplaudiments) el deute tremend i brutal
(remors) -calle
un moment- de Ciegsa és símptoma que tenim
iniciativa.
»

Mire, escolte'm bé.
Senyor Font de Mora,
vosté dirà el que vulga dir, evidentment, però
sí d'alguna cosa el puc acusar jo aquí és que
com a responsable màxim d'educació aquí a la
Comunitat Valenciana, ha estat incapaç, tremendament incapaç
de donar una resposta de qualitat a les precarietats i deficiències
de la nostra comunitat educativa, vullga o no vullga, no me vaja amb
històries.
(Aplaudiments)

Vosté té un greu problema, vosté
té un greu problema i és que no creu en el que és
l'escola inclusiva, compromesa amb la superació de
desigualtats.
I això el delata contínuament.
Jo ja he apuntat
algunes coses que ha dit.
Mire, a vosté, com a conseller, ¿li
pareix lògic que 16 mesos després d'haver entrat en
vigor una llei orgànica, com és la d'educació,
desconeguem encara, avui, aquí, quin serà el seu calendari
d'aplicació en qüestions tan importants com, per exemple,
els programes de qualificació professional inicial o sobretot el que
és l'adaptació de l'oferta de docents a les noves
necessitats legislatives?
Durant hora i mitja no m'ha dit
absolutament res quan és el més bàsic.
Encara
més i més greu: en absència d'una memòria
econòmica, perquè vostés no la tenen per aplicar la
LOU aquí, a la Comunitat Valenciana, diga'm, en lloc de tota
esta retafila de xarrador, diga'm vosté quina és la
disponibilitat pressupostària que té la seua conselleria per
aplicar aquesta llei orgànica a la Comunitat Valenciana.

Segona qüestió.
Siga valent i reconeguen
d'una vegada per totes que els ha faltat previsió a
l'hora de planificar les noves infraestructures escolars a la
Comunitat Valenciana.
No cal ser docent per a saber que falten centres
educatius i persisteixen les aules prefabricades.
El senyor Camps, jo li
recorde aquí, que es va comprometre a eliminar els barracons en dos
cursos, del 2004 a 2006.
Estem a 2007 i la realitat és ben diferent.
Malgrat el Creaescola 1, el Creaescola 2, el Milloraescola, el Novaescola i
tot el que me vullga dir, encara queden per construir centres escolars
inclosos en el mapa escolar d'Eduardo Zaplana de l'any 1996.
I
aquesta és la realitat.

I vosté és el responsable
-done's compte del que li dic- de
l'existència de molts col·legis on s'ha graduat
ja una generació d'alumnes que han cursat tota la
primària en barracons, tota la primària.
De fet, quan
comencen primer de secundària no sabien que era una aula normal.
¿Aquest és el seu llegat i aquesta és la qualitat
d'educació que vosté mos vol donar als valencians?
(Aplaudiments)

Hauríem també
de parlar-li, i no tinc el temps que té vosté, de Ciegsa, que
l'ha passat de puntetes, l'ha passat de puntetes.
Mire, ara fa
set anys vostés van crear aquesta empresa de gestió privada,
però -alerta!
- amb capital públic, per a
accelerar el que és la construcció de col·legis i
tenir finalitzat el mapa escolar el 2003.
La realitat ha estat tremendament
diferent.
Gestió deficient, irregularitats i anomalies en les
contractacions, opacitat en la informació, però sobretot
endeutament insostenible.

Li pareix correcte, jo li dic aquí, que la
solució a tot aquest desgavell, curs darrere curs, perquè
és estructural el tema, siga el trencament i la superació
sistemàtica de les ràtios a primària i a
secundària.
¿Li pareix a vosté lògic que de
forma maliciosa estiguen utilitzant un article de la LOE per a incrementar
les ràtios en un 10% en primària i en secundària, quan
el que la LOE preveu és que una vegada finalitzat o avançat
el curs es puga dur a terme?

Mire, senyor Font de Mora, li faig una pregunta:
diga'm per què vosté no vol escolaritzar de forma
equitativa, de forma equilibrada l'alumnat immigrant entre els
centres públics i els concertats?
Vosté me dirà.
.
.
Ha
aparegut un decret, un nou decret d'admissió que no val per a
res.
Vosté no agafa absolutament cap compromís amb este
decret.
L'única cosa que diu és que haurà de ser
l'escolarització equilibrada i equitativa.
Però no es
compromet absolutament en res perquè es faça.
I és
responsabilitat seua que si realment tenim l'11% d'alumnat
immigrant a la Comunitat Valenciana, per què han de ser els centres
d'educació pública els que absorbisquen el 80%
d'aquest alumnat immigrant?
Esta és realment
l'educació de qualitat que vosté fa?
Evidentment no va
per ací.

Mire, ¿com puc entendre jo o com ha estat
vosté capaç d'estendre els concerts educatius per
primera vegada aquí, a esta comunitat, als col·legis privats
que imparteixen Batxillerat?
Parle vosté amb els centres
públics d'Alacant, de Castelló i de València,
que actualment estan oferint aquesta etapa educativa postobligatòria
i tots li han dit el mateix.
Si hi ha suficients places a Batxillerat a
l'ensenyament públic, per què vosté ha de
detraure diners públics de l'erari públic per a
passar-los a centres de Batxillerat privats concertats?
Això no
és lògic i no té absolutament cap sentit.
I
això me fa creure que vosté creu en una doble xarxa de
l'educació pública: per una part, la pública
pagada per tots, però per l'altra la concertada, pagada
també per tots però en benefici d'uns pocs.
(Aplaudiments)

Mire, en estos dos minuts.
.
.
-senyor Maluenda,
estic parlant jo, després si vol ja parlarem vosté i
jo- mire.
.
.

La senyora presidenta:

Por favor, señores
diputados, les agradecería que no entablaran una conversación
de escaño a tribuna.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Quants de cursos, senyor
Font de Mora, crec que ho ha dit vosté també, quants de
cursos tardarem en donar una solució a l'educació
infantil de 0 a 3 anys?
Mire, vostés van prometre crear 45.
000
places, 45.
000!
, i el que han fet ha estat eliminar els ajuts als
ajuntaments amb escoles infantils.
Li recorde que solament el 10% dels
xiquets de 0 a 3 anys s'escolaritza als centres públics a la
Comunitat Valenciana.
La resta solament troba plaça a guarderies
privades.

Per exemple, a la ciutat de València, que estem
aquí, no existeix oferta pública; solament una escola
municipal.
Aquesta és la promesa que vostés van fer.

Què passa amb la implantació de la
llengua estrangera des de primer de primària?
Aquest curs, segons la
LOE, hauria d'haver estat el primer a impartir-se hora i mitja
setmanal d'anglés per a tots els alumnes de primer i segon
curs de primària.
Per contra, la realitat ens assenyala que no tots
els centres tenen el corresponent professor.
Perquè la conselleria,
i vosté ho sap, no ha inclòs els nous llocs laborals en el
repartiment de places dut a terme durant el passat mes de juliol.

Done's compte, senyor Font de Mora, si aquesta
mesura els resulta de difícil aplicació, com se li ocorre a
vosté la setmana passada dir que impartirà Educació
per a la Ciutadania en anglès?
Mire, li dic una cosa: no té
vosté una altra forma més chusquera, per dir la paraula, de desnaturalitzar una matèria,
la finalitat de la qual és simplement fomentar als ciutadans en
valors democràtics.
Si no vol res més esta assignatura.

Mire, resulta vergonyós i, sobretot, paradoxal
a la vegada, que intenten boicotejar una assignatura, els continguts
fonamentals de la qual són precisament els valors constitucionals i
democràtics que vostés afirmen defendre.
(Aplaudiments) Done's compte on
arriba la seua contradicció inherent amb el seu propi càrrec.

A vosté, li pareix correcte, per exemple, que
el servei de menjador escolar subvencionat per la conselleria, el disfrute
el 71% de l'alumnat de la privada-concertada i solament el 28% de
l'alumnat de la pública?
Això, a vosté, li
pareix coherent i li pareix un sentit d'educació de qualitat?
Què passa amb la provisionalitat i la inestabilitat de les
plantilles als centres educatius de la Comunitat Valenciana?
Jo no li
negaré que s'ha pujat el nombre de docents a la Comunitat
Valenciana, però al mateix temps li he de dir que aquestes
plantilles tenen un gran grau de provisionalitat i inestabilitat.
Mire, el
21% dels professors són interins, el 35% del personal
d'administració i serveis és interí i quasi el
60% del personal laboral, quasi el 60% també és
interí.
Conseqüència.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí, sí.
Vaig acabant.

Conseqüència de tot això és
que ens trobem que este és el seu llegat de nou, que la Comunitat
Valenciana, amb la mateixa llei educativa que a la resta de l'estat
espanyol, té el dubtós mèrit d'haver incrementat
la taxa de fracàs escolar en els darrers cinc anys en 8,2 punts, la
que més ha augmentat de tot Espanya.
I sàpiga vosté
que el fracàs escolar en tots els ensenyaments no universitaris de
la Comunitat Valenciana arriba avui -done's compte el que
és- a una mitjana del 34% de l'alumnat, cinc punts per
damunt de la mitjana estatal i quasi vint per damunt de la mitjana europea.

Acabe i finalitze, senyor conseller, li dic i li
assenyale que tindrà en mi total col·laboració no
solament com a diputat sinó també com a docent; ara
bé, sempre i quan vosté complisca dos coses: en primer lloc,
que complisca una cosa tan senzilla i democràtica com és la
transparència i la claredat i, sobretot, siga capaç
d'anteposar els interessos de la comunitat educativa per damunt de
les consignes del Partit Popular.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana:
Compromís, Josep Maria Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Ens ha presentat un canvi d'estructura de la
conselleria; correcte.
Hem vist això.
No sé cert si
també hi haurà canvis d'objectius i canvis
d'actituds, cosa que crec ha quedat prou patent que no.

Mire, vosté mos ha proposat ací, de
programes, el pla valencià d'avaluació, el de
prevenció de violència escolar, el pla d'atenció
a la diversitat, el de compensació, el pla valencià
d'investigació científica i tècnica.
I jo li dic
que d'acord, anem avant.
Anem avant amb la presentació
d'estos programes; uns són continuació d'altres i
altres són nous, i perfecte.
I endavant.
Pense que ahí
tindrà la col·laboració de tots per a tirar-los.
.
.
diguem, per a fer-los efectius.

Simplement, sobretot, una atenció en el pla de
prevenció de violència escolar, que s'actue revisant-lo
contínuament d'acord sempre amb allò que és la
totalitat de la comunitat educativa, principalment el professorat, els
pares de l'alumnat, perquè, lògicament, és
complicat, cal acceptar-ho   i, per tant, en eixa previsió, en
eixa revisió contínua d'acord amb ells, podem fer
positiu eixe pas.

No obstant, jo crec que ha faltat ací humilitat
en la seua exposició.
Ha faltat allò que seria una
valoració realista de la situació actual de
l'educació.
De certa manera, m'ha donat la
impressió que estava vosté parlant-nos d'arribar a la
lluna i ací els únics coets que tenim són els masclets
i, per tant, això ha sigut una bona mascletada, però pense
que després d'eixa mascletada, poca cosa més.
Tant de
bo!

Jo pense que vosté té una visió
que vosté considera real, però jo en faré una altra
que crec també que és real.

Mire, davant de les dades de construcció,
indubtablement, parlant de construcció, hem de parlar dels
barracons.
Les dades, a mi no me quadren; la capacitat planificadora que
vosté ha parlat com a educació de qualitat no me quadra.
Vosté reconeix en este moment 934, jo els dic
«barracons», vosté «instal·lacions
educatives provisionals».
Jo dic que això és un
eufemisme, quasi una mentida total, perquè ni són educatives,
ni són provisionals.
Any rere any se'n van.
.
.
Sí que
són instal·lacions.
Alguna cosa de veritat diem.
Ens reconeix
vosté 494 a Alacant, 142 a Castelló i 298 a València;
total: 934.
No vaig a discutir això; s'admeten eixes.
Però el que cal dir és: això es vetlar per
l'educació pública?
Vosté haurà visitat
algun centre, que hi ha fets totalment en barracons.
.
.
fa pocs dies
l'institut número 2, l'IES número 2 de Mutxamel,
allí vaig entrar i, sens dubte, la impressió que se té
quan s'entra allí per un passadís tot tancat,
empresonat entre els barracons, és més d'un camp de
concentració que no el d'un centre educatiu.
Eixa és la
sensació que també tenen els alumnes quan entren allí.
Eixa és la sensació que tenen els alumnes.
Per cert, que
eixe, en concret, jo li recorde -no seria seu, era
d'abans- un compromís amb els pares d'eixe
institut, quan se va desglossar que entraren obligatòriament venint
d'altres, que completarien l'escolaritat allí
també amb el Batxillerat i això, este any, quan hem passat,
ni s'ha complit ni se'ls ha possibilitat que pogueren
considerar.
.
.
seguir, perdó, en valencià la seua
escolarització, cosa que no han pogut fer.

Com deia, això és la
circumstància real.
Això és el real.
I, quin cost
tenen eixos barracons?
Quin cost tenen que podrien anar, indubtablement, si
hagueren fet les previsions oportunes als programes de construccions
escolars?
Vosté ha dit això.
Jo tinc constància que,
del mapa escolar de 1996 queden, no massa, però queden construccions
per fer.

Vosté a parlat del Creaescola i que al voltant
d'un quaranta o quaranta i tant per cent ha dit que estava realitzat.
Val, jo tenia menys, però li ho accepte.
Això és de
l'any, 2004?
Estem, per tant, amb un retard important.

El Milloraescola posterior i tot això
està en pla de placificació.
Jo.
.
.
Si no és prou això, s'ha parlat
de CIEGSA, però no s'ha dit una dada.
Indubtablement, CIEGSA,
jo pense que tenia dos objectius: un, accelerar les construccions,
però l'altre era abaratir el cost.
Ni s'han accelerat i
el cost avui de les construccions educatives ací, al País
Valencià, és el doble que a la resta de l'estat.

Jo crec que sí cal parlar.
.
.
ahí
sí que estem parlant que estem diferenciant totalment, d'una
manera indirecta, l'educació pública de la privada,
senyor conseller.
En la pública estan els barracons; en la privada,
no.
I això, d'alguna manera no se diu després llibertat
d'elecció; és obligació d'elecció
per als pares que volen una educació de qualitat.
Moltes vegades
estan obligats a elegir.

I no s'ha parlat ací de cap
relació que puga haver entre la falta d'inversió que
està patent en esta falta de construccions escolars i el
fracàs escolar.
La culpa, quan parlem de fracàs escolar, la
té la LODE, la LOGSE, la LOE, que no s'ha implantat totalment
la LOCE.
.
.
la culpa sempre la tenen els altres.
Això és el
primer pas per a no donar solució, no reconéixer els
problemes que nosaltres tenim.
Els problemes de l'educació
valenciana estan senzillament ací, dins del País
Valencià, dins de les nostres escoles.
Ho diuen les xifres.

Senyor conseller, la població entre 18 i 24
anys que no ha completat el segon cicle de l'ESO és del 35,9%,
sis punts per dalt de la mitjana de l'estat i més de vint
punts per dalt de la mitjana europea.
Serà per això que la
nostra comunitat no participa en l'informe europeu Pisa negant-se
reiteradament a participar en ella, en la redacció d'un
informe que, amb tota seguretat, deixaria paleses les deficiències
del nostre sistema educatiu?
Seria una raó esta per això?

Mire, vosté també ha parlat
d'increment del professorat.
Jo he de fer una pregunta.
Indubtablement, el problema de las ràtios no és un problema
en este moment, però vosté mos ha parlat d'uns
números que, amb tota seguretat són reals, i mos parla de
l'increment de professorat.
Però jo vaig a ensenyar-li esta
gràfica al senyor conseller.
Esta gràfica diu:
evolució de professorat i evolució d'alumnat.
Sí, és seua, és seua.
Este any, precisament, se creuen
i el nombre d'alumnat va per dalt del de professorat.
Per tant, vull
dir, les xifres se barregen, se poden treballar a nivell absolut, a nivell
relatiu, en percentatges i tal.
I això és una realitat
perquè l'he treta de vostés i ací resulta que
atenció, com a mínim, toc d'atenció, este curs
escolar està invertint la tendència que teníem des de
fa molts anys.

Això és una realitat i jo crec que,
mire, el fracàs escolar no el tenim per la mala qualitat de les
lleis educatives estatals ni tampoc per les autonòmiques.
Jo
bé crec que les lleis actuals permeten una educació de
qualitat.
El problema de fons, per citar un exemple, no és amb
quantes assignatures se pot promocionar; el problema actual és per
què se suspenen eixes assignatures.
Eixe és el problema i
ahí cal actuar.

I això, jo crec que no ho estem estudiant i me
col·loque jo com a docent també.
No ho estem estudiant,
perquè factors, en poden ser molts, o són segur molts,
diversos, des de l'ambient familiar i social a la importància
que se li dóna al carrer en l'educació, els models dels
mitjans audiovisuals, els models de persones que repartixen.
.
.
fan palesos
els mitjans audiovisuals.
Ahí, la televisió pública
valenciana té una responsabilitat en una implantació de
models que no són els millors tampoc, però també
l'ambient físic escolar.

Alhora, el que dic, és la cosa que jo li dic de
futur; l'interés el marcarà la inversió
pública i la inversió pública, la vorem
d'ací a quatre dies en els pressupostos, senyor conseller.

Afortunadament, ahí tenim un factor molt
positiu, que és l'abnegació del professorat.
Ho suporta
tot; fa un esforç immens per a donar esta solució a tot.
Per
tant, això és important que ho tinguem.
.
.

Simplement, hi ha un aspecte que no.
.
.
perquè
també és, diria que no és el més important,
però sí que aclarix la imatge, aclarix com estem treballant.

Mire, Educació per a la Ciutadania.
Si estes
deficiències no són prou, ara resulta que anem a desviar
l'atenció a altres temes i muntar polèmiques
estèrils.
Ningú, ningú, senyor conseller, pot
oposar-se a una assignatura que porte per nom Educació per a la
Ciutadania, ni pel nom, ni pels continguts.
Pel nom, és evident.
No
crec que ningú s'atrevisca a dir a això que no,
però pels continguts, tampoc, perquè eixos continguts tampoc
aporten res de nou.
Si avui els tenim dins de l'escola i
s'estan donant.
S'estan donant tots els temes, com a
mínim, els temes transversals que se donen en l'apartat de
ciències socials junt amb les altres assignatures; s'estan
donant.
Per tant, ni són el problema els temes ni és el
problema el nom.
El problema és fer una polèmica i el
disfressem dins del Pextri en allò que és l'ensenyament
en anglès.

Mire, l'ensenyament cap al trilingüisme.
.
.
ara diu que el donarà en anglès.
Bé, a mi em pareix
una broma.
De veritat.
A mi, me pareix una broma, sobretot perquè
això no és més que allò que s'anomena un
PIP, un programa d'implantació progressiva, en este cas seria
de l'anglès.
S'ha fet en valencià, s'ha fet
en castellà i la decisió de quines matèries se donen
en una llengua o en altra són el claustre del professorat en el
consell escolar, dins del consell escolar, lògicament amb la
supervisió de la inspecció, aquells que ho han fet.
Mai se li
ha dit a ningú quines assignatures han de donar en un pla
d'implantació progressiva en una llengua o en una altra,
perquè això depén del lloc on està i aixina
s'ha fet.

Per tant, jo li diria que això.
.
.
, no entrem en
eixa polèmica perquè si no, mire, és una
qüestió que no l'entenc; per a entendre-la hem de fer
plantejaments que no correspondria fer en la Conselleria
d'Educació.

Mire, he sentit moltes coses.
Ara, jo vaig sentir en
esta broma, i se sent, que si vostés proposen que
l'Educació per a la Ciutadania siga en anglés, que uns
altres proposaran que siga la religió en anglés.
Això.
.
.
En tot cas, si volen fer gràcia, direm que la
religió, que la donen en llatí, que seria més propi,
no?
Seria més propi i faríem la llengua de l'imperi
romà la portaríem.
.
.
Al final, tornaríem als
orígens i fins i tot de la nostra llengua, el valencià, que
és una llengua romànica i, per tant, estaríem
ahí.

Però jo pense que s'ha de ser més
seriosos.
Jo pense que s'ha de ser més seriosos i algú
me dirà: «I, per què ho dius?
».
Bé, doncs
hi ha dos formes de dir-ho.
Jo crec que vostés ho han dit
seriosament i jo ho he dit, òbviament, i fotent-me -i
disculpen l'expressió- d'esta situació.

També ha donat xifres de l'ensenyament en
valencià, senyor conseller.
Seran reals, però jo no les veig
aixina.
Hi ha una paralització del creixement de l'ensenyament
en valencià.
Hi ha un deteriorament general de l'escola
pública en afavoriment de l'escola privada.
Eixa doble xarxa
escolar, on en una sí que se fa un ensenyament en valencià i,
en l'altra, molt poquet.

La realitat és que l'ensenyament en
valencià en este moment.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-de seguida, senyora presidenta-,
està arribant al 23,25% de l'alumnat.
Res més; dos de
cada deu poden estudiar en valencià.

Hi ha una paralització del creixement; hi ha
una tendència, com he dit, a una doble xarxa educativa, una en
castellà, l'altra en valencià.
La distribució
territorial, senyor conseller, és diferent, lògicament
depén d'on mirem.
A Castelló és el 82%, a
València 68, Alacant 42.
En este moment hi ha una problema, a
més, que és la falta de possibilitat de continuïtat de
l'ensenyament en valencià.
Quan un acaba la primària i
secundària obligatòria, passa als batxillerats.
Cada vegada
és un dels problemes.
.
.
i en la universitat encara molt
més.
I, per tant, eixa és la situació.

Jo li demanaria, senyor conseller.
.
.
que és
veritat, hi ha dos tendència en el meu discurs: una de recolzament,
indubtablement.
Els nous programes que vosté ha presentat
ací, endavant i amb la col·laboració de tots.
Però jo pense que per a garantir l'èxit només hi
ha una possibilitat, senyor conseller: siguem realistes amb la
situació actual.
La situació actual és la que hi ha.
La gran inversió que demane en este moment, les construccions
escolars, s'han de vore reflectides en el nou pressupost.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyora presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la representant del Grup
Parlamentari Popular, senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, excel·lent senyora
presidenta.

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyora consellera.

Felicitacions, senyor conseller.
Encert del president
Camps de seguir amb el seu fixatge, després de vore el treball
realitzat en esta conselleria en l'anterior legislatura, que sumat al
de tot el govern del Partit Popular -jo li diria que tots i totes
superconsellers i superconselleres- ha propiciat que els ciutadans
seguisquen confiant en nosaltres (aplaudiments) per a regir els destins de la nostra comunitat, amb un
entrenador d'excepció, com és el president Camps, que
el dia 27 de maig ens va portar a tot l'equip i a tota
l'afició a tindre els millors resultats de tota la
democràcia.
(Aplaudiments)

És un honor per a mi intervindre en nom del
Grup Parlamentari Popular per a parlar d'un tema tan important per a
la societat com és l'educació.
I per a parlar
d'ella, hem de ressaltar el gran canvi en el panorama educatiu, un
canvi que jo m'atreviria a dir que ha sigut espectacular.

Fent ús de la nostra memòria, eixa
famosa memòria històrica que per a alguns és molt
selectiva, només s'enrecorden del que els interessa.
.
.
En
canvi, s'obliden, tal vegada, dels seus anys de govern,
s'obliden que es van presentar a unes eleccions generals amb un
programa, que també han oblidat que s'ha de complir i que per
oblidar, fins i tot s'han oblidat de tindre en la pàgina web
del partit, no siga que algú el lligga i veja els incompliments del
senyor Zapatero.
(Aplaudiments)

Però com li dia, senyor conseller,
hauríem de recordar com la LOGSE -que és de l'any
1990, del govern socialista, llei que va nàixer morta per no tindre
una llei de finançament que l'acompanyara- va ser
l'inici d'una mort ja anunciada per a la qualitat de
l'educació, que es va intentar solucionar amb una nova llei,
després d'haver comprovat el fracàs de la LOGSE,
aprovant en el Congrés la LOCE, després de molts estudis,
senyor conseller.
Però, clar, va arribar el tarannà Zapatero,
el que nos hace ir diez hacia atrás y una
hacia delante, y a golpe de decretazo, es va
carregar esta llei per a aprovar la LOE, que el primer que va perdre,
senyor conseller, va ser la «q» de qualitat.
És el fidel
reflex de la mateixa educació: educació sense qualitat.
El
mateix que amb el pla hidrològic, que a colps de decret, està
intentant dur a Espanya a la champions diu, el president Zapatero diu que a la champions.
Jo m'atreviria a dir
que ens està baixant a tercera regional.
Però no es el
mateix, no és el mateix que la manera de treballar amb eixe
diàleg amb el sector educatiu pel qual es caracteritza la seua
conselleria i tot el nostre govern.

L'esforç realitzat pel govern del Partit
Popular, que quan va accedir al d'esta comunitat en l'any 1995
no hi havia ni tan sols mapa escolar, que és un document
indispensable per a poder dur endavant eixa llei.
.
.
I parlem de
previsió en esta trona?
Parlem de previsió?
A partir
d'ahí, vosté què vol que li conte que no
sàpia.
Vol que li conte alguna cosa que no sàpia?
Jo crec que
no.

Repassant estos anys del govern, arribem a este curs,
arribem a este curs on 733.
225 alumnes han iniciat el curs sense
incidències greus, comptant amb quasi 50.
000 professors, quasi
16.
000 més que en l'any 1995 -això és
esforç, senyor conseller-, passant d'una ràtio en
infantil de 21 a 16 -no ens en recordàvem a la millor-,
i en primària de 17 a 12.
I en secundària i en nivells no
obligatoris, de 14 a 9.
Això és treball, senyor conseller,
treball del nostre govern.

Ensenyament en valencià.
Com molt bé
vosté ha dit, més de 3.
000 línies en 1.
039 centres que
atenen 182.
000 alumnes.
Això vol dir 118.
400 més que en
l'any 1995.
I parlen que no hi ha ensenyament en valencià?
És de ser una miqueta atrevits.
Però cada u fa el que fa i
aixina els hi va en la vida.
(Aplaudiments)

En el nostre mapa escolar s'havien previst 445
actuacions, més les 424 del pla Creaescola, n'hi hauran 869
centres entre nous i ampliacions, amb un total de 3.
221 milions
d'euros d'inversió -en pessetes, ja no ho
sé perquè em perdria-, el que ha permés que la
nostra comunitat siga l'autonomia a nivell nacional amb les
instal·lacions educatives més modernes i preparades.
I sens
oblidar-me de les aules prefabricades, eh?
, tan mal parlades i dites per
alguns «barracons», que compten amb tot el necessari per a
impartir educació de qualitat.
Cal dir que només hi ha un
2,86% del total d'aules del sistema, que quan sentim parlar, pareix
que estan tots en aules prefabricades.
No, senyor.
2,86.
Que només
afecten el 2,82 de l'alumnat.
Si anàrem a altres comunitats,
senyor conseller, per exemple, Catalunya o Andalusia, voríem que van
augmentant, el tant per cent és molt més elevat que
ací.
Ara, allí, estic convençuda, senyor conseller,
que allí els diuen «aules», allí els diuen
«aules», perquè, clar, és que allí el
govern és del Partit Socialista o Esquerra Republicana de Catalunya,
bé, del tripartit eixe.
(Aplaudiments) I allí són aules, ací són
barracons.
Eixa és la diferència, eixa és la
diferencia.

Després de repassar els avanços que ha
tingut la nostra educació, gràcies al Partit Popular, ens
queda ressaltar algunes actuacions que ha comentat en la seua
compareixença.
Ens pareix una magnífica actuació el
Pla d'extensió del trilingüisme.
Les nostres dos
llengües oficials i una llengua estrangera, majorment
l'anglés.
 I understand, però molt poquet, senyor conseller, molt poquet,
perquè no vaig poder estudiar l'anglés com els nostres
alumnes d'ara, gràcies al Partit Popular.
Però,
bé, aprofitant això, vull donar-li l'enhorabona al
president Camps per la decisió d'ensenyar educació per
a la ciutadania en anglés, tal com va dir la ministra
d'educació, senyora Cabrera.
I ho llig: «Es
perfectamente correcto impartir la asignatura en inglés, como una
medida dentro de la mejora del aprendizaje de ese idioma.
» Que no
és el mateix que hem sentit del Partit Socialista del País
Valencià que qualifica la proposta de frívola i
impròpia.
(Aplaudiments) Per l'amor de Déu!
Impropi diria jo que
són els continus desencontres que hi ha entre el Partit Socialista i
el Partit Socialista del País Valencià.
On està la
seua credibilitat, senyor conseller?
No ho sé, la buscarem, la
buscarem, que a la millor algun dia la trobem.

Però ahí està la
diferència.
Nosaltres a treballar i a seguir guanyant lligues,
senyor conseller, perquè aixina es guanyen totes les lligues des de
l'any 1995.
No com en el Govern d'Espanya, com li dia, que
sí que ens farà campions, ens farà campions mundials
en mala educació.
Estem dels últims en índex de
qualitat, dels últims.
I per a arreglar-ho, per arreglar-ho, ara
deixarem passar el curs amb quatre suspensos, i aixina cada vegada anirem a
més, per a poder ser campions mundials.
I a més, utilitzem el
nostre temps per a adoctrinar els fills.
Però, bé, aixina
passarem, amb un miqueta de sort, del lloc 26 de fracàs escolar al
número 30, que seria l'últim, que és el que ens
propiciarà les polítiques del senyor Zapatero.

Però, bé, anem a parlar del que
vosté ha dit com a novetat, el Pla valencià
d'avaluació, el pla Previ que ja el teníem, però
que és necessari per a previndre eixa violència escolar.
I de
gran encert considerem el decret de drets i obligacions i responsabilitats
per a millorar i potenciar la figura del professor, el programa
d'acollida al sistema educatiu per a alumnat estranger.
I
vosté ha dit la quantitat d'alumnes que tenim, que és
un augment del 13%, i que n'hi ha 1.
021 professors, amb una
inversió, com vosté ha dit, de 427,51 milions d'euros.
I després alguns s'omplin la boca, s'omplin la boca.
I
s'ha de dir, s'ha de dir que només són 13,8 del
ministeri, 96% de la nostra comunitat, 96,7, eixe 0,7% també
és important en eixes quantitats.

Gratuïtat de llibres de text.
Ja estan disfrutant
els nostres valencians i valencianes d'esta mesura, quasi 100.
000
alumnes, que junt amb les altres ajudes, beneficiaran 460.
000 alumnes.
Necessària, diria jo, la pròxima elaboració de la llei
d'educació valenciana.

Quant a l'apartat de ciència, els dos
instruments nous que vosté ha presentat, la fundació
específica per a la gestió dels recursos humans,
d'investigació i la ret de parcs científics en les
universitats valencianes, junt amb un pla per a incrementar la nostra
investigació científica i tècnica, és una
aposta clara perquè en el pla de dotació d'equips
d'investigació singulars i la llei de coordinació del
sistema de ciència i innovació, junt amb l'Institut
Valencià d'Investigació Energètica, seran el
marc necessari per a comptar amb un gran sistema
d'investigació i un gran planter d'investigadors.

Per a finalitzar, senyor conseller, donar un
aplaudiment a les seues propostes de l'agència valenciana i
prospectiva, del primer pla universitari valencià, demanda del
sector, igual que l'anunci d'un nou pla plurianual de
finançament, amb revisió retributiva del personal
universitari.
Quant a ensenyaments artístics, la futura llei
d'ordenació de centres superiors d'ensenyaments
artístiques, amb la creació de l'institut superior de
la Comunitat Valenciana.

Esperem també amb impaciència la llei
del sistema de títols i acreditacions pròpies de la Comunitat
Valenciana, que junt amb la llei d'educació, seran lleis que
permetran, dins d'eixe marc legal a què vosté es
referia, i en ús de la nostra pròpia autonomia, que es puguen
organitzar molt millor els elements del sistema educatiu.

Jo diria que és esperançador, senyor
conseller, el futur de la seua conselleria, amb tantes i tantes propostes
que tan bé vosté ens ha relatat, i superant, sense dubte,
sense dubte, els greuges comparatius als quals ja ens té tan
acostumats el govern del senyor Zapatero, però que amb nosaltres no
podran, senyor conseller.

Per a finalitzar, per a finalitzar, jo li diria des
d'esta trona i en nom del meu grup, del Grup Parlamentari Popular,
que tinga els millors èxits en esta legislatura, amb els peus en
terra, senyor conseller, com sempre han tingut tots els del PP, els peus en
terra per a vore els problemes de la nostra comunitat.
I com sempre, amb
els interessos educatius davant de qualsevol altre interés de no
sé quines persones, però, evidentment, no mai del Partit
Popular.

Per tant, senyoria, en paraules del president Camps,
diria que «la educación está al servicio de los
ciudadanos, porque es un elemento fundamental y básico para entender
el desarrollo, prosperidad y competitividad de nuestras sociedades».
Ànim, senyor conseller, i molt bona legislatura!

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.
.
.
.
(Veus i aplaudiments) Moltes
gràcies, senyora Barrieras.

Té la paraula el conseller
d'Educació.

El senyor conseller d'Educació:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

En primer lugar, muchas gracias, señora
Barrieras, por sus deseos.
Y no le quepa a usted duda de que haremos dentro
de la limitación de nuestras posibilidades -no soy ni mucho
menos un superconseller, solo mido 1,68-.
.
.
Una vez en unas
elecciones me sacaron subido a una caja de cervezas para poder llegar a los
micrófonos.
En modo alguno superconseller, ni en lo físico ni
en lo moral.
Una cosa más bien de ir por casa.
Pero pondremos todo
lo que haga falta para que, efectivamente, lo que nos importa, que son los
resultados educativos en nuestra comunidad, lleguen a buen término.

El señor Sanmartín ha acabado su
intervención con una oferta de mano tendida, pero, claro, la ha
empezado con un mamporro.
Y, claro, una cosa neutraliza a la otra.
Y en
estos momentos no sé con qué carta quedarme.
La
impresión es que a lo largo de la intervención ha parecido
usted más «Adolf» que Sanmartín.
(Rialles i aplaudiments) Pero
con todo y con eso, no me extraña, quiero decirle que no me
extraña porque le vi verlo todo negro en materia de medio ambiente y
ahora lo veo verlo todo negro en materia de educación.
Supongo que
cuando en el futuro le encarguen otra área, lo seguirá viendo
todo negro.

Pero, claro, el problema no es que lo vean ustedes
todo negro, es que lo vea el pueblo valenciano.
Y el pueblo valenciano,
evidentemente, no tiene esa visión, y creo que ustedes no han
aprendido nada de lo que ha sucedido en los últimos meses en la
Comunidad Valenciana, no han aprendido nada.
(Aplaudiments)
Porque entre otras cosas, digo yo, si a
mí me hubieran metido.
.
.
fuera un jugador de fútbol y me
hubieran metido un cinco a cero, como nos metió el otro día
el Madrid al Villarreal, me abstendría de darle lecciones
magistrales al entrenador del otro equipo, y usted ha pretendido darnos
alguna lección magistral.
Incluso ha llegado a dudar de mi capacidad
docente.
¡Hombre!
, yo no sé si sabe usted que soy profesor
titular de universidad, modestamente.
(Veus) A més, a més.

Pero, independientemente de estas consideraciones, y
lo importante es que no he oído de usted ni una sola propuesta.
Solo
he oído una serie de críticas acerbas, ni una sola propuesta.
Y lo que es más grave, quizá porque no pertenece usted al
mismo cuerpo que yo, ha olvidado -espero que ahora diga algo-
de toda la parte de ciencia, investigación y universidad.
No he
oído nada.
Porque, claro, no salimos de los barracones.
.
.
Por
cierto, efectivamente, los llaman «aulas» en Cataluña y
«caracolas» en Andalucía.
No sé por qué
Chaves les llama «caracolas», quizá porque suene mejor
que lo que ustedes dicen por aquí.
Porque seguramente, Chaves y
Montilla saben que sus exageraciones sobre las instalaciones prefabricadas
son eso, exageraciones.
Bien es verdad que a todo el mundo nos
gustaría tener instalaciones definitivas, pero tiene usted que tener
en cuenta lo que está sucediendo aquí, como está
sucediendo en otras comunidades autónomas en general, en Madrid, en
Andalucía, en Cataluña, en Baleares, en Murcia y aquí,
y es que tenemos lo que tenemos.

Fíjese usted, si nosotros tenemos que
escolarizar a un número solo con los que han entrado nuevos este
año, nosotros necesitamos para solo los que han entrado este
año 375 unidades, lo que para una estructura de un colegio promedio
son 21 colegios nuevos.
Fíjense ustedes, solo para los alumnos que
se han incorporado nuevos a lo largo del último curso
académico.
Además, tenga usted en cuenta la dificultad que
existe a la hora de planificar, porque tanto usted como el señor
Pañella -que, por cierto, también es del gremio, y que
agradezco muchísimo el tono de su intervención, que realmente
ha sido com cal en
estos casos-, yo diría que los dos están muy metidos en
el sistema y conocen perfectamente cómo está esto, y saben
perfectamente que los alumnos, en este momento, en esta coyuntura
histórica de España, vienen en el número que quieren,
cuando quieren y donde quieren.

Es decir, la dificultad de planificación en la
época en que nos encontramos en esta comunidad, como en las otras
-de ahí que en todas exista una problemática
parecida-, es que se incorporan los alumnos a lo largo de todo el
curso, se incorporan en edades distintas y, por tanto, en tramos educativos
distintos, y se incorporan en los lugares que físicamente ellos
quieren incorporarse, sus familias tienen que incorporarse.
Por lo tanto,
ese es un problema importante que dificulta la planificación, la
dificulta pero no la impide, si uno tiene ánimo de hacer lo que debe
hacer.

Y yo les he indicado a ustedes, señor
Sanmartín y señor Pañella, les he indicado a ustedes
en mi intervención, que lamento si ha sido larga, pero creo que ha
sido larga porque tengo mucho respeto a la cámara y me hubiera
parecido que competencias como estas, que son unas competencias.
.
.
Yo tengo
que hablar un poco de todo, porque es que, si no, luego me dirán que
me he dejado tal o cual cosa, y por respeto a ustedes he hecho una
intervención quizá excesivamente larga, pero siempre con el
ánimo de que fuera lo más ilustrativa posible.

Pues, les digo que en este afán de querer
avanzar sobre las posibilidades, nosotros avanzamos.
.
.
El señor
Pañella se equivocaba, creo, cuando decía que hemos ejecutado
solo muy poca parte del plan Creaescola, que es del 1994.
No, no.
Estamos
ejecutando, como yo le he dicho, una serie de actuaciones muy importantes.
En este momento le he dicho que son 107 las que están ya en
últimas fases de actuación.
107.
.
.
fíjese usted, de
las que están en la última fase, pero ya puestas en marcha en
otros procesos llevamos más de doscientas, ¡más de
doscientas!

Lo que pasa es que, claro, cuando se va revisando el
plan, van aumentando el número de actuaciones y el porcentaje va
bajando.
Ahora hablamos de que estamos actuando, terminando ya, 107
actuaciones, pero hablamos de 107 actuaciones con un cuarenta y tantos por
ciento, porque son las que estamos terminando ahora, no respecto al
número que hicimos, los números que hicimos en el año
2004, sino el porcentaje va referido al estatus actual del plan.
Si usted
hace cuentas, pues, si se da cuenta que estamos acabando casi 107 y
actuando sobre doscientas y pico y empezamos con 225, en realidad estamos
actuando casi, sobre todo el plan, como lo enunció el presidente
cuando empezó.
Lo que pasa es que estamos actuando sobre la mitad
del plan, que lo tenemos ahora, para el 2013.

De manera que eso son formas de ver las cosas, y yo
ahí tampoco quiero entrar excesivamente.
Lo que sí digo es
que es verdad que existen instalaciones educativas provisionales, pero
tenga usted en cuenta también que nosotros mantenemos unas ratios
muy razonables.
Mantenemos unas ratios superrazonables, porque frente a
todo este aumento de la población escolar, nosotros seguimos
manteniendo, por ejemplo, en este momento, en la pública, en el
segundo ciclo de infantil, tenemos 16 alumnos por profesor; en primaria,
11,4; y en institutos el 10,2.

Si dijese usted, en el 1995 eran, donde nosotros
tenemos 16, entonces había 21, donde nosotros tenemos 11, entonces
había 17, y donde nosotros tenemos 10, entonces había 14.
O
sea, estaban las ratios mucho más cargadas.
Yo siempre digo lo mismo:
usted que ha dado clase, ya me dirá usted en el año 1994, si
daba clase, los ratios que tenía.
Pues, tenía unas ratios
mucho peor que ahora.

¿Ratios de alumno por unidad en la
pública?
Pues, lo mismo, tenemos ratios en el entorno de 20 en
infantil, en primaria, y de 23 en institutos.
Alumno por unidad.
Entonces,
eso son ratios, que, como siempre, es estadística.
Quiero decir, que
habrá casos en que esa ratio será excelentemente buena, por
ejemplo, en zonas rurales, y habrá zonas urbanas en que,
lógicamente esa ratio se sobrepasará.
Pero eso lo sabe usted
y lo sabe todo el mundo y, además, es que eso es así.

A mí me parece que las cosas hay que enfocarlas
con cierto sentido y, cuando proceda, yo creo que era otro momento el
hablar.
.
.
Hubiera sido importante el hablar del fondo de la
cuestión.
Tanto uno como otro han entrado.
.
.
El señor
Sanmartín, muy incidentalmente, en el fondo de la cuestión
educativa.
Y el señor Pañella ha dicho que hay un problema de
fondo, que no depende tanto de las circunstancias externas como de
qué está pasando en el propio sistema educativo.
Ese
análisis le faltó al gobierno Zapatero cuando afrontó
la LOE.
Ese análisis le faltó.
Y le faltó
educación para la ciudadanía, porque, mire usted, la primera
lección de educación para la ciudadanía es pactar,
pactar las leyes educativas, y no se pactaron.
Y las leyes educativas son
algo más.
.
.

Es decir, hay que ser.
.
.
Usted ha dicho,
«abandone las posturas partidistas», señor
Sanmartín.
Pues, es lo que le diría yo, abandone las posturas
partidistas.
(Veus) Eso
es la realidad.
¿Que yo no creo en la  escuela inclusiva?
Bien,
la escuela inclusiva, habrá que estudiarle sus problemas.
Claro que
tiene una razón de ser muy importante, que contribuye a la
democratización del sistema educativo, pero también tiene sus
problemas, y usted me ha dicho esa cuestión, y hay que estudiar los
problemas como hay que estudiar, y se los están planteando en
países de creencias ideológicas parecidas a la suya, por
ejemplo, en Inglaterra: los socialdemócratas ingleses, llamados
también laboristas, hace tiempo que se han planteado la
aplicación de sistemas de inclusión como tal sin mecanismos
correctores.
Y en otros países, también.
Sarkozy lo
decía hace muy poco con una frase que creo que es muy significativa:
hay algunos que optan por, en vez de dar el máximo a cada uno, dar
el mínimo a todos.
.
.
En vez de dar el máximo a cada uno, dar
el mínimo a todos.
Y hay que procurar dar el máximo a
todos.
.
.
y cada uno.

Y ese es el gran drama y la gran apuesta y el gran
reto de los sistemas educativos.
Ese es el momento clave en el que tenemos
que reflexionar todos, y nos tenemos que dejar los partidistas, de
partidismo, los sindicalistas, de sindicalismo, los ideólogos, de
ideologías, e ir todos conformando con buena voluntad unos criterios
comunes, porque nos jugamos algo muy importante para el futuro de todos,
que es la educación, nada más y nada menos.

Porque todo lo que produce los temas de fracaso
escolar, y luego, en mi segunda intervención, si procede, les
daré algunos datos, proviene de ahí.
Y ha habido un dato muy
significativo, muy significativo y absolutamente ejemplificador de lo que
es la postura del gobierno actual, que es que la ministra ha decidido, en
lugar de arreglar la cuestión del Bachillerato a través de un
replanteamiento de las enseñanzas secundaria obligatoria y de la
infantil, para ver cómo llega la gente al Bachillerato, lo que ha
hecho ha sido maquillar, intentar maquillar una estadística,
permitiendo que se pase de curso con mayor facilidad, en lugar de ver las
causas profundas de por qué se llega a esos niveles de
insatisfacción y de desajuste.
Eso es la realidad.
(Aplaudiments)

Y creo que ese debate lo debiéramos propiciar
incluso en el seno interno de los partidos.
Yo sé que algún
colega suyo de partido, que tiene relación con las altas instancias
ministeriales también va a ver a ex ministros ingleses de
educación y también coge ideas de ex ministros laboristas que
lo que pretenden es modificar el sistema para mejorar, y la mejora debe
hacerse entre todos.
Actitudes como la suya en esta tribuna hoy
aquí, creo que favorecen poco a un diálogo constructivo que
usted ha dicho pretender en la última frase de su
intervención.

El tema de los conciertos educativos.
Mire, yo no es
que crea ni en la privada ni en la pública ni deje de creer en la
privada y en la pública, yo creo firmemente en la
Constitución.
El problema es si usted cree.
Yo creo, pero
¿usted cree de verdad que las familias tienen derecho a elegir
centro y sistema?
¿Cree usted?
(Aplaudiments) ¿Cree usted de verdad que las familias tienen derecho
a elegir el modelo educativo que sus hijos tienen que tener?
¿Cree
usted que tienen derecho?
Eso me vale también para la
educación para la ciudadanía, porque el problema de la
educación para la ciudadanía, no se engañen, todos
podemos estar de acuerdo en que se expliquen los grandes principios
constitucionales.
El problema es cuando se entra en el adoctrinamiento y en
la formación de la moral interior de las personas.
(Veus i aplaudiments)

A mí no me gustaría, por ejemplo, que
usted, pensando lo que piensa y hablando lo que habla, le hubiera dado
clase a mis hijos de determinadas (veus) cosas, de determinadas cosas, y les hubiera estado usted
explicando, por ejemplo, que el capitalismo es horrible, que si su padre
tiene mucho dinero, hay que colgarlo por los pies, (veus) y todas estas cosas.
(Veus i aplaudiments)

Obviamente, estoy planteando una exageración,
para que se me entienda.
(Veus) Pero ustedes me entienden, ustedes me entienden, porque so
capa de esa asignatura, lógicamente, se puede producir una
adoctrinación manifiesta.
De hecho, ya les he puesto en esta tribuna
alguna vez algún ejemplo, y esto linda más con la
ideología del señor Pañella de lo que les explicaban a
mis hijos, y no hacía falta Educación para la
Ciudadanía, explicándoles historia, a mis hijos, en un
colegio de Villarreal en el año 1988.
Vino mi hijo asustado,
veníamos de Canarias, y dice: «Papá, me han dicho en el
colegio que han venido unos, que vinieron un día unos que se
llamaban «castellanos» y nos arrancaron la lengua».
(Rialles) Y yo dije:
«¡Malo!
» Entonces, cogí un libro de Vicens y
Vives, que era el que había dado yo en mis tiempos, y le dije,
«mira, tú te lees esto, y luego, en el examen pones eso de la
lengua y de los castellanos, no vaya a ser que te joroben.
.
.
».
Ese
tipo de cosas es el que debe evitarse en la educación, ese tipo de
cosas es al que puede dar pie una educación para la
ciudadanía, porque en la intimidad de una aula y con la
autonomía profesoral, ya me explicarán ustedes, de este lado
de la bancada para allá, incluso para ustedes, fíjense, de
este lado para acá, lo que se pueden explicar cruzadamente.
¡Claro!

Es decir, entramos en una dinámica
¡tremenda!
Y hay cosas que yo prefiero explicarle a mi hijo, yo, y
sobre todo, (veus) en
fin, conservando una esfera de intimidad que no me tiene que invadir el
estado para nada.
(Veus) Porque el estado tiene unos límites.
(Aplaudiments)

Ya digo, y no quiero con esto irme más
allá en la polémica.
En cuanto al inglés, pues, ya se
lo ha dicho muy bien mi compañera de partido, la señora
Barrieras.
Yo le rogaría que llamase por teléfono a la
ministra y se pusieran de acuerdo, porque.
.
.
Bueno, y además, si
puede llamar al secretario general de la OCDE, que también estaba
encantado con la medida, pues, también lo llama y luego vuelve y me
dice que es una frivolidad o que eso es una tontería o cualquier
cosa.
Yo creo que si se llega a dar, porque ya le hemos dicho por activa y
por pasiva que no creemos que se llegue a dar, porque está vinculado
a lo que está vinculado, por tanto, no se va a dar, entonces, (rialles) si se llegara a dar.
.
.
Ese «ja, ja» lo he oído yo hace unos meses, ¿eh?
Ese «ja, ja» lo he oído yo.
(Aplaudiments)

Es que empieza uno con «ja, ja» y luego
pasa lo que pasa.
(Veus) De manera que esa es la cuestión.
Por lo tanto, vayamos a
lo esencial, vayamos a lo importante, vayamos a ver.
.
.
Oiga,
¡pongámonos de acuerdo!
La primera lección,
Educación para la Ciudadanía: ponerse de acuerdo toda
España en Educación para la Ciudadanía.
Si haces
tú el primer paso, lo das, te olvidas del otro, ¿qué
educación para la ciudadanía estás tú
inculcando en la población?
Le estás lanzando a la juventud
mensajes diciendo: «Aquí, el que tiene el gobierno hace lo que
le da la gana», y eso no puede ser.
(Veus) No ha sido nunca, no puede ser, ¡no puede ser!
, hay
que ser menos socialistas y más demócratas, a ver si eso es
posible.
(Veus i aplaudiments)

El inglés, por otra parte, no tengo noticias de
que haya ningún problema en su implantación.
No tengo
ningún problema.
Como tampoco sé que haya ninguna
ocultación del planteamiento de la LOGSE, que lo hemos hecho
público en la conselleria, por activa y por pasiva, ¡por activa y por pasiva!

Y usted sigue con CIEGSA, pero si con eso.
.
.
,
¡vamos es increíble!
Pues CIEGSA es la que entre otras cosas
ha hecho más de 400 colegios en la Comunidad Valenciana, (veus) entre otras cosas, CIEGSA.
Por eso lo hemos podido hacer, porque hemos tenido que hacer un mecanismo
más ágil para construir.
Por cierto, le digo.
.
.
también le digo que vamos a continuar con el mismo ritmo,
incrementando el ritmo de construcción, y eso es posible haciendo
mecanismos ágiles.
CIEGSA es un mecanismo ágil de
construcción de centros educativos públicos, ¿y tiene
déficit?
¡Hombre!
, claro que tiene déficit.
Si cada
colegio que hace de primaria, luego se lo regala al ayuntamiento, ya me
dirá usted el negocio que tiene que hacer CIEGSA.
(Veus) ¡A ver!
, pues se
descapitaliza.
.
.
(aplaudiments) ¿O no?
Cada colegio de primaria que hace CIEGSA lo
cede patrimonialmente después al ayuntamiento.
(Veus) ¿Cómo que no
es verdad?
Bueno, venga, pues doctores tiene la iglesia, bien.

En la estabilidad de las plantillas, se ha hablado
aquí por usted, la estabilidad de las plantillas, bien, se va
mejorando la estabilidad de las plantillas.
De hecho en las últimas
oposiciones que ha habido y en las penúltimas, por encima del 75% u
80% han sido interinos, los han logrado sacar las oposiciones; y por tanto,
hay un -digamos- un camino claro para estabilizar las
plantillas.
Pero, ¡ojo!
, una cosa es estabilizarlas y otra
coagularlas.
Sí, porque es que a veces no coinciden, las intenciones
corporativas no coinciden con las de toda la ciudadanía.
Yo, por
ejemplo, he vivido una época en que después de
mí.
.
.
el diluvio, es decir, yo entré de los
últimos en.
.
.
-digamos- en la gran
«plétora médica» que se produjo en los
últimos hospitales, claro, cubrimos todas las plantillas gente, que
entonces teníamos 27 y 28 años, y se han pasado
décadas sin que las plazas se vuelven a cubrir, no cubramos todas
las plazas todas las veces, porque si no estamos condenando a las
generaciones futuras.
Por tanto, manejemos este tema pensando en los que
están en el sistema y en los que pueden estar en el sistema.
(Aplaudiments)

Al final de toda esta cuestión, a pesar de
todo, mire, yo me quedo con su última frase, de verdad, me quedo con
su última frase, si de verdad quiere que hablemos, hablaremos;
ahora, transparencia la que usted quiera, lo que usted quiera.
Está
usted invitado, como estaba la anterior portavoz de educación, a
venir a todos los centros que yo inaugure a lo largo de esta legislatura,
que de aquí a diciembre, creo que van a ser, en torno de 41.
Entonces, está usted invitado, si tiene usted agenda, pues viene y
me acompaña, y verá usted como a parte de instalaciones
prefabricadas hay otras cosas, porque ya le ha dicho muy bien
también mi compañera, que las prefabricadas son el 2,8%.

Yo, señor Pañella, le voy a decir una
cosa, he echado de menos y más viniendo de usted, un partido
valenciano y valencianista como ustedes se definen, he echado de menos esa
reivindicación al gobierno de Zapatero de más fondos para la
Comunidad Valenciana, lo he echado de menos, de verdad; me ha
extrañado, porque de verdad cuando uno ve lo que nos cuesta todo
esto, con el esfuerzo que tenemos que hacer, siendo una comunidad que
está sufriendo unas circunstancias muy peculiares y que las
está afrontando con éxito y que, además, está
actuando en políticas de integración con éxito, porque
es que aquí viene muchísima gente y se la atiende muy bien,
tanto en el aspecto sanitario, como en el aspecto educativo.
Me hubiera
gustado que usted nos hubiera echado un cuarto a espaldas ahí, y
hubiera dicho: «¡Hombre!
, Zapatero.
» Porque claro, yo de
los socialistas no digo nada; vamos, si a Zapatero mañana se le
ocurre decir que los valencianos comamos una vez al día para que los
andaluces coman cuatro y los catalanes cinco, los socialistas dicen que:
«¡Que viva la dieta, viva la dieta!
» (Aplaudiments)

Pero de ustedes no, de ustedes no, porque no tienen
ninguna ligazón gubernamental.
Yo no sé si eso responde a una
omisión o no, pero yo creo que aquí, si todos, si todos en
esta cámara nos levantáramos un día y dijéramos:
«Ya está bien.
» Fíjese lo que le digo, nos
iría mejor a todos, ¡qué paradoja!
Desde luego a
ustedes, señores socialistas, les iría mejor.

Muchas gracias, señorías.

La senyora presidenta:

Per a la rèplica,
té la paraula el senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, presidenta.

Senyor Font de Mora, he agarrat moltes anotacions.
Jo
no he entrat a desqualificar-lo a vosté per un tema
d'estatura, allò de la caixeta i tal.
.
.
Únicament,
pense que a vosté no li agradaria que jo li digués que per
estatura i mal cap es pareix, per exemple, a Vladímir Ilitx
Uliànov Lenin, no?
li ho dic jo perquè vosté
allò d'Adolf.
.
.
Adolf Hitler.

Mire, la cosa és més seriosa,
vosté allò d'Adolf (veus).
.
.
Sí, sí, allò d'Adolf, mire,
vosté com pot dir o com pot insinuar el que ha insinuat, si
és el que va dissoldre una sessió de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua per a no aprovar un informe de
normalització lingüística?
Això és un cop
d'estat, primera.
Com pot insinuar el que ha insinuat, si
antidemocràtic és boicotejar una assignatura, que
l'únic que pretén és fomentar els valors
democràtics i constitucionals?
Senyor Font de Mora, no està
bé, no està bé, no està bé que
vosté diga el que ha dit.

Mire, a banda, no té credibilitat,
perquè a penes fa.
.
.
-és una llàstima que
m'ho he lleixat- la seua intervenció de fa any i mig,
quan va substituir al conseller Esteban González Pons, parlava
textualment que el seu objectiu, la legislatura passada, era crear una
escola inclusiva compromesa amb la solidaritat i compensadora de
desigualtats.
No li puc citar la pàgina i l'hora que ho va
dir, perquè m'ho he lleixat dalt.
Per tant, ara me diu, any i
mig després, tot el contrari, que ja no creu en una escola
inclusiva.
Ja li he dit que els seus silencis premeditats el delaten, per
exemple, este que li dic.

Tercera qüestió, li contesto, CIEGSA.
Home!
ara resulta que vosté se fa el pavo
real aquí en el tema d'una empresa
pública de gestió privada, quan hauria de ser un exemple de
transparència i eficàcia i honradesa, i surt
contínuament als mitjans de comunicació amb temes, amb temes
tremendament farragosos i obscurs.
Mire, no és culpa meua, senyor
Maluenda, per tant, quan jo parlo calle, perquè contínuament
està.
.
.
(Aplaudiments)

La darrera auditoria externa, mire, la darrera
auditoria externa avalada per la mateixa intervenció de La
Generalitat, fa molt poc temps, revela clarament, clarament que de
l'exercici auditat, el 2006, s'executaren únicament 92
dels 176 milions d'euros en inversions en construccions de centres.
Per contra, revela -que quina casualitat!
-
l'absència total d'informes que justifiquen la
modificació a l'alça de determinats contractes, els
famosos sobrecostos, i no ha passat això.
Adone's
vosté.
.
.
com pot traure pit, com pot traure pit en el tema de
CIEGSA?

Una altra qüestió, mire, ha parlat
vosté de programes d'adaptació curricular, programes de
garantia social i programes de reforçament, quan jo li he dit
textualment que: els programes d'adaptació curricular han
baixat de 102 el curs passat a 93 el curs actual; els programes de garantia
social -que per cert, han de ser substituïts pels programes de
qualificació professional inicial per la LOE- li he de dir que
han baixat de 323 el curs passat a 285 el curs actual; o els programes de
reforçament, en conveni amb el ministeri, -que no és
veritat- el ministeri li paga el 50, el 50% a aquest curs solament
s'impartiran a 164 centres educatius, quan l'oferta del
Ministeri d'Educació era per a 240 centres.
Per tant, no me
parle d'estos temes.

A banda, es trampós, senyor Font de Mora,
vosté m'ha estat parlant aquí, m'ha estat
anunciant la introducció de la llengua estrangera en primer de
primària, el reforçament de matèries instrumentals o
tot el referent a l'avaluació diagnòstica.
Escolte,
senyor conseller, vosté ha estat anunciant mesures pròpies i
originals en educació quan en realitat ja estan aprovades per la
LOE!
Si el que vosté ha de fer és executar-les, dotar-les de
contingut econòmic, disponibilitat pressupostària,
memòria econòmica, que és el que no té aquesta
llei, això és el que li critico, i res més.

Adone's -i acabe, finalitze-,
vosté intenta donar lliçons aquí a un simple diputat
quan és el responsable -sàpiguen tots, aquí i
allà-  de crear la Ciutat de les Llengües a
Castelló?
Vostés saben, senyories del Partit Popular, que des
de l'any 2005, estan alliberats l'exalcalde de Castelló,
José Luís Gimeno, el seu assessor, José Luís
Tirado, -me pareix que li diuen «Joseti», no?
- com
a empleats de la Generalitat valenciana en un projecte virtual del qual
encara no se sap ni el programa de necessitats, ni els continguts
formatius, ni el projecte urbanístic d'on ha d'anar
ubicada aquesta instal·lació; d'això és
el que ens hauria de contestar aquí, i no d'altres temes que
tenen poca o cap transcendència.

Finalitze ja, presidenta.
Únicament li torno a
dir el mateix, però en unes altres paraules: si vosté, senyor
Font de Mora, -escolte'm, per favor, que ja me'n vaig de
la trona- si vosté no té el grau de sensibilitat
necessari per a donar solució als greuges que jo he plantejat
aquí, deixe pas a una altra persona i dedique's a assistir als
jutges en matèria forense.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, senyor
Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

.
.
.
per exemple.
Jo voldria que no s'ho
agafés -atenció!
- com una crítica
personal, però pense que és una qüestió
d'enorme dignitat política.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies.

Senyor conseller, m'ha dit que el to li ha
paregut correcte, hem arribat ahí, me pareix bé, anem a vore
si en el fons també ens aclarim i aleshores també seria molt
important eixe pas.

Mire, primer, no mos critique en deu minuts
allò que diem, sobretot, el que no diem.
Pot criticar el que diem
però no el que no diem, perquè no hi ha més temps.
Quan vosté me diu que no he parlat de les aportacions de
l'estat, sí que és veritat que no he parlat,
però en altres moments del debat que hem tingut estos dies
s'ha pronunciat ja, Enric Morera va parlar d'ell i, per tant,
pensava que era innecessari.
No vull utilitzar la demagògia,
sinó simplement és un fet que nosaltres sempre hem estat en
ell i pense que sobra que ho diguem, quan parlem de la depredació
fiscal que patix el País Valencià, parlem de xifres i parlem
de percentatges superiors al 6% i 7% dels recursos que el País
Valencià dóna i, per tant, estarem d'acord amb eixa
reclamació com ja se va dir en el seu moment, que estem
d'acord.

Mire, seguint ahí, parle dels barracons.
Jo
sent coses molt boniques dels barracons.
La veritat jo crec que si foren
tan bons l'ensenyament privat estaria ple de barracons i la gent
aniria a pagar per a estar allí dins, perquè
s'està tan bé, tan bé, tan bé, que
valdria la pena, estalviaríem en construccions i damunt
s'estaria de meravella.
I si no, ara quan deixen de funcionar els
podem convertir en vivendes de protecció oficial baratetes i
confortables, perquè com allí la vida és tan bona,
doncs, podrien servir.
Siguem realistes, és una solució
d'urgència, i com això cal acceptar-ho.
El que estem
dient, que realment eixes instal·lacions són massa i estan
massa temps, i això hem d'evitar-ho.

Això és el que deia jo abans, que tirem
un poquet massa.
.
.
, cal ser realistes, i la realitat és que tenim
-segons xifres seues- més de 900, diguen-li com
vullguen, instal·lacions
provisionals o barracons, diguen-li com vullguen, però que no
complixen condicions per a l'educació.
No, no complixen.
Les
utilitzem?
Les utilitzem.
No complixen.
De fet ja li hem donat la
raó, si tan bones foren l'ensenyament privat estaria ple i no
n'hi han, no n'hi han.

Sobre el Creaescola, doncs, lògicament, les
xifres estan ahí, bé, jo li les accepte, no vaig a
discutir-li ara, jo tinc unes altres, però dóna igual.
Però quan parlem que hi han unes deficiències en este moment,
vosté diu que té el 40.
Estem parlant de les actuacions
necessàries de que estigueren fetes en este moment, no estem parlant
d'una projecció.
Per tant, el 60% de les necessitats que hi
han en este moment, estan per fer.
Eixa és una realitat
també.
M'ha parlat de les ràtios de l'any 1994.
Mire, jo sóc mestre des de l'any 1976 i tenia 45 alumnes.
I
què?
No hem de tornar ahí, hem de mirar al revés.
Per
tant, tampoc me val la comparació.
Jo li he donat una dada que
vosté dia ahí, i simplement, com un avís.
Sé
que en este moment les ràtios no són, no són el
problema.
Simplement he fet notar una cosa, que esta vegada hem invertit
una tendència que des de fa anys estava al revés.
Previsió per al futur.
Parlem amb dades, però realistes,
no.
.
.
I això és l'únic que he dit i ho mantinc,
ho mantinc.

Mire, me parlen a mi també, perquè me
miren a mi també quan parlen de Zapatero i de la ministra.
Jo pense
que la ministra d'Educació està
desencertadíssima quan ha dit allò que ha dit, i avant.
Jo no
he dit res.
.
.
Però com me miren a mi.
.
.
(Inintel·ligible)
.
.
.
I Zapatero tindrà els seus problemes
que té, i jo.
.
.
no tinc per què, no els compartisc, els seus
errors sense dubte no els compartisc.

Sí que li agarre la paraula.
Vosté diu
que la primera forma de demostrar que hem deprés alguna cosa de
l'educació per a la ciutadania és pactar.
Pactem.
No en
este; en tot.
Pactem, d'acord, endavant.
Donem eixe pas nosaltres
ací.
L'altre dia ja ho vaig dir, i serà una constant.
Per nosaltres no serà.
Seure'ns, intentar-ho, no serà.

Parla de concerts.
Mire, parlava de la
Constitució.
Correcte.
No anem a fer res que no siga constitucional.
Però jo parle de repartiment de recursos.
I vosté parla de la
llibertat d'elecció.
Jo parle de la igualtat
d'obligacions per a uns i per altres.
I si les concertacions de
Batxillerat per a este any són 60 milions d'euros, la pregunta:
quants barracons podrien deixar d'estar fets amb eixos diners en
l'ensenyament públic si eixos diners de la concertació
en la privada passen a la pública?

No he parlat jo -encara que també
m'ha mirat a mi, per allò de la llengua, supose-
d'adoctrinaments, i allò de si arrancar la llengua.
.
.
Mire,
mai he dit en cap lloc que ens han arrancat la llengua, perquè la
meua consideració és que la llengua ens l'estan
arrancant dia a dia encara avui, dia a dia; dia a dia deslegitimant-la, no
utilitzant-la en els fòrums que toca i donant-li la força que
dóna socialment; fent que els mitjans no la utilitzen, els mitjans
públics no la utilitzen.
I això és llevar-nos la
llengua.

Jo no he dit mai que ens han llevat la llengua,
però sí que he dit que el 1707 ens van furtar els furs, ens
van retirar els furs, «por el justo derecho de conquista».
Ens
van llevar, no els furs, que és una paraula.
.
.
, ens van retirar
l'organització social valenciana, la van retirar, i se va
prohibir la llengua, va desaparéixer dels documents oficials.
A un
poble comença a matar-se matant la llengua.
I això és
una realitat.
I no estic traumatitzat, però conec la història
i sense dubte no vaig a falsificar-la sota cap concepte.

Eixa és la contestació.
M'he
deixat moltes coses.
No hem parlat de la universitat, però jo
sí que voldria parlar la universitat, sobretot de les
ciències de la salut a Castelló.
Que per planificació
des d'esta conselleria se desplace a la universitat privada i se
privarà en el futur, i se privarà en el futur d'eixa
possibilitat.
Per tant, sí que podíem parlar de moltes coses,
però el temps és limitat.

Jo, senyor conseller, he dir: les coses que són
positives les considere positives.
Considere que un avanç sobre
allò que tenia.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-acabe de
seguida-, la gratuïtat de llibres de text.
Però
tampoc.
.
.
, voldria que parlàrem tal com és, a uns cursos
determinats i una gratuïtat que no és del cent per cent.

I ja sap vosté, perquè li hauran passat
una proposició del nostre grup demanant que se modifique una cosa,
que supose que no és voluntat, però pareix ser que és
la impossibilitat d'obtindre una altra subvenció per eixe
concepte.
Jo afegiria ahí, afegiria sempre que no superés el
valor dels llibres de text, que és el que s'intenta
subvencionar, que és com estava abans; perquè, si no, quan hi
ha altres subvencions, els que la tenen de la conselleria eixirien
perjudicats; supose que no és la voluntat, però jo li demane
també això.

La senyora presidenta:

Té la paraula l'honorable conseller
d'Educació.

El senyor conseller d'Educació:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Senyories.

Senyors diputats, diputades.

Senyor Sanmartín, vosté que pareix ser
ha revisat les meues intervencions, del que estic segur és que no
trobarà mai el que vosté ha fet hui, i és insultar.
Jo
mai he insultat a ningú.
No li he dit mai a ningú que era
trampós, ni que era mentider, ni no sé què.
Per tant,
si vosté a la ironia la vol cridar insult, és que li falta el
que li falta a la gent que no aprecia la ironia.
Per tant, pel camí
de l'insult no mos trobarà.
Vostés són molt
aficionats a això, a dir mentirosos, tramposos, etcètera,
etcètera, i per ahí no anirem.

I després d'enredar en coses que no
són estrictament del debat.
Vosté ha parlat d'un tema
que a més no s'ha ajustat a la veritat.
Altra cosa és
que vosté parle pel que llig, perquè jo vaig anar un dia, en
nom del govern valencià, en ús de la legislació
vigent, a fer un informe davant d'un organisme,
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, en un moment que es volia
canviar el nom de la llengua valenciana.
Si a vosté li pareix mal i
és partidari que se canvie el nom, allà vosté i el seu
partit; mosatros no.
(Aplaudiments)

Mosatros sí que som partidaris que evidentment
hi haja el manteniment d'un component d'inclusió i una
escola inclusiva, naturalment que sí.
Però jo li he dit i li
repetisc, no tergiverse el que jo li he dit, escola inclusiva, però
estudiant els mecanismes de compensació, com ho està fent la
gent intel·ligentment a la resta d'Europa -d'entre
altres li he citat el partit laborista anglés-, que
està intentant corregir temes que des d'una exagerada
aplicació de la filosofia inclusiva està sorgint.
Li ho he
dit claríssimament, claríssimament.
Hi ha problemes a
l'hora de plantejar el tema de l'esforç individual, el
tema de la valoració de determinats paràmetres
pedagògics que cal revisar.
El tema és que inclús en
conversacions privades els qui defenen eixe tema, que és dels anys
seixanta i setanta, ara no mantenen les mateixes posicions.
I el problema
de la LOE és que ha tornat a eixos principis, recuperant principis
de la LOGSE, i inclús dins dels mateixos experts hi ha una
discussió plantejada.
Per tant, anem pel camí de la
ciència i no pel camí de l'insult.

CIEGSA, contínuament en el seu discurs,
continua.
Jo no és que traga pit, és que jo el que dic
és que estan els centres ahí, en un llistat, i pot
vosté ara vore'ls, pedra sobre pedra, pot anar a comprovar-ho.
A més vosté ho pot comprovar perquè vosté ja ha
anat als centres nous, bons, de qualitat, distribuïts al llarg i ample
de la Comunitat Valenciana.

Per exemple -i també responc al senyor
Pañella quant a la quantitat de centres-, mire, els centres
nous o amb renovacions integrals que s'han posat en funcionament en
els últims cinc anys, ¡cinc anys, eh!
244 centres nous.
244.
Nous o completament remodelats.
121.
900 llocs escolars estan donant-se en
llocs nous.
4.
197 unitats escolars amb una inversió en eixos
més de 200 centres, 244, de 1.
200 milions d'euros.
Cada mes en
els últims anys, cada mes, el Partit Popular ha posat en
construcció escolar 27,6 milions d'euros, cada mes durant els
últims quatre/cinc anys.

Per tant, no em diguen vostés que no s'ha
fet un esforç extraordinari.
És que ho reconeix tot el
món, i perquè ho reconeix tot el món
sociològicament es pensa el que es pensa del sistema educatiu, i
sociològicament se va on s'ha d'anar, a expressar a
l'opinió pública i s'expressa de la manera
més democràtica i més lliure que és a les
urnes.

Per tant, ni tramposos ni mentirosos.
Bé,
vosté no m'ho ha dit.
Jo insistisc que hi ha hagut una
diferència abismal, abismal.
Vosté, de veritat, pareixia un
professor del sistema educatiu.

I (inintel·ligible) .
.
.
tramposos, mentirosos.
Mire, en programes
d'integració, 38,4 milions; PASE, 114 centres;
compensatòria, 899 centres; PROA, 164 centres.
Total, 1.
021
professors.

Altres programes, també interessants per a la
diversitat.
Programes de diversificació curricular, 388.
Adaptació curricular en grup, 93.
Garantia social, 285.
Inversió, 52,4 milions d'euros.
Aleshores, quina trampa, i
quina mentira i quina espècie de qüestió
s'està plantejant ací?

Jo crec que -i acabe, perquè ja no me
queda temps- si hem d'anar al llarg de la legislatura a alguna
proposta positiva ha de ser per altre camí, per altre camí,
perquè si continua el senyor Sanmartín aixina acabarà
on està, i de miracle.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Compareixença de la consellera de Cultura i
Esport, senyora Trinidad María Miró Mira, per a informar
sobre les línies generals de la política que durà a
terme la conselleria en la present legislatura, sol·licitada a
petició pròpia (RE número 880) i del Grup Parlamentari
Socialista (RE número 1.
755)

La senyora presidenta:

Compareixença de la consellera de Cultura i
Esport per a informar sobre les línies generals de la
política que durà a terme la conselleria en la present
legislatura, sol·licitada a petició pròpia i pel Grup
Parlamentari Socialista.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

Presidenta.

Senyores i senyors diputats, bona vesprada.

Em trobe davant de vostés en la que és
la meua primera compareixença com a consellera de Cultura i Esport.
Sóc nova com a consellera i també és nova la
conselleria.
Tinc, per tant, la doble satisfacció i m'enfronte
al doble repte d'assumir una nova responsabilitat en un àmbit
de competència que presenta un caràcter marcadament
humà i social.
Nou quant a l'àmbit competencial, que no
quant als seus continguts, ja que des que el Partit Popular governa la
cultura i l'esport valencians ha aconseguit cotes mai aconseguides
anteriorment.

El que fóra una proposta electoral del
president Camps és una realitat.
Perquè este govern creu
fermament en la cultura i en l'esport, perquè les dos
àrees eren mereixedores de tindre la seua pròpia conselleria.
Per això em trobe hui, ací, davant de vostés, per a
exposar-los el que seran les línies mestres de la nostra activitat
en estos àmbits al llarg dels pròxims quatre anys.
Línies mestres que descansen necessàriament en el
diàleg.
No es pot concebre la cultura ni l'esport aïllats
dels col·lectius dels quals sorgixen.
De la mateixa manera que les
seues aportacions han sigut bàsiques a l'hora d'elaborar
el nostre programa, les seues aportacions han de ser tingudes en compte en
el seu desenrotllament i posada en marxa.
I este és l'objectiu
al qual em compromet personalment.
Escoltaré a tots i res es
decidirà sense tindre en compte els implicats.
I amb
açò també compte amb vostés.
Espere les seues
aportacions, i des d'este moment els estenc la mà a
l'expectativa que la col·laboració i el consens
continuen fent progressar la nostra comunitat, ja que la cultura i
l'esport han demostrat ser un autèntic motor de progrés
a la Comunitat Valenciana.
I des d'ací em compromet que
així continue sent.

Molts de vostés són alcaldes de les
seues poblacions.
Vull que sàpien que em tenen al seu costat i que
prestaré tot el suport que des d'esta conselleria siga
possible perquè els pobles i les ciutats gaudisquen de les millors
condicions per a la pràctica de l'esport i de les millors
infraestructures i activitats culturals.

Senyors diputats, la Comunitat Valenciana ha adquirit
renom mundial en l'àmbit esportiu.
Al llarg de
l'última legislatura, el compromís del president Camps
i d'este govern és mantindre la comunitat en esta primera
divisió aconseguida.
No podem, per tant, renunciar als grans
esdeveniments que estan permetent centrar l'atenció mundial en
la nostra terra.
I aprofitaré este avantatge de partida
perquè l'esport de la nostra comunitat es mantinga a
l'altura de les millors regions d'Europa en qualsevol de les
seues manifestacions i modalitats.
(Aplaudiments)

En el govern del Partit Popular estem
convençuts que invertir en esport és invertir en salut, en
benestar, en qualitat de vida.
Davall este prisma de sensibilitat a les
demandes socials i a les necessitats dels ciutadans, treballarem
perquè l'esport siga un vertader suport per a
l'educació, servisca com a instrument per a disminuir les
desigualtats i ajude a la convivència i la integració social.

Durant la present legislatura va a produir-se la
consolidació del canvi en el sistema esportiu, un canvi que
situarà l'esportista com a epicentre de l'esport, com no
podria ser d'una altra manera, i farà que tot el sistema
treballe entorn del benestar de l'esportista en qualsevol de les
seues dimensions: de base, adaptat, aficionat o d'altre nivell.
Per
això al llarg d'esta legislatura portarem a este ple la nova
llei de l'esport, que reconega l'esport com un dret fonamental,
igual que l'educació o la sanitat.

Realitzarem una profunda revisió de la norma
màxima del nostre esport desenrotllant aspectes tan necessaris com
el tribunal valencià de l'esport, que aglutinarà el
comité valencià de disciplina esportiva i dirigirà el
servici d'inspecció esportiva, que vetlarà per la
defensa dels drets dels usuaris esportius.

Pretenem que els ciutadans accedisquen a
l'esport i el practiquen sense cap discriminació,
perquè anem a impulsar accions que normalitzen i democratitzen el
seu ús en primera persona.

S'impulsarà una política esportiva
integral des de la base fins a l'elit, configurant de forma natural
una estructura piramidal que ens porte a consolidar una amplíssima
base esportiva i una elit que tinga una gran projecció
internacional.

I continuarem comptant com a eix vertebrador amb tots
els agents i institucions implicats en la promoció i
organització de l'esport: ajuntaments, diputacions,
universitats, federacions esportives, clubs, esportistes, tècnics,
entrenadors, jutges, àrbitres.
.
.
En realitat, entitats esportives i,
en definitiva, donar suport als agents de l'esport.

Una altra prioritat que desenrotllarem al llarg
d'estos quatre anys és la consolidació del canvi en el
sistema esportiu.
En la passada legislatura, es va iniciar el canvi en el
sistema de la nostra comunitat amb la creació del Consell
Valencià de l'Esport, que ha permès modernitzar
l'estructura administrativa i ha proporcionat l'autonomia de
gestió que l'esport de hui, hui en dia necessita.
Igualment,
s'ha creat el Consell Assessor de l'Esport, òrgan de
participació social en què estan representats tots els
sectors interessats en el fet esportiu i que en la present legislatura
posarem en ple funcionament.

I, sobretot, perquè tot l'anterior puga
dur-se a terme, resulta necessari el manteniment de la inversió.
Les
legislatures del govern del Partit Popular compten en el seu haver amb tres
grans plans d'instal·lacions esportives.
En este moment,
s'ha finalitzat el segon, al mateix temps que s'inicia el
tercer, tercer pla que compta amb una inversió de 60 milions
d'euros, mantenint el ritme d'inversió per a continuar
construint noves infraestructures esportives dotades i equipades per a
garantir la pràctica esportiva de qualitat òptima i en
condicions de seguretat.
(Aplaudiments)

Tot açò es plasma en el pla
d'instal·lacions esportives, pla de cooperació
municipal, que pretén distribuir les aportacions econòmiques
i tècniques de les diputacions i La Generalitat en
col·laboració amb els municipis d'una manera objectiva
i racional, de manera que puguen obtindre's els majors beneficis
socials i econòmics de les inversions públiques.

I en este context, elaborarem el mapa de
l'esport valencià, que es configurarà com a ferramenta
bàsica per a definir noves necessitats quant a infraestructures,
ajudes, subvencions i qualsevol activitat que es pretenga portar a la
pràctica.
El nostre gran objectiu: democratitzar l'esport
perquè arribe a tots els ciutadans de la Comunitat Valenciana.
L'esport organitzat, el suport a la gent de l'esport, les
inversions en infraestructures esportives seran la base de les nostres
actuacions.
I perquè així siga, les nostres federacions
esportives han de comptar amb els mitjans i les infraestructures
necessàries.
Eixa és la nostra missió.

Per això, els anuncie, i este és un
altre dels nostres projectes, que al llarg d'esta legislatura
construirem una gran infraestructura en què tindran cabuda totes les
federacions esportives de la Comunitat Valenciana, una gran casa de
l'esport que les acollirà i en la qual disposaran de
l'espai i els mitjans suficients per a desenrotllar els seus fins al
servici dels esportistes.
(Aplaudiments)

Hem de cuidar el nostre planter i promocionar la
pràctica esportiva a tots els nivells.
I per això, em propose
prestar especial atenció a l'esport de base.
El model dels
jocs esportius de la Comunitat Valenciana, que esta temporada complix la
seua XXV edició amb més d'11.
000 equips, ha
d'estar en contínua evolució i expansió.
L'objectiu fonamental que ens marquem és arribar a tots els
xiquets i jóvens valencians.

I, finalment, però no menys important,
l'organització esportiva.
Des del govern valencià,
entenem que l'esport deu d'organitzar-se i dirigir-se
perquè no es perden els valors i beneficis que conté.
Per
això, promocionarem la importància d'associar-se entorn
de l'esport i desenrotllarem figures associatives més
versàtils, plurals i lliures que s'adeqüen a les noves
necessitats associatives i que apliquen la Llei del dret
d'associació a l'associacionisme esportiu.
Seran ells,
els esportistes, els que, des de la base, s'organitzen, participen i
decidisquen.

Per un altre costat, continuarem fent les nostres
platges accessibles per a la pràctica de l'esport adaptat en
col·laboració amb la Conselleria de Benestar Social i la
Federació d'Esports Adaptats (aplaudiments), federació amb la qual continuarem
col·laborant, com hem fet amb el programa Hospiesport, per a la
integració per mitjà de l'esport de les persones que
patixen una discapacitat a conseqüència d'un trauma,
durant la seua estada hospitalària i la rehabilitació.

Senyories, donarem suport als esportistes valencians
d'alt nivell, olímpics i paralímpics, tant en la seua
carrera esportiva com en la seua integració social i laboral.
Implantarem el pla ADO autonòmic a través de la
fundació Proesport i amb suport de la televisió
pública valenciana, comptant amb les inversions de les grans
empreses en els nostres esportistes.

També escometrem l'ampliació de
millora de la xarxa de centres de tecnificació esportiva, on les
federacions desenrotllen els seus programes de tecnificació fins a
aconseguir els dos centres per província i es finalitzarà la
xarxa d'escoles de la mar.

I els anuncie que treballarem amb la Conselleria
d'Educació en la consolidació de la Setmana Blava,
dirigida als estudiants d'Educació Secundària,
açò unit a altres actuacions amb l'objectiu de
popularitzar els esports nàutics desenrotllats en la mar, el nostre
medi natural més extens.

I no podem oblidar l'esport autòcton.
Volem que els valencians senten l'esport com un fenomen cultural de
recuperació de les nostres tradicions i, al mateix temps, de
projecció de futur.
Per això, continuarem promocionant els
esports i jocs tradicionals, la competició en categories inferiors;
continuarem amb la investigació sobre el patrimoni ludicoesportiu de
la nostra comunitat, promovent estudis sobre l'esport tradicional.

Gràcies als esforços dels governs del
Partit Popular, la Comunitat Valenciana és protagonista de grans
esdeveniments de repercussió mundial i continuarem sent el centre
d'atenció de l'esport internacional.
Acaba de tindre
lloc l'Eurobasket 2007, en el qual Alacant ha sigut subseu, i en
2008, se celebra la Volvo Ocean's Race i els mundials
d'atletisme en pista coberta.
També en 2008, tindrà
lloc a Castelló la VI edició dels jocs nacionals Special
Olympics i, este mateix any, tornem a tindre proves del mundial de
motociclisme.

I entre tots els grans esdeveniments que acull la
comunitat, de nou ens posa en el centre d'atenció de totes les
mirades la Fórmula l, que correrà en agost de 2008 pel
circuit urbà de València i la XXXIII edició de
l'America's Cup.
(Aplaudiments)

Senyories, no ho devem haver fet molt malament quan
l'organització d'este esdeveniment decidix realitzar
dues edicions seguides a la nostra comunitat.
I tampoc ho hem d'haver
fet tan malament perquè se celebren en una mateixa ciutat al mateix
temps les proves de Fórmula 1 i l'America's Cup, una cosa sense precedents en tot el món.

I arribats a este punt, els informe que la Comunitat
Valenciana continuarà patrocinant la selecció espanyola de
bàsquet.
Este govern va iniciar este patrocini abans que la
selecció fóra campiona del món i subcampiona
d'Europa i ara renovem per tres anys més esta
col·laboració amb la federació espanyola.
(Aplaudiments)

Dos projectes de gran èxit que s'unixen:
el bàsquet espanyol i la Comunitat Valenciana.
Este nivell
d'activitat i la qualitat de tots estos esdeveniments, fa necessari
crear el comité estratègic d'esdeveniments esportius
per a continuar captant grans esdeveniments internacionals amb un elevat
interés per a la promoció exterior de la comunitat,
planificar l'organització i promocionar els clubs i
federacions en l'organització d'activitats que
excedisquen el seu àmbit de competència.

Senyories, el circuit de la Comunitat Valenciana
Ricardo Tormo és un referent mundial, no tan sols per la qualitat i
quantitat dels esdeveniments que acull, sinó també per la
gran quantitat d'aficionats que es donen cita en cadascuna de les
proves.
I és lògic que així siga, si tenim en compte
que la nostra comunitat té gran tradició en la
pràctica d'esports de motor i que l'afició
valenciana al motociclisme és coneguda en tot el món.

El circuit acull cinc dels campionats més
prestigiosos del calendari internacional de les competicions del motor: el
mundial de motociclisme, campionat del món de superbikes, campionat del món de
turismes, les Le Mans Series, les GP2 Series -i que, per cert, se
celebren en el pròxim cap de setmana- i, a més,
més de 100 dies d'entrenaments de Fórmula 1 durant este
any passat.

La celebració de totes les competicions i
exhibicions que ha acollit el circuit, a banda de la repercussió
mundial que estos esdeveniments tenen, ha suposat una gran
repercussió econòmica en l'àrea
d'influència del circuit, tant en impacte directe com en
l'indirecte.

Però cal mirar al futur.
El pròxim mes
de novembre arriba el Gran Premi de Motociclisme, que està firmat
fins a 2011 i que garantix que el circuit serà la seu de la millor
prova del mundial de motos.
(Aplaudiments)

Senyories, voldria que em permeteren que abans
d'avançar amb la meua intervenció centrant-me ja en
matèria de cultura, els informe del resultat de la meua
reunió d'este matí amb el ministre de Cultura, senyor
César Antonio Molina, i tres eren les grans reivindicacions que
portàvem per part d'esta comunitat; tres eren les grans
necessitats que té este govern i que, entenem, mos corresponen.

Per un costat, el finançament del Palau de les
Arts.
Per una segona part, l'última fase de
l'ampliació del Museu Sant Pius V i recuperar també la
subvenció que el ministeri mos va retirar en 2007 a l'Institut
Valencià de la Música per a la temporada lírica.

He exigit al ministre que estes tres reivindicacions
siguen ateses per acabar amb la discriminació d'esta
comunitat, que estem patint respecte d'altres com han dit en totes
les intervencions tots els consellers que per ací han estat fent les
seues compareixences.
I he de dir que la resposta del ministre,
l'actitud del ministre ha sigut d'ignorància total, tant
amb el Palau de les Arts, que ja han eixit els pressupostos i mos deixen
igual, cosa que tant al Teatro Real de Madrid, com al Liceu de Barcelona,
com a La Maestranza de Sevilla estan augmentant-los els pressupostos i a la
Comunitat Valenciana no mos els han augmentat en res.

Aleshores, l'única cosa que mos queda
és esperar a març, a vore si aixina podem aconseguir tindre
mosatros, a través de Mariano Rajoy (aplaudiments) finançament per a la cultura de la nostra
comunitat.

També hem portat al ministre una altra
exigència, i era que el valencià deixe d'estar
exclòs en la catalogació de llibres en la Biblioteca
Nacional.
Esta exclusió obeïx a criteris polítics abans
que científics i és una reivindicació de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, d'este govern i,
conseqüentment, amb l'esperit.
.
.
està totalment en contra
de l'esperit del nostre Estatut d'autonomia perquè no
mos han fet cas.
El ministre no ha fet cap cas.
Li hem dit que ha de
catalogar-ho en l'epígraf «val» de valencià
i és com si estiguérem, no sé, parlant amb la lluna.

I, seguidament, bé, doncs, el tema que
està ara a la palestra.
Hem acabat comentant-li que acabara amb la
discriminació que existix en esta institució, aixina com els
atacs a les nostres senyes d'identitat des del govern central.
Per
això li hem demanat també al ministre que deixe de
finançar qualsevol iniciativa que pretenga que la comunitat forme
part dels que alguns anomenen «Països Catalans», (aplaudiments) com ha segut el cas
de l'organització de l'exposició «Cent anys
de ciència i cultura en els Països Catalans», i el
ministre s'ha llavat les mans, (veus) ha dit que és problema dels valencians i dels
catalans i que mosatros, que ens apanyem, que ell dóna una
subvenció i que amb la subvenció que fagen el que vullguen.
S'ha llavat les mans, és vergonyós, mos s'han
burlat novament senyores i senyors, a la cara.
(Aplaudiments)

Senyors diputats, la Comunitat Valenciana és
imparable en l'àmbit cultural, a pesar que el ministre i el
govern central no mos ajuden.
Durant l'última dècada, a
la nostra comunitat l'oferta de productes i servicis culturals ha
creixcut notablement, de la mateixa manera que ho ha fet la demanda.
La
millor connexió dels espais culturals ens ha permés eixir de
mercats tradicionalment locals als internacionals gràcies a
l'esforç d'inversió realitzat i projecció
de la política cultural valenciana.
I, també,
conseqüència de tot això és que la
definició i la gestió de les polítiques culturals ha
superat l'estricta temàtica artística i es convertix en
una qüestió estratègica.
Per això, la
política cultural  per a este govern ha passat de ser
considerada com a gasto a complir una funció inversora, no
només en l'aspecte econòmic, sinó també
una inversió social de futur i de benestar que encara és
més important.

Els nostres objectius bàsics en
l'àmbit cultural passen per fer de la cultura un element clau
de cohesió i integració social, i per això establirem
mesures per a l'accessibilitat de tots als béns culturals,
fomentant el seu ús i gaudi.
Volem democratitzar la cultura i fer-la
arribar a tota la societat valenciana, fer de la cultura un agent
multiplicador a l'hora de generar riquesa, convertir la cultura en un
mitjà per a la projecció internacional de la Comunitat
Valenciana al mateix temps que es configura com a element diferenciador de
la nostra societat.
Aprofundir en el fet cultural valencià les
nostres arrels, les nostres tradicions, en definitiva, la nostra
història, com un element diferenciador que reafirma els valors de la
nostra societat i que ens fa, als valencians, singulars, un poble
innovador, creatiu i dinàmic.

Senyors diputats, el meu gran objectiu en tots els
àmbits culturals és, sobretot, incentivar la producció
pròpia, així com la seua posterior exhibició i
difusió.
Per a fer tela, cal tindre fil, i en la Comunitat
Valenciana tenim el millor fil, tenim la millor matèria prima, tenim
els millors artistes, músics, conjunts, culturals, intèrprets
de tots els gèneres i les millors, sobretot, també,
infraestructures.
És la nostra missió posar tots els mitjans
econòmics i organitzatius i donar tot el suport perquè les
nostres produccions siguen una realitat.

Una realitat que tots els valencians tenen dret a
disfrutar i, per això, anem a exhibir-les per tota la comunitat, de
manera que en tots els racons de la nostra comunitat es puga disfrutar
d'estes, i, finalment, exportar-les a la resta d'Espanya i del
món.
Donarem difusió a les creacions dels nostres artistes i
ajudarem a portar-les fora de la comunitat i donar-mos de nou a
conéixer com la comunitat creadora i dinàmica que som.

Senyors diputats, crearem el Centre Teatral de La
Generalitat com a centre de producció teatral, que amb el ballet de
La Generalitat i a través del Centre Coreogràfic
donarà cabuda al nombre més gran d'actors i ballarins
valencians en les nostres produccions.
Tot açò requerix el
desplegament reglamentari de la llei d'ordenació de teatre i
dansa, per a completar el marc legislatiu que ens permeta dur a terme tot
el que preveu esta àrea, desplegament que ja està en marxa i
prompte vorà la llum.

Continuarem vertebrant la Comunitat Valenciana per
mitjà de la cultura, potenciant el circuit de teatres així
com els festivals, i impulsarem la presència de la cultura
valenciana en les fires i mostres a través de les quals donem a
conéixer als programadors el que s'està fent
ací.
I entre estes, no podria ser d'una altra manera, el
millor aparador que tot el sector teatral valencià té per a
vendre les seues produccions, la Mostra de Teatre d'Alcoi.

I si la producció pròpia, la seua
exhibició i difusió són importants en les arts
escèniques, també ho són en la música.
També en este àmbit disposem de la millor matèria
prima i de la millor infraestructura: el Palau de les Arts, mitjans
privilegiats per a realitzar les millors produccions.
La major aposta del
president de La Generalitat s'ha convertir en el vaixell
insígnia de la Comunitat Valenciana.
El palau és,
després d'una única temporada, un referent a nivell
internacional, i al llarg d'esta legislatura em propose consolidar-lo
com a centre de producció que ja està exportant les seues
produccions a altres teatres d'òpera a l'estranger i, a
tot això, insistixc, després d'una única
temporada.
(Aplaudiments)

El palau és tot un èxit.
L'interés dels valencians és inclús major que el
de la primera temporada, la qual cosa demostra que amb este gran teatre
d'òpera La Generalitat ha atés una demanda musical que
no estava coberta.
La qualitat de la programació, dels
intèrprets i dels directors és indiscutible i ja es reconeix
a nivell mundial.
L'orquestra titular del palau, l'Orquestra de
la Comunitat Valenciana, està a l'altura de les millors
orquestres del món, segons han afirmat -açò no
ho dic jo- els més prestigiosos directors d'orquestra.
Posarem en funcionament l'auditori del palau per a produccions de
menor format, que es portaran a altres teatres i auditoris de la Comunitat
Valenciana.

La música és una manifestació
artística en què més ha destacat i destaca la
Comunitat Valenciana, una manifestació artística en
què cada poble i ciutat de la nostra comunitat tenen alguna cosa a
dir.
En eixe sentit, aprofundirem la col·laboració amb la
federació de societats musicals.
La vitalitat i dinamisme de les
societats musicals les ha convertides en bressol d'intèrprets
que nodrixen bandes i orquestres a tota Espanya i Europa, i exercirem
activitats que fomenten i amplien més inclús la seua
repercussió.
Potenciarem la Jove Orquestra i el Cor de La
Generalitat, recuperarem partitures dels nostres músics valencians i
programarem concerts amb les partitures recuperades a través de la
xarxa musical.

Des de l'Institut Valencià de
Cinematografia continuarem donant suport a la producció dels
jóvens realitzadors a través del Cinema Jove.
Vull
també recordar l'ampliació de la Sala Juan Piqueras y
Moratín.
De la mateixa manera que els he anunciat en l'esport,
hem de conéixer l'estat de les nostres infraestructures, i per
això anem a elaborar un mapa d'infraestructures culturals de
la comunitat.
De la mateixa manera i pels mateixos motius, ens
permetrà conéixer les necessitats de futur i optimitzar
l'ús de les existents per a racionalitzar el gasto i vertebrar
ordenadament els espais culturals de la Comunitat Valenciana.

L'àrea museística
experimentarà en esta legislatura un impuls espectacular.
Els
nostres museus, IVAM i San Pío V augmenten cada any les seus xifres
de visitants, com les dades testifiquen gràcies a una
programació de qualitat i variada.
No obstant això, es fa
necessari intervindre en les infraestructures que acullen estos museus, i
per això els anuncie que prosseguirà l'ampliació
de l'IVAM i que completarem la restauració del Centre del
Carme com a centre cultural de referència de La Generalitat.
(Aplaudiments)

Pel que fa al Museu San Pío V, en la meua
reunió del ministre, ja els he dit que de moment no tenim
contestació, tingam l'esperança de vore si en algun
moment veem alguna partida per a l'ampliació i que
açò siga una realitat.

Per la seua banda, el consorci de museus
continuarà mantenint el lideratge en
l'excel·lència de les seues exposicions complint amb
els seus fins fundacionals de promocionar els nostres artistes en
l'àmbit nacional i internacional, així com la
recuperació de les figures emblemàtiques de la
història de l'art valencià, com han estat fent amb
Sorolla, Benlliure o Tuset.

Continuarem treballant en el monestir de Santa Maria
del Puig per al seu ús públic, i en este moment els anuncie
també que el Museu de la Impremta i les Arts Gràfiques que es
troba en este monestir s'inaugurarà abans que acabe
l'any.
Continuem invertint en els nostres museus.
Les obres
d'adequació del palau del Baró de Vallverd ja han sigut
adjudicades, per la qual cosa, el museu de la indumentària es
convertirà en una realitat l'any que ve.
O el Mudim, museu
paleontològic de Morella, centre de referència de la
paleontologia de la Comunitat Valenciana.

Des del Partit Popular i des d'este govern
liderat pel president Camps, hem fet i fem del nostre patrimoni el nostre
gran compromís, presentant dos candidatures a patrimoni de la
humanitat: el Tribunal de les Auies i les icnites de dinosaures,
gràcies a la intensa i fructífera relació amb la
UNESCO.
I en este punt em permet recordar-los que l'any passat es va
celebrar el seixanta aniversari d'esta institució a
València, esdeveniment seguit per totes les televisions del
món.
València està de moda, també, en el
reconeiximent d'institucions supranacionals, com va reconéixer
el seu director general, Koichiro Matsuura.

És molt allò que s'ha aconseguit
en matèria de recuperació de patrimoni i molt més el
que farem, començant per la normalització legislativa per a
la preservació patrimonial.
En este àmbit, els anuncie que en
breu portarem a Les Corts la llei del monestir de la Valldigna així
com la llei de parcs naturals, que actualment està en fase de
tràmit.
(Aplaudiments) Incrementarem les declaracions de bé
d'interés cultural, amb el major grau de protecció que
suposa per a tots aquells béns declarats com a tals.

La recuperació, recopilació i
difusió del patrimoni historicoartístic valencià
és i continuarà sent una prioritat d'este govern.
Bona
prova d'això és la faena duta a terme per la
Fundació Llum de les Imatges.
Les xifres avalen
l'excel·lent gestió i bons resultats que les sis
edicions celebrades han aconseguit: més de dos milions de visitants
fins al moment, 36 immobles restaurats, 2.
000 béns mobles i una gran
inversió plenament rendibilitzada de més de setanta milions
d'euros.
Entenem que este és el camí i que, per tot
això, la Fundació Llum de les Imatges celebrarà al
llarg d'esta legislatura tres edicions més en les tres
províncies, vertebrant novament per mitjà de la cultura la
nostra comunitat.
La pròxima edició tindrà lloc a
Castelló, Villarreal i Burriana en 2008.
La següent es
realitzarà en 2009 a València.
I, finalment, en 2010 es
celebrarà una altra edició a Alcoi.

Continuarem optimitzant els recursos destinats a la
preservació del patrimoni de la comunitat per mitjà de les
fundacions culturals de La Generalitat, que continuaran treballant en la
recuperació i restauració en els seus àmbits
d'actuació.

Senyors diputats, en el patrimoni cultural
valencià residix gran part de la nostra memòria i esta
legislatura suposa l'inici d'una nova etapa per als arxius
valencians.
Els nostres objectius bàsics en matèria
d'arxius són la intervenció en noves infraestructures
arxivístiques.
Actuarem en la informatització i gestió
integral de documentació, la digitalització i la
difusió dels arxius, fomentant la investigació
històrica dels arxius per mitjà de convenis amb les
universitats i per mitjà de beques d'investigació.

La Direcció General del Llibre, Arxius i
Biblioteques continuarà desenrotllant la seua activitat i totes les
seues campanyes, a les quals s'afegirà
l'elaboració d'un diccionari d'autors valencians,
que serà una realitat esta legislatura.
Serà prioritari en
esta àrea aconseguir del ministeri les necessàries reformes
en les biblioteques públiques provincials, que requerixen reformes
urgents tant en el cas d'Alacant com en el cas d'Oriola.

Senyories, la legislatura que hem iniciat suposa una
oportunitat excepcional per a reafirmar les nostres senyes
d'identitat a través d'un fet cultural: celebrem el 800
aniversari del naiximent del rei Jaume I i el Consell ha declarat
l'any 2008 Any Jaume I, any en què també recordarem
altres figures històriques.
Així mateix, el Grup Parlamentari
Popular ha tramitat una proposició no de llei en suport d'esta
iniciativa, per la qual cosa, sol·licite d'esta cambra, hereva
de la fundada pel rei Jaume I, l'adhesió a este acord, de
manera que tots els valencians (aplaudiments) ací representats.
.
.
de manera que tots els
valencians ací representats retren homenatge al fundador del Regne
de València.

El rei Jaume I és una de les figueres
emblemàtiques més representatives del Regne de
València i, al mateix temps, una de les nostres senyes
d'identitat més venerades.
Recordem el rei com a conqueridor,
però la seua figura transcendix este tret.
Jaume I va dotar el Regne
de València dels seus propis furs, creant institucions
econòmiques, polítiques i socials tan avançades que
van ser copiades a tota Europa.
Va ser, en definitiva, el millor legislador
de la seua època i, possiblement, un dels millor de tots els temps.
Va fundar un regne en què els seus ciutadans disfrutaven
d'àmplies llibertats, disposaven del seus òrgans
representatius, el seu govern i sistema judicial, així com una
hisenda i normes pròpies.

Amb l'octau centenari del naixement de Jaume I
celebrarem els 550 anys de la mort d'Alfons el Magnànim i del
papa Calixt III.
Devem a este rei, Alfons el Magnànim, la
commemoració del Nou d'Octubre, perquè va ser ell qui
quan es complia el segon centenari de la presa de València va
decretar que esta fóra data de precepte per a tots els valencians.

Totes estes dates poden perfectament servir
d'ordit perquè els valencians rememorem el millor del nostre
passat i extraguem d'ací els elements on construir presents i
futurs de forma harmònica, ben arrelada i sentida.

Estem fent, estem completant un programa commemoratiu
que comprén celebracions i activitats de qualsevol tipus, en el qual
volem implicar tota la societat valenciana.

Senyories, des d'estes Corts, amb més de
500 anys de trajectòria al seu haver, els estenc la mà per a
aconseguir estos propòsits i dur a terme els objectius que els he
anunciat, un esport i una cultura plurals, a l'abast de tots els
ciutadans, i per a la qual cosa compte amb tots.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

En representació del Grup Parlamentari
Socialista, té la paraula la il·lustre diputada Ana Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Buenas tardes.

Señores diputados, diputadas.

Señora consellera.

La nobleza parlamentaria.
.
.
me corresponde a
mí darle en este caso la enhorabuena y mucha suerte en su cometido
en esta nueva no competencia, sino nueva usted en la materia, porque he de
recordarle que la Conselleria de Cultura ya existía como tal en la
legislatura socialista.
Y además, funcionaba y funcionaba bien,
perfectamente, y estaba estructurada como correspondía.

Usted llega ahora no a una nueva conselleria, sino después de
haber dado muchos trompazos, falta de aciertos, cúmulo de errores,
trompicones, digamos, en toda una serie de legislaturas del Partido
Popular.
Porque me permitirá recordar que, en este caso, Cultura ha
sido probablemente el área dentro del Partido Popular que más
bajas políticas ha tenido.
Ha tenido ceses, dimisiones, despidos,
dimisiones, huidos.
.
.
De todo, de todo ha habido durante la etapa del
Partido Popular.
Es más, hasta Camps fue conseller de Cultura, creo que ni él mismo se acuerda, ni nadie
se acuerda, pero él lo fue, conseller de Cultura.
Consellers, secretarios autonómicos y directores generales que
han ido cayendo en la batalla.
Y usted se dará cuenta cuando vea
que, efectivamente, la ejecución de los presupuestos apenas suele
cumplirse, muchas veces no llega ni al 50%, ahí tiene la
ejecución de 2006, y donde existen además numerosas leyes que
se acumulan en el cajón sin poder desarrollar ni con
inversión ni con desarrollo reglamentario.

Usted misma comentaba, con muy buena voluntad, un
sinfín de leyes culturales o deportivas, que todas ellas ya las
hemos oído, esta vez en boca del anterior conseller, en boca del otro anterior conseller y de tantos cuantos
han pasado aquí y que por supuesto no se ha llevado adelante.

Es más, fíjese, usted llega aquí
a una conselleria que
ha navegado en la incoherencia ideológica más profunda.
Habría que recordar a aquel conseller, Fernando Villalonga, que era nacionalista, amigo de sus
amigos, defensor de la unidad lingüística, para acabar en la
gestión de su anterior predecesor, de su anterior predecesor, que
protagonizó, como antes recordaba mi compañero, ese golpe de
estado en la Academia Valenciana de la Lengua, el menosprecio al Consell
Valencià de Cultura i la protesta más importante.
.
.
(aplaudiments) la protesta
más importante que en ninguna ciudad europea ha habido del sector
profesional de la cultura por la falta de ayudas recibidas y por la
censura.
Cultura y censura suelen casar mal, señora consellera, pero aquí se ha
practicado.
Por eso a mí me gustaba oírla hablar de
diálogo, de pluralismo, de libertad.
Supongo que en Alcoy
habrá sido esa la gestión que, como concejala de cultura,
haya llevado usted allí adelante.

Pero le digo: llega usted ahora, y a mí,
sinceramente, no me gusta cómo la ha tratado este gobierno, como ha
tratado, en este caso, a la Conselleria de Cultura, porque daba la
impresión de que le habían dicho: «Usted tiene
veinticuatro horas para desalojar, veinticuatro horas total para
desalojar».
Su predecesor, fíjese, ya ha cambiado el
rótulo de la conselleria, ha borrado lo de Cultura y Deporte, se ha quedado
prácticamente con todo el presupuesto, o con todo, con toda la
consignación presupuestaria y casi con todo el personal.

Usted ha tenido que reconstruir la conselleria.
Patrimonio, la tiene en
Colón; archivos y libros, en San Miguel de los Reyes; exposiciones y
consorcio, en Convento del Carmen; deportes, en Nuevo Centro; y el staff y la corte, en ninguno de
ellos.
¡Hombre!
, yo no sé si será difícil la
gestión, pero al menos kilométrica, para poder hacer los
expedientes, va a ser.
Y a eso se suma todo el proceso administrativo y
económico que tiene usted parado por no tener consignación
presupuestaria, porque su colega y compañero ha sido más
espabilado y ha cogido el dinero.
Quizás esa ha sido la razón
de tener que ir corriendo al Ministerio de Cultura a pedir un presupuesto
que aquí sus propios compañeros todavía no le han dado
el visto bueno para ello.
(Aplaudiments)

Y lo que más me sorprende, para finalizar esta
ceremonia de la confusión.
.
.
Usted, desde luego, puede nombrar
lógicamente a quien quiera, y bienvenidos todos, y yo no voy a dudar
de la capacidad profesional de nadie y tienen todos mi visto bueno.
Pero,
claro, me ha sorprendido que nadie de los nombrados, ni secretario
autonómico ni directores generales, tengan algo que ver en el
currículum con la cultura.
No sé si eso es desconfianza o
desconocimiento, porque salvo la secretaria autonómica de deportes,
el resto no tiene nada que ver con el área que tratan.
Y en este
caso, la secretaria autonómica de deportes no la nombró
usted.
Antes supimos quién era la secretaria autonómica que
la consellera de
deportes.

Pero me gustaría que habláramos de la
herencia que usted se encuentra, porque, efectivamente, creo que de eso ha
pasado bastante por alto, y es de lo que vamos a hablar, del día a
día.
Usted se va a encontrar, y se ha encontrado ya, unos
funcionarios desesperados y aburridos por no poder trabajar, puesto que los
proyectos pasan por encima de la mesa y se van a fundaciones, a fundaciones
-usted mencionaba, pero no decía-, que son las que
sirven para no rendir cuentas públicamente aquí en las Cortes
ni a los ciudadanos, para no saber quiénes trabajan allí o en
qué se gasta el dinero.
Fundaciones que han servido para colocar a
amigos, familiares, parientes, hasta alguna mujer del conseller tiene el traje a medida
hecho con la plaza.
Algunas con serias sospechas de esas fundaciones, como
la protegida por Carlos Fabra.

Se va a encontrar, además, con una conselleria.
.
.
Por cierto, yo
le echo el guante, a ver si usted me lo recoge también, de poder ser
yo quien vea todas las cuentas públicas de las distintas
fundaciones.
Sería también un buen ejemplo para empezar esta
legislatura.
Se va a encontrar, evidentemente, con proyectos que aparecen y
desaparecen, y usted mencionaba algunos, y además sin
explicación.
Aparecen y desaparecen proyectos, como la malograda
Ciudad del Teatro, de la que ya nadie nunca más se supo, ni en
Educación ni en Cultura, y uno no sabe qué van a hacer los
saguntinos.

Hablaba usted de la ampliación y la subsede del
IVAM.
Supongo que esa será una espinita que se le ha quedado clavada
en el corazón, puesto que la ampliación y la subsede del IVAM
se comprometieron en Alcoy este gobierno, el de Camps, a que se
realizaría allí en su pueblo cuando usted era concejala de
Cultura.
Espero que tal desagravio se pueda llevan adelante.

Mire, su conselleria ha servido para que estómagos agradecidos,
efectivamente, sí hayan estado durante tiempo cobrando, y sigan.
Si
no, que le pregunten al señor Villaescusa o al señor
José Luis Gimeno, con esa inexistente Ciudad de las Lenguas.

Usted se encuentra con dos consellerias, y es de lo que no hemos hablado, se encuentra con dos consellerias, con dos.
Una conselleria con dos rostros
diferentes, digamos, la del lujo y la del oropel, la de los grandes
proyectos, la del despilfarro, el sobrecoste, los absurdos y escandalosos
contratos con blindajes, los aviones privados, los vuelos en Concorde, las limusinas, que de
todo eso no he oído nada.
Y por eso, usted se encuentra con una
cultura encima de su mesa comprada a base de talonario, y ahora mismo tiene
salarios de 300.
000 euros, blindajes de un millón o indemnizaciones
judiciales ante las que tendremos que responder todos los valencianos.
Y me
gustaría saber qué piensa.

Pero la cultura del día a día, la
gestión del día a día es la de la limosna, los
recortes, las deudas, el bajísimo presupuesto que afecta siempre a
los ayuntamientos y a los profesionales del sector.
Usted decía, y
me ha gustado mucho, que va a ayudar a los ayuntamientos a que puedan
desarrollar la cultura y se descentralice.
¿Sabe que en estos
momentos los 90 museos municipales de la Comunidad Valenciana reciben al
año menos que cobra la intendente del palau?
Y es más,
reciben en el 2007 un 20% menos de lo que recibieron en el año 1996,
la cantidad de 250.
000 euros.
Un reto a poner en marcha.

Hablaba usted de deportes, cuando se ha hecho una
política, en mi opinión, permítame, de escaparate y
llena de falsedades.
Alguien recuerda o hay que decir algo a cerca de la
Ciudad de la Pelota, los juegos europeos para el 2007, el centro de alto
rendimiento, los centros de tecnificación, la nueva ley de deporte
que usted volvía a mencionar, una vez más, la habremos
oído cuatro o cinco veces en los consellers.

Mire, enhorabuena de que los deportistas reciban becas
en nuestra comunidad, cuando han tenido durante doce años que
emigrar para poder, efectivamente, profesionalizarse.
Y enhorabuena que
sean nuestros niños los que vayan a recibir lo que no han recibido
hasta ahora, porque somos la comunidad que menos práctica deportiva
tiene, puesto que el deporte escolar recibe menos dinero que en el
año 1995.

Esa es la política cultural que ha
traído que en esta comunidad estemos en los últimos
índices por debajo de la media española en hábitos de
cultura.

Hablaba usted de riqueza.
Yo solo le voy a comentar
una cuestión: vea usted el último gráfico de
evolución de empleo en el sector cultural y verá como estamos
muy por debajo de la media española, desde el año 2000 hasta
el 2006, por debajo de la media española en evolución de
empleo en cultura.
Ni siquiera somos la tercera comunidad, somos la
séptima.
Es decir, ese no es el peso ni la riqueza que corresponde.

Solo en una cosa, solo en una hemos superado, hemos
superado en índice de lectores, que hemos crecido en dos años
cinco puestos.
Bienvenido sea.
Y, ¿a qué se debe?
Pregúnteselo a su predecesor que lo tiene al lado y le podrá
contestar.
El señor Font de Mora durante dos años de gobierno
de José Luis Rodríguez Zapatero ha firmado en su conselleria hasta 23 convenios con
los distintos ministerios del gobierno central.
23 convenios.
No ha
descansado ni en vacaciones, no le ha dado tiempo.
Y eso ha hecho que la
política (veus) de Zapatero en inversión de libros, que ha sido
además ejemplar, haya llegado a esta comunidad en dos años,
por parte del gobierno central, más que en toda la década del
Partido Popular, más que en toda la década.
Esa ha sido la
colaboración y la ayuda que usted encontraba esta mañana en
el ministerio.
Porque, claro, viene a decirnos esto hoy, cuando resulta que
sabemos, por los presupuestos generales del estado, que somos la comunidad
que más crece en el presupuesto general del 2008, que somos la
comunidad (veus) que
más dinero en aumento va a recibir.

Y dice usted: «Quiero verlo».
Pues vamos a
verlo.
Dígame usted, además, y recuérdeme, porque yo
sí puedo garantizar, desde luego, el compromiso, y ahí
están los datos de los 23 convenios y más que ha firmado el
señor Font de Mora, su predecesor, en Cultura y en Deporte.
.
.
Pero dígame usted, si se acuerda el señor Camps, a lo mejor
podría salir, cuando el era conseller de Cultura, un solo proyecto que financiara el gobierno
central.
Dígame usted cuando el ministro de cultura era el
señor Rajoy, cuando el ministro de cultura era el señor
Rajoy, alguna sola iniciativa o proyecto que se fuera a financiar.
Yo le
puedo decir lo que destinó el señor Rajoy o lo que dijo a
esta comunidad, y eso sí era marginación.
Mire, el
señor Rajoy destinó al Museo Nacional de Artes Decorativas
entonces 765 millones de pesetas, al de escultura de Valladolid (inintel·ligible) .
.
.

La senyora presidenta:

Señora Noguera, por favor, vaya acabando.

La senyora Noguera Montagud:

.
.
.
-segundos, solo- 300 millones de
pesetas y al de cerámica de Valencia 15 millones de pesetas.

Se comprometió a cofinanciar el Museo del Siglo
XIX al 50%, y dos años después el señor
Tarancón -entonces conseller de Cultura- reconoció que nunca llegaría
dinero para ese proyecto.
Y usted habla de la quinta fase de reforma del
San Pío V, la quinta; ninguna, ninguna fue jamás sufragada,
ni pagada por el Partido Popular.
Menos mal que en esta comunidad al
gobierno central no gobierna el Partido Popular, porque si no
seguiríamos con la misma marginación.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula, en
representació del Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís, Josep
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Senyora consellera.

En primer lloc, enhorabona i sort de la seua
gestió -sense segones, dit això- amb tot el meu
desig.

Intentaré en la meua exposició, com he
fet al llarg dels temes que m'han tocat a mi, doncs, que si va alguna
crítica vaja acompanyada de propostes, que pense que és el
que cal en este moment, sobretot perquè com he dit abans, tindrem
després, quan parlem dels pressupostos, sobretot, la capacitat de
discutir, efectivament, si les mesures que vostés proposen van a
realitzar-se o no, que serà el moment important.

Mire, vosté ha parlat i estic d'acord de
la gran qualitat dels músics valencians.
Indubtablement, és
una de les millors coses que tenim.
Quant a l'art,
l'extensió de la música, de l'afició a la
música, no solament a nivell professional, sinó a nivell
d'aficionat és una de les grans riqueses que tenim al
País Valencià.
I a mi m'agradaria que això es
reconeguera a tots el nivells, no només de paraules, i que
l'Orquestra de la Comunitat Valenciana estiguera plagada, plagada, plena de músics valencians i això seria un
desig immediat, esta i totes.

Indubtablement, com he dit, crec que entre les 13
identitats del poble valencià estan, ocupen un lloc prominent les
societats musicals, les bandes de música que diem tots, que
és una expressió artística, però també
són organitzacions que fan una tasca social de gran calat.
Les
bandes amb les seues escoles, no les oblidem, són les iniciadores a
la cultura musical d'una gran part del nostre poble i complixen un
importantíssim paper en totes les poblacions grans i menudes.
En
moltes, solen ser la primera associació cultural que es va
constituir.
Per tant, si volen donar la importància -que crec
que tots les donem- doncs, tenim un lloc per començar, que
són acceptar les propostes que de la Federació de Societats
Musicals de la Comunitat Valenciana se'ls han passat.
Algunes molt
senzilles, com el que el cor de la banda jove es faja a partir d'una
partida específica de l'Institut Valencià de la
Música, en lloc de la subvenció general, de manera que no
incidisca negativament en la dotació general de les societats
musicals, o altres com la creació de la primera plataforma
tecnològica, l'ampliació dels programes de
l'Institut Valencià de la Música, com el programa
d'adquisició dels instruments, per exemple, o la
creació de l'observatori pel desenvolupament de la Llei
valenciana de la música.
Estes són propostes senzilles i que
avui, d'alguna manera, ja podríem arribar a eixos consensos
que tantes vegades parlem i que serien molt positives per a les societats
musicals del nostre país.

Trobe a faltar, trobe a faltar al seu discurs
l'apartat de la literatura valenciana.
Jo crec que això
és una mancança important, i la consellera no se pot permetre eixe luxe.
Jo he revisat
també les seues mesures i en tenen dos que fan referència a
la literatura: una que és editar dues obres anuals de la literatura
històrica valenciana -supose que això se voldrà
dir a la literatura clàssica- està bé, i una
altra que és un poc confusa, que diu: «Divulgaremos el
conocimiento de la lengua y literaturas valencianas, así como la
realidad multilingüe de la Comunidad Valenciana.
» Supose que vol
dir que divulgaran d'igual manera literatura en valencià com
en castellà, no sé si seguint el Pextri en anglès
també, per allò de la promoció de la tercera llengua,
però crec que no és l'objectiu.
Jo crec que ací
tenim una llengua que este moment, en este moment està en un
dèficit comparatiu, i per tant, que caldria promocionar.
I com he
dit que són propostes en positiu jo li propose que arreplegue
també esta proposta de fer una promoció important a nivell
tant d'escriptors com d'editorials que es dediquen a la
publicació de llibres en valencià.

Ha parlat del cine, no podem.
.
.
i parle de
l'Institut Valencià de Cinematografia, jo havia llegit que
estaria al Rialto i poca cosa més.
Ara ha dit alguna cosa
també perquè actuara com a impuls de la indústria
cinematogràfica, però jo voldria també que
l'aplicara a altres llocs, perquè l'impuls és
molt poc concret el que ha dit al respecte i a mi m'agradaria que
estiguera clar, que va a ser un impuls de la indústria
cinematogràfica valenciana, un recolzament del col·lectiu
d'actors o dels actors i músics valencians, que hauria.
.
.
des
d'ahí s'impulsaria el doblatge de les
pel·lícules en valencià, això és fer que
no es lleve la nostra llengua, posar ahí eixe doblatge, a més
de ser una activitat comercial molt important, una indústria molt
important, la indústria del doblatge, que pense que el Consell de La
Generalitat és el que en el seu moment va renunciar que eixa
indústria del doblatge siga una eixida per als nostres actors i
actrius.

Parlant de cine, tenim de parlar de la Ciudad de la
Luz, tenim de parlar perquè els problemes que està portant
-tenim de parlar d'això- tant el vessant formatiu,
on s'han generat inicialment protestes d'estudiants, com
després pareix ser que s'ha trencat el contracte amb
l'empresa encarregada dels cursos de formació, i segons pareix
ser.
.
.
, cosa que ens costarà uns 300.
000 euros; com també,
com també el vessant productiu en el qual -si no me diuen el
contrari- dóna la impressió i almenys jo crec que no
s'estan complint els objectius previstos.
Això, crec que cal
també aclarir-ho i donar-li eixe impuls que toca, perquè
tenim ahí un aspecte que no funciona, un tema que no funciona.

No ha parlat tampoc dels músics valencians, del
concepte de músics en valencià (inintel·ligible) .
.
.
i demane i demane, i no en pla crític,
sinó en pla proposta, la promoció de tots estos músics
 valencians i músics en valencià, a través de la
televisió valenciana, a través de la programació
cultural de La Generalitat, i ho demane perquè este
col·lectiu està apartat en este moment, està apartat i
estan fent un esforç personal ells.

Quant a patrimoni, d'acord, tots els objectius
són positius però, com he dit, s'haurà de vore
la dotació pressupostaria.
I ho dic perquè el que no
és compatible són unes bones intencions de conservació
de tot patrimoni historicoartístic amb el que ha passat en la vila
romana del Campello, una vila romana que es descobrix afectada per la
variant de l'autopista, l'AP-7, i es destruïx, es
destruïx, es permet tècnicament el desmuntatge del 80% del
jaciment de la foia de Santa Maria del Campello.
En lloc de promoure, avui
hi han possibilitats de promoure modificacions de projectes que puguen
salvar una construcció similar, unes runes similars.
Per tant,
ahí he de dir, esta és la part negativa i això crec
que no està en la línia del que ha de ser.
Vosté
comença en la conselleria ara i pense que val la pena que aclarim
els temes.

Pense que és important, una tasca molt
important l'ús del valencià.
L'ús del
valencià, diguem el que diguem està en retrocés i
calen actuacions fermes des del govern per tal d'invertir esta
tendència.
I en primer lloc, cal promocionar el seu ús en
tots els mitjans, principalment la televisió valenciana.
Inclús diria més, caldria fer convenis amb totes aquelles
autonomies amb què ens unix la llengua per tal d'afavorir la
recepció de programes en les diferents variants dialectals que
tenen; i jo li dic valencià, no.
.
.
però en eixes variants,
eh?
Vull recordar una cosa, que s'ha oblidat avui, molt important per
a mi: el decàleg que va fer el president Camps amb totes les seues
orientacions en aquell moment, per a la utilització del
valencià tant oral com escrita a nivell oficial.
Jo crec que
això ja caldria, caldria replegar-ho una altra vegada.

I, lògicament, hi ha una qüestió
que veig negativa i que he de.
.
.
que és precisament la
desaparició de la Direcció General de Política
Lingüística passant les competències a Educació,
com si allò del valencià, com si allò de la nostra
llengua competira només a l'ensenyament.
Jo crec que cal
parlar ací, des de cultura també, del que és
l'extensió de la nostra llengua.

Una proposta molt positiva que ja els haurà
arribat i és que els recorde que fa 75 anys de la signatura de les
normes de Castelló, que això va ser un esdeveniment que
mereix, sens dubte, ser commemorat dignament, pel que va representar per a
la llengua pròpia dels valencians, ja que va suposar un pas decisiu
endavant cap a la normalització de l'ús social del
valencià.
Cal celebrar eixe 75 aniversari de la signatura de les
normes de Castelló, cal que La Generalitat organitze una gran mostra
de caràcter itinerant per a fer-la arribar a tots els pobles.

Cal, també, que la Radiotelevisió
Valenciana prenga nota, prenga nota ja d'este aniversari de
promoció de la nostra llengua.
Simplement, esperem que les seues
paraules d'un programa específic de la cultura tradicional,
indubtablement contiga un programa específic d'ajudes a tot
eixe gran nombre d'associacions que estan treballant per la
recuperació dels nostres costums, de les nostres tradicions, a
nivell de música, a nivell de dansa, recuperació de costums,
oficis, treballs tradicionals, que tot això constituïx la
nostra història.

Vosté ha parlat d'esport.
Jo crec que
caldria ser més expressiva en l'esport autòcton
més important que és la pilota valenciana.
Està clar
que cal ajudar altres esports, està bé que se patrocine la
selecció de bàsquet, però no oblidem la nostra pilota.
És importantíssim que avui tinga una promoció adequada
des de baix, des de les escoles de base, des de les escoles de base de
pilota, que vaja avant.
Però no només això,
indubtablement això és important però també hem
de parlar, quan parlem de la pilota, de la ciutat de la pilota que porta
quatre anys allí parada, que Zaplana, Eduardo Zaplana va posar la
primera pedra, que està adjudicada, que està sense funcionar,
que estan sense avançar les obres, que tenim ahí 500.
000
euros per al pressupost de 2007, que ja vorem quan se.
.
.
això a este
pas, sens dubte, no es va a acabar.
I, per tant, està bé,
però que jo pense que hauré de comparar quant mos costa.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando,
señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-de seguida- quant mos costa la
subvenció del patrocini a la Federació Espanyola de
Bàsquet i què mos costaria fer, quant mos costarà fer
un programa d'acord amb la nostra pilota valenciana.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula, la representant del Grup
Parlamentari Popular, senyora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

Señora presidenta.

Señora consellera.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, quiero felicitar a la consellera por su brillante
intervención y también felicitar al gobierno y al president Camps por cumplir su
compromiso electoral y crear una conselleria específica de cultura y deporte, porque sin
ninguna duda es uno de los objetivos prioritarios del gobierno del Partido
Popular, todo lo relacionado con estos temas.

Querida consellera ha hecho una
exposición clara, con un diseño y un modelo de
política cultural, patrimonial y deportivo que va a dar sin ninguna
duda un nuevo impulso para conseguir una comunidad cada día
más referente en actividades culturales, también en el
deporte y, fundamentalmente, basado en el diálogo y en la
participación.

Una política de promoción cultural y
deportiva accesible para todos, que es sin duda uno de los pilares
básicos del modelo político que el Partido Popular viene
defendiendo en la Comunidad Valenciana desde el año 1995, en el que
llegamos al gobierno.

Señoras y señores diputados, es nuestra
convicción organizar ese modelo para nuestra tierra, en lo que todo
lo relacionado con la cultura sea una pieza clave.
Conseguir, por lo tanto,
una sociedad así más tolerante, una sociedad más
equilibrada, una sociedad más libre, más sensible y
más ilustrada y, por lo tanto, más sana.

Existen, señoras y señores diputados,
numerosas definiciones de la cultura y he tenido la curiosidad o el
interés en estos días, preparando esta intervención,
de buscarlas.
El término «cultura» tiene muchas
acepciones, existe el término «cultura» descriptivo,
como simbólico, estructuralista, antropológico,
etcétera, etcétera.
Pero sí me ha parecido interesante
señalarles -si me lo permiten-, como licencia
quizá también cultural, que viene del latín cultura, que significa
«cultivar», que significa «hacer crecer».
Que ya en
el siglo de las luces es cuando se empieza a referir a la cultura como
cultivo del espíritu, y posteriormente se relaciona a la cultura con
civilización y la cultura como elemento fundamental de desarrollo
antropológico.
Pero de todas las definiciones que he encontrado en
estos días es, quizá, la de la UNESCO la que me ha parecido
más interesante y me permito brevemente decirles o anunciarles en
esta cámara lo que ya en su día la UNESCO definió como
«cultura»: «La cultura da al hombre la capacidad de
reflexionar sobre sí mismo.
Ella es la que hace de nosotros seres
específicamente humanos, racionales, críticos,
éticamente comprometidos.
A través de ella el hombre se
expresa, toma conciencia de sí mismo, se reconoce como un proyecto
inacabado, pone en cuestión sus propias realizaciones, busca
incansablemente nuevas significaciones y, además, crea obras que lo
trascienden.
»

Señoras y señores diputados, es muy
importante señalar aquí que esta definición de cultura
es la que define, sin ninguna duda, al modelo de política cultural
que desarrolla el Partido Popular en esta comunidad desde el año
1995 y que, sin ninguna duda, con la extraordinaria y la excelente
gestión que va a realizar la consellera del gobierno del president Camps, va a dar un nuevo impulso a este modelo cultural.
(Aplaudiments)

Señora consellera, me ha parecido muy interesante su intervención
-insisto- y me gustaría señalarle de toda la
intervención que nos ha ilustrado usted hoy aquí los hitos
que a mí me parecen más interesantes.
Es cierto que somos
imparables en el ámbito cultural; es cierto que hay una
proyección local e internacional, que hay una
internacionalización de la Comunidad Valenciana verdaderamente
extraordinaria gracias a nuestro patrimonio cultural y a nuestras
políticas culturales.

Me complace mucho escucharle, señora consellera, que es una
cuestión estratégica para este gobierno, que no es un gasto,
que es una inversión social de futuro y de bienestar.
Me complace
asimismo escucharle en su discurso, señora consellera, que democratiza, que va a
democratizar cada vez más y cada día más nuestra
política cultural para que llegue a todos, que es un instrumento de
cohesión social y de integración, que multiplica la riqueza,
que nos proyecta en lo internacional y que acoge nuestra historia y
nuestras raíces y nos proporciona cada vez más identidad, que
nuestra producción propia se va a difundir
-perdón- que va usted a realizar un mapa de
infraestructuras culturales.
Me parece importantísimo saber
exactamente qué es lo que tenemos y a dónde queremos llegar.

Y desde el punto de vista de su proyecto patrimonial o
en patrimonio, mejorar, preservar y consolidar todo lo que tenemos y
llevarlo hacia delante, y ese importante anuncio del aniversario del
nacimiento hace 800 años de Jaume I, así como la maravilla
que significa volver a recordar a Alfons el Magnànim i
también a nuestro Calixto III, señora consellera, enhorabuena.

Desde el punto de vista del deporte, tengo que decirle
que va usted a hacer una revolución del modelo deportivo y me parece
muy bien.
Me parece muy interesante que lo utilice como una vía de
educación y de integración social y que, desde luego, ponga
al deportista en el centro de las políticas de su conselleria y del gobierno valenciano y
todo ello desde el diálogo para escuchar a todos.
Es por lo tanto,
señoras y señores diputados, el proyecto de la consellera, una oportunidad
más para reafirmar nuestras señas de identidad.

Señoras y señores diputados, yo creo que
es muy interesante en una cámara hablar de modelos, hablar de
modelos sociales, hablar de la sociedad que queremos.
Para nosotros, para
el Partido Popular, queremos una sociedad que garantice las oportunidades,
que prime el éxito, que fomente y que facilite y promueva la
libertad del individuo, porque creemos en la libertad de la persona.
No
creemos en una sociedad subsidiada a la que son tan aficionados ustedes, el
Partido Socialista.
Sí creemos en las posibilidades del ser humano y
de la capacidad de la que disponen las personas, señorías,
sí creemos.
(Aplaudiments)

Por lo tanto, señoras y señores
diputados, lo que la consellera nos ha ilustrado aquí hoy es que frente a un modelo
intervencionista, rígido e hiperregulado al que son ustedes tan
aficionados, apostamos por una cultura o modelo cultural que innova, que
permite tomar riesgos individuales de las personas, en definitiva, que
crea, que crea libre, que crea libertad, que permite desarrollar al ser
humano en todo su potencial.
Gracias, señorías.
(Aplaudiments)

Tendremos ocasión, señoras y
señores diputados, espero en esta legislatura, de entrar en este
apasionante debate de modelos sociales diferentes, porque son diferentes,
señorías, puesto que la consellera ha puesto sobre la mesa toda una batería de
proyectos que enmarcan una política global y coherente de impulso a
la cultura, al deporte y de defensa y recuperación de nuestro
patrimonio.

Señoras y señores diputados, insisto una
vez más en dar todo nuestro apoyo y decirle a esta consellera que aquí
tiene a su grupo parlamentario para apoyarla efectivamente y para ayudarle
en su gestión, que auguro muy brillante.

En cuanto a las intervenciones de la oposición,
pues ¿qué quiere ustedes que les diga?
Más de lo
mismo.
La señora Noguera, como siempre, pues no habla del fondo de
la cuestión; hace juicios de valor, yo creo que erróneos, si
me permite, señora diputada.
Bueno, me ha parecido que incluso usted
hablaba en broma porque ha debido tener un lapsus
linguae.
Recordar aquí los años
que llevamos gobernando y la cantidad de consellers que ha habido, pues hombre, se lo agradezco que nos
dé usted a todos esta importancia.
En fin, no sé si a usted
eso le conviene mucho.
Evidentemente, nos han votado muchas veces, a
ustedes, no, a nosotros, sí, y en este última, ya ni le
cuento.
Ha habido muchos consellers, sin duda, desde el año 1995.
(Aplaudiments)

Me ha parecido, señora diputada, su
intervención -si me lo permite, con todo cariño se lo
digo, no le quepa duda- farragosa y puntillista; farragosa,
puntillista y algo aburrida, señora diputada.
Me parece pretencioso
pues que hable usted por boca de los funcionarios.
No sé;
déjelos a ellos que también saben hablar.
Me ha parecido un
atrevimiento que hable usted de los currículum de esta
magnífica representación de altos cargos de la Conselleria de
Cultura.
Usted sabrá lo que hace.
No sé cuál
será su currículum, pero, a lo mejor, es usted premio Nobel y
aquí no nos hemos enterado.

En fin, sigue con su cantinela que ya hemos escuchado
en la anterior legislatura, de lo público y lo privado y otra vez lo
mismo, encontrando fantasmas por todos lados.
En fin, usted sabrá,
insisto.
A mí, me hubiera gustado, señora diputada, que nos
planteara algo; que nos planteara cuál es su modelo de
política social, por ejemplo.
A lo mejor, nos lo dice en la
próxima intervención o un año de estos.
Me hubiera
gustado escucharle, porque es que me ha parecido que estábamos
aquí en un programa del corazón, de cotilleo; que si
limusinas, que si un avión, que si quién es quién, que
si fulanita, que si menganito, que si la mujer de uno.
.
.
Oiga,
señora diputada, un poquito más de seriedad.
Díganos
usted cómo haría usted la política cultural,
patrimonial y deportiva en esta comunidad.
Si quiera insistir en el
programa del corazón es usted muy libre.
Nosotros nos seguiremos
divirtiendo y usted sabrá lo que hace.
En fin, a ver si a lo largo
de esta legislatura, señora diputada, es usted capaz de ofrecernos
algo más de lo que nos ha dicho hoy.

En cuanto al señor diputado que ha intervenido
también, al señor Pañella, bien, yo le agradezco mucho
su tono.
Sin duda, y estoy segura, de que la consellera, con esa mano que ha tendido a.
.
.
Yo también
puedo agradecer el tono ¿O no?
¿O yo no puedo agradecer el
tono?
¡Ah!
¡Como veo estas caras!
Yo también puedo
agradecer el tono.
A mí, me gusta mucho el buen tono.
Estoy segura
de que la consellera,
como ya nos ha dicho aquí claramente, va a trabajar desde el
consenso con la mano tendida y, por lo tanto, esas reivindicaciones que
usted ha dicho, yo creo que están en su discurso y creo que
están impregnadas en la política de este gobierno valenciano,
que está impregnada de valencianismo y valencianía desde hace muchos años.

La senyora presidenta:

Señora De Miguel, vaya terminando.

La senyora De Miguel García:

Si a usted le parece poco, bueno, pues será
cuestión de que insistan ustedes y algún esfuerzo de
más se hará, no me cabe la mínima duda.

Acabo, señora presidenta.

Señora consellera, vuelvo a insistirle, aquí tiene usted al grupo
parlamentario para apoyarle en su labor.
Muchísimas gracias y
enhorabuena.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora De Miguel.

Té la paraula la senyora consellera.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

Muchas gracias, presidenta, de nuevo.

Bien, en primer lugar, pues quiero agradecer esas
felicitaciones que me han elevado por ser la nueva consellera, fundamentalmente el apoyo
recibido por la diputada, la señora De Miguel.

Y voy a empezar por el grupo minoritario, por el
señor Pañella, que la verdad es que comparto muchas cosas con
usted, pero yo creo que no sabe demasiado bien de qué soy consellera.
No le veo por
dónde.
.
.
¡Ah!
Está allá.
Creo que usted no
sabe demasiado bien de qué soy consellera.
Soy consellera de Cultura y Deporte, pero en el caso de todos los temas que usted
comentaba sobre el valencià, pues pienso que tendría que habérselos
preguntado anteriormente al conseller Font de Mora, porque lleva política
lingüística y, seguro, seguro, que en cualquier de los casos va
a contestarle muchísimo mejor que yo.

Por lo tanto, yo, lo único que le puedo decir
es que, bueno, que en el tema que comentaba de las televisiones
públicas, Canal 9 tiene un 70% en valenciano, Punt Dos el 100% y
Radio Nou el 100%.
Yo entiendo que, bueno, que ustedes quisieran que todo
fuese en valenciano, pero, bueno, en ese sentido, bueno, tendría que
ser otro foro de debate.
Ya digo que el tema de política
lingüística no lo llevo yo y preferiría que en otra
ocasión fuera el conseller correspondiente el que le comentara.

Digo que comparto muchas cosas con usted porque creo
que sí que ha entendido perfectamente mis inquietudes, mi propuesta,
la forma con la que yo quiero trabajar, que es sin olvidar los grandes
eventos, los grandes deportistas, los grandes artistas, por una parte,
cuidar fundamentalmente y sobre todo la base, tanto en el deporte como en
la cultura.

Le agradezco también sus inquietudes por los
músicos; también se lo agradezco porque en eso,
también lo comparto.
Y soy consciente de que si queremos que en la
Orquesta de la Comunidad Valenciana cada vez haya más músicos
valencianos, ¿qué tengo que decirle también?
Que es la
orquesta que más músicos tiene de su propia tierra hablando
de orquestas de este nivel, de un nivel internacional, cosa que nos hace
sentirnos muy orgullosos.
Pero es que, además, pienso que no hay que
quedarse ahí.
Yo me siento muy orgullosa cada vez que me entero de
que dentro de la orquesta, en las orquestas que tienen este nivel hay un
músico valenciano.
Pero no solamente en la Comunidad Valenciana,
sino que cuando un músico valenciano está en la orquesta de
Viena yo también me alegro, porque creo que es nuestra
obligación, porque debemos potenciar lo que tenemos.

Vuelvo a repetir, y vengo posiblemente por eso, pues
me gusta poner ejemplos caseros y cotidianos.
Vengo de una ciudad con mucha
ligazón al textil, y suelo poner ejemplos como el buen hilo para
hacer la buena tela, para que todo el mundo comprenda.
La base la tenemos,
debemos de continuar potenciándola a través -ahí
también el conseller Font de Mora tiene mucho que decir-, a través de los
conservatorios, de las escuelas, para que tengamos gente potente en el caso
concreto de las orquestas.
(Aplaudiments)

Bien, después, señora Noguera, la verdad
es que yo, en fin, creo que usted ha estado muchos años metida en
el.
.
.
, hablando de temas de educación, y de cultura le viene tan
de sorpresa que confunde eso, la cultura con el batiburrillo, y corrillos y
un poco con la juerga.
Me parece insultante que usted esté
metiéndose con el equipo que formamos la conselleria.
Me parece insultante.
Porque, vamos a ver, le estoy
hablando.
.
.
, y además no ha entendido nada mi discurso, porque
en todo mi discurso se deja entrever muchísimo que quiero gestionar
y que las cosas se gestionen bien.
Por lo tanto, tengo que tener
también un equipo fuerte en el tema de gestión.
Y eso no
quiere decir que sean unos incultos, o sea, ni que tengamos que coger como
altos cargos todo gente que se dedique el mundo de la cultura.
Es que yo
creo que, vamos, en ese sentido, en fin, le podría decir
muchísimas cosas.
Porque no solamente hay que entender de cultura,
hay que saber gestionar.
Porque es que, si no, los dineros públicos
se van por cualquier lado.
(Aplaudiments)

Ya está hablando de presupuestos cuando
todavía no se han presentado.
No sé, parece que sea
también una práctica habitual.

Está diciendo que veinticuatro horas para
desalojar, que el conseller Font de Mora.
.
.
Mire usted, el conseller Font de Mora el mismo día que yo tomé
posesión por la mañana, por la tarde me tendió la mano
y estuve toda la tarde en su despacho atendiéndome en todas las
necesidades, en todas las necesidades que yo quisiera.
O sea que.
.
.
(Aplaudiments)

Si usted lo que pretende en algún momento es
crear alguna antipatía entre el conseller y yo, no lo va a conseguir, no lo va a conseguir.
(Aplaudiments)

Y precisamente, y una de las cosas de las que usted me
hablaba por aquí, Ciudad del Teatro, precisamente, Fundación
Artes Escénicas, Ciudad del Teatro de Sagunto.
Precisamente
ahí nos hemos repartido el conseller y yo los deberes, porque va a haber en la línea de
todo lo que hemos estado comentando, el campus de las artes
escénicas, dependiente de la Conselleria de Educación, que se
dedicará a la formación y, por otra parte, lo que es La Nau,
que eso dependerá de la Conselleria de Cultura, para poder producir,
exhibir y después difundir, que es lo que estoy diciendo todo el
rato en toda mi primera intervención, donde he expuesto todas las
líneas a seguir.
O sea, fíjese usted si nos llevamos bien que
hasta compartimos proyectos, que es lo que se debe de hacer.
(Aplaudiments)

Después dice que se han firmado 24 convenios.
No, perdone, se ha firmado uno en 24 ciudades.
O sea, que no es lo mismo.
(Remors) Y el presupuesto de
14 millones de euros.
O sea, ni más ni menos.
Los convenios de las
bibliotecas a las que ustedes se referían, ni más ni menos.

Lo del IVAM.
Bueno, el IVAM quieren volver a
dar.
.
.
Yo tengo que decirles que el IVAM nunca ha parado, nunca ha
parado.
Lo que pasa es que aquí -y se va a ampliar-
había una cuestión, y la hay, y continúa
habiéndola, una cuestión humanitaria.
Ustedes
comprenderán que ahí no íbamos a entrar a saco a
desalojar a todos los vecinos y tirar aquello.
No se podría hacer,
es cuestión humanitaria.
Por lo tanto, le tengo que decir (remors), la Conselleria de
Cultura ya ha adquirido 36 inmuebles y ahora se está en fase de
expropiación, a través de un convenio que hay con el IVVSA,
para poder proceder al realojo.
Y a partir de ahí continuaremos con
la ampliación del IVAM.
O sea, que no digan cosas que no son.

Los centros de tecnificación.
Pues sí,
hay dos por provincia.
.
.
, vamos a llegar a dos por provincia y
además funcionan muy bien.
El último que hemos utilizado, que
hemos estado utilizando de buena manera, ha sido cuando estuvimos en el
Eurobasket, que como ya he dicho en mi comparencia, en mi primera
intervención, fue subsede Alicante y aquello ha quedado una
maravilla.
Y bueno, y esto también, ahí estamos apoyando el
deporte base y el deporte de élite.
O sea que al final, si vamos
hablando de cada uno de los temas, pues verá como se demuestra que
la comparecencia que yo hoy he traído aquí trata de eso, de
apoyar desde la base hasta la élite, tanto en el deporte como en la
cultura.

Hay algo que yo creo que usted no se aclara, porque
dice que estamos por debajo de la media económica en materia
cultural, y cuando habla del tema económico a nivel general dice que
la Comunidad Valenciana es la que más crece.
O sea, cuando habla, yo
no sé si es porque dice que los presupuestos del estado.
.
.
,
demuéstrenoslo, oiga, demuéstrenoslo.
¿O es que usted
lee unas cosas y nosotros leemos otra?
Desde luego la Comunidad Valenciana
en materia cultural y deportiva sí que es la que más progresa
y la que más crece, pero con el esfuerzo de los gobiernos del
Partido Popular, no con el dinero de nadie más.
(Aplaudiments)

Habla de San Pío V.
Que si San Pío V,
que es una.
.
.
Tengo que decirle que de San Pío V el propietario
es el ministerio.
Y el ministerio es el que tendría, el que tiene
que pagar esta quinta fase.
Nosotros llevamos la gestión.

Bueno, la tercera fase la pagamos el gobierno de
aquí, de La Generalitat.
La cuarta fase la pagó el ministerio
con gobiernos del Partido Popular.
Y después.
.
.
¡Sí
señora!
Y el señor Lerma tuvo que pagar una fase porque el
gobierno central, del Partido Socialista, no le dio para pagar esa fase.
(Remors) O sea que.
.
.
, (aplaudiments) pues ya
está.

Muy bien, bueno yo tengo que decirles.
.
.
Y en
cuanto que también han nombrado a don Mariano Rajoy, han nombrado al
presidente Camps de cuando su época.
Yo, la verdad, es que si de
algo estoy orgullosa es de ser hoy la consellera de Cultura de la Comunidad Valenciana.
Y que con todos estos
cambios que usted dice que ha habido, ¿cuál mejor que el
otro?
, ¿qué conseller mejor que el otro?
Aquí tengo dos que han sido mis consellers, que yo he trabajado
codo con codo con ellos y ¿cuál mejor que el otro?
Y
empezando también por el presidente Camps que fue un lujo tenerlo de
conseller.
(Aplaudiments) Y fue un
lujo.
.
.

Bien, y ya quiero ir terminando, porque la verdad es
que el tiempo ya apremia.
Ustedes no poseen ni el amor por nuestras
señas de identidad ni el orgullo por los reconocidos méritos
de nuestra comunidad.
(Se senten unes veus que
diuen: «¡Ala, ala, ala!
») Están
demostrándolo.
(Aplaudiments)

Vuelvo otra vez al principio.
Yo les apremio a cambiar
de estrategia, porque desde luego el pesimismo, la falta de ambición
y no el no por el no que les está caracterizando desde
siempre.
.
.
(veus)
desde luego les ha dado un gran varapalo electoral.
(Aplaudiments) Si es que
está demostrado.

Ustedes, en muchas de las comparecencias que han
estado interviniendo, incluida ésta, hablan de autobombo.
Que yo
pienso que no es sino ese orgullo del que ustedes carecen por nuestra
comunidad, que viene avalado por infinidad de elogios procedentes de
personas que nada tienen que ver con el mundo político.
La semana
pasada precisamente estuvo aquí el premio Nobel, Dario Fo, y dijo
textualmente: «Siento envidia de esta maravilla.
Cuando vuelva a
Italia recomendaré a mis paisanos que vengan a contemplar
Valencia.
» (Veus) Para mi esto lo vale todo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Per a la réplica, té la paraula la
senyora Ana Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Señora consellera, lo que
pretendía con mi intervención primera, y además con
todo el respeto que me ha sido posible, sobre todo en el tono y en la
forma, como habrá podido comprobar, es ponerle al corriente en sus
nuevas funciones como consellera de Cultura de cosas que sus compañeros no le han
contado.
Y, por ejemplo, no le han contado bien los 23 convenios.
.
.
No
le haga usted mentir, señor Font de Mora, que va a tener que
confesarse usted, y no ella, que ella desconoce; ella por desconocimiento,
pero usted por pecado, y además por pecado absolutamente de
acción.
(Remors) 23 convenios, que ya le pasaré yo la relación; o
búsquela usted en la hemeroteca, porque está publicada en la
prensa con todas las fechas de los DOCV y de los diarios oficiales de la
Generalitat valenciana.
23 en dos años.
No le haga que mienta.

Como no le haga tampoco que diga a la señora consellera, quien conoció
el Museo San Pío V al día siguiente de ser nombrada consellera, cosa evidente porque,
bueno, usted no estaba en la materia, no había visto todavía
el Museo San Pío V.
No le haga decir que desde luego las
ampliaciones han sido pagadas por gobiernos del Partido Popular, porque
hasta la última ministra de Cultura, Pilar del Castillo,
decía «no, no, no» a las ampliaciones en el Museo San
Pío V.
(Aplaudiments)

Yo lo único que quería era ponerle al
corriente de alguna de esas herencias.
Y a mí sí me parece
insultante, señora consellera, se lo digo con todo el respeto, la trivialidad con la que
le están diciendo que diga que es trivial gastar el dinero
público de los valencianos en Concord, en limusinas, en juergas, en sobrecostes y en despilfarros.
A mí me duele y me llega al alma, porque ese sí que es dinero
público de los valencianos que usted, con todo el atrevimiento,
sí sabe ir a Madrid y pedir más dinero, más dinero,
más dinero.
¿Para qué?
Para la cultura de los
valencianos todo la que quiera, señora consellera, y yo la primera, y mi grupo el primero.
Pero para que
algunos se embolsillen dinero con un millón de euros por ejemplo de
salario de indemnización, (remors) nos lo pensamos, nos lo pensamos.
Y eso lo tiene usted
que gestionar.
Por tanto, yo sólo quería decírselo.

A usted le parece.
.
.
Usted quiere gestionar bien.
¿Usted hubiera gestionado alguna vez una exposición de
pintura, la primera que realizó un músico llamado Vangelis,
por siete países de Sudamérica que nos costó la
intemerata?
¿Esa es buena o mala gestión?
Pues aún
tiene que pagar usted deudas de esa exposición, aún tiene que
pagar usted deudas del consorcio de museos de esa exposición.
Sólo quería ponerle al corriente de eso.

Mire, señora consellera, no hay prestigio que se gane con consignas, y mucho menos
en cultura.
Usted ha llegado aquí como ha llegado.
Y todos lo
sabemos, y sabemos que efectivamente tuvo la confianza del presidente de su
partido sobre todo.
Tuvo la confianza del presidente de su partido por el
buen trabajo orgánico realizado en su municipio.
Pero ahora usted
tiene que ganarse ese prestigio y la confianza de los valencianos, no por
trabajos orgánicos, sino por su gestión cultural.
Y esa, y
ahí es donde a mí me va a encontrar.
Y eso no lo va a
encontrar usted en consignas, no lo va a encontrar con las cuestiones que
Font de Mora le diga usted que repita por más mentira que sean.
Antes tendrá desde luego que asegurarlas.

Dice usted que Camps fue un lujo de conseller de Cultura.
Yo sólo le
he pedido que diga, y tiene todo el tiempo del mundo, no ahora, ya me lo
dirá en cualquier rueda de prensa, un solo proyecto que como conseller de Cultura
consiguiera una financiación del gobierno del Partido Popular en el
gobierno central.
Porque entonces habríamos y podríamos
hablar, efectivamente, de que entonces no estábamos ni discriminados
ni marginados.

Usted ha gestionado en Alcoy y sabe que es
difícil gestionar, y sabe que es difícil gestionar
además en cultura.
Por eso cuando se habla hay que tener mucho
cuidado, y más en cultura, entre la coherencia, entre las palabras y
las acciones.
Cuando se habla de diálogo, cuando se habla de
pluralidad, cuando se habla de libertad, cuando se habla de ayudas a los
ayuntamientos, usted sabe bien cuando ha sido concejala de cultura lo duro
que habrá tenido que ser decirle a sus ciudadanos de Alcoy que el
teatro Calderón, la rehabilitación de 7 millones de euros la
tenía que adelantar entera el ayuntamiento, firmada por usted,
porque este gobierno, en el cual está usted ahora como consellera, no pagará hasta
el 2011 y 2012, por ejemplo.

O por ejemplo es muy duro tener que decir que la sede
de Alcoy del IVAM no se podría realizar pese a que la anunciaba
usted en una rueda de prensa con el anterior conseller de Cultura.
¿Qué me habla a mí
ahora de los afectados y los alojados del IVAM si están sufriendo la
intemerata?
¿Tenía algo que ver eso con la sede que se
tenía que realizar del IVAM en Alcoy?
¿Estaba usted tan
preocupada cuando era concejala de cultura en Alcoy de los realojados del
IVAM en el barrio del Carmen?
¿Era esa su preocupación?
¿O es que sencillamente usted entonces no podía decirle al
gobierno del Partido Popular, de su partido, que no estaban cumpliendo
compromisos?
Y es muy difícil gestionar desde la pluralidad en
cultura.

Por eso, cuando se habla de pluralidad, de libertad de
expresión y de gobernar de todos, uno no puede, por ejemplo, negar
el pan y la sal a quines a lo mejor no piensan exactamente como usted, pero
son ciudadanos también de esta comunidad.
Usted negó el pan y
la sal.
Por ejemplo, una figura tan importante en Alcoy como Ovidi
Montllor, su ayuntamiento, (aplaudiments) con usted al frente, fue el único, la única
institución pública que no celebró (veus) su fallecimiento
públicamente y no aportó ni un solo euro del presupuesto
municipal, probablemente porque era duro aceptar las cuestiones que uno no
piensa por igual.

Por tanto, sólo le pido coherencia y le pido
algo más importante, que sea usted misma, sin consignas de partido.
Ahí nos encontraremos para hablar de cultura, siempre y cuando usted
suba a esta tribuna.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Noguera, vaya terminando.

La senyora Noguera Montagud:

.
.
.
simplemente a
ganarse su puesto de consellera; como lo ganó orgánicamente en el partido,
seguramente habrá un desencuentro.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Josep Maria
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé, senyora consellera.

Ha fet una altra vegada referència al to.
Jo
pense que no cal.
Vull dir, el to quan pense que estan vostés
presentant el programa, estan presentant unes.
.
.
, fan unes propostes
d'actuació i, per tant, dins d'eixes entrem en la
crítica d'aquelles que es consideren negatives i en la
confiança d'aquelles que en l'enunciat creem que puga
ser positiu i ens remetem després a la realització
d'elles.
Pense que és normal, no venim ací a renyir,
venim a fer simplement un debat, i per tant eixa és.
Jo he intentat,
ja ho havia dit, fer propostes, i també ens entendrem més en
funció que eixes propostes puguen anar endavant o puguem
discutir-les i adaptar-les al seu programa.
Jo sóc conscient del
lloc on vostés estan i d'aquell on estic jo.

M'ha preguntat també si no tenia clar de
què era consellera.
Sí, claríssim, claríssim.
Li ho explique.
Jo
pense que és vosté que no ho ha comprés bé o no
sé.
.
.
Jo crec que ho dit, que precisament una de les
crítiques que he fet és que la Direcció General de
Política Lingüística se n'haja anat de Cultura i
haja anat a Educació.
Eixa és la crítica.
Jo pense que
la promoció del valencià en Educació ha d'estar
i que la promoció del valencià en Cultura és
indispensable que estiga.

I no obstant això, quan he parlat, he parlat de
literatura valenciana, però és literatura, que sí que
correspon a Cultura; he parlat d'editorials i d'escriptors que,
encara que siguen valencians corresponen a Cultura; he parlat de
músics en valencià i he demanat que isquen en la
televisió valenciana i que participen de les programacions culturals
que es fan.
I per tant, per això dic que pense que no ens hem
entés, que també és normal, en un debat ràpid
ací que no acabem d'entendre-mos, però per això
està la possibilitat d'aclarir-ho.

D'acord que vosté ha dit que si la
televisió valenciana és el 70% en valencià i que si a
mosatros mos agradaria.
.
.
No faça conjectures.
Jo li ho demane.
Jo
no he demanat que des de la televisió valenciana mai ningú
m'haja dit que siga al cent per cent en valencià.
Però,
clar, és molt enganyós parlar de percentatges.

Vosté me diu que la televisió valenciana
és al 70% en valencià.
I jo li pregunte, en quin horari, en
quines audiències, en quins temes.
Clar, i ahí marquem
diferències.

Jo li he parlat molt clarament de doblatge de
pel·lícules en valencià, li he parlat
claríssimament.
I a vegades en menor espai de temps traurem una
rendibilitat més gran a l'extensió i
l'apreciació de la nostra llengua, perquè la farem en
horaris que està més, tenen una audiència molt major.
I a això me referia.
Simplement és això.

Jo volia preguntar-li una cosa, volia fer-ho,
però ara, en el que m'ha dit.
.
.
Volia parlar-li de la Ciudad
de las Lenguas.
Però és que no sé, això
deprendrà de la conselleria seua o no dependrà de la
conselleria seua.
És que com ha dit allò que «si no
sé».
És igual, jo, si no és seu, algú ho
arreplegarà.

Jo simplement una petició més.
La Ciudad
de las Lenguas, està que s'ha de fer a Castelló, jo li
demane que se definisca clarament què és això.
Perquè què sabem avui això el que mos costa?
Sabem que
el 2006 ens ha costat 124.
000 euros en sous i 77.
880 en un vehicle, i no
sabem què fan, no sabem en què consistix, no coneixem el
projecte, no coneixem absolutament res; coneixem que mos costa eixe any
2006, 201.
000; este any supose que no hauran comprat.
.
.
-no tinc les
dades de 2007-, que no s'haurà comprat un altre vehicle
i seran només els salaris.
Però voldria també,
perquè això se m'havia quedat abans, que ens aclariren
si realment li compet a vosté que diga eixe projecte què
serà, el definix, de quines llengües són,
valencià, castellà, anglés -que està de
moda-, què farem allí.
Perquè en este moment no
ho sabem.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Té la paraula la senyora consellera.

La senyora conseller de Cultura i Esport:

Gràcies presidenta.

Señora Noguera, le agradezco que usted me
quiera poner al corriente continuamente de todo y me quiera dar lecciones,
pero primero apréndaselas bien y después me las da.

Ha habido un momento que no sé si estaba
hablando una parlamentaria, una diputada, o estaba con un psiquiatra.
(Rialles) Es que, vamos, dice unas
cosas que es que no le encuentro ningún sentido.
Venga darme
recomendaciones, venga darme consejos, pero sin tener las ideas claras.
Yo
soy persona de ideas claras y necesito que si alguien me habla, me hable
con claridad y me diga verdaderamente qué es lo que quiere,
qué es lo que piensa.
Y, sobre todo, si quiere ayudarnos a algo, a
este gobierno, y quiere ayudar sobre todo a la Comunidad Valenciana, hable
usted con el señor Zapatero o con el señor ministro y que
traiga dinero para nuestra comunidad, que es lo que más falta nos
hace.
(Aplaudiments)

Y muy rápidamente tengo que decir que son
muchos e importantes los proyectos, por resumir, que desde la Conselleria
de Cultura y Deporte vamos a llevar a cabo en los próximos cuatro
años.
Lo haremos con la ambición por nuestro pueblo, cosa que
nos caracteriza a quienes formamos parte del Partido Popular, con la
responsabilidad que sabemos debe guiar nuestra acción, y estoy
segura de que con la confianza de alicantinos, valencianos y
castellonenses, porque nuestra gestión hasta hoy nos avala, como
bien decía usted, señora Noguera.

Mi compromiso es firme con los profesionales del
deporte y con los de la cultura, lo he dicho en mis intervenciones y lo
reitero.
El diálogo estará presente en todos los proyectos
que me propongo acometer, pero, sobre todo, mi compromiso es con todos los
ciudadanos de la comunidad, y por eso, a través de sus
representantes municipales, alcaldes y concejales, estaré dispuesta
a escuchar sus necesidades y a buscar soluciones a sus reivindicaciones,
siempre atendiendo a dos criterios: racionalidad o, lo que es lo mismo,
sentido común, a través de una buena gestión, y
vertebración del territorio, que alicantinos, castellonenses y
valencianos se beneficien por igual de nuestras actuaciones.
(Aplaudiments)

Pero además, quiero también dejarlo bien
claro: seguiremos apostando por los grandes eventos, tanto en lo que se
refiere a acontecimientos deportivos como culturales.
Esta senda de trabajo
solo ha supuesto beneficios para la comunidad, proyección
internacional, reconocimiento, riqueza.
No vamos a renunciar a los grandes
proyectos, porque estos no excluyen nuestro decidido apoyo al deporte de
base ni a nuestras compañías de teatro, a nuestros
músicos, bailarines, pintores, escultores, en definitiva, a todos
nuestros artistas.
Un objetivo no excluye al otro, sino que se
complementan.

Trabajaremos igualmente por el atleta olímpico
que por el niño que acude a nuestras escuelas deportivas.
Fomentaremos igualmente una producción operística con los
mejores solistas y músicos del mundo que apoyaremos el debut de un
joven pintor.
El apoyo a las federaciones, con la creación de la
casa del deporte y la consecución del tercer plan de
infraestructuras deportivas, asegurarán el acceso de todo aquel que
quiera practicar deporte.

En lo que respecta a la cultura, un mayor impulso a la
producción propia, que permitirá generar empleo y riqueza en
el sector, a la vez que una mayor difusión de espectáculos y
actividades culturales.
La salida de producciones en todos los
ámbitos culturales a los auditorios y teatros en nuestra comunidad
van a ser los ejes de la política cultural en los próximos
años.

Estén seguros, señores, que la
ilusión, la honestidad y el trabajo constante van a inspirar estos
objetivos que hoy me he comprometido ante ustedes a hace realidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Se suspén la sessió fins demà a
les deu del matí.

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 24
minuts)