Untitled Web Page



**Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 13 de desembre de 2005.
Continuació de la reunió del dia 12.
Comença la reunió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix l'Il·lustre Diputat Senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 25/II.**

 

 

 

***Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2006 (RE.
número 38.
347).
Continuació.
(Debat de les esmenes a les seccions 08 i 09, 10 i organismes).***

 

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
De la secció 08, que era Infraestructures, i hui quedava debatre la resta de la secció 08 i la secció 09, que és Cultura i Educació.
Vam dir que mamprendríem la sessió a les deu del matí, i crec que són les deu.

En eixe sentit, anem a debatre un grup d'esmenes presentades pel Grup Socialista, que defensarà el senyor Godoy, i que arreplega la 1.
235 i totes les a continuació relacionades en la documentació que té cadascun de vostés.
En eixe sentit, quan el senyor Godoy crega convenient mamprendre la seua intervenció.
.
.

 

**El senyor Godoy García:**

Moltes gràcies, senyor president.

Señorías.

Vamos a ver en primer lugar las enmiendas presentadas por el Grupo Socialista al programa 513.
20, de infraestructura del transporte, son las enmiendas 1.
235 a 1.
311, un total de 77 enmiendas.

He de decir, en primer lugar, que en esta ocasión, en estos presupuestos, el gobierno valenciano incrementa este programa dedicado al transporte público y al ferrocarril, lo incrementa en un 2,8%, es decir, por debajo de la inflación; y que además, y que además baja la inversión en nuevas infraestructuras ferroviarias, de los 68 millones que dedicó en 2005, pasa a dedicar en 2006, 58 millones, es decir, 10 millones menos.
Y de esos 58 millones, señorías, solamente se dedican a la provincia de Alicante, solamente cinco millones, y a Castellón, para todo Castellón, 150.
000 euros.
Lo cual nos parece unas cantidades auténticamente mezquinas.

De esta manera, y con estos presupuestos, será difícil potenciar el transporte público y el tranvía en la provincia de Alicante, que, por cierto, tiene muchas deficiencias de calidad y de seguridad, tanto en los tramos nuevos, construidos entre Alicante y Campello --y yo les invito, señorías, a visitar la estación del Campello, que está recientemente construida y ya está con tarimas por todas partes porque tiene problemas por todas partes--, como también el tramo comprendido entre el Campello y Denia.
También les invito, señorías, a hacer el recorrido entre Campello y Denia, y comprobar, sobre todo a partir de Villajoyosa, comprobar la situación de las plataformas y, desde luego, comprobar el estado de los convoyes, que desde luego, si quieren ustedes conocer lo que es un ferrocarril tercermundista, móntense ustedes en uno de esos convoyes y hagan ese trayecto hasta Denia.

Les invito, pues, a realizar y a comprobar in situ las condiciones de este material móvil y las importantes carencias en estaciones, apeaderos y en la propia plataforma, que en algunos casos no se ha renovado y ya data de principios del siglo XX.

No hay inversiones consignadas, señorías, ni para el tranvía de San Vicente en estos presupuestos, ni para el tramo Denia-Altea, a pesar de que, en eso que se llama el Programa de Infraestructuras Estratégicas, en el PIE de la Generalitat Valenciana, se estimaba invertir 21 millones en este período para el tramo Denia-Altea, pues no hay nada consignado.
Ni para el tranvía de San Juan y Mutxamel, que también estaba previsto en el PIE, pero no hay nada consignado, a pesar de que San Juan y Mutxamel con Alicante, señorías, no tiene más que una conexión por medio una línea de autobús.

No hay tampoco inversiones para el tranvía de Castellón, excepto estos 150.
000 euros, y para el área metropolitana de Castellón.
No hay inversiones para la nueva línea de transporte urbano de Mutxamel-San Juan-Alicante.
Tampoco hay nada para el tranvía de Alicante-Santa Pola, que se prometió en PIE con una inversión de 85 millones, y que no han puesto absolutamente nada, ni siquiera para proyectos.
Ni tampoco han consignado un euro para transporte público en plataforma reservada entre Guardamar y el Pilar, que también se prometió en el PIE una inversión de 128 millones, y nos gustaría saber cuándo se va a hacer.

Y con respecto a Valencia, una inversión estimada necesaria, según los propios presupuestos, de 115 millones en la línea T-2, ustedes solamente presupuestan 9,62 millones para el tramo Orriols-Torrefiel.
Y para los tres tramos restantes de la línea T-2 presupuestan cantidades irrisorias.
Mire, para el tramo 1 presupuestan 500.
000 euros para cubrir un coste total estimado de 49 millones.
Para el tramo 2 presupuestan 300.
000 euros para cubrir un coste de 29 millones.
Y para el tramo 3 presupuestan 200.
000 euros para cubrir un coste de 8,7 millones.

La línea 5, el puerto-aeropuerto, va a recibir 9,32 millones, algo más de un total de 19,49 de coste estimado.

No hay presupuesto para el autobús guiado a Sagunto.
El PIE comprometió 17 millones.
Ustedes fueron y prometieron en Sagunto que esto iba a empezar enseguida.
Pero no veo aquí ningún presupuesto.
Ni para aparcamientos disuasorios, el PIE previó 4,8 millones, pero aquí no hay nada.
Ni para conexiones preferentes de transporte público, para las que el PIE prevé 23 millones.

Por tanto, unos presupuestos, unos presupuestos congelados.

Hemos presentado un conjunto de 77 enmiendas que se refieren fundamentalmente, en primer lugar a infraestructuras competencia del Estado, en las que simplemente pedimos al Consell que impulse la transferencia de la Generalitat Valenciana de las competencias sobre líneas ferroviarias de cercanías o que impulse la ejecución de las obras de los planes directores de los aeropuertos valencianos de El Altet y Manises, y que éste último esté terminado el 2007.

Por cierto, que veo en la prensa de hoy que el conseller ayer estaba constituyendo algo así con un comité asesor del aeropuerto de El Altet.
Debe ser, seguramente, porque el estado en este año y en el año anterior está haciendo inversiones en ese aeropuerto que significan prácticamente la realización del Plan director, y ha incrementado enormemente las inversiones con respecto a lo que se estaba haciendo.
De otra manera no lo entiendo que, cuando todavía no se ha hecho la normativa que regule esto, se esté creando ahí un comité.
Sí, de todas formas, nosotros desde luego compartimos el que la comunidad autónoma, dentro de un marco normativo, que tiene que ser elaborado y aprobado, desde luego tenga también competencias con respecto a los aeropuertos.
Lo que no podemos compartir es que la comunidad autónoma sin existir ningún marco normativo, y ahora en estos momentos que es precisamente cuando está invirtiendo, constituyan unos comités asesores que no constituyó cuando gobernaba el Partido Popular y no se invertía en los aeropuertos.
Seguramente para que esos comités no denunciaran que el Partido Popular no invertía.

Pedimos que impulse y colabore con el gobierno central en las obras del AVE, impulse la modernización de la línea férrea Alicante-Murcia, impulse la conexión ferroviaria del aeropuerto con Alicante, impulse la electrificación y el desdoblamiento de la línea C-3 de cercanías de Renfe.
Un conjunto de enmiendas que realmente venimos proponiendo, algunas de ellas desde hace muchísimos años, pero que todavía son necesarias.

Con respecto a infraestructuras, competencias compartidas, hemos propuesto agilización del soterramiento de vías de la estación intermodal del parque central y de la reorganización ferroviaria en Valencia y Alicante, que les recuerdo las competencias compartidas en el sentido que hay un convenio firmado entre la administración central, la administración autonómica y la administración local.

La firma de un convenio con el gobierno central para soterramiento del ferrocarril convencional en los tramos urbanos de Silla-Valencia, para el soterramiento de las vías de tren en Villena, para la conexión ferroviaria Denia-Gandía, o promover un convenio con Renfe para intensificar las frecuencias de los trenes de cercanías en el Alto Palencia.

Pedimos que colabore con el gobierno central a mejorar la línea Alcoi-Xàtiva i Xàtiva-Ontinyent.
Por cierto, con respecto a la línea Alcoi-Xàtiva nos ha extrañado, pero es que ha desaparecido la única partida que les quedaba, que ya era antigua porque la habían rebajado el año anterior para colaborar en lo que era la línea Alcoi-Xàtiva.

Y en infraestructuras competencias de la Generalitat, hemos propuesto la ejecución del sistema de transporte público y del tranvía, del tranvía de Castellón, enmienda 1.
235; esa ejecución del proyecto Civis, de autobús guiado óptico en Sagunto.
El proyecto de tranvía Elche-Universidad Miguel Hernández-parque Industrial Torrellano-IFA-aeropuerto, aprovechando la plataforma existente a lo largo de la vía parque, lo que permitiría posteriormente extenderla hasta Alicante.
El proyecto de tranvía Elche-Santa Pola, Alicante-Santa Pola, tranvía de la Vega Baja; modernización de la línea de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana Benidorm-Denia, tranviarización en Denia.
Por cierto, todo ello prometido en el PIE.

Proyecto de tranvía Gandia-Grao-playa.
Agilizar el tranvía Alicante-Universidad San Vicente del Raspeig, Alicante-San Juan y Alicante-Mutxamel.
Mejorar la seguridad en el tramo desde la Isleta, en Alicante, a la estación de la Marina, también en Alicante, y entre Alicante y Puerta del Mar.
Mejoras en seguridad y calidad del tren de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Mejora del material móvil.
Y el móvil, le repito, en algunas líneas realmente es tercermundista.

He propuesto que se realicen estudios para el tranvía circular de Valencia, para el tranvía circular de l'Horta Nord, soterramiento del metro en Burjassot, entre las estaciones del Empalme a Godella y del Empalme a Benimámet, donde hay un gran crecimiento urbanístico.
Prolongación de la línea 5 del metro hasta Llíria.
La ejecución de la línea T-2 de Pont de Fusta-Xàtiva, por cierto, prevista también en el PIE, pero todavía sin acometer.
La conexión del tranvía T-4 a Nazaret-Puente de Astilleros.
La ejecución de la línea T-2, Xàtiva-Nazaret, previsto en el PIE entre el Parque Central y Nazaret, pero no se ha hecho nada.
Actualización, soterramiento de la línea del metro, la línea número 1, a Llíria-Benimàmet.
Incremento de la flota de vagones y material rodante del metro, que ustedes saben que es absolutamente necesario, el proyecto de línea 5 del metro Manises-Riba-roja, por tanto es una ampliación.
La línea de metro, tranvía, de conexión Manises-Quart con Barrio del Cristo-Aldaia-Alaquàs en T-8, prevista en el PIE en parte y sin acometer.
O la conexión de Xirivella con la línea 5 de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.

Igualmente la construcción de aparcamientos disuasorios, en Hermanos Machado, en la estación de Empalme, avenida del Cid, Hermanos Rivas, en la línea 5 de metro.

Finalmente, hemos presentado un conjunto de enmiendas dotadas de manera especial económicamente para fomentar la seguridad y la calidad del ferrocarril valenciano.

Un programa de supresión de pasos a nivel en los municipios de l'Horta de Valencia, dotado en 2006 con 2 millones de euros.

Hemos propuesto también un programa de inversiones en Nuevas infraestructuras ferroviarias, dotado con 20 millones de euros.
Un Programa de renovación de estructura y adecuación de infraestructura en el tramo del tren Altea-Denia.
O la conexión ferroviaria Denia-Gandia, la parte correspondiente a la Generalitat que, según compromiso del PIE, son 134 millones euros, que se inicie en el 2006 con una inversión, que nosotros proponemos que sea al menos de 250.
000 euros.

Un plan de mejora de la seguridad de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana y plan de mejora de apeaderos y estaciones de ferrocarriles de Alicante a Denia.
Y el convenio para el soterramiento de la línea de ferrocarril convencional.

Hemos propuesto enmiendas en el Programa de ordenación y coordinación del transporte terrestre, entre ellas el restablecimiento del servicio ferroviario del Limón-Exprés en las comarcas de la Marina Alta y Baja.
Una ampliación de horario del servicio del Búho Tren.
O un plan integral del transporte metropolitano de Alicante.
Nueva línea de autobús urbano Mutxamel-San Juan de Alicante.
Y una colaboración financiera en la línea Xàtiva-Alcoi, que ustedes han olvidado, pienso, en estos presupuestos, con una cantidad de 500.
000 euros para este año.

Al igual que un plan de mejora de accesibilidad de apeaderos, estaciones y convoyes de ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.

En cuanto a costas, hemos propuesto en primer lugar que desde luego se planifique, es decir, que se lleve a cabo el Plan de acción territorial de los puertos de la Comunidad Valenciana, el proyecto de ley de puertos, el Plan de acción territorial de costas y los planes de emergencia.
Nada de ello se ha hecho y ya se lleva prometiendo más de cuatro años.

Exigimos al Consell actuaciones comprometidas para regeneración, defensa y mantenimiento de la costa, recuperación integral y adecuación para el uso del borde costero, e infraestructuras para mejora de la accesibilidad y el uso público de la costa.
O políticas preventivas del riesgo de inundación en la costa.
O inversiones concretas para estaciones.
.
.
la estación marítima de Denia o para el paseo marítimo de Benidorm, Borriana, Almenara, Benicarló, etcétera.
Igualmente, proponemos unos programas de mejora de los servicios portuarios y de mejora de la limpieza de los puertos.

En resumen, señorías, hacemos las enmiendas desde luego en un ánimo absolutamente constructivo.
Debemos de aportar, aportamos una cantidad de programas, de ideas que son susceptibles de ser apoyadas por esta comisión.
Y esperamos encontrar la mayor receptividad, aunque, si tenemos que mirar por las circunstancias en las que ayer se desarrolló el debate, pues no tendríamos que ser excesivamente optimistas.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Godoy.

Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc li agraïsc la falta de deferència que ha tingut amb el Grup Parlamentari Popular, començant sense estar nosaltres present.
Jo crec que això és prova inequívoca que vosté sabia que el que anava a dir el senyor Godoy no tenia cap rigor.
.
.

 

**El senyor president:**

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
I, com dia, no fa falta que l'escoltem perquè .
.
.

 

**El senyor president:**

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Diga'm, senyor president.

 

**El senyor president:**

La comissió estava començada.
.
.
ahir vam dir que a les deu en punt la començaríem, i l'hem començada a les deu i set minuts.
I quan vosté ha vingut el rellotge anava funcionant deu o dotze segons.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Senyor president.

 

**El senyor president:**

Però a les deu en punt estava anunciat que es reprendria la comissió, i ha començat a les deu i deu.

 

**El senyor president:**

Vosté sap que a les deu en punt jo estava aquí i només estava vosté, el lletrat, el senyor Godoy i jo.
I he dit: vaig a prendre un café.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Maluenda, si vol tindre l'ús de la paraula el té per al tema de les esmenes.
La comissió se reprenia a les deu en punt i a les deu i cinc s'ha mamprés la comissió.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

D'acord, senyor president.

 

**El senyor president :**

 

Té vosté la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies.

Bé, senyor Godoy, vosté ens té acostumats --ja ho he dit-- que presente una sèrie d'esmenes sense rigor.
Vosté confon els programes de la conselleria, de la CIT, amb els pressupostos de les empreses públiques, i fa ahí un guirigall i un *batiburrillo* que mescla estes qüestions.
I per això no troba en els pressupostos les partides i diu que fa falta incorporar les seues esmenes.
A més, com té per costum canviar el nom dels projectes, encara li resulta més difícil si ho busca per internet encontrar eixos programes.

Mire, ha parlat que no hi ha diners per a l'execució del projecte Civis --diu-- d'autobusos de guiatge òptic de Sagunt.
Vol que s'incloga en la línia d'actuació: "execució del projecte Civis d'autobusos de guiatge òptic de Sagunt".
Però, com es pot demanar que s'incloga Civis?
Vosté sap què és Civis, senyor Godoy?
No ho sap, perquè si ho sabera no ho diria, que s'incloga.
És una marca comercial.
Com va a posar una marca comercial en els pressupostos de la Generalitat?
Els pressupostos de la Generalitat han de tindre més rigor del que vosté planteja en les seues esmenes perquè és una llei i no es poden posar marques comercials.

Mire, el tramvia al Port de Sagunt està previst en el Pla d'infraestructures estratègiques 2004 i 2010.
I li dic més, l'ETM va redactar durant l'any 2006 el corresponen projecte constructiu.
I, per altra banda, el que ja li he dit, Civis no té res a vore amb els pressupostos de la Generalitat.

Quant a tramvies, s'ha parlat de tramvies.
Mire, diu : modificar la línia 1.
1.
1 afegint : "i executar el projecte de transport públic i tramvia de Castelló".
És que es torna a equivocar.
L'esmena és totalment innecessària, no tant sols perquè ja es diu en l'apartat 1.
1.
1 el sistema de transport públic de Castelló, sinó també perquè apareix en el capítol VI FM760031 i en els pressupostos de l'ens gestor, i està previst l'inici de les obres durant l'any 2006.
A més, cal assenyalar-li que s'ha descartat l'ús del tramvia per a esta xarxa.
I vosté continua parlant del tramvia!
Perquè ja li he dit que vosté s'imagina els projectes i li posa el nom que estima oportú.

"S'ha optat per vehicles sobre rodes d'alta capacitat, circular en plataforma reservada".
I vosté continua parlant de tramvia.
Bo, continue vosté.

"Impulsar la transferència de la Generalitat de les competències sobre línies ferroviàries de rodalies "--diu.
Mire, la conselleria està impulsant la firma d'un conveni amb el Ministeri de Foment per a col·laborar en la millora dels servicis de rodalies i en ell es planteja la cessió de competències a la Generalitat que han d'anar acompanyades dels corresponents recursos financers.
Tanmateix, el ministeri no ha donat cap resposta.
O siga que és al govern d'Espanya al que el seu grup ha de dirigir-se al Congrés dels Diputats per vore si aconseguim astò, que compartim el criteri.

Però, a més, cal assenyalar que en la línia d'actuació 1.
1.
5 s'establix impulsar amb l'administració central de l'Estat la remodelació i millora del sistema ferroviari de rodalies en les tres províncies de la comunitat.
Per tant, la seua esmena és innecessària i, a més, mal encaminada.

Diu: "Impulsar el projecte de tramvia Elx-Universitat Miguel Hernández-parc industrial Torrellano-IFA-aeroport, aprofitant la plataforma existent al llarg de la via parc".
Mire, de la planificació del transport, del TAM, elaborat per la conselleria es desprén que la connexió entre Elx i Alacant ha de ser realitzada per rodalies de Renfe, el tren de rodalies de Renfe, servici que ja s'està prestant en l'actualitat.
A més, cal assenyalar que la línia 1.
1.
4 ja contempla col·laborar amb l'administració central en els projectes per a la modificació de les xarxes arterials ferroviàries a Alacant i València.
El conveni entre el Ministeri de Foment, la Generalitat, l'ajuntament d'Alacant, Renfe i el GIF, per a la remodelació de la xarxa arterial ferroviària de la ciutat d'Alacant es va firmar el 7 de març de 2003 i contempla la potenciació del tram Alacant-Elx de la línia Alacant-Murcia, mitjançant la construcció d'una variant de traçat en via doble electrificada que permetrà eliminar la inversió del marge de Sant Gabriel i que s'inclourà una nova estació en l'Altet.
L'execució d'estes actuacions és competència de l'Estat, senyor Godoy.

"Impulsar el projecte de tramvia Elx-Santa Pola".
L'esmena és innecessària ja que les actuacions del transport públic que s'han determinat com a prioritàries ja estan incloses en el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, i cal afegir que en el 2005 es faran els estudis previs al tramvia Alacant-Santa Pola, mentre que per al Baix Segura, Guardamar, Torrevella, Pilar de l'Horadada no s'ha previst d'un tramvia, sinó un autobús en plataforma reservada.
Però vosté *erre que erre*: el tramvia.
Doncs, continue igual.

"Connectar a través dels ferrocarrils de la Generalitat Valenciana Benidorm amb l'estació del ferrocarril d'Alacant".
Mire, l'esmena és innecessària ja que la Generalitat està construint una xarxa de tramvia a Alacant i modernitzant íntegrament la línia de trenet Alacant-Dénia.
En les actuacions previstes cal mencionar la modernització del tram el Campello-Villajoyosa, ja pràcticament acabat, i el tramvia de la Marina.
Està previst l'inici de les obres durant el 2006 en el traçat Altea, i la connexió de la xarxa en la futura estació intermodal d'Alacant, en uns quants trams que ja estan en obres i servicis.

He de destacar que la inversió conjunta CIT-Ferrocarrils de la Generalitat-GTP, el tram d'Alacant i la línia Alacant-Dénia assolirà al 2006 207,8 milions d'euros, dels que 57,6 corresponen a material mòbil.

"Impulsar el projecte de tramvia Gandia-Grau-platja".
La instal·lació del mitjà de transport d'alta capacitat entre Gandia i el Grau no ha sigut inclosa en el Pla d'infraestructures estratègiques i serà considerada a mig termini.
I, per tant, en no ser una qüestió prioritària, no té per què incloure's en els pressupostos per a l'any 2006.

"Agilitar l'execució de la línia del tramvia Alacant-Sant Vicent del Raspeig".
Mire, l'esmena és inútil ja que la iniciativa per a l'execució d'este projecte ha sigut del Govern Valencià en tot moment.
Aixina, durant el 2006 està previst l'inici de l'obra mitjançant el sistema de concessió.

"Agilitar l'execució del tramvia d'Alacant-San Joan".
També és innecessària ja que l'execució d'esta actuació està prevista en el Pla d'infraestructures estratègiques, i durant el 2006 es procedirà a realitzar els estudis previs.

"Agilitar l'execució de la línia tramvia Alacant-Mutxamel".
Ja s'estan analitzant futures extensions del tram d'Alacant a executar una volta finalitzen les contemplades en el Pla d'infraestructures estratègiques, i una d'elles és esta.

"Realitzar els estudis per al tramvia circular a València".
Mire, ací continua canviant el nom.
Que no és el tramvia circular, home!
, que és el tramvia orbital, però vosté s'obceca en buscar-ho per eixe mitjà i no ho encontra.
Es tracta d'una actuació que està inclosa en la línia 1.
1.
1, de principals línies d'actuació, diu: "ampliar i millorar la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat en l'ampliació de la línia en el metro de València, a més d'haver sigut anunciada públicament pel conseller d'Infraestructures".
I figura tant en el Pla d'infraestructures del transport, en el programa del Partit Popular com en el propi Projecte de pressupostos per al 2006.
Prenga nota, capítol VI, codi FN520143, corresponent a la redacció de l'estudi informatiu ja en marxa.
A més, ja està en execució el primer tram d'esta línia unint Torrefiel-Orriols amb el Pont de Fusta.
El tramvia orbital, que no el tramvia circular, els centres perifèrics de l'activitat de la ciutat de València, com les ciutats de les Arts i la Justícia, el parc de Cabecera, etcètera.

"Estudi d'implantació del tramvia no contaminant que recorrerà circularment les poblacions de l'Horta nord".
En primer lloc, cal assenyalar que la Generalitat no ha fet cap instal·lació de tramvies que siguen contaminants, per tant, no entenem eixa matisació que fa.
Totes les línies estan en servici.
I, naturalment, no té cap intenció de començar a fer-ho.

Per altra banda, ha d'assenyalar-se que les poblacions de l'Horta nord ja tenen un bon servici amb les línies 1 i 3 del metro de València.
Vosté hauria d'utilitzar el metro que crec que no l'utilitza.
Este es vorà millorat amb les mesures previstes en el Pla d'infraestructures estratègiques, com són la connexió entre les dos línies mitjançant una connexió preferent de transport públic, que va a entrar en servici a principis de 2006, sent prestada per ETM.
Per això, l'esmena també és innecessària.

"Connexió de tramvia T-4 a Nazaret".
L'actuació proposada s'està analitzant en estos moments però no està prevista a curt termini.
Per això, no cal que s'incloga en estos pressupostos.

"Execució de la línia T-2 Xàtiva-Nazaret".
Esta esmena és innecessària ja que els projectes del pressupost de la GIF i de l'ens gestor arrepleguen anualitats per a iniciar en el 2006 les obres.
En qualsevol cas, esta actuació ja està inclosa en la línia 1.
1.
1, extensió i millora de la xarxa de FGV en l'ampliació de les línies de metro de València.

"Revisió de les condicions de seguretat i acabat de l'estació del Campello".
S'ha actuat en l'estació, i a més del Campello, en el marc de la modernització del tram Campello-la Vila Joiosa.
En estos moments, en l'estació del Campello s'efectua provisionalment el transbordament de passatgers entre les unitats del tramvia i diesel.
Una volta se reba el nou material mòbil trens-tramvia, a mitjans de 2006, es realitzaran les oportunes actuacions de millora de les estacions.

Després, fa una sèrie d'esmenes també sobre els soterraments, que són competència del govern d'Espanya.
És en els pressupostos de la Generalitat o en iniciatives puntuals a on vosté ha de recaptar-li al govern d'Espanya que ho porte endavant.
Però, vosté s'equivoca, vosté no sap distingir el que són competències de la Generalitat i el que són competències de l'Estat.

Després, en matèria d'aeroports, diu: "impulsar les obres d'execució previstes en el Pla director a actualitzar l'aeroport de l'Altet".
Escolte!
Això és competència del govern d'Espanya!
Diga-li-ho vosté al govern d'Espanya, que és del mateix color polític que el de vosté.

"Impulsar i col·laborar amb el govern central perquè finalitzen les obres previstes en el Pla director de l'aeroport de València".
Mire, molt bé, una esmena molt similar que es va presentar al projecte de pressupostos de 2004 només demanava.
.
.
, clar, no governava el Partit Socialista encara a Madrid, plantejava únicament "instar".
Ara ja diu: "impulsar i col·laborar".
Clar, perquè és el govern del seu partit.

I de l'Ave.
Què diríem de l'Ave?
Però, si vostés han fet una promesa electoral a la província de València que han incomplit.
Vostés haurien d'acabar amb les barreres arquitectòniques, amb les barreres que significava el traçat de l'Ave amb l'Horta, i resulta que s'han oblidat.
El que va dir el senyor Pla ara ho incomplixen.
I, clar, i l'Ave està retardat, està retardat perquè han donat prioritat el govern d'Espanya a altres línies sense tindre en compte les necessitats de la Comunitat Valenciana, sense tindre en compte que les línies més rentables que té Renfe a Espanya són aquelles que unixen la Comunitat Valenciana amb Madrid.
Tanmateix, vostés ara han retardat que es porte endavant este projecte de l'Ave en els terminis que estaven previstos.
Vostés ho exigien al 2006, ara ja diuen que a vore si en el 2012 tindrem l'Ave.

De la línia Xàtiva-Alcoi.
Mire, estem pendents que el ministeri finalment accepte firmar eixe conveni que millora la línia, el ministeri, el govern d'Espanya, que és del Partit Socialista.

De rodalies.
El mateix, competència de l'Estat.
Estem pendent també d'un conveni que està demanat per part de la Conselleria d'Infraestructures i el seu govern ni tant sols ha contestat.

Del metro.
Mire, podria dir-li molt del metro però em queden només 15 segons.
La pena és que vostés en estos programes, que són tan importants, hagen ampliat un temps, una agrupació, que donarà un temps molt reduït que no em permetera donar-li eixa explicació del metro i d'altres programes concedits.
Però, no es preocupe la seua senyoria que tindrà complida informació en el debat de pressupostos en ple.

Per tant, anem a rebutjar les esmenes perquè de forment, ni un gra, ni un gra.
Vosté molta *hojarasca*, però de forment, ni un gra.
No hi ha res positiu en este bloc d'esmenes.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes que s'acaben d'estudiar.
Hi ha alguna observació que fer?

 

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Demanaríem votació separada de la 1.
244 i 1.
245, per una banda, i, després, la 1.
246 i 1.
345 a 1.
348, per altra.

De la 1.
345 a la 1.
348.

 

**El senyor president:**

 

Molt bé, senyor Oltra.

Anem a passar a votar, en primer lloc, les esmenes plantejades en esta primera agrupació que són la 1.
244 i 1.
245.
Vots a favor?
6.
Abstencions?
1.
En contra?
10.

Anem a votar el segon bloc d'esmenes presentades per Esquerra.
.
.

 

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Falta votar la resta de.
.
.

 

 

**El senyor president:**

No, no, falta votar el segon bloc que has presentat tu, el segon bloc d'esmenes i, després, la resta, que correspon a la 1.
246 i de la 1.
345 a la 1.
348.
Vots a favor?
6.
Abstencions?
2 En contra?
9.

 

Ara anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Doncs, hem votat este tercer bloc d'esmenes presentat pel Grup Socialista.
Anem a passar ara a la discussió del quart bloc d'esmenes que comença per la 1.
363 i que vostés tenen relacionades.

A continuació, té la paraula la senyora Gay per a la seua defensa.

**La senyora Gay Bódalo:**

Gracias, señor presidente.

Vamos a defender un conjunto de enmiendas presentadas por este grupo en materia de telecomunicaciones, energía y Agencia Valenciana de la Energía.
En primer lugar, refiriéndose al programa 121.
60 de telecomunicaciones.
Una gran parte de las enmiendas que hemos presentado relativas a este programa siguen recogiendo objetivos de las diferentes líneas de actuación desarrolladas tanto en Pevta como en Petic y que seguimos considerando, como el año pasado, fundamentales.
Lo cual no quiere decir que compartamos en su totalidad esa estrategia en telecomunicaciones aprobada unilateralmente por el Consell.
Y no nos vale que aparezcan incluidos entre los objetivos del plan, porque al menos, en teoría, lo que no aparece en los presupuesto no está.

La extensión de la red autonómica de puntos de registro de usuario en cada municipio; la ampliación de la cobertura geográfica de la red corporativa en la Generalitat; unificar y agregar la demanda de servicios que requieran banda ancha para evitar la brecha digital, que lamentablemente se está produciendo ya en las zonas más deprimidas de la Comunidad, que también las hay; la creación del centro de alerta de seguridad de la Comunidad Valenciana; la regulación de la figura del defensor de telecomunicaciones o la junta arbitral de telecomunicaciones, entendemos que son fundamentales para la puesta en marcha y el buen funcionamiento de Avantic.
Por el contrario, no entendemos necesaria la creación del ente gestor de telecomunicaciones y de certificación electrónica de la Comunidad Valenciana.
Al ver esta línea, en su redacción inicial, creímos que simplemente se daba cumplimiento a Avantic, pero cambiando el nombre, pues en este plan se prevé la creación del ente gestor de telecomunicaciones, entre otros centros directivos, como son dos direcciones generales más.

Pero la cosa es más seria porque, a la vista de la enmienda presentada por el Grupo Popular, sustituyendo este ente por el ente prestador de servicios de certificación electrónica, resulta que lo que se pretende es crear otro ente más.
¿Pero de verdad es necesaria la creación del ente?
Hasta ahora la prestación del servicio se realiza a través de la autoridad y certificación de la Comunidad Valenciana, dependiente de la propia Conselleria de Infraestructuras.

Por otra parte, según datos de la propia autoridad, los certificados digitales que se gestionan en este momento son 48.
000, que tampoco es para tirar cohetes.
Nosotros entendemos que esta cifra no justifica en absoluto la existencia de este nuevo ente, que viene a sustraer de los público otro ámbito, con personal propio, presupuesto propio, capacidad para contratar hasta 750.
000 euros, con capacidad para endeudarse y con la comodidad de no tener que dar cuenta de ello, porque se pondrá siempre la misma excusa, aquello de que constituye un ente con personalidad propia sin el deber, según el gobierno Popular, de dar información acerca de la misma.
Avalan estas afirmaciones las dotaciones que el Grupo Popular, vía enmiendas, asignan al nuevo ente: 277.
620 euros para gastos corrientes y 72.
390 para inversiones.
Estas cantidades evidencian por si mismas la innecesariedad del nuevo ente.

La enmienda referida al Proyecto Alcoy Ciudad Digital es importante.
Proponemos que el destinatario de la partida presupuestaria sea el propio Ayuntamiento de Alcoy y no la fundación Ovsi, que por cierto cada año recibe más dinero, porque otorgando esta cantidad a la fundación se está dudando de la capacidad de gestión por parte del ayuntamiento de un proyecto que, como su propio nombre indica, se supone que afectará de forma muy importante a la población de Alcoy.

Se han presentado una serie de enmiendas que tienen por objeto la creación de una línea de subvención por importe de 880.
000 euros para la compra y equipamiento tecnológico a los ciudadanos, sustituyendo una línea que otorga la Fundación Ovsi, nuevamente la cantidad de 630.
000 euros, y eliminando las ayudas a Anetcom, que a la vista de la enmienda presentada por el Partido Popular, que también la elimina, no se puede argumentar lo importante que es.

En materia de energía seguimos estancados en materia de ahorro y eficiencia energética, en materia de infraestructuras e instalaciones energéticas y en energías renovables.
Y sigue sin ejecutarse el Plan de ahorro y eficiencia energética.
Insistimos en la necesidad de elaborar y aprobar la ley de calidad de suministro eléctrico, en la que además de las condiciones de estabilidad y continuidad se garantice un procedimiento ágil que facilite el pago de indemnizaciones por daños y perjuicios a los usuarios, consiguiéndose, además, que las empresas responsables de la producción y distribución inviertan las cantidades necesarias en infraestructuras que, en muchos puntos de nuestra comunidad, son absolutamente insuficientes y así lo sufrimos muchos usuarios.

Otras enmiendas van dirigidas a reducir el impacto visual, ecológico y ambiental de las instalaciones eléctricas y de gas.
En lo referente a las energías renovables, insistimos en la necesidad de que el Consell promueva una disposición normativa para regular la incorporación de energías renovables a las construcciones públicas de la Generalitat y proponemos la creación de una línea para la dotación de instalaciones de energía solar a los edificios públicos de la Generalitat, por importe de 1 millón de euros.

También hay una serie de enmiendas dirigidas a incorporar en la Agencia Valenciana de la Energía una serie de líneas de actuación que figuraban ya en el Plan de ahorro y eficiencia energética y que otro año más siguen sin desarrollarse, como son el fomento de las auditorías energéticas en el sector terciario, campañas de información para favorecer la utilización de luminarias más eficientes, el fomento de la certificación energética de los edificios y la posterior exigencia de los certificados energéticos en los nuevos edificios y viviendas unifamiliares.

Finalmente, se recoge en las enmiendas la necesidad de potenciar el funcionamiento del consejo asesor de la Agencia Valenciana de la Energía, previsto en la ley, y de dotarlo de los medios necesarios para que puedan realizar las tareas encomendadas por la ley.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyora Gay.

Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyora Gay, l'esmena 1.
363 és innecessària.
És que vostés confonen.
En cap moment s'ha dit que la Generalitat vaja a invertir 5.
025 milions d'euros, mai s'ha dit aixina.
El que s'ha dit és que és el sector privat qui ha d'invertir-lo, és el sector privat qui va a invertir-lo.

L'esmena 1.
364 he de dir-li que la Llei 54/1997, de 27 de novembre, del sector elèctric, regula els aspectes bàsics per al subministrament del servici elèctric en adequades condiciones d'estabilitat i continuïtat, garantint la qualitat en el subministrament.
A més, el Reial Decret 1.
955/2000, d'1 de desembre, que regula esta matèria, té el caràcter de bàsic i recull, arreplega, els requisits mínims de qualitat exigibles i les conseqüències econòmiques i administratives derivades dels possibles incompliments pels subjectes amb l'obligació i responsabilitat d'exercir la qualitat del servici.
Per tant, no té cap sentit incloure esta esmena, a més en els pressupostos de la Generalitat.

Igual ocorre amb la 1.
365.
No es considera oportuna la inclusió de la línia proposada, ja que la tercera fase del Pla de gasificació de la Comunitat Valenciana, 2002/2006, preveu la planificació i l'execució dels ramals intermunicipals necessaris perquè la posada en gas puga arribar al major número de poblacions per al consum industrial i domèstic.

Quant a la 1.
366, la normativa legal de caràcter ambiental, que és l'aplicació a estes instal·lacions, ja contempla estos objectius que vosté menciona.

Respecte de la 1.
367, mire, li torne a repetir el que diu la Llei del sector elèctric, regulat en el seu títol IX, l'expropiació i servituds específiques per al sector elèctric.
Aixina, en el seu article 58, es regulen les relacions civils dins de la servitud legal establida per la mencionada llei, preveent-se, en el seu apartat primer, la possibilitat de canviar el traçat de la línia a instàncies del propietari del *predio sirviente* sempre condicionat que no existisca dificultat tècnica, i corrent per compte d'ell els gastos de variació.
És la mateixa esmena que van presentar l'any passat, la 1.
271, i no té cap de sentit.

L'esmena 1.
370 tampoc es pot admetre, és igual a la 1.
274 de l'any passat, perquè les actuacions que vosté proposa ja estan incloses en la línia 1.
2.
1, planificació, impuls i seguiment de les xarxes de transport i distribució elèctrica en ares de major creixement.
Igual ocorre amb la 1.
371, no existeixen fonaments legals per la imposició d'una obligació d'esta naturalesa.
No es pot obligar a les operadores a treure a exposició pública els traçats de les noves línies elèctriques en la seua totalitat i no per fases.

La 1.
372, no cap mencionar la quantificació relativa a l'apartat genèric de problemàtica, si es té en compte que el que vostés ens posen ja està inclós en l'objectiu 3.
1 i en la línia 3.
1.
2 d'actuació i en l'àmbit dels distints tipus d'energies renovables.
Perquè, a més, l'objectiu bàsic 1.
1 i en la línia d'actuació 1.
1.
7, de la secció 08, corresponent a l'Agència Valenciana de l'Energia és on haguera correspost presentar esta esmena i no aquí al programa.
Per això, ja li dic que confonen les competències de les direccions generals d'algunes empreses públiques.

Quant a l'esmena 1.
374 no és considera necessària la inclusió de la línia proposada, ja que l'Agència Valenciana de l'Energia, d'acord amb la seua línia 1.
1.
5, 1.
1.
6, 7 i 15 ja està realitzant estes actuacions.
Però vostés segur que una persona llig el programa de la direcció general i l'altra llig l'empresa pública, per això tenen eixa disfunció a l'hora de plantejar esmenes.
I el mateix puc dir-li de l'esmena 1.
375, 1.
376, 1.
377, 1.
378, 1.
379 i 1.
380.

Respecte del programa 121.
6, mire, "diu: dinamitzar els instruments organitzatius; ha de dir: crear els instruments organitzatius".
No deu de dir "crear" perquè ja estan creats.
El Pevta ja està majoritàriament constituït i funcionant i en el seu cas en fase avançada de la valoració normativa per a la seua creació.
Per tant, és impulsar, impulsar, agilitar, dinamitzar, però no crear una cosa que ja està creada, senyora.

Quan a l'esmena 1.
486, que volen suprimir la línia 1.
1.
10, l'esmena anem a rebutjar-la, ja que és intenció del Consell posar en marxa l'ens prestador de servicis de certificació de la Comunitat Valenciana i en absolut prescindir de la seua creació, ja que contribuirà a una major especialització, eficiència i difusió, no sols de la firma electrònica avançada de l'autoritat certificadora de la Comunitat Valenciana sinó que, a més, en general, a la dinamització de la societat tecnològica i de coneixement als nostres ciutadans, organitzacions, empreses i administracions.
Per tant, no anem a acceptar-li la seua proposta.
Hi ha una esmena, del Grup Parlamentari Popular, per la que es crea este ens en la Llei d'acompanyament i ve recollit també en la Llei de pressupostos.

L'esmena 1.
487, per últim quan a comunicacions, mire, s'ha limitat a replegar una de les propostes que ja conté l'Avantic i ho planteja com esmena, com si ho haguera ocorre una generalitat al seu grup parlamentari, quan és una cosa que ja està no solament en execució sinó que a més figura també en els pressupostos, en la línia 1.
1.
9 sobre disseny, planificació i posada en funcionament de la xarxa autonòmica de telecomunicacions integrades de l'administració de la Generalitat.

Quan a l'esmena 1.
488 és innecessària, ja que la mesura que vosté proposa està també arreplega en l'actuació 1.
1.
1.
Respecte també d'este programa demostren que no han llegit els pressupostos, ja que presenten 11 esmenes, que van des de la 1.
499 a la 1.
496, que ja estan totes incloses en els pressupostos.

I acabe, senyor president.
Quan a la Fundació Ovsi.
Mire, l'esmena que vosté proposa pareix que ignora el conveni original del projecte, que està firmat en col·laboració amb el Ministeri de Ciència i Tecnologia de la Generalitat Valenciana, per a realitzar el Projecte de la ciutat digital d'Alcoi, que es va firmar el 3 d'octubre de 2003, i que preveu expressament la col·laboració de la Fundació Ovsi en l'execució del projecte.
Per tant, crec que vostés tenen ahí un desconeixement o que no saben com està el tema i per això plantegen eixa esmena.

I quan a l'empresa pública.
Mire, totes les esmenes són repetició de les que van presentar l'any passat.
Per tant, reiterem els arguments que este grup parlamentari els va donar l'any passat, perquè són les mateixes.

Senyor president, res més.
Moltes gràcies per la seua deferència.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Maluenda.

Anem a passar a votació.
Alguna observació?
Passem a votar este bloc d'esmenes que han sigut defensades per la senyora Gay, en representació del Grup Socialista.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem a continuació a defensar l'últim grup d'esmenes, presentades pel Grup Socialista, que correspon a l'esmena 1.
320 i totes les relacionades a continuació.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor González.

 

**El senyor González Sospedra:**

Gracias, president.

Señorías.

Estas son un bloque de enmiendas que el hilo conductor es atender a la discapacidad.
Estas, como el anteproyecto de presupuestos del Consell, también tienen carácter de continuidad, porque se sigue sin ejecutar lo que se programa y presupuesta, porque no las han aceptado para mejorar presupuestos anteriores, porque se siguen vendiendo futuribles a precio de realidad, porque se sigue practicando la política chapucera de anteriores legislatura.

Nos falta aquí, presidente, un grupo de enmiendas importantes, unas irían dedicadas a la crispación que provoca el PP actualmente y otras a una serie de actuaciones que no deberían haberse dado nunca, como son el caso Fabra, el Ivex, falsas facturas de Terra Mítica, Torrevieja, etcétera.
Pero como no corresponde a esta Cámara, ni ahora, este tema, ya lo enmendarán los jueces o los valencianos.

Volviendo al tema, nos obligan a ser continuistas en las enmiendas.
Así, nos toca pedir de nuevo, lo que no se ha hecho, claro.

Aplicar la normativa europea al transporte europeo.
Seguramente no se han dado ni cuenta, y ya lo dijimos en su día, que este mes finalizan los plazos que Europa puso a la adaptación del transporte; pero bueno, ya hablaremos.
Todo ello para personas con discapacidad, claro.
Aplicar la reducción de los billetes que se aprobó en la Ley del Estatuto, en el artículo 66, y publicar las normas de desarrollo de la Ley 1/98, reconocido desde hace ya ocho años.
Todo ello no se ha hecho.

Corregir las deficiencias para pasajeros en accesibilidad en el metro de Valencia, en líneas de autobuses de las tres provincias, tanto urbanas como interurbanas, que tampoco se ha hecho.
Hacer accesibles los accesos e instalaciones de estaciones e instalaciones de FGV, de los ferrocarriles valencianos de la Generalitat, que tampoco se hace ni se ha hecho.
Eliminar barreras físicas y comunicacionales en paradas regulares de líneas de autobuses de carretera, que tampoco se ha hecho.

Dotar de rampas tanto estaciones como instalaciones de la FGV, y acceso para personas con discapacidad estas estaciones, y colaborar y promover lo mismo en los de Renfe de la comunidad, que tampoco se está haciendo.
Se despreocupan.
Diseñar y ejecutar actuaciones dirigidas especialmente a eliminar la infomarginalidad.
Hoy, pues, permítanme el paréntesis, deseo que sus señorías nunca tengan que acogerse a la protección de Santa Lucía, que es hoy, porque así no conocerán nunca lo que es la infomarginalidad de las personas con ceguera.

Aplicar el principio de accesibilidad para personas con discapacidad, a todas las actuaciones de informatización de la comunidad, del Consell.
Esto es importantísimo y no se está haciendo y seguro que no me la van a aceptar la, no nos van a aceptar la enmienda, pero en fin.
Otra enmienda sería facilitar el acceso especial a la informatización a las nuevas tecnologías, a todo el colectivo de personas, a todo he dicho el colectivo de personas con discapacidad, que se prometió y no se hace.

En definitiva, para terminar, pedimos aplicar las normas vigentes, legales, aprobadas en esta cámara durante los últimos años bajo el gobierno del PP.
Y en muchas ocasiones con nuestro voto y siempre con nuestro trabajo y nuestro respaldo para mejorar dichas normativas.
Y que la mayor parte de las veces, estas normas son mero papel mojado, objeto de estanterías, para frustración y desesperación de varios centenares de valencianos y valencianas con discapacidad, que año tras año, también con carácter de continuidad como los presupuestos del Consell, conocen grandes anuncios y luego grandes incumplimientos.
Pedimos pues que acepten nuestras enmiendas, que completan o intentan por lo menos completar y mejorar el anteproyecto de presupuestos del Consell, para avanzar en la integración de las personas con discapacidad.

Muchas gracias.
Y he terminado, presidente.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor González.

Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Bueno, pues este bloc d'esmenes d'accessibilitat que el senyor González acaba de defensar, jo crec que el senyor González parla més d'altres coses que del tema de l'esmena, perquè sap que el govern de la Generalitat està complint *a rajatabla* estes obligacions.

Mire, diu "aplicar las normas europeas en la accesibilidad a transporte público para las personas con discapacidad".
*(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Ja voràs, ja")* Esta esmena és totalment innecessària, ja que la plena accessibilitat dels discapacitats en els mitjans de transport és una prioritat per a la Conselleria d'Infrastructures i Transports, i en això s'està caminant.
Aixina cap assenyalar *(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Ja voràs, ja")* que el 94% de les estacions de Metro València ja estan adaptades per a les persones de mobilitat reduïda, un dels nivells més alts del món, senyor González.
Un dels nivells més alts del món.
I en les actuacions previstes s'arribarà al 100%, que és l'accessibilitat total en el 2007.

Igual criteri d'accessibilitat total s'està seguint en les construccions del nou tramvia d'Alacant, aixina com en la modernització de la línia Alacant-Dénia, i s'està incentivant la compra d'autobusos adaptats a les àrees metropolitanes d'Alacant, València i altres.
*(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Per favor!
")*

 

Diu, "publicar --altra esmena--, publicar les normes de desenrotllament del derecho al transporte accesible", diu; l'esmena és improcedent ja que se tracta d'un objectiu legislatiu i no pressupostari.
Com anem a dir en els pressupostos que se publique les normes de la llei?
La llei està publicada i està vigent.

Eliminació de barreres físiques i comunicació en les estacions d'autobusos.
L'esmena és innecessària ja que la conselleria ja seguix este criteri en totes les noves instal·lacions de transport com hem dit abans.
Quant a l'eliminació de barreres físiques i comunicacionals en les parades de la línia regular de transport de viatgers per carretera, la plena accessibilitat dels discapacitats als mitjans de transport és una prioritat, com hem dit anteriorment, i ja figura com a objectiu 4.
1, i com a línia d'actuació 4.
1.
Esta esmena està vinculada a la 1.
332, en què es proposa un Pla de millora d'accessibilitat en baixadors, estacions i combois de ferrocarrils de la Generalitat, en una anualitat per al 2006 d'un milió d'euros i que també li rebutjarem.

Diu "dotar de rampes tots els passos de rampes de les estacions de ferrocarrils de la Generalitat".
Ja li he dit que hi ha un 94% d'adaptació a les necessitats de les persones amb discapacitat.
Respecte de les estacions de Renfe, se tracta d'actuacions que corresponen als pressupostos generals de l'Estat.
I és allí, als seus companys de partit, senyor González, on deu d'instar vosté per a què Renfe també complisca, com està complint la Generalitat, que ja li he dit abans que supera el llistó, el màxim llistó en tot el món; o siga, que no hi ha ningun país que tinga eixe grau del 94% d'accessibilitat que en estos moments està aconseguint la Generalitat.

Corregir les deficiències en l'accessibilitat.
Mire, la línia 4.
1, 4.
1.
1, contemplen estes actuacions, per tant, és innecessària també la seua esmena.
Una nova, que se referix també a promoure també per a unitats de Renfe; ja li ho he dit en l'altra anterior.
Dirigisca's vosté al govern d'Espanya, que mosatros amb molt gust col·laborarem en el govern d'Espanya, perquè també les estacions de Renfe i els trens de rodalies acaben en les barreres arquitectòniques.

En definitiva, aquí també hi ha una sèrie de confusions a l'hora de definir a quins programes se presenten estes esmenes, perquè continuen confonent el que és l'ens Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana amb el que són els programes d'actuació de la CIT.

Per tant, senyor González, estiga tranquil·la la seua senyoria, estiga tranquil·la perquè el govern de la Generalitat del Partit Popular està avançant enormement en este aspecte.
És un compromís que tenim amb la societat en general.
Un compromís que tenim amb mosatros mateixa, i aixina se demostra el grau d'accessibilitat *(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "No")* que s'està aconseguint.
Estem parlant del 94%.
En ningun país del món, *(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Serà el 49".
.
.
)* senyor González, en ningun país del món s'arriba a estos percentatges.

Per tant, com no mos donem per satisfets perquè volem el 100ç%, volem la total accessibilitat, continuarem lluitant i procurant, a través de les inversions, que s'aconseguisca eixa total accessibilitat del 100%.
Per tant, són innecessàries les seues esmenes, senyor González, i no anem a aprovar-li-les.
*(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Gràcies, gràcies")*.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Maluenda.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?
Doncs passem a votar tot el conjunt del bloc.
Vots a favor?
8.
En contra?
9.

Anem a continuació a votar.
.
.
*(Se sent la veu del senyor González Sospedra: "Muy bien, muy bien Tomás.
")* 1.
511, 1.
519, les esmenes del Grup Popular.
Les passem directament a votació, senyor Maluenda?
Sí.
Senyor Maluenda, passem directament a votació les esmenes del Grup Popular?
*(Remors)* No, s'han votat tots en un bloc.
*(Remors)* Senyor Godoy?

 

**El senyor Godoy García:**

 

Sí, para votar separadamente la 1.
518, un bloque.
Otro bloque 1.
511, 1.
513, 1.
514 y 1.
515.
Y el resto otro bloque.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Oltra?
*(Remors)* Doncs ho deixem aixina.
*(Remors)* 13, 14, 15, i després un bloc que demana vosté, que seria la 16, la 17, la 18.
.
.
i la 19, la 18 ja està per una altra banda.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Demanaria quasi votació individual perquè.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Quantes n'hi ha, va.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

És que hi ha coincidència, però.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Anem a votar les esmenes plantejades pel Grup Popular de forma individual, a la vista que hi havia una qüestió ahí.
.
.

 

Vots a favor de la 1.
511?
9.
En contra?
6.
Abstencions?
2.

Vots a favor de la 1.
512?
9.
En contra?
Cap.
Abstencions?
8.

Vots a favor de la 1.
513?
9.
En contra?
7.
Abstencions?
1.

Vots a favor de la 1.
514?
9.
En contra?
7.
Abstencions?
1.

1.
515, vots a favor?
9.
Abstencions?
1.
En contra?
7.

1.
516, a favor?
9.
En contra?
1.
Abstencions?
7.

1.
517, a favor?
9.
En contra?
1.
Abstencions?
7.

1.
518, a favor?
.
.
.
A favor?
15.
Abstencions?
1.
En contra?
1.

1.
519, a favor?
9.
En contra?
1.
Abstencions?
7.

Bueno, votades les esmenes del Grup Popular, passem a votar la secció 08.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
En contra?
7.
Abstencions?
1.

Agència Valenciana de l'Energia, que té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
1.
Abstencions?
*(Remors)* En contra?
7.
Abstencions?
1.

Transport metropolità de València.
Sanejament d'aigües residuals i el sector de la xarxa de transports.
Tres institucions que no tenen esmenes.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
7.
En contra?
1.

Ferrocarrils de la Generalitat, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.
Abstencions?
1.

Senyories, hem acabat la secció 08, i passem a debatre.
.
.
*(Remors)* Anem a passar a debatre de seguida la secció 09.

 

*(Se suspén la reunió durant uns minuts)*

 

 

**El senyor president:**

 

Anem a reprendre.
.
.
, bo, anem a reprende, no, anem a continuar.
.
.
*(Remors)* Anem a continuar la comissió d'Hisenda en què estem debatent les esmenes al pressupost.
Hem acabat de debatre la secció 08 i a continuació anem a debatre la secció 09, que és Cultura, Educació i Esports.

Les seues senyories tenen la relació d'esmenes que ha presentat tant el Grup Socialista com Esquerra Unida.
També hi han esmenes del Grup Mixt, com poden observar en la relació, i també del Grup Popular.

En primer lloc, li anem a donar la paraula al senyor Cardona perquè defense el primer bloc que ha plantejat, que comença amb l'esmena 1.
520 i totes les relacionades a continuació.

Quan estime convenient té la paraula, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

En este conjunt d'esmenes, que tractem les de direcció i serveis generals, administració educativa i cultural, la de l'Institut Valencià de Qualitat Educativa, d'Avaluació, i el paquet d'ensenyament primari.

En primer lloc he de dir que nosaltres, la concepció que tenim sobre l'educació és molt diferent a la que té el Partit Popular i, per tant, el pressupost que ens planteja no s'ajusta en gran cosa al que nosaltres pretendríem.
A l'hora de les esmenes parcials és difícil introduir canvis substancials.
De fet, el Partit Popular, probablement no n'acceptarà cap, però nosaltres el que venim a dir són coses en què volem marcar l'atenció, en què volem indicar quines coses deurien tractar-se de manera fonamental.

Per tant, nosaltres insistim en el tema de la transparència.
Considerem que s'ha de donar informació a les Corts sobre Ciegsa; s'ha de donar informació a les Corts sobre les directrius i els criteris que seguixen per a la política educativa; s'ha de donar informació també per a les previsions de modificació de crèdits que puguen existir en educació i en cultura.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que la participació, que és una cosa tan important, el Partit Popular col·loca tota la participació en ensenyament primari, com si no poguera haver participació en ensenyament secundari, com si la participació no fóra un tema transversal a tots els aspectes educatius.

Nosaltres, el que fem és que traslladem tots els aspectes de participació dels alumnes, de pares i mares, de les federacions i associacions de pares i mares, de sindicats, ho traslladem tot a direcció i serveis generals perquè és on considerem que han d'estar.
De la mateixa manera, nosaltres, la participació dels pares no la separem en, per una part associacions i federacions i, per una altra part, confederacions, sinó que ho agrupem, de manera que el repartiment dels diners se puga fer, el de recursos econòmics es puga fer sobretot en aquells llocs, en aquelles associacions que realment fan activitats i que realment ho necessiten.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que no n'hi ha per part del pressupost que ací ens apareix, no n'hi ha cap aspecte que aprofundisca en els problemes reals que n'hi han hui en dia, no s'aprofundix en els problemes sobre la conflictivitat, sobre l'anàlisi de la situació, sobre les actuacions possibles, els problemes possibles.
No n'hi ha res sobre la col·laboració amb els centres sobre el tema de l'avaluació; no n'hi ha res sobre escoltar les associacions de directors i de professors per a atendre les seues demandes.
Nosaltres, tot això, ho hem posat en diverses esmenes.

Igual com demanem en diverses esmenes que les substitucions no s'allarguen en el temps.
En este moment concret tenim substitucions que tarden més de 15 dies en tornar a posar una persona per a continuar fent els treballs, les tasques educatives.
I nosaltres considerem que les substitucions llargues no poden anar més allà de set dies el ser cobertes.

En este apartat també tractem l'aspecte de la promoció i ús del valencià.
Nosaltres considerem que en eixe apartat, tot el que planteja el document de pressupostos, tot és promocionar el valencià, tot és augmentar l'ús, però en cap lloc apareix que se garantitze l'ús normal del valencià en les administracions públiques.
En cap lloc apareix que es generalitze i es normalitze l'ús del valencià.
En cap moment apareix que tot el professorat ha de conéixer el valencià com l'única manera de garantitzar que se puga donar en valencià tota l'educació primària.
Aquí, recordem, que l'objectiu de l'educació és que al final de tot el procés educatiu bàsic, totes les persones, tot l'alumnat isca coneixent el valencià i el castellà amb igual grau de domini.
Per això, nosaltres considerem que s'han de fer unes inversions especials.

Nosaltres hem introduït diners per a les campanyes de promoció d'ensenyament de valencià per a la població adulta, hem introduït ensenyament de valencià per a estrangers.
Ho considerem important, igual com hem posat la necessitat que s'envien les revistes que hui en dia existixen, que estan editades en valencià, que es fagen arribar als centres.
De la mateixa manera que es fan arribar la premsa.
.
.
Tenim una esmena que demana que a la premsa se li done un suport genèric, és a dir, que no se faja cap discriminació segons la línia editorial del diari.
De la mateixa manera que nosaltres demanem un suport genèric a la premsa perquè arribe a totes les escoles, també demanem que s'envie a les escoles les revistes que existisquen en valencià com una manera d'ajudar-les, ja que fan edicions en valencià, però també com una manera de fer arribar a les escoles eixa possibilitat.

Nosaltres introduïm que les trobades d'escoles en valencià deurien tindre 180.
000 euros perquè són una associació cívica, potent, que no té quasi ajudes i, tanmateix, és la que contribuïx realment a dignificar el valencià i a fer-lo extensiu no només en les escoles sinó, a més, a tota la societat.

He de referir-me a tot el programa d'ensenyament primari.
Per una part n'hi han un conjunt d'esmenes que se referixen a la formació de persones adultes.
Nosaltres considerem que n'hi ha hagut un abandonament, una desídia, una manca d'atenció a la formació de persones adultes.
I nosaltres, el que venim a demanar és major estabilitat, major grau de finançament i un finançament més clar i, per això, insistim en la necessitat que existisca un conveni general multilateral.

Què vol dir açò?
Que els acords no es fagen entre la conselleria i cada ajuntament per a cada any, sinó que n'hi hagen uns acords clars que abasten un període temporal més llarg d'un any i que abasten, també, donen criteris objectius per a traslladar eixe finançament.

De la mateixa manera que nosaltres volem que n'hi haja un conveni multilateral, també proposem un augment dels fons substancials: mig milió d'euros més als 3,7 milions d'euros que existixen per al finançament de la formació de persones adultes.

De la mateixa manera, com Ciegsa és tan opaca, no existix cap planificació ni previsió de construcció de centres per a la formació de persones adultes, i nosaltres posem sis milions d'euros perquè se puguen construir centres de formació de persones adultes que considerem que simplement s'han deixat totalment de banda i ni cap dels sistemes de construcció de centres que ha tingut la conselleria han servit per a realment cobrir la necessitat de formació de persones adultes.

Què volem nosaltres en primària?
Nosaltres volem que millore la qualitat de l'ensenyament.
Per això, nosaltres, el que venim a dir en les esmenes és que l'alumnat ha d'estar en els seus centres, el de primària, en primària; el d'infantil, en infantil; el d'ESO, en ESO; el de formació en persones adultes, en formació de persones adultes.
No conforme diu el pressupost: tots en centres d'infantil i primària.

Volem que n'hi haja una supervisió i control de la matrícula de centres privats.
Volem que n'hi hagen aules de tres anys, el principi del segon cicle d'infantil, i que la ràtio no passe d'1/20, d'un professor per cada vint alumnes.
Volem més serveis psicopedagògics escolars, que no n'hi hagen barreres arquitectòniques, que n'hi haja compensatòria, tant en els llocs rurals com els urbans, que n'hi haja connexió a Internet en totes les empreses, que n'hi haja personal per a atendre els immigrants, els discapacitats, que la llengua de signes puga introduir-se en els centres d'una manera normal i puga abastar tot l'entorn que puga haver al costat d'un alumne o d'una alumna que estiguen afectats per sordera.

En resum, nosaltres el que volem és formar ciutadans autònoms, solidaris i cults, cosa que en tot el pressupost no es fa quasi cap tipus de referència.
De la mateixa manera, nosaltres volem clarificar les diferències entre públics, concertats i privats.
És alarmant com les ajudes de 0 a 3 anys s'adrecen directament als centres de titularitat privada sense que realment n'hi hagen uns ajudes substancials per als centres de titularitat pública i per als centres municipals.
I, de la mateixa manera, nosaltres considerem important que en els centres educatius se faja una aposta per les energies renovables i realment es col·loquen, s'utilitzen els centres educatius com un exemple.

 

Nosaltres interpretem que els centres educatius han de ser.
.
.
, moltes voltes són l'únic centre cultural que n'hi ha en un entorn, en un barri, en llocs amb dificultats socioeconòmiques.
Nosaltres interpretem que els centres educatius poden ser un lloc de dinamització sociocultural de l'entorn.
Per això, nosaltres considerem que se poden gastar perfectament, i s'haurien de gastar 350.
000 euros per a experimentar aquells programes, aquelles actuacions que vullguen fer voluntàriament els centres, dirigides a obrir el centre a l'entorn.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que n'hi ha centres que voldrien experimentar programes especials d'atenció a la diversitat, d'atenció a immigrants, d'atenció a persones amb discapacitats.
Per això, nosaltres també considerem que se deurien disposar fons perquè eixos centres realment pogueren experimentar eixe tipus d'activitats.
Igual com considerem que deurien tindre diners per a programes per a atendre la conflictivitat o per a ficar en marxa programes d'acollida.

Nosaltres considerem que en este moment els centres educatius tenen molt poca autonomia i molts pocs recursos per a posar en marxa totes eixes noves experiències que, a més, depenen de la professionalitat dels docents que estan allí ubicats.
I, per això, considerem que deuria potenciar-se eixa autonomia i deurien potenciar-se els recursos perquè pogueren portar a terme eixes activitats.

Finalment, n'hi ha tot un llistat de centres que ens han reclamat la necessitat de construir-se o la necessitat de ser atesos per part dels serveis públics.
Veem com en Benicàssim, l'escola de 0 a 3 anys que ha fet l'ajuntament, se va a privatitzar i va a portar una gestió privada.
Nosaltres considerem que deurien destinar-se 100.
000 euros perquè eixa escola tinguera una gestió pública, tinguera un manteniment públic perquè considerem que la gestió pública dels centres educatius i el manteniment públic dels centres educatius, és l'única cosa que garantitza que l'educació siga per a tots i realment arribe a totes les persones independentment de la seua situació socioeconòmica.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, en representació del Grup Popular, el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, en este primer grupo hemos englobado seis programas y empezamos por el Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa.
Està en la 4002150.
Voy a contestar a las tres nuevas enmiendas que presenta su grupo en este programa.
No le vamos a aceptar la enmienda 1.
521 porque el nuevo objetivo que propone habla de promover actuaciones para llegar a superar la conflictividad en los centros y los objetivos básicos, 2.
4 y 2.
5, hablan.
.
.
El 2.
4, de desarrollar las líneas de actuación propuestas por el Observatorio para la convivencia escolar a partir de su evaluación, iniciada en 2004-2005.
Y el punto 2.
5, poner en marcha el Plan de prevención de la violencia y promoción de la convivencia escolar.
Estas acciones de superan la conflictividad en los centros ya se hayan recogidas en los puntos 2.
4.
1, 2.
4.
2, 2.
4.
3, 2.
4.
4 y 2.
4.
5 de las líneas de actuación.

En cuanto a la enmienda 1.
522, ayudas a los centros en aplicación de los programas de superación de la conflictividad, decir que las ayudas a los centros en aplicación de programas de superación de la conflictividad ya forman parte de las medidas del plan Previ.

En el punto 2.
4.
2, elaboración y publicación de materiales para la formación en materia de convivencia escolar.

Y en el punto 2.
5.
1, desarrollar las distintas actuaciones del plan Previ dirigidas al sistema educativo, a la población de riesgo y a la población valenciana en general, donde se incluyen el desarrollo de los planes de convivencia, formación del profesorado, fomento de las tutorías y recomendaciones para padres y alumnos.

Decirle que en relación con la mejora de la convivencia en los centros educativos, problemática sobre la que actúa el Ivaque, y dentro del objetivo 2.
5, desarrollar en la línea de actuación 2.
5.
1: este instituto ha programado contactos que se suman a los que ya han tenido con representantes de la comunidad educativa para el desarrollo del plan Previ.
Puntualizamos en esta línea que el plan Previ ha sido presentado en el Consell Escolar Valencià y recientemente presentado a los directores de las tres provincias.

Pasando al programa 421.
20, Administración de personal, decir que han presentado seis enmiendas idénticas a las del año pasado, si acaso vamos a ampliar un poco la argumentación de la enmienda 1.
529, que habla de fijar participación de los sindicatos en los asuntos de salud laboral.
Pienso que su contenido es superfluo por cuanto la puesta en funcionamiento de los órganos de participación de los trabajadores en materia de prevención de riesgos laborales, prevista en la Ley de prevención de riesgos laborales y en el reglamento de los servicios de prevención de la administración del Consell de la Generalitat, Decreto 123/2001, de 10 de julio, es decir, la Comisión Sectorial de Seguridad y Salud y los comités provinciales están unidos inseparablemente a la potenciación y desarrollo de los servicios de prevención de riesgos laborales que aparece ya reflejada en la línea de actuación 1.
4.
4 del anteproyecto.

En el programa 421.
10 también han presentado siete enmiendas idénticas a las del año pasado.
Hacer constar que la legislación vigente ya tiene establecidos los mecanismos reglamentarios de control y de información a las Cortes Valencianas.

Y en cuanto a fomentar la lectura de la prensa en los centros docentes públicos de la comunidad, decirle que los centros públicos de la Comunitat Valenciana reciben y recibirán la prensa diaria para fomentar su lectura, por lo que ya está previsto en el borrador de los presupuestos para el 2006.

Realización de estudios y trabajos para mejorar la actuación en aspectos de cultura, educación y deporte.
Sobre este tema decir que la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte cuenta con unidades en los distintos departamentos de la misma que realizan las tareas de planificación y análisis de las materias que le competen.
Tanto en la subsecretaria, a través del servicio de estudio, como en los distintos centros directivos, ya se realizan los estudios y trabajos que son utilizados como instrumentos adecuados para la correcta actuación y gestión.

Pasamos al programa 421.
40, Administración educativa y cultural.
Efectivamente, como son solo dos enmiendas, vamos a aceptar las dos.
La primera es dar información a las Cortes de las previsiones de modificación de créditos, que la vamos a rechazar dado que no compete a esta conselleria dar la información sobre las modificaciones ya aprobadas que tienen sus mecanismos propios de información, las modificaciones no aprobadas solo son previsiones que en muchos casos son por circunstancias sobrevenidas y como tales se deben de considerar.

Y la enmienda 1.
580, Informar a las Cortes de las directrices y criterios que se adopten para establecer los planes de actuación e inversiones.
Decirle que las directrices y criterios que se adoptan lo son, fundamentalmente, en función de las necesidades sobrevenidas de escolarización de informes de análisis técnicos que aconsejen las intervenciones incluidas en los planes de inversiones.

En cuanto a la promoción y uso del valenciano hay doce enmiendas, también enmiendas repetidas; seis en las que proponen añadir nuevas líneas y seis de cambio de dotación.
En estas enmiendas en las que proponen cambios de dotación entre líneas y entre programas hay tres que proponen "detraer dotación de líneas que el Consell diseñe para ayudar a alumnos de centros concertados".
La respuesta que se le da a esta enmienda, y a otras cuarenta y cinco que hay a lo largo de los distintos programas, ya las incluiré en otro programa y las responderé.

En cuanto a la enmienda 1.
533, Insuficiente garantía en la administración del derecho a ser atendido en valenciano las personas que así lo pidan, no se acepta porque el derecho a ser atendidos en *valencià* de las personas que así lo pidan ya se recoge en la primera implantación del uso del valenciano en el ámbito especial.

El programa de Enseñanza primaria presenta 79 enmiendas, de las que hay 65 repetidas y 14 nuevas, 14 nuevas que muchas de ellas son de cambio de dotación de programas, en concreto 9.
Hay 34 en total, en las que pide el cambio de dotación de programas y hay 10 enmiendas en las que proponen líneas de actuación y construcción de centros.
Vamos a ir desmenuzando un poco el programa.

En la enmienda 1.
729 el contenido de la enmienda es una función propia de la comisión interdepartamental de personas adultas, por lo que ya está contemplada en la normativa vigente y no procede su inclusión en la Ley de presupuestos.
La formulación de la enmienda no responde a un objetivo presupuestario, sino a una fundación de la comisión interdepartamental de formación de personas adultas, que ya se cumple, en aplicación de la nueva normativa vigente.

El Proyecto de ley de presupuestos ha incrementado la línea de subvención para la financiación de los programas de formación de las personas adultas un 11,14% respecto al presupuesto 2005, financiación que se llevará a cabo a través de una orden de convocatoria.
Asimismo, el Proyecto de ley de presupuestos ha incrementado la línea de subvención para la financiación de los gabinetes psicopedagógicos municipales un 8,59% respecto al presupuesto de 2005, financiación que también se llevará a cabo a través de una orden de convocatoria.

En los dos incrementos se garantiza la estabilidad en el funcionamiento de los citados servicios educativos, y, por otra parte, el sistema de orden de convocatoria garantiza la transparencia y publicidad en la concesión de las citadas subvenciones, tal y como exige la legislación vigente.

Contestando a su enmienda 1.
737, que en el punto 1.
1 propone la eliminación a la referencia a los centros concertados, decirle que no atender la escolarización existente en los centros concertados implicaría, además del incumplimiento de la legalidad vigente en nuestro estado de derecho, la imposibilidad de atender el derecho a la escolarización gratuita de la actual enseñanza obligatoria existente en la Comunidad Valenciana.

Y aceptar la enmienda 1.
740 significaría no sufragar con fondos públicos los centros públicos de titularidad municipal cuyo tratamiento de financiación es el convenio en lugar del concierto, tal como se establece en la Loce.

Aceptar sus enmiendas 1.
741, 1.
742 y 1.
743 significaría disminuir la subvención a la escolarización del alumnado de 0 a 3 años, que no se subvencionen a las guarderías cuya titularidad son de instituciones sin ánimo de lucro, lo que supondría una oferta menor de puestos obtenidos con fondos públicos para conciliar la vida laboral con las familias.
El cumplimiento de la Loce y del programa del PP implica el concierto del segundo ciclo de educación infantil para hacer posible la gratuidad de la enseñanza.

Le vamos a rechazar también la enmienda 1.
744.
En la línea de actuación 2.
1.
1 están bien definidos sus términos: incremento de unidades escolares destinadas a alumnados de 3 años, y no precisa una concreción mayor.

Por otra parte, la normativa sobre ratios máximas de alumnos por unidad no es propia de una la Ley de presupuestos.

Así seguiría, pero, claro, ya el tiempo se ha agotado.
Entonces, voy a acabar hablando de que hay un bloque de 24 enmiendas, las que proponen cambio de líneas y de programas, hay un grupo de 18 enmiendas en las que proponen disminuir dotaciones necesarias para tener el nivel de servicio que se viene prestando en los centros concertados y que haría imposible garantizar la adecuada escolarización de todo el alumnado, y no ampliaremos las de su intervención.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Ortega.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes tal com s'ha plantejat, si no hi ha cap observació.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem, a continuació, a defensar per part d'Esquerra Unida el segon bloc d'esmenes plantejat que comença en l'esmena 1.
544 i les que a continuació relacionen.

Per això, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Sembla ser que l'il·lustre diputat del Partit Popular li dóna molta importància a què les esmenes es pareguen a les de l'any anterior, però és que a nosaltres ens sorprén que el pressupost es parega tant al de l'any anterior perquè sembla que no hi ha cap diferència, no hi ha cap canvi en el sistema educatiu quan en el sistema educatiu s'estan donant canvis substancials i fonamentals.
Des de fa anys no estan apareixent les innovacions necessàries, els canvis necessàries, per a donar resposta als nous problemes.

Nosaltres considerem en este apartat d'ordenació i innovació educativa i formació del professorat tan important que ací és on hauria de vore's com millorem l'atenció als immigrants, com millorem l'atenció als problemes de convivència, de quina manera millorem la pràctica docent, de quina manera fem possible la integració de persones amb algun tipus de discapacitat o necessitat educativa especial dins de les escoles.

Nosaltres estem veient que s'ha oblidat la importància d'una formació implicadora.
Des de quan de temps els Cefire estan coberts per places nomenades a dit, que, a més, han perdut tota la força i tota la possibilitat d'incidir realment en el centres educatius?
Nosaltres observem que hi ha un oblit, una manca de recursos que, al final, els Cefire s'han transformat en capelletes per a col·locar a amics ideològics, però, naturalment, hi ha una manca de planificació i un desgavell total en el que és la formació del professorat.

Nosaltres el que fem amb les nostres esmenes, com en algunes ja féiem l'any passat, és que volem una formació adequada, contínua, que siga implicadora, que tinga més personal, perquè el que volem amb l'esmena és simplement que les places del Cefire se cobrisquen amb criteris d'igualtat, mèrit i capacitat.
Per tant, nosaltres considerem que mentre això no es faça els Cefire no complicaran mai una funció de formació correcta.

Què demanem també?
Demanem dotació econòmica per als Cefire perquè puguen eixir als centres.
En este moment no tenen ni diners per a poder desplaça-se als centres de la zona per a poder oferir els seus processos de formació.
I nosaltres volem que la formació depenga de les instàncies públiques, de la universitat, d'estos formadors, i, també, per exemple, nosaltres fiquem en una esmena que es garantisca la formació dels formadors, que puguen assistir a cursos de perfeccionament, a cursos de millora.

Per això, nosaltres en este part on és Innovació educativa, on cal començar a fer coses noves, fiquem que caldria establir mediadors culturals, caldria que hi hagueren mediadors culturals en totes les escoles.

Hui, per exemple, nosaltres considerem que caldria fer cursos intensius de castellà i de valencià a les persones que vinguen de fora.
Nosaltres considerem que el valencià està en molt més perill, per això fiquem 500.
000 euros, mentre que a les de castellà fiquem 300.
000.
Igual com posem, per exemple, que caldria formar en els centres al professorat per a l'atenció als immigrants.

El que no es pot fer és identificar un problema, una dificultat, un àmbit on els professors necessiten una formació específica i no fer una formació i ficar uns recursos necessaris per a ajudar en tot eixe procés.

Nosaltres considerem que hi ha algunes funcions dels concertats que caldria millorar.
Clar que llevem recursos als concertats!
, sobretot en aquelles educacions que no són obligatòries.
Nosaltres llevem recursos als concertats, sobretot, en batxillerat, llevem recursos als concertats en la formació professional, perquè no és ensenyament obligatori i no entenem que ahí se tinga per què concertar l'ensenyament.

Però, al mateix temps, posem recursos perquè els concertats puguen actuar també d'unes maneres adequades, per exemple, en compensatòria.
Per a aquells centres concertats que tenen educació compensatòria, que són centres que responen realment a necessitats de la seua zona, nosaltres pràcticament dupliquem el pressupost, perquè considerem que els centres concertats haurien de tindre molt més compensatòria i molta més ajuda per a poder-la portar endavant.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que la formació en centres hauria d'implicar també als centres concertats, perquè molts d'ells fan una funció social d'atenció a l'alumnat de la zona.
No entenem com els processos d'innovació i integració lingüística només tenen 6.
000 euros, quan nosaltres considerem que haurien de ser molt més potenciats, i per això li posem 42.
000 euros més.

En resum, nosaltres considerem que hi ha alguns aspectes que s'obliden, que simplement servixen per a fer-se propaganda en algun moment determinat, per a dir que tenim pla Previ, aules Pase, programes Proa, però a l'hora de la veritat, quan tu acudixes realment a vore quina formació hi ha en tots estos aspectes, quins recursos es posen, la qüestió és que l'escassa és el que apareix.

Quan anem al programa d'ensenyament secundari, veem que tot són referències a gratuïtat en els centres concertats, a finançament parcial del batxillerat, a finançament parcial de la formació professional privada, el règim de conveni.
.
.
Nosaltres el que observem és una baixa atenció a l'educació privada.
I quan nosaltres observem que en els objectius i en les línies d'actuació apareixen tantes vegades els concertats, nosaltres trobem a faltar eixa atenció als públics.

No està una previsió d'escolaritzar en els centres corresponents a cada u, no hi ha cap previsió de dir que ha d'existir una xarxa completa i ampla de centres d'ESO.
I nosaltres ahí considerem que és un tema fonamental per a la qualitat.

Per exemple, té el personal necessari dels centres educatius de secundària?
Tenen la dotació modular per a atendre a l'alumnat d'educació especial?
Tenen educadors i educadores?
Tenen logopedes suficients i necessaris per a atendre a les persones que tenen alguna dificultat?
O és que quan una persona amb discapacitat passa de primària a secundària es cura totalment i ja no necessita cap tipus de suport?

Nosaltres estem observant que ahí es dóna un canvi substancial que fa que persones que han pogut estar integrades durant tota la primària, arriben a ESO i ja no poden estar integrades i han de passar a un centre d'educació especial.
No entenem eixe procés.

Considerem que no hi ha suficients recursos per a l'atenció a la diversitat, que no hi ha suficient autonomia financera, que no hi ha suficient per a les despeses de funcionament, que no hi ha una atenció als centres que tenen barreres arquitectòniques.
I hui en dia seguixen existint centres amb barreres arquitectòniquees que impedixen que acudisca tot l'alumnat.
No existixen bibliotecaris, el servei de menjador en secundària no està suficientment estés.
Tot eixe tipus d'aspectes són els que nosaltres volem ressaltar.

I és molt curiós com després que apareix tot el temps concertats i privats en totes les línies, quan és atendre l'oferta d'ensenyament valencià, només apareix en centres públics.
És a dir, als centres privats sempre apareix el tema dels recursos econòmics, i quan és l'ensenyament valencià, ja només apareixen els centres públics.
Hi ha una manca d'intenció d'extensió de l'ensenyament en valencià i del valencià a tots els centres, a totes les xarxes educatives.

Per això que nosaltres considerem els centres educatius com a una font de formació no només per a l'alumnat, sinó també per als pares i les mares, també per als centres, nosaltres també en el secundària considerem que haurien d'existir activitats i dinamització sociocultural oberts a l'entorn.
Nosaltres considerem que haurien d'existir programes i activitats d'educació compensatòria en secundària, no hauria d'acabar-se en primària.
Considerem que haurien d'existir ajudes per a activitats complementàries i programes d'acollida.

És curiós com el programa, per exemple, d'escoles matineres que existia l'any passat, en Benestar Social, enguany desapareix i no hi ha cap línia pressupostària per a cobrir realment eixa necessitat per a conciliar la vida escolar, la vida familiar i la vida dels xiquets, la vida escolar i la vida laboral.
Nosaltres considerem que caldrien recursos per a tot eixe tipus de temes, com caldrien recursos per a programes i activitats de prevenció de la conflictivitat i per a intervenció en la conflictivitat.

Nosaltres tots estos diners, tots estos recursos que posem, els posem perquè considerem que els professionals dels centres educatius són capaços d'iniciar accions, d'iniciar programes, de plantejar actuacions que són positives i que responen als problemes que realment tenen.
Si no tenen recursos per a iniciar estes coses, l'únic que se queda són alguns programes de la conselleria, que tenen una extensió molt limitada, molt limitada.
.
.
Recordem que les aules Pase eren 28 en tot el País Valencià, i en secundària no arribaven ni a 11 en tot el País Valencià.
Per tant, nosaltres considerem que no s'atén suficientment el tipus de dificultats a què estem arribant hui en dia a l'educació pública.

Nosaltres hem considerat que ha d'existir suficiència econòmica per a les escoles de música i les escoles corals i per als conservatoris municipals de dansa.
Posem recursos econòmics necessaris per això.
Igual com fiquem un llistat de centres educatius que caldria edificar, en molts d'ells, amb consignació econòmica.
No entenem per què Ciegsa no dóna una programació anual ben planificada de les actuacions que pensa encetar, perquè el que existix ahí és un vertader problema als ajuntaments i a les comunitats educatives, que estan demanant la construcció de centres educatius.
Mai saben quan van a construir el seu.
Tots els que apareixen en el llistat que nosaltres hem posat, els considerem absolutament necessaris, son demanats per la comunitat educativa, i no hi ha cap previsió que se'n vagen a construir.

Finalment, hi ha un apartat que hem dedicat a la formació professional, on demanem que existisca, dins de l'organigrama de la pròpia conselleria, una direcció general de formació professional.
És un tipus de formació que està adquirint una potència suficient, una extensió.
.
.
que hauria de ser inclús encara més, perquè els mòduls professionals estan responent a demandes de la gent i a demandes també de les ofertes laborals, però que ens trobem que moltes voltes no existixen els mòduls de formació professional allí on realment s'estan demanant per part dels instituts.

Nosaltres considerem que una direcció general seria un bon element d'organització i de coordinació.
I a més, considerem que en els centres, en els instituts, hauria d'existir un organigrama mínim de gestió organitzativa de la formació professional.
Hauria d'existir cap d'estudis.
.
.
diverses estructures d'organització per departament, per família, per cicle.
Hauria de donar-se un reconeixement i una coordinació entre els tutors de formació en centres de treball, etcètera, etcètera.

Trobem a faltar referència als riscs laborals, quan en la formació professional és el moment on ha d'existir tot un mapa de risc en la pròpia formació, una prevenció en salut laboral necessària, perquè estes persones van a passar després al món laboral i s'han de tindre en compte tots els aspectes de prevenció, fer campanyes informatives en els propis centres educatius.

Finalment, nosaltres considerem que haurien d'existir cursos d'actualització teòrica-pràctica, que haurien d'haver estades en empreses punteres per al professorat, perquè el professorat de formació professional tinguera realment una actualització, una formació que responguera als últims avanços que poguera haver en el seu camp laboral.

Són esmenes que considerem que serien importants per a millorar tots estos aspectes bàsics d'una formació de qualitat, sobretot, en centres públics, que són els que han de respondre per a totes les persones.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Grupo de dos programas.
Ordenación e innovación educativa, vamos a empezar.
Programa también idéntico al de presupuestos anteriores.
28 enmiendas.
En 13 proponen modificar objetivos y líneas de actuación.

Hay una enmienda, la 1.
549, que habla de suprimir una línea de asociaciones sin ánimo de lucro, que le vamos a rechazar.
Desde 1983 vienen participando en la formación del profesorado asociaciones sin ánimo de lucro con asociaciones y movimientos de renovación pedagógica, colegios y asociaciones profesionales, sindicatos, vinculados al sistema educativo, considerando que es una oferta consolidada y que da respuesta a las diversas necesidades.
Y, por tanto, no se considera oportuno suprimir esa introducción.

La 1.
557 se la vamos a aceptar.
La convocatoria que se viene realizando y que está prevista para 2006, contempla que el carácter de las entidades que participen sea sin ánimo de lucro.
Y entonces, ya quedará redactado el punto como subvenciones a entidades colaboradoras sin ánimo de lucro para la formación del profesorado.
En cualquier caso, la propuesta de adición también es contradictoria con la enmienda 1.
549 de su grupo parlamentario.

Otra enmienda, la 1.
558, que en principio no la vamos a aceptar, pero que podemos hablar para el Pleno.

En cuanto a la enmienda 1.
559, decir que si bien la línea presupuestaria es nominativa, es conveniente mantener la denominación genérica de la línea, previendo en ejercicios presupuestarios futuros otras entidades de naturaleza pública.

El artículo 1, letra h), de la Loce, establece como principio de calidad la formación y actualización de los centros.
Responde a la enmienda 1.
544.

Bueno, así hay una serie de enmiendas que.
.
.
Vamos a pasar a las enmiendas donde proponen cambios de líneas y programas.
En 10 de ellas, la cantidad que se propone disminuir es necesaria para mantener el servicio que se viene prestando en los centros concertados, sin cuya concurrencia resulta imposible garantizar la adecuada escolarización de todo el alumnado en este nivel de enseñanza.

Estas las vamos a unir.
.
.
En total hay 45: 1 de administración de personal, 3 de promoción y uso del valenciano, 11 en ordenación e innovación educativa, 12 en enseñanza secundaria y 18 en enseñanza primaria.
En total, esas 45 enmiendas no se las vamos a aceptar, porque si no desmantelaríamos la enseñanza concertada, las ayudas a los centros concertados y a los alumnos que en ellos reciben enseñanza.

En cuanto al programa.
.
.
enseñanza secundaria, empezaremos por algunas líneas que no le vamos a aceptar.
Suprimir la línea relativa a la financiación de los centros concertados, que es la 1.
587 y 1.
599.
En cumplimiento del artículo 27, de la Constitución Española, implica, por una parte, el derecho a la educación y, por otra, a la libertad de elección y creación de centros docentes.
Lo que supone la existencia de centros financiados con fondos públicos de titularidad privada.
Por otra parte, el cumplimiento de la normativa contenida en las leyes orgánicas --Lode, Logse, Loce--, también determinan la existencia de los centros concertados.

Yo sé que las respuestas que le doy son respuestas que le estoy dando continuamente a lo largo de varios años en los que estamos entablando discusiones sobre presupuestos.
Pero también le tengo que decir que mientras ustedes dicen que no cambian porque, efectivamente, lo que tienen es un modelo de enseñanza, que me parece muy bien, pero el modelo del Partido Popular es otro modelo, trata de invertir los recursos, de repartir los recursos, en aquello en lo que cree y en lo que ha prometido en sus programas.
Y decirle que no está inmovilizada la forma de actuar del Gobierno Valenciano, puesto que se aumenta este año, por ejemplo, en un 8% el presupuesto de educación.

La línea 1.
1.
3, de la 1.
588, no necesita que se añada el adjetivo gratuito, ya que ello podría resultar equívoco e interpretarse que todo el colectivo escolar tiene derecho a la gratuidad de transporte.
También le vamos a rechazar la 1.
589, porque no es fácil la dotación generalizada de mediadores escolares en toda la red escolar, dado que no se encuentra recogido en la cuantificación de los actuales presupuestos.
Los gastos de funcionamiento de institutos y centros públicos de enseñanza de régimen especial ya se encuentran recogidos en la línea de actuación 1.
1.
1.

 

La 1.
593 propone una nueva línea de actuación, consistente en que se dote anticipadamente a los centros de las partidas que se libran para los gastos de funcionamiento.
También se la vamos a rechazar, porque los plazos de disponibilidad presupuestaria dependen de la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo.

Hay una enmienda que habla de garantizar la total cobertura de las sustituciones por baja de profesorado.
Año tras año le repetimos los mismos argumentos.
Y es que no ha habido, no ha sido denunciado por ninguna parte de los firmantes del acuerdo de plantilla de educación secundaria, firmado por la conselleria, los sindicatos, la representación de la mesa sectorial de educación el 25 de mayo de 1999, repito, no ha sido denunciado por ninguna parte de los firmantes, lo que significa que la conselleria viene cumpliendo de forma rigurosa en beneficio del sistema educativo y por una educación publica de calidad.

También pide añadir una línea en la ficha FP4, del programa 422.
20, sobre campañas de educación para la salud.
La formulación de esta línea debe de ser genérica para poder subsumir actuaciones concretas referidas a diferentes temas trasversales a los valores que estos configuran.

También le vamos a estimar la 1.
598, porque en el curso 2006/2007 algunos colegios de educación primaria continuarán escolarizándose en primero y el segundo curso de la ESO.

Nos demanda añadir una nueva línea sobre compensación educativa.
En este programa las acciones y líneas de actuación para promover los programas de compensación educativa en todos los centros subvencionados con fondos públicos corresponde y están incluidos en los capítulos II y IV, del programa 421.
30 y en los programas de la dirección general de personal, por lo que no procede su inclusión en otro programa de la misma dirección general.

En cuanto a la 1.
602 no se puede aceptar la propuesta, ya que su formulación puede ser equívoca y entenderse que todos los institutos en generalización deben de ser dotados de logopedas y educadores y no aquellos que lo precisen.
En cambio, en lo referente al profesorado de pedagogía terapéutica, sí que está bien definida la línea 2.
4.
2, contenida en el borrador de presupuestos, ya que en todos los institutos se dota de profesor de pedagogía terapéutica.

Es obligatorio para todos los poderes públicos, por imperativo legal, la eliminación de barreras arquitectónicas y de accesibilidad en cualquier centro público.
Y, por tanto, también, ESO, bachiller, formación profesional y de régimen especial, en la construcción o adecuación de los existentes.
Por otra parte, en los centros no incluidos en ese apartado anterior se están eliminando las barreras de forma paulatina y sistemática, tanto en el plano vertical como horizontal, facilitando así la accesibilidad y movilidad por todo el centro.

Otro tema recurrente, siempre sale, es la adaptación de los servicios de transporte escolar a la utilización de personas discapacitadas.
Es un requisito que se contempla en el pliego de prescripciones técnicas para la adjudicación de las rutas de transporte del alumnado con deficiencias motóricas o plurideficiente, que debe ser cumplido por el adjudicatario.
Ello comporta un suplemento en el presupuesto de licitación que la conselleria paga en esa contratación.

Ampliar la oferta de programas de garantía social.
Están contempladas en el programa 421.
30, en las líneas 5.
3.
2 y 3.
2.
1.
Y, no obstante, la oferta de los programas de garantía social en la Comunidad Valenciana es suficiente para atender las demandas del alumnado interesado en los mismos.
En el actual curso 2005/2006 se ofertan 249 programas, de los cuales 14 corresponden a entidades sin ánimo de lucro --ayuntamientos, diputaciones-- y 109 a IES.

Todos los institutos construidos en aplicación del mapa escolar que escolarizan al alumnado transportado de educación secundaria obligatoria cuentan con las pertinentes instalaciones de comedor escolar, si bien alguno de ellos no las ha puesto en funcionamiento por tener jornada de horario intensiva.

En atención a la enseñanza de música, danza y artes plásticas, ya se encuentran recogidas en las líneas de actuación 2.
1.
3, 2.
1.
4, 2.
1.
5, 2.
1.
6 y 2.
3.
1.
El potenciar la formación profesional está contemplado en el programa 421.
30, en los apartados 1.
1, 1.
2, 2.
1, 2.
2, 2.
3, 3.
1, 3.
2, así como en el 1.
2.
1, 2.
1.
1, 2.
2.
4 y 3.
1.
1, en la ficha FP4.

Por otra parte, la adecuación de la formación profesional a las demandas de la población y del empleo se realiza periódicamente en el seno del consejo valenciano de la formación profesional, junto a los agentes empresariales y sindicales.
Por ello, a lo largo de los últimos años, se ha pasado en la oferta del sector público de los 876 ciclos formativos a los 1.
108 actuales, además de haber intercambiado más de 120 ciclos formativos de unas titulaciones iniciales no contempladas inicialmente.
Formación profesional seguramente sea uno de los programas que más éxito ha tenido la Comunidad Valenciana.
Efectivamente, puede que tenga algunas deficiencias, pero poco a poco se van asumiendo, se van realizando nuevos enfoques.
Y es una asignatura que está aprobando, a mi juicio, bastante bien, el Gobierno Valenciano.

Y luego hay un bloque de enmiendas, en principales líneas de actuación para alcanzar el objetivo, en donde no tiene cabida la formulación de una actuación concreta, como es el caso concreto a centros de información de personas adultas en Castellón y Vinaroz, porque en el apartado de principales líneas de actuación recoge, como su nombre indica, los criterios generales que se concretan en actuaciones de carácter general que abarcan un nivel educativo o una etapa o unas enseñanzas.
.
.

 

**El senyor president:**

Vaya terminando, señor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Acabo, señor presidente.

.
.
.
Las enmiendas propuestas consisten en una actuación concreta en la infraestructura de centros.
En las líneas de actuación se formulan objetivos de carácter general y no cabe la inclusión de un listado de actuaciones pormenorizadas, dado que ello es objeto de la programación de obras.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació que fer?
Les passem a votar de forma conjunta.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem, a continuació, a defensar el següent bloc d'esmenes, presentat per Esquerra Unida, que comença per la 1.
581 i totes les relacionades a continuació.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

 

Jo crec que el Partit Popular confon algunes coses, confon a vegades l'existència d'una llei amb la realitat i, perquè existisca una normativa, pensa que ja la realitat s'ajusta de manera concreta a eixa normativa.
Per una altra banda, quan nosaltres demanem que existisca un criteri o una normativa clara o una programació que permeta saber el que es fa durant tot l'any se'ns diu que això no ens fa falta, que això ja ho té Ciegsa, però no ens fa falta.
Ara, quan fiquem un concret institut, un concret centre educatiu, se'ns diu que això ja està en la programació.
I així anem pegant voltes i no s'enterem què es va a fer.

Una cosa pareguda passa amb en el tema este que vull fer-li una especial referència, arxius i innovació tecnològica.
I vull fer especial referència, perquè enguany s'ha aprovat una Llei d'arxius.
I jo vaig als pressupostos i mire a vore en què es nota que enguany s'ha aprovat una Llei d'arxius.
Simplement no es nota en res.
És un pressupost que seguix literalment les mateixes línies que l'any passat.

Per tant, no existix un sistema arxivístic valencià?
No, no existix.
Perquè per a existir no és només necessari que s'aprove una llei sinó que cal establir les relacions, definir els reglaments, posar en marxa els òrgans, els consells, les comissions, cal fer tot això.
Cal crear i dotar els arxius públics necessaris perquè realment les coses funcionen.
I hui en dia hi ha conselleries que no tenen un sistema d'arxius suficientment organitzat com per a considerar-se que puguen formar part del sistema arxivístic valencià.

Per tant, nosaltres hem presentat esmenes perquè, com s'ha aprovat una llei, ens agradaria que figuraren aspectes pressupostaris en la llei.
Per exemple, que haurien d'haver ajudes per a la contractació de personal en els arxius municipals, que haurien d'haver ajudes més per a millorar les instal·lacions i els arxius municipis.
186.
000 euros posen vostés.
Nosaltres, almenys, li afegiríem 1 milió d'euros més per a intentar que els arxius municipals afectats, on poguera haver una actuació, foren bastants més.
Nosaltres considerem que haurien d'haver ajudes per a les infrastructures dels arxius privats, noves tecnologies en arxius públics, reforma d'edificis d'arxius d'una manera substancial, no només simbòlica sinó que realment hi haguera una intervenció.

Vosté sap que en este moment hi ha sales d'arxius que es tanquen al públic simplement perquè no se substituïx a la persona arxivera que està atenent eixa sala?
Això ha passat en l'Arxiu del Regne sense que passara res.
Nosaltres posem que els arxius haurien d'estar coberts amb personal arxiver i a més s'haurien de cobrir les baixes d'una manera sistemàtica i ràpida.

I vull fer una referència especial, encara que hi ha moltes esmenes que han tractat d'arxius, una referència especial a una esmena que pretén que es destinaren 240.
000 euros per a recuperar patrimoni documental en poder de tercers.
Hi ha un article en la Llei d'arxius, que és l'article 16.
2, que diu que els arxivers, les persones encarregades dels arxius, tenen l'obligació de recuperar els documents del patrimoni documental valencià que estiguen en poder de tercers.
Jo considere que sense tindre recursos això no és possible.
I per tant considere que seria bo destinar estos 240.
000 euros perquè molts dels ajuntaments del nostre país pogueren recuperar els arxius que es van espoliar i que hui en dia estan en l'Arxiu de Salamanca.
Per tant, en resposta, atenent a la pròpia llei, crec que caldria de concedir recursos per a eixe tipus d'intervencions.

Com no tinc molt de temps per a referir-me al patrimoni artístic, he de dir que presentem esmenes que es refereixen al nostre patrimoni artístic de d'alt a baix del País Valencià.
Vaig a ressaltar-ne només uns quants pel seu caràcter més general i pel seu caràcter més representatiu.
Per exemple, caldrien diners per a recuperar el parc a la Valltorta-Gasulla, oblidat i sense atenció des de fa moltíssim de temps.
Recordem que les pintures rupestres són patrimoni de la humanitat, però el parc de la Valltorta-Gasulla no té la intervenció pública necessària perquè siga una parc obert al públic perquè el centre d'interpretació estiga realment atés i perquè tot estiga en condicions.

Plantegem la necessitat d'adquirir l'antiga gerència d'Alts Forns del Mediterrani, en Sagunt, un territori, uns edificis, que podrien ser utilitzats perfectament per moltes iniciatives, inclús per a la Ciutat de les Arts Escèniques que es vol ubicar en Sagunt, però ahí estan arruïnant-se uns edificis que deurien ser i són patrimoni de tots.

Hem posat dos milions d'euros per a un pla de recuperació de les barraques valencianes.
És increïble que en la nostra terra no existixca un pla de recuperació de la barraca valenciana.
Estan desapareixent totes al mateix ritme que l'asfalt envaïx l'horta i no n'hi ha cap tipus d'intervenció que en garantixca la supervivència no només com un element únic, aïllat dins de la ciutat, sinó com un element etnològic i un element de la nostra cultura realment important.

I nosaltres també posem que caldria recuperar els refugis de la Guerra Civil, els de Castelló, València i Alacant, com un testimoni, no ja només un testimoni de la guerra, sinó perquè també són un patrimoni històric artístic que caldria ser recuperat i que podria posar-se en valor d'una manera molt clara.

Considerem que s'ha modificat la llei del patrimoni cultural valencià, però que realment no s'ha modificat per a afavorir el seu compliment, perquè realment estiguen fets tots els catàlegs, sinó que simplement es va modificar per pressions urbanístiques i perquè es vol arrasar un barri com pot ser el Cabanyal, però que realment no s'està intervenint en el nostre riquíssim patrimoni i que s'està perdent d'una manera, com si diguérem, absolutament per la desídia de la mateixa administració, que no atén realment el patrimoni que nosaltres tenim.

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega en representació del Grup Popular.

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Gracias, señor presidente.

Bien, en este grupo de dos programas referido a archivo e innovación tecnológica hay trece enmiendas, y voy a hacer hincapié en las dos nuevas que hay de añadir línea, y en el siguiente cambio de programas.

Ya, la 1.
699, existe ya una línea de subvenciones para digitalización de la documentación de archivos municipales y, por tanto, no es necesario incluir otra por comarcas.

Contestando a la 1.
700, decirle que esta cuestión no se puede incluir en este capítulo presupuestario: cubrir las bajas de personal archivero de manera rápida para garantizar la abertura al público y la resta de funciones que los archivos.
.
.
La contratación de personal es un tema de las propias instituciones.
Respecto a las mancomunidades, la actual línea de subvenciones es bastante equilibrada y no es necesario incrementarla.

Las ayudas a archivos privados son complejas y hay que estudiarlas una a una y firmar el correspondiente convenio y no hacerse por una convocatoria pública.

La implantación de las nuevas tecnologías se hará desde la Generalitat, ya que está previsto que los archivos del sistema archivístico valenciano trabajen en red.
Por otra parte, las cuestiones complementarias están previstas en la línea de ayudas para la mejora de infraestructuras.

Las obras de los archivos de la Generalitat o gestionados por la Generalitat, ya están en marcha.
Por tanto, no es necesaria su línea de financiación de operaciones corrientes en Ciegsa.

En cuanto a la enmienda 1.
872, la recuperación del patrimonio documental de los ayuntamientos valencianos puede hacerse de muchas maneras, como la digitalización, cosa que ya se está haciendo.

En cuanto al programa de patrimonio artístico, con 49 enmiendas, vamos a empezar por la 1.
803.
El tema es línea de la FP4 para la confección del catálogo del patrimonio histórico-artístico y monumental de la Comunidad Valenciana.
La vamos a rechazar, porque no se considera necesaria la creación de una línea específica para la confección del catálogo, por cuanto esta Dirección General tiene elaborado un catálogo de patrimonio histórico-artístico y monumental que se actualiza constantemente, de modo que se continuará en esta línea de actuación en el ejercicio 2006.

En la.
.
.
, bueno, hay aquí un grupo de catorce enmiendas, que le contesto diciendo que no debe considerarse como una línea de actuación la inclusión de una inversión concreta, sino como línea de actuación debe considerar-se la referencia genérica a la apropiación del patrimonio cultural valenciano.

Y, luego, en la enmienda 1.
826, ya particularizando, no se estima conveniente la inclusión de una línea concreta de la FP4 que se refiera específicamente a la restauración de la ermita del Socors, de Jérica, que queda atendida dentro de las disponibilidades presupuestarias del capítulo IV de inversiones.

En ese sentido, esta Dirección General ha llevado a cabo un actuación urgente a fin de cubrir la capilla y evitar una degradación del edificio, que, por otro lado, se trata de un bien de relevancia patrimonial y que es de titularidad municipal y que ha perdido su fin de culto.

Hay un grupo de nueve enmiendas en las que pretenden detraer dotación de la fundación de La Luz de las Imágenes, y decirle que la fundación de La Luz de las Imágenes cumple una función de protección, conservación y restauración del patrimonio cultural valenciano y, por lo tanto, se desestiman estas enmiendas.

Y, en principio, vamos dejar para el Pleno las otras enmiendas.

Muchas gracias.

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Ortega.

Passem, doncs, a votar este grup d'esmenes en el seu conjunt.
Hi ha alguna excepció a fer?
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
9.

Passem, doncs, a continuació a defensar un altre grup d'esmenes presentat per Esquerra Unida i que va des de la 1.
676 i totes les relacionades a continuació.

Té la paraula el senyor Cardona.

**El senyor Cardona i Pla:**

En primer lloc, voldria indicar-li al senyor diputat que la titularitat municipal no és obstacle perquè s'ajude a una qüestió de patrimoni.
De fet, La Llum de les Imatges ajuda a molt de patrimoni que també és privat i no hi ha cap tipus de problema.
El que una església haja perdut el seu objectiu de culte no vol dir que haja perdut el seu valor com a referent històric i cultural.

De la mateixa manera, nosaltres considerem en este apartat ja d'un altre programa, "Biblioteques i promoció editorial", cal ajudar les biblioteques per molt que siguen municipals!
, eixa és la funció de l'administració i de la Conselleria.
I sorprén que en "Biblioteques i promoció editorial" no n'hi haja en cap moment cap referència en la problemàtica que n'hi ha un nivell de lectura escàs i que el que cal fer és augmentar eixe nivell de lectura, que cal fer campanyes a tots els àmbits, que cal fer campanyes específicament per a la lectura en valencià, perquè en este terra tenim una llengua pròpia i que, a més, caldria fer eixes campanyes de promoció de la lectura junt amb el sector --amb acord del sector-- per a aconseguir ajuntar totes les forces.

Nosaltres voldríem que la xarxa de biblioteques augmentara.
A nosaltres ens agradaria, i aixina ho diem, que considerem que les biblioteques dels centres educatius deurien formar part de la xarxa de biblioteques valencianes.
Per tant, deurien tindre bibliotecari i deurien estar obertes a la població en general, des de la nostra manera d'interpretar els centres educatius com una cosa oberta a la gent.

Però, sobretot, nosaltres, el que trobem en falta, a part de la carència del nombre de biblioteques, la carència d'agències de lectura, és que també trobem en falta que a vegades n'hi ha biblioteques molt poc dotades amb llibres, i nosaltres, el que fem és augmentar el fons bibliogràfic, els recursos ficats per a augmentar els llibres, de 450.
000 euros els augmentem en 5 milions d'euros més, perquè n'hi ha moltes biblioteques hui en dia que ho demanen.

Encara que nosaltres demanem algunes biblioteques concretes, la de la zona oest de Castelló ens pareix un exemple, jo és el tercer any que insistixc en la biblioteca del barri del Quint de Mislata.
És el tercer any que insistixc, perquè ja fa tres anys que un xaval va arreplegar signatures perquè se reobrira eixa biblioteca i, a més, l'alcalde de Mislata va eixir amb unes declaracions públiques dient que aquesta biblioteca seria oberta amb tota urgència i que en el barri del Quint n'hi hauria esta biblioteca.
Jo cada any cride a Mislata i m'entere a vore si la biblioteca del Quint per fi s'ha obert, complint les promeses de l'alcalde responent a una iniciativa ciutadana que tot el món van honrar, tot el món, inclús el conseller, van dir que mira quin impulsa havia tengut este xaval de demanar estes firmes!
Però he de dir que les expectatives positives encara no s'han vist complides i, per tant, seguiré tots els anys demanant l'obertura de la biblioteca del Quint fins que es complixca esta promesa.

A nosaltres ens agradaria potenciar clarament la producció editorial en valencià.
Nosaltres en això hem afegit uns recursos: dels 300.
000 euros que n'hi han allí fixats, nosaltres els hem augmentat en 600.
000 més.
És a dir, farien 900.
000 euros.
No és una exageració ni és una barbaritat ajudar amb 900.
000 euros unes editorials que estan fent un treball moltes voltes amb molta dificultat, perquè vostés seguixen sense normalitzar l'aspecte lingüístic de la nostra terra, seguixen sense potenciar suficientment l'ús i el coneiximent i la dignificació del valencià.

Finalment, a nosaltres ens agradaria que s'avaluaren les ajudes, que s'avaluaren clarament, i, a més, és una exigència del mateix sector, que s'avaluaren les ajudes de tot este programa, per a valorar realment si són eficaces i per a, evidentment, corregir els punts en què realment no haguera funcionat bé la cosa.

Quant a promoció cultural, museus i belles arts, nosaltres hem fet una referència a moltes carències d'infraestructures culturals al llarg de tot el País Valencià.
Nosaltres considerem que en este tipus de programes se veuen les bandades i els canvis i les modificacions que establix el mateix Partit Popular, que no té una línia clara d'actuació.
I en això, per exemple, mosatros anem a ficar un exemple paradigmàtic que és Sagunt i la Ciutat de les Arts Escèniques, que en un moment determinat anava a ser un projecte megalòman, que després se reduïx sense saber molt bé per quins motius i sense que mai estiga realment planificat i mai estiga realment programat.

Nosaltres, dels 1.
143.
000 euros destinats a la Ciutat de les Arts Escèniques, n'hem extret 90.
000 euros, només 90.
000.
Per a què?
Perquè es faja un procés de participació a on la gent puga dir quin tipus de projecte de ciutat de les arts escèniques vol, perquè puguen participar els tècnics i la població al mateix temps.

No vaig a comentar tots eixos auditoris que estan començats i no acabats, però com a exemple posaria el de Betxí, perquè el conec molt bé i perquè s'ha inaugurat el que és la sala, però tot al voltant està.
.
.
, tot al voltant, me referixc a les sales d'assaig, les sales a on se pot fer classe.
.
.
, estan totalment sense.
.
.
, bé, en atovó pur i dur i, per tant, són inutilitzables i una infraestructura gran queda amb molt poca utilitat.

Quant al foment de l'activitat esportiva, jo només faria referència a les esmenes que presentem per a fomentar l'esport de base, l'esport fet per les mateixes associacions de pares i mares d'alumnes i l'esport fet en els ajuntaments i els pocs recursos que n'hi han per a l'esport de base, que nosaltres ja venim des de fa temps demanant una normativa específica per a la prevenció i sanció de les manifestacions racistes i xenòfobes a l'esport.
.
.
Ho venim demanant des de fa molt de temps, perquè ens pareix que estes manifestacions estan augmentant i no n'hi ha un control real d'eixes, i voldria ressaltar les iniciatives que fem respecte a l'esport adaptat.

L'esport adaptat té molt poca ajuda, de fet, n'hi han només 30.
000 euros per a la promoció de l'esport adaptat.
.
.

**El senyor president:**

Senyor Cardona, quan puga.
.
.

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
i nosaltres almenys dupliquem les ajudes, igual com fiquem unes determinades línies d'estímul d'este tipus d'esport.

Si les persones que tenen discapacitats, que tenen, com dien ells, diversitat funcional, són capaços de fer este esforç, nosaltres considerem que pot ser un exemple molt clar per a tota la població i perquè tots considerem l'esport com un bé públic a potenciar per part de totes les instàncies, cosa que considerem nosaltres que la Conselleria no fa amb suficient energia.

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Gracias, señor presidente.

Vamos a ver.
Programa 454.
10, "Promoción cultural", 18 enmiendas.
Hay un primer grupo de 8 enmiendas, en las que proponen nuevas líneas de actuación para alcanzar objetivos, diversas actuaciones.
Una vez más le tengo que recordar que el objetivo de las principales líneas de actuación es de tipo genérico, sin referencia a proyectos concretos, salvo los de titularidad o gestionados por la propia Generalitat, como el centro de El Carmen o el monasterio de El Puig.

Los proyectos concretos de carácter municipal o de entidades, deben recogerse en la línea del capítulo VII, a través de convenios sin convocatoria pública.
Un segundo grupo de 10 enmiendas, que no se las vamos a aceptar, porque proponen cambios de línea y de programa presupuestario, detrayendo dotación de proyectos como la Fundación de la Comunidad Valenciana La Luz de las Imágenes, la Bienal de las Artes, la Fundación de la Comunidad Valenciana Ciencias de la Artes Escénicas, el Consorcio de Museos.
.
.

En cuanto al programa 457, que está formado por 25 enmiendas, hay un grupo de 7 enmiendas, y contestación a ellas es que a día de hoy permanece vigente el Plan de instalaciones deportivas 2001, cuya adenda o ampliación se aprobó en el 2004, por lo que estas enmiendas de adición deberán resolverse en la próxima convocatoria pública para el nuevo plan de instalaciones deportivas de 2007.

Todas estas enmiendas no responden a la realidad de las necesidades de infraestructuras deportivas que con carácter objetivo debe existir en el mapa de infraestructuras de la Comunidad Valenciana.
Aceptar las modificaciones económicas que comportan sus propuestas harían inviable el continuar creciendo de forma ordenada y lógica la red de infraestructuras deportivas que en estos momentos tiene la Comunidad Valenciana.

En respuesta a la 1.
711, en la nueva redacción de la ley de deporte que entrará en las Cortes el próximo año, está previsto sancionar las manifestaciones racistas y xenófobas en el deporte a través de la inspección deportiva.
Se considera más que suficiente esta nueva normativa.

Hay una nueva enmienda, la 1.
869, que también le vamos a votar que no porque la línea T5937000 financia un programa de colaboración con la Federación de deportes adaptados y la Conselleria de Bienestar Social, que debe realizarse en playas accesibles a personas con discapacidades severas.
La promoción genérica del deporte para discapacitados se encuentra incluida en el resto de líneas presupuestarias.

En el resto de enmiendas nuevas para el presupuesto de 2006 proponen cambios de dotación entre programas, dotaciones que están muy pensadas y elaboradas, por lo que no se las vamos a aceptar.

En el programa 452.
10, Bibliotecas y promoción editorial, formada por 18 enmiendas, hay una nueva, que es la 1.
693, habilitación biblioteca zona oeste de Castellón.
La Dirección General de Bibliotecas no cuenta con líneas de financiación de obras para habilitar bibliotecas públicas.
Y, según el modelo de convenio, el local que alberga a los centros de lectura corresponde ser habilitado a los ayuntamientos.

En cuanto al escaso nivel de lectura de la Comunidad Valenciana, decirle que el nivel de lectura no es idéntico en toda la población, de ahí que no pueda predicarse con carácter general un escaso nivel de lectura.
En cualquier caso, ya existe un objetivo básico, el 1.
1, desarrollar los hábitos de lectura pertinentes para que el libro sea un elemento de ocio y cultura, y hacer llegar el libro a los sectores de población más alejados de los circuitos culturales, que no sólo hace referencia a los sectores de población con escaso nivel de lectura, sino a toda la población en su conjunto, con independencia de sus niveles de lectura.

En cuanto a su enmienda en la que proponen potenciación de la lectura.
El punto 2 de la problemática sobre la que se actúa implica la difusión del libro y la lectura, utilizando técnicas de animación a la lectura y todos aquellos recursos que aportan las tecnologías de la información.

 

Y luego, la 1.
682 y 1.
683 que hablan de aumentar el número de bibliotecas, colaborar en la creación de bibliotecas donde no hay.

Decirle que actualmente la Comunidad Valenciana es la segunda comunidad autónoma española en número de puntos de servicio de bibliotecas públicas, 535.
Un 98,4% de la población valenciana reside en municipios donde existe una biblioteca pública.
La Ley 7/85, de bases de régimen local, establece la obligatoriedad que todos los municipios de más de 5.
000 habitantes ofrezcan servicio de biblioteca pública, y en el caso de la Comunidad Valenciana todos los municipios de más de 3.
000 habitantes, excepto uno, están dotados de servicio de biblioteca pública o agencia de lectura.
Sólo no existen puntos de servicio de biblioteca pública o agencias de lectura en municipios de escasas dimensiones demográficas, donde sería más adecuado establecer puntos de servicio bibliotecario a través de bibliobuses, debido a que la inversión en una agencia lectura sería difícilmente amortizable y el servicio no podría ser mantenido por estas pequeñas poblaciones.

Las pautas técnicas de bibliotecas suelen establecer un límite de 3.
000 habitantes --1.
500 habitantes según casos-- por debajo del cual no es aconsejable la creación de bibliotecas o agencias de lectura.
Asimismo, se suele fijar un mínimo de 300 o 400 habitantes por encima del cual ya se puede establecer un punto de servicio de bibliobús.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Ortega.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes, si no hi ha cap consideració sobre el particular.
Vots a favor?
7.
En contra?
9.

Ara anem a passar ja a debatre.
.
.
perquè la numeració que tenen correspon.
.
.
Anem a passar a debatre el primer bloc d'esmenes presentades pel Grup Socialista, i que són les que van relacionades, començant per la 1.
873 i totes les que continuen.

Té la paraula, per a defensar este primer bloc, el senyor Eduardo Vicente.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

Gracias, señor presidente.

Intentaré en mi intervención pues poner encima de la mesa varios criterios referentes a las enmiendas que ha presentado el Grupo Socialista a esta sección.

La primera de ellas relacionada con la calidad y la evaluación del sistema educativo, y reclamar de la administración una reforma importante de la inspección educativa, que, como suele ser habitual, pues tampoco ha estado exenta en estos tiempos de la politización del hecho de cubrir plazas sin concurso, y que a la misma inspección educativa accedan personas que no tienen los requisitos para ejercer en ese ámbito.

Por lo tanto, reclamamos, efectivamente, una autoevaluación más eficaz de la que en estos momentos realiza la administración.

Un aspecto importante, desde nuestro punto de vista, es el relacionado con la empresa Ciegsa.
Ahí, esa empresa, donde arden los papeles, los colegios cuestan el triple y el gerente impide el paso a los diputados de esta cámara.

Por lo tanto, hay dos cuestiones importantes.
La primera de ellas, la solicitud de una auditoria, que no es la primera vez, y que, posteriormente, en la sección de esta empresa volveremos a reiterar.
Y, en segundo lugar, eliminar la aportación más que generosa de la Generalitat a unos gastos financieros, desde nuestro punto de vista, hoy en día clarísimamente injustificados por parte del Consell.

En tercer lugar, hablar también de la Ley de archivos.
En poco o en nada se nota la reciente aprobación de esta ley en estos presupuestos.
Y lo que intentamos hacer con nuestras enmiendas es simplemente que ustedes, el Consell, cumplan la ley.
Algo que puede parecer una obviedad, pero que es la tónica habitual en todas las leyes educativas de deporte y de patrimonio --a las que también me referiré en otro apartado--, y viene siendo la tónica habitual que nos tengamos que ver en la obligación, ejercicio tras ejercicio, de reclamar, mediante estas enmiendas, el cumplimiento de una ley aprobada en esta cámara.

Del mismo modo, proponer algunas cuestiones que a nuestro juicio nos parecen importantes.
Como es la implantación de las nuevas tecnologías en los centros educativos.
Y, precisamente, en lo que se refiere a la formación del profesorado.
Por eso, solicitamos la consignación de 500.
000 euros para que, como bien decimos en la descripción de esta nueva línea que planteamos, se trata de pasar de las aulas de informática a la informática en las aulas, y que la cotidianeidad en el aprendizaje y en el acercamiento a las nuevas tecnologías sea continuo por parte de, en primer lugar, profesores, o sea formadores, y posteriormente alumnado.

De la misma manera que una de las cuestiones sangrantes en esta administración educativa es la sustitución del profesorado.
Las bajas del personal docente se convierten en la tónica habitual en un curso escolar.
Y, por lo tanto, el problema fundamental es que se eternizan con el consiguiente deterioro en la calidad de la educación.

Nosotros proponemos que la administración ha de ser capaz de que en siete días puedan estar cubiertas las bajas del profesorado.
Es una manera, señorías, de hacer un esfuerzo que, desde nuestro punto de vista, sólo requiere una buena organización, una buena administración y mejor, por supuesto, financiación de nuestro sistema educativo, para que lo antes posible esas bajas estén cubiertas por parte de la administración.

En suma, señorías, se ha cansado mucho el Partido Popular de entrar en debates educativos de carácter estatal aquí, en esta cámara.
Pero continua siendo el presupuesto de Educación, yo creo, posiblemente, el menos innovador en lo que a nuevas líneas y nuevas actuaciones se refiere.

Por lo tanto, nuestra intención es implementar este presupuesto, reclamar transparencia, transparencia en particular en aquellas empresas, como he dicho anteriormente, Ciegsa, que constituyen un auténtico agujero negro hoy en esta administración, y que no nos cansaremos, como he dicho, y lo haremos posteriormente, de reclamar, de reclamar el cumplimiento de los derechos que a los diputados de la cámara nos requieren y al ciudadano, para que conozca realmente cual es el uso o, mejor dicho, mal uso de los fondos públicos que se están haciendo a través de esa empresa y de otras situaciones.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Vicente.

Té la paraula, en representació del Grup Popular, la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Moltes gràcies, senyor president.

 

Dir-li al senyor Vicente que, encara que no ha parlat que en este bloc tenia el Consell Escolar, anem a acceptar-li l'esmena 1.
900.
És perquè no se m'oblide.

Quant allò que el senyor Vicente ha parlat concretament, quant a la inspecció educativa, em crida moltíssim l'atenció quan diu: "no, és que no els exigixen requisits, està polititzada".
Bé, un exemple bo el tenim en el seu grup parlamentari quan governava.
L'anterior portaveu d'educació és un exemple digne, digne de dir que es complien els requisits per estar en la inspecció i es convocaven.
.
.
sent part d'esta convocatòria, es va convocar ell mateix una plaça per a ser inspector.
Això és dir que no està polititzat o sí que està polititzat.
La veritat és que els vam recórrer.
I la veritat és que este senyor la va perdre.
Eh, eixa és la veritat que hi ha.
Cap més.
Per tant, abans de parlar haurien de pegar-se una volteta a l'entorn per mirar-se un poc l'esquena abans de parlar.

Quant a la substitució del professorat, recordar-li, senyor Vicente, que n'hi ha una mesa sectorial, que estan representats en estos moments els sis sindicats elegits i més votats, en la qual es diu que en set dies s'ha de fer la substitució.
Està complint-se, perquè si no, eixos agents socials estarien queixant-se.
I clar, ja sabem que vostés no creuen en les meses sectorials.
Un exemple el tenen en un company de vostés, que ocupa les files, que va anul·lar la mesa sectorial.
Per tant, ja sabem el que és el diàleg i el consens.
Si és que sols s'han d'agarrar els dotze anys de govern.
Per suposat, la mesa sectorial, perquè venia per llei, la van complimentar.
No se'ls va ocórrer ni crear la mesa de pares i mares ni la mesa d'alumnes, això no se'ls va ocórrer.
Perquè clar, això era diàleg, això era contar amb més gent per aprovar les coses.
Per tant, eixes coses vostés no les volien, i ja els dic, fins la mesa sectorial els preocupava.

Quant a la llei d'arxius, em crida moltíssim l'atenció perquè es veu que no s'ha llegit vosté el que diuen els objectius bàsics del programa 452.
20, el qual diu: "Objectiu bàsic.
Redacció de la normativa que desenrotlle el sistema arxivístic valencià.
La descripció i difusió del patrimoni documental valencià i els seus instruments de descripció per qualsevol tipus de suport.
La creació d'arxius necessaris per a la conservació del patrimoni documental de la Generalitat Valenciana.
Col·laboració amb instituts públics i privats per a millorar les instal·lacions dels arxius.
Informatització dels arxius valencians perquè puguen treballar en la xarxa".

Clar, o no s'ha llegit açò o no s'ha llegit la Llei d'arxius.
Una cosa de dos.
És el que demostra en les seues propostes i en les seues afirmacions que hui ha fet.

Quant a Ciegsa, doncs simplement, vostés l'obsessió és Ciegsa.
Jo comprenc, ho comprenc, perquè clar, estar dotze anys en el govern i sols fer 11 centres educatius, és molt dur.
Perquè mire, en este curs 2005-2006, no em vaig a retractar cap arrere, ha començat el curs, este curs, eh?
, el 2005-2006, ha començat amb 56 centres més: 29 d'infantil i primària i 27 de secundària.
I això significa 885 unitats, que signifiquen 25.
335 llocs escolars nous.

Per tant, no sé a què es referix vosté que, per tapar les seues vergonyes, ataquen una empresa pública que l'única cosa que està fent són centres escolars.
Mire, per al segon trimestre del 2006 s'acabaran 120 actuacions: 19 a Castelló, 50 a Alacant i 51 a València.
I no soles ens conformem amb això, sinó que hem creat el programa Millora Escola, en el qual el que pretén és la reforma, modernització i millora d'aquells centres que ho necessiten.

Per tant, la xarxa educativa, tant d'infantil i primària com de secundària-batxillerat, va a estar completa en els pròxims anys en centres nous o remodelats, adequats a la Logse que vostés tant es van oblidar.

I no voldria acabar sense.
.
.
Perquè també, clar, parlen de política lingüística, encara que vosté no ha fet menció, que diu que bo, que la conselleria deu de potenciar el valencià, deu fer tots els papers en valencià.
Dir-li que en eixe sentit es va aprovar l'11 de febrer de 1992 una circular sobre l'ús i la normalització del valencià en la Conselleria de Cultura, Educació i Esport.
I està duent-se a terme, encara que siga de 1992.
Perquè mosatros no actuem per revengisme, simplement el que està ben fet, continua fent-se.
No com altres, que entren a governar o a manar, jo diria més a manar que a governar, i el que intenten és tot allò que s'ha fet per la societat, per a millora de la societat, tornar arrere, i entre ells, el Pla hidrològic d'esta comunitat.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes en el seu conjunt, si no hi ha ningun problema.
*(Remors)* S'ha acceptat una de les esmenes, que és la 1.
900, que eixa la passarem a votar en primer lloc.
Vots a favor de la 1.
900?
Unanimitat.

Anem a passar a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
9.
Abstencions?
1.

Passem a continuació a debatre el següent grup d'esmenes presentat pel Grup Socialista, que correspon a l'esmena 1.
918 i les relacionades a continuació.
Té la paraula la senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, lo que está ocurriendo en estos presupuestos de educación, y en general, es un poco la actitud que la señora Nácher acaba de plantear.
Y es ese atrincheramiento a intentar defender lo bueno y lo malo, incluso hasta lo indefendible.
Es el no querer reconocer que haya necesidades educativas que se pueden mejorar.
Y, bueno, pues ante eso, yo creo que es la posición que el PP mantiene.

Cuando habla de determinadas cuestiones, por ejemplo la nueva mejora de los planes como el Millora Escola, supongo que la señora Nácher se refiere a su enmienda, la 2.
374, que lo único que hace es modificar el texto, donde el presupuesto del año pasado decía "ampliación y reforma de centros educativos", ahora se le llama "Millora Escola".
Nada más.

Y eso es lo que está ocurriendo.
Y eso es lo que hemos encontrado en este capítulo, uno de los más importantes a nivel educativo, donde además, año tras año, se ve la necesidad de que hay de adecuar centros, de modernizarlos, de hacer una integración social y pedagógica, de garantizar la formación del profesorado, cómo ustedes mantienen líneas absolutamente continuistas, que ni modifican en sus contenidos ni tampoco en sus inversiones.

Nosotros hemos planteado una serie de enmiendas realmente importantes y cuantificadas económicamente.
Y le voy a leer los objetivos principales que nosotros marcamos en este programa.
En primer lugar, fortalecer proyectos de educación compensatoria y programas de garantía social.
Hacer una apuesta decidida por la formación del profesorado con un plan intensivo de formación en secundaria.
Dotar a los centros de primaria y de secundaria de profesores de pedagogía terapéutica.

Mire, hoy mismo, señora Nácher, y desde hace más de tres meses, los niños del instituto de Elche, hay diez niños con necesidades de educación especial que no tienen profesor.
Es curioso, pero no se han sustituido en siete días, como usted decía antes.
Son más de tres meses.
Y hoy tienen ustedes la protesta creo que en conselleria, con un ultimátum encima de la mesa.
Es decir, algo falla entre lo que usted nos dice y la realidad que está pasando.
Y eso el instituto, uno de los institutos de Elche, con diez niños de necesidad de educación especial, tres meses sin profesor a su cargo.

Necesitamos ampliar el horario de los centros.
Hay muchos ayuntamientos que ya han conveniado con centros educativos y se hacen cargo de la ampliación de horarios.
Pero la Generalitat ni entra ni sale.
Por ejemplo dotar de personal especializado y de libros a las bibliotecas, y abrirlas fuera de un horario escolar.
Implantar aulas de acogida para alumnos inmigrantes.
Pero de verdad, no 28 aulas.
Nosotros planteamos una inversión de 9 millones de euros.
Hacer un refuerzo de aprendizaje en lengua extranjera en todos los niveles, o dotar de educadores culturales y trabajadores sociales.

Mire, con las enmiendas que nosotros planteamos su programa es absolutamente irreconocible.
Pero yo solo le voy a dar un dato económico que me parece que es importante.
Su presupuesto, el presupuesto que plantea el Partido Popular, tanto en inversión como en transferencia de capital o en transferencia de gasto corriente, supone 15 millones de euros.
Solo nuestras enmiendas, solo nuestras enmiendas, tienen una suma de 20 millones de euros.

Como además respetamos las enmiendas que plantea, incluso muchas de ellas las aumentamos, quiere decir que nuestro presupuesto para este capítulo, es de más del 130% de lo que ustedes plantean.
Es decir, ¿se puede cambiar el sistema educativo valenciano y mejorarlo?
Se puede.
¿Quieren ustedes?
Me da la impresión de que no.
¿Hay voluntad inversora para hacer las modificaciones necesarias?
No.

Ustedes prefieren seguir en una línea continuista, donde efectivamente no se atiendan necesidades educativas básicas como las que acabamos de plantear.
Posible es, pero voluntad política creo que no hay.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Gracias, señora Noguera.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Em crida molt l'atenció perquè pareix ser que a partir de 1995 és quan s'ha de millorar els centres, s'ha d'ampliar, s'ha de modernitzar, i abans, en 11 centres van complir l'expedient.
Ni un per any, ni un per any.
Crida moltíssim l'atenció, perquè clar, què feien vostés?
Què posaven en el pressupost?

Crida moltíssim també l'atenció quan diu, no, és que hi ha que augmentar el pressupost.
A mi em crida moltíssim que diga vosté això que hi ha que augmentar el pressupost, perquè el pressupost del Ministeri d'Educació i Ciència justament sols ha augmentat un 6, mentre que este ha augmentat un 8.
Mire la diferència que hi ha entre un i l'altre.

Quant a l'atenció a diversitat de l'alumne, simplement dir-li que els programes de diversificació curricular, que es dóna la formació idònia per a aquells alumnes que presenten dificultats, però que tenen, d'acord a la junta d'avaluació, les possibilitats d'obtindre el títol de graduat en secundària, n'hi ha en estos moments posats en marxa a tota la Comunitat Valenciana 364 programes.

Quant a programes d'adaptació curricular en grup, que van dirigits a alumnes que presenten dificultats majors, que no es permeten arribar dita titulació; estos programes poden arribar una formació bàsica que els permeten incorporar-se a programes de garantia social o al món laboral.
N'hi ha en estos moments en este curs 7668-0769 20 programes.

I quant a programes de garantia social que van destinats a aquells alumnes, que conclòs el període d'escolarització obligatòria no han obtingut el títol de graduat en secundària, estos programes els oferixen una formació bàsica i una formació professional que els permeta incorporar-se al món laboral.

Mire, en este curs 2005-2006 n'hi han 244 programes.
Senyores, volen saber quants n'hi havia en el curs 1994-1995, volen saber-ho?
101 programa.
Això era la integració i el gran treball del Partit Socialista per la diversitat de l'alumnat.

Quant a immigració, simplement, senyora Noguera, dir-li que en este inici de curs n'hi ha 61.
143 alumnes estrangers, en l'inici de curs.
Que com vosté sap està la matrícula oberta durant tot l'any, la qual cosa suposa un 7,94% d'increment més que el curs passat.
Per a garantir la integració de l'alumnat estan els programes de compensació educativa, en una dotació en estos moments de 458.
200, 79 més que en el curs anterior.

I ressalta que els recursos, tant de personal com econòmics, com vosté haurà pogut vore en les partides pressupostàries d'estos pressupostos, van incrementant-se any a any, i s'incrementen al llarg del curs, si vosté seguix el tema dels pressupostos.
Per a donar una millora a la resposta de les necessitats de l'alumnat estranger, s'ha creat el programa d'adaptació de l'alumnat estranger a la secundària i al tercer cicle de primària quan arriben a la comunitat, creant les aules Passe.

Vosté no pot dir res a favor de les aules Pase, ni en contra, perquè quan, des d'ací, des de la conselleria es va dur a estes Corts perquè ho aprovaren, vostés es van abstindre.
Es van abstindre, perquè és més fàcil criticar que posar remei a les coses.
És més fàcil.
Clar, eixe paper el saben fer tots, la crítica per la crítica, sense res d'aportació.
Perquè a mi em cridaria molt l'atenció, si vosté a este pressupost que diu que és tan roí, que va tan en contra de l'educació, em presentara un pressupost alternatiu en idees noves.

Però clar, l'única cosa que fa és criticar.
I quan se'ls dóna la oportunitat de pronunciar-se, de valorar i d'aportar, s'abstenen o voten en contra.
Perquè això és faena, clar.
Això és faena.
Perquè aixina podem estar any darrere any criticant i criticant.
I jo espere que continuen any darrere any criticant i criticant, perquè serà que les coses estan fent-se i estan fent-se bé.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes, si no hi ha ningun inconvenient en el seu conjunt.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem a continuació a debatre el següent bloc d'esmenes, presentat pel Grup Socialista, que arreplega les esmenes de la 1.
969 a la 2.
020.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Escrig.

 

**El senyor Escrig Peris:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories, presentem este grup d'esmenes referides a l'educació infantil i primària, que pensem que si s'aproven poden contribuir a aconseguir una major qualitat de l'ensenyament en eixos sentits i, sobretot, pal·liar les greus deficiències de personal tècnic, de material, en eixos col·legis d'infantil i primària.
Són esmenes que ja estan fetes i presentades en concordança amb la futura llei orgànica d'educació que actualment, com saben vostés, està en plena discussió en el parlament espanyol.

En primer lloc, dir que s'ha de garantir una escolarització equilibrada de l'alumnat amb les necessitats educatives especials, amb un professorat adequat, creant places d'educació especial, major creació d'educadors socials i psicopegagogs.
Així mateix, garantir dintre dels centres públics de formació de persones adultes, dependents de la conselleria, l'Educació Secundària Obligatòria així com oferir a estes persones adultes la formació d'accés de 25 anys, tant en els cicles formatius de grau mitjà com de superior.
Ampliar les mesures de compensació educativa per a l'alumnat en situació de risc d'exclusió social o d'accés i promoció educativa, per raons de salut, situació geogràfica, ètnica, etcètera.

Garantir a tot el País Valencià una educació domiciliària per als alumnes que cursen educació primària i que per raons de salut no poden assistir al centre on estan escolaritzats.
Creació de les unitats escolars necessàries d'educació infantil per a l'alumnat de tres anys, a fi d'aconseguir la plena escolarització del segon cicle educatiu infantil.
Així mateix, garantir gratuïtament l'escolarització del 30% de l'alumnat de 0 a 3 anys, tenint en compte la ràtio de dones treballadores, situació social, cultural.
.
.
o famílies desestructurades.

Revisió i adequació de l'actual xarxa dels gabinets dels serveis psicopedagògics, així com establir convenis de col·laboració i ajudes per a aquells gabinets psicopedagògics que depenen de les corporacions locals.
Eliminació, així mateix, de les barreres físiques en els actuals centres docents, d'educació infantil i primària, amb prioritat, sobretot, en aquells on hi haja algun alumne amb discapacitat física.

Incidir en una major adequació als centres d'ensenyament en valencià, dotant-los de material pedagògic i audició i llenguatge escrit en valencià.
Millorar, òbviament, les àrees administratives dels nostres col·legis, tant en la gestió informatitzada amb un programa nou d'informàtica per als nostres centres, així com dotar d'una plaça d'auxiliar administratiu estos col·legis.
Garantir --una cosa molt particular-- el transport escolar dels alumnes dels centres públics d'Olocau, Marines i Gátova, que tenen problemes de mobilitat d'un poble a altre.
Construcció --i està ahí la relació de centres-- o reforma de col·legis que estan en situació o són col·legis, inclús, de construcció franquista, molt antics, on n'hi ha molta població escolar.

Jo pense que.
.
.
, el que dia la senyora Nácher, li vaig a rebatre que abans de 1995, almenys tots els xiquets estaven escolaritzats en col·legis dignes.
Ara, la major part estan en barracons, que és més vergonyós que el que passava abans de 1995.
Per tant, s'ha de potenciar esta construcció de col·legis.

També potenciar la col·laboració amb la formació de pares i associacions de pares i mares d'alumnes, que pensem que és una baula important dintre del sistema educatiu.

En definitiva, senyories, com he dit abans, aprovar estes esmenes és donar una major qualitat a l'ensenyança.
I, manifestar, en nom del Grup Parlamentari Socialista, que són esmenes que estan ja tretes en base a la futura llei orgànica de l'educació que actualment està en el parlament espanyol.

Per tant, aprovar estes esmenes és donar un pas gegant a tota la tasca que està fent la conselleria en temes de col·legis, però millorant la qualitat d'ensenyament en tots els sentits.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Escrig.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Escrig, jo no sé.
.
.
, si vosté el que ha dit ho té apuntat, es donarà compte de les incongruències que ha dit.
Ha dit: "Vaig a dir-li a la senyora Nácher que abans de 1995 estaven tots els alumnes en col·legis dignes".
I em diu, moments abans: "S'han de llevar els col·legis de construcció franquista".
*(Un diputat diu: "N'hi han també.
")* Home, diga'm, diga'm, perquè, clar, és una contradicció que vosté diu.
Si estaven en 1995, abans de 1995 dignes i em diu "no, i ara s'han de llevar els franquistes".
Jo crec que l'època de Franco.
.
.
*(Un diputat, sense micròfon, diu: "Construcció franquista.
" Remors)* Jo vaig conéixer una part molt xicoteta.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, tranquil·litat, tranquil·litat.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

.
.
.
ja els últims anys, però, bé, crec que va ser dels anys 40, no, i 50, dic jo.
No sé, igual estic equivocada jo i ha segut *a posteriori*.
No ho sé, perquè pareix que ahí n'hi ha una disfunció.

Igual com diu: "No.
.
.
", quan parla de les deficiències en l'educació infantil, per a dotar-les de material o no sé què, dóna la sensació que sí que estan fent-se coses.
Després diu: "No, se n'han de fer més; s'han de fer, perquè vostés no estan fent-les".
Mire, vaig a dir-li, quant al segon cicle d'educació infantil, la posada en marxa del segon cicle d'educació infantil de manera gratuïta, esta comunitat va ser pionera, va ser pionera.
I, li dic: ací n'hi han partides pressupostàries, en allò referent a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, però.
.
.
, si vostés es miraren els pressupostos, com se'ls deurien mirar, vorien que també n'hi han partides pressupostàries en la Conselleria de Benestar Social.

I, a més, recordar-li, simplement recordar-li que, mire, l'educació infantil és voluntària dels pares, no és obligatòria.
I, a més, la Logse, la famosa Logse, aquella llei tan bona i tan meravellosa que mos ha dut a l'informe Pisa i al fracàs escolar, aquella llei tan meravellosa resulta que no parlava d'educació infantil.
Mire per a on!
La Logse sí que parlava d'educació infantil i dia que era una educació assistencial.
La LOE, encara no ho sabem.
No sabem què va a dir la LOE en educació infantil.
Per tant, senyor Escrig, més val que es mire les coses abans de dir-les.

Quant al transport escolar, mire, dir-li que l'alumnat del transport escolar en la Comunitat Valenciana és de 41.
497 xiquets i xiquetes.
Que vostés van fer els decrets i mosatros només els complim, en els quals estan les normes, en els quals diuen quins són, quan n'hi ha un grup de xiquets que deuen anar en un autobús o no.
Sap?
, tot això és de l'època del govern del Partit Socialista, tot això, amb la qual cosa, vaja a eixos pobles i mire quin és el problema realment que tenen eixos xiquets.
Jo, per la meua part, jo, per la meua part, no es preocupe que farà el possible perquè eixos xiquets no tinguen eixos problemes.
*(Un diputat diu: "Muy bien, muy bien.
")*

 

Quant al valencià, mire, actualment, en este curs 2005-2006 n'hi han 162.
718 alumnes que estudien en valencià en la comunitat, un 119% més que en el 1995-1996, sense imposar-ho.
Mire per a on!
I, a més, tenim 1.
004 centres que oferten ensenyança en valencià; 2.
353 línies en valencià; i, en secundària, l'augment de grups que estudien en valencià és d'un 213% respecte a l'any 1995.
Per tant, sense imposar també s'aconseguixen coses, també s'aconseguixen coses.

Quant a l'eliminació de barreres arquitectòniques, col·legis de la construcció franquista i tot això que vosté m'ha dit, mire, això que fa un moment m'han despreciat tant, quan he parlat jo del programa Milloraescola, que ho han despreciat, han dit que, bé, poc més o menys no s'han burlat però, mire.
.
.
Doncs, eixe pla de Milloraescola pretén la reforma, modernització i millora d'aquells centres que ho necessiten.
Per exemple, en obres d'eliminació de barreres arquitectòniques, millora de tanques i seguretat, reparacions estructurals.

Per tant, senyories, és que ja està contemplat.
És que està contemplat per esta conselleria, perquè abans que vostés denuncien els problemes, tenim més mires de futur i ens avancem.

I, quant a l'EPA, mire, diu: "Garantir en tots els centres de formació de persones adultes dependents de la conselleria, l'educació obligatòria", em diuen en l'esmena, concretament, 1.
970.
Doncs, hem de recordar-li que les ensenyances corresponents a l'Educació Secundària Obligatòria en la seua adaptació a les persones adultes, abasten el denominat nivell II de l'ensenyança bàsica per a les persones adultes, i este nivell es subdividix en dos cicles.
El primer cicle està implantat en l'oferta de tots els centres de formació de persones adultes i, el segon cicle, s'oferta d'acord amb els criteris de planificació i firmat per la mesa sectorial.
.
.
--i ho torne a dir, el que passa és que vostés, això de tindre el món educatiu i haver de passar les coses no els agrada massa--, que foren aprovats per un consell de formació de persones adultes, segons els quals les localitats superiors a 20.
000 habitants i en aquelles comarques.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

.
.
.
on no existisca ninguna localitat amb més de 20.
000 habitants, també s'ubica esta oferta en la població de capçalera de comarca.

Per tant, per tant, està coberta tota la formació de persones adultes en el que és tot el territori de la Comunitat Valenciana, des del nord fins al sud, però no acabant-se, com vostés diuen, en Guardamar del Segura, sinó en Pilar de la Horadada.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Nácher.

Passem a votar este bloc d'esmenes en el seu conjunt, si no hi ha cap inconvenient.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
9.

A continuació, passem a debatre el següent bloc d'esmenes presentant pel Grup Socialista, que arreplega de la 2.
021 a la 2.
071 i la 2.
081, inclusivament.

Té la paraula la senyora Soler.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

Gràcies, senyor president.

A continuació passe a la defensa de les esmenes corresponents al programa 422.
30, l'esmena 2.
021, 2.
071, 2.
081.

Jo crec que no existixen suficients esmenes que puguen posar en ordre el gran caos i la greu disfuncionalitat que vostés, senyors del PP, han generat al si de l'ensenyament en general.
Perquè una cosa és el que diuen als mitjans de comunicació, una cosa és el que diuen als pressupostos i una cosa molt diferent és el que vostés fan.
És molt diferent la praxis política que vostés fan a l'educació, que dista molt de garantir una educació de qualitat.

Ja queda palés, a la trajectòria del Partit Popular, del govern del Partit Popular, tant a la nació com a la nostra comunitat, quin és el seu model educatiu, eixe model que ha aconseguit una de les majors quotes de fracàs escolar, més barracons i, en general, una minva més que substancial en la qualitat de l'ensenyament.
I es per això, com li deia, que l'única cosa que pot reparar el caos existent no són uns pressupostos més o menys elaborats, sinó un canvi de govern, un canvi de govern a la Generalitat Valenciana que ordene el sistema i que acabe amb la seua política de malbaratament, de sobrecostos de Ciegsa, d'abusos tipus Ivex, d'enxufament a l'hora de buscar i de becar els fills dels seus amics i, en definitiva, de tot allò que en poc beneficia el nostre sistema educatiu.

Mire, les nostres esmenes van orientades a garantir la igualtat d'oportunitats en l'accés a l'educació, i volem garanties, garanties perquè els xiquets que patixen algun tipus d'impediment puguen rebre una escolarització a domicili, sense problemes.
Per exemple, també volem garanties per a tots aquells xiquets que presenten necessitats educatives especials, que tinguen assegurada una atenció adequada, i açò s'aconseguix mitjançant una reducció de la ràtio professor-alumne, perquè la realitat, senyora Nácher, deixa molt a desitjar quant a recursos humans que destina la conselleria als centres escolars; com també estimem necessària l'elaboració i la promoció de programes d'educació compensatòria al si de l'educació secundària per tal de garantir la integració social i generalitzar el caràcter universal de l'educació.

I, en aquest sentit, i per tal d'aconseguir l'objectiu de la integració, presentem l'esmena 2.
023 que pretén fomentar la integració dels immigrants al sistema educatiu i en la nostra cultura, amb els mateixos drets que la resta de l'alumnat; desenvolupament programes per al manteniment de la seua llengua i cultura d'origen i garantint l'ensenyament accelerat del valencià per a aquells que ho sol·liciten.

En definitiva, mecanismes més efectius que els que vosté ha fet referència abans, de les aules Pase, que, per cert, vull dir-li que si a la Comunitat Valenciana en tenim 28, per exemple, a la Comunitat de Múrcia en tenen 200.

I donat que són els joves la població diana per a l'adquisició de models de conducta de salut, conducte addictives, conductes derivades d'hàbits socials predominants, considerem molt necessària i oportuna la realització als centres educatius, en col·laboració amb els serveis de salut pública, on també hem presentat esmenes en aquest sentit, l'organització de campanyes específiques per a la prevenció de la ludopatia, de l'alcoholisme, del tabaquisme, així com altres dependències, aixina com la bulímia i l'anorèxia.

Vostés saben que la manca en l'autonomia financera constituïx un important entrebanc que dificulta la gestió dels centres.
Vostés saben també que hi ha centres que no poden encendre la calefacció en l'hivern perquè no han rebut l'assignació per part de la conselleria.
Centres que han de recórrer, per exemple, en Alcoi, el cas de l'Andreu Sempere, a l'Ampa, per exemple, per a recaptar fons per a calfar les aules.

Per això, estimem necessari i obligatori una millora en les fórmules de finançament de les despeses per al funcionament dels centres, perquè, evidentment, això repercutirà positivament sobre la qualitat de l'ensenyament, que vostés assenyalen com a objectiu bàsic als seus pressupostos.

I, bé, vosté ha fet referència a la mesa sectorial que garantix les substitucions del personal docent en set dies.
Jo vull dir-li que eixe és el gran problema que han d'afrontar els centres educatiu, un problema, a més, reconegut per tots els agents educatius.
I és inconcebible que es tarde, en ocasions, fins a quinze dies en cobrir una baixa laboral a un centre educatiu, en el qual el temps és una variable fonamental per al que és el desenvolupament i l'aprenentatge d'una matèria per part de l'alumnat.
I en aquest sentit, és intolerable que la conselleria no dispose de protocols de contractació més àgils i efectius per donar una resposta més adient a les necessitats de contractació del personal docent.

I, per últim, no voldria acabar sense fer referència a la xarxa de centres, ja no sols als d'educació secundària, perquè també formen part d'aquesta xarxa els centres de batxillerat, els diferents cicles formatius, aixina com els de règim especial.
Xarxa que cal ampliar i cal millorar, evidentment, però que a part de ser evident, per la pròpia manca que tenim en aquest sentit, perquè cal complir el que es va disposar en el Decret 1004 de la Logse i de l'ordre de 15 de maig de 1992.

Per tant, cal anar eliminant progressivament les aules prefabricades que hi ha instal·lades al llarg de la comunitat.
I per a fer això possible és necessari que a part que es creen programes, vagen acabant tots els centres que queden pendents de construcció, de reforma o d'adequació que tenen pendents en tot el territori.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Soler.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Després d'eixe model educatiu que mos ha dut al fracàs escolar, eixa introducció que ha fet tan modèlica la senyora Soler, simplement dir-li que el model educatiu que tenim en estos moments, mos agrade o no mos agrade, és gràcies al Partit Socialista i la seu llei, la Logse.
I el més mal és que ara la volen repetir amb la LOE, simplement i planament.
I aixina ho diu l'informe Pisa.

M'ha agradat que comentara el decret de mínims, que es coneix aixina en el món educatius, el 1004/92.
Perquè, mire, li recorde que vostés governaven en eixos moments, i sols van fer 11 centres.
Ho torne a repetir, i no em cansaré de repetir-ho, 11 centres educatius.
Per tant, amb gran diferència, el Partit Popular ha creat molts més centres.
Mire, sols en este curs que hem entrat s'han posat en funcionament 56 centres més.
Per tant, no sé com continuen vostés amb este discurs que està obsolet i que sempre els dic el mateix.
Però els dic el mateix perquè tinc la raó.
Perquè a mi em donaria vergonya, en cas contrari.

També m'ha agradat un tema, quan ha dit: "No, és que s`ha de donar una educació especial als xiquets que es queden en casa.
.
.
un alumnat especial".
Mire, la Unió Europea, si vosté no ho sap, li ho dic jo, està per la integració de tots els xiquets.
Perquè, clar, ara el que vol fer són guetos, no?
Això és el que volen fer?
Eixa és una pernada que estem descobrint en estos pressupostos, fer guetos, apartar als xiquets que tenen malalties, que no es relacionen amb els altres, anar discriminant-los?
És eixa la finalitat que vostés volen?
Eixa és nova, eixa a la millor apareix prompte en la LOE.
De moment, encara no l'hem vista, però igual, possiblement, pròximament la vorem.

Quant a la plantilla del professorat, senyora Soler, simplement dir-li que, mire, en este curs, sols en este curs, ha augmentat en 1.
253 docents respecte al curs anterior.
I en l'actualitat hi ha una plantilla de professors de 47.
126 professors en el sistema públic d'educació, augmentant i incrementant, des del primer curs de 1995-1996, en 12.
678 professors.
A més, els recorde --i també no em canse de recordar-los-- que des de que està el Partit Popular hi ha oferta pública tots els anys, tots els anys es celebren oposicions, mentres que altres les tenien congelades.
I això que es diu: "No, és que vostés ho polititzen".
Bé, ahí tenim un exemple.
Es clavaven en les borses i ocupaven els llocs d'interí aquells persones que vostés volien.
Eixa és la realitat.
I ahí està una oferta pública, amb una transparència, amb una transparència que vostés no tenien en ningun moment, perquè vostés el que no volien mai era l'oferta pública, perquè això podia permetre que tot el món tinguera igualtat d'oportunitats, cosa que ara tenen i abans no tenien.

Quant a la immigració, mire, li torne a dir allò de les aules Pase, li torne a dir.
.
.
I vosté m'ha dit: "I a Múrcia n'hi ha 200".
Mire, Múrcia és uniprovincial.
Astúries, Astúries --i ara li vaig a dir, si vol que entrem en comparacions--, Astúries, que governa el Partit Socialista, digam en educació infantil com estan, *en los años del arameo*?
Val?
I ací, ací, en estos moments, estan les aules Pase posant-se en marxa.
I en Astúries, que governa el Partit Socialista, i ací volen allò d'infantil, vagen i miren en altres comunitats en què governen vostés, com està, per exemple, l'educació infantil, o com està la immigració.
Mire en Astúries com està la immigració.
Jo no he entrat a comparar-li.
Vosté sí que m'ha entrat a comparar.
Jo li compare, jo li compare, jo li compare perquè vosté a entrat a comparar.
Perquè jo estic dient-li que les aules Pase enguany són una realitat, i sé que l'any que ve en seran més, perquè aixina ho marquen els pressupostos.
Ara, criticar per criticar, això és el fàcil.

I quant a les campanyes específiques de prevenció, el que demostra és que vosté no seguix ni tan sols la premsa, perquè en la premsa ve, de tant en tant, que es fan campanyes de prevenció, i ix algun model, ix a la millor algun institut a València, un a Torrent.
.
.
però es fan a tots els instituts campanyes de prevenció d'anorèxia, junt amb la Conselleria de Sanitat.
El que passa és que vostés miren sempre en recte, mai en transversal.
Eixe és el problema que tenen vostés.
Mai miren en transversal.
Perquè, clar, una campanya sobre la bulímia, que la faça sols Educació.
.
.
el més normal és que vagen metges.
Ara, vostés, com no seguixen la premsa, *y como todo está mal porque viene del Partido Popular* i perquè ha d'haver un canvi de govern.
.
.
Si jo comprenc que vosté ho desitge, però els ciutadans són els que manen, i de moment, de moment, i pense que per molt de temps, perquè després d'estes propostes que vostés fan, crec que estarem molts anys.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes conjuntament, si no hi ha ninguna observació.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
9.

Passem a continuació a debatre el següent grup d'esmenes, presentat pel Grup Socialista, que va de la 2.
082 a la 2.
169.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Vaig a intentar explicar per què este bloc d'esmenes --en són 186-- que hem fet al pressupost de 2006.

Són, sincerament, esmenes, peticions de la societat actual, de necessitats que tenen els nostres pobles i els nostres ajuntaments.
Són demandes que una part de valencians i valencianes d'esta comunitat les tenen com a una prioritat important, un objectiu digne i saludable de poder fer esport, de disfrutar la pràctica esportiva en unes condicions adequades en la seua localitat, com una forma de mantindre's en forma física psíquica al llarg de la seua vida.
Impossible amb els pressuposts i amb les esmenes que vostés mateixos han fet als pressupostos presentats pel govern del Partit Popular, referents al foment de l'activitat esportiva.
No es correspon el nom del programa amb el que el govern ens presenta en estes Corts, ja que ni fomenten l'activitat esportiva ni molt menys s'ajusten a les necessitat de l'esport en la Comunitat Valenciana, per les raons que molt breument tractaré d'explicar.

Com ja vos vam comunicar quan comentàrem el pressupost, és un incompliment a l'article 43 de la Constitució espanyola, que diu clarament "que els poders públics fomenten l'educació física i l'esport per a tots".
Amb estos pressupostos, queden molt llunys de fomentar-los.

És un incompliment a l'Estatut d'Autonomia que indica, en el seu article 31, "que l'esport i l'oci són competències exclusives de la Generalitat Valenciana".
L'esport no ha sigut mai assumida esta competència per part de la Generalitat Valenciana.
L'oci, sí, l'oci sí que ho han pres a gust, i el que han fet, com s'ha demostrat amb la fantàstica Terra Mítica, ha sigut *derrochar*, malgastar i aprofitar-se dels diners dels valencians i valencianes, per no dir coses pitjors.

Han incomplit la Llei 4/93, de l'esport de la Comunitat Valenciana, en tot el seu articulat, una llei plena d'incompliments, per no dir que ni tan sols l'han posada en marxa, on en el seu article tercer establix amb claredat les línies generals d'actuació de la Generalitat Valenciana, por nomenar algunes d'elles: la promoció de l'esport per a tots com a manera de crear hàbits socials entre la població, l'impuls i la tutela de clubs i federacions esportives.

Senyors diputats, estos pressupostos cada vegada són més regressius i insolidaris, i no em cansaré de repetir-ho i dir-ho, a vore si aixina és possible que alguna de les nostres esmenes siga aprovada per vostés i poder fer-los canviar.
Perquè des de l'any 1995 --a la senyora diputada que està defenent els pressupostos, que li agrada molt nomenar--, resulta sorprenent que el capítol que incrementen any darrere any siga el capítol de personal i, per descomptat, les transferències a la societat mercantil del circuit de Xest, que suposa en estos pressupostos, enguany, el 33% de tot el pressupost de la secretaria autonòmica.
I no vull que pense, ni molt menys, que estic en contra de l'esport que es fa en el circuit de motor.
El que em pareix una gran barbaritat és que el 33% de tots els diners que es destinen en la secretaria autonòmica baja destinat exclusivament per al circuit de Xest, perquè hi ha moltíssim més esports.

I mentrestant, tenim federacions esportives de la Comunitat Valenciana, que en són 59, per a ser exactes, que són i han sigut, pel govern del Partit Popular, les grans desfavorides i abandonades a la seua sort.
Les federacions són les més mal pagades de tot l'estat espanyol.
En l'any 1995 rebien de la Generalitat Valenciana el mateix que enguany, és a dir, del pressupost de 2006 s'han de repartir 1.
250.
000 euros.
És irònic pensar que l'any passat nosaltres férem una esmena dient que incrementaren la partida pressupostària a les federacions valencianes.
No han incrementat absolutament res, continuen mantenint-se en 1.
250.
000 euros.
Nosaltres hem fet una esmena doblant la quantitat a 3.
500.
00 euros, perquè si no, té un inconvenint: són més federacions que l'any 1995 i tenen menys diners que repartir.
Per tant, és injust i insolidari el pressupost que estan mantenint amb estes federacions.
L'esmena nostra planteja doblar la quantitat pressupostada, justament la quantitat.

Els presidents de moltes federacions consideren que és lamentable la situació de les federacions i lamentable l'esforç de tants esportistes en este camp.
A estes altures d'any, encara hi ha federacions que tenen pendent 2004 i, per suposat, tot el 2005.
La política de subvencions a les federacions esportives jo les resumiria que es paga mal, tard i moltes vegades mai.
És autèntica misèria el que han pressupostat per a l'esport base.
Nosaltres en una esmena plantegem, i està quantificada, doblar també el tema de l'esport base i l'esport escolar.

És una burla el que fa el Partit Popular amb l'esport escolar.
I simplement mirant els pressupostos, veus que l'evolució pressupostària ha sigut zero.
És a dir, no han incrementat ni tan sols l'IPC.
Cosa que posa en evidència que l'esport base, és a dir, la promoció de l'activitat física i esportiva entre la població infantil i juvenil, no els importa, no és la seua línia; en l'esport escolar o en l'esport base costa més aconseguir una foto.

Per a vostés, i els ho he dit moltes vegades, la fotografia és el que els importa, i la projecció mediàtica.
Per a vostés és més important aconseguir una fotografia --com va ser en el mallot d'or-- i pagar --no importava-- dos milions i mig d'euros, és a dir, quasi 300 milions de pessetes, no, passaven, perdó, però van aconseguir la fotografia.
O, per què no, portar els premis Laurens.
N'hi haurien moltíssimes fotografies, són els Oscars en el món esportiu.
S'han fet a Montecarlo, s'ha fet a Estoril, i ha dit el president de la Generalitat que li encantaria que en el 2007 es feren ací, coste el que coste, no importa ni la situació de l'esport escolar, ni la situació de les federatives, ni els clubs.
Si vénen els premis estos n'hi hauran milers de fotografies, i el cost econòmic no importa, és aconseguir l'objectiu, és pur *glamour*, i estan en la seua salsa.

Però, senyors del Partit Popular, com he dit abans, ni tant sols l'IPC han incrementat en l'esport escolar, 240.
000 euros.
Són la mateixa quantitat que la Generalitat Valenciana governada pel Partit Socialista destinava ja en 1995, és a dir, 40 milions de pessetes.

Per tant, la nostra esmena, com he dit abans, és incrementar-los a 280.
000 euros.
L'activitat física i esportiva entre la població infantil i juvenil els té igual i no els importa o no els preocupa.
La situació de la salut en les nostres xiquets, en les nostres joves, tampoc.

Saben que en l'última enquesta de salut ens dóna unes dades alarmants de la població juvenil a la Comunitat Valenciana?
, que el sobrepés i l'obesitat en els nostres xiquets i joves estan per damunt de la mitjana nacional?
Crec que és una dada preocupant.
He vist com el Ministeri de Sanitat --i lloe la campanya que estan fent-- està posant en marxa esta campanya publicitària per a conscenciar en este aspecte i ens els bons hàbits alimentaris.
Però no he vist absolutament res, ninguna mesura, ninguna campanya a la nostra televisió autonòmica.
N'hi ha esmenes que hem presentat per a demanar impulsar campanyes de promoció de l'esport i de l'educació com a mitjà de foment d'educació i de salut.

A on no he fet ninguna esmena, perquè per a què?
, no són regressius estos pressupostos, són bondadosos i esplèndids, és en el capítol I, destinats a les despeses de personal, a on, com vos he dit abans, n'hi ha un increment del 111% des que el Partit Popular està governant.
És a dir, no s'incrementa ni l'EPC en l'esport escolar i en l'esport base, però 111% en el personal.

Els pressupostos presentats són insolidaris perquè esquiven de les responsabilitats en les entitats esportives, tan públiques com privades, la planificació d'instal·lacions esportives i la protecció al esportista.
Per tant, inacceptables per a l'esport valencià, per a les federacions i a les entitats esportives, incloent als ajuntaments que són els únics que estan fent un esforç per l'esport a la nostra comunitat.
És curiós vore el repartiment de subvencions als ajuntaments amb alcaldes afins a Camps.
Supose que és el pagament a la seua fidelitat, als serveis prestats, perquè és l'única explicació, o a la millor n'hi ha una altra que jo desconec.

Com de manera tan escandalosa i irracional, sense cap criteri esportiu, i li ho puc assegurar, han creat una partida nominativa a on huit ajuntaments rebran més del 50% de totes les ajudes per a la construcció i modernització d'infraestructures esportives, deixant a més de 500 ajuntaments de la Comunitat Valenciana amb tant sols una línia de 2 milions d'euros per a la seua modernització en instal·lacions?
És a dir, l'any anterior els pareixia insuficient els 6,5 milions d'euros que plantejaren en els pressupostos de 2005.
Enguany, plantegen 2 milions d'euros, 2.
250.
000 euros.
No sols no l'han incrementat, sinó que l'han reduït a la tercera part.

I per provocar més la indignació dels nostres ajuntaments, abans de començar estos pressupostos, per això hi ha una cinquantena d'esmenes demanant necessitats esportives en moltíssimes poblacions a tot arreu del País Valencià, demanant que es tingueren les mateixes condicions que tenen estos huit ajuntaments, perquè abans de començar ja saben que més del 50% d'estes inversions tenen nom, cognom i número de DNI.
Tots són pobles afins al Partit Popular, i, per descomptat, eixe doble sectarisme que està patint-se dins d'eixe país, entre campistes i zaplanistes, és a dir, la seua divisió, el seu enfrontament, la seua crisi, estem pagant-la des de totes les àrees i de la forma més injusta perquè intenten resoldre la seua crisi amb diners públics, amb diners de tots, i això és totalment incorrecte.

M'agradaria que aprovaren esta esmena perquè és una esmena que nosaltres volem la desaparició d'esta línia, que tots els ajuntaments de la Comunitat Valenciana tinguen les mateixes oportunitats perquè crec que és injust, i ahí estan els vuit ajuntaments que tenen noms i cognoms: Vila-real, Castelló de la Plana, Torrevella, Albaida, Silla, Llombai i Xàtiva.
Tots ells sumant la quantitat de diners, sumant-ho, són 2.
293.
000, apart un conveni que té l'Ajuntament de València, que té pressupostat 2.
318.
000 euros per amortitzar operacions de crèdit, apart, una esmena, que vostés es veu que s'havien oblidat, i han de fer a l'Ajuntament de Castelló d'un milió d'euros.
I totes llevat d'una línia genèrica.

Per tant, els ajuntaments del País Valencià es queden sense res i vostés, vostés, malgasten d'una forma, sens dubte, no gens esportiva, ho premien, els favors que hagueren pogut fer políticament, a vuit ajuntaments de tot el país.
És injust i inexplicable.

Per tant, demanem que s'anul·le esta línia, esta línia nominativa i que es cree una línia genèrica, a on totes les diputacions siguen tractades per igual, perquè tampoc entenc per què la Diputació de Castelló té una línia nova d'1.
500.
000 euros per a convenis, per a millora d'instal·lacions esportives, no la té la Diputació de València, supose perquè el president Giner tampoc serà molt afí, i tampoc la té la Diputació d'Alacant perquè supose que també serà el mateix.
De totes maneres, si n'hi ha algun motiu esportiu m'agradaria que me l'explicara, perquè, sens dubte, en els pressupostos són sectaris, són polítics, no són esportius, i les crisis que vostés tenen entre zaplanistes i campistes, sens dubte, estan pagant-ho els pocs diners que tenien pressupostats per a l'esport, que li recorde que són els mateixos diners que en el 2003, que ja van destinar la mateixa quantitat.
Per tant, demanem eixa anul·lació.

Li he dit abans que n'hi havien altres esmenes, com el tema de l'esport base, hem doblat la quantitat; l'esport federat, jo pense que les federacions i els clubs esportius, és a dir, el teixit associatiu tan important, i que són el motor, estan sent molt abandonades, per tant, la quantitat que demanem és el doble, justament el doble; i, després, està l'esport universitari, l'esport universitari ens pareix que és insuficient, de 90.
000 ho incrementem a 200.
000.

La formació contínua, en *(inintel·ligible)* de l'esport, de 4.
000 a 5.
000.
La formació de tècnics esportius de 30.
000 a 100.
000.
De tecnificació esportiva, el mateix.
El programa Hospiesport mos pareix molt insuficient.
I les instal·lacions esportives, com he dit abans, de 2.
453.
000 a 10.
973.
000.

I, torne a repetir, em pareix una gran barbaritat, una gran barbaritat, i crec que és una cosa que els passarà factura, que els pocs diners que tenen pressupostats per a instal·lacions esportives simplement vagen destinats a huit municipis.

Em crida l'atenció també que el milió d'euros que demanen per a l'Ajuntament de Castelló, una part d'ell isquen d'un programa per a recolzament als joves de Xest, recolzament als xiquets que estan a Xest perquè puguen comptabilitzar els seus estudis amb la pràctica esportiva.
És a dir, ahí n'hi ha 280.
000 euros, lleven 20.
000 euros per a l'Ajuntament de Castelló, i es queda amb 260.
000 euros.
Explique'm el perquè, si no són els motius i les crisis que tenen vostés internament.

Per tant, les esmenes que nosaltres hem presentat necessitarien un altre tipus de pressupost, un pressupost que reflectira la voluntat política d'entendre l'esport com la millor manera d'augmentar l'associacionisme, com un magnífic element per a potenciar la qualitat de vida i com una de les millors fonts de salut, i, per descomptat, mai actuant de forma tan sectària, pagant-ho sempre els ajuntaments, les diputacions i ara, doncs, les beques dels xavals de Xest que està ahí en unes condicions roïns, i ara em pense que van a estar més malament.

Per tant, demane que deixen eixa manera d'actuar, que arrepleguen eixa esmena en particular, on tots els ajuntaments siguen tractats de la mateixa manera, on n'hi hagen diners per al circuit de Xest, n'hi ha una partida nova d'1.
050.
000 euros, i jo crec que l'esport és molt més que comprar voluntats polítiques com he dit abans.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Segarra.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Segarra, mire, quan ha dit que no complíem la Constitució ni l'Estatut d'Autonomia, en la Constitució, concretament, l'article 43, doncs, la veritat és que té una solució molt fàcil, perquè dir eixes afirmacions i quedar-se tan panxa com s'ha quedat, doncs, jo crec que és de tindre poca responsabilitat política.
Vosté agarre estos pressupostos, sobretot els d'esport, i duga'ls al Constitucional, perquè si no complim la Constitució en els pressupostos, què estem fent?
No compliré el que vosté vol, però la Constitució i l'Estatut d'Autonomia estem complint-los, perfectament, i fomentar l'esport.

Clar, eixes afirmacions són d'una persona que no té responsabilitat política.
Però, vosté sí que la té, i, a més, jo sé que vosté és una política que treballa i que sap el que vol.
En eixes afirmacions que vosté fa tant a la lleugera perquè li queden bé en una frase, doncs, mire, són molt fortes, són molt fortes.

Mire, senyora Segarra, una altra cosa, abans de començar a parlar de l'esport, diu: "és que estic contenta per les campanyes d'obesitat que fa el Ministeri de Sanitat".
Doncs, clar que sí!
I ací les fa la Conselleria de Sanitat i no la d'Esports!
Si Esports estiguera en Sanitat encara entendria que vosté parlara del tema.
Es fan campanyes, les fan en els instituts.
I ho he dit abans, en el programa anterior i en el bloc d'esmenes anteriors.
Jo no sé si és que volen.
.
.
Ho diré, ho passaré a la conselleria i que els conviden a eixes xarrades que fan pels instituts als nostres joves, doncs, que els conviden.
I l'Ivaj també es preocupa del tema, també.

Per tant, senyories, clar, diu: "el Ministeri de Sanitat.
.
.
" Clar!
I què té a vore el Ministeri de Sanitat amb la direcció general i amb la Secretaria Autonòmica d'esports?
Mesclar per mesclar i ocupar temps per ocupar temps, perquè és reiteratiu, reiteratiu per aconseguir els 18 minuts.
*(Remors)*

 

Mire, jo vaig a centrar-me en l'esport que és el que m'importa, cosa que vosté pareix que no és el que li importa,.
.
.

**El senyor president:**

 

Senyories, per favor.

 

**La senyora Nácher i Pérez:**

 

.
.
.
li interessava tirar *masclets* amunt i avall per a fer soroll, però poc forment, que diuen al meu poble.

Mire, estos pressupostos són potenciar la pràctica de l'esport per part del ciutadans,és l'objectiu principal, recolzant l'activitat de les federacions esportives, de l'esport d'elit, del plans de tecnificació, de tecnificació esportiva, i, sens dubte, de l'esport base.

Per això, vosté no ho ha dit, però jo sí que vaig a dir-li-ho, perquè, mire, d'este s'ha oblidat, devem estar fent-ho bé.
El programa de l'esport adaptat, dirigit a persones amb discapacitat que intervenen altres conselleries, perquè considerem que és transversal.
Vostés, com sempre miren endavant, com cert animalet, doncs, no miren transversal.

Està el Hospiesport, que ací té una partida pressupostària i en Sanitat també, mire-ho, en el qual es promou la rehabilitació i la reinserció social a través de l'esport de les persones discapacitades en centres hospitalaris de la Comunitat Valenciana.

Hi ha programes esportius en platges accessibles, que això és una novetat.
Mire, en això som pioners també.
Jo sé que els senta malament que els diga en tot el que som pioners, però en això també som pioners, perquè pretenen que durant el període estival, clar, difondre i establir els seus esports adaptats.

La formació esportiva, que també és un objectiu important en estos pressupostos, per a fomentar cursos d'entrenadors amb qualitat i reconeixement a tot Espanya, amb la col·laboració en congressos, seminaris específics de cada federació esportiva amb l'objectiu d'actualitzar i perfeccionar la formació dels tècnics i entrenadors ja titulars.

Quant a l'esport d'elit, d'alt rendiment, destacar el programa de Tecnificació esportiva que està duent-se des de 1999 --mire quina casualitat!
--, que es realitza en el complex de Xest en col·laboració de les federacions.
.
.

 

*(S'interromp la gravació)*

 

.
.
.
constituïts en grups específics d'esportistes i que comptabilitzen la seua adequada formació acadèmica amb la seua activitat esportiva.
I, bé, no és un objectiu tan difícil que vostés no ho van pensar mai, què casualitat!
Són casualitats de la vida.

Recolzar esdeveniments d'esports extraordinaris, que vosté no els ha dit, però jo vaig a dir-los, a l'objectiu de donar suport a l'organització i la realització d'esdeveniments esportius especials de caràcter internacional o nacional.
Perquè, sap què?
, el nom de la Comunitat Valenciana en l'esport també es pot fer nacional o internacional.
A vosté li sap mal.
Vosté sols pensa en els Oscars de l'esport No, mire, és que igual fem això que fem altres coses que no són a la millor tan grandiloqüents, però que cal recolzar-les, perquè aixina també estem recolzant a les federacions.

També dir-li que l'esport infantil.
.
.
Que diu "no, no és que vostés en edat escolar no fan esport".
Mire, fem fins i tot els jocs esportius de la Comunitat Valenciana, amb la qual cosa es pretén adaptar el fenomen de la competició a la realitat de la població en edat escolar.
Este programa també es fa en col·laboració amb les federacions esportives, perquè no podria ser d'altra manera, amb finalitat que hi haja una competició única en l'esport de base.

I quant a les infrastructures esportives.
Mire, ja li ho vaig dir l'any passat i li ho tornaré a dir, hi ha un pla d'infrastructures esportives que vostés no tenien i no realitzaven ninguna cosa esportiva.
Perquè, mire, li he de dir que jo sóc d'un poble que tenim un polígon fet de l'època de la UCD, van entrar vostés i ens van llevar piscina i pistes de tenis, i ara tenen la cara dura de demanar piscina i pistes de tenis.
I gràcies al Partit Popular tindrem piscina climatitzada.
Mire, mire la diferència.
Gràcies al Partit Popular tindrem piscina climatitzada, perquè ens vam quedar sense piscina de natació, sense poder practicar en una piscina de natació.
.
.

 

**El senyor president:**

Senyories, per favor.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

.
.
.
I damunt sóc d'un poble de l'interior que, com comprendrà, damunt calia agarrar el cotxe i anar-se.
I no érem ninguns *enxufats*, senyor Escrig, no érem ninguns *enxufats*, perquè el seu poble també s'ha dotat d'infrastructures deportives, perquè també les van fer mal.
.
.
*(remors)* Caent-se a trossos, perquè no ho han cuidat.
*(remors)*

**El senyor president:**

Que no se alteren los ánimos.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

I hi ha una cosa que crida molt l'atenció, que esta volta passa molt de passada i ha dit: "no, jo no estic en contra de l'esport del motor".
Però, clar, lleva totes les partides pressupostàries al circuit de Xest.
Però no és que això siga la cosa graciosa, que a això ja estem acostumats, que lleve totes les partides al circuit de Xest, sinó que demana --*señores, atentos al dato*-- demana la creació d'un nou circuit a Albaida.
Amb la qual cosa llevem el de Xest, perquè, clar, com ho ha fet el Partit Popular.
.
.
, i el posem a Albaida.

Mire, el que hauria de demanar és que es tornaren els diners d'eixe circuit tan promés a Canals, això és el que hauria de demanar per a començar.
Perquè vostés es van quedar amb la primera pedra del circuit de Canals.
I eixa és la vergonya que haurien de tindre i no parlar del deport del motor, perquè a mi, ja li ho dic, estar en la seua posició em donaria vergonya, perquè vostés van prendre el pèl a tota la gent del circuit del motor, el van prendre, ho vaig dir l'any passat i ho torne a repetir, el van prendre.
Però no és això, és que una volta que està fet el de Xest, que ja té un reconeixement internacional, que té un reconeixement internacional, diuen: "no, no, cal llevar-li diners al de Xest i crear un circuit a Albaida".
No sé per què?
A la millor és perquè és la seua comarca.
Clar, açò és com fa el senyor Caldera, que repartix els diners d'acord a la seua això.
.
.
Aleshores, clar, gent com el senyor Caldera, que maneja i repartix diners toque o no toque, vosté igual "mira, és que Xest està molt lluny de la meua comarca i si vull anar a vore alguna competició deportiva de motor, que ho facen a Albaida que està més prop".
No li pareix?

Per tant, senyora Segarra, perquè no diga, perquè no diga, vaig a acceptar-li una esmena, la 2.
093 *(remors)* que és la de col·laboració amb les federacions deportives corresponents, perquè pense que queda aixina millor redactat el text.

 

**El senyor president:**

Senyories, per favor.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Per tant, senyories, jo crec que l'esport és més seriós, que l'esport no es tracta de hui posar-li una cosa i demà una altra sinó que el que està fent la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, que és treballar per l'esport, tant d'elit, de base, les federacions, les associacions i la tecnificació esportiva.

Per tant, sense més a dir, passem a votar.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votació este grup d'esmenes, si no hi ha altra salvetat.
En primer lloc, votarem la 2.
093, que la senyora Nácher, en representació del Grup Popular, ha dit que acceptava.
Vots a favor de la 2.
093?
Unanimitat.

Passem a votar la resta d'esmenes d'este grup defensat per la senyora Segarra.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

A continuació passarem a defensar, per part del Grup Socialista, el grup d'esmenes que comença en la 2.
170 i totes les relacionades.

Té la paraula el senyor Eduardo Vicente.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

Gracias, señor presidente.

A ver que no se convierta en una costumbre eso de aprobar las enmiendas, a ver si le vamos a descuadrar el presupuesto al consejero de Economía.

En cualquier caso, entrar en las enmiendas correspondientes a patrimonio artístico y promoción cultural, la verdad es que con una característica muy significativa en este presupuesto.
Ahora lo que se lleva son las fundaciones.
Por lo tanto, desde el Grupo Socialista, entendemos que no es, desde luego, el mecanismo más apropiado para ejecutar la política de patrimonio y promoción cultural de la Generalitat.
Fundamentalmente por varios motivos, porque lo que se está produciendo con una transferencia constante de fondos a esas fundaciones es descapitalizar la administración, contratar una serie de personal en esas fundaciones, que son contratos paralelos, que hacen las mismas funciones que se suponen deberían hacer funcionarios dependientes de la Conselleria de Educación, Cultura y Deporte y, por supuesto, lo que es la regla paradigmática, la opacidad absoluta en las cuentas de esas entidades en las que nuevamente, cuando intentamos preguntar, se nos dice que es que, claro, como son medio privadas ahí no tenemos acceso.

Pero, efectivamente, se derivan fondos de la Generalitat, fondos que son de los ciudadanos, que son los impuestos de los ciudadanos, igual los diputados de esta cámara lo podemos conocer en qué se gastan y de qué manera se gastan.
Y para muestra un botón, porque, por ejemplo, algún caso significativo en esta comunidad hay, como el de la Fundación Blasco de Alagón, donde la Generalitat ha dejado caer un buen paquete de millones a lo largo de estos años, un pellizquito, efectivamente, y esto sí que son miras de futuro.
Las miras de futuro que decía antes la señora Nácher pues son, efectivamente, que a través de esta fundación el futuro del clan Fabra estará más asentado con un aumento significativo de su patrimonio.
Y esas son las miras de futuro que respecto de este tipo de fundaciones existe.

Efectivamente, tenemos varias enmiendas destinadas suprimir buena parte del dinero que recibe el consorcio de museos, demostrado ya por su mala gestión, por sus irregularidades, tiene ya una lista de acreedores bastante importante.
Por lo tanto, lo que planteamos es que esos fondos vayan destinándose a otro tipo de necesidades y, desde luego, que se gestione mejor.
No se trata de gastar más sino de gastar mejor, que es lo que el Partido Popular no hace.

En lo que se refiere a patrimonio, que hay un buen número de enmiendas, y alguna relación importante de diversas infraestructuras de rehabilitación y conservación que habría que acometer, no es más que el cumplimiento que en lo referente a las inversiones debería hacerse de la Ley de Patrimonio.
Y debo decirles, señorías, ustedes lo habrán podido constatar también que el patrimonio artístico con el tiempo no mejora.
Esto no es como el vino, si no se interviene sobre el patrimonio artístico, pues lamentablemente está en pésimas condiciones y hace falta una inversión importante.
Por eso hay una enmienda, la 2.
255, para ayudar precisamente a las entidades locales a que se financie la conservación y la rehabilitación de distintas infraestructuras.

En orden, también, al compromiso y a la dialéctica siempre empleada por el Consell respecto al Palmeral de Elx, lo que estamos reclamándoles en una enmienda concreta es que la Generalitat aporte 3 millones de euros, que viene a ser prácticamente también lo que el Ayuntamiento de Elche, año tras año, tiene que hacer frente para el mantenimiento del Palmeral.
Lo que les reclamamos es que no se conviertan ustedes también en el picudo rojo y contribuyan al mantenimiento del Palmeral como efectivamente un patrimonio de la humanidad, que alberga nuestra comunidad, muy importante.

De la misma manera que reclamamos del gobierno valenciano que aporte 2 millones de euros, que consigne esos 2 millones de euros para una nueva línea dirigida a sufragar parte de las infraestructuras culturales en los ayuntamientos de la Comunidad Valenciana.
Como saben, muchos ayuntamientos carecen de ese tipo de equipamientos imprescindibles, con insuficientes recursos económicos y que las diputaciones provinciales están, como todos ustedes saben, señores del Partido Popular, en otros menesteres más que en ocuparse, efectivamente, de resolver esta situación y acometer esa falta de financiación que tienen muchos ayuntamientos para lo más básico, para disponer de un auditorio, para disponer de una casa de cultural, en definitiva, algo que entendemos podía bien aportar la Generalitat.

Y también, en lo que se refiere a promoción cultural, planteamos y proponemos la consignación de 2 millones de euros en dos partidas presupuestarias dedicadas al fomento de las artes escénicas, concretamente para aumentar lo que es la producción teatral en la comunidad y la realización de festivales de teatro, que en nuestra comunidad existe tradición, y que necesitaría también de cierto apoyo y de impulso, en este caso, por parte de Teatres.
En cualquier caso, es que este mismo organismo Teatres de la Generalitat, siempre, también, ha estado envuelto en cierta polémica, porque, bueno, los directores, al fin y al cabo, el director y el responsable de Teatres tarde o temprano tenía la desgracia de chocar con ustedes.
En cualquier caso, lo que sí que proponemos es que ese organismo cuente con más instrumentos para la promoción de las artes escénicas que es, efectivamente, su finalidad.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Vicente.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gràcies, senyor president.

Senyories, s'ha començat parlant en este bloc d'esmenes de dir que es descapitalitza les distintes conselleries o direccions generals, que seria més concret, creant fundacions.
Mire, no es descapitalitza res, perquè estan en els pressupostos l'import i els recursos econòmics que tenen cada fundació.
I recordar-li a la seua senyoria que hi ha una llei de fundacions la qual complixen totes, perquè si no compliren les fundacions eixa llei haurien de desaparéixer.
Per tant, complixen tal qual la Llei de fundacions.

I recordar-li que eixes fundacions fan un gran paper, fan un gran paper, perquè, mire, és la manera de poder conservar, restaurar i difondre el nostre patrimoni.
Jo simplement vaig a parlar-li de la Llum de les Imatges.
Imagine's vosté la Llum de les Imatges el paper que està fent.
Quan vostés volen que desaparega eixa fundació, l'any passat ho vaig dir i enguany ho tornaré a dir, la fundació volen que, per exemple ara que està ahí actuant per a la pròxima exposició, que és una manera de donar a conéixer que després vostés ens acusen "no, és que no difonen el patrimoni".
No és que el difonem sinó que damunt estem sentant les bases per a un futur turisme cultural, que és el que està regint-se ja a tota Europa.
Per tant, estan dient a Alacant que Santa Faç no el restauren, estan dient això.
Estan dient als alacantins, i no sols als alacantins, sinó a tota la província d'Alacant dient-los: no volem que restauren res a la província d'Alacant, simplement i planament.

Mire, vostés van comprar el monestir de la Valldigna, governant vostés, i em pareix perfecte, em pareix perfecte, perquè el que no podíem consentir és que fóra un magatzem de taronges després de la desamortització de Mendizábal.
Però, mire, si no és per una fundació en estos moments estaria en terra, perquè es va comprar i ahí es va quedar.
No es va recuperar eixe monestir, ni tant sols es va recuperar l'interior del que és l'edifici que quedava en peu, que era el magatzem de taronges, ni el barroc valencià.
No ho van recuperar, el van comprar, que bé, que ja es dir.
Jo no ho pose.
.
.
, i em pareix una decisió encertadíssima, perquè és un referent cultural important de les nostres senyes d'identitat, però vostés no el van recuperar en cap moment, ni van fer intenció, ni hi havia un pla director per recuperar-lo.

I, senyor Vicente, ha dit "hemos presentado muchas enmiendas al patrimonio".
Yo le agradezco que este año las hayan reducido muchísimo, simplemente 19.
Porque, claro, al final enmiendas que no tienen ningún sentido, pues la verdad es que vale la pena que pongan sólo 19, porque, no es que tengan mucho sentido, pero así nos ahorran trabajo a los demás.

En cuanto al Patronato del Palmeral de Elche, que es patrimonio de la humanidad, es verdad.
Usted ha visto, la conselleria da 79.
390 euros, a parte usted sabe que mire que agricultura también da, la Conselleria de Agricultura también da, y el aporte es muy importante.
Y me gustaría que usted me dijera que la.
.
.
la Conselleria de Agricultura más de 3 millones de euros, y me gustaría que me dijera si ha visto que también es patrimonio de la humanidad, si hay alguna partida específica, como tiene el Palmeral de Elche, para la Lonja de Valencia.

Claro, y en cuanto al Misteri d'Elx, que hoy no lo ha sacado a relucir, pero, bueno, siempre lo sacan, el Patronat del Misteri d'Elx, pues bueno, en el Patronat del Misteri d'Elx hay que decir también que se está construyendo un nuevo órgano para la Basílica de Santa María.
Este año es que a lo mejor no les conviene sacarnos el Misteri d'Elx.
Porque aquí depende, depende.
Porque sí que están las líneas, pero ustedes, según les guste, lo sacan o no lo sacan.
Pues yo le digo que yo lo saco con la cara bien alta, porque la conselleria no sólo paga para el patronato para su funcionamiento, sino que además está construyendo un nuevo órgano en la basílica de Santa María.
Porque, claro, siempre miramos y siempre nos dicen lo mismo.
Siempre hay que aportar para los mismos municipios.

Yo creo que, por ejemplo, aquí no nos pueden decir de que pecamos de que si damos a unos sí y a otros no.
Hay para todo el mundo.
Es decir *(veu)*.
.
.
Sí, sí.
Porque, mire, tenemos la Fundación del centro museístico de alfarería de Agost, porque, claro, también hay una enmienda muy significativa que hablan de una serie de ayuntamientos y de otros no; hablan de una serie de museos y de otros no.
Claro, si los primeros que no vertebran, y además sectorizan son ustedes.
Lo sectorizan todos los años cuando vienen las enmiendas.

Claro, yo me quedo maravillada cuando veo las enmiendas, y digo, ah, pues mira, a Burriana deben quererla, pero a Ibi no, de Torrent se olvidan, pero la conselleria no.
Fíjese, fíjese.
Claro, es que depende, depende, claro.
Es de un sectarismo que eso les duele que les digamos que son sectarios, pero es la verdad, lo reflejan día a día con las enmiendas.

Gràcies, senyor president.
I ja acabe, perquè, clar, crida moltíssim l'atenció eixos cops de pit pel patrimoni, i entren a governar i ZP el primer que fa és llevar el patrimoni nacional del seu despatx i enviar-ho als fons, i crear-se un despatx modern i nou.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes si no hi ha cap observació a la seua totalitat.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem, a continuació, a debatre el següent grup d'esmenes, presentat pel Grup Socialista, que comença per la 2.
182 i les relacionades a continuació.
Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Escrig.

 

**El senyor Escrig Peris:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Nácher, jo dir-li que sempre he escolte de vosté les mateixes paraules, any rere any.
Sempre diu el mateix.
Sempre es referix al passat.
El que demostra que no estan fent bé les coses ni el govern ni el Partit Popular, pel que està veient-se en esta sessió.
Sempre, sempre recorda el passat i sempre des d'un obscurantisme que no dóna dret.

Presentem este conjunt d'esmenes, senyor president, sobretot per a millorar la situació del músic valencià, que creem, i és així, està totalment marginat per l'actitud del Partit Popular en estos temes.
I no sols pel govern de la Generalitat, sinó per l'actitud que el Partit Popular està fent al propi Institut Valencià de la Música, que està poc a poc deixant-lo sense competències i buidant-lo de contingut.

Com tots saben, la música valenciana ha sigut disgregada en estos últims anys en distints departaments, cada cosa en un departament distint, en lloc de fer una paraigües comú.
Bé, és una qüestió de política del Partit Popular.
El que està fent tot això és que este maremàgnum que cada cosa estiga en un departament, faça que l'únic perjudicat siga el músic valencià i la música valenciana.
Es premia a uns i se castiga a altres.
Per això creem que, per justícia musical i per responsabilitat política, s'haurien d'acceptar aquestes esmenes fent justament el que és justícia cultural i musical.

En primer lloc, senyories, per la importància que té el Festival Internacional de Benicàssim, ha de tindre el seu lloc en els pressupostos de la Generalitat Valenciana, i no com las Lagunas de Ruidera, que ixen, baixen i desapareixen.

En segon lloc, demanar major col·laboració amb els ajuntaments valencians en la millora d'activitats musicals, mitjançant les seues societats musicals.
No oblidem que moltes activitats culturals i musicals, les dels municipis valencians, estan fetes per les nostres bandes de música.

En primer lloc, fer complir la Llei valenciana de la música creant dos bandes que falten per crear: la Banda Jove de la Generalitat Valenciana i la Banda Simfònica de la Generalitat Valenciana.

El quart punt, o esmena o grup d'esmenes, aprofundir en el centre de documentació musical que des de fa anys és tota una entelèquia.
És precís ficar en marxa un rigorós arxiu musical per al País Valencià.

Per altra banda, ajudes no tant sols a la Federació de Bandes, sinó ajudes a altres federacions i associacions.
Cosicova, que és l'associació de compositors valencians, que reben molt poquetes ajudes de la Generalitat.
L'Acadèmia de la Música Valenciana, el mateix.
És una acadèmia que està mantenint viu l'esperit musical valencià, compositors, músics, i està rebent molt poquetes ajudes de la Generalitat.

Fa falta institucionalitzar premis de composició, premis de composició per a orquestra, per a banda, per a música tradicional.
Cosa que tampoc està fent-se res en absolut.
Manifestar que ja que s'ha signat un conveni de col·laboració entre la Generalitat i la Federació de Societats Musicals, demanar que es complisquen els projectes que manté eixe conveni.
És a dir, ajudes per a l'adquisició i millora d'instruments musicals, que em consta que s'ha presentat una esmena per part del Partit Popular.
Celebració d'un cicle de concerts amb motiu del Dia de la Música Valenciana.
Encàrrecs musicals per a banda amb l'objecte de fomentar la creació i renovació del repertoris musical valencià.
Ajudes a les escoles d'educands, distint a les escoles de música, que dependixen les societats musicals.
Programa de treball i dotació informàtica a les bandes de música, amb l'objecte d'unificar la gestió organitzativa i econòmica de les bandes.
És a dir, ficar en marxa tot allò que diu el conveni i que no siga un conveni de paper mullat.

Ajudes també per als cantants i músics que utilitzen el valencià en la seua tasca musical.
És una esmena que, conjuntament amb Esquerra Unida, presentem i que volem que siga aprovada també.

En definitiva, senyories, ajudes que vindrien a millorar el panorama musical valencià.
I reitere, no rebent, no rebent almoines, sinó realment una autèntica ajuda i col·laboració entre el món musical valencià i la Generalitat.
Actualment eixes almoines es convertixen en simples intencions de protocol per part de la Generalitat, front a les bandes de música i front al món musical valencià, que no du a cap camí.

Reitere que per dignitat i per justícia s'haurien d'aprovar estes esmenes, que tampoc són tants diners i que pressuposaria donar un avanç en tot el món musical valencià.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Escrig.

Té la paraula la senyora Nácher.
.
.
Ah!
Perdó, és que jo em fixava amb la senyora Nácher.

Senyor Bustamante.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

Señor Escrig, a sus enmiendas, de la 2.
182 a la 2.
232, que usted no ha defendido, comentarle muy rápidamente que de todas formas íbamos a rechazárselas desde el Grupo Parlamentario Popular porque no aportan nada nuevo a la actual redacción, que resulta más amplia que las modificaciones que usted proponía en un principio, y recoge objetivos no contemplados en esas enmiendas.

En cuanto a sus enmiendas al Instituto Valenciano de la Música, lamento decirle que también vamos a votarlas en contra, sintiéndolo mucho sinceramente, sintiéndolo mucho.
Porque desde el Grupo Parlamentario Popular somos conscientes de la especial motivación y sensibilización que su señoría ostenta a cualquier tema relacionado con la música.
Es por lo que voy a intentar argumentarle el por qué se la rechazamos.

Mire, señor Escrig, el Festival Internacional de Benicàssim no se puede incluir en la ficha FP4, relativa a la memoria de actuaciones, puesto que este festival no es una producción o coproducción del Instituto Valenciano de la Música, y sólo, como usted bien sabe, se incluyen en este apartado aquellos festivales que sí lo son.

En cuanto a su enmienda 5.
283, la vamos a votar en contra, porque el Objetivo 1.
4.
4, de la ficha FP4, se está refiriendo al apoyo de formaciones y grupos profesionales, y está desde la Comunidad Valenciana.

La colaboración con los ayuntamientos valencianos sabe usted que se desarrolla a través del Objetivo 1.
4.
2, xarxa musical, i otros circuitos de música, que usted sabe que ya se realizan indirectamente con las dos ayudas nominativas a la Federación de Sociedades Musicales.

Otra serie de enmiendas, que usted presenta, hacen referencia a añadir una línea en el Capítulo IV, y esto no es posible porque la baja presupuestaria que se propone no es viable con cargo al Capítulo II.

A su enmienda 5.
284 decirle que vamos a votarla en contra por falta de consignación en los presupuestos del Instituto Valenciano de la Música, porque la baja presupuestaria que se propone tampoco es viable, y con cargo a este presupuesto del Capítulo II.
Ya que para este ejercicio el capítulo de gastos de funcionamiento, del Instituto Valenciano de la Música, ha sufrido un recorte de un 4,51% con respecto al ejercicio anterior.

Por tanto, sólo se podrá crear la Joven Banda de la Generalitat siempre y cuando se haya dotado de crédito presupuestario expresamente para ello, con un presupuesto incrementado para el Instituto Valenciano de la Música.

En cuanto al Centro de Documentación Musical, que usted comentaba, ya existe y está en marcha el Instituto Valenciano de la Música desde el año 2001.
También la Asociación de Compositores Valencianos, Cosicova, viene recibiendo ayuda a través de los encargos musicales que formula el Instituto Valenciano de la Música para promover su interpretación y su difusión.
Así también, como Cosicova recibe ayudas por medio de la convocatoria anual que por orden de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte se tramita a través del Instituto Valenciano de la Música.
Al igual que la Academia de la Música Valenciana.
También los compositores valencianos vienen recibiendo ayudas como la que le comentaba a través de los encargos y el Instituto Valenciano de la Música para promover su interpretación y difusión.

En cuanto a su enmienda 5.
293, la rechazamos porque no es viable una reducción en el capítulo II, sin embargo, sí la aceptamos, tal y como plantea el Grupo Parlamentario Popular, en su enmienda 2.
379.
De manera que la creación de esta nueva línea en el Instituto Valenciano de la Música, contribuirá a mejorar la situación de los músicos, sociedades musicales y corporaciones locales, permitiendo la adquisición y renovación de instrumentos musicales.

Tercero, en cuanto al resto de sus enmiendas las vamos a votar en contra por falta de consignación en los presupuestos del Instituto Valenciano de la Música para el año 2006, porque la baja que se propone no es viable, como le comentaba anteriormente, con cargo al presupuesto de gastos del capítulo II.
Por tanto, solo se podrán crear estos ciclos de conciertos, siempre y cuando se haya dotado el crédito presupuestario expresamente para ello.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Bustamante.

Passem a votar este bloc d'esmenes de forma conjunta, si no hi ha ninguna excepció.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem a continuació a treballar en el bloc d'esmenes presentat pel Grup Socialista, que va de la 2.
257 a la 2.
334.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Soler.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

Gràcies, senyor president.

Jo passe a la defensa de les esmenes que corresponen al programa 454.
10.
Vostés senyalen com a problemàtica en aquest programa, problemàtica sobre la qual actuar, el coneixement del patrimoni, protecció, conservació, investigació i recuperació.
Doncs bé, pensem que per a actuar amb rigor i amb una planificació adient en la consecució del consegüent objectiu, el que s'havia de fer és començar per la creació d'un pla temporalitzat de restauració, de rehabilitació, i de conservació dels drets patrimonials i culturals del País Valencià.

I a més, cal.
.
.
haurem de garantir eixa protecció.
I això, jo crec que, estimem que seria convenient explicitar-ho.
I no és cap obvietat, perquè el que és una realitat és que ens trobem davant casos concrets, en noms i cognoms, d'edificis, per exemple d'interés cultural.
Que veuen passar els anys, veuen passar les promeses als mitjans de comunicació i als pressupostos, però que al cap i a la fi no reben cap tractament, ni intenció, per part de l'administració, que amb la seua deixadesa permet el seu progressiu i irreversible deteriorament.

Bé, vostés parlen de la cultura, per dir-ho de alguna manera, en abstracte.
I queda molt bé, però, però, obliden l'espai.
L'espai tan necessari com la pròpia essència, com el propi objecte, que és la cultura.
D'infrastructures culturals parlen poc, o més bé parlen alguna cosa, però fan poquíssim, molt poc.

Mire, l'altre dia vaig assistir a una representació de la Fura dels Baus, *La Metamorfosi*, de Kafka, que es va celebrar al pavelló esportiu d'Alcoi.
I no li dic més.
S'imaginarà la qualitat de l'obra, i com a contrapartida la pobresa del lloc on es va escenificar.
I evidentment el consegüent allau de crítiques per part del públic assistent.

I vosté dirà, i per què es va celebrar allí?
Doncs molt senzill.
Perquè a una ciutat com Alcoi no hi ha un espai escènic digne on poder gaudir de la cultura.
I segur que vostés, en la seua línia, diran que d'això tenim la culpa els socialistes.
Jo li diré, doncs no, doncs no, *(Remors)* que Alcoi.
.
.
doncs no, senyors diputats.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, tranquil·litat, eh.
*(Remors)* Tranquil·litat.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

.
.
.
que Alcoi no dispose, senyories, que Alcoi no dispose d'un espai per a la cultura, en majúscules, no és cosa dels socialistes.
És cosa del Partit Popular, i del senyor Zaplana *(Remors)* i del senyor Zaplana, que el seu dia, i a la millor no tenen informació d'açò que vaig a contar-los, vostés; el seu dia van paralitzar un projecte que contava amb finançament del ministeri, perquè el senyor Peralta, que aleshores es trobava de líder de l'oposició, li va ordenar, a través d'una carta al senyor ministre, que paralitzara les tramitacions que estaven en curs --tenim còpia de la carta--.
I això és el que a vostés els importa la cultura, senyora Nácher, i per això vostés no prioritzen als seus pressupostos la dotació d'espais escènics on poder gaudir de la cultura.

Mire, per a nosaltres, per aconseguir apropar la cultura a la ciutadania, és indispensable que es cree i que es consolide al llarg del País Valencià, tota una xarxa cultural que, a més a més, servisca per a vertebrar el nostre territori.
Però és clar, que per a fer açò és necessari tenir perfectament dissenyat un Pla territorial d'infrastructures culturals, sobre el qual anar treballant i anar desenvolupant projectes.

I el que és molt trist és comprovar quina és la inversió real prevista per la conselleria, respecte a l'educació dels espais culturals en aquestos pressupostos.
Perquè les actuacions previstes és evident que es deixen fora una multitud de projectes, que sol·liciten diversos ajuntaments, ajuntaments que necessiten espais on poder complir amb l'objectiu que marquen vostés al seu pressupost, amb l'objectiu d'apropar la cultura a la ciutadania.
Parlem, per exemple, dels auditoris de Potries, d'Albaida, d'Ontinyent, de Benigànim, el de Benlloc, la casa de cultura d'Ador, de Xeraco, en fi.

I com comprendrà, a banda de les inversions per a centres on difondre la cultura, també és molt necessària, molt necessària, la col·laboració amb els ajuntaments per a la programació d'activitats culturals.
Perquè, crega'm, és pràcticament nul·la en la pràctica, és pràcticament nul·la.
Les transferències en este sentit són mínimes, van reduint-se any darrere any, en comparació a altres administracions, i en activitat cultural el que li dic pràcticament inexistent.

Nosaltres estimem oportú l'establiment de llaços, mitjançant convenis amb les entitats socials, per tal d'aconseguir eixa generalització del consum cultural entre la ciutadania.
Perquè, senyories, el Grup Parlamentari Socialista entenem la cultura com a un dret, com a un dret.
I és per això pel que presentem una esmena, per la qual demanem l'elaboració i la difusió de la carta dels drets culturals de la ciutadania, com seria l'element base per a, a partir del qual es pot anar guanyant en este terreny, en aquesta tasca d'apropar la cultura a la gent, com deia.

I en referència a l'esmena 2.
274, ens agradaria que es modificara l'enunciat del punt 4, de les problemàtiques on s'actua, donat que, de la forma que està redactat, creiem que no és la forma més adient.
On diu "oferta de qualitat", pensem que hauria de dir "establir polítiques que consoliden una oferta cultural valenciana de qualitat"; perquè a la fi, són les polítiques, senyories, són les polítiques les que faran que tinguem una oferta de més o menys qualitat.
L'oferta serà la que nosaltres, els polítics, propiciem, potenciem, i en qualsevol cas, prioritzem.

Per una altra banda, i en relació a l'oferta cultural de qualitat que vostés diuen, entenem que fa falta donar un pas més enllà en el que significaria recolzar i difondre la producció cultural a nivell nacional com internacional dels nostres creadors d'art.
Estem parlant de l'intercanvi.
Podem dir que l'intercanvi culmina, és el *culmen* d'un procés que retroalimenta la creació.

Perquè en definitiva, l'art també és consuma quan hi ha enriquiment propi, recíproc, perdó.
Per això nosaltres defensem la creació i la consolidació de circuits d'intercanvi cultural de les arts a altres comunitats autònomes, així com a nivell internacional, com a mecanisme de difusió de la cultura valenciana, de la nostra cultura.

Nosaltres incorporem a l'esmena 2.
289, una qüestió que entenem que hauria de tindre un lloc en l'apartat de la problemàtica actual sobre la que es tracta, és la relativa a l'èxode cultural de creadors i intèrprets de la nostra comunitat, i la consegüent minva de la producció cultural valenciana.

Pensem que en aquest sentit, la conselleria hauria d'establir polítiques actives que posaren fi a aquesta situació.
I per fer açò és evident que cal intervindre en tots els punts que he mencionat en anterioritat, com l'habilitació d'espais dignes, dels quals els creadors i creadores puguen exhibir les seues obres, així com un compromís que hauria, entenem que hauria de ser ferm per part de la Generalitat Valenciana, de realitzar produccions culturals autòctones que conformen el nostre patrimoni cultural.
I en definitiva, senyories, en definitiva, de dignificar les condicions de treball d'artistes i tècnics valencians per tal de facilitar-los el desenvolupament de la tasca creativa.

També volem significar la precarietat del sector del cinema i de l'audiovisual valencià, com a element que hauríem de tindre en compte per tal de coordinar polítiques i desenvolupar accions que tendisquen a dignificar i a posar en valor aquest sector.
I és per això pel que demanem la promulgació i l'aplicació de la Llei del cinema i l'audiovisual valencià.
I el que és evident és que l'esperit d'aquesta llei.
.
.

 

 

**El senyor president:**

 

Senyora Soler,.
.
.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

.
.
.
haurà, haurà de ser consensuat per tots els grups polítics, com no?
pel propi sector, i per la pròpia Generalitat Valenciana, que en última instància haurà de garantir el seu compliment.
I per això concretem aquestos aspectes en les corresponents esmenes.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Soler.

Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Bueno, senyora Soler, anem a començar per eixa promulgació i aplicació d'unes lleis que, vosté, jo crec que és diputada, veritat?
I sap que és ser diputada, no?
I sap quin poder representa, i sap quines funcions són democràticament de cada u, no?
Vosté sap que la democràcia se sustenta en una divisió de poders?
El legislatiu, l'executiu i el judicial?
Vosté ho sap, veritat?
Perquè això és les bases de la democràcia.
Doncs, com va a promulgar-se i aplicar-se si no ha passat per estes Corts, i vosté, com a diputada.
.
.
Com li he d'acceptar eixes esmenes, si estan mal redactades des d'un principi?

Dir-li que la Llei de l'audiovisual ja està debatent-se, no sé si s'ha assabentat.
Perquè clar, ja després de llegir açò no sé si s'ha assabentat.
I la de les arts escèniques hui ix en premsa que en el proper mes de gener entrarà a estes Corts.
Açò no és promulgar com en una dictadura, si és que, clar, és que els conceptes es canvien.

Quant la carta dels drets culturals de la ciutadania, mire, estan eixos drets culturals de tots els ciutadans estan en la Constitució i en l'Estatut d'Autonomia, en el vigent i en el que estem reformant.
Segurament vosté no ho haurà vist.
Perquè clar, si entra quan hi ha un acord per part del Grup Parlamentari Socialista i del Grup Parlamentari Popular, en el qual deixa de dir-se País Valencià i es diu Comunitat Valenciana.
I vosté reitera i reitera País Valencià.
No sé, haurà de parlar en la seua gent i dir: "No, no, a mi feu-me, i excepció Rebeca Soler, que diga País Valencià".
Perquè clar.

O no ho trobarà en internet, per això no sap els drets culturals de la ciutadania.
Perquè clar, si clava drets culturals de la ciutadania del País Valencià, i no de la Comunitat Valenciana, doncs possiblement no ho trobe, que és el nom pel que mos se coneix esta comunitat.

Quant al tema d'infrastructures culturals.
Mire, senyora Soler, infrastructures culturals en faltaven moltes, moltes.
Si vostés hagueren invertit quan hagueren estat governant, possiblement ara en faltarien menys.
Possiblement.

I quant el cas concret d'Alcoi.
Mire, no sabia jo que el senyor Peralta tinguera tant de *poderío*.
Aleshores sí que m'agradaria que vosté, que ha anomenat eixa carta, me la done.
Me la faça arribar.
I jo, a les seues senyories, els diré me l'ha feta arribar la senyora.
.
.
Eixe *poderío* que té el senyor Peralta.
Perquè jo, de moment, mana fins a.
.
.
mana en un moment a un president de la Generalitat i una persona que després va ser ministre.
Doncs quin *poderío* té, però.
.
.

Per favor, faça'm arribar eixa carta que m'agradaria tindre-la.
Perquè clar, és una cosa digna de guardar en els records, no?
*(Remors)* I explicar-los a les seues senyories el que hi havia.

Mire, a Alcoi n'hi havia tres teatres: el Teatro Circo, el Teatro Calderón i el Teatro Principal.
I aleshores van decidir un dia tirar el Teatro Circo, perquè dien que estava en mal estat, veritat?
*(Un diputat diu: "Qui, qui?
")* El Partit Socialista quan governava en Alcoi va tirar el Teatro Circo, sense un pla de restauració ni de fer el Teatre Calderón i, per descomptat, menys el Teatre Principal.
I fins que no va entrar el govern del Partit Popular en l'Ajuntament d'Alcoi que van dir: "Home, el que no podem quedar-nos és sense infraestructures culturals".
*(Remors)* Va agarrar el Teatre Calderón que està en obres, com vosté bé sap, i el Teatre Principal, senyories, que a principis de gener està ja restaurat, amb la qual cosa, almenys tindrem dos infraestructures culturals dignes, sense tirar-ne ninguna, sense tirar-ne ninguna, cosa que era.
.
.
acoso y derribo el gobierno socialista a tot allò que olguera a patrimoni cultural.
Per això em fa molta gràcia quan diuen les prioritats, perquè.
.
.
, tornant al cas d'Alcoi, mire, Alcoi és conjunt històric des de 1989, i no tenia ni pla especial.
Això era.
.
.
Dos exemples clars, entre això i el despatxet del senyor Zapatero, mos poden demostrar el que vostés volen, respecten el patrimoni i volen recuperar-lo.
Piconadora i avant!
Piconadora i avant!
És el més còmode o, si no, es guarda perquè, clar, es que esto está viejo; lo guardamos en el fondo.
Clar, eixe és el tema.
Quan u pot parlar pot parlar, però quan no pot parlar, el millor és que es calle.

Senyora Soler, no ha fet menció, però sí que vull fer-li menció perquè ho té en diverses esmenes, li recomane que es llisga el reglament orgànic de funcionament de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esports, perquè vosté m'assenyala una sèrie d'objectius que són competència dels instituts.
Jo ja sé que vosté, per ahí diu que hem creat moltes empreses.
No senyora, hem creat instituts.
La creació d'instituts passa per llei per esta cambra.
Clar, confondre organismes públics amb empreses públiques és molt fort, és molt fort.
I, damunt, que ho remarque en uns pressupostos de confondre les competències dels mateixos instituts que s'han creat per llei i molts d'ells aprovats per unanimitat en esta cambra, em pareix.
.
.
*(so d'un mòbil)* que no crec que siga una responsabilitat política per part de vosté i, per això, encara que no ho haja dit, li recomane que ho mire o bé que ho retire per al plenari, per al debat del plenari.

Vosté mateixa ha dit una contraposició perquè primer mos diu: "No, el que han de fer és dur gent de fora perquè ací exposen artísticament.
.
.
*(una diputada, sense micròfon, diu: "No.
No ho ha comprés.
")* la seua matèria que duguen".
I, per una altra part mos diu: "No, se'ls ha d'enviar a l'estranger.
.
.
*(una diputada, sense micròfon, diu: "No, no ha comprés res".
)* els nostres perquè s'han de difondre".
Després diu: "No, no, i s'ha de deixar perquè es provoca un èxode cultural".
Mire, tot és menys complicat del que vosté ho fa.
El tema és.
.
.
Perquè.
.
.
, a més, mos critiquen.
Quan eixim a l'estranger amb els nostres artistes, mos diuen que som uns malbaratadors; si els recolzem ací mos diuen que ens passem el dia mirant-nos el melic i no duem de fora gent.
Clar!
El tema és que vostés no saben el que volen.
La crítica, sí.
La crítica, fem el que fem, ho tenim clar que la rebem.
Per això continuem, crec que amb la política cultural encertada que estem duent estos anys i que pensem que està duent els artistes a un bon lloc i, al mateix temps, la nostra gent també promocionant-la abans de les nostres fronteres.

Per tant, senyoria, anem a votar que no tot este grup d'esmenes.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Si no n'hi ha ningun inconvenient, anem a passar a votar-les totes en el seu conjunt.
Vots a favor?
7.
Abstencions?
1.
En contra?
9.

Passem a continuació a debatre un grup d'esmenes plantejades pel Grup Mixt, que van de la 2.
359 a 2.
373.

Té vosté la paraula quan ho estime convenient, senyor Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Moltes gràcies.

Les nou esmenes presentades s'haurien d'afegir a les principals línies d'actuació per a assolir l'objectiu de la fitxa FP4 del programa 422.
50, de promoció i ús del valencià, de noves línies.

La primera seria control sobre el sistema educatiu en la seua incidència sobre l'ensenyança de l'idioma valencià.
El segon seria la creació d'un cos específic d'inspectors d'educació que supervisen el correcte aprenentatge de l'idioma valencià denunciant els casos de catalanització.
El tercer seria el reciclatge de tot el professorat especialitzat en l'idioma.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

.
.
.
valencià.
El quart seria imposar sancions a totes les administracions, corporacions locals i empreses públiques que promocionen activitats o usos del català en la Comunitat Valenciana.
El quint seria imposar sancions a totes les administracions, corporacions locals i empreses públiques que promocionen activitats o la suplantació de l'idioma valencià per la llengua catalana en la Comunitat Valenciana.
El sext seria lluitar contra la catalanització de l'idioma valencià fent especial força en les polítiques tendents a derogar l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
La sèptima seria lluitar contra l'increment de la catalanització de l'idioma valencià després de l'aprovació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
L'octava, la derogació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i la novena, la creació de l'Acadèmia de la Llengua Valenciana.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Puchol.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes plantejades pel senyor Puchol.
Vots a favor?
.
.
.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

¿La 2.
361 y 63 también están incluidas?

 

**El senyor president:**

 

Sí, senyora Noguera, sí.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Entonces esas las separamos.
Votación separada de esas dos, 2.
361 i 2.
363.

 

**El senyor president:**

 

Anem a passar a votar este grup d'esmenes, estes dos esmenes que ha separat el Grup Socialista, 2.
361 i 2.
363.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
10.

Passem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
Cap.
En contra?
16.
*(Remors)*

 

Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Seria per a dixar constància del desig que queden vives totes les esmenes per a la seua defensa en el Ple.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Puchol.

Passem a continuació, si el Grup Popular ho estima aixina convenient, a discutir o a votar directament les seues esmenes, que van de la 2.
374 a la 2.
392.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Que passen a votació directament.

 

**El senyor president:**

 

Les votem en un bloc o hi ha alguna excepció?

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Bé, jo tinc una distribució determinada.

 

**El senyor president:**

 

Molt complicada eixa distribució?

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

No, la meua no, però a la millor a l'interseccionar-la amb unes altres, a la millor sí que resulta més complicat.
*(So d'un mòbil)*

 

**El senyor president:**

 

Doncs, anem a votar-les una a una, vinga.

Senyories, anem a fer-ho ràpid perquè com hi havien ací unes combinacions complicades de lligar.
.
.

Vots a favor de l'esmena 2.
374?
9.
En contra?
7.
Abstencions?
1.

2.
375, a favor?
9.
En contra?
7.
Abstencions?
1.

2.
376, 9.
En contra?
Abstencions?
8.

2.
377, a favor?
9.
En contra?
1.
Abstencions?
7.

2.
378, a favor?
9.
En contra?
Cap.
Abstencions?
8.

2.
379, a favor?
16.
Abstencions?
1.

2.
380, a favor?
15.
Abstencions?
2.

2.
381, a favor?
9.
Abstencions?
7.
En contra?
1.

2.
382, a favor?
16.
Abstencions?
1.

2.
383, a favor?
9.
Abstencions?
8.

2.
388, a favor?
16.
Abstencions?
A favor, també.
17.

2.
389, a favor?
11.
Abstencions?
En contra?
6.

2.
390, a favor?
16.
Abstencions?
En contra?
1.

2.
391, a favor?
9.
Abstencions?
7.
En contra?
1.

2.
392, a favor?
Doncs, unanimitat.

 

Sí que era una quiniela complicada esta, sí!
*(Remors)* No, no, no s'ha acabat, no.
*(Rialles)*

 

Anem a passar ara a la defensa del bloc d'esmenes plantejat per Esquerra Unida, que va de la 5.
266 i la resta de les esmenes presentades a empreses i organismes.

Té la paraula el senyor Cardona, quan ho estime convenient.
*(El senyor Cardona parla sense micròfon)*

 

**El senyor president:**

 

Perdó, eixa esmena no correspon, en ningun cas, a la secció 09.
*(Pausa)*

 

4.
903 és la secció 17, que això és per a demà.
Encara estem en dimarts, eh?
, senyor Cardona.
*(Remors)*

 

Comencem ara a debatre les esmenes, la que comença en la 5.
266, que són totes aquelles que arrepleguen els organismes de la 09.
En eixe sentit, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Començaré per referir-me a Ciegsa, perquè nosaltres el que li demanem a una empresa d'eixe estil és que fóra transparent i que donara informació suficient a les Corts.

 

**El senyor president:**

 

Senyories, silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Però, a més, no entenem que una empresa que té com a missió construir centres educatius no té en compte cap tipus d'innovació que no siga de disseny o d'estètica.
Nosaltres considerem que el tema de les energies alternatives haguera sigut fàcilment introduïble per part de Ciegsa.
S'ha de saber que només amb uns 60.
000 euros es pot posar en el sostre de qualsevol centre educatiu tota una central elèctrica i tota una producció d'aigua calenta adequada a la situació.

Per tant, centres que costen 6 milions d'euros que només amb 60.
000 pogueren tindre energies alternatives, ens pareix que seria una cosa fàcil i vàlida.

Per una altra part, nosaltres trobem a faltar una priorització de remodelació i adequació de tots aquells centres que tenen barreres arquitectòniques, perquè considerem que mentre els centres tinguen barreres arquitectòniques no es poden considerar de tots i no es poden considerar que tots i totes les persones poden utilitzar-los.

Finalment, hi ha dos condicions, el tema de la contaminació acústica i que el solar estiguera dins de la zona a què ha d'atendre, que a nosaltres ens semblen que són principis que hauria de tindre Ciegsa a l'hora de construir centres educatius.
Quan analitzem el que està passant realment, veem que no sempre és aixina.

Per una altra part, m'agradaria referir-me a l'Institut Valencià de la Música, perquè fem una referència a l'organització del Dia Valencià de la Música; fem també una potenciació de societats musicals, a la qual li afegim 60.
000 euros.
Però també, per exemple, tenim algunes noves, que són el foment de cantants i grups en valencià, o la recuperació de música antiga i medieval valenciana que no està contemplada en cap lloc dels pressupostos, i a nosaltres ens pareixeria fonamental.

I després hi ha unes esmenes que fan referència al Circuit del Motor i a l'Ivam, que sempre que es parla per part del PP, es parla de la seua projecció internacional.
I nosaltres el que venim a dir és que ja que té projecció internacional, podrien deixar constància que en la nostra terra hi ha una llengua pròpia, que no és el castellà.
Però quan veem tota la publicitat que es fa i tota la propaganda que es fa, ni l'Ivam ni el Circuit solen utilitzar el valencià d'una manera normal.
Nosaltres en les tres esmenes demanem que en la retolació, que en la informació que se done fora i que en les diverses programacions i planificacions, el valencià estiga present com a primera llengua i que se li done prioritat, precisament per eixa projecció internacional que té.

Respecte a Teatres, nosaltres les esmenes que tenim són per a demanar una major programació en valencià, que hi haguera coproduccions en valencià, per la qual cosa establim 600.
000 euros.
I inclús nosaltres estem, i demanem, que les diverses modalitats de parla del sistema lingüístic estiguen presents en la programació dels circuits teatrals.
Ho diem perquè, per exemple, en el Principal se li ha prohibit a una companyia catalana fer la seua representació en català, perquè, clar, aquí a València no l'haguera entés ningú, segons vostés diuen.

Finalment, a l'Institut de Cinematografia Ricardo Muñoz Suay presentem algunes esmenes, però faria referència a la producció audiovisual en valencià, 200.
000 euros.
Nosaltres considerem que el tema del valencià està.
.
.
continua estant abandonat.
I una de les proves és que no fan referència a ell fora del que no és promoció del valencià o, concretament, aspectes moltes concrets de promoció editorial.
I no es referixen mai a ell quan es tracta d'utilitzar-la com a una llengua d'ús normal.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Cardona.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
i corrent.

Per això este conjunt d'esmenes pensem que serien molt importants per a potenciar el valencià i perquè s'utilitzara de manera normal i normalitzada.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Bustamante.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

 

*(Inoïble per raons tècniques)*.
.
.
porque lo que usted pide es algo que ya se está haciendo, ya que facilita a las Cortes información sobre la programación, así como el coste.
Y la temporalización es más difícil y más complicada porque depende de la agilidad de los ayuntamientos.

La 5.
320 y la 23 también las vamos a rechazar.
Desde Ciegsa no se tiene ningún inconveniente en incluir en los proyectos de instalación, las medidas necesarias para que los centros educativos funcionen con energías renovables.
Pero usted sabe que esto es competencia de la Conselleria de Educación, el incluirlo en los programas de necesidades básicas de los centros.
Pero esta información ya se le ha facilitado a estas Cortes a través de los mecanismos parlamentarios establecidos al efecto.
Como tampoco es competencia de Ciegsa el firmar convenios con los centros educativos.

Le vamos a aceptar la enmienda 5.
324, porque desde Ciegsa ya se controla en las obras de nueva planta la posible contaminación acústica que puedan padecer los futuros centros educativos, poniendo los medios necesarios para que durante la redacción del proyecto y la ejecución de la obras, para minimizarlos al máximo, exigiendo a los ayuntamientos las medidas necesarias para su eliminación.

Le vamos a rechazar las enmiendas 5.
325, 26 y 27, porque no son competencia de Ciegsa, sino de la Conselleria de Educación en el caso de los centros de secundaria, y de los ayuntamientos en el caso de los de primaria.

En cuanto a sus enmiendas 5.
328 y 29, vamos a aceptárselas, porque desde Ciegsa siempre se solicita que los solares estén próximos a la zona escolar de influencia, como también desde Ciegsa siempre se solicita que los solares tengan los metros necesarios, en los programas de necesidades básicas remitidos por la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte.
Y además, como le he dicho antes, están próximos a la zona escolar de influencia, según las previsiones de la Logse.

En cuanto a Ciegsa, termino, señoría, recordándole que dependemos de la disponibilidad del suelo por parte de los ayuntamientos.

Al Instituto Valenciano de la Música, le vamos a rechazar las enmiendas que su señoría presenta, porque el presupuesto del Instituto Valenciano de la Música para el año 2006 ya contempla en el citado proyecto día del canto de estilo, en el capítulo II de gastos de funcionamiento.

En cuanto a su enmienda 5.
278, porque ya se ha consignado para el ejercicio 2006 una línea nominativa de ayuda, SE000825, dirigida a la federación de coros de la Comunidad Valenciana, por un importe de 60.
000 euros.
Consignación en ambas enmiendas mayor que la que su grupo parlamentario solicita.

Decirle también que se contempla el proyecto de organización del Día de la Música Valenciana para el año 2006 en el Instituto Valenciano de la Música, financiado a través del capítulo II.

A su enmienda 5.
280, también se contempla en el presupuesto del Instituto Valenciano de la Música.

Y como tengo muy poco tiempo, voy a pasar a contestarle a lo que comentaba usted del Circuito del Motor.
Desde el Grupo Parlamentario Popular vamos a aceptarle su enmienda 5.
315, como no podía ser de otra manera, ya que el circuito es una sociedad de carácter deportivo y que a través de sus actividades, eventos y pruebas deportivas de categoría mundial, da a conocer nuestra tierra, nuestra comunidad a mundial.
A través de esto, podemos dar a conocer nuestra tierra como poseedora de una lengua propia.

En cuanto a sus enmiendas 5.
315 y 16, creo que a lo largo del Pleno podremos llegar a una transaccional.

Y, por último, para terminar, vamos a rechazar las enmiendas que usted presenta a Teatres de la Generalitat, porque, digamos, que la potenciación del uso del valenciano es una realidad palpable acreditada por el contenido de la oferta teatral que se exhibe en los teatros gestionados por el ente.
Son producciones y coproducciones, su criterio de información y publicidad y, en general, su actividad cotidiana.
La potenciación del uso del valenciano es un objetivo firmemente respaldado --termino, señor presidente--, por la Generalitat, que Teatres de la Generalitat hace suyo por extensión, sin que, por tanto, resulte necesaria una referencia expresa en sus presupuestos.

Nada más.
Gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Bustamente.

Sí, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president, demane un recés de dos minuts abans de passar a la votació.

 

**El senyor president:**

 

Que siguen dos minuts.

 

*(Se suspén la reunió durant uns minuts)*

 

Sí, senyor Bustamante.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

 

Comentarle que tenemos una duda en cuanto a las enmiendas 5.
324, 5.
329 y 5.
328, porque las votaremos en contra, pero creo que en el Pleno podremos llegar a aceptarlas o llegar a un acuerdo.

 

**El senyor president:**

 

Entonces, la 5.
315 se mantiene como que se vota a favor, ¿no?
*(Remors)* Si no recuerdo mal, se habían anunciado esas dos.
Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Bustamante.

Anem a passar a votar.
.
.
Senyories, disculpeu.
Anem a passar a votar, si no hi ha res en contra, el bloc d'esmenes en el seu conjunt que havia defensat Esquerra Unida.
Vots a favor?
7.
En contra?
9.

Passem a continuació a defensar l'últim bloc d'esmenes que queda, i que és el presentat pel Grup Socialista i que defensarà la senyora Noguera.
Té vosté la paraula, senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Gràcies, senyor president.

Por lo que decía el señor diputado del Partido Popular, señor Bustamente, cuáles eran o no las competencias de Ciegsa.
La competencia de Ciegsa no es ocultar información, no dar datos y tener sobrecostes injustificados.
Por eso, a la empresa pública planteamos siete enmiendas, que consisten simplemente en que ustedes otorguen a Ciegsa lo que le están negando: transparencia y honestidad.

No queremos que nos digan lo bien que está Ciegsa y las cosas buenas que tiene Ciegsa y que en Ciegsa no pasa nada.
Lo queremos es que nos demuestren que, efectivamente, en Ciegsa no pasa nada.
Y para demostrarlo, es simplemente que otorguen aquello que nos están negando reiteradas veces.
Es decir, que a estos grupos parlamentarios, a los que componen la Comisión de Educación, puedan darle toda aquella información que está solicitando y que es una información absolutamente lógica.

Por ejemplo, cuando la señora Nácher habla de la cantidad de colegios que Ciegsa construye, que nos parece muy bien que haga colegios, porque para eso se creó la empresa, podría ponernos al lado de cada uno de los colegios cuál ha sido su coste final.
¿Por qué no podemos saber cuánto cuesta un colegio en Ciegsa?
¿Por qué tenemos que soportar que la deuda de Ciegsa en estos momentos sea mucho mayor que el coste de los colegios?
¿Por qué, por ejemplo, con los sobrecostes se tiene que pagar personal que está yendo a cobrar pero no a trabajar?
¿Por qué no se pueden explicar cada una de esas cuestiones?

Yo entiendo que si el propio presidente Camps, el propio presidente Camps, ha dado su palabra, y está exponiendo su honor, en casos tan complicados que en estos momentos están ante tribunales, como el caso Fabra, Ivex o Terra Mítica, entiendo que se queme la mano, que se la queme con un caso como Ciegsa, antes que dar su brazo a torcer.

Pero, desde luego, en estos momentos tenemos la empresa pública con mayor sobrecoste, con mayores deudas y con mayor opacidad de las que en estos momentos la Conselleria de Educación puede tener al frente.
Por lo cual, simplemente les pregunto: ¿se atreven ustedes a votar a favor alguna de las siete enmiendas que planteamos en la empresa pública?

Nada más.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Noguera.

Té la paraula el senyor Bustamante.

Senyories, per favor.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

 

Gracias, señor presidente.

Pues sí, señora Noguera, nos atrevemos a votarlas en contra *(remors)*, creo que porque los argumentos que le voy a dar son bastante clarificadores.

Dada la escasez de tiempo, empezaré contestándole a sus enmiendas, por deferencia a usted, porque había presentado otra serie de enmiendas que su señoría no ha nombrado.
Pero creo que lo que más le interesa, y además por sus declaraciones estos últimos días en prensa, sinceramente creo que lo que quiere es que se hable de Ciegsa, de algo tan problemático, según usted.
Yo, sinceramente, esperaba cientos de enmiendas a Ciegsa, por sus últimas apariciones en prensa.

Pero, bueno, me voy a ceñir a sus enmiendas, a esas siete enmiendas.
Mire, a su enmienda 5.
330, decirle que Ciegsa, como empresa pública de la Generalitat, está bajo el control económico presupuestario y jurídico de la Sindicatura, tal y como establece el artículo 59 del Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana, actualmente vigente, así como a la intervención general.
En consecuencia, todas las actuaciones llevadas a cabo por esta mercantil son auditadas año tras año por órganos independientes a la misma, emitiendo los informes de auditoria pertinentes.

A su enmienda 5.
331, por qué no se argumenta la solicitud, la comisión de investigación servirá exclusivamente a los intereses partidistas de los socialistas y no al interés general, y menos al de los escolares valencianos.

A la 5.
332, decirle que la rechazamos porque no tiene sentido dicha comparecencia que usted solicita, cuando ya se han explicado en estas Cortes los sucesos del 2005, y además por parte del máximo responsable de educación en el ámbito educativo.
Otra cosa sería si la comparecencia la hubiera pedido como consejero delegado de Ciegsa.

A la 5.
333, decirle que el organigrama al que usted hace referencia ya se facilita anualmente a la Sindicatura, así como a la Conselleria de Hacienda, que tiene la competencia de la aprobación de la masa salarial anual.
Además, usted sabe que facilitar los nombres de las personas empleadas no se considera pertinente, porque rompe la confidencialidad contractual entre la empresa y los empleados.

Y como se me acaba el tiempo, decirle que los informes que nos piden ustedes, ustedes bien saben que se facilitan a la Sindicatura de Cuentas, tal y como se establece en el artículo 59 de nuestro Estatuto de Autonomía, al ser Ciegsa una empresa pública de la Generalitat.

También recordarle, a su enmienda 5.
336, que Ciegsa, como empresa pública de la Generalitat, está bajo el control económico presupuestario y jurídico de la Sindicatura de Cuentas, tal y como establece --repito-- ese artículo 59 de nuestro Estatuto de Autonomía de la comunidad, así como de la intervención general.

Nada más.
Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Bustamante.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes en el seu conjunt, si no hi ha ninguna salvetat.
Vots a favor?
7.
En contra?
9.

Debatudes totes les esmenes, anem a passar a votar, en primer lloc, la secció 09.
Vots a favor de la secció 09?
9.
En contra?
7.

Passarem a votar, en primer lloc, l'Institut Valencià de Cinematografia, que té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.

Institut Valencià de Conservació de Béns Culturals, que no té esmenes.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Ivam, que també té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.

Institut Valencià de la Música que també té esmenes.
Vots a favor?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Senyor president, quedarà alguna per a votar del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor president:**

 

L'havíem votada abans, no?

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

No, queda la.
.
.

 

**El senyor president:**

 

A vore, és possible que quede alguna.

Queda una, l'Institut Valencià de la Música.

Doncs, votem, en primer lloc, l'esmena esta i, després, votaríem l'Institut.
Vots a favor de l'esmena del Grup Popular?
15.
Abstencions?
1.

Votada l'esmena, votem l'Institut Valencià de la Música, que, com hem dit abans, tenia esmenes.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Teatres de la Generalitat, que també té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.

Circuit del motor, que també té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.

Ciegsa, que lògicament té esmenes.
Vots a favor?
9.
En contra?
7.

Ja està tot?

Senyories, hem acabat la secció 09, i mamprendrem esta vesprada a les quatre i mitja amb la 10, que és Sanitat.

 

*(Se suspén la reunió a les 13 hores i 55 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 16 hores i 33 minuts)*

 

 

**El senyor president:**

Es reprén de nou la comissió.

Comencem per la secció de sanitat, que és la secció 10, que és la que mos toca estudiar esta vesprada.

S'han presentat diferents agrupacions, tenen vostés damunt de la taula les agrupacions presentades per Esquerra Unida i les agrupacions presentades pel Grup Socialista.
I, en primer lloc, li toca intervindre al Grup l'Entesa, amb el primer bloc d'esmenes, que va de la 2.
393 a la 2.
442.

Per a la seua defensa, té la paraula, quan ho estime convenient, el senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyories, les esmenes que van des de la 2.
393 fins la 2.
442 estan dividides en els diferents programes que la conselleria ha presentat en els pressupostos, des de la direcció i serveis generals, programa 411.
10; Escola Valenciana d'Estudis per a la Salut, 411.
40; centres integrals de salut pública, 412.
10; salut, 413.
10; ordenació, avaluació i investigació sanitària, 411.
50.
I totes elles fan referència.
.
.
, algunes com vosté podrà observar, les hem presentat en altres pressupostos i esperem que algun any tinguen millor sort que en els pressupostos anteriors i acaben aprovant-se.
Alguna, de quan en quan, va obrint-se camí.

Però nosaltres fem força en la necessitat que, en primer lloc, estiga el que són els edificis, establiments públics sanitaris, aparega la retolació i la senyalització en valencià.
Eixe és un tema que nosaltres considerem important perquè hi haja una diferenciació clara entre el que és la sanitat pública valenciana i el que és la sanitat pública, que pertany en este cas al ministeri.

Al mateix temps, plantegem que hi haja un augment de la plantilla d'inspectors, dintre de la sanitat pública; que hi haja la creació de gabinets de salut laboral en tots els centres; que hi haja un funcionament adequat de la xarxa hospitalària.
Vostés saben que, al mateix temps, açò aprofita per a quan hi ha algunes catàstrofes en alguns hospitals o centres de salut, com va ocórrer fa algun temps ja en l'hospital d'Oriola, els treballadors sàpiguen a què atenir-se i no hagen d'improvisar, com va ocorre en aquella ocasió.
Vull aprofitar per a dir que encara està pendent que el conseller vinga ací a donar explicacions d'allò.

Al mateix temps, també, que es desenvolupe un sistema detecció ràpida de fallides sanitàries en centres privats; establir convenis amb associacions de malalts per a millorar el coneixement de les circumstàncies i necessitats específiques de diferents grups de població; un conveni per a riscs laborals; promoció de la qualitat i seguretat de la salut pública i dels serveis sanitaris; el tema de les malalties laborals, de la prevenció de risc laborals; que hi haja un estudi de les seqüeles i el seguiment de les malalties laborals.
Volem parar-nos a plantejar la necessitat que hi haja un estudi i un seguiment, de manera permanent, de les seqüeles de la síndrome Ardystil a tots i totes els afectats.
És una reivindicació que vénen plantejant permanentment i que la conselleria fa cas omís.
Nosaltres ho plantegem com un objectiu bàsic, perquè pensem és un tema important.

Al mateix temps, també, plantegem la creació d'unitats laborals en totes les comarques.
I també, com no, plantegem el tema de la construcció de centres de salut comunitària; l'elaboració de mapes de sinistralitat laboral; la instauració del metge d'empresa; el tema de la indemnització als malalts afectats de l'hepatitis C, que com saben està ara en boga, perquè està el judici ahí; el tema dels malalts d'Alzheimer i també el tema, per a nosaltres important, com és la qüestió dels afectats per la legionel·la, que pensem que hauríem de tindre, per un costat, una indemnització i, per un altre, la conselleria hauria de fer allò possible perquè hi haguera un nou pla, amb la participació de reconeguts experts en salut pública i legionel·losi, per a Alcoi i la comarca que contemple nous protocols que al final donen solució definitiva al tema.
No solament al cas d'Alcoi, estem veient ara, per exemple, a Torrevella on van succeint-se casos dia a dia i la conselleria és incapaç de fer front a aquesta situació.

Estos són els temes més importants d'aquestes esmenes que, com vostés veuen, els temps que tenim és molt escàs i per tant no ens dóna molt de temps per a defensar-les.
Però les he mencionades, perquè vostés tinguen constància, a l'igual que, tornem a insistir, en el tema de la incorporació en el sistema braille en tots els impresos, els documents, per a utilitzar la sanitat pública, perquè pensem que estos col·lectius tenen els mateix dret que qualsevol ciutadà i ciutadana que paga els seus impostos i que per tant han d'estar atesos en condicions.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Botella.

Té la paraula, en representació del Grup Popular, la senyora Franco.

**La senyora Franco Aliaga:**

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, quisiera decirle al ilustre diputado que realmente es muy difícil seguir la defensa de sus enmiendas, porque vamos un poco quizá demasiado rápido o quizá sin una defensa como muy amplia.

Yo quisiera iniciar mi intervención manifestando que desde que gobierna el Partido Popular la atención sanitaria ha mejorado y ha mejorado notablemente.
Y, a juzgar por lo que nos dice el ilustre diputado, es cierto que se repiten continuamente sus propuestas, pero no se da cuenta que año tras año esas propuestas se van eliminando, se deberían ir eliminando por una sencilla razón: y es porque vamos consiguiendo logros que quedan plasmados y que por tanto no tendrían razón de ser todas ellas.

En esta primera agrupación que ha hecho tengo que decirle que no le puedo aceptar ninguna, porque todas las que usted propone ya están realizadas o contempladas en los presupuestos de 2006.
Tienen que tener en cuenta que vuelve a repetir lo de la valencianización de la señalización, el aumento de la plantilla de inspectores.
Y, bueno, yo le diría que esto responde a una medida de orden interno y no de organización de tareas para cumplir objetivos.
De hecho, en la línea estratégica de la Conselleria de Sanidad, el impulso de la inspección de servicios sanitarios, a través del adecuado desarrollo del Plan de inspección de servicios sanitarios 2005/2007, ya se dota con recursos humanos suficientes y adecuados.

El síndrome Ardystil, usted me decía, sabe perfectamente que ya se ha trabajado, que las personas ya han recibido las subvenciones.
Con relación al sistema Braille, tengo que decirle que también es cierto que desde la conselleria se han hecho esfuerzos importantes, que se han traducido aquellos documentos que se consideran de mayor importancia para estas personas.
Que, lógicamente, para los enfermos de Alzheimer hemos conseguido logros muy importantes; logros que van desde las ayudas y desde las líneas presupuestarias concretas que están plasmadas en nuestros presupuestos hasta la adecuación y la creación, a través de la conselleria, de departamentos que ayudan a favorecer económicamente a los recursos de las personas que tienen a su cargo pacientes con estas enfermedades.

Tengo que decir, además, al ilustre diputado que los presupuestos de este año son unos presupuestos que van logrando todo lo que le decía anteriormente, por una sencilla razón, y es que han mejorado notablemente.
Hemos aumentado un 10,7%, con una cantidad global de 4.
609.
000 de euros.
Que lo que ha conseguido es que todas las líneas presupuestarias de construcción de centros o peticiones, que se ven reflejadas en las propuestas del ilustre diputado, están contempladas o están en vías de ejecución.
Y que, por tanto, de alguna manera, eso que él decía que quiere que se le vayan aceptando algunas propuestas, pues lo tenemos muy difícil, porque, como le he dicho, las estamos mejorando y las hemos conseguido a lo largo de estos años.

Nada más y muchas gracias.

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora Franco.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes presentades pel Grup d'Esquerra Unida, totes en el seu conjunt si no hi ha cap problema.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
9.

Passem, a continuació, al següent bloc d'esmenes, presentades també per Esquerra Unida, que van de la 2.
443, a la 2.
563, com tenen vostés ahí relacionades.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Botella quan crega convenient.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Vaig a defendre globalment la resta d'esmenes que ha presentat el meu grup, que fan referència fonamental al programa 412.
22, que és el d'assistència sanitària, i després algunes que tenim en el programa d'administració i serveis generals, de drogodependències i d'assistència sanitària, açò que es diu ara de mitjana o llarga estada, que en definitiva hauria d'anomenar-se salut mental, que és al que hauria de dedicar-se en este cas la conselleria en este apartat.

Dir que, en primer lloc, perquè la senyora diputada no confonga les coses com ha confós abans en el tema d'Ardystil, dir que, malgrat la Conselleria de Sanitat, efectivament, els afectats d'Ardystil han cobrat ja, a pesar que la conselleria va presentar recursos als tribunals i estes coses i al final ha vingut a favor dels propis treballadors.
Però no estem parlant de les subvencions.
Estem parlant en estos moments de l'atenció sanitària que no tenen en molts casos i que no tenen un seguiment del mateix.

Per tant, dit açò, voldria també que en les qüestions de salut mental, senyora diputada, vosté posara la suficient atenció, perquè.
.
.
O si vol li ho diré en el programa que vostés tenen que s'anomena això de mitjana o llarga estada, que ahí cap tot.

Però, en fi, jo crec és important el fet que, tant vostés com els dos grups de l'oposició, haguem rebut els escrits, en este cas de l'associació de malalts mentals d'Alacant, de familiars de malalts mentals d'Alacant, en els que demanàvem, en primer lloc, que es tornara a la denominació primera, que era la de salut mental, per tal que la conselleria efectivament destine les partides i els recursos necessaris per a eixe sector.
Perquè ací som molts donats a què quan ve qualsevol col·lectiu la senyora diputada en concret, que és la que està a càrrec d'estes coses, se li ompli la boca de dir allò bé que ho fa la conselleria, el que es preocupen i tal.
Després no més que cal escoltar a la majoria de les associacions i del que diu ella no hi ha res.
Però, en fi, de totes maneres, en este cas concret, esta associació demana, en primer lloc, que es torne al que és la denominació; en segon lloc, que es tinga en compte, lògicament, el tema de què es creen hospitals de dia, que hi hagen els recursos necessaris.
Perquè de l'altra manera el que estem és tornant de nou al que ja nosaltres denunciàvem en l'any 1995, quan vostés van agarrar el govern i es van fer càrrec d'aquest tema, i era que tornaríem de nou als manicomis de l'època jo crec que ja oblidada, però que vostés tornen altra volta a recuperar.

I, per últim, que hi haja, lògicament, els diners necessaris perquè una associació que està col·laborant amb la conselleria en un tema tan delicat com este, doncs, siga capaç de tindre els recursos necessaris des del punt de vista econòmic per a mantindre el que és --diríem-- la infraestructura del personal necessari per atendre als malalts.

Vostés s'han adonat d'esta qüestió i pareix que han presentat ahí algunes esmenes, però que no vénen, lògicament, a complir ni tant sols no el que són --diríem-- les necessitats en este cas dels recursos a cobrir per part d'esta associació, ni tant sols el pressupost de l'any passat referent a la mateixa associació.

I, per tant, jo crec que eixa seria una qüestió a tindre en compte i que vostés, amb l'esmena que han presentat i les que hem presentat els diferents grups, foren capaços d'arribar a alguna transacció que recuperara els diners necessaris per a poder fent front a les necessitats d'esta associació, d'Afema, a Alacant.

I dit açò, dir que la majoria de les altres esmenes que nosaltres hem plantejat, doncs, estan en la línia de la construcció de nous centres de salut, de nous hospitals, que, inclús, jo diria que contribuïxen al que vostés anomenen açò de "Construyendo Salud", però que les esmenes el que fan és remarcar i posar en evidència que la conselleria parla de construir salut però sense rajols i sense diners, i solament fa papers, llibres i estes coses que queden molt bé, però que, després, en la pràctica, no n'hi ha res.

Perquè, no s'ha d'oblidar que el programa Construyendo Salud parla des del 2005 al 2008, que parla de la construcció d'una sèrie de centres de salut i una sèrie d'hospitals, i curiosament en els pressuposts d'enguany tot el que són les partides grosses comencen a funcionar a partir de 2008, és a dir, quan ha d'acabar-se el programa Construyendo Salud és quan vostés comencen a destinar diners que, inclús, no saben ni si governaran en esta comunitat.
Jo espere que, efectivament, les previsions es complisquen i vostés deixen de governar i, finalment, els valencianes i les valencianes puguem tindre una sanitat com cal.

Però, el que vull dir és que si mirem les esmenes que nosaltres hem estat plantejant sistemàticament de construcció de centres de salut i d'hospitals, vostés en estos pressupostos han agarrat i han posat tots eixos centres de salut, i han posat 50.
000 euros, en els casos dels hospitals 100.
000 euros, és a dir, ni per a les butaques.

Aleshores, clar, a mi em sembla que en realitat vosté ara em contarà ací no sé quines *milongues* de què bé que funciona tot, del que vostés es preocupen, que estes esmenes resulta que no havien d'haver-se presentat perquè vostés ja ho tenen previst en les pressupostos i tal.
Però, la realitat és una altra, senyora diputada, i és que per a fer tot això es necessiten unes quantitats de diners que vostés no pressuposten i que vostés simplement posen quantitats simbòliques per a dir que això està ahí.
Inclús, jo ja li vaig preguntar en el seu moment al senyor conseller sobre l'hospital de Dénia i vostés recordaran que va dir: "no, l'hospital de Dénia no pot aparéixer en els pressupostos perquè això ho paga una empresa privada, la seua construcció".
I efectivament.

Però, mire, en 16 mesos, en 16 mesos que funciona eixe hospital la conselleria li pagarà ja la inversió que faça l'empresa eixa.
Amb la qual cosa, la rendibilitat per a l'empresa és gran, per a la conselleria és zero i per a la butxaca dels ciutadans i ciutadanes valencianes, doncs, menys zero, perquè han d'estar pagant contínuament una cosa que, realment, podria la conselleria fer-se càrrec des del primer moment.

Ha posat este exemple perquè és el més cridaner i el que deixa en evidència que allò que vostés pressuposten simplement és per a guardar les aparences, però, en definitiva, vostés el que volen és continuar incidint i abundar en la necessitat que la sanitat siga una sanitat privada, al servei d'uns quants i en benefici d'uns quants.

En definitiva, és el model americà o el model anglés, perquè s'ha de dir que el model anglés que n'hi havia abans d'aquella dirigent del Regne Unit, que era la senyora Thatcher, hi havia una sanitat pública en condicions i, després dels anys que ella va governar, allò no servix ni per a *tacos* d'escopeta, com se sol dir.

En definitiva, és una sanitat nul·la i, per tant, el que fa és que aquell que té diners té la millor sanitat del món i el que no en té es mort a la porta de l'hospital.
I això és al que vostés conduïxen la sanitat pública valenciana, perquè mentre estan potenciant allò privat, i allò privat fa que ells eligisquen quins malalts són els que volen tindre: els que guanyen diners, perquè per a això vostés estan destinant una sèrie de partides per a construir hospitals sociosanitaris que diuen, que, en definitiva, és perquè tinguem malalts de llarga estada, que tinguem malalts crònics i que, en definitiva, li coste diners de la butxaca a l'erari públic i, allò altre, que guanya diners, s'ho queda eixa empresa privada, en este cas la DKV, que deu saber molt de sanitat, estos que fan cotxes, motos i estes coses, que deuen saber una barbaritat d'estes qüestions.

Però, en definitiva, jo crec que açò no és nou en el debat que tenim ací i que vosté, doncs, segurament ara ens contarà, com li dic, tota esta sèrie d'històries que ens conta sempre.

Jo no vaig a fer-li referència a tots els centres de salut, vosté té les esmenes, als hospitals.
Dir-li que alguns d'ells han aparegut i desaparegut en els pressupostos.
Per exemple, la reforma de l'antic centre del carrer Girona, que, com vosté sap, allà van ser les oficines de la conselleria en un moment determinat, després va ser un centre de salut, després va ser.
.
.
i ara, doncs, no sabem quin serà el futur perquè tampoc apareix molt clar en els pressupostos.
Però, no parlem ja d'algun centre de salut d'Alacant, com els que són del barri de Babel o de Campoamor, etcètera, que igualment han desaparegut dels pressupostos i ara apareixen amb 50.
000 euros, una quantitat importantíssima perquè eixe centre de salut estiga en funcionament a la setmana que ve, no a l'any que ve, a la setmana que ve, amb 50.
000 euros les coses es fan funcionar de manera ràpida.

Li ho dic amb este to d'ironia perquè jo crec, senyora diputada, que vosté si de veritat els pressupostos se'ls estudiara com cal, doncs, no vindria ací a contar-nos ara que han augmentat el deu o no sé quant per cent.
Si eixe discurs ja ha passat!
Això era quan discutíem amb el conseller i vosté havia de contar-nos això.
Però, ara ens ha de contar altres coses, ens ha de dir per què s'oposa a estes esmenes i no dir-nos que estan ahí, sinó dir: "no, eixes quantitats nosaltres no les podem destinar perquè estem destinant-les a altres apartats de la conselleria", i enumerar-nos-els.
Però, vosté això no ho pot fer perquè sap que, en definitiva, cada vegada hi ha menys inversió en la sanitat pública i cada vegada es desvien més diners cap a la sanitat privada.

Per tant, vull dir que l'esmena 2.
454 la retirarem i la resta les mantindrem.
Voldríem que, almenys, es tinguera en compte alguna de les esmenes que plantegem per a la necessitat, jo crec que apremiant, tant des del punt de vista de l'atenció primària com especialitzada, com d'alguns sectors que fan referència les esmenes i que haurien de ser atesos d'una manera --diríem-- més concreta i des del punt de vista públic que el que fa la conselleria.

Acabe dient que nosaltres voldríem que, per exemple, el tema de les ressonàncies magnètiques estigueren instal·lades en tots els hospitals públics, que es gestionaren des del que és l'administració pública, en este cas, des de la conselleria, i que no fóra una empresa o dos les que guanyaren els diners que estan guanyant amb els centenars de milers de ressonàncies magnètiques que estan fent-se, jo diria que moltes vegades sense cap tipus de control.
I això li ho he dit en algun debat, i vosté senyora diputada no és capaç de rebatre-ho perquè, efectivament, no existix cap control al respecte.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Botella.

Té la paraula la senyora Franco.

 

**La senyor Franco Aliaga:**

 

Gracias, señor presidente.

Voy a entrar directamente en las enmiendas porque, realmente, hacer algún comentario con relación a la intervención del ilustre diputado sería bastante negativo.

Con relación a los recursos en salud mental.
Esta comunidad no ha tenido jamás la cantidad de recursos que tiene en la actualidad.
Usted habla de manicomios.
Nosotros no hablamos de manicomios, nosotros hablamos de unidades de salud mental, los manicomios existían cuando gobernaron otros señores que sin dar ninguna respuesta.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señorías, por favor.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

.
.
.
a esos pacientes que estaban internados en esos centros, lo que hicieron fue sacarlos a la calle sin dar ningún tipo de respuesta.
Pero, ese no es el estilo de este gobierno, este gobierno ha creado unidades de salud mental y están ahí.
Y haré una referencia a lo que existía en el año 96, y es que teníamos en funcionamiento 57 unidades; en el 2004 se alcanzó la cifra de 74, y, por tanto, se pusieron en funcionamiento 17 nuevas y en un periodo de ocho años.

El Plan director de salud mental y asistencia psiquiátrica de la Comunidad Valenciana está funcionando con ocho unidades, que no le voy a describir porque usted lo sabe.
Respecto a las unidades de salud mental infantil sabe que también se han creado cinco unidades en toda nuestra comunidad.
En el 2001 había dos hospitales de día.
En la actualidad se han abierto nuevos hospitales de día para hacer frente al cuidado de estas personas.
Había 236 camas en el 2001, ahora tenemos 292, con un proyecto de ampliación.
Ayer se inauguró, como todos ustedes saben, el hospital de Padre Jofre, con una unidad de media estancia con 50 camas, que, además, tiene un hospital de día.
Y a eso yo le llamaría recursos y realidades, no cifras o datos que aparecen y desaparecen, están ahí y ustedes los pueden comprobar.

Hemos ampliado la cartera de servicios en las unidades de hospitalización a domicilio en Sagunto, en Játiva, en Castellón.
Hemos abierto camas en el hospital provincial de Castellón, en La Fe, y en hospital de San Joan.
Hemos iniciado un proceso de creación de nuevos puestos de trabajo para dotar adecuadamente la plantilla.
Vamos a seguir creando en ese programa que a usted le parece tan poco serio, pero que tiene 1.
100 millones, que es el de Construyendo Salud.

Yo le diría, ilustre diputado, que cada año estos presupuestos aumentan.
Y eso significa que vamos aumentando la construcción de centros porque, si usted se ha leído las propuestas que ha hecho, la mayoría de los centros que pide que se construyan están en los presupuestos de este año en un proceso que no tiene tantos millones como usted dice, o tan poco dinero como ha manifestado, porque están en proyecto de ejecución, y usted sabe que cuando se está en proyecto de ejecución hasta que no se presentan facturas y se van justificando gastos no hay un dinero concreto adjudicado, pero sí que existe el dinero para que se puedan construir.

Se da la paradoja de que, por ejemplo, usted en algunos hospitales pide, por tres programas diferentes, su construcción, su remodelación, el que se hagan los jardines, etcétera, etcétera.
Entonces, lo que está claro es que nosotros cuando vamos construyendo o vamos remodelando los hospitales, lo vamos haciendo de una manera racional, adecuada.
Y, de hecho, ahí está los dos hospitales que hemos construido --el de la Ribera y el de la Plana--, un centro de especialidades en Benidorm, tres centros sanitarios integrados, como son Segorbe, Villena y Sueca.
Y esto son cifras y son datos que no aparecen y desaparecen, sino que se quedan ahí, y que los ciudadanos lo perciben y los pueden utilizar.

Yo he oído en algún momento comentar que podría ser que había personas que no recibirían atención sanitaria y que podrían, pues no sé, poco menos que morir en las calles.
Creo que usted no es consciente de lo que dice.
Usted sabe que en esta comunidad tenemos una sanidad gratuita, universal, que además da cobertura a todas las personas que aquí vivimos, incluidos los inmigrantes con las cartillas que.
.
.
con las tarjetas solidarias que se dan.
Entonces, por favor, esos comentarios yo creo que sobran dentro de esta comunidad.

El Programa Construyendo Salud, como le decía, es algo que es una realidad, que se dice que tiene un ámbito de aplicación de 2005 al 2008.
No significa que se vaya a hacer todo para el 2008, sino que se inicia en el 2005 y se da la cobertura hasta el 2008.
Y ahí, en ese programa, en ese Programa Construyendo Salud, que le decía, vamos a construir 13 nuevos hospitales, 9 serán de agudos, 4 sociosanitarios.
También vamos a realizar reformas y ampliaciones de los actuales centros hospitalarios, porque se van quedando obsoletos, porque se van quedando pequeños y hay que ir adaptándolos a las nuevas tecnologías.
Por eso, lo que vamos haciendo también es que les vamos dotando de altas tecnologías.
Y usted tiene que saber que somos una comunidad pionera en tecnología, que cumplimos merecidamente lo que son las inversiones en mejorar y adecuar esos aparatos que usted nos decía, los TAC, las resonancias magnéticas, todos esos aparatos que hacen que hagamos cada día una atención sanitaria mucho más adecuada a las exigencias que van surgiendo.

Por otro lado, también es cierto que transformaremos progresivamente, y usted lo sabe, que se están haciendo ya en algunos hospitales, las habitaciones dobles en habitaciones individuales.
Ya se está haciendo en los hospitales de nueva construcción, al igual que se ha hecho en el hospital de la Ribera y en Padre Jofre; ese hospital que, como tanto les molesta que les diga que se inauguró ayer, y que tiene una dotación de 125 camas, todas individuales, y con unas instalaciones magníficas, que pudimos contemplar todas las personas que ayer asistimos a la inauguración.

Posiblemente en esta comunidad podríamos conseguir muchas más cosas, pero también es cierto que en lo que es en la ayuda que recibimos del gobierno central *(remors)*, son unas ayudas realmente.
.
.

 

**El senyor president:**

Señorías, señorías.
.
.
*(Remors)* Señorías, un poco de tranquilidad.
La tarde iba muy sosegada, eh.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

No entiendo por qué a sus señorías les gusta tanto criticar y no aceptan las críticas.
Yo creo que eso es el juego de la democracia.

Y ustedes son conscientes de que en nuestra comunidad la atención a extranjeros y a personas que vienen de fuera nos genera 132 millones de euros al año, por los cuales solamente recibimos 3 millones y un poquito más.
Pues bueno, si, lógicamente, todo hace pared.
Si realmente el gobierno central se preocupase de esta comunidad, *(remors)* podríamos ir avanzando mucho más en aquellas cosas que posiblemente somos conscientes que no llegamos a todo.
Pero lo que sí es cierto es que nuestros presupuestos, año tras año, van aumentando y van consiguiendo logros impensables con otros gobiernos que había hace muchos años.
*(Una diputada diu rient-se: "eso, eso")*.

 

**El senyor president:**

¡Señorías!

 

**La senyora Franco Aliaga:**

Mire, con relación a los recursos humanos, usted.
.
.

 

**El senyor president:**

Señorías.

Señora Franco, un momento.

Que digo yo que la señora Franco está en el uso de la palabra.
Antes ha tenido el señor Botella el uso de la palabra, un mínimo respeto, pues que siga habiendo el mismo respeto a la intervención de la señora Franco.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

Gracias, señor presidente.

Lamento que tenga que ser interrumpida tantas veces.
Pero bueno, entiendo que la oposición, como he dicho antes, no acepta las críticas, aunque sí las vierte, y además a veces muy crispadas.

Les decía, señorías, que con relación a los recursos humanos hemos aumentado la plantilla del personal de la Conselleria de Sanidad en un 33% desde el año 1995.
Y eso es una parte muy importante que no ha sido reflejada, pero que sí que creo que es importante que se lo transmita a sus señorías.
Porque en la actualidad podemos decir que estamos ya superando los 50.
000 profesionales, y esa es una cifra bastante importante.
Que lógicamente se ampliará cuando con ese.
.
.
con la construcción de esos trece nuevos hospitales, por supuesto, se va a incrementar aproximadamente en unos 5.
000 nuevos profesionales.

Decir que hay una mala sanidad o que hacemos una mala gestión.
Yo siento contradecir a sus señorías, porque lo que queda demostrado año tras año, y viendo los logros que se van consiguiendo a través de las políticas sanitarias que se hacen desde el gobierno del presidente Camps, pues es cada año mejoramos, cada año aumentamos la plantilla, cada año mejoramos la calidad de vida de las personas que viven en nuestra comunidad a todos los niveles, especialmente en el nivel sanitario.
Y prueba de ello es que sabemos, y nos lo demuestran las encuestas que tenemos, que hay un grado de satisfacción muy importante, y eso no es inventado por nosotros, esos son datos que se reflejan y que quedan constatados, y que el usuario, libremente, expresa y manifiesta su opinión.
Y, desde luego, estamos satisfechos con esas encuestas.
Aunque sí es cierto que, lejos de la autocomplacencia, lo que queremos es ir mejorando cada día para que la calidad de vida de los ciudadanos mejore.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Franco.

Pues vamos a votar este bloque de enmiendas, si no hay alguna.
.
.

Sí, señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Separadamente.
La 2.
443, 2.
444, 2.
476 i 2.
483.

 

**El senyor president:**

 

Teniendo en cuenta que la 2.
454 ha sido retirada al principio, anem a passar a votar en este moment el bloc d'esmenes que ha comentat la portaveu del Grup Socialista, 2.
443, 2.
444, 2.
476 i 2.
483.
Vots a favor d'estes esmenes?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
9.

Passem a votar ara la resta d'esmenes.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
7.
En contra?
9.

Passem ara a debatre el primer bloc d'esmenes presentat pel Grup Socialista.
Tenen vostés la relació, els diferents portaveus.
*(Pausa)*

 

S'han plantejat dos correccions d'errors, una a l'esmena 2.
599 i altra a l'esmena 2.
600.
Els portaveus crec que han estat comentant el tema.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

Señor presidente, si me permite, para intentar explicar el debate, diríamos, de todas las enmiendas presentadas por el Grupo Socialista, todas las que está dispuesto a aceptar de entrada el Grupo Parlamentario Popular.

 

**El senyor president:**

¿De todas?

 

**El senyor Clemente Olivert:**

De todas.

 

**El senyor president:**

Diga'm vosté, senyor portaveu.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

Las ya anunciadas, una vez realizada la corrección de errores, 2.
599 y 2.
600.
La 2.
613, la 2.
615, 2.
616, 2.
666, 2.
692, 2.
711, 2.
712, 2.
765, 2.
814, 2.
815, 2.
825, 2.
843, 2.
844, 2.
849, 2.
980, 3.
004, 3.
006, 3.
098, 3.
099, 3.
107, 3.
108, 3.
111, 3.
126, 3.
137, 3.
138, 3.
141, 3.
142 y 3.
143.

Muchas gracias, señor presidente.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

Si Esquerra Unida no té cap problema, podíem votar ara este bloc d'esmenes, i aixina ens llevem la qüestió de control del mig.
Vots a favor de totes esmenes que han siguen relacionades i que jo no vaig a tornar a nomenar?
Unanimitat.

Bé, com deia jo al principi, anem a passar, com deia abans, a debatre el primer bloc d'esmenes presentades pel Grup Socialista, que comença amb la 2.
564 i totes les relacionades a continuació, excepte si hi ha alguna de les que ja hem aprovat.

Per a la defensa d'estes esmenes, té la paraula la senyora Mendoza.
*(Pausa)* Defense vosté les esmenes, senyora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Senyor president.

Les esmenes que passe a defensar es referixen als programes de direcció de la Conselleria de Sanitat i als programes d'investigació i planificació.

En primer lloc recordar que comença les línies d'actuació de la conselleria, del conseller, com de coordinació, nosaltres introduïm sistemàticament la competència del conseller de Sanitat de direcció de la política sanitària.

En segon lloc, hi ha un bloc d'esmenes que es referixen a aquelles privatitzacions que de manera sistemàtica s'han produït en el sistema sanitari públic valencià, especialment des de l'any 97.
Les privatitzacions, que han portat disfuncions en el sistema assistencial i un impacte negatiu en el conjunt del sistema sanitari valencià, s'ha caracteritzat per l'opacitat dels comptes, pel favoritisme a determinades empreses i per incompliments sistemàtics de legalitat, que posa de manifest l'informe del Síndic de Comptes, any darrere d'any.
Però també pels sobrecostos pel sistema sanitari públic valencià, de tal manera que el que s'ha gastat en privatitzacions, més enllà d'allò que inicialment estava previst, ha suposat un retall en les inversions.
I avui ens trobem que s'arrosseguen, any darrere d'any, els mateixos centres de salut o els mateixos projectes hospitalaris que no han estat abastits.

El cas de la Ribera és de l'any 97.
Ja sabem tots la història.
En contra de la pròpia opinió del Ministeri de Sanitat, s'ha optat per aquest model de gestió i de construcció del nou hospital.
Posa com a model de finançament un finançament *capitatiu* que només incloïa l'atenció especialitzada.
Després s'acaba en el contracte, i se fa una rescissió de contracte que suposa un cost inicial per a la sanitat pública de més de 70 milions d'euros.

Nosaltres el que plantegem.
.
.
, perquè precisament en eixa rescissió de contracte se planteja el rescat de l'hospital per al sistema públic, se li recompra a la UTE-Ribera, se li recompra l'hospital, se fa un desemborsament de diners molt clar.
I per tant existix una fórmula econòmica, la jurídica no la van afinar perquè el Síndic de Greuges diu que no correspon a legalitat la manera de pagar, tant pel lucre cessant com per a la inversió feta fins eixe any.
Però, efectivament, existix la possibilitat, com plantegem en les nostres esmenes, de rescatar aquells hospitals que són privats o que estan en procés de construcció amb la iniciativa privada per al sistema sanitari públic.

Però la intenció no és rescatar per al sistema sanitari públic sense arguments.
La intenció és rescatar per al sistema sanitari públic perquè ha estat negatiu per al conjunt de la sanitat valenciana.
Perquè ha implicat sobrecostos.
Perquè no ha assumit, la iniciativa privada, els riscos.
Perquè s'ha fet en un mercat que és absolutament captiu, que té garantits els clients, que té garantits els ingressos, que té garantits els beneficis, i que no arrisca res.
De tal manera que van vore en 2003 com no li eixien els comptes a l'hospital de la Ribera, que se rescata l'hospital i se torna a vendre a una altra empresa per ampliar el període de concessió fins a 25 anys.

El cert és que el nou contracte, que és igual per a tots els nous hospitals privats, no assumix ni la farmàcia, ni l'oxigenoteràpia, ni el transport sanitari.
L'oxigenoteràpia, el transport sanitari i les pròtesis entren dins de les prestacions externes, i només en un any s'han gastat un 40% més del que inicialment tenien pressupostat.
I en tot el període que va entre l'any 98 i l'any 2003, han gastat un 41% més del que inicialment tenien pressupostat.

En el cas de la farmàcia, que tampoc assumixen el riscos, el més greu és que en estos moments la comarca de la Ribera no compartix els objectius del sistema sanitari públic valencià.
De tal manera que en estos moments, sense que l'empresa assumisca cap risc, a la Ribera s'estan gastant per ciutadà i any 340 euros en 2004, front a la mitjana del País Valencià, que era de 253 euros en 2004; 87 euros per ciutadà i any més.

I el més greu és que una comarca de les mateixes característiques demogràfiques a Alacant, està gastant només 266 euros per ciutadà i any en farmàcia.
O siga, que nosaltres plantegem a més del rescat, que n'hi haja els mateixos, fins que es produïsca eixe rescat per la sanitat pública, els mateixos contractes de gestió en els hospitals privatitzats que en els públics.
Els mateixos objectius, tant d'activitat com de control de la despesa.
Tant d'avaluació de la qualitat com d'avaluació de la satisfacció dels usuaris.

L'únic incentiu que van posar és pervers, ja ho hem debatut en altres moments.
Perquè Dénia i Torrevella, en un percentatge molt elevat de població pensionista però estrangera, que assumix el seu país d'origen, Alemanya o Anglaterra la despesa en farmàcia i la despesa sanitària, té una despesa de farmàcia molt per baix de la mitjana del País Valencià.
El que estalvie l'empresa per baix d'eixa mitjana va a revertir en les arques de l'empresa, no va a revertir en el sistema públic.
En un 30% revertix en l'empresa.
I partixen d'una situació d'avantatge inicial.

Però anem a parlar d'unes altres coses.
Acaben de presentar el Pla de salut, un Pla de salut que no han estat capaços de presentar la seua avaluació en les Corts Valencianes ni de manera adequada en el Consell de Salut.
I un Pla de salut que té greus mancances.
Vaig a parlar de la necessitat de reformular el Pla d'Oncologia, que no ha fixat objectius de reduir el temps de resposta per al diagnòstic de la malaltia de càncer.
Avui mateixa apareix en els mitjans de comunicació el pla del Ministeri de Sanitat, que posa com a prioritat reduir el temps des que se sospita que n'hi ha un càncer fins que se diagnostica.

Podíem dir el mateix en els malalts respiratoris crònics.
Perquè estos ni els anomenen, ni els anomenen en els pressupostos ni els anomenen en el Pla de salut.
I en estos moments sabem que el 35% de les persones que tenen una discapacitat permanent per al treball, és per una malaltia respiratòria crònica relacionada en el tabac.
I que suposa el 7% dels ingressos hospitalaris.
I que a més, la majoria dels pacients, prop d'un 70%, no són diagnosticats a temps.

No hi ha cap programa en la Conselleria de Sanitat, per a atendre una malaltia que, a més, com no hi ha programa, hem vist que en estos moments en l'hospital Clínic de València estan ja hospitalitzats de manera estructural en habitacions de tres malalts.
Perquè cap dels seues programes, cap, ni l'oncològic, ni el diabètic, ni el del sida, ni del de drogodependències, contempla un informe sobre recursos actualment existents, i els objectius d'increment de recursos per a adequar l'atenció a la població en cada una de les àrees de salut.

I el que ha passat és que ja poden anunciar més programes de construir salut, però en estos moments n'hi ha un dèficit estructural inclús per a atendre les malalties més greus, i que en estos moments són la primera causa de mort i la primera causa de malaltia important al País Valencià, des del càncer fins a la malaltia mental o la malaltia respiratòria.

De la investigació, no parlem.
Nosaltres hem presentat esmenes que tenen com a objectiu dotar de més pressupostos a la investigació, però a més, en més transparència.
Utilitzar els mecanismes que utilitza el fons d'investigació sanitària estatal històricament.
Que és una convocatòria pública per a contractes d'investigadors, i una convocatòria pública en presentació de projectes i de mèrits, per a donar les ajudes a la investigació pública.

Als investigadors se'ls avalua, se'ls examina, se'ls estudia en la Unió Europea, en el ministeri, els projectes d'investigació.
Ací, vostés donen diners de manera aleatòria a quaranta coses diferents, que en total sumen no arriben a 100 milions de pessetes.
Estem parlant de 100 milions de pessetes.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyora Mendoza.
.
.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

--Acabe ja, senyor president.
I a més estan absolutament mancades de qualsevol principi de transparència, i de lliure competència i d'excel·lència científica, com és el que en estos moments s'està fent a tots els països avançats, excepte al País Valencià.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Mendoza.

Té la paraula el senyor Clemente, en representació del Grup Popular.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Mendoza.

Intentaré contestarle, a pesar de que realmente la agrupación que ha hecho usted es un poco a salto de mata; pero bueno, como usted se lo merece.

En primer lugar, pues bueno, aclarar que aunque ustedes insistan en el discurso de la supuesta privatización de la sanidad, usted sabe perfectamente que no existe ninguna privatización.
Nuestra sanidad sigue siendo una sanidad, desde que gobierna el Partido Popular, universal, gratuita, de calidad y cada vez más humanizada y con mejor funcionamiento.

Mire, los conciertos que existen en este momento en la Comunidad Valenciana, los conciertos que tiene la Conselleria de Sanidad, que son para la atención de los pacientes de diálisis, para la atención de los pacientes atendidos en el IVO, para el traslado de enfermos en ambulancias.
Usted recordará el ratio que había de Samu en la Comunidad Valenciana, que había 2 Samu para toda la Comunidad Valenciana.
En este momento tenemos 41, más más de 90 unidades de soporte vital básico.

Estos conciertos son los mismos que existen en otras comunidades autónomas, inclusive las gobernadas por el Partido Socialista.
Es el discurso que ustedes insisten de esa supuesta privatización de la sanidad, que aunque insistan, realmente, no cala.
En cuanto a.
.
.
ha hecho usted, una vez más, referencia a lo que para ustedes ha sido el caballo de batalla a lo largo de todos estos años, que es el hospital de la Ribera.

Mire, el hospital de la Ribera, es un hospital que es un referente tanto en España como fuera de ella.
De hecho existen otras comunidades autónomas que me imagino que usted sabe, porque es una persona que está muy al tanto de los temas sanitarios, que van a poner en marcha este mismo modelo.

La financiación *capitativa*, que usted en principio parece que le preocupa, es algo que, viendo que funciona bien, se va a poner también en marcha en los hospitales, en el resto de hospitales públicos de la Comunidad Valenciana.
Porque, realmente, para nosotros el hospital de la Ribera es un hospital.
.
.
Yo le agradecería, señoría, que me escuchara usted con el mismo respeto que le he escuchado yo.
Pero bueno, cada uno tiene su estilo.

Como le estaba diciendo, el hospital de la Ribera es un hospital que funciona perfectamente, el grado de satisfacción de sus usuarios es por encima del 90%.
Ustedes se empeñan en hablar del hospital de la Ribera, en criticarlo.
Mire, este hospital, aparte de los premios que recibe dentro de la categoría de grandes hospitales generales, que recibe año tras año, y que vuelve a dejarlos a ustedes una vez más en ridículo.

Mire, este hospital atiende una casuística de mayor complejidad que el resto de los hospitales.
Incluso un 15% de casos más complejos que el resto de los hospitales.
Este hospital tiene una cartera de servicios como cirugía cardíaca, neurocirugía, cirugía torácica, procedimientos de hemodinámica, radioterapia, radiología intervencionista, etcétera, etcétera, etcétera.

Entonces, ¿por qué esa insistencia en el hospital de la Ribera?
Pues mire, los ciudadanos de la Ribera están satisfechos.
Los alcaldes, los pocos alcaldes que tienen ustedes socialistas en la Ribera, también están satisfechos.
No solamente ya por la gestión del hospital de la Ribera, sino por la gestión de todo el departamento que corresponde a la Ribera.
Porque no solamente se están haciendo cosas en el hospital de la Ribera.
Se están haciendo también cosas en otros centros, como pueden ser en Sueca, como puede ser en Favareta, como puede ser en muchos sitios donde realmente.
.
.
en Carcagente.
O sea, que realmente se está trabajando y se está trabajando bien.

Mire, usted ha mencionado, aunque haya sido de pasada, el gasto de los extranjeros, el gasto de los desplazados, que si son más mayores que si son más pequeños.
Mire, en el gasto de estas personas, en el gasto sanitarios de estas personas, desde luego a nosotros lo que nos gustaría es contar con su colaboración.
Y también con la colaboración, ya que han pasado unos minutos, del presidente Rodríguez.
Nos gustaría también con la colaboración del presidente Rodríguez, Rodríguez Zapatero, porque realmente nos parece absolutamente insolidaria la postura que tiene el gobierno central en los temas sanitarios, como en tantos otros temas con la Comunidad Valenciana.

Es un hecho que existe una marginación de la Comunidad Valenciana, en política sanitaria también, frente a otras comunidades que desde luego se les da una muchísima mayor aportación económica, aunque tengan mucho menor peso de estos ciudadanos que no son de la Comunidad Valenciana.

En cuanto al capítulo de la investigación.
Es un hecho, señora Mendoza, que para este gobierno, para el gobierno del presidente Camps, la investigación es una prioridad.
Y la prioridad se ve en los centros que ya están en marcha, en los centros que están en funcionamiento.
La prioridad ya se ve en el centro Príncipe Felipe, que ya está en funcionamiento.
En el Centro Oftalmológico del Mediterráneo, que también está en funcionamiento.

Mire, además yo creo recordar que cuando solicitamos en esta comisión o en el pleno, no recuerdo, que existiera una cofinanciación de la investigación del centro Príncipe Felipe, ustedes no apoyaron esa iniciativa.
*(Remors)* No, sí, es que resulta además, señora Llinares, que además recuerdo perfectamente que ustedes dijeron que no, que no sé qué.
Y luego resulta, que el Instituto Carlos III, dependiente del Ministerio de Sanidad, los puso a ustedes una vez más en evidencia y sí firmó con la Conselleria de Sanidad un concierto de colaboración.
Eso es algo que está ahí.

O sea, ustedes en su afán de querer ser oposición, ya llegan a oponerse incluso a las decisiones del ministerio, gobernado, de un ministerio que corresponde al Partido Socialista.
Pero en fin, nosotros, a pesar de sus descalificaciones constantes, ya les hemos hecho una demostración al aprobar un numeroso grupo de enmiendas que pensamos que sí mejoran el texto.
El resto, desde luego, señora Mendoza, pensamos que no realizan ninguna aportación que lo mejore.

Nada más y muchas gracias.

 

*(Ocupa la presidencia la vicepresidenta, senyora Mercedes Alonso García)*

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Clemente.

Bueno, vamos a pasar a votar el grupo de enmiendas que van de la 2.
570 a la 3.
172.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
7.
¿Votos en contra?
8.

Vamos a pasar al tercer bloque del Grupo Socialista.
*(Remors)* Al segundo bloque, el contemplado en la enmienda 2.
570 a 3.
172.
Para ello tiene la palabra la señora Ninet.

 

**La senyora Ninet Peña:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bueno, en este bloque de enmiendas pretendemos mejorar la calidad de vida del 52% de la sociedad, que son las mujeres, que por su condición tienen unas necesidades específicas que una política sanitaria neutra no atiende ni soluciona.
Por eso demandamos la elaboración y desarrollo de un Plan de salud integral de la mujer, así como la dotación de ayudas a la investigación sobre aspectos específicos de la salud de las mujeres, en coordinación de los servicios públicos y las asociaciones ciudadanas, para mejorar el conocimiento de las circunstancias y las necesidades de los diferentes grupos de población femenina.

Porque las mujeres, además de por sexo, tienen por género patologías en su salud que no son recogidas en las estadísticas y la investigación sanitaria, porque no desagregan por sexos.
Entendemos imprescindible plantear la perspectiva de género en el estudio y la investigación de las enfermedades comunes.
Además de la atención específica de nuestras diferencias en el sida, en la violencia, en la anticoncepción, en la planificación familiar, en el aborto, en el cáncer, en la menopausia, etcétera.

Si en la salud y en la enfermedad somos diferentes, no cabe una investigación y una política sanitaria igual y neutra.
Pretendemos también en estos presupuestos, que se priorice el acceso a la información sanitaria de las mujeres a todos los niveles, e involucrando a todos los grupos de población femenina, y universalizando el asociacionismo de mujeres, para corregir una vez más la tendencia sectaria de potenciar en exclusiva a la asociación cuya presidenta brilla con fondos de todos, pero que trabaja sólo para los intereses de un partido, el Partido Popular.

No creo necesario aclarar que me estoy refiriendo a la asociación Tyrius, porque está presente en todo el presupuesto con jugosas cantidades, pese a ser reiterada noticia por irregularidades en el funcionamiento de las contrataciones y de la misma asociación.

En otro bloque proponemos avalar el consenso social mayoritario con las necesidades de las mujeres, y con las recomendaciones de la OMS en un tema como la interrupción voluntaria del embarazo, un tema en que las trabas están a la orden del día y para el que solicitamos trabajar en la prevención de los embarazos no deseados, sobre todo en las adolescentes y mujeres que por sus condiciones socioeconómicas se encuentran en mayor situación de riesgo.
Hay que incidir en los servicios de planificación familiar como medida de prevención.
El discurso hipócrita de negación de la realidad y de disminución de recursos en esos servicios a lo único que ha conducido es al incremento de embarazos no deseados, sobre todo en adolescentes.

Incidiendo en este terreno, una vez más, nos vemos en la obligación de insistir en la necesidad de dispensación gratuita en los servicios de urgencias de los centros de salud y de hospitales públicos de la píldora del día después, así como la creación de un consejo asesor técnico que defina los protocolos de prescripción y la planificación de la dispensación en los centros asistenciales públicos.
Una prestación que no asume esta comunidad, seguramente también por las fuertes concepciones religiosas de este Gobierno Valenciano y su presidente, está ocasionando que las adolescentes valencianas estén discriminadas, con la trascendencia para sus vidas que implica un embarazo no deseado a esas edades, con respecto a las jóvenes de otras comunidades, incluso gobernadas por el PP, de nuestro país --y le hará gracia a la señora Franco, pero la verdad es que tiene poca gracia el tema.
Andalucía, Extremadura, Asturias, Cataluña, Baleares, Navarra o el Ayuntamiento de Madrid han valorado el riesgo que conlleva su no dispensación y han dispuesto recursos para asumir esa prestación.

Como resumen de lo dicho y de lo que pretendemos en nuestras enmiendas, y aunque sea en la sección 20, hemos solicitado con dotación presupuestaria propia, porque de eso se trata, no de hacer soflamas propagandísticas, sino de plasmar presupuestariamente lo que se anuncia, un Plan integral de salud materno-infantil que contemple los derechos de la mujer embarazada, la formación específica de los profesionales sobre las recomendaciones de la OMS en esos derechos, programas de apoyo a la lactancia materna, la ampliación de plantilla, de anestesistas en anestesia epidural, porque nos han aprobado ustedes una enmienda que habla únicamente de literatura: "se manifestará la voluntad auténtica del Partido Popular cuando se vote que sí a la dotación presupuestaria específica", porque ya años ha que estas Cortes aprobaron por unanimidad de todos los grupos de esta cámara el anuncio de que se iba a universalizar la anestesia epidural.
Y, como siempre, es una muestra más del desprecio de este gobierno a estas Cortes Valencianas sin corrección de errores.

Nos referimos, en el tema de la anestesia epidural, a lo que está siendo el itinerario kafkiano de las mujeres gestantes en búsqueda de la anestesia epidural perdida, una anestesia que se anuncia pero que para acceder a ella es una carrera de obstáculos que pasa por abusar de la disponibilidad y compromiso personal de los profesionales para parir en algunos hospitales, como La Fe y el Clínico, de Valencia, solo de 8 de la mañana a las 10 de la noche, y siempre en días laborables.
Si te toca en festivo, lo tienes claro; si te toca por la noche, lo mismo.
Si eres de Sagunto puedes tener tiempo suficiente para acudir al hospital de Vila-real para tener un poquito de suerte.
Ahora, si eres de Vila-real, como está ocupado por las de Sagunto, pues, te tienes que ir al Grau de Castellón.
Si eres del Baix Segura, para acceder a esa epidural normalmente deberás acudir al hospital de San Juan, y las de San Juan, como estará ocupado, pues, ni se sabe.
Por no hablar de las del Lluís Alcanyís de Xàtiva o el hospital de Gandia donde los profesionales hacen verdaderos esfuerzos por remediar este *desgavell*.
Ahora, siempre te queda el recurso de acudir al hospital de Alzira, que ahí sí que tienen acceso y derecho a la presencia, además, de acompañante durante el parto, porque ahí sí que se paga lo que se pide porque ya se sabe que con la privada y con los conciertos hemos topado.

Este trayecto y esta situación ha sido denunciada por colectivos de mujeres y asociaciones ciudadanas, y ha sido denunciado por el mismísimo Síndic de Greuges que les pide a ustedes, al gobierno del Partido Popular, que ponga remedio con plantilla y personal suficiente para atender ese derecho.
Y me voy a anticipar.

Por si se les ocurre echar la culpa al gobierno de José Luis Rodríguez Zapatero, solo recordarles que llevan ustedes ya casi 11 años de gobierno, y que ustedes han desperdiciado los 8 magníficos años del gobierno del señor Aznar.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señora Ninet, vaya concluyendo.

 

**La senyora Ninet Peña:**

 

.
.
.
para negociar la ampliación de médicos MIR especialistas en anestesiología.

Ya sabemos que, seguramente, la actitud que están manteniendo ustedes con este derecho será por hacer realidad aquello de la creencia del gobierno del Partido Popular de la maldición bíblica de "parirás con dolor".
Pero, en fin, es una creación de un grupo determinado y no debe ser ningún impedimento para las mujeres valencianas del siglo XXI.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Ninet.

Tiene la palabra el señor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, pues, por empezar por el final de este discurso tan demagógico con el que nos ha obsequiado la señora Ninet.

Vamos a ver, en este momento en la Comunidad Valenciana la anestesia epidural depende, lógicamente, de dos factores: las contraindicciones clínicas que existan para la anestesia en ese parto y, luego, evidentemente, como ya se ha comentado, la disponibilidad de facultativos anestesistas que sean requeridos para estas intervenciones.

Mire, aunque existe en este momento déficit, debería usted reconocer el esfuerzo que se está realizando desde la Conselleria de Sanidad.
Mire, en el año 2000 había 19 plazas ofertadas y en el año 2005 hay 27 plazas ofertas.
Las plazas de anestesistas, en este momento, en diciembre de 2005, en la red sanitaria de la Comunidad Valenciana, es de 462.
Pues, a usted no sé si le parecerá mucho, mucho, pero cuando ustedes lo hacían tan bien eran 290.
En este momento hay 172 especialistas más.
Y nosotros, desde luego, vamos a seguir trabajando para que este número continúe creciendo, a pesar del discurso demagógico de las señoras que tienen que parir, que vayan yendo de hospital en hospital y que se basa, poco más o menos, en un recorte de periódico que apareció no hace mucho en la prensa.

Mire, en cuanto al Plan de salud.
El Plan de salud 2001-2004 ya ha sido presentado, se ha hecho una valoración, y de esa valoración, de los 78 objetivos que existían en ese plan de salud, 91 han sido ya evaluados completamente, y el 98,6% se han conseguido de forma total o parcial.
En este plan de salud, independientemente de lo que digan sus señorías, en ese plan de salud hay un consejo de 300 expertos, donde hay: 95 expertos de sociedades científicas, elegidos por ellas mismas; 122 profesionales de reconocido prestigio del ámbito sanitario de la Comunidad Valenciana; y 83 profesionales de la administración sanitaria.

Me reconocerán ustedes, si son capaces de reconocer algo, que es un plan absolutamente participativo y que es un plan absolutamente consensual.

Y, posiblemente, la señora Ninet no conozca este plan o no se lo haya leído, pero en ese plan están como objetivos principales: hábitos y estilos de vida; tabaco, alcohol, drogas y alimentación; medio ambiente y entorno, salud laboral, medio ambiente y salud, seguridad alimenticia, salud prenatal, salud de la infancia y en la adolescencia, enfermedades cardiovasculares, diabetes, cáncer, demencia, VIH-Sida, salud mental, lesiones por accidentes de tráfico, lesiones por violencia doméstica, el área sociosanitaria, etcétera, etcétera, etcétera.

Entonces, realmente existe un auténtico compromiso de este gobierno para seguir mejorando la salud de los valencianos, y, especialmente, de las valencianas.

Ha hablado usted también de las interrupciones voluntarias del embarazo.
Mire, señora Ninet, las interrupciones voluntarias del embarazo en esta comunidad, como no se pueden hacer de otra manera, se hacen de acuerdo a la ley, a la ley que se aprobó y a la ley que existe en el resto del estado español.
En cuanto empiecen ustedes ha hablar de la píldora del día siguiente y las tendencias supuestamente religiosas del gobierno.
.
.
Eso, realmente, es un discurso que no cala absolutamente.

Hay una realidad que es que la financiación de la píldora del día siguiente depende de un organismo que es la Agencia Española del Medicamento.
La Agencia Española del Medicamento --me imagino que usted sabrá-- depende el Ministerio de Sanidad.
Sí, que yo sepa sí.
Pero, bueno, la Agencia Española del Medicamento, insisto, depende del Ministerio de Sanidad, y el Ministerio de Sanidad es el que tiene que decir qué medicamentos son financiados y qué medicamentos no son financiados por la Seguridad Social, son gratuitos o no son gratuitos, cuáles se pueden financiar y cuáles no se pueden financiar.

Ustedes, realmente, como no tienen ningún problema en tener un discurso diferente aquí y allá, porque se comportan a veces como si fueran el ejército de Pancho Villa, pues, bueno, pues dicen ustedes: "aquí decimos una cosa y allí.
.
.
".
Bueno, insten ustedes al gobierno que tanto caso les hace para que, realmente, diga que se puede financiar la píldora del día siguiente y la Conselleria de Sanidad no tendrá ningún problema, a pesar de todo su discurso, en ponerla absolutamente en marcha.

En cuanto a sus enmiendas respecto a determinadas asociaciones.
Mire, si no nos conociéramos después de tantos años a lo mejor nos sorprendía, pero son unas enmiendas absolutamente sectarias, señora Ninet.
Hay una serie de asociaciones que a ustedes no les bailan el agua y, por lo tanto, ustedes cogen y quieren quitarles cualquier tipo de aportación, y hay otras asociaciones que desde hace mucho tiempo les son afines o ustedes controlan.
Y esas son las que quieren que tengan una aportación económica.
Eso es realmente decir las cosas por su nombre.

Y, desde luego, ya contestarle más con el hospital de la Ribera creo que no hace falta porque ya le he contestado en mi intervención anterior.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votación el segundo bloque de enmiendas comprendidas entre la 2.
570 a 3.
172.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.
Quedan rechazadas.

Vamos a passar al debate del tercer bloque comprendido de la 2.
573 a la 2.
840 y de la 2.
942 a la 3.
121.

Tiene la palabra la señora Frau.

 

**La senyora Frau Ribes:**

 

Bona vesprada, senyora presidenta.

Senyories.

Fa ara deu anys i sis mesos van guanyar vostés, senyors del PP, les eleccions autonòmiques.
Han passat moltes coses en esta comunitat, algunes bones, altres molt roïnes per als valencians i les valencianes.
Entre les roïnes, no haver aprofitat la bona conjuntura econòmica per a fer les infraestructures que necessitava esta comunitat.
Entre les més necessàries, sens dubte, les sanitàries: fer nous hospitals, la creació de centres d'especialitats, com la rehabilitació o ampliació dels hospitals ja existents.

És prou evident que vostés no han fet els deures en quasi tot el que ha de vore amb l'estat del benestar dels nostres ciutadans.
S'han aplicat, tanmateix, molt bé en altres coses, com: Terra Mítica, Mundo Ilusión, la Ciutat de la Llum.

I em crida l'atenció que durant estos anys sols s'hagen fet un hospital comarcal públic, el de Vila-real, i un de gestió privada, el d'Alzira.
Espere que també acabaran l'hospital de Torrevella i La Fe en esta legislatura.
I ara, en un any, en programen cinc: Llíria, Vall d'Uixó, Manises, Gandia, Elx, i resulta, com a poc, sospitós.

Segueixen sense incloure --vostés sabran per què, jo no ho sé-- un hospital públic a Benidorm i un altre a Ontinyent.
També és de veres, vull reconéixer-ho, que per primera volta figuren amb noms i cognoms en els pressupostos tots els hospitals que diuen volen fer i no en una partida com abans, genèrica, que no sabíem mai on anava.

Què ha ocorregut perquè vostés canvien la seua manera de fer els pressupostos?
Per què l'últim any abans d'eleccions?
Què ha passat amb els altres deu que han governat vostés?
No serà que necessiten llavar la cara front a l'electorat de la seua mala gestió en estos quasi 11 anys?
Crec que han fet, segurament, un pressupost per a la galeria, sense intenció de complir-lo.
Perdonen, potser, la meua franquesa i la meua suspicàcia, però la veritat és que no puc evitar ser molt escèptica.

M'ha agradat molt, tanmateix, que ens donen la raó en els hospitals que són necessaris, arreplegant, com no, les nostres esmenes d'anys anteriors.
Però, ja que estan, rematen la faena i enumeren també amb noms concrets els centres d'especialitats.
I segurament no ho fan perquè amb 11 milions d'euros és impossible que es construïsquen més d'1,5, si els fan com cal.
Saben el que m'inspira, el que destil·la este pressupost?
Impotència, impotència per a arreglar de veritat les necessitats sanitàries dels valencians i les valencianes.
Esbossa les coses, les insinua, *parchea*, però es veu clar que no les pot rematar, ni traslladant, com fa, el fort de la inversió a tres anys vista.

Per tant, és un pressupost virtual perquè és impossible complir-lo, quan partim de 154 milions d'euros menys que allò gastat de veritat en els primers nou mesos del pressupost de l'any 2005 en sanitat.
Per a resumir, un pressupost frustrant, que diu el que els agradaria fer, però no posen els diners per a fer-ho.
I vaig a posar un exemple.
Tota la inversió en nous hospitals per a l'any 2006: 56.
320.
000 euros.
D'eixos, 44.
650.
000 estan compromesos amb La Fe.
Saben quants milions d'euros queden per a fer els altres hospitals?
11.
770.
000.
Un altre any perdut per a les esperances dels valencians de tindre una sanitat millor.

El que sí queda *cristalino*, com diuen els americans, és quins hospitals seran de gestió privada i quins de gestió pública.
De gestió pública: Llíria, la Vall d'Uixó i Gandia.
De gestió privada: Manises i Elx.
No m'he equivocat, veritat?

Per fi definixen i contesten una pregunta del Grup Socialista que hem reiterat fins a la sacietat.
La contesten posant en els pressupostos el que costa cada hospital.
Si el de Gandia val 31 milions d'euros i el d'Elx sols 2.
200.
000, no cal ser molt llesta per a deduir quin serà públic i quin serà de concessió administrativa.
Encara que seguixen sense explicar-me el més important, els criteris que han seguit per a decidir tal cosa.
Quasi segur un únic criteri: la rendibilitat de les empreses que volen concórrer a la concessió.
No hem d'oblidar que són empreses privades que, com és natural, el seu objectiu són els beneficis.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Vaya concluyendo, señora Frau.

 

**La senyora Frau Ribes:**

Què pena em dóna que el mapa sanitari responga als interessos econòmics d'uns pocs front als interessos socials i sanitaris de molts.
Sé que les esmenes que presentem són sensates i realistes, i també sé, i ja ho he vist, que no les aprovaran, entre altres coses perquè no tenen diners.

És una pena.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gràcies, senyora Frau.

 

**La senyora Frau Ribes:**

És una pena que no s'hagen gastat 2.
500 milions que s'han gastat en sobrecostos.

 

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gracias, señora Frau.

Señor Clemente, tiene la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señora Frau, desde el año 1995 en esta comunidad han pasado, como ha dicho usted, muchas cosas.
Yo creo que han pasado muchas más cosas buenas que malas.
Pero, sin embargo, el tiempo realmente no pasa para ustedes.
Siguen ustedes con el mismo discurso ya once años, debatiendo presupuestos en estas Cortes, y siguen ustedes con el mismo discurso que hace once años, exactamente el mismo.
Bueno, ahora ha incluido Terra Mítica y poco más, pero, bueno, que si son virtuales, que si son oscuros, que si son.
.
.
Es exactamente lo mismo.

Mire, a pesar de ustedes, a pesar de ustedes se van a hacer en esta comunidad 13 nuevos hospitales: 9 hospitales de agudos y 4 hospitales sociosanitarios.
El nuevo hospital de La Fe.
No sé qué me ha dicho, que es mentira, pero bueno, continuaré.
Nuevo hospital de agudos de Campanar, Torrevieja, Marina Alta, la Safor, el hospital de Llíria, el hospital auxiliar de la Vall d'Uixó, el hospital de Manises, el de Elche-Crevillent i el de Benidorm, así como la nueva Fe, que pasará a ser el hospital sociosanitario de Campanar, y el hospital de Denia, de agudos, que pasará también a ser un centro sociosanitario.

Ésta es una política de realidades, una política de realidades que desde luego ustedes no quieren ver.
Realmente fue un poco decepcionante para nosotros el que el otro día no nos acompañaran en un centro que se inauguró en la ciudad de Valencia, el hospital Padre Jofré, porque ustedes "ojos que no ven, corazón que no siente".
Porque, realmente, ese hospital está puesto en marcha, ese hospital funciona, ese hospital funciona con camas individuales, y es una de las realidades más del gobierno del presidente Camps.
Una realidad que usted, ustedes no quieren ver.

Esa también es una realidad que, mire, usted ha omitido hablar de centros de salud, ha hablado exclusivamente de centros de especialidades y de hospitales.
Pero yo sí que quiero hablar de centros de salud.
Porque nosotros tenemos el compromiso, señora Frau, de conseguir el cien por cien de la cobertura de centros de salud para toda la Comunidad Valenciana.

La realidad es que en el año 1995, hasta el año 1995 ustedes solamente construyeron 64 centros de salud.
Nosotros hemos construido 113 centros de salud, o sea, el doble.
Realmente deberían ustedes sonrojarse y dejar desde luego ese discurso triunfalista que tienen, de cuando ustedes gobernaban y cuando gobiernan en Madrid y lo bien que lo están haciendo.
Si realmente ustedes lo estuvieran, realmente, haciendo tan bien y estuvieran tan preocupados por la Comunidad Valenciana, yo lo que realmente, no les exigiría, simplemente les pediría por coherencia política que pidan a ese presidente de todos los españoles, pero que tiene una línea política más común con ustedes, al señor Zapatero, igual trato para todas las comunidades.
Y aunque ustedes les sepa mal que se lo diga, pídanles, exíjanles la cofinanciación de La Fe.
Igual que se financia el hospital de Asturias e igual que se financia el hospital de Cantabria.
No vayan ustedes con argucias demagógicas.
Realmente, quítense la careta y digan de una vez por todas ¿están ustedes dispuestos a respaldar los intereses de los valencianos?
¿o van ustedes a seguir con esa política de rodilla, de rodilla hincada con el señor Zapatero?
Esa es la pura realidad.

Mire, el presupuesto de la Conselleria de Sanidad crece en la Comunidad Valenciana como no ha crecido nunca en la historia de la Comunidad Valenciana.
En este momento es el 39,73% del presupuesto total de la Generalitat.
Algo que no había existido jamás en esta comunidad.
Y el crecimiento que ha tenido respecto al crecimiento del año pasado es más del doble del año 1995 y del año 1994.
Esa es la realidad.
Eso es lo que marca la prioridad de un gobierno, no las palabras vacías y los discursos demagógicos a los que ustedes nos tienen tan acostumbrados.
Esa es la realidad.

Nosotros nos preocupamos por la salud de los valencianos y por eso invertimos más que nadie, más que ninguna otra comunidad autónoma en la salud de los valencianos.
Aunque a usted le reviente y aunque ustedes intenten interrumpir un discurso que realmente les hace daño, la realidad es que ustedes, por encima de ese discurso absolutamente vacío, se olvidan de reivindicar para los valencianos y prefieren ser muchas más veces socialistas que valencianos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Vamos a pasar a votar este grupo de enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Pasamos al cuarto bloque, son las enmiendas comprendidas de la 2.
613 a 2.
623, 2.
626 a 2.
631, 2.
635 a 2.
638, 2.
639 a 2.
659, 2.
661 a 2.
668, 2.
671 a 2.
680 y 2.
683 a 2.
684.

Tiene la palabra la señora Soler.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

Gracias, presidenta.

Bueno, a continuación voy a defender las enmiendas correspondientes a los programas que son Dirección General de Salud Pública, centros integrados de salud pública y programa de salud.

Señorías, hablar de salud pública y de las previsiones presupuestarias para el próximo ejercicio 2006 yo creo que requiere hacer una obligada mención a la Ley de salud pública, que aprobamos en esta cámara, en estas Cortes, el pasado mes de junio.
¿Y por qué?
Pues sencillamente porque entiendo que cuando se plantea la aprobación de una ley, presumiblemente se hace porque se estima necesaria para mejorar el funcionamiento de cualquier sistema y, en este caso, de nuestro malogrado sistema de salud pública.
Y cuando se tiene la ocasión de aprobar unos presupuestos y unos programas específicos que ordenan las funciones de una determinada conselleria, con sus objetivos, con sus líneas de actuación, y además se dispone ya, como decía antes, de una ley que, según reza en su articulado, propicia la coordinación y la cooperación de los distintos organismos y administraciones públicas, pues que mejor, señorías, que empezar por actualizar los contenidos de los servicios de salud pública.

Y ésta, ésta es la primera cuestión con la que nos topamos cuando examinamos estos presupuestos.
Ninguna mención a todas aquellas acciones para alcanzar la pretendida coordinación entre organismos existentes y superar el mal endémico de nuestro sistema de salud pública.

Por ese motivo, por este motivo, como digo, planteamos la inclusión de un servicio de salud ambiental, la potenciación de la investigación en este sentido y el establecimiento de una red de vigilancia y evaluación de los riesgos medioambientales para la salud.
Porque estamos convencidos de que este enfoque mejoraría notablemente el resultado de las políticas preventivas en materia de salud pública, que es de lo que se trata.

Porque lo que es un hecho constatable es la ineficacia, y repito, ineficacia de los sistemas preventivos dispuestos, por ejemplo, con motivo de los sucesivos brotes de legionela en la comunidad, y nos centramos en las consecuencias de esta enfermedad, porque su irrupción en los últimos años ha destapado las graves carencias de nuestro sistema de salud pública, así como la inexistencia de un sistema efectivo de políticas preventivas.

Recientemente quiero recordar que tuvimos un brote en el Bajo Segura, con un número muy elevado de afectados, aunque podemos decir que la ineficacia de los planes preventivos encuentra su máxima en la ciudad de Alcoy.
Por eso considerábamos necesario una revisión de los contenidos de ese plan de prevención, que a la vista queda que para tanta inspección, pues lo cierto es que como resultado poca prevención.
Por eso pedimos una actualización de los protocolos que recoge el Real Decreto, la elaboración de un estudio en profundidad que dé con las causas que originan los sucesivos brotes en Alcoy, la organización de un encuentro en el que se den cita expertos en salud pública, así como en epidemiología, como también pueden participar de él otros agentes sociales implicados.
Encuentro en el que se analice la situación epidémica de la ciudad, y de la cual se obtengan conclusiones que puedan contribuir a una mejora en sus políticas preventivas.

Respecto a los sistemas de información en salud pública.
Pues ustedes ya saben cuál es nuestra opinión.
Desde luego que es mejorable.
Mejorable desde muchos puntos de vista.
Y teniendo en cuenta la importancia de las garantías sanitarias de los mismos centros hospitalarios y una mayor atención a las infecciones de origen nosocomial, pensamos que es necesaria la creación de un registro específico de este tipo de infecciones.
Y pensamos que es necesario con tal de facilitar el seguimiento, el control y la evaluación de las acciones preventivas en el marco hospitalario.

Recientemente hablábamos del caso de la Clínica Mare Nostrum, de Alicante, en el cual, como ustedes sabrán, se registró un caso de contagio por legionela.
Y no está de más recordar que aproximadamente el 25% de todos los casos de legionelosis son de origen nosocomial.
Y es cierto que, frente a la legionela, como frente al resto de infecciones nosocomiales el riesgo cero no existe, no existe, y que la tarea inspectora se convierta en estos casos en el mejor complemento de la prevención.
Y en este sentido no se explica como, después de 21 inspecciones, no se detectara el estado de las conducciones de agua y el riesgo potencial en el contagio por la bacteria.

Por todo esto pensamos que el control de las infecciones de origen hospitalario merece una atención cuanto menos privilegiada.
Cosa, cosa que no sucede en la actualidad en nuestro sistema sanitario, lo cual desmerece, y mucho, la operatividad y la eficacia de las políticas preventivas en materia de salud pública.

En todo caso, desde el Grupo Parlamentario Socialista, hemos venido reivindicando una mayor implicación y dedicación de los órganos con los que en la actualidad disponemos, como el Eves, una relación con la investigación aplicada en salud pública, como pueda ser la epidemiología, la gestión de los servicios sanitarios, la promoción de la salud, la salud ambiental, así como la salud laboral.

Ahora se lo señalamos en unas enmiendas que tienen por objeto el que ustedes reconsideren la importancia, por ejemplo, de la contaminación ambiental como determinante de enfermedad, con el objeto de que incluyan en sus programas ayudas a la investigación sobre estos aspectos.

Porque de lo que se trata, señorías, es de conseguir la máxima eficiencia de los recursos con los que contamos en el sistema público, con la única finalidad de dar una respuesta eficiente a los problemas y a las necesidades de todos y todas las valencianas.
No puede ser que ante un problema comunitario, como es el de la legionela respecto Alcoy, la conselleria durante seis años, después de seis años reconozca que no ha impulsado ninguna investigación en profundidad acerca de las causas que convierten esa ciudad en un foco de brotes de legionela.
No puede ser que todavía no se haya realizado ningún estudio riguroso que explique qué sucede en Alcoy.
Y ahora, que después de seis años, después de trece brotes, se anuncie por segunda vez en dos años que se va a encargar en un estudio de todos aquellos condicionantes y parámetros medioambientales.
Pues bueno, si es así, bienvenido sea.
Y esperemos que las palabras se conviertan en hechos y que pronto vengan aquí, a esta cámara, a explicar las conclusiones de ese estudio.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gracias, señora Soler.

Señor Clemente, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

Muchas gracias, señora presidenta.

En primer lugar, señora Soler, agradecerle el tono, usted puede discrepar sin insultar.
Mire, usted recordará que la Ley de salud pública que se aprobó en estas Cortes Valencianas justamente la recuperaba, recuperaba la salud ambiental para la competencia de la Conselleria de Sanidad que anteriormente.
.
.
otro gobierno había cambiado a otra conselleria.

Mire, en el brote concretamente que ha citado usted, en el brote de Torrevieja, se actuó de manera eficaz y con absoluta rapidez.
Ha citado usted también el caso desgraciado de la Clínica Mare Nostrum, donde recientemente compareció el conseller en esta comisión explicando de forma exhaustiva lo que allí se había realizado.

Mire, en materia de salud pública, justamente la Ley de salud pública lo que favorece es la coordinación que exista entre toda la estructura organizativa de salud pública de nuestro sistema.
Lo que define claramente, recordarán ustedes, es una carta de servicios donde se creaba la Entidad Valenciana para la Acción en Salud Pública, la Agencia Valenciana de Seguridad Alimentaria, además del Centro de Investigación de Salud Pública.

En cuanto a lo que se ha hecho realmente en salud pública, justamente este gobierno ha trabajado mucho.
En este momento tenemos 57 centros de planificación familiar.
Tenemos 23 unidades de prevención de cáncer de mama, teniendo una cobertura del cien por cien.
Tenemos 28 unidades de odontología preventiva.
Tenemos el Plan de seguridad alimentaria como instrumento con el que se concretarán las distintas acciones de carácter indepartamental que se realicen para mejorar la salud de los valencianos.
Se está trabajando en otros planes, como puede ser el Plan contra el tabaquismo, el Plan contra las enfermedades cardiovasculares o el Plan de salud bucodental que, como usted recordará, figuraba en el programa electoral del Partido Socialista y estamos pendientes de que el gobierno central dé el primer paso para establecer una colaboración y ponerlo en marcha en la Comunidad Valenciana.
Tenemos una cobertura de metabolopatías del 98,9%.
Se está creando una red de consejo genético para el cáncer, existen concretamente en este momento en La Fe, en el Clínico, en el Hospital General de Elche y en el consorcio hospitalario del Provincial de Castellón.

Ha hablado usted, señora Soler, de la legionela.
La legionela, señora Soler, como usted sabe, prácticamente no se puede diagnosticar de forma sistemática desde el año 1997.
Hasta entonces no se podía hacer.
La sensibilidad que existe en este momento por la legionela hace justamente que este gobierno, en los casos que evidentemente están apareciendo, se lo haya tomado realmente como un problema primordial de salud pública.
Ha habido sucesivos decretos que se han ido realizando, concretamente en las zonas más sensibles, como son Alcoy y Cocentaina, porque se sabe que existe un mayor riesgo de legionela por motivos que son de todos conocidos.
Se creó en su momento una comisión interdepartamental entre la Conselleria de Sanidad, la Conselleria de Territorio y Vivienda, la Conselleria de Industria y Comercio, así como de los ayuntamientos afectados.

El que ustedes digan que las inspecciones.
.
.
Bueno, las inspecciones realmente pensamos que son básicas.
Y, en cumpliendo de este plan, señora Soler, se han realizado 322.
000 inspecciones en el año pasado.
Porque lo que ha hecho es un cambio absoluto de política de prevención en salud pública.
No se espera a que se produzcan los casos sino que se realiza lo que se llama una búsqueda activa donde puede existir un problema de contacto por legionela.
Lo cual, evidentemente, es un cambio absolutamente cualitativo y cuantitativo en la prevención de esta enfermedad.

Gracias a estas inspecciones se han logrado localizar 17.
760 instalaciones susceptibles de producir legionelosis.
Durante el primer semestre del año 2005 se han realizado 5.
181 inspecciones más.
Realmente se está realizando un esfuerzo importante en toda la comunidad, sobre todo, evidentemente, mire en la ciudad de Alcoy hay que agradecer el esfuerzo que están teniendo los empresarios, el ayuntamiento, la Generalitat.
Este esfuerzo conjunto ha permitido que de las 191 instalaciones de riesgo que había en el año 2001, en la actualidad haya cuatro empresas en zona industrial, con 11 instalaciones, dos empresas en zona industrial con influencias muy próximas al casco urbano y tres instalaciones y una instalación en el casco urbano.
Realmente se está trabajando y vamos a seguir trabajando para atajar este problema, que es un problema importante, y todos los problemas de salud pública que surjan en la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Muchas gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votación el cuarto bloque de enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Vamos a debatir el bloque cinco de enmiendas.
Tiene la palabra la señora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

Gràcies, senyora presidenta.

El bloc d'esmenes que passe a defensar es refereixen als recursos sociosanitaris, el programa 412.
28, d'hospitalització de mitjana i llarga estada i el programa de drogodependències fonamentalment.
En este tema acumulamos un retraso ya en estos momentos inaceptable.
En el debate de política general de 2001, Eduardo Zaplana anunció, como siempre, diferentes propuestas de política social y sanitaria, entre ellas el Plan estratégico sociosanitario.
Después se definió la agencia sociosanitaria, como instrumento para desarrollar ese plan estratégico y, al final, ha quedado convertida, marginada dentro del gobierno, en una agencia de servicios sociales.

Lo cierto es que estos recursos se refieren a aquellas personas, en su mayoría personas mayores que tienen una enfermedad crónica y que tienen una discapacidad y que necesitan, para su adecuada atención y respeto a sus derechos y a sus necesidades de cuidados, tanto recursos sanitarios como sociales.
Y, además, necesitan que exista una clara coordinación entre la atención social y sanitaria.

Pero ¿qué ha pasado en este tema y en las competencias de la Conselleria de Sanidad?
Los hospitales de media y larga estancia, que es como pasa a llamarse este programa en el año 2006, lo cierto es que hasta noviembre de 2005, antes de la inauguración de Padre Jofré, existían los mismos hospitales y las mismas camas de media y larga estancia que en el año 1995, exactamente las mismas.

La apertura del Hospital Padre Jofré se puede comprobar en los diferentes informes del CES desde el año 1995 hasta 2004 las mismas, en el Hospital Sant Vicent del Raspeig, Hospital Doctor Moliner y Hospital de La Magdalena en Castellón.
El Hospital de la Malvarrosa, que acaba de cerrar para abrir Padre Jofré, su supone que Padre Jofré tiene 180 plazas, entre 50 y 75, que dice siempre el conseller de Sanidad, para enfermos mentales y el resto para crónico y paliativos.

Lo cierto es que dijeron que en el año 2005 tendríamos entre 2 y 2,5 camas por mil habitantes mayores de 65 años de este tipo especializado de hospital.
¿Cuánto tenemos?
0,83, contando las que se abren en el Peset y se cierran en la Malvarrosa.
Lo cierto es que en el año 2004, en esos presupuestos que hacen de manera reiterada sin nombres y apellidos, ponen una línea presupuestaria que decía exactamente: fondo para la construcción de hospitales sociosanitarios, 23 millones de euros.
Llegamos a 2006 y ese fondo para la construcción de nuevos hospitales se convierte en 2.
700.
000 euros, que solo tienen previsto invertir en 2006, 300.
000 euros, cuando en los presupuestos de 2004 decía que en 2006 de esos 23 millones se invertirían 12 millones de euros.
Estamos hablando de que al final el presupuesto es tan mínimo que supone el 2,3% de lo inicialmente previsto.

Y el tema, ya lo hemos comentado de manera reiterada, es que no les queda dinero para los servicios esenciales, no les queda dinero para atender de manera adecuada a las personas más necesitadas y que tienen, además, menos capacidad para defender sus propios intereses y necesidades.
Muchas de ellas con discapacidades, las personas mayores, con discapacidades mentales o los propios enfermos mentales graves.

Y el segundo calvario.
No se dispone de camas de media y larga estancia para aquellas personas mayores que tienen una trombosis cerebral y necesitan una hospitalización de larga estancia o tienen un accidente de circulación grave y necesitan una rehabilitación prolongada, etcétera, etcétera.
Estamos a la cola del conjunto de comunidades autónomas, también en camas de media y larga estancia.

Y, en enfermos terminales, las personas que en el último período de la vida necesitan cuidados especiales.
Pues ustedes se comprometieron a que en 2004 tendríamos 25 camas especializadas de paliativos por millón de habitantes.
En estos momentos tenemos 11,3 y entramos ya en 2006.
Pero, además, es que la recomendación de la Organización Mundial de la Salud es que el mínimo no son 25, son 50 camas por millón de habitantes.
Y, además, la Sociedad Española de Cuidados Paliativos y el propio Plan oncológico del ministerio, que hoy vuelve a aparecer y está en consulta en las comunidades autónomas, habla de 75 camas por millón de habitantes.

Pero es que en el año 1996 también fue Zaplana quien presentó un programa, que llamaba "red" y decía que en cada uno de los hospitales de crónicos habría una unidad de paliativos que recrearía el domicilio de los pacientes, con habitaciones individuales, comedores, etcétera, etcétera, y además comprometía mil millones de las antiguas pesetas para ese plan, de los que sólo se han gastado 130 en la remodelación de la unidad del Hospital Moliner.
Sant Vicent del Raspeig en Alicante, la Magdalena en Castellón continúan sin tener una unidad de cuidados paliativos adecuada.
Pero, además, la unidad de La Fe aparece y desaparece en los presupuestos y a pesar que se cierran camas en La Fe, con la apertura de Alzira, nunca llegó a hacerse la unidad de cuidados paliativos en el Hospital La Fe.

Si hablamos de salud mental, el tema está presente siempre en el debate público.
Los afectados han entendido la participación como la entienden los consensos europeos, como la entienden los diferentes documentos de la Unión Europea que hablan de la participación de pacientes y afectados en la atención sanitaria, la participación quiere decir capacidad para decidir conjuntamente con la administración.
Y, entonces, plantean de manera decidida y contundente las necesidades reales de atención a la salud mental.
Pero, entonces ¿qué reciben por parte del gobierno del Partido Popular?
Pues reciben restricción presupuestaria.

Este año, tanto la asociación de Elche, con un programa en marcha de atención y la asociación de Alicante con otro programa en marcha de atención, con un coste y con una subvención en el año 2005 reciben un recorte presupuestario en los presupuestos de 2006, que ustedes ahora intentan corregir con una enmienda, pero que no llega con esos 20.
000 euros adicionales, no llega a los 42.
000 que está costando el programa de atención domiciliaria en la ciudad de Alicante, que es el único programa de atención domiciliaria para enfermos graves de salud mental que existe en toda la provincia de Alicante.
Entonces, es difícil que podamos apoyar una enmienda suya que no llega ni al 50% de incremento respecto al coste real que tiene tanto el programa de Elche como el de Alicante.

Entonces, ustedes no entienden la participación.
Ustedes entienden la participación como una cosa puramente formal, informan cuando informan a los consejos de salud; informan cuando informan a las asociaciones y no hay realmente.
.
.
Incluso restringen en la Ley de ordenación sanitaria, tanto las funciones del consejo de salud de la comunidad como de los consejos de área, ahora llamados de departamentos, y además cambian su composición de tal manera que ni tan siquiera la federación de municipios y provincias y los ayuntamientos tienen la representación que determinaba la Ley general de sanidad en los consejos de participación.

Mire, la participación es una cosa muy seria en una sociedad democrática avanzada y que, efectivamente, vela por los intereses de los afectados y más cuando esos afectados tienen problemas tan graves y tan poco resueltos como el caso de los enfermos mentales graves.
Yo no hablaría de satisfacción, porque hayan cinco unidades de atención a la salud mental y a la adolescencia.
Somos uno de los países europeos que tienen más retraso tanto en la educación para la salud en la escuela, como en el apoyo y en el diagnóstico precoz de los problemas de salud mental de los adolescentes.
Nunca se ha puesto en marcha un programa, como el recomendado por OMS Europa y que está en marcha en países como Holanda, Francia, Suecia o Dinamarca, de prevención y diagnóstico precoz de los riesgos de suicidio en los adolescentes.

No se puede hablar de satisfacción cuando tenemos un problema real sin resolver en nuestra sociedad.
Y es un gobierno que, a pesar de la propaganda, los datos son aplastantes.
Ni han incrementado los recursos de atención a las personas que necesitan cuidados especiales en el último período de su vida, sean enfermos de cáncer o de otras enfermedades graves.
El incremento que supone la apertura de Padre Jofré es de 16 camas más.
Y estamos hablando de una ciudad de más de 750.
000 habitantes.
No sale la ratio de 50 camas por millón de habitantes.
Entonces, ustedes pueden celebrarlo.
Los enfermos y sus familias, desgraciadamente, no lo pueden celebrar siempre.
Y hay cartas muy recientes en la prensa y, no son recortes de prensa, son cartas de familias que han vivido un proceso de cáncer con un paciente terminal en su casa y por mucha unidad de atención domiciliaria.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Vaya concluyendo ya, señora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

--Acabe ja--.
.
.
no hay los recursos adecuados.

Y si hablamos de drogodependencias, cuando en este momento nuestro país tiene los índices más altos de consumos de cannabis, de consumo de éxtasis y de cocaína, solo hay un país en todo el mundo que consuma tanto o más que España, que es Estados Unidos, no sé.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

--Acabe ja, senyora presidenta-- .
.
.
cómo puede hacer ese discurso autosatisfactorio y complaciente.

Todas nuestras enmiendas tienen como objetivo mejorar la calidad de la atención y poner más recursos encima de la mesa para las personas que tienen menos posibilidades de defender sus intereses por sí mismo, y que seguramente no irán a votar, y por eso no han sido su prioridad.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Mendoza.

Señor Clemente, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señora Mendoza, para este gobierno es evidente la prioridad de la sanidad.
Y yo le insisto: en el presupuesto se ve dónde un gobierno marca la prioridad, la puede marcar en determinadas facetas o en determinados sectores.
Y cuando un gobierno tiene el 39,73% de su presupuesto dedicado a la sanidad, evidentemente es que la sanidad es una prioridad para este gobierno.

Mire, la atención sociosanitaria, que se llama en este programa atención sanitaria de media y larga estancia, está dotado en este presupuesto con 59,3 millones de euros, lo cual viene a representar aproximadamente un 5% más que el año pasado.
La capacidad actual de los hospitales se incrementará.
Se amplía la capacidad de los hospitales, de 160 camas en el Hospital de la Magdalena, en 60 camas.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señorías, guarden silencio.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

.
.
.
lo cual viene a ser 200 camas más; el Hospital Doctor Moliner, 50 camas.
Total, 251 camas.
El Hospital San Vicente del Raspeig, 50 camas.
Un total de 199 camas.

En segundo lugar, se crearán 786 nuevas camas, que corresponden al Padre Jofré, recientemente inaugurado, al hospital sociosanitario Valencia-Campanar, al hospital sociosanitario Marina Alta-Denia y al hospital sociosanitario de Benidorm.
Todas estas actuaciones van a permitir pasar de las 490 camas aproximadamente que tenemos en este momento, a las 1.
436, lo cual supondrá 946 nuevas camas.

Hemos presentado, señoría, un plan para mejora de la atención domiciliaria, porque pensamos realmente que es un recurso que es bueno para la sanidad y es bueno para los pacientes.
Y realmente que los pacientes sean atendidos en su propio domicilio es algo que realmente ha impulsado este gobierno, los sucesivos gobiernos del Partido Popular y este gobierno más.
Y pensamos que es algo absolutamente positivo.

En cuanto a salud mental, que si estamos satisfechos, nosotros no vamos a estar satisfechos hasta que todos los valencianos tengan la sanidad que se merecen, absolutamente todos.
Y vamos a seguir trabajando para que esa sanidad siga mejorando, sobre todo, evidentemente, para colectivos como puede ser el de los enfermos mentales.

Pero sería justo reconocer, señoría, que en el año 1996 la Conselleria de Sanidad tenía en funcionamiento solo 57 unidades de salud mental.
En el año 2004, esta cifra llegó a 74.
De las 10 unidades de salud mental previstas en el plan director de salud mental y asistencia psiquiátrica de la Comunidad Valenciana, están en funcionamiento 8 unidades, señoría: en la Pobla Llarga, en Alcoy, Plaça de Dins, Benidorm-la Cala, Alicante-Campoamor, Alicante-San Blas, Elche-Raval, Torrevieja-la Mata y Orihuela II.
Adicionalmente, se creó, aunque no estaba en este compromiso, la unidad de salud mental de la Coma en Paterna.

Ha hecho usted referencia a las unidades de salud mental infantil.
Pues sí, se han creado 5 unidades de salud mental infantil: en Espartero-Alicante, Catarroja, en Castellón 9 de octubre, en Valencia-Benicalap y en Valencia-Guillem de Castro.

En el año 2001, había 2 hospitales de día, concretamente en la provincia de Castellón.
Al finalizar el año 2005, contamos además con un hospital de día en la Santa Faz en Alicante y otro en Valencia-Benicalap.
En el año 2001 había 236 unidades de hospitalización psiquiátrica, en la actualidad disponemos de 292.

Se ha puesto en marcha, como usted ha reconocido, es evidente, porque se inauguró el otro día, el hospital sociosanitario Padre Jofré.
Pero además, hemos ampliado los servicios de las unidades de hospitalización domiciliaria a enfermos de salud mental en el hospital de Sagunto, Játiva y Castellón.
*(So d'un mòbil)*

 

En los próximos años, dentro del programa construyendo salud, se van a poner en funcionamiento las siguientes unidades: unidad de salud mental en los centros de salud de Sedaví, Castellón, Castellón-Grao, Villajoyosa, Alicante-Campoamor, Santa Pola, San Vicente del Raspeig.
Hospitales de día en el centro de salud Valencia-Malvarrosa, Alicante y Parque Lo Morant.
Camas en unidades de hospitalización psiquiátrica: en l'Horta-Manises, en Elche, en Denia, en Torrevieja y en Elda.

Se ha creado el Consejo Asesor de Salud Mental, en el estarán representadas las administraciones públicas, las asociaciones de enfermos y sociedades científicos, así como los profesinales que trabajan en el campo de la salud mental.
Y está en proceso la transferencia de personal de las unidades de salud mental de la Diputación Provincial de Alicante.

Y por finalizar, en el tema de drogodependencias, realmente hay.
.
.
esta comunidad, señoría, es la única comunidad que ha considerado.
.
.
*(Remors)* Pues sí, es pionera, realmente.
Me alegro de que ya lo empiecen a reconocer.
Es pionera en considerar al drogodependiente como un enfermo, no como algo que hay que apartar del sistema sanitario, e integrarlo en el sistema sanitario.

En el plan autonómico de drogas, se han presupuestado 14,95 millones de euros en el 2006.
Se han incrementado los recursos: existen 61 unidades de prevención comunitarias creadas, 34 UCA, 7 unidades de desintoxicación.
.
.
Podría continuar, pero realmente me parece que a sus señorías no les interesa oír ni lo que se ha hecho ni lo que se va a hacer.
Aparentan preocuparse por la salud mental, aparentan preocuparse por los mayores, aparentan preocuparse por los enfermos drogodependientes, y lo único que quieren realmente con sus enmiendas es tener unos minutos para hacer aquí un discurso demagógico que no cala en la sociedad valenciana.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Muchas gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votación el bloque quinto de enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Pasamos al sexto bloque de enmiendas, comprendidas entre la 2.
757 a la 3.
022.
Tiene la palabra la señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Gracias, señora presidenta.

Las enmiendas que paso a defender corresponden a política de personal, también a nuevas prestaciones o nuevos servicios y a un tema, que es lo que más preocupa a la ciudadanía, que es el tema de las listas de espera.

En política de personal, creemos que ya es hora de pasar de las palabras a los hechos.
Creemos de verdad que no basta con decir que se cuenta con los profesionales, sino que hay que poner en marcha medidas adecuadas para garantizar una asistencia sanitaria de calidad, porque hablar de política personal es hablar de la calidad de la asistencia sanitaria.

Podríamos decir que en política de personal, la conselleria sufre el síndrome de la congelación: plantillas congeladas, salarios congelados y motivación de los profesionales congelada.
Diez años prometiendo la carrera profesional, parece ser que mañana va a haber ya un principio de acuerdo.
Pero, claro, nos llama mucho la atención que en ese acuerdo tan solo en el 2006 vaya a corresponder al 20%, demorándola hasta el 2010.
O sea, que hasta el 2010 no estará implantada la carrera profesional.

También nos preguntamos de dónde van a sacar el dinero, porque si a 30 de septiembre de 2005, en los presupuestos de este año tan solo hay 30 millones más, o sea, que ya en diciembre nos habremos pasado de lo que realmente han presupuesto para el 2006, no sabemos de dónde van a sacar el dinero.

Por lo tanto, creemos que si de verdad quieren hacer una verdadera política de recursos humanos, voten a favor de una enmienda que hemos presentado, cuantificada en 80 millones.

Miren, estas enmiendas pretenden sobre todo dignificar las condiciones de trabajo de los profesionales.
Por eso pedimos de forma clara que las tarjetas asignadas para cada médico de familia no superen las 1.
400, porque es lo que todas las sociedades recomiendan para prestar una asistencia sanitaria de calidad.
En estos momentos, aunque el tope se cifra en 1.
800, hay médicos que tienen 1.
900, 2.
000, 2.
100, 2.
200.
También que las tarjetas asignadas a cada pediatra no supere las cifra de 850.

Sobre todo creemos que es importante cubrir las vacantes cuando se van de vacaciones.
No es tolerable que este año, en el verano, tan solo se sustituyera el 16% de los médicos de hospitales que se fueron de vacaciones en la provincia de Alicante, el 10% en Castellón y el 10% en Valencia.

Es urgente revisar las plantillas.
No puede ser que los interinos estén.
.
.
.
que los de cúmulos de tareas estén más de seis meses, estén años y años, sino que hay pasarlos a interinos cuando lleven más de seis meses.

Sobre todo creemos que lo importante es la planificación para saber qué necesidades tenemos.
Por lo tanto, elaborar el libro blanco de las profesiones sanitarias creemos que es importantísimo.

También la formación y la investigación debe ser una obligación de la conselleria.
Y, por tanto, se deben establecer períodos sabáticos para la realización de actividades de formación y/o investigación.

En cuanto a las listas de espera, la garantía de no demora, tantas veces publicitada, la verdad es que es una tomadura de pelo.
A ustedes, que les gustan tanto las encuestas, deberían leer los datos del barómetro sanitario del año 2004, donde de forma muy clara dice que el 32,1% de los valencianos fueron atendidos tras tres o más meses desde la solicitud de cita, cuando el global del estado fue del 29%.
Pero es que el 62,6% de los encuestados opinan que las listas de espera siguen igual o han empeorado en la Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, en junio de 2004, tanto el presidente Camps como el señor Rambla, presentaron a bombo y platillo un plan de no demora, aquello que decía que nadie esperaría más de diez días para ir al especialista o para hacerse una prueba diagnóstica y 45 días para intervenciones quirúrgicas.
Todo el mundo sabe, cuando se dice esto, que eso es mentira.
Y por eso ustedes no quieren aprobar la normativa para que esta garantía de no demora sea real y no sea ficticia.

Creemos que es importantísimo, además, el derecho de las personas a tener una cita cierta.
O sea, no es de recibo que cuando una persona va a entregar su papel para una cita, le digan: "Ya le avisaremos".
Eso permite un tiempo de un mes, de dos meses, que es el tiempo que no se contabiliza, pero que sí que está.
Por lo tanto, un certificado cuando da su cita para que eso sea garantía, si no se cumplen los plazos, para que pueda reclamar o pueda ir a otro centro hospitalario.

Creemos, además, que es importante para disminuir las listas de espera.
.
.
Ya le presentamos una interpelación al conseller, con una moción subsiguiente, donde decíamos de forma clara lo que se podía hacer para disminuir las listas de espera.
Eran propuestas concretas, como concertar entre centros públicos, también la puesta en funcionamiento de las consultas de alta resolución.
Y también creemos que es importante la creación de un comité de evaluación de la gestión de las listas de espera, integrado por expertos, sociedad científica, agentes sociales, administración sanitaria y grupos parlamentarios.

No es tolerable que un tema que es el que más preocupa a los valencianos y a las valencianas, el Partido Popular, de forma reiterada, esté hablando de la garantía de no demora, cuando sabe que no ha desarrollado la normativa, y hoy, si no aprueban estas enmiendas, quiere decir que no la van a desarrollar.
Por lo tanto, le pedimos que aprueben estas enmiendas, que son serias y rigurosas, para que de verdad los valencianos y valencianas vean que uno de sus principales problemas se les da respuesta, porque hasta este momento no se les ha dado.

Hay otro tema que creemos que también es importante, porque mucho hablar.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Vaya concluyendo, señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

.
.
.
de lo pioneros que somos en esta comunidad, pero la verdad es que les debería dar un poco de vergüenza de ser la última comunidad en indicadores y en prestaciones sanitarias, y la comunidad más endeudada de todo el estado español.

Y para que no me diga aquello de la salud bucodental.
.
.
(*La senyora diputada continua parlant sense micròfon)*

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Llinares.

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Muy bien.
Muchas gracias, señora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señor Clemente, tiene la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Yo, por empezar por el final, señora Llinares, le recordaré que el plan de garantía de no demora estaba en la ley de ordenación sanitaria que se debatió en las Cortes y que ustedes votaron en contra.
Me resulta, una vez más, chocante sus contradicciones constantes de que votaron ustedes en contra del plan de garantía de no demora y ahora planteen numerosas enmiendan que exijan el cumplimiento del plan de garantía de no demora, cuando en principio a ustedes no les parecía adecuado.

Y mire, en cuanto al personal, la carrera profesional, a pesar suyo también, está avanzando, y está avanzando con el consenso de Comisiones, del Csif, del Satse, del SAE, de UGT, del Sindicato de Trabajadores del País Valenciano, etcétera, etcétera.
Y realmente ustedes lo que lamentan es haberse quedado fuera, el haber quedado en evidencia porque tuvieron la posibilidad de respaldar en estas Cortes esta iniciativa, que era la carrera profesional, algo demandado por todos los profesionales, y que ustedes dijeron que no, aduciendo que no existía --creo recordar-- contenido presupuestario.
Pedían entonces que hubiera un contenido de 10 millones de euros.
Existen en este presupuesto 12 millones de euros de compromiso, y ahora ustedes piden 80.
Si pusiéramos 80, ustedes pedirían 120, etcétera, etcétera.

Pero, bueno, en cuanto a la plantilla, mire, este Gobierno está trabajando muy, con mucha intensidad para mejorar la estabilidad laboral de los profesionales de nuestra sanidad.
En las plazas, en aquellas plazas que están vacantes y que están ocupadas en la actualidad por el sistema de acúmulo de tareas, en lo que es especializada se crearon, solamente en 2003, 899 puestos de trabajo.
La introducción en las nóminas de nuestros profesionales de dos nuevos conceptos retributivos, como son el pago individualizado por la tarjeta de acción primaria, desde enero del 2004.
.
.
Por cierto, que recientemente en esta comisión, en la Ley de acompañamiento se ha aprobado la reasignación de pacientes a los médicos que hasta ahora era de cada tres meses y ahora ya va a ser.
.
.
, a partir de ahora, cada mes, pero continuar con la.
.
.
Realmente se ha hecho un esfuerzo importante para mejorar las retribuciones en guardias y en atención continuada que llega a mejoras retributivas que van del 35 al 55%.
Existe un compromiso de la Generalitat, en los acuerdos de la mesa sectorial, en lo referente a la mejora de la accesibilidad, que en equipos de atención primaria el número de tarjetas asignadas por cada médico de familia sea de unas 1.
500 más un 15%, y en los pediatras, de 900 más un 15%.

En este momento se está concluyendo un proceso extraordinario de empleo que regularizará la situación de más de 8.
000 trabajadores del sistema sanitario público.
Estamos hablando de que en el próximo año desaparecerán unos 10.
000 empleos temporales en la sanidad, lo cual nos dará una temporalidad que estará por debajo del 3%.
Realmente pensamos que, sin ningún tipo de triunfalismos, sería justo que ustedes reconocieran el esfuerzo que también en materia de personal está realizando este Gobierno con los profesionales de la sanidad.

En cuanto a las listas de espera, evidentemente, señorías, nosotros querríamos que una persona que necesitara operarse se operara al día siguiente, pero ya le digo, después de recordarle su poca aportación en ese Plan de garantía de no demora que ahora ustedes reivindican y que tiene un presupuesto para el 2004-2006 de 126 millones de euros, el decirle que sí que está, ya está puesto en marcha por parte de la Conselleria de Sanidad, se va a poner en marcha el autoconcierto, que va a suponer incrementar la actividad quirúrgica de un hospital mediante jornadas especiales mejorando así el rendimiento de nuestra red asistencial hospitalaria, lo cual supone, además, y nos parece lógico, premiar económicamente a los profesionales de todos los colectivos que se acojan a este programa.
Pensamos que es una idea, y a usted hace un momento le ha parecido positiva, que se va a poner en marcha en nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votación del bloque sexto de enmiendas.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
9.

Vamos a pasar al bloque séptimo.
La señora Llinares tiene la palabra.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Gracias, señora presidenta.

El bloque de enmiendas que paso a defender corresponde.
.
.
para dar respuesta a la insuficiencia de recursos en la atención a las urgencias y a las emergencias, a prestaciones externas y a prestaciones farmacéuticas.

Por mucho que el señor portavoz hable constantemente de la cantidad de Samu que tenemos ahora y de los que no teníamos, yo, para que no me lo diga, le voy a insistir que hay una grave carencia en la atención a las urgencias y a las emergencias.
Pregunte usted cuántas denuncias existen por haber reclamado Samu y no haber asistido.
Recuerde usted el verano pasado que un chico joven murió desde un traslado del Peset a la Fe porque no pudieron.
.
.
, no llegó un Samu en el tiempo adecuado porque estaban todos ocupados.

Por lo tanto, hemos pedido siete nueve Samu y los continuaremos pidiendo.
Porque no es comparable un soporte vital básico con un Samu, porque muchas veces ha ido un soporte vital básico y han tenido que estar esperando a que llegase el Samu.
Por lo tanto, los vamos a continuar pidiendo como hemos pedido en esta ocasión siete Samu para zonas importantísimas, porque son una necesidad y una prioridad y, si no, hable usted con el alcalde de Benidorm y le dirá si hace falta el Samu en Benidorm para esa comarca, o el alcalde de los Serranos, o el de Elx, o el del Rincón de Ademúz o el de Grau-Castellón, o el de Els Ports, o el de L'Alcoià.
Hablen ustedes y les dirán las necesidades de sus municipios.

Pero es que, además, no solamente Samu, sino que hace falta aumentar los puntos de atención continuada dotándolos de los recursos humanos y tecnológicos adecuados para facilitar el acceso también a pruebas complementarias de analítica y radiología para evitar también derivaciones innecesarias a los servicios de urgencias de hospitales de los que usted siempre se quejan de que están colapsados.

También hace falta aumentar las camas de cuidados intensivos.
También una formación en soporte vital básico, tanto para la población en general como para las fuerzas de seguridad.
También dotación de desfibriladores semiautomáticos en todos los puntos de atención continuada en concentración de población como campos de fútbol, polideportivos, etcétera.
Y eso está en muchas comunidades, y eso, además, funciona.
Por lo tanto, no entendemos su obstinación en no votar que sí a nuestras enmiendas.

Hablando de prestaciones externas, la verdad es que hablar de prestaciones externas es hablar de conciertos con empresas privadas, pero también es hablar de despilfarro y de sobrecostes.
Con el dinero público permite al sector privado alcanzar tecnología y conocimientos y cuantiosos beneficios.
Y, al mismo tiempo, descapitalizar y arruinar la sanidad pública, que es lo que está pasando en esta comunidad.

Tienen la desfachatez de justificar la externalización de los servicios buscando reducir costes cuando todos los datos demuestran lo contrario.
Lo que está claro es que son incapaces de garantizar, de primar el interés general por encima del interés particular.

Mire, en el capítulo II, prestaciones externas, hemos pasado de 89 millones de euros en los presupuestos del 2001, a 257 en el 2006, es decir, un aumento del 130,19%.
Pero es que, además, se han gastado 108 millones más de lo presupuestado desde el 2001 al 2004, que son los últimos datos que tenemos.
Y usted, además, antes.
.
.
Y voy a hacer referencia a que decía lo importante que era el capítulo de atención sociosanitaria que le dedicaban 59,3 millones de euros.
Pues mire, se han gastado, en tres años, 108 millones más de lo presupuestado.
Ustedes mismos saquen sus conclusiones.

Pero es que, además, lo que es escandaloso es que dentro del mismo capítulo pero sin saber a qué corresponde, porque usted siempre habla de hemodiálisis, de conciertos con especialistas, conciertos con centros hospitalarios.
.
.
y no habla de otros servicios.
Y en el tema de "otros servicios" hemos pasado de 31 millones en el 2003 a 93,7 millones en el 2006, es decir, un aumento del 198,6%.
Y le hablo de esos años, del 2003 al 2006, por aquello de que no eche la culpa del despilfarro y de los sobrecostes, que también, que también, al anterior gobierno del señor Zaplana, pero también ustedes están muy, muy por encima de lo que se gastó en esos años.

Un caso sin precedentes es el concierto de resonancias magnéticas.
Mire, adjudicadas mediante concierto 2001-2008 por 127 millones de euros, se han gastado del 2001 al 2004 108,5 millones de euros, cuando tenían que haberse gastado 53,5.
Es decir, en cuatro años un sobrecoste de 55 millones de euros.
Y estamos hablando de sobrecostes.
También váyase al capítulo tan importante para ustedes de atención sociosanitaria de 59,3 millones de euros.

Como les parecía poco, además ahora deciden ampliar y ceden la atención a los enfermos oncológicos del departamento 16 de Villajoyosa, también mediante concierto, a una empresa privada, a la empresa Beanaca.

Por lo tanto, nosotros pedimos que se cree el servicio de atención integral para los enfermos oncológicos del departamento 16 en el hospital de Villajoyosa; que además tengan preferencia las entidades sin ánimo de lucro con la firma de convenios y conciertos con la conselleria; que además también, para que nuestros hospitales de verdad tengan tecnología, implantar un Pet-Tac en el hospital Peset y otro en el hospital de Castellón.

Y, mire, de prestaciones farmacéuticas, la verdad es que el descontrol es la norma.
Entre 2003 y 2005, hasta el 30 de octubre del 2005 se han gastado 954,5 millones más de lo presupuestado.
Hasta octubre del 2005, llevan 1.
049 millones gastados, o sea que terminaremos el año más o menos con 1.
200 millones, y este año presupuestan 1.
002 millones.
¿Alguien con un poco de sentido común se puede creer estas cifras?

Y, además, ustedes, en vez de decir que la ley aprobada por el ministerio.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Vaya terminando, señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

.
.
.
es una ley que va a permitir y que está permitiendo moderar el gasto farmacéutico, ustedes lo único que hacen es boicotear todas las iniciativas haciendo gala de una irresponsabilidad, desde luego, que nos parece intolerable y inconcebible.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Le pedimos seriedad, rigor.
.
.
*(La senyora diputada continua parlant sense micròfon)*

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señor Clemente, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

.
.
.
*(Inoïble)*, señora Llinares, y hablar de rigor y de seriedad.
El que ustedes pidan.
.
.
, me resulta una vez más contradictorio el que ustedes pidan en una de sus enmiendas un control de los medicamentos que se dispensan a través de Internet, y acabe el Gobierno de presentar una medida por la cual se van a dispensar medicamentos a través de Internet, pues, me parece, como mínimo, una vez más.
.
.
*(una diputada, sense micròfon, diu: "No, es que no es igual.
")* chocante.

Mire, lógicamente los alcaldes piden para sus pueblos y para sus poblaciones lo mejor, y piden cada vez más.
Lo que pasa es que, evidentemente, la conselleria tiene que ordenar los recursos existentes y tiene que marcar una serie de prioridades.
Los alcaldes, lógicamente, pedirían que existiera un Samu en cada esquina.
Pero lo que ocurre, señora Llinares, es que aunque usted.
.
.
Ya sé que le gusta oírlo y yo se lo repito: hemos pasado de dos Samu en el año 1995, a 41 ahora.
Unidades de soporte vital básico hay 92, 92 unidades.
*(Remors)* Además, existen tres vehículos de asistencia múltiple a víctimas.
La ratio que tenemos, lo que podemos comparar con fuera, es de una Samu por cada 110.
000 ciudadanos y de una unidad de soporte vital básico por cada 50.
000 valencianos.
Realmente estamos hablando de cifras que son claras y que son contundentes de ver realmente el esfuerzo que se está haciendo.

Insiste usted en el capítulo de conciertos.
Mire, los conciertos están realizando una actividad sanitaria necesaria para los valencianos.
La realidad es que del año pasado a este se ha incrementado en un 8,26%, pasando de 237 a 257 millones de euros.
No sé usted de dónde sacará las cifras.
Y realmente, por ejemplo, si cogemos el caso de los enfermos de diálisis, es que ha habido un crecimiento de los pacientes.
Se ha pasado de 1.
200 pacientes a 2.
000 pacientes.
.
.
*(Una diputada, sense micròfon, diu: "Yo no le hablo de diálisis".
)* Bueno, ¡pues no hablemos de diálisis!
Le puedo hablar del transporte sanitario, pero es que a usted no le gusta decir que se ha mejorado la diálisis, ni le gusta oír que hay muchas más Samu que había, que hay más unidades de soporte vital básico, que ustedes, realmente, cuando estaban gobernando lo tenían esto absolutamente descuidado, y la preocupación les llega cuando llegan ustedes a la oposición; *(veus)* que su política farmacéutica, señora Llinares, era un absoluto desastre, porque cuando estamos hablando de que estamos teniendo incrementos, en este momento.
.
.
, los incrementos medios de los gobiernos del Partido Popular, estamos en el 9,7%, estamos hablando de que ustedes tenían unos incrementos del 14,5%.
.
.
*(Una diputada, sense micròfon, diu: "Diez años!
")*.
En este momento, en la Comunidad Valenciana, la factura farmacéutica ha crecido un 7,5%.
Es el mejor resultado de los últimos 7 años, señora Llinares.
.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señores diputados, guarden silencio, por favor.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Yo, desde luego, me gustaría realmente que guardaran ustedes el mismo silencio que yo guardo cuando intervienen ustedes pero, evidentemente, parece ser que por más que insista es absolutamente imposible.
*(Remors)*

 

Realmente, lo que ocurre es que como no les gusta oír las verdades, pues prefieren hablar entre ustedes para así.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señor.
.
.
Perdón.
Si no guardan silencio voy a tener que darle más tiempo al orador que está interviniendo.
Sean respetuosos como los demás están siendo respetuosos cuando ustedes intervienen.

Nada más y muchas gracias.

Puede continuar.
*(Veus.
Una diputada diu: "No, si no has parat, no has parat en tota la vesprada".
Rialles)*

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, como les iba diciendo.
Y realmente, esta contención que se está realizando del gasto farmacéutico es todavía más meritoria teniendo en cuenta variables que están ahí y que ustedes deberían conocer y reconocer, como son el que existe una población inmigrante que hay que atender, que ustedes con mucha alegría les dan papeles pero no les dan otros papeles.
Y ustedes tampoco reconocen ni apoyan la política que está realizando el gobierno del presidente Camps de atención a los desplazados.
Y que tenemos afortunadamente una pirámide poblacional que realmente cada vez hay más personas mayores en nuestra comunidad.
Y todo esto lo estamos haciendo exclusivamente con los recursos de la Conselleria de Sanidad, exclusivamente con los recursos de lo que pagan los valencianos, cuando realmente lo que sería coherente y lo que sería serio es que fuera algo que fuera atendido por el gobierno de todos los españoles.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votar el séptimo bloque de enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Vamos a debatir el bloque ocho, y tiene la palabra el señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

 

Me corresponde defender el último grupo de enmiendas del Partido Socialista, que son las correspondientes al programa 412.
22.
Todas ellas tienen como único objetivo que no es otro que el de incitar al gobierno del Partido Popular para que acelere la construcción de los centros de salud que faltan, para que todos los ciudadanos puedan recibir unas prestaciones sanitarias en las debidas condiciones y de calidad.

Para defender las enmiendas lo primero es justificar los motivos por los que las hemos presentado.
Básicamente lo han sido por dos razones.
En primer lugar, por la incapacidad manifiesta del actual gobierno de cumplir sus promesas, en este caso, de garantizar a todos los valencianos las mismas prestaciones sanitarias, ofreciéndoles la cobertura del nuevo modelo de atención primaria, cosa que, como todos sabemos, actualmente no ocurre.
Y en segundo lugar, por el incumplimiento año tras año de las previsiones presupuestarias en materia de construcción y reforma de los centros de salud de atención primaria, engañando así con absoluta impunidad a cientos de miles de ciudadanos.
Explicaré sucintamente estas dos razones.

Respecto a la primera, decir que en los diez años de gobierno del Partido Popular, primero con Zaplana y ahora con Francisco Camps, son la viva expresión del incumplimento de proporcionar la cobertura del modelo de atención primaria a todos los valencianos, constatando con ello el fracaso de su política y, en el caso que nos ocupa, en materia sanitaria.

Cuando en el año 1995 dejó de gobernar el Partido Socialista, la cobertura del modelo de atención primaria llegaba al 70% de la población.
Hoy, diez años después de gobierno del Partido Popular, tan solo se ha incrementado 19 puntos, llegando la cobertura al 89% de la población, estando, pues, aún muy lejos del cien por cien y perjudicando con ello a 415.
000 valencianos que actualmente no se benefician de las ventajas del nuevo modelo de atención primaria.

Esta situación de incapacidad manifiesta de resolver la cuestión decimos que perjudica ostensiblemente a determinadas áreas de salud, en concreto al área 8, Valencia y su área metropolitana, con el 61% de cobertura; el área 19, Elche, con un 66% de cobertura; el área 18, de Alicante capital, con una cobertura del 72%, y el área 2, zona de Castellón y municipios próximos, con el 86% de cobertura.

Por tanto, se puede concluir en el notorio incumplimiento de la promesa que el presidente Camps hizo en su discurso de investidura, cuando afirmó garantizar la cobertura del modelo de atención primaria al cien por cien de los ciudadanos en la presente legislatura.

Señor Clemente, yo no llevo tanto tiempo como usted en estas Cortes, pero he tenido ocasión de leer los discursos de las sesiones, los diarios de sesiones, y respecto a la cobertura, ustedes llevan once años diciendo lo mismo, que van a llegar al cien por cien de cobertura, y como he dicho, todavía están muy lejos de ello.

En lo que va de mandato la realidad es que tan solo se ha incrementado en tres décimas el porcentaje de población cubierta, y vista la propuesta de presupuestos, lamentablemente corroboramos una vez más la voluntad expresa de renuncia de alcanzar este objetivo por parte del gobierno actual.

La segunda razón que justifica la presentación de nuestras enmiendas es el incumplimiento reiterado de las previsiones presupuestarias.
Así, si escogiéramos el dato de la cantidad presupuestada desde el primer presupuesto del PP en el año 1996 hasta el último ejercicio presupuestario cerrado, es decir, el 2004, de los 314 millones presupuestados tan solo 216 millones han sido finalmente la cantidad invertida.
Ha habido, pues, un fallido cercano a los 100 millones.
Y si escogemos el último ejercicio, me refiero al año pasado, vemos que de los 45 millones presupuestados en este programa tan solo se han ejecutado 30, dejando, pues, 15 millones sin invertir.

Por tanto, un evidente fracaso en esta materia por parte del gobierno del presidente Camps, que deja en evidencia las tesis triunfalistas que machaconamente oímos todos los jueves en esta cámara.

Permítanme, señorías, una última crítica al presupuesto en esta materia.
Me refiero al sistema ampliado este año que yo calificaría de perverso, pues la inclusión de veinte municipios en el presupuesto, con una inversión prevista de 50.
000 y 100.
00 euros para cada uno de ellos, para construir nuevos centros de salud, no puede calificarse de otra forma, pues encubre un posicionamiento político de Camps de cara a su posible designación como candidato a las próximas elecciones o un intento del titular de la conselleria de procurar contentar a numerosos municipios descontentos con la falta de inversiones sanitarias en sus municipios, procurando no ahondar en la herida abierta de la división existente en el Partido Popular.

En fin, no sabemos el porqué, pero lo que sí que sabemos es lo escandalosa que resulta esta previsión tan atípica y anormal efectuada en el presupuesto.

Por todas estas razones, el Grupo Socialista, no conforme con el presupuesto presentado por el gobierno del PP, ha formulado estas enmiendas, que contienen 65 actuaciones con el objeto de posibilitar la construcción de nuevos centros de salud, así como la modificación y ampliación de otros centros que, dado su estado avanzado de deterioro, requieren actuaciones urgentes para su reforma.

Por ello solicitamos la construcción de nuevos centros en las áreas de salud con menor cobertura del modelo de atención primaria, me refiero a las ciudades de Castellón, Valencia, Alicante y Elche.
En unos casos la solicitud viene en enmiendas de adición, y en otros a través de enmiendas de modificación, incrementando las ridículas cantidades consignadas, que a todas luces son insuficientes por las necesidades existentes.

Así, para el área 8, zona metropolitana de Valencia, pedimos 5 millones y medio.
Para las áreas 18 y 19, Alicante y Elche, solicitamos 5 millones más.
Y para el área 2, de Castellón, solicitamos 5 millones.
Con estas cantidades nos acercaríamos a cumplir el objetivo el próximo año de garantizar la cobertura del cien por cien del modelo de atención primaria a todos los valencianos.

Nada más.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Polo.

Señor Clemente, tiene la palabra.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

La incapacidad manifiesta es la de una oposición que continúa año tras año con un discurso absolutamente catastrofista y alejado totalmente de la realidad.

Realmente, señor Polo, le han dado a usted un caramelo envenenado al pasarle a usted los temas de los centros de salud, porque desde luego es donde se ve, en atención primaria, claramente la diferencia entre los gobiernos del Partido Socialista y los gobiernos del Partido Popular.
Y la realidad es que ustedes en el año 95 --y aunque la señora Llinares se moleste, el señor Polo ha hecho referencia a lo que había en el año 95--, en el año 95 habían 142 centros de salud, 78 transferidos por el Insalud y solo 64 realizados por el gobierno socialista.
Actualmente, señorías, hay 113 centros de salud, más 15 consultorios.
En este momento, señorías.
*(Remors)*

 

La realidad es que existía una cobertura en el año 95 del 68,53%.
La evolución ha sido la siguiente, por provincias.
En Alicante, en la actualidad, el 88%; en Castellón, el 89%, y en Valencia, el 95%.
En esta legislatura, señorías, solamente en esta legislatura, llevamos 24 nuevos centros de salud.

Y desde luego, los compromisos electorales para este gobierno y los compromisos electorales del presidente Camps son sagrados y se van a cumplir en su totalidad.
Mire, y además se va a realizar esa cobertura a la cual usted hacía referencia del cien por cien, se va a realizar a lo largo de esta VI Legislatura.
Realmente es que a ustedes les duele, les duele porque los compromisos son para cumplirse.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señores diputados, guarden silencio.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

.
.
.
Y desde luego, el tener que explicar una vez más que los presupuestos son plurianuales y que hay partidas designadas el proyecto, a la redacción del proyecto, que hay esas partidas destinadas a la obra y que hay otras partidas destinadas a la puesta en funcionamiento, realmente, aunque sea reiterativo, debe ser absolutamente preciso, porque cada año nos vuelven ustedes a salir con la misma soflama.

Miren, señorías, no se preocupen ustedes por el presidente Camps.
Yo creo que deben ustedes preocuparse más bien por el señor Pla y por el señor Rubio, porque es que cuando ocurre cualquier cosa, automáticamente le mueven la silla, y en algunos casos con bromitas de ministros incluidas.
Nosotros, desde luego, funcionamos perfectamente.
No sé si su candidato llegará a las elecciones.
.
.
*(Veus)*

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Señora Llinares, por favor.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

.
.
.
Pero desde luego nuestro presidente sí que llegará.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señor Clemente.

Vamos a pasar a votación.
*(Remors)* Se pasa a votación el bloque séptimo de enmiendas.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Señor Clemente, las enmiendas del Grupo Parlamentario Popular ¿se pasan directamente.
.
.
?

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Las pasamos a votación, señora presidenta, gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Muchas gracias.

Enmiendas 3.
173 a 3.
182, del Grupo Parlamentario Popular.
*(Remors)* Digan cuáles.
*(Remors)*

 

¿Votos a favor de la 3.
173?
Por unanimidad.

¿Votos a favor de la 3.
174?
9.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
7.

¿Votos a favor de la 3.
175?
Unanimidad.

¿Votos a favor de la 3.
176?
9.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
7.

¿Votos a favor de la 3.
177?
9.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
7.

¿Votos a favor de la 3.
178?
9.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
7.

¿Votos a favor de la 3.
179?
9.
¿Votos en contra?
7.

¿Votos a favor de la 3.
180?
9.
¿En contra?
7.

¿Votos a favor de la 3.
181?
9.
¿En contra?
¿Abstenciones?
7.

¿Votos a favor de la sección 10?
*(Remors)*

 

Repetimos la votación.
¿Votos a favor de la 3.
182?
9.
¿Votos en contra?
7.
Igual que la anterior.

¿Votos a favor de la sección 10?
9.
¿En contra?
7.

De l'Instituto Evaluación Prácticas Sanitarias, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Nada más, señorías.
Les recuerdo a sus señorías que se reanudará la sesión mañana a las diez.
Sean puntuales.
A las diez en punto.

*(Remors)* ¿Se mantienen vivas?
De acuerdo.

¿Se mantienen por parte de Izquierda Unida las enmiendas?

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

¿Las enmiendas que he defendido.
.
.
?
Claro.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Es que no lo dice.
Si no lo dice.
.
.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Es que si no lo digo aquí las presentaré igual y se mantendrán.
*(Rialles i remors)* 

 

 

*(Se suspén la reunió a les 18 hores i 55 minuts)*