Afers%20Europeus%604959.05.07%20macro.html





Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 7 de maig de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor David Francisco Serra Cervera.
Reunió número 6.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
el secretario en funciones va a pasar lista para ver y validar el quórum y comenzar con las preguntas conforme indica el orden del día.

Señor secretario, tiene la palabra.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Vamos a pasar al orden del día.

El primer punto, como todos ustedes saben -por favor-, es: lectura y aprobación.
.
.
, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Si hi ha alguna de les seues senyories que vol fer alguna excepció o manifestar alguna disconformitat en l'acta.
I com ningú diu res, la donem per aprovada.

Preguntes

El senyor president:

I passem ja directament al punt número 2 començant amb el torn de preguntes.
La primera pregunta és la pregunta número 657, formulada pel diputat Enric Xavier Morera Català, del Grup Parlamentari Compromís, que està feta en el seu moment al conseller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua sobre la distribució dels fons Feder, però lògicament en este cas, dins de la facultat que té relacions amb Les Corts i el govern valencià, entenc que l'honorable conseller d'Hisenda i Administració Pública és qui l'ha de respondre.

Per tant, senyor Català.
.
.

El senyor Morera Català:

Amb la vènia, senyor president, una prèvia, i és que m'hauré d'absentar en els moments que se substancien les preguntes posteriors, no per descortesia, sinó perquè tenim Junta de Síndics.

El senyor president:

Que sàpiguen les seues senyories que quan se substancien les preguntes, suspendrem la comissió amb la compareixença que queda durant un temps, al voltant d'uns trenta o quaranta minuts perquè els membres que estan en la Junta de Portaveus, que en este cas tant el senyor Morera, com el representant del Grup d'Esquerra Unida puguen estar en la compareixença que se substanciarà en l'últim punt de l'ordre del dia.
És una pràctica habitual, com tots vostés saben, que quan se reunix la Junta de Portaveus, les comissions que n'hi han, si alguna de les persones que n'hi han en formen part, queda ajornada.

Moltíssimes gràcies, senyor Morera, i que sàpiga que molt gustosament esperarem que vosté se reincorpore a esta comissió per tant com ha d'aportar a esta com hem pogut vore al llarg de totes les sessions.

Senyor Morera, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

És un honor i un plaer poder comptar amb la presència del conseller d'hisenda, sobretot per a parlar de la distribució d'uns fons, 70 milions, que a les exhaurides arques de La Generalitat, del Consell, va a vindre molt bé.
I tenint en compte que no tenim pràcticament ni un euro per a polítiques actives d'ocupació o per a investigació per als sectors productius, estos 70 milions vénen molt bé.

Aleshores, més que preguntar-li, que n'hi ha un punt, sobre per què se'ns ha retallat una sèrie de recursos que teníem en el programa operatiu, crec que és l'anterior, l'anterior al 2007-2013, però bé, en tot cas, la pregunta és: ¿quins criteris, amb quina finalitat se van a destinar estos 70 milions d'euros?
Si són fons finalistes o si se van a poder distribuir d'una manera.
.
.
en funció dels interessos i dels objectius que se puga delimitar per part del Consell.
Però sí que m'agradaria saber estos 70 milions d'euros si han arribat i quina va a ser la distribució d'ells.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Morera.

En relación a la pregunta que formula, quiero hacer varias aclaraciones, quiero explicar cómo funciona el programa Feder, de fondo europeo de desarrollo regional.

La Generalitat está desarrollando o está realizando en el actual programa operativo, periodo 2007-2013, distintas inversiones o distintos proyectos que impulsan planes y actuaciones con unos ejes estratégicos concreto de este programa operativo.

En primer lugar, el I+D+I, educación social e información y tecnologías de la información y de la comunicación a la que se destinan 190,2 millones de euros, lo que representa un 31% de los fondos de este programa.

En segundo lugar, Feder se dedica en este programa operativo al desarrollo e innovación empresarial, que cuenta con una cantidad de 177,8 millones de euros, lo que supone un 29% de los fondos Feder.

En tercer lugar, se impulsa o se incentiva el medio ambiente, el entorno natural, los recursos hídricos y la prevención de riesgos, con un total de 7,6 millones de euros, lo que representa un 13%.

En cuarto lugar, también se incentiva el transporte y la energía, con 85,6 millones, lo que supone un 14%.

Y, por último, el desarrollo sostenible, local y urbano, con 40,2 millones, un 6,7%.

Son estrategias que Europa considera importantes y que, a propuesta de la comunidad, se decide a cabo y que se plasma en el programa operativo 2007-2013.
Europa aporta el 80% de los fondos y la región -la Comunidad Valenciana-, el 20%.
El 80% supone 595,1 millones de euros y el 20%, 148,8 millones de euros.

Voy a explicar de forma cronológica los pasos que se siguen con estos programas Feder.
En primer lugar, se realiza el desembolso efectivo a los beneficiarios que han de ejecutar el gasto y estos gastos y estos proyectos o estos incentivos o estas propuestas deben cumplir los criterios de elegibilidad para los fondos de acuerdo con la normativa comunitaria, como he comentado anteriormente.
Es decir, que cada uno de los proyectos que se ejecuta con cargo a fondos europeos por los beneficiarios, que son los institutos, las empresas, las instituciones, ha de estar pagado previamente.
Es decir, desde La Generalitat, todo proyecto que se certifica a Bruselas está ya ejecutado, verificado por La Generalitat y pagado previamente.

Una vez que los proyectos se envían a Bruselas, la Comisión Europea lo que hace es.
.
.
, realiza los ingresos en la tesorería del estado, es decir, la Comisión Europea verifica que los proyectos se adecuan a la normativa comunitaria y se han ejecutado correctamente, y se han justificado y motivado de forma suficiente.

A partir de ahí, esos proyectos previamente ya se han pagado por parte de La Generalitat a los beneficiarios y la Comisión Europea, una vez verificados estos extremos, realiza los ingresos en la tesorería del estado a medida que revisa estas certificaciones y de acuerdo con el procedimiento de pagos establecido.

Una vez se recibe este dinero en el tesoro del estado, se hace una comprobación y se distribuye a las comunidades autónomas en función de las certificaciones de gasto realizadas por cada una de ellas en función de un calendario de certificaciones anuales.

El proceso de transferencia de fondos está delimitado y estandarizado por los reglamentos europeos y dentro del marco del programa operativo, como he dicho, 2007-2013.

Los ingresos que llegan en definitiva a las arcas de La Generalitat computan como un ingreso procedente de la Unión Europea, pero es un ingreso más, no es un ingreso finalista, por cuanto.
.
.
, con cargo a los presupuestos de La Generalitat ya se han realizado los pagos oportunos para poder certificar.

Dentro de los ingresos de La Generalitat está el conjunto de ingresos para hacer frente al conjunto de gastos y de pagos sin que, por tanto, se distribuyan entre los proyectos cuya ejecución ha contribuido a la recepción de estos recursos, que es lo que creo yo que ha entendido usted, señor Morera, al tenor de su pregunta.

Los abonos, en definitiva, que se han recibido en la tesorería con cargo al Feder, así como los que se vayan recibiendo en adelante, no se distribuyen ni por proyecto ni por actuaciones, ni por gestores ni por beneficiarios que correspondan a las partidas que ya han sido previamente presupuestas, ejecutadas y pagadas con cargo a la administración y, por consiguiente, se le tienen que dar a estos fondos europeos el mismo destino que el resto de ingresos.

Y, bueno, estos fondos se corresponden con proyectos a ejecutar, y por lo tanto a distribuir.
.
.
, sino que estos, como he dicho, estos proyectos ya se han ejecutado con anterioridad.

Por último, decirle que, bueno, hace dos semanas estuvimos en la Unión Europea y por parte de la Comisión Europea se valoró de forma muy positiva y muy conveniente la tasa de error que existe en estos proyectos porque es una tasa de error la verdad que admirable, muy cercana al 0% y fue digno de elogio por parte de las autoridades europeas.

El senyor president:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula el senyor Morera i Català.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

A vore, de la seua explicació deduïsc el següent: una, que efectivament s'han alliberat estos 70 milions d'euros, per tant, n'hi han 70 milions d'euros que s'havien retingut per unes deficiències en la tramitació d'alguns expedients, sembla ser que anteriors, allà al 2009, 2010, i eixos diners existixen, una constatació del que jo he entés.

Dos, diu que, d'acord amb el sistema de pagaments que se fa a través de la Unió Europea, estes sumes, que en principi són finalistes, segons he entés, ja s'han pagat i, per tant, n'hi haurà una lliure disposició d'estos 70 milions d'euros per a saber què, perquè vosté ha dit que «se han ejecutado con anterioridad».
Pressupose que estos 70 milions, doncs, en fons propis, no finalistes, doncs La Generalitat en els programes o en els objectius que ha delimitat en eixe programa operatiu ja ho ha pagat.
I, per tant, tenim 70 milions d'euros, però el que no m'ha contestat és la pregunta, ¿en què se va a distribuir estos 70 milions d'euros?

Perquè jo sóc conscient de la gravíssima situació pràcticament de fallida que té la Generalitat valenciana, els recursos públics de La Generalitat.
Ho va dir l'altre dia el president de La Generalitat, si el Gobierno de España del partido PP, Mariano Rajoy, només ha enviat el 2012 el 80% de partides de sanitat i d'educació, doncs, clar, mos condemnen a anar a un deute estratosfèric.

En els últims quatre anys el govern del PP del senyor Camps i de Fabra ha incrementat en 16.
000 milions d'euros el deute públic valencià.
Això és una catàstrofe.
Estem en una catàstrofe absoluta.
I jo ja els vaig dir que no n'hi ha eixida amb les polítiques i les receptes que està aplicant el Partit Popular.
¡Ho està diguent ja tot el món!
I no pot ser que el seu govern, el govern del senyor Alberto Fabra, gaste dels nostres diners més de mil tres-cents milions d'euros només amb interessos d'un deute estratosfèric.

Jo crec que l'agenda oculta del Partit Popular és eliminar les autonomies i fer-les culpables d'esta greu situació.
Va per ahí, va per ahí.
Si no, no s'explica algunes decisions últimes com, per exemple, el que se reserven tot el criteri de relaxament en el dèficit i no ho aporten a les autonomies, on mos deixen en l'1,2%, que això és impossible.

Per tant, davant esta situació de catàstrofe, i d'estes polítiques que nosaltres hem qualificat de l'austericidi i una Generalitat quebrada, que vosté ho va dir molt bé, no podem mantenir l'statu quo del 2002, sinó que hem de canviar el model de finançament i hem de canviar el sistema, perquè si no continuarem la devaluació social, davant eixa situació, davant eixa situació de necessitat de reformar el sistema de finançament, però no és el cas, mentrestant, alguna cosa haurem de fer per incrementar els ingressos públics.
Vosté ho va assenyalar en la seua compareixença, no tenim ingressos públics.
Però, ¿quins ingressos públics anem a tindre si n'hi han més de set-cents mil desocupats a la nostra terra, al País Valencià?
¿Com anem a incrementar?
La gent no consumix, la gent no gasta.
No n'hi ha IRPF.
Aleshores, és impossible eixir d'este maresme amb estes receptes.

I estos 70 milions d'euros són molt importants.
¿En què va a destinar el govern de La Generalitat estos 70 milions d'euros?
Ni que siga una goteta.
¿Anem a posar en marxa el pla d'estratègia industrial com reclamen els sector productius?
¿Se va a pagar als instituts tecnològics aprovats en la xarxa Redit?
¿Se van a fer mesures d'ocupació?
S'estan queixant els 7.
000 beneficiaris de politiques de foment de l'ocupació 2010-2011 que La Generalitat no ha pagat.
¿Què pensa fer La Generalitat?
Perquè jo ja sé que 70 euros és una goteta comparat amb els 1.
300 només per a pagar els interessos del deute.
Per alguna coseta haurem de començar.

I la meua pregunta és, no el mecanisme, que me'l conec, sinó si vosté -el govern de La Generalitat- va a aplicar lliurement estos recursos, ¿ens podria informar el conseller amb quins objectius per eixir d'este maresme?
Tot i que és una goteta davant les polítiques d'austericidi que mos porten al desastre.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera i Català.

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Administració Pública:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Morera.

En primer lugar, enfatizar o subrayar que los fondos no son finalistas, es decir, hay proyectos ejecutados, hay proyectos pagados, hay proyectos certificados y validados por parte de La Generalitat y en este caso, con posterioridad, se reciben los fondos y entran en la tesorería de La Generalitat.

¿A qué se van a destinar estos 70 millones?
Pues sabe que de nuestro presupuesto el 70% es sanidad y educación y el 88% es gasto social, es decir, 70 millones van a entrar en caja y se van a dedicar a gasto social y a la mejora del bienestar de la ciudadanía, de la sociedad valenciana que es nuestro cometido y nuestra preocupación y en lo que nos ocupamos.

Habla de 70 millones y estos 70 millones habrá que ver de dónde han salido.
Hemos recibido una cantidad de fondos en principio desde el mes de abril y prevemos recibir en el mes de junio otra cantidad de fondos adicionales.
Ninguna de las dos partidas son de 70 millones, pero bueno, en definitiva, cuando entren estos fondos se irán a la caja y a partir de la caja a atender el gasto social.

Bueno, me ha estado haciendo pues una especie de radiografía catastrófica de la situación de la Generalitat valenciana en cuanto a situación pues de catástrofe, fallida y demás.
Yo le querría hacer dos menciones, aunque no tiene que ver con los fondos europeos, es una variante, o nos hemos desviado de lo que es nuestro objeto de la pregunta y del cometido de esta comisión.
Pero quería hacerle un par de reflexiones.

En primer lugar, los gastos financieros.
Los gastos financieros, si comparamos nuestro gasto financiero respecto a nuestro PIB, hay tres comunidades autónomas que están con un porcentaje PIB, gastos financieros PIB, mucho peor que la nuestra.
Quiero decir que estamos endeudados, pero es una situación que se produce también en el resto de comunidades autónomas.
Y ya, repito, hay tres comunidades autónomas en porcentaje de gasto financiero PIB mayor que el nuestro, y es una cuestión que, evidentemente, en un momento de recesión, crisis y de desplome total y absoluto de ingresos y la necesidad de mantener un estado de bienestar y mantener un servicio público fundamental y gratuito a la sociedad valenciana, pues evidentemente se produce este desajuste de gastos e ingresos, que provoca un endeudamiento.

Cuando haya una mejora de la situación económica, situación financiera, habrá que hacer un plan de reducción de deuda.
Y por eso es tan importante reducir el déficit.
Usted habla de austericidio y demás, como que la política de ajuste, de corrección, que no recortes, eh, la ve tremendamente negativa.
Aquí lo que estamos haciendo es manteniendo nuestro estado de bienestar, nuestro servicio público y fundamental de una forma… prestada de forma eficiente y con unos niveles de satisfacción más que elevados por parte de la ciudadanía.

Pero, evidentemente, al producirse el desplome, se produce un desajuste, hay que recurrir al endeudamiento, pero ese recurso al endeudamiento es transitorio.

Respecto a los gastos financieros, habla de 1.
300 millones.
Indicarle que estamos renovando o renegociando a criterios de prudencia financiera.
Y eso nos está provocando un ahorro de intereses y de gastos financieros más que considerable.
Y, de hecho, la evolución de la prima de riesgo, que se va reduciendo sucesivamente, nos está provocando beneficios.
Porque, por ejemplo, en el caso del FLA estamos financiados al Tesoro más 30 puntos básicos, y cuando menos se fían del Tesoro menos coste financiero tenemos nosotros, y eso produce un efecto financiero y, por ejemplo, en el Plan de pago a proveedores nos financiamos con una referencia al euríbor y el euríbor también se está reduciendo, se está disminuyendo, y eso está provocando también un ahorro en gastos financieros, que lo vamos a destinar al gasto social.

Quería hacer también una mención al estado autonómico que ha mencionado.
Somos grandes defensores del estado autonómico, pero no nosotros ni el Partido Popular, sino la Constitución española.
Yo creo que ese debate no está encima de la mesa ni se plantea.
Estamos todos los españoles muy a gusto en nuestro estado constitucional, en nuestro estado democrático, en nuestro estado constitucional, y en ese nos vamos a mover.
Yo creo que es un debate que no ha lugar, que es estéril, que es demagógico y que no tiene ningún sentido.

Y, por último, decirle que, bueno, nosotros estamos en un proceso de estabilización presupuestaria, pero tenemos que conseguir un equilibrio; por una parte, estabilidad presupuestaria es muy importante, reducir el gap o el desajuste de ingresos y gastos para que la deuda no crezca en demasía, manteniendo el gasto social.
Es decir, hay que equilibrar, por una parte estabilidad presupuestaria y sostenibilidad financiera, también mantenimiento del estado de bienestar, a la sociedad valenciana no la podemos cercenar y mermar su servicio público sanitario, educativo y social.

Y, en tercer lugar, tenemos que incentivar la actividad económica al crecimiento y el empleo, porque ello hará que tengamos más ingresos y, al tener más ingresos, que antes podamos estabilizar.

Se trata de conseguir un equilibrio, un equilibrio difícil, pero en esos tres grandes ejes o partidas, ¿no?
Sostenibilidad financiera porque, si no, yo siempre hago la reflexión cómo estábamos hace un año.
Es que hay que coger un poquito de perspectiva.
Cómo estaba el Reino de España hace un año, cómo estaba la Comunidad Valenciana hace un año y cómo estamos ahora.
Evidentemente reconozco la situación de dificultad, pero es que hace un año el reino de España estaba con una prima de riesgo por encima de los 600 puntos y a punto de ser intervenida, y la Comunidad Valenciana no tenía ningún estamento ni financiero, ni de liquidez ni de acceso al crédito.
Hace un año, tampoco hace tanto.

¿Y ahora cómo estamos?
Con una prima de riesgo por debajo de 300 puntos, con un riesgo de intervención que ha desaparecido total y absolutamente, con una ganancia de forma sucesiva de confianza y credibilidad en nuestra economía, y en particular la Comunidad Valenciana.

Y el caso este último en la Comunidad Valenciana vemos…, bueno, el año pasado pagamos 17.
000 millones.
Si eso es una situación de fallido que venga Dios y lo vea.
17.
000 millones de euros pagamos el año pasado a proveedores, a colectivos, a entidades, a asociaciones, a institutos.
Y entonces… No, pagamos, pagamos 17.
000 millones.
Y tuvimos acceso a instrumentos financieros y de liquidez como los que nos dio el gobierno central, del Partido Popular en Madrid, nos dio instrumentos como el FLA, como el pago a proveedores.
Y este año también esos instrumentos o mecanismos están disponibles para la Comunidad Valenciana a unos costes financieros más que razonables, y eso nos permite dar respuesta.

El senyor president:

Moltes gràcies, honorable conseller.

I, lògicament, al senyor Morera i Català se li ha donat complida resposta i ampla per part del conseller, lògicament, perquè són preguntes que, sent concretes, donen possibilitats que puguen tindre contestacions molt genèriques, com hem pogut vore en la segona intervenció del senyor Morera, que ha donat peu que l'honorable conseller jo crec que poguera també donar una visió més genèrica que el que era la pregunta en concret també, que vosté havia fet.

Per tant, si no els importa, durant deu segons parem la comissió per a despedir l'honorable conseller, i que passe la secretària autonòmica de Presidència, que va a donar resposta a la resta de preguntes del segon punt de l'ordre del dia.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señorías, vamos a continuar con el orden del día.
Y vamos a pasar a la serie de preguntas formuladas, en este caso, por la diputada señora Salvador Rubert.

En este caso se han agrupado dos preguntas, la 720 y la 721, que van dirigidas al conseller, en este caso al vicepresidente y conseller de Presidencia, Agricultura, Pesca y Alimentación, sobre el principio de subsidiariedad derivado del Tratado de Lisboa.

Las dos preguntas, lógicamente, tienen una similitud y una relación absolutamente directa y, tanto desde esta presidencia como desde la ilustre diputada que tiene la iniciativa, por haber sido la que la formula, han entendido que se pueden contestar conjuntamente.

Por lo tanto, también esta presidencia será un poquitín flexible con el tiempo al agrupar dos preguntas.

Señora Salvador, tiene la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Quines són les mesures adoptades pel Consell amb relació al principi de subsidiarietat després de l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa?

I quines són les aportacions del Consell a l'informe sobre impacte territorial impulsat pel Comité de les Regions relatiu al principi de subsidiarietat?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

I li donem la paraula a la il·lustríssima secretària autonòmica de Presidència.

La senyora secretària autonòmica de Presidència:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días a todos, señorías.

Señora Salvador, el tratado de la Unión Europea, en su artículo 5.
3, establece que en virtud del principio de subsidiariedad, como usted bien sabe, la Unión Europea sólo actúa excepto en ámbitos de su exclusiva competencia, cuando resulta más eficaz que una actuación de los países miembros.

En aplicación de este principio, y una vez ha entrado en vigor el Tratado de Lisboa, como bien saben, la Comisión Europea ha multiplicado sus consultas para contemplar adecuadamente la dimensión regional y local de su actividad.

En consecuencia, la participación de La Generalitat en estas consultas ha sido también creciente.
Ha sido… desde 2011 nuestra comunidad ha realizado numerosas aportaciones a distintos documentos que han servido de base para la elaboración de las correspondientes regulaciones.

Es el caso, por ejemplo, en fase prelegislativa, de los distintos libros verdes y las consultas públicas.
En ese sentido quiero destacar que entre los libros verdes en los que hemos colaborado, los referidos a la modernización de la política de contratación pública de la Unión, presentando el sistema de La Generalitat y a la directiva sobre cualificaciones profesionales.
Y entre consultas públicas, las realizadas acerca de la legislación europea en materia de calidad del aire, sobre la Carta europea de turismo sostenible o respecto a los retos y oportunidades para el turismo marítimo y costero de Europa.

Así, La Generalitat ha aportado las iniciativas que se está llevando a cabo para la profesionalización del sector, la colaboración con la asociación nacional y la promoción del producto «estación naútica» para el desarrollo del deporte náutico sostenible.

De igual modo, ya dentro abiertamente de la actividad legislativa de la Comisión Europea, los intereses de la comunidad han sido recogidos en los distintos documentos que están abiertos a la participación de los entes regionales y, particularmente, en aquellos que afectan al impacto que los aspectos legislativos tienen a nivel local y regional.

Además, en el marco de la llamada «gobernanza multinivel», la comisión ha introducido un modo de consulta con las asociaciones de colectividades locales y regionales que implican las reuniones del diálogo estructural, que son organizadas por el comité de regiones.

En este sentido, La Generalitat tiene una participación muy activa en varias de estas asociaciones, como la Conferencia de Regiones Periféricas y Marítimas de Europa y la Asamblea de Regiones de Europa.

Gracias a formar parte de este tipo de asociaciones interregionales se ha tenido en cuenta la posición de la Comunidad Valenciana en distintos ámbitos de actuación, como sucedió, por ejemplo, en el debate en la Asamblea de las Regiones de Europa sobre el libro verde, la cohesión territorial, que recogía inequívocamente nuestro posicionamiento.

La introducción en el concepto de cohesión territorial en la necesidad de potenciar los recursos endógenos para asegurar un desarrollo armónico, garantizando la igualdad en el acceso a los servicios públicos esenciales de todos los ciudadanos.

La necesidad de corregir las diferencias internas, no sólo entre estados y regiones de la Unión, sino también en el interior de las regiones, con especial referencia a las que sufren desequilibrios entre el interior y el litoral.

La necesidad de poner en marcha programas que posibiliten, a través de la gestión simplificada, la cooperación entre pequeñas ciudades y municipios.

El reforzamiento de la coherencia de políticas territoriales, gracias a una mayor comunicación y colaboración entre las administraciones públicas.

La necesidad de facilitar la participación de todos los sectores de la sociedad civil en las políticas comunitarias.

La conveniencia de completar indicadores clásicos de cohesión territorial, como son el producto interior bruto o la renta per cápita, con el seguimiento de la evolución de la población por regiones.

También, en la medida en que la idea de cohesión territorial está íntimamente ligada al desarrollo sostenible, pueden valorarse aspectos tales como la superficie cultivada, las hectáreas de suelo agrícola forestal o diversos indicadores de naturaleza medioambiental.

Además, quiero resaltar nuestra participación en la red de seguimiento de la subsidiariedad, impulsada por el Comité de las Regiones.

La comunidad es uno de los 141 socios de esta red, que se encarga de integrar el análisis de la subsidiariedad en los dictámenes del propio comité y devaluar la subsidiariedad y la proporcionalidad en dichos dictámenes.

La red en la que también participan comunidades autónomas como Asturias, Canarias, Galicia, Madrid, Murcia y País Vasco se organizan grupos de trabajo de cinco o diez personas.

Al respecto quisiera destacar que las aportaciones de País Vasco se organizan grupos de trabajo de cinco o diez personas.

Al respecto quisiera destacar que las aportaciones de La Generalitat al grupo de salud, desde su puesta en funcionamiento en junio de 2010, así como en el intergrupo de Redes Transeuropeas de Transportes, por su especial relevancia para el corredor mediterráneo, sin olvidar el desarrollo del seminario del mecanismo Conectar Europa, que tuvo lugar en Valencia en octubre de 2012, dada nuestra activa participación en el grupo de trabajo correspondiente.

Estos, señorías, son algunos de los ejemplos más recientes de nuestra contribución a la aplicación del principio de subsidiariedad.

La Generalitat, además, contribuye a los trabajos del Comité de Regiones a través de su participación en las comisiones de medio ambiente, cambio climático y energía (Enve) y de política de cohesión territorial (Coter).

En el seno de ésta última comisión, se está elaborando, a cargo del señor Schneider, representante de la Sajonia-Anhalt y miembro del grupo director de la Red de Subsidiariedad, un dictamen sobre el documento de trabajo de los servicios de la Comisión Europea denominado «Evaluar el impacto territorial, orientaciones operativas acerca de cómo evaluar el impacto regional y local en el marco sistema de evaluación del impacto de la comisión».

Como indica el ponente en su proyecto de dictamen, la evaluación del impacto territorial es un instrumento para evaluar la repercusión territorial de una iniciativa política o una propuesta legislativa en los entes locales y regionales.

Por tanto, es una herramienta de ayuda a la toma de decisiones para contribuir a esa cohesión y al desarrollo harmonioso de la Unión Europea en su conjunto.

En resumen, este dictamen defiende la evaluación del impacto territorial como parte de cohesión territorial, como elemento de la ordenación territorial europea en el marco de la estrategia 2020, que apoya las posibilidades de crecimiento de la unión hasta el 2020 en la investigación, la innovación y la formación, como instrumento para mejorar la coordinación de las políticas sectoriales de la unión y con los mecanismos propuestos por la comisión, pero destacando la necesidad de implicar a los entes locales y regionales.

Hay que tener en cuenta que la unión introdujo en 2002 un procedimiento de evaluación de impacto como herramienta de ayuda a la toma de decisiones y apoyos de las políticas de la unión.
El Tratado de Lisboa, el principio de cohesión económica y social se desarrolló para incluir también la cohesión territorial, recogiendo así una de las reivindicaciones de las regiones.

Por ello, la reflexión ahora, a la que se enfrenta a la Comisión Europea, es cómo y cuándo introducir el impacto territorial en la evaluación de impacto, que, como les decía, ya se realiza desde el 2002.

Así, el documento de la comisión sobre el Comité de las Regiones va a dictaminar la reacción al debate que se produjo ya en la publicación del Libro verde sobre cohesión territorial de 2008, al que la comunidad contribuyó de manera activa.

En efecto, desde la conselleria de presidencia se remitió a la comisión la aportación de la comunicación a este debate; aportación en cuya elaboración participaron también, además de La Generalitat, la Federación Valenciana de Municipios y Provincias y entidades locales, en concreto, el Ayuntamiento de Teulada y la Diputación de Castellón.

La posición de la Comunidad Valenciana también fue un elemento fundamental en la aportación en la Asamblea de Regiones de Europa a esta cuestión.
La Generalitat ha seguido participando en debates relativos a la necesidad de una evaluación profunda de los efectos territoriales y regionales.

Prueba de ello ha sido nuestras contribuciones a las consultas para la elaboración de dictámenes, como el referente al mecanismo Conectar Europa del señor Zagar sobre las inversiones en infraestructuras de transportes, energía y telecomunicaciones.

En esta ocasión, al señor Zagar se le hicieron llegar las opiniones de La Generalitat y las entidades representativas de los puertos y las cámaras de comercio.

Este fue, igualmente, el planteamiento de la conferencia del Comité de Regiones del pasado 24 de octubre en Valencia, que se celebró a propuesta de La Generalitat, en la que se debatió acerca de la repercusión territorial del mecanismo Conectar Europa.

Una reunión que, sin duda, contribuyó a sensibilizar sobre el papel de las regiones y municipios, así como los agentes económicos y sociales para asegurar las inversiones, que las inversiones tengan un efecto multiplicador sobre el territorio y garantizar su impacto en la cohesión territorial.

Desde La Generalitat consideramos que el dictamen del Comité de las Regiones sobre el documento de trabajo de los servicios de la Comisión Europea evaluar el impacto territorial, tiene una especial trascendencia.
Y así se lo hemos hecho saber al señor Schneider, con el que nos une una vinculación basada en una intensa cooperación institucional y en una sintonía general la valoración de los asuntos europeos, como la política regional y el seguimiento del principio de subsidiariedad.

Así, en relación con el primer documento de trabajo, que fue presentado en la reciente reunión de 26 de febrero, la comunidad ya realizó una serie de aportaciones en forma de cuestionario que fue remitida al ponente y a las red de subsidiariedad, que si su señoría quiero conocerlo, lo tengo aquí para mostrárselo.

En estos momentos, una vez publicado el proyecto de dictamen, se han presentado varias enmiendas, que serán discutidas en la reunión de la comisión Coter, que tiene lugar hoy mismo en Bruselas, y a la que asiste la directora general de Relaciones con la Unión Europea, estando prevista la aprobación final en el pleno del comité del día 3 y 4 de julio.

Me gustaría señalar, por último, que en el dictamen se recogen ideas que les propusimos desde la Comunidad Valenciana, como la necesidad de realizar la evaluación el impacto territorial en todas las políticas de la Unión Europea, y en especial, en el marco de la estrategia 2020, teniendo en cuenta la naturaleza transversal de la cohesión territorial, si aspiramos, como propone la estrategia 2020, a un crecimiento inteligente, sostenible e integrador.

También recoge el interés de La Generalitat para que se vaya más allá en los tradicionales niveles administrativos, teniendo en cuenta los impactos a escala comarcal y los desequilibrios interregionales, así como la necesaria conexión con la evaluación ambiental estratégica.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a la ilustre secretaria autonómica.

Y tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Socialista, la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Agrair a la secretària autonòmica la seua presència i, al mateix temps, lamentar que el conseller de presidència, de manera sistemàtica, no comparega en esta comissió per a contestar les preguntes que li plantegen els grups de l'oposició.
Ja sé que reglamentàriament es pot, però, bé, crec que és interessant significar aquesta qüestió.

Com les preguntes que formulàvem, les dos vinculades a l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa en l'any 2009, que, com bé s'ha indicat, doncs reactiva el principi de subsidiarietat i, sobretot, aclarix tot eixe model de governança multinivell que s'impulsa des de la Unió Europea, empodera clarament les regions, en el cas d'Espanya, les autonomies, per participar en el procés legislatiu en l'àmbit de la Unió Europea, perquè, com bé sabem, el 70% del que es legisla a Europa s'aplica directament, en este cas, en esta autonomia.

Per tant, és una mesura important, és una decisió important la que es va prendre en el Tractat de Lisboa.

I no és la primera vegada tampoc que formulem aquesta pregunta o semblant.
I considerem significatiu el tornar-la a plantejar, sobretot després d'una decisió que ha pres el Consell, una decisió recolzada per la majoria del Partit Popular, que ha sigut eliminar les comissions no legislatives en esta cambra, excepte esta, la Comissió d'Afers Europeus.

I el no eliminar-la, l'argument que se va donar era precisament el Tractat de Lisboa i el principi de subsidiarietat, perquè esta comissió anava a tindre moltes competències, precisament per eixa modificació del marc normatiu europeu que donava més competències a les autonomies i que, per tant, esta comissió, doncs, anava a estar carregada de més.

La veritat és que ens sorprén, perquè si bé és cert que se conferix eixes facultats, eixes competències, en la seua resposta, que ha sigut extensa, no ha fet vosté -i espere que ho faça en la segona intervenció- cap referència a les mesures que vostés han pres i que el Consell, que és a qui li preguntàvem, ha pres, per a crear eixe mecanisme d'alerta temprana que preveu, en el marc del principi de subsidiarietat, el Tractat de Lisboa.

I açò no és una qüestió menor, ni és una qüestió teòrica que se perd en la burocràcia europea, sinó que és una qüestió fonamental perquè tots els parlaments autonòmics ja han aplicat aquest mecanisme, i som l'única autonomia de tot l'estat espanyol que no ha creat este sistema d'alerta temprana que des de l'any 2009 preveu el Tractat de Lisboa en eixa revisió que es fa a la millora del principi de subsidiarietat.

I, per tant, em sorprén que ha segut l'argument que el Consell ha manifestat i vullgut visualitzar quan ha justificat la permanència d'aquesta comissió i que, al mateix temps, vostés no hagen pres cap mesura per a donar-li, diguérem, fets a eixes paraules que acompanyaven la justificació o els arguments perquè estiguera la Comissió d'Afers Europeus.

Hem de ser conscients que s'ha articular este mecanisme, que hem d'articular la nostra participació que ens conferix el Tractat de Lisboa com a autonomia i com a parlament valencià en eixe procés legislatiu europeu que hem d'acoblar la nostra connexió amb la comissió mixta amb la Unió Europea de les Corts Generals.
Que n'hi ha un informe dels lletrats que nosaltres, com a Grup Socialista, quan va passar per la mesa, vam recolzar, si no recorde malament, ja fa quasi dos anys.
I vostés han agarrat…, deuen haver agarrat eixe informe que protocol·litzava eixe mecanisme d'alerta temprana perquè este parlament establira eixe procés de participació i el deuen haver guardat en un calaix, perquè a hores d'ara -i vosté almenys en la seua primera intervenció- no ens han fet cap referència en absolut a aquesta qüestió.
Pensàvem que ara ho farien, però han passat els mesos i continuen sense articular aquest mecanisme.

Per una altra banda, hi ha un informe d'impacte territorial del principi de subsidiarietat en l'àmbit del llibre blanc de governança multinivell en l'àmbit del Comité de les Regions, en el qual, afortunadament, en el Comité de Regions tot es publica, en la pàgina web del Comité de Regions tot es publica, tant els informes com les aportacions que fan, en este cas, les autonomies i no hem vist cap participació de la Comunitat Valenciana, de la Generalitat valenciana, per tal de fer aportacions de com millorar el model de cohesió territorial en l'àmbit de la governança multinivell o com millorar eixe mecanisme.

Suposem que ja que no han creat ací el mecanisme, tampoc van a participar en quin impacte ha tingut en l'àmbit de la Unió Europea, perquè, evidentment, si ací vostés no han pres cap mesura, difícilment poden aportar res en l'àmbit del Comité de les Regions.

Aleshores, ens agradaria si concretament en este informe, que és molt important i és molt recent, ha fet la Generalitat valenciana alguna aportació que no s'ha publicat en la web del Comité de les Regions, en la documentació adjunta que sí figura en la d'altres autonomies que en formen part, com vosté ha dit, de la ret de seguiment de la subsidiarietat, i si hem dit alguna cosa, o hem de dir alguna cosa.
Però, sobretot, el que és més important, que ens contesten i ens indiquen si van a crear eixe mecanisme d'alerta temprana que creem és molt important en este parlament, molt important.

Per una altra banda, és cert que en esta comissió vosté pareix que només es preocupen d'Europa quan cal buscar contradiccions i fan una política europea com la del Guadiana i pràcticament desapareixen.
Alcen el cap quan ve l'informe del agua de Camps, quan el senyor Fabra, per arte de birlibirloque, apareix com a ponente adjunto o segundo, o no sé de quina classe, perquè no apareixia ni tampoc oficialment en el Comité de les Regions com a ponent de l'informe sobre la ret transeuropea de transports, en el qual, per cert, la paraula corredor mediterrani ni apareixia en l'informe, que jo crec que els membres d'esta comissió se l'hauran llegit.

I després estan absolutament desapareguts en l'àmbit del que són les relacions d'esta autonomia en l'àmbit de la Unió Europea.
I en l'àmbit de la Unió Europea n'hi ha un àmbit i un camp de treball molt important en què nosaltres estem desapareguts com a autonomia.

Per tant, espere de la senyora secretària autonòmica que ens puga indicar, en primer lloc, clarament si van a crear d'una vegada eixe mecanisme d'alerta temprana per tal que participem este parlament autonòmic en les competències…, exercint les competències que ens dóna el Tractat de Lisboa des de l'any 2009, com fan altres autonomies, per a detectar si se contravé o se complix per part de la normativa comunitària les competències autonòmiques.

I en segon lloc, en l'àmbit del que és l'informe d'impacte territorial del principi de subsidiarietat, si hi han hagut aportacions, com n'hi han hagut d'altres autonomies, per part de la Generalitat valenciana, i concretament quines han segut, perquè, evidentment, no les hem trobat -i això que n'hi ha una transparència absoluta, ahí sí que n'hi ha transparència en el Comité de les Regions, perquè es publica tot, com he dit-, i no hem trobar cap rastre, malgrat que formem part d'eixa, com vosté molt bé ha dit, d'eixa red de seguimiento de la subsidiariedad.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula la secretària autonòmica.

La senyora secretària autonòmica de Presidència:

Muchas gracias, presidente.

Señora Salvador, comparta usted o no la idea, lo cierto es que el Consell ha venido trabajando muy decididamente en relación a la aplicación del principio de subsidiariedad -y en 2013 lo seguirá haciendo-, en particular, en torno a las prioridades que el Comité de Regiones ha seleccionado para este año, es decir, los aspectos relacionados con la iniciativa sobre la facturación electrónica en la contratación pública, el cinturón azul para el mercado único del transporte marítimo, es decir, la eliminación de trámites burocráticos de entrada de mercancías en puertos procedentes de otros puertos de la Unión Europea, la revisión de la política y la legislación sobre residuos o la movilidad urbana.

Pero trabajar en favor del principio de subsidiariedad no es tarea exclusiva del Consell.
De hecho, y como usted ha planteado en su intervención, en el marco de la actividad de la Comisión Europea, me gustaría invitar a esta cámara a sumarse a esas actividades de la red de seguimiento de la subsidiariedad del Comité de las Regiones.
Esta red, denominada Regpex, está abierta a los parlamentos regionales y permite pronunciarse sobre la proporcionalidad y el principio de subsidiariedad de las diferentes iniciativas de la Comisión Europea, contribuyendo así a que las políticas comunitarias favorezcan la cohesión territorial con pleno respeto a la distribución de competencias.

La red de intercambio de información de los parlamentos regionales comenzó a funcionar en febrero de 2012, y ya participan en ella las asambleas legislativas de Asturias, Canarias, Cataluña, Galicia, Extremadura, Navarra y País Vasco.
Se trata, en definitiva, de contribuir entre todos a la más armónica y correcta aplicación del principio de subsidiariedad.

Señorías, evaluar el impacto territorial de decisiones y políticas europeas es un ejercicio de responsabilidad, pues está en juego la cohesión europea y la razón de ser del proyecto europeo.

Señoría, aquí tengo, aunque usted dice que no, las aportaciones que ha hecho al comité a la evolución del impacto territorial en los cuestionarios que la Generalitat valenciana ha aportado.
Esta misma responsabilidad de sensibilidad es la que yo les pediría a todos siendo conscientes del impacto territorial que acarrean determinadas tomas de postura.

Baste recordar que precisamente en el ámbito del urbanismo se ha hecho un gran daño a la comunidad, poniendo en duda la imagen y la credibilidad de nuestro territorio hasta que el Tribunal de Justicia de Luxemburgo dictaminó apoyando la normativa europea.

En todo caso, con la nueva ley urbanística que prepara la Conselleria Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente, seremos pioneros, la primera comunidad autónoma en transponer a la legislación urbanística valenciana la directiva europea de evaluación ambiental estratégica, que supondrá unificar en un único procedimientos los criterios urbanísticos territoriales y medioambientales.

La evaluación medioambiental estratégica no será un proceso separado de la elaboración de un plan urbanístico, sino la forma de elaborarlo, el procedimiento para decidir sus contenidos y no un mero trámite final.
De esta manera, partiendo de las cartografías de suelos protegidos y del riego de nuestra comunidad, cada plan municipal delimitará y ordenará la infraestructura verde a escala propia en un ejercicio de coordinación de la escala municipal con la supramunicipal.

Pues, bien, señorías, esta cohesión inteligente y eficaz, que a grandes líneas les he trasladado respecto a la nueva regulación urbanística, es la misma que seguiremos defendiendo en el comité de regiones, de manera que la evaluación del impacte territorial de las políticas europeas se convierta en un elemento clave para su definición en la forma de elaborarlas y no en un mero trámite final.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Macías.

Vamos a pasar a la siguiente pregunta.
En este caso es la pregunta 722, formulada por la ilustre diputada María José Salvador Rubert, en la cual pregunta sobre el papel de la Comunidad Valenciana en el ámbito euromediterráneo.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Doncs, deixe per formulada la pregunta.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Tiene la palabra la (inintel·ligible) .
.
.
autonómica.

La senyora secretària autonòmica de Presidència:

Muchas gracias, presidenta.

Señoría, la cooperación y el diálogo en el ámbito euromediterráneo constituye una prioridad en la acción del Consell.
Negar esta prioridad sería negar una evidencia, ya que nuestra situación geográfica, nuestra historia y nuestros intereses económicos nos llevan en esa dirección.
Así lo ha manifestado en las ocasiones en que he comparecido en esta comisión de asuntos europeos para hablar sobre este tema o sobre asuntos relacionados.
Entre las más recientes, la sesión celebrada el 13 de diciembre de 2012 para responder a una pregunta sobre la participación de la Comunidad Valenciana en el proceso de asociación euromediterránea.

Señora Salvador, me pregunta ahora por las propuestas y el papel de la Comunidad Valenciana en el ámbito euromediterráneo, y creo que la mejor respuesta es un ejemplo: nuestro papel y nuestras políticas quedan perfectamente plasmadas en el proyecto que representa el corredor mediterráneo.
Creo que ningún grupo político puede dudar del trabajo, de la tenacidad y del empuje del Consell para poner en marcha esta infraestructura de crecimiento, cohesión y de oportunidades compartidas, un proyecto real y posible que será también un vehículo de comunicación entre el norte de África y Europa.
Le he dado un ejemplo, pero quiero trasladarle también con más detalle la participación de la comunidad en numerosas iniciativas que se están desarrollando en el área mediterránea en distintos niveles de gobernanza, europeo, nacional y regional.

A nivel europeo, nuestra participación se canaliza fundamentalmente a través de la designación de la comunidad como antena del programa Cuenca Mediterránea del instrumento europeo de vecindad, más conocido por las siglas en inglés ENPI CBC Med con funciones de información y difusión de las convocatorias de proyectos.
Para el periodo 2007-2013, el programa que gestiona la región autónoma de Cerdeña y cuenta con dos antenas, una para el Mediterráneo occidental, situada en Valencia, y otra para el Mediterráneo oriental, situada en Jordania.
.
.
En este programa participan las regiones españolas del arco mediterráneo junto con las regiones de otros doce países de ambas riberas del Mediterráneo, Italia, Grecia, Chipre, Portugal, Francia y Malta, por la Unión Europea; y Túnez, Egipto, Jordania, Palestina, Israel y Líbano.
Se prevé que el nuevo periodo 2014-2020 se produzca la incorporación de Argelia, y se está considerando también la posible incorporación de Marruecos.

Una participación que se traduce en resultados, señora Salvador, ya que el programa Cuenca Mediterránea permite que empresas, instituciones de la Comunidad Valenciana, obtengan financiación europea para sus proyectos.
En concreto, durante el periodo de 2007-2013, y en la primera convocatoria de proyectos estándar, se aprobaron 37 proyectos, 6 de los cuales cuentan con participación de entidades valencianas que van a percibir, una vez finalice la ejecución del proyecto, alrededor de millón y medio de euros.

Por su parte, en la primera convocatoria de proyectos estratégicos se aprobaron 19 proyectos.
Uno de ellos, el proyecto Mare Nostrum, cuenta con la participación del Instituto Portuario de Estudios y Cooperación de la Comunidad Valenciana-Feports, y recibirá una subvención de más de 3,8 millones de euros para el reforzamiento de las políticas de gestión de costas en el Mediterráneo.

La segunda convocatoria de proyectos estándar está en fase de evaluación, y entre la propuesta que se está revisando hay 12 con participación de entidades valencianas.
Además, para el periodo 2014-2020, lo estados miembros ya han empezado a negociar el nuevo programa Cuenca Mediterránea del instrumento europeo de vecindad, y La Generalitat, a través de la Dirección General de Relaciones con la Unión Europea, está participando activamente en dichas negociaciones dentro de la delegación española liderada por el ministerio de asuntos exteriores.

Por último, en recientes negociaciones con el comité de programación se acordó que, en principio y para el periodo 2014-2020, La Generalitat seguirá albergando una antena del programa en Valencia con un papel reforzado, sumando nuevas funciones a las que desempeña en la actualidad.

A nivel regional, regional e internacional, La Generalitat es miembro fundador de la Comisión Intermediterránea de la Conferencia de Regiones Periféricas y Marítimas de Europa, con un papel muy activo en su buró político y en los grupos de trabajo.
En especial, lidera desde hace años el grupo de trabajo Agua en las regiones mediterráneas.
A nivel estatal, asimismo, la comunidad alberga la sede de la Casa del Mediterráneo, objeto de otra de las preguntas de esta comisión y a cuyo debate me remito.
Simplemente me gustaría recordar que en el marco del seminario sobre oportunidades Mediterráneo, el pasado 12 de marzo de 2013 se celebró la primera jornada de carácter general sobre oportunidades empresariales en Oriente Medio, contando con la participación del embajador especial para el Mediterráneo y de especialistas de comercio exterior y diplomacia del Ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación.

El 2 de abril tuvo lugar una segunda jornada económico-empresarial dedicada a Túnez, con presencia del embajador de España en el citado país.
El 9 de abril se celebró con idéntica representación la jornada sobre Libia, pero más allá de las relaciones institucionales a nivel europeo, regional o nacional a las que me he referido, la Comunidad Valenciana mantiene estrechos vínculos comerciales con los países del Mediterráneo.
Así, el Ivex, integrado ahora en el Ivace, dispone en los países mediterráneos de oficinas de Argel y Casablanca, por ejemplo, facilitando el desarrollo de contactos empresariales en estas regiones.
También Redit, la red valenciana de institutos tecnológicos, ha llevado a cabo acciones de cooperación en Túnez y Marruecos a través de la Agencia Española de Cooperación Internacional.
En las mismas líneas, las cámaras de comercio de la comunidad participa en el proyecto «Cámaras por el espacio del Mediterráneo español», liderando el grupo de trabajo de reindustrialización del territorio.

Finalmente, desde el Consell también se apoya la colaboración.
.
.
(tus) -perdón, el resfriado-, la colaboración de las universidades públicas valencianas y las universidades y centros de investigación de los países del área mediterránea.
De hecho, en los últimos cinco años la Universidad de Valencia ha otorgado más de cien becas en el marco del programa específico llamado Becas Magreb y participa en el programa Tempus con universidades de países como Marruecos, Argelia, Egipto, etcétera.

En resumen, señorías, la Comunidad Valenciana ha buscado un posicionamiento preferente en todas estas iniciativas planteadas a nivel europeo para el área del Mediterráneo, desde el corredor hasta el programa Cuenca Mediterránea, al que me he referido con mayor detenimiento en mi intervención, sin pasar por alto la participación en organismos de cooperación interregional y el apoyo de los agentes de la sociedad civil valenciana que desde distintos ámbitos defienden nuestros intereses en el espacio histórico de los valencianos que es el Mediterráneo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Macías.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que estaria bé que en esta comissió fórem capaços d'evitar estar donant constantment el contrapunt amb la llei urbanística i si nosaltres anem a Europa a no sé què, perquè Europa, senyories, és un espai de consensos, i no s'ha d'oblidar que el Comité de les Regions és un òrgan consultiu, i «consultiu» significa que les decisions que allí es prenen són no vinculants.
Llavors, no intenten, com fan constantment, transmetre l'«ejemplo del corredor mediterráneo».
(Inintel·ligible) .
.
.
el debat del corredor mediterrani, perquè és que no li estic preguntat pel corredor mediterrani, i ja sabem gràcies a qui és el corredor mediterrani, i no és gràcies ni a Rajoy ni al Partit Popular, això també ho sabem.

Per tant.
.
.
, ni al senyor Fabra encara menys, «el ponente adjunto o secundario en el Comité de las Regiones».
.
.
Per això, qualsevol que ho sàpia, com funciona, fa riure.
.
.
El que passa és que a vostés.
.
.
, vostés, amb els seus aparells mediàtics, doncs, intenten estar traslladant constantment coses que no són.
Per tant, agrairíem que ens puguérem cenyir a les preguntes tots, perquè les nostres preguntes, precisament, van adreçades a intentar millorar, si és possible, amb la nostra humilitat, la nostra acció com a parlament autonòmic, instant també el Consell en les nostres relacions en l'àmbit de la Unió Europea.
Eixe és l'esperit amb què nosaltres venim a esta comissió.

I és cert, com vosté ha dit, que l'espai euromediterrani és clau per a la Comunitat Valenciana i per a l'economia de la Comunitat Valenciana.
En breu, si és que es produïx, com aixina sembla, la incorporació de Croàcia serà important en la mesura en què s'anirà tancant pel Mediterrani nord la frontera amb la Unió Europea, futures ampliacions, que també seran positives, com la incorporació de Turquia, i sobretot pel fet que hem reiterat en moltes ocasions, que la Comunidad Valenciana té una ubicació geoestratègica idònia per a liderar el procés d'associació euromediterrània, i clau per a connectar les dos voreres de la Mediterrània entre si i estes amb Europa.

El mateix ministre Margallo, recentment, ha dit que la Comunitat Valenciana és clau, i especialment és clau en les relacions amb els països del nord d'Àfrica.
I és clau referent en les relacions amb la Unió Europea, i aixina ho direm després també, ho vincularem, com també vosté supose que ho farà, amb la Casa de la Mediterrània.
I ahí pensem que han d'anar adreçades i van adreçades les noves polítiques de veïnatge de la Unió Europea, que com vosté sap, doncs, oferixen nous instruments de finançament per a projectes transfronterers entre la Unió Europea i els països a les dos voreres de la Mediterrània.
Ens agradaria saber, en eixe àmbit del que són les polítiques de veïnatge de la Unió Europea, eixos nous instruments de finançament que ens oferixen, en quins projectes estem participant i en quin àmbit concret i quines empreses i en quina mesura estem participant i ens estem beneficiant d'eixos nous instruments de finançament que conferixen les noves polítiques de veïnatge en l'àmbit de la Unió Europea.

La Comunitat Valenciana, i ho lamentem, s'ha retirat del primer front del diàleg euromediterrani, i València i la Comunitat Valenciana ha de ser capital d'aquest espai.
Però no generem res, és que no generem res, hi ha tot un espai estratègic en el que és polític, en el que és cultural, en el que és social, en el que és econòmic, inclús vostés, el Consell té un pla anomenat (inintel·ligible) .
.
.
, un pla estratègic per a la Mediterrània que, vostés, com tot, ho han guardat en un caixó, i és un projecte molt interessant que vostés, pensem, deurien recuperar.

I, per una altra banda, també hi han moltes empreses valencianes que mantenen relacions comercials amb Algèria, el Marroc, amb Tunísia, i esta comunitat evidentment que ahí té un ampli espai de lideratge des de l'àmbit regional, sobretot el nou impuls donat per la Unió per la Mediterrània.
I també lamentem que la Unió per la Mediterrània, i ja la legislatura passada, als diferents consellers, perquè va anar passant del senyor Rambla a la senyora Sánchez de León en aquesta comissió, que venien.
.
.
, els vam preguntar, perquè en aquells moments s'estava impulsant aquest procés d'Unió per la Mediterrània, i concretament en l'àmbit del Comité de les Regions nosaltres formàvem part de la comissió Relex, i no hi anàvem.
.
.
Inclús, una vesprada que hi havia una reunió de la comissió Relex per a aprovar aquest informe, el senyor Rambla estava precisament ací, compareixent, i en el seu lloc tampoc n'hi havia ningú en aquella comissió.
És a dir, no hi ha havut atenció cap a aquest projecte que, reiterem, des del punt de vista no només polític, sinó econòmic, social i cultural, n'hi ha tot un espai fonamental on deuríem estar liderant-lo aquesta comunitat.

Vostés, i ho recordem també en aquesta comissió, van plantejar.
.
.
, quan es va aprovar després de no haver assistit a cap reunió, a cap, en l'àmbit del Comité de les Regions, en el procés d'Unió per la Mediterrània, van voler que demanàrem ací que el secretariat de la Unió per la Mediterrània no fóra Barcelona sinó fóra València, i ens haguera encantat poder haver recolzat això, però és que, per a que tots els països que formen part d'aquest projecte ens recolzaren, tenien mostrat alguna fulla de deures fets, i no tenim res en eixa fulla de deures, perquè no ens havíem referenciat en res en aquest àmbit, perquè, li ho reitere, ens hem retirat d'eixe lideratge, la Comunitat Valenciana.

Per tant, continuem amb eixe absentisme.
El projecte de (inintel·ligible) .
.
.
, però i el lideratge d'aquesta comunitat en aquesta qüestió.
.
.
, li ho reitere, és el seu ministre, el senyor Margallo, i ho recolzem, el que està dient el ministre Margallo, perquè ens sembla sensat.
Esta comunitat té un.
.
.
, està situada en un lloc fonamental per a impulsar i liderar aquesta qüestió, i n'estem absents.

Llavors, li preguntem: ¿van a impulsar aquesta qüestió o no van a impulsar aquesta qüestió, o no ne van a impulsar ninguna?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té per a contestar-li la paraula la secretària autonòmica.

La senyora secretària autonòmica de Presidència:

Muchas gracias.

Señoría, la comunidad juega un papel destacado en el ámbito euromediterráneo, no hay razón alguna para cuestionarlo, sino todo lo contrario, señora Salvador.
Las actuaciones de La Generalitat han ido encaminadas a promocionar los lazos institucionales y económicos con nuestros vecinos mediterráneos, así como a apoyar proyectos concretos de cooperación.

La Generalitat, así, es miembro fundador de la Comisión Intermediterránea de la Conferencia de Regiones Periféricas y Marítimas de Europa, miembro también de su buró político y participa activamente en sus grupos de trabajo.
Además, la llamada «política europea de vecindad», que tiene como objetivo principal la eliminación de cualquier línea divisoria entre la Unión Europea ampliada y su países vecinos, cuenta con un programa específico de financiación referido a la cooperación entre los países de la cuenca mediterránea, cuya antena para el Mediterráneo Occidental, como ya les he dicho en mi primera intervención, está situada en Valencia.
Todo ello, señoría, en reconocimiento a la experiencia de La Generalitat en la gestión de fondos europeos.

Creo sinceramente que le he detallado cumplidamente las líneas principales de trabajo en el ámbito euromediterráneo, unas líneas de trabajo que ofrece resultados.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a la secretaria autonómica por la brevedad en esta respuesta.
Y vamos a pasar a la última de las cuestiones, que es la pregunta número 768, formulada por la diputada María José Salvador Rubert, la cual es una pregunta sobre la Casa de Mediterráneo.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Quin és el full de ruta del Consell sobre Casa Mediterráneo?

El senyor president:

Moltes gràcies.

Para la respuesta, la ilustre secretaria autonómica tiene la palabra.

La senyora secretaria autonòmica de Presidència:

Muchas gracias.

Señoría, la hoja de ruta de la casa del Mediterráneo es una responsabilidad compartida de las entidades participantes en el consorcio.
En todo caso, esta hoja de ruta se corresponde con la apuesta estratégica del Ministerio de Asuntos Exteriores y Cooperación de contribuir a la más rápida salida de la crisis fomentando la diplomacia económica, un objetivo a cuyo servicio se han de poner a trabajar todas las casas, tanto la Casa América, como la de Asia, la Casa de África, la Casa Árabe i la (inintel·ligible) .
.
.
israelí y también la Casa de Mediterráneo.
Desde esta perspectiva, casa del Mediterráneo está llamada a convertirse en una plataforma para abrir a las empresas españolas nuevos mercados.

En definitiva, el Consell apuesta por la continuidad de la casa del Mediterráneo y por potenciar su papel en las relaciones de España con los países de este ámbito para poder aprovechar todas las oportunidades de negocio, como demuestra el hecho de que nuestras exportaciones a países del área mediterránea se hayan incrementado considerablemente en el último año.
Un 19,5% en las exportaciones a Marruecos y un 39% en las que tienen por destino Argelia, entre otros ejemplos muy destacados.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Senyora secretària autonòmica, fa un any aproximadament vosté va comparéixer en aquesta comissió, perquè també li formulàvem aquesta pregunta.
I hui li la tornem a formular especialment després de les declaracions de la directora de Casa Mediterráneo que ha dit que està pensant en llogar la nau central de Casa Mediterráneo «para eventos privados, banquetes o bodas».

Per tant, recordem que en aquella compareixença seua que vosté va dir que La Generalitat formava part del consorci de Casa Mediterráneo per convicció, per esperit de compromís i perquè anaven a mantindre una col·laboració inalterable.
Eixes eren les seues paraules.

Vostés, el Consell, han passat de disputar-se la paternitat en el govern central en aquell moment de Zapatero sobre aquest projecte a passar-lo directament a un caixó de sastre on vostés, sembla ser, no saben molt bé quin és el seu paper i què volen fer ahí.

Recordem les innumerables reunions que vostés improvisaven cada vegada que venia algun membre del Govern d'Espanya a Alacant per a presentar alguna iniciativa vinculada a aquest projecte.

També vosté va dir que estava Casa Mediterráneo en un procés de reflexió, perquè estaven els objectius de totes les cases, com Casa Amèrica, etcètera, Casa Àfrica, Casa Àsia, estaven totes en un procés de reformulació d'objectius per part del Ministeri d'Afers Exteriors i que, per tant, estaven un poc a l'espera de quina anava a ser la reformulació.
Un any després suposem que ja no estem en reflexió, ja s'han redefinit els objectius.
I el que a nosaltres ens interessa és la Casa Mediterráneo.

Hem de recordar que el 30 d'abril de 2009 va ser quan es va firmar aquell conveni entre el Ministeri d'Afers Exteriors, La Generalitat i tres ajuntaments, Benidorm, Xàbia i Alacant.
Vostés devien fer una aportació del 20%.
També en aquella comissió me va dir que estaven també ajustant i redefinint l'aportació de la Generalitat valenciana.

L'única xifra que tenim que vostés han aportat, però no vull només centrar-me en el debat econòmic dels seus incompliments, ens van dir en 30 de setembre de 2011 que havien aportat 435.
470 euros, quan havien d'aportar 2 milions d'euros.
En 2009, 2010, no hi havia cap aportació en el pressupost, cap previsió.
La de 2011, la quantitat que acabe d'indicar.
En 2012 van posar en el pressupost 100.
000 euros i en 2013, 50.
000.
Han pagat alguna d'estes quantitats?
Perquè l'altra fa un any li vam preguntar i en la rèplica tampoc ens va a contestar si més enllà d'allò que havien pagat com última vegada el 30 de setembre de 2011, si vostés han fet alguna aportació econòmica més des d'aquella data, des de setembre de 2011, i ens indique quina quantitat han aportat des d'aquella data.

Vostés han reduït, bé, el ministeri va reduir el personal en un 30% i també va dir vosté en maig de 2012 que la nova direcció estava treballant per potenciar el perfil comercial i econòmic de la institució, paraules literals seues.
Li preguntem: eixe treball de la direcció es referia a llogar l'espai per a esdeveniments privats?
Estan d'acord amb eixes declaracions de la directora de Casa Mediterráneo que se publicaven en els mitjans de comunicació fa molt poc?

Si fa un any estaven treballant per sintonitzar amb el Ministeri d'Afers Exteriors i ara fa unes setmanes que ha anat el senyor Margallo a Alacant i els ha estirat les orelles, perquè els ha dit al Consell que no estan complint amb Casa Mediterráneo, i no ho diu l'oposició ho diu el ministre d'Afers Exteriors, el senyor Margallo fa unes setmanes que ha anat a Alacant i els ha estirat les orelles i els ha dit que no, que La Generalitat no està complint amb Casa Mediterráneo.
Quina és la valoració que vosté fa d'aquestes declaracions?

També ens ha dit el senyor Margallo que ens hem de creure el projecte, que és important catalitzador de les regions amb la Unió Europea i amb els països del nord d'Àfrica en les regions econòmiques, comercials, etcètera, com déiem abans en la intervenció sobre la pregunta anterior.
És un instrument fonamental per a impulsar la presència i l'element catalitzador, que ha de ser la Comunitat Valenciana, de les relacions de la Unió Europea amb els països de la Mediterrània, a les dos voreres de la Mediterrània.

I vostés, la directora diu que han nomenat fa no res, diu que lo va alquilar para eventos privados, bodas y banquetes, Casa Mediterráneo, quan ha de ser un espai de diàleg, especialment entre els països de la Mediterrània i la Unió Europea?
Diguem, perquè vosté com a veu autoritzada que ve ací en nom del conseller de Presidència, ens diga si està d'acord amb eixes declaracions.

I, en definitiva, creuen vostés en este projecte?
Van vostés a pagar el que deuen?
Hi ha hagut alguna reformulació o s'ha revisat l'aportació econòmica que ha de fer la Generalitat valenciana, donades les circumstàncies econòmiques?
Quines aportacions s'han fet des del 30 de setembre de 2011, que és l'última data que mosatros tenim com a que vostés han fet una aportació?

I, sobretot, quin és el model del Consell sobre Casa Mediterráneo, el del ministre Margallo o el de la directora de Casa Mediterráneo?
Perquè, evidentment, que les declaracions d'aquesta senyora és per a què vostés la cessen o demanen el seu cessament immediat.
Perquè este projecte ha costat molts diners, este projecte és molt important i que votés haurien de tindre un poc més de convicció europeista i un poc més de convicció per aquesta institució i per aquesta entitat que és Casa Mediterráneo.
Li agrairíem, per favor, que ens contestara a les preguntes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula la il·lustre secretària autonòmica de Presidència.

La senyora secretària autonòmica de Presidència:

Muchas gracias, presidente.

Señoría, ya conoce las dificultades económicas por las que atraviesa esta comunitat y, por tanto, la Generalitat valenciana no ha renunciado a efectuar esas aportaciones, pero las va efectuando en función de las prioridades y necesidades que hay para disponer de esos fondos.

Señoría, yo respeto sus opiniones, pero no coincido con ellas.
Como le decía en mi anterior intervención, Casa Mediterráneo está viviendo un proceso de cambio.
Esta situación tiene su reflejo administrativo en la aprobación de unos nuevos estatutos de la casa a fin de adaptarlos a las actuales circunstancias y cometidos.
De hecho, los nuevos estatutos de la casa de Mediterráneo, que han de ser ratificados por todos los entes consorciados, han introducido varias novedades.

Entre las mismas destacan que, en primer lugar, la ampliación de los fines generales del consocio en línea con el nuevo rumbo dado a la institución.
En correspondencia con ello, la creación del consejo diplomático, que estará compuesto por los embajadores de los países euromediterráneos acreditados en España.
Una tercera modificación de estatutos afecta a los órganos de gobierno, con la reducción del número de vocales y la supresión de la comisión delegada.
Se trata, en definitiva, de disminuir los costes de funcionamiento del consorcio.

Otra de las novedades es que se facilita la incorporación de nuevos socios, concretándose así la idea de fomentar la colaboración público-privada en el seno de la casa, favoreciendo el acceso a nuevas vías de financiación, a través de la entrada de empresas y patrocinadores privados.

Sin duda, la aprobación de los nuevos estatutos supondrá un nuevo impulso a las actividades de la entidad, en particular de las de contenido económico, como las que La Generalitat ya está organizando, junto a las cámaras de comercio, bajo el título genérico de «Seminarios sobre oportunidades económicas en el Mediterráneo».

Así, el 12 de marzo de 2013 se celebró la primera jornada económica empresarial sobre oportunidades en el mercado de Oriente Medio, contando con la participación del embajador especial para el Mediterráneo y de especialistas en comercio exterior y diplomacia del ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación.

El 2 de abril en Alicante tuvo lugar la segunda jornada económica empresarial dedicada a Túnez, con presencia del embajador de España en el citado país.
El 9 de abril se celebró, con idéntica representación, la jornada sobre Libia.
Mañana, el día 8 de mayo, tendrá lugar en Valencia la actividad organizada por casa de Mediterráneo y las cámaras de la Comunidad Valenciana, junto a la embajada de España en Argelia, para analizar las perspectivas de cooperación en este país.

Sin cansarles con muchos más detalles sobre la programación de actividades de la casa en esta nueva etapa, permítanme recordarles que el pasado 18 de abril también tuvo lugar en Alicante una jornada de trabajo sobre oportunidades para que el sector pesquero alicantino represente el programa de certificación de pesquerías sostenibles.

Asimismo, la casa ha organizado un ciclo de mesa redonda sobre el corredor, un proyecto que como Casa Mediterráneo es fruto de la colaboración y entendimiento entre todos los agentes económicos e institucionales comprometidos en su desarrollo.

En definitiva, señorías, estamos ante una nueva etapa de la Casa Mediterráneo que ahora más que nunca se orienta de la cooperación política y económica y el fortalecimiento de los lazos entre sociedades civiles.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a la ilustrísima secretaria autonómica de Presidencia.

Con esta respuesta damos por terminado el punto 2 donde iban todas las preguntas que estaban en el orden del día.
Y vamos a suspender durante veinte minutos la comisión esperando que haya finalizado la junta de portavoces y se pueda incorporar el representante del Grupo Compromís en esta comisión.

Por lo tanto, señorías, son doce menos cuarto, más o menos, a las doce y cinco volveríamos a vernos todos para continuar y sustanciar las comparecencias del punto tres y cuatro, que van a ir agrupadas las dos.

Muchas gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) … exactament a les dotze i cinc, com havíem dit.

Compareixença d'un membre del Consell, que fa el secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyor Joaquín Vañó Gironés, per a retre compte de la reducció d'ajudes de la Unió Europea a la Comunitat Valenciana per no tramitar la documentació que demana Brussel·les per a justificar les ajudes concedides, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 49.
859), a la qual s'acumula la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, a petició pròpia (RE número 51.
935)

El senyor president:

Mamprenem una altra vegada la comissió per a substanciar el punt 3 i el punt 4, que són dos compareixences, una sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís i l'altra sol·licitada a petició pròpia pel secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, amb el mateix objecte i contingut les dos.
Per tant, en una sola anem a.
.
.
, lògicament les substanciarem de manera conjunta.

Com diu la compareixença, en este cas, la petició que fa el Grup Parlamentari Compromís, on demana la compareixença d'un membre del Consell per tal de donar compte de la reducció d'ajudes de la Unió Europea a la Comunitat Valenciana per no tramitar la documentació que demana Brussel·les per a justificar les ajudes concedides.

I la petició que, en este cas, fa el secretari autonòmic davant de la comissió per a informar sobre la reducció d'ajudes de la Unió Europea a la Comunitat Valenciana en el marc del PDR 2007-2013.

Per tant, en este cas, l'il·lustríssim secretari autonòmic senyor Joaquín Vañó té la paraula.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Senyor president de la comissió.

Senyores i senyors diputats.

Bon dia.

Comparec davant d'esta comissió d'assumptes europeus per a donar resposta a la sol·licitud formulada pel Grup Compromís i també a iniciativa pròpia, amb el fi de donar compte del procediment de descompromís d'ofici, iniciat el passat mes de febrer per la Comissió Europea, en relació amb una part del Programa de desenrotllament rural 2007-2013 de la Comunitat Valenciana.

Abans de res, voldria precisar una qüestió amb relació als termes concrets en que està formulada la sol·licitud del Grup Compromís.
Esta sol·licitud parla de donar compte de la reducció d'ajudes de la Unió Europea a la Comunitat Valenciana, i diu literalment «per no tramitar la documentació que demana Brussel·les per a justificar les ajudes concedides».

He de dir-los que no es tracta, de cap manera, d'una qüestió ocasionada per un problema burocràtic o d'una deficient tramitació administrativa per La Generalitat, com podria donar a entendre la petició del Grup Parlamentari Compromís.
No es tracta que no hàgem sigut capaços de presentar a temps uns papers a Brussel·les.
Es tracta, exclusivament, d'una conseqüència de la greu situació econòmica i financera en què ens trobem, com els vaig a explicar a continuació.

En concret, el passat 14 de febrer, la Direcció General d'Agricultura de la Comissió Europea va remetre a l'ambaixador, representant permanent d'Espanya davant de la Unió Europea, un escrit comunicant que els servicis de la comissió havien iniciat el procediment previst en l'article 29.
1 del Reglament 1290/2005, en relació amb els programes de desenrotllament rural de diverses comunitats autònomes, entre les quals es trobava la Comunitat Valenciana.
Eixe article 29.
1 del Reglament 1290/2005 del Consell Europeu, que tracta sobre el finançament de la política agrícola comuna, estableix el següent: «La comissió alliberarà automàticament la part del compromís pressupostari d'un programa de desenrotllament rural que no s'haja utilitzat per al pagament del prefinançament o per a pagaments intermedis o perquè no se li haja presentat, a tot tardar el 31 de desembre del segon any següent al compromís pressupostari, cap declaració de gastos que reunisca les condicions establides en l'article 26, apartat 3, en concepte de gastos realitzats.
»

Per tant, la raó d'inici d'eixe procediment és que les comunitats autònomes afectades no havien pogut complir íntegrament, l'any 2012, la limitació temporal que establix este article per a la realització efectiva dels pagaments compromesos en l'execució del PDR i que es coneix com la regla N+2, és a dir, que els pagaments de les ajudes a càrrec de fons europeus han de fer-se efectius, com a màxim, el 31 de desembre del segon any següent al del compromís pressupostari de la Unió Europea amb cada comunitat autònoma.

Dins del PDR de la Comunitat Valenciana, el gasto compromés al pla financer amb la Unió Europea, fins l'any 2010, amb càrrec als fons Feader, era el següent: 30,83 milions en 2008; 31,80 milions en 2009; 33,25 milions en 2010.

Els gastos que es van comprometre a l'any 2008 i 2009 es van executar íntegrament dins del període exigit pel reglament comunitari.
Però en el cas del gasto corresponent a l'any 2010 no va ser possible complir-ho totalment dins d'eixe límit temporal de la norma N+2, és a dir, abans del 31 de desembre de l'any 2012.
Concretament, el total acumulat del pagament dels fons Feader realitzats fins l'any 2012 era de 90,44 milions d'euros.
Al no arribar eixa xifra a tot l'import del compromés dins del pla financer, la comissió va ficar en marxa el procediment de descompromís previst en l'article 29.
1 del reglament -que abans els citava- per la quantia que quedava pendent, és a dir, la diferència entre el gasto compromés i els pagaments realitzats.

Si no es va a aconseguir arribar a tot l'import previst en eixe període no va ser per cap falta de documentació ni cap qüestió de tipus administratiu, sinó exclusivament per falta de liquiditat per a poder aportar el conjunt del cofinançament nacional que requerix el pagament de les ajudes del PDR.
Com vostés saben, estes ajudes del PDR responen a un esquema de cofinançament, de manera que les aportacions de la Unió Europea amb càrrec al Feader estan vinculades a les aportacions que han de realitzar, al mateix temps, l'estat i les comunitats autònomes, amb percentatge de distribució del gasto entre cada una d'elles diferent, segons el tipus de mesures dins del PDR.

Això significa que la comissió no fa efectives les ajudes del Feader i no transferix els fons als organismes pagadors mentres els fons de cofinançament nacional, tant del ministeri com de les comunitats autònomes, no estiguen a disposició de l'organisme pagador que, en el nostre cas, és l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària.

Cal tindre en compte que per poder fer efectiu el pagament íntegre de les ajudes europees abans del 31 de desembre de l'any 2012 era necessari aportar 7,5 milions d'euros del conjunt del cofinançament nacional.
A més, per una qüestió també conjuntural de liquiditat de l'estat, se'ns va comunicar a les comunitats autònomes que hauríem d'avançar, temporalment, la part de finançament estatal.
I això significava que la tresoreria de la Generalitat valenciana haguera hagut de transferir a l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària no sols la part del cofinançament autonòmic, sinó tota la part del cofinançament també de l'estat, en total els 7,5 milions d'euros que els deia per a poder fer efectiu el pagament de l'últim import pendent del Feader corresponent a l'anualitat de 2010, abans que transcorregueren els dos anys del límit a què he anat fent referència.

La Generalitat no va poder assumir en eixe moment eixe desemborsament.
I és eixa raó, exclusivament de caràcter pressupostària, la que dóna lloc al procediment de descompromís parcial per part de la comissió.

Per tant, insistisc, no va ser un problema de deficient gestió, ni per part de l'agència com a organisme pagador ni per part de la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua com a organisme responsable de la tramitació i resolució de les ajudes.
Tot al contrari, tant la conselleria com l'agència estan fent una labor de gestió molt important; i vull aprofitar, a més, esta ocasió per a reconéixer públicament el gran esforç que estan realitzant en estos moments els funcionaris perquè esta situació econòmica que s'ha donat tinga la menor repercussió possible en el conjunt de la ciutadania.

De fet, en estos moments estem treballant en una nova modificació, en una nova proposta de modificació del programa de desenrotllament rural de la Comunitat Valenciana amb una doble finalitat: per un costat, garantir que este compromís iniciat per la comissió no afecte cap ajuda ja reconeguda; i, al mateix temps, plantejar una reprogramació de les previsions de gasto, de manera que pugam assegurar el màxim aprofitament de les ajudes de la Unió Europea previstes dins del PDR 2007-2013.

I, per finalitzar, he de destacar que, a pesar de la situació pressupostària, estem fent també un gran esforç per a impulsar el pagament de les ajudes.
I, en el cas concret de les ajudes cofinançades pel Feader, en el que portem d'any, l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària ja ha fet efectiu el pagament de 24,4 milions d'euros.

I, de moment, per la meua part res més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies al secretari autonòmic.

I, lògicament, anem a passar a les intervencions dels grups parlamentaris.
Com vostés saben, n'hi ha una proposta per part del Grup Compromís, que és el grup sol·licitant en este cas, que serà el primer grup intervenint; i la resta, com sempre, de menor a major.

Per tant, senyor Morera, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

I agrair als membres d'esta comissió la gentilesa per haver suspés la comissió per presència en la Junta de Síndics.

Bé, senyor Joaquín Vañó, benvingut.
I animar-lo a que sol·licite d'una forma més reiterada les compareixences en esta comissió parlamentària, no només perquè nosaltres la sol·licitem, sinó perquè segurament tindrà moltes coses que contar-mos ara que s'ha de fer el nou pla operatiu, a partir de l'esgotament del de 2013.
No només a petició d'un grup i acumular la seua petició de compareixença, sinó de motu proprio.

A mi m'ha sorprés molt la seua resposta, molt; i me crea el dubte de qui fiar-mos, si de la seua paraula del govern valencià o si mos hem de fiar del Tribunal General de la Unió Europea, perquè la sentència del Tribunal General de la Unió Europea és totalment diferent a la versió que vosté mos ha donat ací.
Aleshores, jo ja no sé en qui confiar.
I considere que, sense confiança amb els responsables governamentals, serà molt difícil que pugam eixir de la crisi; crec que és un dels elements fonamentals.
Si no confiem en les institucions i en els qui tenen la responsabilitat de gestionar els afers públics, en este cas en matèria de la nostra relació amb la Unió Europea i en els fons estructurals per a millorar la nostra eficàcia, segons quines matèries, doncs, si no n'hi ha confiança al final cau tot.

I és que vosté mos ha dit que no hi ha hagut una falta de tramitació de documentació per a justificar les ajudes i d'això s'ha derivat una minva, una sanció en forma de no enviament de recursos que estaven previstos en eixe programa operatiu, sinó que simplement, doncs, vosté ha tirat la pilota fora i mos ha dit -si jo he entés bé- que el problema ha sigut un problema de liquiditat de la mateixa Comissió Europea respecte a uns fons que tenien previstos destinar a la nostra comunitat.
I jo, clar, m'he quedat a quadres.
Perquè jo formule esta pregunta quan constate que el Tribunal General de la Unió Europea ha confirmat unes sancions que va posar la Comissió Europea a l'estat espanyol, però concretament a tres regions europees: una d'elles ha sigut Andalusia, altra el País Basc i una altra mosatros.
I eixa sanció s'ha concretat bàsicament en la pèrdua d'ajudes regionals europees assignades a la nostra terra, en funció d'eixe programa operatiu.

¿I sap de quina quantitat estem parlant, segons.
.
.
-vosté ara segurament mos podrà donar una altra versió-, segons el Tribunal General de la Unió Europea?
Doncs, ni més ni menys que de cent cinc milions d'euros.
I, clar, cent cinc milions d'euros amb la que està caiguent, amb la insolvència generalitzada i amb la falta de liquiditat d'una administració, la nostra, la Generalitat valenciana, són molts diners.

¿I sap en la sentència la decisió que ha pres este tribunal, garantista per al seguiment de les (inintel·ligible) .
.
.
?
Doncs, en el nostre cas assenyala una sèrie de coses que a mi me sonen.
Diu: «Els errors de la seua gestió -de la gestió dels qui l'han precedit, però del govern valencià-, consistia bàsicament en infracció de la normativa de contractació pública.
» Clar, si ací no tinguérem el que tenim i la falta de credibilitat en el que ha sigut la contractació pública que, a dit en molts casos, en sobrecostos, en adjudicacions fetes a mida, en trencament i/o parcel·lació de contractes per a procedir a adjudicacions que en estos moments estan moltes d'elles mirades per la justícia espanyola.
.
.
Però això ho diu el tribunal.

Després, diu -a vore si li sona açò-: «Adjudicació directa d'obres complementàries sense realitzar nova licitació.
» És a dir, que si s'havia adjudicat una obra per a fer ics coses i s'havien de fer coses complementàries, eixes obres no tenien licitació complementària.
Això diu el tribunal del govern valencià, el govern del senyor Alberto Fabra; o els fets de què està parlant, estem parlant del govern del senyor Camps.

Diu la sentència que es detectaren casos d'adjudicacions de contractes utilitzant criteris suposadament irregulars irregulars, així com la no-publicació d'anuncis de licitació en el Diari Oficial de la Unió Europea, ¡clar!
És que ¿ni publicar-ho en el Diari Oficial de la Unió Europea?
Segurament, vosté tindrà una altra versió, i, pel que ha dit, tot això que estic dient jo és pura invenció, és pura invenció, ¡clar!
¿Amb qui mos hem de quedar els ciutadans?
¿Amb quina versió?
¿La del (rient) Tribunal General de la Unió Europea o la d'un govern que té la situació que té d'imputacions, d'irregularitats.
.
.
?
¿Amb quina versió mos quedem?

Jo pensava que vosté hauria vingut ací i, efectivament, no es van tramitar bé estos expedients i havera posat a disposició d'esta comissió «expedients números no sé què…, no sé, va fallar açò, açò i allò», «expedient número no sé què de tal, va fallar açò i açò», «no se va licitar tal cosa.
» ¡Que els havera donat!
Perquè li recorde que el president Camps va dir que, «máxima transparencia».
Jo li demanaré tots estos expedients perquè, si no, me n'aniré a la Unió Europea a demanar que m'informen per què hem perdut, per la incompetència d'un govern que no ha fet bé les coses, 115 milions d'euros.
¡Clar!
, amb la que està caiguent, un govern que no pot fer front als seus pagaments més essencials, doncs, perdre per una mala gestió, per unes incompetències, per una sèrie de coses, estos diners, doncs, la veritat és que mos deixa en una situació molt difícil.

I, ¿sap el que diu el Tribunal General?
Que és molt estrany perquè procediments d'infracció contra Espanya, sí, somos líderes en procediments d'infracció, i, ací, molts.
¿Sap el que diu?
Diu que del conjunt d'estos errors, que són errors sistemàtics.
És que hem tingut, fins i tot, de la comissió parlamentària de pressupostos del Parlament Europeu -que això és inaudit- una visita per a analitzar com se pressuposta, com s'adjudica i com se gasten una sèrie de diners.
¡Això és inaudit!

I, després, vostés han dit que ha sigut un complot, una conspiració, és que no, és que les coses són més serioses, i, clar, són més serioses i allí, la Unió Europea, doncs, normalment, algun error por haver-hi però són seriosos, són rectes, supervisen i miren.
I si nosaltres som receptors nets de fons de la Unió Europea fins al 2004, doncs li diré per què; perquè la Unió Europea considerava que estàvem per sota del 75% de renda de la Unió Europea, mentres que el govern espanyol som pobres i hem de pagar, però això és un altre tema.

Però, clar, demanen que les coses se facen amb un mínim de rigor perquè són diners públics, no són diners que arbitràriament u pot agafar i pot fer «ací, allà, ahora te lo doy, ahora preséntame una factura, preséntame dos amigos y hacemos una adjudicación a dedo».
És que tot això ja ho hem vist ací, i ací està com està la cosa.

¿Com anem a recuperar la credibilitat si tot açò que jo pregunte al meu govern perquè n'hi ha una decisió, una sentència del Tribunal General de la Unió Europea, ¡condemnant-nos!
i imposant-mos una sanció de 115 milions d'euros, i vosté diu, «¡no!
, es que eso fue un problema de liquidez d'ells»?
¡Escolte!
, jo, ¿què vol què li diga?
¿En qui confiem?
¿En qui creu que hem de confiar els ciutadans?
I, clar, jo me quede a quadres.

Jo li demane que en la resposta demane vosté els expedients i mos diga, «sí, senyors, doncs, mire, ha passat açò, que hem perdut açò o hem perdut allò altre», però, clar, eixos diners no han anat, per exemple, no han anat als instituts tecnològics agrupats en la xarxa Redit, eixos diners no han anat a les ajudes de la Unió Europea per als emprenedors, que eren 7.
000 emprenedors que amb fons europeus, amb fons que, en este cas -crec- eren del fons social europeu, estaven destinats a millorar la seua emprenedoria; n'hi ha diners, per exemple, a una insolvència del govern que és acabar amb la xarxa de depuradores de ciutats de més de cent mil habitants, doncs eixos diners se podien haver destinat per a tot això, però, clar, esta reducció de l'ajuda financera de la Unió Europea, portada pels errors apreciats en el seu govern, doncs, mos ha portat tot això.
I els recursos que ha fet el Gobierno de España han sigut desestimats.

No ens val que altres comunitats autònomes hagen fet (inintel·ligible) .
.
.
; sí, Andalusia i el País Basc.
Ens hem de mirar a casa nostra, perquè si no apliquem estos errors i n'hi ha propòsit de canviar, de corregir i de millorar, continuarem amb la mateixa.
Si vosté ve ací i mos diu, «no, no passa res, que açò ha sigut una cosa que aquells no tenien diners i mos han deixat d'enviar uns (inintel·ligible) .
.
.
» Doncs, ¡escolte!
, continuarem amb l'error i continuarem fent riure, i continuarem amb la insolvència, i continuarem amb una situació que quan anem perquè se'ns prenguen seriosament, doncs se riuran de nosaltres i amb raó mos diran, «vostés no saben fer la o amb un canut».
I això no mos ho podem permetre.

I jo li demane rigor, seriositat i que en la resposta mos diga per què s'han perdut eixos 115 milions i eixos 115 milions on anaven destinats.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Ara, a continuació, té la paraula el representant del Grup Parlamentari Esquerra Unida, el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Vañó, a mi em fa l'efecte que s'han agrupat dos coses que, en realitat, vosté està parlant d'una cosa i el senyor Morera està parlant d'una altra, que tenen relació però que no és la mateixa cosa; per tant, això genera ací un poc una mica de confusió.

Jo vaig a centrar-me en el que vosté ens ha dit, ¿val?
, perquè el que vosté ens ha dit ja em sembla greu, ¿val?
, sense entrar en les consideracions que fa el senyor Morera que -supose- ara les aclarirà, m'imagine, ¿no?
, algunes d'elles, almenys.

A mi sí que m'agradaria que m'explicara una cosa concreta perquè no he acabat d'entendre-ho, ha donat moltes xifres i, al final, com sol passar en este tipus de coses, al final u no sap exactament què és el que passa, però vosté per resumir ha dit que per no posar 7,5 milions d'euros s'han perdut una sèrie d'ajudes.
M'agradaria que les quantificara exactament.
¿Quants milions d'euros s'han perdut per no haver posat 7,5 milions d'euros a 31 de desembre de 2012?
Perquè, clar, n'hi ha programes que estan finançats fins a un 97% i, en eixes condicions, la quantitat de diners que s'han perdut en el cas de l'agricultura valenciana sembla ser molt gran, ¿eh?

Els llauradors valencians, o, almenys, alguns sindicats agraris, denuncien que fa a penes un mes, mes i mig, n'hi havien 25.
000 llauradors i ramaders als que se'ls devien diners d'ajudes concedides, de subvencions que ja estaven aprovades, i la quantitat de diners que es comptabilitzen és d'aproximadament uns cent vint milions d'euros, ¿val?
Jo conec persones, inclús familiars meus que s'han embarcat en un negoci d'apicultura i que, ara, ens troben penjats perquè, clar, depenien per a les seues inversions d'uns fons i d'unes inversions que havia de pagar la Generalitat valenciana a compte, fonamentalment, de fons europeus, i resulta que no els han pagat, i, ara, estes persones es veuen quasi arruïnades per culpa de la política que està desenvolupant el govern valencià.

Per tant, si vosté diu que només són 7,5 milions d'euros, a mi em sembla, realment, increïble com una quantitat tan menuda de diners, ¿val?
, vostés hagen pogut deixar de pagar, ¿no?
Clar, estan aplicant una política que no s'acaba d'entendre i és que m'agradaria que m'explicara què fan exactament amb els fons europeus els que sí que ho reben.
¿Van tots a una caixa única?
I eixos diners, després, ¿com es gasten?
Perquè no estem parlant només de problemes en agricultura, estem parlant de problemes en política industrial i en altres tipus de qüestions que van retardant-se i retardant-se les subvencions fins al punt que els llauradors estan ofegats, que els instituts tecnològics estan ofegats.

¿Què fan amb els diners que reben d'Europa i per què no posen la part que els pertoca a vostés?
Perquè, clar, quan u veu com el Consell no té ningun tipus de problemes en avalar al València Club de Futbol, doncs, sincerament, comprendrà que les persones que estan pendents que els arriben estes ajudes puguen estar en estos moments indignadíssimes per la política que està practicant el Consell.

Clar, en el tema concret de l'agricultura estem parlant, a més, d'un pressupost que en els últims anys ha patit una davallada brutal, en termes absoluts i en termes relatius; en termes relatius al que representava en el pressupost de la Generalitat valenciana i, en termes absoluts perquè, a més, han baixat exactament, o siga, en quantitats reals, ja sense deflacions ni res, la quantitat de diners que es dedicava a agricultura.
I no sols és que baixa sinó que, a més, la dependència en agricultura, indústria i en altres polítiques també, de fons europeus per a sostindre eixa política cada volta és més gran, és a dir, cada volta l'esforç que fa La Generalitat en polítiques industrials, en polítiques agràries però, sobretot, en eixos dos fronts, cada volta és més reduïda i ¿ni tan sols tenen diners per a paga això?

A mi, sincerament, em cauria la cara de vergonya, ¿eh?
, em cauria la cara de vergonya perquè estan generant un problema molt gros per a persones que depenien i confiaven que el Consell els ajudara i, aleshores, en compte d'ajudar a resoldre els problemes, en compte de complir els objectius del programa de desenvolupament rural, ni tan sols és que siga neutre, és que, al final, resulta un perjudici eixe programa, si vostés no paguen les subvencions.
Clar, jo vullc fer un negoci d'apicultura, per exemple -que és el cas que jo conec més directament-, i dic, bé, n'hi ha unes subvencions, m'apunte a eixes subvencions, me les concedixen i, a partir d'ahí, pose en marxa un negoci demanant diners al banc, però, clar, resulta que sense obrir-se els terminis, el banc em demana els diners i la conselleria no em paga, ¿què fa?
Jo li pregunte, si vosté estiguera en eixe cas, ¿què faria?
, senyor secretari.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

I, ara, té la paraula la il·lustre diputada senyora Crespo, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor secretari, benvingut a esta comissió.

Senyories, crec que hauríem d'anar a pams i explicar bé les coses.

Miren, del programa de desenvolupament rural europeu per al període 2007-2013, cada comunitat autònoma és l'autoritat de gestió del seu programa PDR 2007-2013, i s'ha d'ajustar al marc nacional comú establert i correspon al ministeri, al Magrama, el seguiment coordinat de la seua execució, així com la interlocució amb les institucions comunitàries.

I ahí, senyor secretari, con la iglesia hemos topado, perquè en esta comunitat s'han passat per l'arc del triomf una cosa de màxima importància que és l'avaluació contínua dels programes, que són: ajudes al desenvolupament rural, a través dels fons europeu agrícola de desenvolupament, Feader; un sistema d'avaluació continua i de seguiment d'un calendari i unes directrius d'aplicació obligatòria encaminades a examinar els avanços del PDR en relació amb els seus objectius.
I vostés, és a dir, el Partit Popular, s'han oblidat voluntàriament -o no- de fer els deures perquè, per desgràcia, en esta comunitat n'hi ha diners per a grans fastos però no per a portar la part que li hagués correspost a La Generalitat als programes de desenvolupament rural.

En el cas que ens ocupa hui, a 31 de desembre -vosté ho ha dit, senyor secretari-, La Generalitat té pendent d'executar fons europeus, de Feader, corresponents a l'anualitat 2010, per un import de 5,4 milions d'euros.

Senyories, la comunitat se situa en estos moments en la cua en els pagaments de les ajudes PDR 2007-2013.
Esta situació té conseqüències greus perquè no ens oblidem que n'hi ha una clàusula de descompromís -i ho repetisc-, de descompromís automàtic coneguda com la «regla N+2.
» I ¿què vol dir?
Que si els fons comunitaris destinats a una anualitat d'un programa -i hui parlem del desenvolupament rural- no s'usa eixe any o en les dos següents, són retirats per Brussel·les.

I és el que ha passat; com La Generalitat, el nostre president Fabra sempre és l'últim en tot, a l'hora de fer els deures, de fer una bona gestió perquè és per a preguntar-li què fan tant d'alt càrrec, tanta persona de confiança, tant d'assessor que paguem tots els valencians i que per la seua ineficàcia han deixat perdre 5,4 milions d'euros, que anaven a un sector estratègic com és l'agrari, que, a més, està sumit en una greu crisi econòmica pels impagaments del Consell.

Mire, senyor secretari, ja estem cansats de sentir el senyor Fabra, de sentir el senyor Ciscar paraules de suport al sector agrari perquè eixes paraules no es concreten mai en res, millor dit, sí, en una desconfiança total de cara a vostés.
I, hui, per a més inri, 5,4 milions d'euros perduts per eixa política opaca i ineficaç que practiquen, una pèrdua de fons per al medi rural on totes les ajudes són importantíssimes per al futur dels cultius i el manteniment de l'activitat agrària.
I, precisament, eixes indemnitzacions cobrixen un dels sectors més afeblits per la crisi i no pot permetre's perdre ni un euro perquè n'hi ha milió i mig de persones que treballen i viuen en els municipis rurals, eixos que ara no rebran els 5,4 milions d'euros, i també han de ser tractats com a ciutadans de primera, senyor secretari, persones que amb el seu esforç vertebren un territori i que vostés han abandonat a la seua sort per no ser responsables i elaborar en temps i forma els informes anuals d'execució que s'han de remetre a la comissió.

Mire, senyor secretari, el que vostés fan jo crec que és de jutjat de guàrdia.
Deixar perdre uns diners que en regalen, perquè n'hi han ajudes que vénen pràcticament al cent per cent a esta comunitat i vostés no són capaços d'aportar la part que els correspon i que van, per suposat, als llauradors i ramaders valencians en el cas que avui ens ocupa.

Jo, en nom del Grup Socialista, el que li demanaria, senyor secretari per acabar, és que si el Consell no sap gestionar els fons Feader, doncs, simplement que demanen als seus companys del govern de Madrid que aporte eixos fons, perquè el que no hi ha dret és que els valencians, per ser vostés uns gestors pèssims, perguen 5,4 milions d'euros.
Demanen a l'administració estatal que compense amb un xicotet esforç addicional la pèrdua d'estos fons econòmics, perquè és una possibilitat que teòricament és possible.
Si són capaços d'alçar la veu en Madrid, eixe també és un altre problema que tenim els valencians.

Espere, senyor secretari, pel bé d'eixe milió i mig de ciutadans, que no tinguem el silenci com a resposta.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

I ara, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustríssim diputat el senyor Lorenzo i Paredes.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, muy buenos días, señor secretario.

He oído una frase al inicio de la intervención de los miembros de la oposición hablar de animarle a usted a comparecer, cuando yo veo que en todas las comisiones está usted presente.
Por lo tanto, no creo que sea una de las cuestiones a tratar, porque creo que de forma muy sobrada viene asistiendo a ellas.

Y yo quiero agradecer también su presencia hoy aquí y comparecer, ¿cómo no?
, para dar respuesta tanto a esa solicitud que se ha planteado por parte del Grupo Compromís como a esa iniciativa propia que se ha tenido para esclarecer esas cuestiones, como usted bien ha dicho.

Como usted ha manifestado se ha dejado claro en su intervención que en ningún caso se ha producido ningún tipo de error en lo relativo a la tramitación de la documentación que requiere Bruselas para justificar las ayudas concedidas, sino que, como se ha indicado, se ha producido un requerimiento por parte de la Dirección General de Agricultura de la Comisión Europea en la que a su vez se indica la apertura de un procedimiento correspondiente a este respecto en relación con los programas de desarrollo rural.

El citado procedimiento, que se inicia por parte de la Unión Europea, afectando a varias comunidades autónomas, como también se ha dicho, forma parte, como se ha indicado anteriormente, de precisamente no haber cumplido con esos pagos que se establecían a finales del año 2012 y, en este caso concreto, vinculados al ejercicio 2010.

Justificar el gasto comprometido hasta 2010 con cargo a esos fondos, y dentro del programa de desarrollo rural de la Comunidad Valenciana, que además estaba previsto para otras dos anualidades, como era 2008 y 2009.
Precisamente, esta última de 2010 ha sido la que no se pudo cumplir dentro de ese plazo por lo aquí argumentado.
Indudablemente se tiene que tener en consideración los compromisos que tanto el estado español como la comunidad al respecto han podido tener a este respecto, de manera que eso ha dado pie precisamente a ese incumplimiento.

En cualquier caso, a mí también me gustaría hablar de que estos fondos, este programa de desarrollo rural que contempla una cantidad importante de fondos con distintos programas, de los cuales no se habla, evidentemente, espero que sea porque se está cumpliendo con ellos y por supuesto entendemos que es así.
Pero, bien, los agricultores y los interesados y, ¿cómo no?
, todo en su conjunto beneficiados de estas ayudas también plantean otras financiaciones que se están produciendo para coadyuvar y paliar todas las demandas que dentro de este ámbito rural se están produciendo.

No olvidemos que el Programa de desarrollo rural de la Comunidad Valenciana 2007-2013, incluye varias líneas de ayudas a distintos titulares de explotaciones, que también se dijo aquí.
Pero alguna sí que hay que tener en consideración, como he dicho anteriormente, que son distintos los programas, con fondos también distribuidos también de distinta manera y que van a cuestiones que tienen que ver con el empleo, con la formación, con el I+D+I, que también se dijo aquí esta mañana y, ¿cómo no?
, con la agricultura.

Pero también hay que hablar de todo lo que se ha hecho en este sentido y de las grandes cantidades aportadas no solamente por el gobierno valenciano sino por los fondos, que al fin y al cabo tenían una participación directa muy importante.
Hay que tener en cuenta que la ejecución de estas medidas se ha beneficiado anualmente como término medio más de dos mil cien agricultores superando, además, el objetivo planteado en el año 2012, todas ellas liquidadas en gran parte y con un gran esfuerzo que se está haciendo por parte del gobierno valenciano de llegarlas a atender en su totalidad.

Además, se están atendiendo todas las demandas del sector por parte de la conselleria, dentro de la prórroga que se ha plantado para el año 2013 en ayudas fundamentalmente de carácter agroalimentario que se concedieron en el año 2008 y que ha transcurrido ya el período de cinco años que tenían de vigencia, habiéndose adquirido un compromiso de pago para años sucesivos.

Yo pienso también que de cara a 2014 y en adelante, en estos momentos se está negociando, como por todos es sabido, por parte de la Comisión Europea y el Parlamento, el consejo de la reforma del PAC, algo muy importante para tener en consideración respecto a lo que puede ser el período 2014-2020, negociación de la que aquí no se ha hablado y que hasta ahora había sido incapaz cualquier gobierno, y no hay que hablar de qué gobierno, de llegar a ningún acuerdo beneficioso para nuestro país.

Sin duda alguna, creo que ha quedado claro, como bien he dicho, en qué medida se ha hecho el esfuerzo para garantizar todas estas ayudas a los beneficiarios, que han sido ciudadanos productores de nuestra comunidad.
Y, en cualquier caso, también hacer una mención a la palabra desconfianza.
Bien, yo pienso que la desconfianza que se ha aludido aquí también no es ya respecto al gobierno de La Generalitat sino a nuestras propias señas y a nuestras propias formas de entender no solamente las políticas sino las acciones que se realizan en esta comunidad.

Y también habla de otra serie de cuestiones que sin duda alguna son muy importantes para tenerlas en consideración.
Bueno, indudablemente, la situación económica es la que es, pero el esfuerzo que se está realizando por parte de la conselleria en este caso y del conjunto del gobierno valenciano es enorme para poder paliar todas estas cuestiones, que entendemos que son muy importantes para todos los ciudadanos de esta comunidad y que les animo, de igual manera que se le animaba a comparecer, a que se siga trabajando en esta línea.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies al senyor Lorenzo i Paredes.

I ara té la paraula l'il·lustríssim secretari autonòmic per a donar complida resposta a les qüestions que els grups parlamentaris han plantejat.

Té la paraula el senyor Vañó.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies.

En primer lloc, senyor Morera, i com un poc ha avançat el mateix senyor Torró, probablement per les referències a les sentències que vosté ha fet, i estem parlant d'una programació de l'any 2004 per la data que vosté ha citat mateix, no estàvem parlant ni molt menys del mateix que jo he comentat ací i màxim quan ha dit que també hi ha una altra confusió, que vosté ha anomenat, que jo he parlat d'una falta de liquiditat per part de la Comissió Europea.
En cap cas, la falta de liquiditat la va tindre la comunitat autònoma i el govern de l'estat a final de l'exercici 2012 per a, en el cas que jo estava comentant, concretament sobre la pèrdua de fons europeus.

Concretament, jo també li he dit que li trasllade que tinga l'absoluta confiança, i ara m'explicaré, en l'actuació que està tenint el govern valencià, una per a donar tota la claredat i transparència al que és l'activitat del Consell i, en concret, al que afecta a la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua en tot el que són els ajudes al col·lectiu d'agricultors, pescadors i ramaders en la nostra comunitat.
És més, crec que eixes referències que vosté feia del tribunal europeu, que no sé a quina sentència concreta es referia, no hi havia ninguna referència ni a agricultura, ni a obres hidràuliques que estaria dins de l'àmbit de la competència de la conselleria.

Per tranquil·litat i un poc de.
.
.
sobre com funciona el sistema de finançament de les ajudes, perquè quede clar i ras que ací totes les ajudes que arriben a la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua per a desenvolupar el PDR, el programa de desenrotllament rural 2007-2013, es gasten única i exclusivament en els beneficiaris i no arriben a cap altre lloc, com en alguna de les intervencions s'ha deixat entrevore.

Mire, dins de la PAC, de la política agrícola comuna, se sufraguen dos fons: per un costat el Feaga i, per altre costat, el Feader, que és el que sufraga els gastos dels programes de desenrotllament rural.
Els fons que arriben a la Generalitat valenciana, a la conselleria de presidència, agricultura, i que arriben directament a l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, es (inintel·ligible) .
.
.
única i exclusivament a allò que aprova la conselleria d'agricultura, la Conselleria de Presidència, Agricultura, Pesca, Alimentació, i es trasllada eixa aprovació a l'organisme pagador, que és l'agència, i l'organisme pagador és el que es fa càrrec de pagar els agricultors.

Portem en tot el programa de desenrotllament rural 2007 fins ara, fins a pràcticament a 28 d'abril de 2013, pagats més de mil milions d'euros del Feaga.
I, a més, en el cas del fons Feader en estos moments portem ja pagats, en el conjunt del programa de desenrotllament rural, més de dos-cents sixanta milions d'euros pagats.

No hi ha ninguna possibilitat que eixos diners no arriben a qui són els seus destinataris, perquè entre altres coses eixe sistema de cofinançament obliga a que nosaltres sol·licitem a Brussel·les els diners en aquell moment que tenim ja el cofinançament propi i el de l'estat en caixa.
Demanem els diners a Europa per a fer eixos pagaments que tenim acumulats cada setmana, cada divendres, mos els envien els dimecres i el dijous comencem a pagar.
És més, si no fem el pagament en els cinc dies mos obrim un expedient informatiu.
O siga, amb tota tranquil·litat per a tot lo món que quede clar que tant els fons de Feaga com els fons del programa de desenrotllament rural es destinen única i exclusivament als beneficiaris.
I així és com estan gastant-se els fons de l'aplicació de la política agrària comuna en el cas de la Comunitat Valenciana.

És més.
El que estem fent per a mitigar este efectivament procediment de descompromís que va a iniciar la Comissió Europea el passat mes de febrer, tant a la Comunitat Valenciana com a altres comunitat, és reprogramar el volum total del programa de desenrotllament rural, que puja en global 501 milions d'euros, el programa 2007-2013, per a minimitzar la repercussió que poguera tindre en el conjunt de les mesures que estan sufragades dins del programa de desenrotllament rural.
És més, el que garantim, i ho he dit en la meua compareixença i ho poc repetir ací, que tots aquells llauradors, ramaders, agricultors que tenen una ajuda ja reconeguda, per suposat, per suposat van a cobrar-la.

Vam tindre un problema de liquiditat a final d'any, el va tindre la Generalitat valenciana i també el mateix estat que havia de contribuir, que ens va demanar que temporalment avançàrem eixa quantitat de diners, a la qual feia jo referència, que correspon en este sistema de cofinançament a l'estat i a la comunitat autònoma.
Però la situació global financera que té La Generalitat, que tenia la Generalitat valenciana a finals de desembre, va impedir fer eixa aportació necessària del conjunt de 7 milions d'euros.
I això ha suposat l'inici d'eixe procediment de descompromís que fa la Unió Europea i que, repetisc, que anem a mitigar els seus efectes reprogramant el conjunt del PDR.

De fet, eixes reprogramacions, ja en portem durant este període, el període 2007-2013, això ho permet perfectament la Unió Europea, el que mos facilita és, en funció de com evoluciona la situació en cada territori, en cada comunitat autònoma, estan aplicats els diferents fons per una sèrie de mesures i habilitar uns sistemes de reprogramació canviant els imposts d'unes mesures a unes altres en funció de les necessitats.

Ja en portem aprovades en este període quatre, quatre reprogramacions per la Unió Europea.
A més de les quatre aprovades i anem a preparar una quinta reprogramació, convocarem la comissió de seguiment del PDR al mes de juny, abans del 30 de juny, per a explicar, tant a les organitzacions agràries com a les altres que formen part d'eixa comissió de seguiment, per a explicar-los quina va a ser eixa nova programació i, com deia, garantir la major rendibilitat al conjunt dels recursos públics que componen el programa de desenrotllament rural.

Senyora Crespo, no es preocupe, no es preocupe perquè nosaltres quant al que és la transparència i sobretot al que és l'avaluació contínua del programa la fem, la fem en estes reprogramacions que ja n'hem fet quatre, ja aprovades, i convoquem el comité de seguiment on estan organitzacions agràries i altres entitats representatives del sector, empreses, etcètera, i altres organitzacions representatives del sector i tenen coneixement puntual de quina és eixa actuació que porta el govern valencià com a responsable de l'execució de la PAC en la Comunitat Valenciana.

I, és més, per a transparència estem obligats a tindre auditories internes i externes.
En portem, jo crec que en el que és el desenrotllament del PDR, més de quinze auditories internes i externes i fins a la data no hi ha hagut problemes greus, ni problemes tampoc lleus.
Hi ha hagut indicacions de correccions que ho hem anat fent, sobretot en qüestions relatives al que era el sistema organitzatiu, més bé inclús el sistema informàtic de la mateixa agència.

I ha dit vosté que estem en la cua de pagaments.
No és així.
I segons l'última informació que ha publicat la mateixa Unió Europea, és cert que en l'exercici de 2012 hi va haver eixe problema concret que vam tindre, però en 2013 ja estem fent un esforç de recuperació d'eixe ritme de pagaments, dins del que permet actualment la situació pressupostària, tant de La Generalitat com del conjunt d'Espanya.
I si comparem que els pagaments realitzats per totes les comunitats autònomes durant el primer trimestre de l'exercici 2013, la Comunitat Valenciana és la segona en percentatge, darrere del País Basc, però la seua previsió de gastos és menys de la meitat que en el nostre cas, el que és el pagament previst per a l'exercici 2013.

I en el present exercici, els deia, estem desplegant tot el PDR, ja hem pagat eixos 27,5 milions d'euros, amb més de set mil beneficiaris, més d'eixos 27,5 milions d'ajudes agroambientals, ajudes a la modernització d'explotacions agràries, en augment de valor afegit de productes, en jubilació anticipada, en instal·lació de joves agricultors, en Ruralter, etcètera, etcètera.
I el pagament d'estes ajudes ha suposat, a més a més, un esforç pressupostari per part de la Generalitat valenciana, que afortunadament la mateixa Comissió Europea ens ha felicitat que reprenguérem el ritme de pagament que a finals de l'exercici 2012 havíem perdut.

I no estem ni molts menys abandonant el col·lectiu de llauradors i ramaders, al contrari, som molt conscients de la importància que té el sector agroalimentari en la Comunitat Valenciana, que ocupa més de cent mil persones, que són el primer sector exportador de la Comunitat Valenciana, amb més de cinc mil milions d'euros en exportació.
I estem fent, i estem treballant conjuntament amb organitzacions agràries, amb ramaders, amb el col·lectiu de.
.
.
amb les federacions de cooperatives, amb les confraries de pescadors per a portar endavant una política que responga realment als interessos de l'agricultura i la ramaderia en la Comunitat Valenciana i en el sector pesquer.

I en matèria de finançament, és cert que hem estat travessant una situació difícil, que hem tingut retards en molts casos, que hem tingut retards en pagaments per no tindre la liquiditat suficient.
Jo estic convençut que en l'esforç que està fent en estos moments el govern valencià per a recuperar eixe ritme inversor que havíem perdut a finals de l'any passat per una falta de liquiditat de la mateixa administració de la Generalitat valenciana i per la situació global financera i l'infrafinançament que té esta comunitat, estem recuperant eixe ritme inversor i podrem acabar el PDR actual amb un altíssim grau de compliment en el conjunt d'eixe volum que està previst de 501 milions d'euros per al PDR 2007-2013.

I, lògicament, estem, en funció de com vaja desenrotllant-se el procés de negociació que està en la fase, el que s'anomena «trílogos» en la Unió Europea, com acabe la nova PAC, que afortunadament el govern espanyol ha aconseguit en estos moments que Espanya no perdera fons respecte de l'anterior període de la política agrària comuna.
Estem segurs que eixa situació que ha aconseguit el Govern d'Espanya i la continuïtat de la negociació que està duent-se a terme donarà a bon port una nova programació, en la qual ja estem començant a treballar i, per suposat, quan comencem a treballar comptarem amb la col·laboració de les organitzacions, dels agricultors, de les empreses del sector agroalimentari per a fer un nou programa de desenrotllament rural que responga a les necessitats del col·lectiu dels agricultors i ramaders de la Comunitat Valenciana.

I per la meua part, gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vañó, per la seua explicació.

Demana la paraula, per a.
.
.
?

El senyor Morera Català:

Per a rèplica.

El senyor president:

No, rèplica no.
Vosté ha fixat posició en la seua primera intervenció i ha qüestionat preguntes.
Vosté si ara té algun dubte que li ha quedat, pot fer ús d'un temps per a preguntar alguna qüestió que quede o perquè li aclarisquen alguna cosa.
Però la fixació del seu grup parlamentari, com la resta de grups, l'han tingut, com està reglamentat.
Rèpliques no s'han donat, no hi ha cap rèplica.
Si té una pregunta a fer o que s'aclarisca alguna cosa, té vosté un temps de tres minuts, que esta presidència li dóna a cada grup parlamentari perquè ho facen.
Però rèpliques no n'hi ha, no està reglament això en el que és la compareixença.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Bé, d'acord amb el reglament i amb el temps que m'atorga (inintel·ligible) .
.
.
el reglament, anem a vore, sí, efectivament, jo quan he preguntat no he preguntat només de la qüestió.
.
.
, eh.
.
.
, dels problemes de liquiditat de La Generalitat, sinó com anava a afectar a eixa ja minvada liquiditat del govern valencià en els fons europeus la sentència feta pública el 25 de febrer per la Unió Europea i que suposarà una minva d'ingressos, no només en el capítol agrícola, sinó els altres capítols, de 115 milions d'euros a la nostra terra.

És a dir, jo estava parlant d'eixa actualitat, d'eixa situació, que ha de vore d'unes situacions anteriors, efectivament, d'una falta de fer bé les coses.
Però les conseqüències d'esta sentència repercutiran ara.
I si ja tenim una situació de minva d'ingressos i una perspectiva deficient respecte al que va ser la PAC.
Jo no sóc tan optimista com vosté, jo crec que la PAC s'està fent amb criteris continentals i, com sempre, se deixarà bandejada l'agricultura mediterrània, com s'ha fet sempre.
I ahí hi ha amenaces, i més tenint en compte la situació de l'acord de lliure canvi amb Marroc.

Però jo li preguntava sobre açò.
És a dir, tenim un problema de liquiditat gravíssim, tenim un govern que ha pagat 1.
300 milions d'euros en interessos al deute, tenim organitzacions professionals de l'agricultura queixant-se que fons finalistes no els arriben i se tanquen en dependències del govern valencià i tenim -afegit- que per les males gestions, d'acord amb una sentència del tribunal de Luxemburg, doncs se va produir una minva de 115 milions d'euros.
I li puc dir si això ho té contemplat la conselleria, perquè açò se contempla en la reducció que va a suposar, en virtut d'eixa sentència que es va fer pública el passat 25 de febrer.

I davant tot això: quines són les perspectives?
Perquè si ja estem mal, com molt bé ha dit vosté, que estem infrafinançats pel govern central en matèria de recursos públics que no donen ni per a cobrir els serveis públics essencials, com s'ha declarat, doncs clar, si ara hem de fer front a esta situació, la situació és molt difícil i molt greu.
I a mi m'agradaria saber com se pensa fer front a esta sentència i a esta minva d'ingressos per part del govern valencià.
Perquè ja sabem que açò afectarà els nostres serveis productius, afectarà la nostra capacitat, afectarà, com ja està afectant, els instituts tecnològics, o els emprenedors, els agricultors, a aquells que emprenen un negoci.
I m'agradaria saber a això com se va a fer front per part del govern valencià.

La meua pregunta anava destinada directament a això, no només al que vosté ha dit d'eixa falta de liquiditat en un moment puntual, que si açò es confirma, que s'ha confirmat, encara serà més greu en els pròxims mesos.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Algun grup més?
El senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, podíem fer moltes consideracions sobre allò que vostés diuen de recolzament del sector agrari i de la política rural, que és molt més ampla que el que fan des de la conselleria d'agricultura; tancant aules en els col·legis rurals la veritat és que fan una mala política rural, per no dir una altra cosa.

Vostés es preocupen molt del negoci agrari i molt poc dels llauradors i en general dels treballadors del camp.
Però no vaig a entrar en eixes consideracions perquè hi ha una sèrie de qüestions que jo crec que hauria d'haver aclarit en la seua segona intervenció i que no ha aclarit.
I en això em vaig a centrar.

La primera, li ho he preguntat i li ho torne a preguntar: quants diners exactament s'han perdut per no haver pagat eixos 7,5 milions d'euros?
Quina quantitat?
Perquè estem parlant d'una quantitat que supose que s'ha.
.
.
I vosté diu, ha dit, anem a tractar de minimitzar la repercussió.
Per tant, minimitzar la repercussió vol dir que va a haver-hi una repercussió.
Val?
Per tant, m'agradaria que em concretara eixa repercussió quina és i com pensen minimitzar-la i al final eixa minimització com acabarà, val, perquè això no ho ha dit.

I després, hi ha una qüestió que també em preocupa molt de la intervenció que ha anat fent.
Diuen que han représ el ritme de pagament, després de reprogramacions, que en van fer una altra, i que ja han pagat enguany 27,5 milions d'euros.
M'agradaria saber quin és el deute exacte, aproximat almenys, que la conselleria té en estos moments amb els llauradors valencians.
Segons el sector, en el mes de març eren 120 milions d'euros, val?
Vosté diu que se n'han pagat 27,5.
A mi m'agradaria saber, que em diguera, perquè constara en el Diari de Sessions i poguérem tindre una xifra clara, quina és la quantitat que la conselleria d'agricultura deu en concepte de totes les ajudes que es dediquen, des de les ajudes agroambientals, les nominatives, el que es deu a les comunitats de regants, etcètera, etcètera, etcètera.

I una altra pregunta molt concreta: es deuen diners encara de subvencions i ajudes, etcètera, de 2009?
Hi ha impagaments pendents de 2009?
Perquè, clar, vostés -i això també ho ha denunciat el sector- van aprovar, en la famosa llei d'acompanyament, eh, que algun dia li haurem de canviar el nom per dir el que realment és, val-, van aprovar el fet de reduir el període d'exhauriment de les obligacions de La Generalitat de cinc a quatre anys, val.
I, per tant, si es deuen ajudes de 2009 i la gent no les reclama, al final de 2013 eixes ajudes deixaran de ser un problema per a la Generalitat valenciana, i això és una bona forma d'eliminar el deute.
M'agradaria que ho aclarira això, si hi ha deute, quina és la quantitat, val, i saber exactament què és el mort que van a llevar-se de damunt quan s'aplique eixa regla dels quatre anys.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyora Crespo, té la paraula.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor secretari, no tinga vosté cap dubte, des del Grup Socialista som conscients de la greu crisi econòmica que patix esta comunitat.

Però jo no voldria que això fóra la cançoneta i l'excusa perquè en totes les intervencions quan no paguen, quan hi ha una mala gestió, quan sí que hi ha diners per a altres coses, ja li he dit abans els grans gastos d'esta Comunitat Valenciana, no n'hi ha mai per a un sector, el sector primari, que ja l'han convertida com la germana pobra del Consell.

La veritat és que jo li faria una pregunta.
Jo voldria saber si realment el Partit Popular, vostés, són conscients que, degut a estos impagaments, a esta mala gestió, el sector està travessant una crisi també greu.
I això és conseqüència d'esta mala política que vostés vénen aplicant des de fa ja molts anys.
Hui concretament estem parlant d'eixa clàusula, d'eixa regla, eren les dos que no es van poder complir en 2012, a 31 de desembre, i per tant ens han retirat uns diners, uns diners que són tot un regal per al món rural, per a eixe milió i mig de persones, i jo ja li ho he dit abans, que estan fent un gran esforç, no sols en el que són cultius, sinó que estan vertebrant tot un territori, tot un territori molt important per a la nostra comunitat, i que vostés, pareix ser, que han abandonat ja a la seua sort.

I una altra pregunta, perquè tinc curiositat.
Ha dit que ja portem quatre reprogramacions del programa PDR en el conjunt i que van a intentar mitigar les conseqüències de la pèrdua de 5,4 milions.

Jo voldria saber si en estes reprogramacions una d'elles són les ajudes a la producció integrada, perquè, clar, també hem vist com per una mala previsió de la conselleria s'han hagut de desviar diners que anaven a pagar ajudes a zones desfavorides.
I no m'agradaria que açò passara de nou.
És una conseqüència que té després una problemàtica molt difícil de resoldre.

Simplement això.
I res més, moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Vosté demana la paraula?

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, yo simplemente matizar que, bueno, permanentemente se alude a los impagos.
Es evidente que la propia situación económica es la que nos obliga.
Pero, claro, siempre nos dicen que volvemos al pasado y no queremos recordar las circunstancias de estar en esta situación.

Indudablemente, aunque no guste, es evidente que la financiación nos ha llevado en su mayor porcentaje a ser el problema que ahora tenemos respecto a cualquier situación que se ha planteado.

En cualquier caso, yo quería reflejar también el papel que la Agencia Valenciana de Fomento y Garantía Agraria está haciendo dentro del marco de todo lo que son las ayudas en los fondos de estos programas europeos.
Y creo que hay que tener en consideración que se hace un gran esfuerzo y se abren vías, distintas vías de ayudas, más allá de los que son las ayudas ya directas vinculadas a cualquier programa por las que se puede optar a tener, en este caso, ante una situación que se dé por el impago, la posibilidad de poder llevar a buen fin aquellas iniciativas que se ponen en marcha.

Y dicho esto, también me gustaría matizar una situación.
Y es poner en manos…, en este caso, señor presidente, con la venia, que el día 9 es el Día de Europa y esta comisión podría de alguna manera unirse a esa celebración porque entiendo que es la comisión que trata los temas y los asuntos europeos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Y ya para cerrar, tiene la palabra el ilustrísimo secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Sí.
Senyor Morera, tornem un poc a la sentència esta de 25 de febrer, que és una sentència dirigida a l'estat espanyol, al «reino de España», com fa el tribunal europeu.
No conec…, seria molt agosarat per la meua part parlar del contingut d'eixa sentència, però no repercuteix, pel que jo conec en estos moments, en res relatiu al fons…, en relació al conjunt de l'agricultura, la pesca i inclús de les obres hidràuliques, que serien la competència d'esta conselleria.
No puc parlar més del contingut de la sentència, perquè tinc referències d'ella, però no estaria bé per la meua part parlar d'allò que no conec amb profunditat.

Senyor Torró, efectivament, va n'hi haure…, l'inici d'eixe procediment de descompromís es deu que no va ser possible per eixa situació d'infrafinançament que teníem a final d'any aportar eixos 7,5 milions d'euros entre el que era el conjunt del cofinançament nacional, estat i comunitat autònoma.
I l'inici del procediment de descompromís per part de la Unió Europea és de.
.
, en el global, de 5,4 milions d'euros, que a més ha citat la senyora Crespo.

Respecte dels pagaments de l'any 2010, no me consta que hi hagen pagaments pendents de l'any 2010.
2009, perdó, 2009.
Però vull que quede clar que ni n'hi ha voluntat ni va a aplicar-se la regla…, eixa referència que fea vosté de la possibilitat que la gent pel transcurs dels quatre anys, perdera les ajudes reconegudes que no han segut fetes efectives fins la data.
Això no ho estem fent ni anem a fer-ho.
(Veus) Anem a complir… Estem parlant de pagaments reconeguts.
En molts d'eixos casos, amb reclamacions que interromprien eixos terminis que s'han dit.
I a més, la voluntat del govern és pagar a aquells als quals se'ls ha reconegut.
I com la preocupació era en l'any 2009, no em consta ninguna ajuda pendent d'eixe exercici, ¿eh?

Respecte del que ha comentat la senyora Crespo.
.
.
Senyora Crespo, no hi ha una mala gestió, no hi ha hagut una mala gestió.
És -repetisc- un problema…, el problema que hem tingut en concret ha segut una situació d'infrafinançament a final de l'exercici.
I que el que estem fent és treballar per a…, com es dia, en el cas d'eixa reprogramació, la quarta reprogramació.
Anem a fer una quinta reprogramació per a mitigar eixos efectes i portar els diners a eixes mesures on més es necessiten.
No li vullc avançar, ni dec avançar-los, quina va a ser, en el cas de la producció ecològica…, perquè això anem a vore-ho en conjunt.
Anem a analitzar internament quina és la millor reprogramació per a donar major efectivitat al conjunt dels fons que comprenen el PDR, eixos 501 milions d'euros.
I fins que no parlem tant amb el conjunt de les organitzacions i del sector productiu, no crec que calga fer un pronunciament específic en este cas.

Fixen-se si la regla N+2 és una regla que pareix que siga una qüestió que afecta exclusivament a la Comunitat Valenciana.
No.
Hi ha hagut un problema real en altres comunitats autònomes i en altres països fins al punt que el consell de ministres d'agricultura del passat mes de març incorpora a la nova PAC, a la futura PAC, una regla addicional: puja un any més.
Parlarem a partir de la nova PAC, si no canvia en l'últim procés de negociació, passarem a N+3, perquè realment és convenient per al conjunt de les economies dels 27 països de la unió.

I, per suposat -repetisc-, en esta matèria, no hi ha hagut mai un desviament de diners d'unes mesures a altres, sinó una reprogramació dins del marc del PDR amb les normes que permet la Unió Europea.
I de fet, i ahí arreplegue les paraules del senyor Lorenzo, perquè realment per part dels funcionaris, tant de l'agència com de la mateixa conselleria, estan treballant de valent per a, com dia, facilitar que eixa nova reprogramació tinga una aplicació en alt grau i molt efectiva del conjunt del PDR de la Comunitat Valenciana 2007-2013.

I per la meua part, ara sí que no…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vañó, per les explicacions donades i la contestació a tots els grups parlamentaris.

I hem conclòs l'ordre del dia previst per a la sessió de hui.

Esta presidència reclamaria a tots els grups parlamentaris el que…, un poquet augmentaren la labor, la tasca en esta comissió, perquè mos seria impossible convocar una altra comissió perquè l'ordre del dia hui no n'hi ha matèria per a poder confeccionar un altre ordre del dia en dates pròximes.
Per tant, jo crec que ja que hi ha hagut una reestructuració de les comissions, seria important que esta comissió tinguera més activitat.

Sí que vull dir-los que els membres de la mesa ja hem tingut alguna reunió informal parlant sobre esta matèria, i en la pròxima reunió de la comissió traslladarem una proposta perquè siga sotmesa a la consideració de totes les seues senyories i elevar a la Mesa de Les Corts una proposta en la qual esta comissió puga jugar un paper actiu en el seguiment del principi de subsidiarietat i els papers que juguen els parlaments regionals.

Per tant, sí que els dic que ja s'ha parlat amb els membres de la mesa, i el que entenem que és un proposta que deu ser dels grups, en la qual va a haver-hi un criteri d'unanimitat amb absoluta seguretat sobre ell i que puguem tindre en eixe camp també una altra activitat.

Per tant, jo crec que la comissió pot tindre una periodicitat de reunions més activa de la que té, però per això fa falta també la col·laboració de tots els parlamentaris.

Per tant, senyories, s'alça la sessió i fins a la pròxima reunió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 13 minuts)