Obres%20P%C3%BAbliques%002676.03.01%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 1 de març de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Vicent Arques Cortés.
Reunió número 18.

(La primera intervenció del president no s'ha gravat)

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

El primer punto del orden del día es la lectura y aprobación, si procede, del acta de la reunión anterior.
Se aprueba por unanimidad.

Proposició no de llei sobre el rebuig al tancament dels centres de conservació de carreteres com a conseqüència de l'aplicació del Pla de reordenació i manteniment de carreteres del Ministeri de Foment, presentada pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Podemos-Podem (RE número 28.
338, BOC número 96)

El senyor president:

Y el siguiente punto es una toma en consideración de una Proposición no de ley sobre el rechazo al cierre de los centros de conservación de carreteras como consecuencia de la aplicación del Plan de reordenación y mantenimiento de carreteras del Ministerio de Fomento, presentada por los grupos parlamentarios Socialista, Compromís y Podemos.

Inicia el turno de intervención el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

La presentació conjunta d'aquesta proposta pel govern del botànic va ser per a aconseguir la paralització del tancament del centre de conservació de carreteres de Riba-roja a finals de maig, el no desplaçament a Requena per la fusió del sector V-2 i V-6 i, per últim, que com a motiu de la fusió es mantingueren els llocs de treball perquè a més són necessaris.
(Algú tus)

Doncs, bé, el principal motiu de la reordenació dels sectors va ser la reducció pressupostària, l'origen del problema es remunta als pressuposts generals de l'estat per a l'any 2012 que va comportar una reducció en el capítol 435.
c de la Direcció General de Carreteres destinats a conservació, després de la resolució de la Secretaria d'Estat d'Infraestructures del 17 de maig de 2017.

Es contempla una disminució de cadascun dels contractes de serveis de conservació i explotació vigents en un percentatge aproximat del 20%.
Perquè aquest minvament siga efectiu es té prevista la reducció de maquinària, recursos humans -és a dir, despedir la gent-, i pressupostos en les partides corresponents.

Evidentment, la pèrdua ocasionada a aquests contractes tindrà una repercussió negativa en el servei oferit als usuaris de la via perquè n'hi haurà més distància en els recorreguts de vigilància i també en el manteniment de l'estat de conservació de les carreteres incloses en estos sectors, com ja es va veure amb motiu de les nevades de finals de gener que, a més, va generar que la Fiscalia Provincial de València incoara diligències per a investigar els embossos que es van produir en l'A-3 durant el temporal dels dies 19 i 20 de gener en què van quedar atrapats centenars de vehicles perquè les empreses adjudicatàries no compleixen amb les condicions del servei de conservació, ni quant al nombre de treballadors necessaris, ni quant a la maquinària, denúncia que a més va anar de la mà de Comissions Obreres.

Rebutgem, per tant, des de Compromís, el tancament del centre de conservació de carreteres de l'A-3 suportant el grup de treballadors afectats.
Per això, vam considerar convenient, a la vista de l'informe que ens fan aplegar els treballadors i després de diverses reunions amb ells, impulsar des de Les Corts una pròrroga del contracte.
També cal recordar que el darrer 14 de febrer es va aprovar una moció al Congrés demanant també una altra pròrroga del manteniment del centre.

Entre els motius que s'argumenten en l'informe tècnic sobre la conveniència de la continuïtat del contracte de la V-2 presentat a l'Ajuntament de Riba-roja del Túria, a banda dels que he dit abans, s'argumenta que la vigilància i l'atenció a accidents són molt més necessaris que en la base de Requena on es pretén el seu desplaçament, a més de la distància existent, uns 60 quilòmetres, que evitaria poder prestar el servei de manera eficient amb la repercussió negativa per als treballadors que açò suposaria.

Aquesta reducció entre el 10 i 20% el que implica és una reducció clara en els mitjans tècnics i humans, així com d'operacions en tots el contractes de conservació integral, sota el criteri de reduir costos mantenint nivells de serveis adequats, cosa que ha quedat més que demostrada que és inviable, atés que no s'ha tingut en compte la proporcionalitat de la reducció de mitjans tècnics i humans pel que fa als contractes, segons les característiques de les autovies adjudicades a cada moment, i com a exemple (algú tus) tenim els fets esdevinguts el passat 19 de gener de 2017 amb el col·lapse a nivell estatal de l'A-3.

Segons opinions per part del Ministeri de Foment i de la demarcació de carreteres, interpreten que els sectors V-2 i V-6 presenten en la seua major part unes característiques semblants, cosa que des dels representants dels treballadors, així com l'opinió pública, mitjans de comunicació i tècnics de la mateixa demarcació de carreteres de la nostra autonomia manifesten que no és cert.

Per ser les retallades dels plecs de licitacions actuals, que s'està retallant entre un 28 i un 30% més del que ja es va retallar en el seu moment, demostren que és totalment impossible donar un servei de qualitat i que no produïsca un menyscapte a la seguretat vial ja que amb el contracte de fusió es pretén reduir la ràtio actual dels sectors per quilòmetres en un 50% aproximadament.

A tot açò hem de dir que no només s'haurien de mantindre els efectius mecànics i humans sinó que a més s'haurien d'ampliar; si no, com s'explica l'elevada quantia de subcontractes que s'afegixen a l'empresa principal i que incrementen de forma desmesurada els preus i els costs econòmics que el Ministeri de Foment ha d'abonar pels treballs i serveis que produïen, realitzats pels treballadors de les adjudicatàries principals?
Com s'explica?
Sota cap criteri lògic o raonable, tractant-se d'un servei públic que afecta de manera directa la seguretat d'aquestes vies de titularitat estatal i a la seguretat dels seus usuaris, hauria de reduir-se el nombre de mitjans humans i mecànics.

Per tant, i a la vista de les informacions que tenim, exigim al Ministeri de Foment que es comproven els contractes i considerem que no és en personal i en maquinària on cal fer els retalls, i on aquests contractes no són rendibles o productius sinó en la vigilància i control de la gestió de l'administració amb les empreses contractades al permetre que les empreses cobren a l'estat augmentant les despeses públiques de manera irregular -i probablement fraudulenta- per un personal, maquinària i material que en realitat no està posant-se a disposició de les obres.
Per exemple, les llevaneus tenen la majoria entre quinze i vint anys d'antiguitat.

I a banda d'aconseguir la pròrroga del contracte, com ja han fet des de Madrid els nostres grups parlamentaris que avui defensem la proposta, es dota al sector V-2 de la pròrroga vigent, venciment el 26 de març de 2018, tal i com ja es va fer a Terol amb el centre de conservació de carreteres de Montalbán.

I el que també volem és que els treballadors, trenta-cinc, conserven els seus llocs de treball en les mateixes condicions o en similars.

Moltes gràcies.
(S'interromp la gravació)

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Como bien ha comentado la diputada de Compromís, es una PNL conjunta presentada por los tres grupos.

Decir únicamente que el sector V-2 nace en el 2013 y nace precisamente para cubrir unas necesidades que no se cubrían únicamente con el V-6.

Comentarles, también, que la excusa ha sido -como ya se ha apuntado- el cierre, no cierre, es la fusión de los dos centros de conservación, la excusa ha sido la crisis, y es una excusa que en la actualidad no tendría de por sí mucho sentido porque supuestamente -y lo digo entrecomillado- estamos saliendo de la crisis, con lo cual no tendría ya mucho sentido.

Pero lo cierto es que este sector, el V-2, nace precisamente porque el otro no da abasto, no es suficiente para mantener toda la vía que -recordemos- es la que une Madrid con Valencia.
El centro, precisamente de la V-2, cubre el acceso de la capital de Valencia desde Madrid, tiene una intensidad de tráfico muy superior a la de la V-6, y además está rodeado de polígonos industriales y de grandes poblaciones, mientras que el sector de conservación V-6 tiene una intensidad de media de vehículos inferior, y prácticamente no hay poblaciones ni polígonos industriales.
Además, hay que tener en cuenta que el V-6, que es en este caso el que quieren mantener, el que se quedaría después de la fusión, el V-6 está a 60 kilómetros de la capital de Valencia, con lo cual se encuentra demasiado alejado.

De modo que, por esto y por muchas más características en las que no voy a abundar más porque ya lo ha hecho la compañera de Compromís, entendemos que el sector V-2 no debe desaparecer, debe mantenerse.
Porque, además -como muy bien les he dicho-, se alegan como causa la crisis y el elevado coste y lo que de verdad se debería de mirar por parte del Ministerio de Fomento no es el sector V-2 en sí, ni el servicio que presta, sino toda la serie de contratas y subcontratas derivadas que son las que en realidad están encareciendo la prestación del servicio y que, según apuntan fuentes de los propios trabajadores, y sobre ello hay muchísimos informes, a nosotros los diputados nos han facilitado un dosier bastante amplio con todos los informes que han redactado, pues hay un montón de informes en los que se especifica claramente cómo hay costes innecesarios, hay muchos gastos ilógicos y superfluos.
Entonces, esto es realmente lo que debería el Ministerio de Fomento revisar, esos contratos y subcontratos, no en sí la prestación del servicio.

Porque, miren, si hay algo importante para esta conselleria y para este Consell es la seguridad en las carreteras.
Yo creo que esto se ha puesto de manifiesto perfectamente en el último mes de enero y diciembre con las intensas lluvias, con las nevadas.
No podemos renunciar a la seguridad, y parte de la seguridad precisamente, una parte muy importante es la conservación y el mantenimiento.

Y por esta causa nosotros entendemos que, aparte de la prórroga, porque les están concediendo prórrogas continuamente -ahora tienen una nueva prórroga- nosotros lo que instamos a fomento es que se deje ya las prórrogas y que mantenga el centro de conservación porque es necesario.

Gracias, señorías.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos y finalizamos este primer turno.

Con tres minutos, el Grupo Parlamentario Compromís.
¡Ay!
, disculpa, el Grupo Parlamentario Podemos.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Bé, les meues companyes que m'han precedit han explicat molt bé el cas.

Nosaltres pensem que estem en un altre exemple de la triple discriminació: una discriminació en el finançament, una discriminació en les infraestructures, i este cas és un cas palpable de la discriminació en els serveis que l'estat està disposat a prestar als valencians i a les valencianes.

Esta PNL es va registrar a maig de 2016, molt abans del temporal que va afectar les comarques valencianes a gener, i en les reunions que vam establir el personal ja ens advertien de qüestions (algú tus) que podien ocórrer com aquesta.

Jo crec que al final l'experiència i, bé, la vida et dóna el criteri per a confiar més en els experts, en els que estan en el dia a dia en la carretera i que han viscut altres situacions com la que es va donar a gener, i a gener ells, perdó, a maig ells ja apuntaven, ells i elles ja apuntaven el que podia ocórrer si venia un temporal de neu amb les restriccions i amb les retallades.

Creiem que tenim per fi un ministre de foment sincer, és un ministre que ha dit que no complirà amb les dades del corredor mediterrani i que ja vorem com fem la connexió Castelló-Tarragona perquè no està previst temporalment, no podem donar una data, és un ministre que ja ha dit que ha encarregat un estudi per a portar l'AVE a la seua ciutat natal, a Santander, és un ministre sincer, i és un ministre que va prometre escometre accions davant del temporal que va afectar les terres valencianes.
Confiem en la seua sinceritat en esta vegada també, que prenga bona nota del que ha passat, dels serveis que no s'han prestat perquè és evident que la resposta a l'emergència no va ser la idònia, i que d'una vegada prenguen nota i restablisquen els serveis i les dotacions a la situació, almenys a la situació actual de l'última retallada.

I, efectivament, companya Martín, ací el que n'hi ha és un interés encobert per a afavorir contractes que acaben encarint el servei.
Per tant, l'excusa econòmica no ens val ja de fa temps.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos per un temps de quatre minuts.

Quan vullga.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

La verdad es que ha estado bastante bien explicado todo el tema aquí y ya se han dicho muchas cosas de las que nosotros teníamos también en mente proponer y todo eso.
Con lo cual, me congratulo y congratulo al resto de grupos parlamentarios en este tema.

Lo digo porque realmente en la página oficial del ministerio se indica: Â«Los centros de conservación, o centros Coex, propiedad del Ministerio de Fomento, están implantados estratégicamente en el territorio para facilitar la actuación rápida de los equipos y el mejor servicio al usuario de la carreteraÂ».
Y nosotros vemos que aquí en la provincia de Valencia tenemos siete, o teníamos siete, ¿de acuerdo?
, siete centros de conservación, de los cuales ya uno, el V-7, ya se eliminó y lo que se hizo es insertarlo en otra delimitación.
Y ahora lo que están haciendo es que vamos a anular el V-2, ¿de acuerdo?
, que era apoyo del V-6 porque el V-6 no podía alcanzar todo el término, o toda el área geográfica que correspondía, y entonces lo que hacía era ayudar, fomentar e impulsar que si había un accidente o había alguna retención pues que ellos estuviesen rápidamente para poder atenderla.

Con esto, ¿qué estamos haciendo?
Que nos hemos quedado prácticamente en cinco, nos quedamos en cinco.
Yo creo que esto se creó, más o menos, un poco, para ver todo el tema de la siniestralidad.
Y si vemos aquí, también hay que contar que éste recoge tanto la A-3 como la Nacional III.

Por lo tanto, si nosotros vemos toda la problemática que está afectando, cuando lo metan en el V-6, yo creo que no darán capacidad a todo esto.
Por lo menos, a poder atender rápidamente, porque la distancia que hay, como ya han dicho los compañeros, es de 60 kilómetros.
Con lo cual atender a 60 kilómetros de distancia es un poco complicado; por lo menos, rápidamente y con urgencia.
Eso por una parte.

Por la otra, dicen que el equipo de conservación del V-2 está formado por 35 trabajadores.
De esos 35 trabajadores, decir que el Ministerio de Fomento no se ha replanteado ninguna reubicación de esas personas.
Son veinte familias que les están quitando su empleo o su estabilidad en el empleo.
Por lo tanto, también vemos que es una cosa que se tendría que hacer, o por lo menos ver qué va a pasar con esas personas que están trabajando ahí y que va a afectar a sus familias.
A veinte familias, que multiplicado por cuatro, suponiendo por miembros familiares, son muchas personas a las que va afectar.

Y después, comentar que un solo centro aquí para esta extensión geográfica no es suficiente.
Pienso que.
.
.
, bueno, pensamos Ciudadanos que esto lo que va a hacer es un retraso o una ineficacia a la atención cuando haya que atender a las personas o una siniestralidad.

Y, por lo tanto, también pensar que aquí estamos en un área de influencia muy importante, porque en Fallas, en Semana Santa, en periodo estival hay mucha gente que viene y transita por esas carreteras.
Por lo tanto, nosotros vamos a votar a favor.
A favor de que no se cierre esto o que se reubique en otra zona con una distancia menor y que haya un estudio, por supuesto, que haya un estudio de fomento y que se vea todas irregularidades que haya, y que él sea el que dictamine dónde es una mejor ubicación.
Pero estando esta que se ha abierto con un millón de euros, que se abrió aposta para eso, ¿vamos a perder también esa inversión?
Creo que no es necesario.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza el Grupo Parlamentario Popular, con un tiempo de cuatro minutos.

El senyor Pérez Fenoll:

Gràcies, senyor president.

Bon dia a tots els membres de la comissió.

Hoy queremos decirle Â«noÂ» a estas verdades a medias.
No se puede sustentar tres intervenciones, las tres intervenciones de los grupos que apoyan al gobierno, y que son las que nos traen esta PNL, en una verdad a medias.
.
.
, o en una mentira.
O sea, los tres han argumentado demostrando esta necesidad con las nevadas de enero.

Y todos los miembros de la comisión deben de enterarse de que la unión de estos dos sectores en un mismo contrato, no el cierre, como apuntaba la portavoz de Ciudadanos, no el cierre del centro de la V-2, sino la unión en un mismo contrato empieza mañana.
O sea, que las nevadas no tienen nada que ver con el funcionamiento, porque estaban los dos centros funcionando.
O sea, tenían que haber empezado el 1 de agosto del año pasado, pero hubo una prórroga de siete meses, y es precisamente mañana cuando empiezan a funcionar en un mismo contrato, con lo cual la argumentación se cae al suelo.

Pero esto ya no me sorprende.
O sea, no me sorprende que los grupos que apoyan el gobierno valenciano jueguen su papel de oposición al gobierno de la nación y, entonces, intenten por todos los medios descalificar cualquier pretensión de optimizar los recursos que tiene el gobierno de la nación para mejorar con menos dinero, con un contrato más barato, para mejorar un servicio en nuestra comunidad.

A mí me gustaría, sinceramente me gustaría que los tres grupos que soportan al gobierno se centraran en todo lo que nos afecta.
Y cuando digo Â«todoÂ», en todo, porque me gustaría tener aquí, por ejemplo, una PNL para apoyar a nuestras bandas de música, por ejemplo, cuando se ha recortado las ayudas que hay a las bandas de música de nuestra comunidad.

Me gustaría que, con la que está cayendo con el tema de la violencia, los centros.
.
.
(veus) -si me permite, termino- los centros de Infodona no se hubieran cerrado.
Me gustaría también que trajera una PNL, que seguro que contaría con nuestro apoyo por supuesto, para volver a tener esos centros de inserción de discapacitados, donde tienen un mínimo salario, pero se autorrealizan estas personas.
Pero de estas cosas, ni mu, ni mu.
Ya digo, no me sorprende que cuando es una actuación a nivel estatal para optimizar, para reorganizar unos servicios, porque no se va a centrar el centro de la V-2, sino que se va a tener una cabeza visible, una sola dirección, con lo cual hay algunos temas, como el tema de cabezas visibles, que sí que se tiene que reorganizar.

También tengo que corregir la intervención.
.
.
, -si me permite y con toda la toda la bondad del mundo- la intervención de la representante portavoz de Ciudadanos, porque sí que es cierto que el ministerio está intentando rehacer este.
.
.
, renegociar este contrato para ubicar ocho personas en concreto de esas diecinueve que se podían quedar sin trabajo dentro del mismo contrato.
Pero hasta que no se aprueben los presupuestos de este año, a nivel estatal, no se puede renegociar este contrato.

En definitiva, yo creo, sinceramente, que las labores de conservación y explotación de la autovía A-3 con esta reorganización van a seguir en buen estado.
El tema de la nevada, que ha sido el argumento básico y principal de todos los grupos, no tiene nada que ver, porque ya te digo que mañana es cuando empieza la fusión de estos dos sectores y, por tanto, pensamos que cualquier acción destinada a optimizar el gasto, lo que se paga con nuestros impuestos, sin que realmente haya un déficit de servicios es buena para todos los valencianos y para todos los españoles.
Por eso nuestro grupo tiene que votar que no en esta PNL.

El senyor president:

Muchas gracias.

Responde la portavoz del Grupo Parlamentario Compromís, por un tiempo.
.
.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

En primer lloc, jo voldria aclarir que la proposta se presenta com ja ha dit el company César Jiménez, el 17 de maig de 2016.
Per tant, no és veritat que l'argumentari estiga basat en les nevades, perquè la proposta se presenta amb anterioritat.

El que sí que va ficar en evidència les nevades és que és imprescindible eixe centre allí amb tots els treballadors, perquè si encara amb tots eixos treballadors no se va poder atendre les necessitats de la nevada, si damunt retallem i tirem al carrer 35 treballadors, encara es podrà atendre menys.

Pot adornar amb floritures tot el que vullga el govern i l'actuació del ministeri.
Però la realitat és que quan vénen a buscar-mos els treballadors, conforme estan avui presents, els representants dels treballadors, per a alertar-nos sobre esta situació, i al final sobre que.
.
.
, el fons de tota la qüestió és que el que està fent el Govern d'Espanya és tirar al carrer treballadors.
És una manera encoberta de fer-ho o clara.
Vosté pot adonar-ho i anomenar-ho fusió, però el que està fent és despedir gent i tancant un centre de conservació.
Que ara diran que continua obert.
Home, és que l'edifici segurament serà del ministeri i ahí està, ¿no?
Clar que sí.
Però la realitat és que se'n van al carrer i se tanca eixe centre de conservació.

També pot vindre i parlar ací de música, de centres d'Infodona i de centres de discapacitats, però no és el lloc, perquè esta és la comissió d'infraestructures.
Si vosté té alguna cosa a dir quant a estos temes, presente una proposta en la comissió que correspon.
No vinga ací a parlar-mos d'altres temes que no tenen res a vore amb el cas.

I res més, continuem amb la defensa dels treballadors i del centre de conservació, que volem que continue obert.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Finalitza el torn d'intervenció el Grup Parlamentari Popular, en un temps de quatre minuts.

El senyor Pérez Fenoll:

Moltes gràcies, senyor president.

Encara que és la comissió d'infraestructures, crec que afecta a tots els valencians i, si em permet, puc parlar dels centres Infodona, dels discapacitats i de tots els que siguen valencians, perquè ací en les Corts Valencianes devem ocupar-mos de tots els temes que interessen als valencians.

Jo he de dir que el contracte.
.
.
, els dos contractes que hi havien abans, respecte al sector V-6 i V-2, tenia 72 treballadors, i sí que és cert que el nou contracte que fusiona els dos sectors té, en este moment, a dia de hui, capacitat per a 53 treballadors.
És cert.
La qual cosa mos dóna una diferència de 19 treballadors.
.
.
En l'actualitat, i estem parlant a dates de hui, n'hi ha un treballador que s'ha jubilat o va a jubilar-se, amb la qual cosa ja és un menys; n'hi ha una baixa que pareix ser que continuarà tot el temps, amb la qual ja són.
.
.
, ja no són 19 -no 35, com apuntava la companya de comissió-, sinó 17.
És cert que el ministeri està intentant renegociar el contracte i n'hi hagen huit baixes menys, perquè també és preocupació del nostre grup el tema dels treballadors, per descomptat, però també la reorganització i l'optimització dels recursos que tenim.

I també és cert que hi han havut per part de l'empresa.
.
.
, l'empresa ha demanat que li deixen fer altres coses per a poder ubicar els altres treballadors.
En qualsevol cas, els treballadors són la part més dèbil de tot este assumpte.
Mosatros estem a favor que no es tire ningú.
Però, en qualsevol cas, el plantejament que s'ha fet des dels tres partits que sustenten al govern i, en este cas, també, amb el suport de Ciudadanos, no mos pareix l'adequat i mos pareix que es deuen prendre altres vies per a poder renegociar estos temes, sobretot perquè no afecten els treballadors.

Però la nostra posició en este moment, pel tipus de plantejament que s'ha dut a esta comissió, és que anem a votar en contra d'esta PNL.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Pasamos a la votación del punto número 2, toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el rechazo al cierre de los centros de conservación de carreteras como consecuencia de la aplicación de Plan de reordenación y mantenimiento de carreteras del Ministerio de Fomento, que ha sido presentada conjuntamente por el Grupo Parlamentario Socialista, Compromís y Podemos.
¿Votos a favor?
10.
¿Votos en contra?
4.
.
.
(Algú diu: Â«Cinco.
Â») 5, disculpa, 5 -disculpas a Vicente.

Proposició no de llei sobre l'augment de la visibilitat, l'ampliació de l'amplària i el traçat de la calçada i la reducció de les travessies urbanes en la carretera CV-70, per a garantir més seguretat vial, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 32.
943, BOC número 115)

El senyor president:

Pasamos al punto número 3, que es una toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el aumento de la visibilidad, la ampliación de la anchura y el trazado de la calzada, y la reducción de las travesías urbanas de la carretera CV-70, para garantizar la mayor seguridad vial, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos y defiende el señor Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Buenos días, señorías.

El Grupo Parlamentario Ciudadanos les presenta hoy una proposición no de ley en referencia a la carretera CV-70.
Esta carretera, que se ubica en la provincia de Alicante, conecta lo que es la comarca del interior de L'Alcoià con la comarca costera de la Marina Baja.

Es una carretera que tiene un trazado de unos sesenta kilómetros, aproximadamente, y que en este trazado podemos distinguir tres.
.
.
, digamos, tres ámbitos, ¿no?
, dentro de esta calzada.

Por una parte, tenemos, desde su inicio, en lo que es la A-7, la autovía central, que sería el punto quilométrico 0, hasta lo que es el pueblo de Benimantell, que es el punto quilométrico 30, en el que se trata de una carretera muy serpenteada que transcurre entre montañas, con curvas muy cerradas, de muy baja visibilidad, en la que no hay arcén -o sea, no hay ningún arcén-, ni tampoco hay ningún tramo en el que se pueda prever una escapatoria o que un vehículo pueda estacionar.
También está muy limitada la velocidad, incluso de tramos limitados a treinta y cuarenta kilómetros, e incluso yo la he recorrido, y a cuarenta es.
.
.
, vamos, te toca bajar el pie.

Luego, encontramos un segundo tramo, que es el que está entre Benimantell y La Nucía, y que ya es una carretera convencional, con una sección que tiene arcenes, que cumple, digamos, con lo que es el Reglamento de carreteras de la Comunidad Valenciana, y que sería equivalente a la CV-50, o sea, que es una carretera adecuada para.
.
.
, podríamos entenderlo así.

Y, luego, hay un tercer tramo, que es el que va entre La Nucía y Benidorm, que es un tramo de carretera desdoblado, en el que tiene dos carriles en cada dirección, con seto central, arcenes, y que es una vía de alta capacidad.

Sí que me gustaría, y lo hemos reseñado aquí en la proposición no de ley, que la intensidad media de tráfico en estos tres tramos nos puede hacer pensar sobre la capacidad de esta vía.
Es decir, en el tramo entre Benidorm y La Nucía tenemos un índice de paso entre 24.
000 y 27.
000 vehículos, de los cuales un 2,5% son vehículos pesados y que es equivalente a algunos tramos de la A-7 y que incluso.
.
.
, con un índice de paso similar a la A-38, por ejemplo, que une Valencia con Gandía.

Luego, el siguiente que sería una CV convencional, por así entenderlo, tenemos un índice de paso, una intensidad de paso de unos 4.
500 vehículos, de los cuales un 2% serían vehículos pesados.

Y el último tramo, que es el que hace referencia esta PNL, que es un tramo de unos treinta kilómetros, es el que tiene un índice.
.
.
, una intensidad media de paso de entre 1.
300 y 1.
800 vehículos, dependiendo.
.
.
, entre los pueblos que se esté tomando la medición y que tiene un porcentaje de vehículos pesados entre el 3,7 y el 5,2%.
Es importante destacar que es la única vía de conexión entre lo que sería la comarca del Alcoià, una comarca industrial, manufacturera, y la comarca turística por excelencia, que es la Marina Baja.

Si queremos hacer el recorrido entre Alcoi y Benidorm, que son unos 60 kilómetros aproximadamente, recorridos por la CV-70 nos costaría una hora y media el recorrido, recorrer 60 kilómetros hora y media; mientras que si hacemos ese recorrido a través de la A-7 y luego subimos, en dirección hacia el sur, y luego subimos hacia el norte por la AP-7, recorreríamos 95 kilómetros, es decir, 35 kilómetros más, y nos costaría una hora, con lo que conlleva el sobrecoste tanto de carburante como sobrecoste de peaje que nos obliga a hacer.

Es decir, que esto hay que valorarlo porque está penalizando lo que son las comunicaciones entre estas dos comarcas, está penalizando el comercio, el transporte de personas, el turismo de las comarcas del interior, obligando a hacer unos desplazamientos innecesarios.
Cuando si a esta vía se le fuera haciendo medidas de adecuación de forma programada, yo creo que mejoraría muchísimo el tránsito a través de esta vía.

También la otra posibilidad que tiene cualquier persona es irse hacia el norte y hacer la A-7, la CV-60, a la altura de Gandía, y bajar por la AP-7, con lo cual es otros cien kilómetros de recorrido de vuelta.

Por todo ello, nuestra propuesta, que hemos pedido en la proposición, es realizar aquellas actuaciones necesarias, entendemos que de una forma programada, para aumentar la visibilidad en las curvas de menor radio, ampliar la anchura y el trazado de la calzada, crear arcenes adecuados a lo largo del trazado y reducir las travesías urbanas mediante variantes de la CV-70, sobre todo en las poblaciones de Benimantell, Confrides, Benasau, Benilloba y Penella, a fin de garantizar una mayor seguridad viaria, la comodidad en la circulación, un menor tiempo en los recorridos y sobre todo, como hemos dicho, es una carretera que transita por una zona montañosa, respetando lo que son los aspectos ambientales y también paisajísticos del entorno.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Podemos-Podem, por un tiempo de cuatro minutos.

Señor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

La carretera CV-70, que pertany a la xarxa de carreteres de la Generalitat valenciana, uneix les localitats d'Alcoi i Benidorm, connectant l'autovia central, l'A-7, amb el corredor litoral, N-332 i l'AP-7 a Benidorm, a través de partides i localitats com Penella, Benilloba, Benasau, Ares del Bosc, Confrides, Benifato, Benimantell, Polop i La Nucia.
Un viari de connexió de les comarques industrials de l'interior, Alcoià i Comtat, amb la comarca turística litoral, de la Marina Baixa i Marina Alta.

Encara que, senyories, no és exactament cert que la CV-70 siga l'única via de comunicació des de l'interior cap a la costa, podem trobar-nos amb altres rutes que, tant des de la comarca de l'Alcoià com des del Comtat, connecten l'interior i la costa amb trajectes d'alt interés turístic, històric i paisatgístic, travessant, entre d'altres zones, la denominada zona de la muntanya, denominada (inintel·ligible) .
.
.
abans de la conquesta.

Tenim també la ruta de la CV-700, que transcorre per la meravellosa Vall de Gallinera, de gran interés històric, turístic i mediambiental també per al País Valencià fins a Pego, per desembocar en El Verger i davant tenim la mateixa Dénia, a l'últim tram de la CV-723.
O bé la bifurcació de la CV-700 a Margarida, convertida en CV-712 per les no menys meravelloses Vall d'Alcalà i Vall d'Ebo, per a convergir també en la citada localitat de Pego, o bé arribar a Ondara a través de la CV-715 i CV-729; o anar fins a Dénia a través de la CV-725.
Totes elles per connectar amb l'AP-7.
I això sense oblidar ja la mateixa A-7, des d'Alcoi arriba a Alacant convertida en A-77.
O bé la tradicional ruta del port de la Carrasqueta que, a través de la N-340 uneix Alcoi amb El Campello i Sant Joan d'Alacant.

Senyories, un ample ventall d'alternatives, segons el que respecta a l'objectiu de la proposta.
Estem parlat d'una carretera que presenta radis de 12 metres que dificulten la visibilitat i desnivells perillosos fins al 18%.
Això, porta que seria raonable i necessari realitzar actuacions per augmentar la visibilitat en les revoltes de menor radi.

També seria convenient ampliar l'amplària i el traçat de la calçada i crear voreres d'emergència, sobretot en alguns trams de la CV-70.
També resulta raonable reduir les travessies urbanes per intentar millorar el trànsit, el temps en fer este tipus de trajectòria.
Ja històricament, en altres consells, es van projectar travessies urbanes a Benimantell, Benifato, Confrides, Benasau i Benilloba, però s'hauria de considerar que totes elles, qui conega este traçat, anaven a tindre impactes mediambientals de consideració.

Des del punt de vista de la seguretat vial, eh?
, també la CV-70 ha estat present de forma ininterrompuda des de 2009 fins a 2014 en els llistats de punts negres de la Direcció General de Trànsit, amb un balanç de 29 accidents, una persona morta, 37 ferides i un total de 50 vehicles implicats en casos de col·lisió i eixida de la via fonamentalment.

En resum, la idea és bona, encara que no és original, hi ha projectes des de.
.
.
, hi ha propostes, millor dit, des de 2008 fins a 2011, on ja es va anunciar l'elaboració d'un projecte definitiu, amb pressupostos que van des d'1.
700.
000 euros fins projectes contemplats en 300 i 350 milions d'euros.

No comptem amb una planificació estratègica sobre la xarxa de carreteres de la Gva, que el nostre grup ha demanant de forma insistent.
Hi ha sobrada justificació per a escometre aquest projecte, en el qual s'hauria d'incloure també aspectes turístics, històrics i d'impactes mediambientals.

I, en resum, a banda que pensem que seria abordable, pensem que és una proposta un tant simplista, que necessitaria del detall de les actuacions previstes i la seua valoració econòmica, al que possiblement se contemplara en pressupostos ja adreçats a l'exercici de 2018.

És per això que encara que considerant-la adient, el nostre grup parlamentari s'abstindrà en la votació.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Compromís, per un temps de quatre minuts.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, presidente.

Respecto a esta propuesta que plantea el Grupo Ciudadanos, compartimos los objetivos de mejorar la seguridad vial, aumentando la visibilidad, pero no entendemos muy bien por qué se piden estas actuaciones en este punto específico.

Esta carretera tiene un alto valor paisajístico, como muy bien explicaban las dos personas que me han precedido en la palabra.
Precisamente este entorno es el que dota al término de Benimantell de un factor de atracción de un turismo que podíamos llamar sosegado, de disfrute de la tranquilidad y de la naturaleza.
Al tratarse de una carretera de montaña, que además bordea la sierra de Aitana, nunca será ni puede ser un itinerario rápido, ni para vehículos particulares ni para vehículos de transporte pesados.
Por eso es importante tener prudencia a la hora de abordar intervenciones que podían desfigurar este paisaje, ya que además estas actuaciones que se solicitan pueden afectar a la destrucción de huertas y bancales del término.

Además de las condiciones orográficas que este tramo de la CV-70 presenta, se suma efectivamente el hecho de que la carretera pasa por núcleos de pequeña población, por lo que con más razón no vemos justificadas estas actuaciones en este punto específico.

Afortunadamente, desde el punto de vista de la seguridad vial, este tramo tiene un índice de riesgo bajo-medio de accidentes, con una intensidad media diaria en el tramo que va del punto kilométrico 0 al punto kilométrico 31, tramo para el que Ciudadanos solicita las actuaciones, de entre 657 y 1.
477 vehículos al día, según los últimos datos recogidos.

Con estos índices de circulación y peligrosidad, La Generalitat ya está aplicando las medidas precisas para su mantenimiento y conservación en las condiciones adecuadas a su funcionalidad, intensidad de tráfico y entorno.
Además de las actuaciones propias de la conservación integral de la carretera, en los últimos meses se han ejecutado medidas como pasos elevados a peatones y ralentizadores en la localidad de Benimantell.

Comparto su preocupación por la seguridad vial y el mantenimiento de nuestras carreteras y entiendo que es una prioridad para este Consell, y por eso se ha aumentado en más de 7 millones de euros el presupuesto de las partidas que van destinadas a estas cuestiones.

Para su tranquilidad, sobre la seguridad vial en la CV-70 le recordaré que del punto kilométrico 43,3 al 47,3, entre La Nucía y Benidorm, sí se han hecho actuaciones de refuerzo y mejora de la seguridad vial, porque éste sí es un tramo con más riesgo de accidentes, dada la intensidad media diaria de vehículos que hay por ahí circulando.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Socialista, por un tiempo de cuatro minutos.

Señor Briet.

El senyor Briet Seguí:

Bon dia, president.

Companys.

Me van a permetre, abans de posicionar el nostre vot, fer un breu resum de la història d'aquesta carretera, que més o menys alguns companys han enunciat o han explicat, però que jo, com alcalde la zona i com a regidor d'urbanisme, vaig viure de molt prop.

Any 2004, la conselleria d'infraestructures encarrega l'estudi, en l'any 2004 encarrega un estudi de la CV-70, i cinc anys després, l'any 2009, el conseller d'Infraestructures, Mario Flores, presenta el projecte a la ciutat d'Alcoi, un projecte que contemplava 52 quilòmetres i que a més preveia un túnel en el port de Confrides de quasi un quilòmetre.

El seu cost era superior a cent milions d'euros, s'estimava entre 120 i 150 milions, i estava dividit en tres trams.
Afortunadament no es va fer.
I dic Â«afortunadamentÂ» perquè el que es plantejava o estava al cap dels nostres dirigents autonòmics a la fi era una autovia.
Era una autovia que la majoria dels habitants de la població estaven totalment en contra pel fort impacte ambiental que podia tindre.
Les carreteres han de tindre en compte la seua funcionalitat, però també respectar l'entorn físic, natural i humà pel qual discorren.

En 2011, el secretari autonòmic, Victoriano Sánchez, ve a modificar el projecte inicial, ja no anava a fer-se eixa autovia i en el tram del qual estem parlant anava a fer-se almenys de paraula simplement una millora de traçat, que mai vam conéixer exactament el que era i que a més d'estar en pressupostos, conforme passava en quasi tot el que es venia des del Partit Popular acabava desapareixent, com si fóra el Mago Pop, que es posaven partides i es llevaven.
Això és el que hem patit.

Per tant, després de tretze anys per part del Grup Socialista ens costa donar suport a esta PNL, és a dir, ens costa donar suport a esta PNL i, com a molt, a la millor proposarien in voce que s'estudiara, que s'estudiara.
Miren, per tres motius.

El primer, perquè qualsevol actuació que propose la millora actual, augmentant la visibilitat en les revoltes de menor radi, fer l'ampliació, etcètera, ha de tindre el màxim respecte d'espais naturals.
En això crec que estem d'acord.

A més de tindre el màxim respecte d'espais naturals, no hem de caure en els errors del passat, en els errors del passat que han escarmentat molt la ciutadania.
Sempre és possible realitzar algunes accions que incrementarien la seguretat dels usuaris i la qualitat de vida de molts dels xicotets municipis que se troben en aquestes poblacions, entre Alcoi i Benidorm, però abans s'ha de tindre en compte les característiques, no sols mediambientals, sinó humanes i orogràfiques concretes.

En segon lloc, per raons tècniques, de seguretat viària i de prioritats.
Es tracta d'una zona amb uns índexs de circulació i perillositat baixos, sobre els quals la conselleria ja estava actuant en l'actualitat per garantir el seu adequat manteniment i conservació.

A més de les actuacions pròpies de la conservació integral de la carretera en els últims mesos, s'han executat mesures, com a passos de vianants, reforç i talussos.

El tram a què es referix la PNL és el que té la fita més baixa de tota la CV-70.
I en qualsevol cas dir que la conselleria en breu aprovarà el pla director de seguretat de la CV, de tota la seguretat viària de la Comunitat Valenciana.

I, en tercer lloc, Domingo, i sé que ho presentes amb una bona intenció, però els veïns de les nostres comarques no necessiten de titulars, de notícies o de tuits, ni que els enganyen amb obres que no compten ni amb els pressupostos ni amb els estudis pertinents, ni tan sols amb el consens suficient.
Vull dir, per tant, perquè no sap que el pot fer concretament.
En la seua proposta diuen que es facen actuacions, que es facen actuacions.
Si ja hem patit en els últims temps eixa, eixa contraposició de la ciutadania a un projecte que vam presentar en el seu dia, en este moment, sense saber què va a fer-se, lògicament, també és possible que ens encontrem en eixa situació, igual com vam viure.

Per tant, la nostra proposta seria que tinguéreu en compte -si el president ho considera, una pausa de dos minuts-, intentar posar la paraula Â«estudiÂ», i quan s'estudie i es diga concretament què es va a fer, segurament tindrà el nostre recolzament, però sempre que es diga què va a fer-se i encontrem eixa, eixa possibilitat en un moment determinat de consens, que no es perda eixa identitat de les nostres poblacions, de les nostre carreteres i dels nostres pobles.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Señor Rojo, ¿quiere usted un receso de dos minutos?
(Veus) Tenemos un receso de dos minutos y luego continuamos con el Partido Popular.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Buenos día, señorías.

Señor Briet, como hemos estado comentando, nosotros introduciríamos la siguiente matización en el punto 1 de la propuesta de resolución que dice: Â«A realizar las actuaciones necesarias para -y dice- aumentar…Â».
Nosotros pondríamos: Â«A realizar las actuaciones necesarias previo estudio para aumentar…Â».
Introduciríamos las dos palabras Â«previo estudioÂ».
Con eso aceptaríamos su propuesta, si ustedes también lo ven correcto.

Gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Continuamos con el Partido Popular, el señor Navarro, con cuatro minutos.

El senyor Navarro Caballero:

Muchas gracias, señor presidente.

Señores diputados.

Señor Rojo, bueno, nosotros como ya le anuncié ayer, parece ser que otros grupos no han hablado hasta ahora que se han dado cuenta que perdían la votación y han hecho in extremis una enmienda in voce.
Y vamos a apoyar esta iniciativa, porque pensamos que es fundamental y necesaria, sobre todo porque estamos hablando de seguridad, seguridad vial y seguridad de los ciudadanos.
Estos ciudadanos que a otros grupos se les llena la boca y cuando ellos estaban en la oposición traían estas iniciativas y otras con mayores pretensiones, pero ahora que están en el gobierno se dan cuenta de que las cosas hay que estudiarlas, hay que tratarlas, no les sirve los estudios previos que se hicieron en 2004, no les sirve trabajar sobre un proyecto que fue en 2009 donde sí que pueden haber modificaciones, donde el señor Briet ha anunciado y ha dicho aquí que el señor Vitoriano Sánchez ya hizo algunas modificaciones.
Tira la piedra, esconde la mano, porque dice que se dijo, pero luego se escondió.

Aquí los verdaderos magos son los que llevan dos años casi gobernando donde, comisión tras comisión, se escudan en que tiene que haber un plan de carreteras de la Comunidad Valenciana, un plan director.
Aunque algunos hagan gestos, yo creo que la educación está para hacer uso de ella y gala durante todos los momentos y sobre todo cuando esté interviniendo algún otro parlamentario.

Lo que sí que es cierto es que llevan dos años sin hacer nada.
Llevan dos años prometiendo, prometiendo un plan de carreteras que todavía no sabemos si hay un anteproyecto o hay algún borrador.
Parece ser que los técnicos que había en la conselleria no había ningún estudio de todo ello.
Quizás nos presenten ese plan de carreteras para 2019, para cuando volvamos nosotros al gobierno lo tengamos que ejecutar.
Pero, bueno.

Antes han estado hablando de excusas.
Nosotros la realidad es que es una infraestructura, la CV-70, que en 2009 sí que había crisis, aunque algunos dijeran que habían brotes verdes, sí que había crisis.
Ahora, como ustedes han dicho hace media hora en la intervención anterior, qué excusa de crisis, si ya no hay crisis.
¿Por qué el Gobierno de España no hace o deja de hacer infraestructuras o inversiones en la Comunidad Valenciana?
Es que ustedes depende del punto en el que estén dicen una cosa o la contraria.
Es que ustedes mismos son magos, como ha dicho el señor Briet, pero del escapismo.
Es que no hacen otra cosa más que escaparse de las obligaciones que traen aquí, que se traen por parte de un grupo para hablar de un estudio…

Hombre, espero que en la PNL lo del grado de cumplimiento se dé cuenta en un plazo de tres meses les parezca bien.
Aunque, bueno, también es cierto que llevamos casi dos años y en casi todas las PNL está y de ese grado de cumplimiento no sabemos nada de este Consell del Titanic, que no sabemos si está más en el mestizaje y en ver cuáles son sus problemas que en ver cuáles son las iniciativas aprobadas por todos los grupos aquí que, bueno, que realmente se pueda aprobar esto.
Es que luego ustedes en los presupuestos ni están, ni se les espera.

En ese sentido, pues, bueno, como lo íbamos a hacer desde un principio, vamos a apoyar esta iniciativa.
Apelo a la buena fe del señor Rojo, esa buena fe ante los partidos que sustentan al gobierno del Titanic.
Dentro de unos meses hablaremos y ya usted se dará cuenta que la excusa de previo estudio era para no quedarse solo, que esta iniciativa hubiera salido con los votos de Ciudadanos y del Partido Popular, ya que Podemos se iba a abstener y a raíz de ahí ha sido la intervención in extremis del señor Briet.
Y ya veremos si de lo que usted trae aquí quedará algo, porque con esto tengan muy claro una cosa: en los presupuestos va a haber cero euros, porque hay que hacer un estudio y ese estudio no llegará, y se lo digo y dentro de unos meses veremos, no llegara antes de 2019 y, si no, tiempo al tiempo.
Aunque aquí pone tres meses y ahora, pues, bueno, confiemos en esa buena fe y el Partido Popular apoyará esta PNL.

El senyor president:

Muy bien.

¿Quiere usted intervenir?
Yo interpreto que no hay contradicciones.
(Remors) Bueno, sí.
Tiene usted dos minutos.

El senyor Briet Seguí:

Gràcies, president.

Mire, senyor Navarro, jo ahir a la una i mitja, aproximadament crec que era, vaig muntar al despatx de Ciutadans per a parlar amb el senyor Rojo i amb la senyora Maria José, perquè no sabia qui ho duia i havia firmat.
I, a més que vaig muntar, els vaig telefonar als dos, 1:33, 1:33 minuts els vaig telefonar.
Per tant, això de dir que ací no s'ha volgut buscar en cap moment una opció no és cert.

Quan demanem Â«previo estudioÂ» quan demanem Â«previ estudiÂ» és simplement perquè estem dient-li que la ciutadania en la majoria dels casos estava en contra d'una autovia, que estem parlant d'un lloc que les seues característiques mediambientals suposen que el que demana el senyor Rojo en la seua actuació no és en un tram concret sinó que són 30 quilòmetres que afecten moltes poblacions.
I el que volem és saber abans què anem a fer per aconseguir eixe consens que a vostés els donava igual.
Eixa és la diferència, eixe és el canvi de política.

A vosté li ha faltat dir, Â«nosaltres ho féiem perquè volíem i vosaltres heu d'arribar a acordÂ».
Sí, hem d'arribar acord entre els partits, hem d'arribar a acords amb la ciutadania i hem d'arribar a acords amb els representants de molts d'eixos pobles, de molt d'eixos pobles que necessiten, per descomptat, una millora en la carretera, però no necessiten eixes grans vies que vostés proposaven, que vostés venien i que mai complien.
Tretze anys sense complir i ara a vosté li agarren les preses de si estarà l'estudi en tres mesos.
Quina llàstima!

El senyor president:

Finaliza el Partido Popular por un tiempo de dos minutos.

El senyor Navarro Caballero:

Gracias, señor presidente.

A ver, señor Briet, que las prisas no son del Grupo Parlamentario Popular, que no son prisas, que es lo que vamos a aprobar.
¿O a usted lo que va a aprobar le importa poco?
Si no son prisas del Partido Popular, que son tres meses lo que pone la PNL del señor Rojo, que por lo menos eso no se lo han desvirtuado, eso se lo han dejado.

Y, luego, usted me está hablando que este proyecto estaba en contra de la ciudadanía.
No sé qué ciudadanía.
Si es que da la casualidad que en todos los municipios gobernaba el Partido Popular y estamos hablando de 2004, de 2008, de 2010, menos en el suyo, en la mayoría gobernaba el Partido Popular.

Y usted me está hablando… ¿Usted sabe lo que es esto?
Esto es la CV-70.
¿Usted sabe lo que es esto?
Usted habla de la celeridad, del trabajo, de la seguridad.
¿Sabe que tuvo que sacar un bando el alcalde de Benifato?
¿Sabe que todavía no está arreglado?
¿Sabe que tienen que estar pasando por el centro de Benifato?
¿Saben que han tenido que poner un semáforo, porque no caben dos coches, ni camiones, ni autobuses?
¿Sabe que no pueden pasar por ahí los bomberos?
¿Sabe que no puede pasar el SAMU?
¿Eso es la celeridad con la que trabajan ustedes?
Todavía está sin abrir esa vía.

¿Usted sabe que si hay un incendio más arriba de Benifato tienen que acceder los bomberos por Alcoy?
¿Usted sabe el tiempo de reacción que se pierde?
¿Usted sabe el tiempo de reacción que se pierde si tiene que ir un SAMU que tiene que venir desde Alcoy?
Hombre, no hable de lo que entiendo no está capacitado en estos momentos…, no intelectualmente que, de sobra, y además le aprecio mucho, pero de lo que no está capacitado, de la reacción de la conselleria…

Hombre, no hablo de celeridad, hablo de lo que vamos a aprobar y hablo de que ustedes se ponen otra vez de perfil y que antes de 2019 ese estudio no estará, porque además si se van a poner a hablar ustedes, ahora con toda la ciudadanía.
Pero es que un estudio no se hace hablando con toda la ciudadanía.
Bueno, a lo mejor lo hacen, como lo están haciendo en Madrid, para cambiar el nombre de un parque que hablando con 2.
500 personas en una ciudad de 3.
500.
000 les sobra.
Si eso es lo que ustedes van a hacer, hablar con la ciudadanía, mejor no lo haga.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Vamos a proceder a la votación del punto número 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el aumento de la visibilidad, la ampliación de la anchura y el trazado de la calzada y la reducción de las travesías urbanas de la carretera CV-70 para garantizar una mayor seguridad vial, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos y que hay una enmienda in voce que el señor Rojo ha leído aquí.

Por lo tanto, ¿votos a favor de la toma en consideración?
Se aprueba por unanimidad.

Proposició no de llei sobre la realització de les actuacions necessàries en l'edifici situat en el número 167 de l'avinguda de José Ortiz d'Almassora, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 36.
021, BOC número 120)

El senyor president:

Pasamos al punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de las actuaciones necesarias en el edificio situado en el número 167 de la avenida José Ortiz, de Almassora, Castellón, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Popular.
Que a su vez hay una enmienda del propio Grupo Parlamentario Popular, que interpreto que se aúna en la misma lectura.

Inicia el turno de intervención el Partido Popular por un tiempo de ocho minutos.

El senyor Casanova Claramonte:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, voldria justificar l'autoesmena que hem presentat, donat que des de la data que vam presentar la PNL, que si no recorde mal era de 27 de setembre, han ocorregut coses al respecte en este tema.
I, per tant, el que fa la nostra esmena és actualitzar la situació a data d'avui.

De fet, el passat dia 17 d'octubre de 2016, per tant un mes després d'haver presentat nosaltres la PNL, el ple de l'Ajuntament d'Almassora va aprovar una moció de l'alcaldia per a instar la Generalitat valenciana a deixar sense efecte l'acord de la comissió bilateral entre el Ministeri de Foment i la Comunitat Valenciana relatiu a l'àrea de regeneració i renovació urbana de la qual estem parlant, José Ortiz, en Almassora, un conveni que s'havia firmat el 28 d'octubre de 2015 i motivava l'ajuntament, ja dic que en una moció presentada per la mateixa alcaldia, motivava la seua petició que -i òbric cometes- Â«l'única opció acceptable en estos moments per l'Ajuntament d'Almassora és la demolició de les actuals vivendes que es troben buides i en un estat de conservació ruïnósÂ».

I recordava que eixe ajuntament, en sessions plenàries de 19 d'octubre de 2015, 11 de gener de 2016 i 14 de març de 2016, ja havia manifestat tres vegades la seua voluntat contrària a la rehabilitació de l'edifici.
I també explicava en eixa moció, en l'exposició de motius, que els veïns de la zona més pròxima a l'edifici se van mostrar completament contraris a la construcció de vivendes i van sol·licitar reiteradament la demolició de l'edifici.

Afegisc que em consta que s'havien presentat, a més de manifestar-ho en les dos reunions a què va acudir l'aleshores directora de l'entitat d'infraestructures d'Eige, la senyora Blanca Marín, actualment secretària autonòmica en economia, dic que a més d'això s'havien presentat una sèrie de firmes, al voltat de dos mil firmes.

Per tot això, era precís canviar… També en la nostra proposta inicial nosaltres demanàvem que en els pressupostos de l'any 2017 se contemplara una partida pressupostària per a dur a terme eixa demolició, partida que no va estar inclosa i partida que mosatros vam voler que s'introduïra a través d'una esmena, la 1.
447 nostra, que també va ser rebutjada pels grups que sustenten el Consell.

I, per tot això, hem canviat la proposta de resolució a la següent: Les Corts insten el Consell a, punt primer, que és literalment el mateix punt que va acordar el plenari de l'ajuntament, exactament, literalment, que és deixar sense efecte en un termini improrrogable d'un mes -ara explicaré per què d'allò d'un mes- l'acord de la comissió bilateral entre el Ministeri de Foment i la Comunitat Valenciana relatiu a l'àrea de regeneració i renovació urbana José Ortiz, d'Almassora, de data 28 d'octubre.

Per què diu un mes?
Perquè això va passar el 17 d'octubre a una pregunta meua escrita ja me va contestar en novembre la conselleria que estaven estudiant la resposta a donar a l'ajuntament, novembre, estem en febrer.
I el passat 26 de gener, és a dir, fa un mes, en una altra contestació al respecte me van contestar que seguien estudiant.
Jo crec que per a decidir deixar sense efecte el conveni en atenció a allò plantejat precisament per l'ajuntament, he de dir que de forma unànime, encara que per raons que no vénen al cas en esta votació última no va ser unànime.
Però que fins ara totes les votacions que s'havien produït en el plenari havien comptat amb la unanimitat de tots els grups polítics.

I el segon punt és el que fa o és la causa principal per la qual el grup municipal Popular no va recolzar en esta última petició, perquè volien que s'incloga esta petició explícitament, encara que apareixia dins de l'exposició de motius, i que diu: Â«Procedir, en el termini improrrogable de sis mesos, a la demolició de l'edifici i a la regeneració urbana del solar a l'objecte d'evitar riscs de reocupació il·legal d'este, aixina com de possibles accidents si algun intrús poguera accedir-hi.
Â» Bé.
Este segon punt és el que està demanant realment, encara que no ho va expressar en les seues propostes l'ajuntament, però és el que demana insistentment, s'està demanant insistentment, no d'ara sinó de fa diversos anys.

No vull cansar-los explicant-los, és un tema que he viscut en primera persona com alcalde que era de l'ajuntament, la problemàtica d'un edifici que es va convertir en un focus de marginalitat i en el punt de tripijocs de pràcticament tota l'àrea metropolitana de Castelló.
Això va portar a una sèrie d'actuacions que van desembocar en l'acord…

El senyor president:

Disculpe un momento.

Señorías, por favor, está el compañero interviniendo, las conversaciones manténganlas fuera, por favor.

El senyor Casanova Claramonte:

…l'acord, com dic, amb la conselleria per enderrocar l'edifici i mantindre eixe solar, que és propietat de La Generalitat i que urbanísticament està qualificat com a residencial, perquè en un futur es puguen fer allí vivendes de protecció oficial en règim general i no les vivendes que han portat a eixa trista història, pesada història que el poble d'Almassora, sobretot els habitants d'eixa zona, han hagut de suportar.
Perquè ahí va acabar venint la gent que venia d'altres llocs i es va formar un gueto, horrible gueto, que hem hagut de lamentar fins alguna mort associada a les activitats que es feien en eixe edifici.
Hui l'edifici està absolutament deteriorat, està en estat de ruïna.

Hi ha un informe que me va facilitar precisament la senyora Blanca Marín el dia que vaig anar a parlar amb ella i que va estar molt interessada en conéixer de primera mà la meua impressió com alcalde que havia sigut del tema, que no sé si el tenen, però que els ho puc proporcionar, on es veu el lamentable estat en què està, a pesar que és un edifici que lamentablement és un edifici que només té una trentena d'anys.
Però que els mateixos habitants van fer un ús que el va destrossar absolutament.
I és aixina i és aixina.

Per tant, la meua proposta hui ací en esta comissió és portar la veu del poble d'Almassora, de la gent d'Almassora, dels veïns d'Almassora, però també de l'ajuntament per a reiterar-li a La Generalitat que des de fa molt de temps hi ha un acord unànime de l'Ajuntament d'Almassora i dels veïns d'Almassora per a demanar esta solució que, lamentablement, va haver-hi un canvi de criteri al principi de la legislatura actual en la conselleria actual que vam pensar que era millor rehabilitar.
I a tots mos agradaria rehabilitar.
Però l'estat en el mateix informe parla de ruïna absoluta, absoluta ruïna econòmica de l'edifici, i a més s'eliminaria un focus de marginalitat i de problemes i que ha de passar ja a la història del poble d'Almassora.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Podemos per un temps de quatre minuts.
Senyor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Llegint la seua exposició de motius en el primer paràgraf trobe una descripció catastrofista d'un barri fins i tot generalitzant comportaments d'una part del veïnat com si foren conductes de totes les veïnes i veïns de l'edifici.
I que, clar, podria ser comprensible esta exposició de motius d'alguna persona desinformada, però el que és preocupant és que en el cas que ens ocupa el signant de la proposició ha sigut alcalde d'Almassora i crec que per dotze anys, si no m'equivoque.

No he pogut evitar enrecordar-me d'un experiment de psicologia social anomenat Â«la teoria dels vidres trencatsÂ», segons la qual si abandones dos objectes valuosos, en este cas el cas de l'experiment va ser un cotxe valuós en dos barris amb poblacions totalment diferents, un podria ser l'edifici que ens ocupa i l'altre el centre d'Almassora.
Efectivament, l'objecte valuós sofreix major deteriorament en el primer dels casos, en el primer dels barris.
Però ocorre una paradoxa i és que si tu el mateix objecte valuós el lliures en els mateixos dos barris amb un vidre trencat, el procés de deteriorament és igual de ràpid en un barri que en un altre.

Això què vol dir?
Experiments posteriors, en estudis posteriors es va determinar, es va arribar a demostrar que en barris tradicionalment deprimits, degradats, si hi havia una millora en l'ordre, en la neteja, si hi havien millores en les infraestructures se propiciava un ambient diferent, un ambient que poc a poc anava millorant.

Per tant, jo crec que vosté hauria de sentir un mínim pes de responsabilitat quan ha estat dotze anys com màxima representació local en el terme municipal a què es refereix la PNL.
Un temps en el qual tampoc es veu que es van donar les condicions per afrontar aquest tema d'una manera coordinada amb les diferents administracions que compartien el mateix color polític, ni a la manera que proposa la PNL, ni de cap altra manera.

Dit això, este diputat és partidari d'escoltar la veu de la gent i trobaríem que seria idoni escoltar totes eixes veus i fer tot un replantejament de la qüestió.
Però jo crec que hi ha certs àmbits en els quals els polítics hem de dir fins a un punt, però que on mana el criteri ha de ser el dels tècnics que estan realitzant informes dels edificis en l'etapa actual, que són els informes més actualitzats.

Si a això sumem l'aposta decidida perquè el grup parlamentari per a la rehabilitació front a la nova construcció, per tal de superar èpoques amb processos especulatius en etapes anteriors, sí, doncs, no queda massa a dir.
Tota la confiança amb l'actual equip de l'Eige i de la conselleria i a treballar per arribar al compliment dels acords del botànic que en este cas, en el cas dels habitatges, hem de fer un esforç per arribar als mils habitatges anuals propietat del parc públic.

I sobre el punt 1 que inclouen en la seua autoesmena, que és una rèplica fidel de l'acord municipal, jo també estic interessat per esta situació, per la situació de l'acord de la comissió bilateral entre el Ministeri de Foment i la Comunitat Valenciana, ja que crec que vosté, buscant en les ferramentes que tenim a l'abast, vosté ha fet preguntes al respecte i no sé encara la resposta que li han donat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, el senyor Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señor presidente.

Buenos días, señorías.

Analizando el contenido de esta proposición que hace el Grupo Parlamentario Popular, nuestro grupo va a votar a favor de la proposición por dos razones básicamente o argumentándolas.
Por una parte, tenemos que hay un informe del propio servicio del Eige, en el que hay una ruina técnico-económica.
Y por lo que hemos visto del edificio es un edificio en el que el nivel de intervención tiene que ser muy alto, dado que el edificio habría que adecuarlo a lo que es la eficiencia energética, prácticamente los cerramientos están desmantelados, habría que adecuar lo que es la envolvente de la cubierta, el tema de las impermeabilizaciones, habría que hacer adaptaciones a lo que es la habitabilidad de las viviendas como tales, dado que todas las instalaciones han sido eliminadas muchas de ellas.

También es un edificio que necesita adaptaciones a nivel de accesibilidad, de supresión de barreras arquitectónicas; es un edificio que también habría que adecuarlo al cumplimiento del código técnico, en cuanto a la acústica.
Y al final, si tenemos en cuenta todas esas adaptaciones a las que nos obligaría la normativa actual y por las que tendría que rehabilitarse este edificio nos hace pensar que evidentemente, como han dicho los técnicos, es una ruina técnica y económica.

Por otra parte, visto el enclave, el entorno en el que se encuentra el edificio, también, este edificio se ha quedado como una isla rodeada de unos polígonos comerciales industriales en el que de alguna forma tampoco es el entorno más adecuado para un uso residencial, es decir también nos preocupa el tema de la compatibilidad de usos.
Por lo cual incluso se podría plantear o se lo podría plantear la conselleria incluso hacer una permuta de terrenos, es decir que este suelo que pertenece a La Generalitat pudiera destinarse a un uso más compatible con el uso comercial e industrial que tiene alrededor y ubicar este suelo para uso de vivienda pública en un sector donde sea más viable y donde las condiciones residenciales sean más adecuadas.

Por estas dos razones, nosotros vamos a votar a favor de esta propuesta.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Compromís por un tiempo de cuatro minuts.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Senyories.

Resulta sorprenent que qui ha estat alcalde d'Almassora durant tantes legislatures com vosté, senyor Casanova, puga afirmar en el primer paràgraf de la seua proposta que l'edifici 167 de l'avinguda José Ortiz, d'Almassora, l'anomenat grup B, en general es va convertir en un focus de problemes per la convivència i en un focus de marginalitat.
És sorprenent perquè ho diu sense el més mínim indici d'autocrítica.
I, efectivament no mentix.

El grup B va patir eixos problemes durant dècades, alguns sota el seu mandat i la majoria d'ells sota el govern del Partit Popular en La Generalitat.
Alguna responsabilitat tindran els anteriors governs d'Almassora i també els anteriors governs de La Generalitat, que van estar incapaços d'afrontar amb mesures d'integració i polítiques actives els assumptes socials.

Per sort, davant d'anteriors governs de La Generalitat que afrontaven els problemes socials amagant-los sota les catifes o apartant-los del centres de les ciutats per crear guetos, ara tenim un Consell la prioritat del qual és trencar amb les borses de marginalitat i integrar els més desfavorits.

En la seua exposició, senyor Casanova, diu literalment que es van fer múltiples actuacions, entre elles la demolició en 1997 d'una part dels dos blocs, però la problemàtica es va mantindre.
És obvi, aleshores, que l'enderroc no soluciona el problema.

Convindran amb mi, senyories del Partit Popular, que eixa afirmació suposa l'admissió que no es van prendre les mesures suficients en la seua època i també suposa admetre que durant els quasi vint anys, des de 1997 fins que va canviar el govern d'Almassora i de La Generalitat, vostés no van ser capaços de donar una solució satisfactòria.
Tant és així que, després de no saber afrontar un problema social, tampoc van ser capaços de solucionar el problema urbanístic, ni d'enderrocar l'edifici en la seua totalitat, com ja havien assegurat i promés.

Després de demanar un informe a l'IVHSA per a justificar l'enderroc i d'anunciar un pla per rehabilitar urbanísticament la zona en 2010, vosté, senyor Casanova, junt a la senyora Bonig, van abandonar l'alcaldia d'Almassora i la conselleria d'obres públiques respectivament sense haver complit cap dels dos compromisos, ni tirar l'edifici, ni regenerar la zona.
I també d'això són responsables, perquè un dels motius principals de no poder dur endavant el projecte va ser la fallida de l'Institut Valencià de la Vivenda, l'IVHSA, que la mala gestió del Partit Popular va dur a la bancarrota.

Vostés per no ser, no van ser capaços tampoc ni de reubicar els inquilins de l'edifici 167 per a dur a terme qualsevol projecte en l'edifici.
De fet, com vosté bé reconeix en la seua proposta, el trasllat dels inquilins es va fer efectiu al 2016, amb un govern de progrés al municipi i a La Generalitat.
Eixe era el punt previ a qualsevol enderroc o rehabilitació i vostés no ho van fer possible.

Amb tots aquests antecedents del Partit Popular d'arruïnar l'IVHSA, d'incompliment dels compromisos, d'incapacitat de fer realitat durant diverses legislatures els seus acords, resulta temerari des del meu punt de vista que el Partit Popular done lliçons de gestió o vullga donar pressa ara a la conselleria o a l'ajuntament per emprendre una solució definitiva.

De fet, des de Compromís estem convençuts que vostés no volen cap solució, que preferixen dilatar qualsevol alternativa per desgastar el govern de progrés en Almassora i en el Consell.
Així, s'explica l'actitud del Partit Popular quan es va presentar l'oportunitat d'invertir diners per millorar la zona.
En comptes de donar suport a una millora real de la zona o de fer didàctica per afavorir una solució, van preferir la crispació.

Enfront de la possibilitat d'invertir en Almassora i afrontar un problema, van preferir alimentar les legítimes preocupacions dels veïns, nascudes per la seua mala gestió de l'assumpte.
I finalment, quan l'Ajuntament d'Almassora decidix, en octubre de 2016, instar la conselleria a deixar sense efecte el conveni per rehabilitar l'edifici, vostés va i voten en blanc.
I això els retrata.
La seua única voluntat en tot este procés ha estat torpedinar qualsevol solució.

Senyor Casanova, vosté sap perfectament, per respostes escrites a preguntes seues, que la conselleria està estudiant la petició de l'Ajuntament d'Almassora d'anul·lar el conveni.
Però, mentre des de conselleria es busquen solucions que puguen satisfer l'acord plenari de l'ajuntament amb la necessitat de crear més vivenda pública al nostre territori, vostés preferixen buscar discrepàncies entre el Consell i Almassora.
I ahí no ens trobaran.

Ací estem per buscar solucions que satisfacen el veïnat d'Almassora i també per donar resposta a la necessitat global de vivendes públiques en un territori.
Perquè mentres vostés pretenen buscar conflicte, nosaltres seguirem buscant solucions responsables per a Almassora i també per als milers de persones que les vostres polítiques especulatives han deixat sense vivenda.
Per això, votarem en contra de la seua proposta.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Socialista, per un temps de quatre minuts.

El senyor Briet Seguí:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Miren, la intervenció del Grup Parlamentari Socialista va en els mateixos termes que ha descrit la nostra companya Belén.
És cert que ens estranya, ens estranya que en la mateixa PNL s'afirme de forma rotunda que per a solucionar els problemes d'aquests edificis, eixos greus problemes de marginalitat i de convivència, haja fet falta tant de temps.

No mos estranya des del punt de vista.
.
.
Els que hem estat en l'administració pública sabem com és de dificultós.
Ens estranya que s'afirmen al mateix temps que en la proposta de resolució es diga, Â«i en un mes, solucione el problema; jo no he pogut fer-ho en tretze anys, però vosté en un mes solucione el problema, senyora consellera.
Nosaltres no hem segut capaços de trobar la solució, perquè és difícil, però en un mes vosté ha de contestar, i en sis mesos ha de fer la demolició de l'edificiÂ».

Clar, que ho afirme amb eixa claredat, és cert que ens causa com a mínim temor.
Perquè vol dir que ho tenien molt clar.
Que no volien vivenda social, no pels problemes de marginalitat, sinó que no volien vivenda social.
Vostés no volen vivenda social.
No els ha preocupat.
A la seua consellera mai li ha preocupat el parc públic d'habitatge, mai, en ningun dels casos.
I a la millor, si vosté fóra valent, ho diria.

Diria: Â«Jo, com a alcalde, vaig intentar tot el possible per solucionar el problema que, no tinc cap dubte.
.
.
Â».
Perquè jo, com alcalde, que també he treballat amb la seua síndica, amb la seua consellera, l'anterior consellera d'obres públiques i d'habitatge, sé que el seu interés per l'habitatge era nul.

Crec que ja ho vaig comentar una vegada en la meua visita al secretari d'estat, que era del seu mateix partit, el qual em van dir obertament que en la Comunitat Valenciana l'habitatge no els preocupa el més mínim.
I eixa ha segut la forma de governar en els últims temps.

Per tant, nosaltres anem a votar que no.
I anem a votar perquè existix un vertader canvi en la política d'habitatge.
Nosaltres volem potenciar la rehabilitació enfront de l'enderrocament.
Estem convençuts que cal fer polítiques, polítiques transversals per a eliminar els problemes que existixen, i per tant ens agradaria que l'única solució no fóra l'estudi de l'enderrocament.

En segon lloc, perquè estem condicionats pels escassos recursos, deguts als deutes que ens van deixar en l'anterior govern de La Generalitat, i concretament en la conselleria d'habitatge i infraestructures.

Un aclariment: quan es parla de ruïna tècnica, conforme explicava el senyor Rojo, quan es parla de ruïna tècnica, vol dir que el 50% del seu valor està per damunt del que val l'edifici.
Però en tot cas, en tot cas, senyor Rojo, la demolició i la construcció de nous habitatges és molt més car, molt més car, que la rehabilitació d'aquest.

I en eixe informe del 2015 també es diu alguna cosa.
En un informe del 2015 es diu que no existixen patologies, que no es puga provocar la rehabilitació tècnica i viable econòmicament.
Per tant, si estem en falta de recursos, el més lògic és que s'aposte per una rehabilitació de l'edifici.

I en últim lloc, perquè sabem el que han fet els nostres grups a Almassora i entenem perfectament què és el que han fet, entenem que defensen els interessos dels veïns i que en un moment determinat puguen estar en una posició diferent a la política, que té l'obligació de fer la conselleria d'habitatge.
Però ens alegrem que hagen fet sentir la seua veu, cosa que crec, senyor Casanova, vosté no va fer.

Ara ha fet dos preguntes.
Ara ha fet una PNL.
Però des de l'any 2010, en què en els mitjans de comunicació es dia: Â«El alcalde d'Almassora, Vicente Casanova, ha logrado en tres años de gestiones, reuniones y entrevistas con instancias autonómicas -tres anys, eh?
- que los problemáticos bloques de viviendas del IVVSA (inintel·ligible) … el número 167, de la avenida José Ortiz, vayan a ser demolidos.
Â»

En l'any 2010.
En l'any 2013, també continua dient: Â«Hemos trabajado de forma callada y discreta.
Â» I és cert.
Van estar treballant de forma discreta, però discreta per no posar en un compromís una consellera que va ser incapaç de resoldre el problema.

I per la nostra part, dir-li que votem Â«noÂ» a la PNL, però en cap cas tanquem les portes a fer-se de costat en el que proposa l'ajuntament.
Però això requerix un estudi que està continuant fent-se per buscar la millor solució que aprope totes les postures.

El senyor president:

Molt bé.
Gràcies.

Continuem amb el torn d'intervenció en quatre minuts per al senyor Casanova.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí, la veritat és que tindríem per a un monogràfic, perquè s'ha dit tantes coses inexactes.
Senyora Bachero, l'edifici és de l'any 1987, govern del senyor Lerma.
És a dir, si se va decidir posar ahí eixe edifici, va ser el govern que n'hi havia aleshores.
I per un altre costat.
.
.
(Veus) Bé, estic intervenint jo.

El senyor president:

Està intervenint el senyor Casanova, per favor.

El senyor Casanova Claramonte:

I per un altre costat, l'edifici no està hui aïllat.
Estava aleshores.
Hui no està aïllat.
És que probablement no el coneixen.
Probablement ni el coneixen.
Probablement.
Jo comprenc que no és el mateix haver-ho viscut i haver-ho sofrit.

Si se va fer molt o se va fer poc?
Mire, el conveni de l'any 2010, govern en Madrid del Partit Socialista, se firma entre el ministeri i la conselleria.
Lamentablement no se va dotar econòmicament.
Per això no se va poder portar endavant.
Lamentablement.
Perquè l'opció ja era enderrocar l'edifici.
.
.
Sí, sí, és aixina, és aixina.
És a dir.
.
.

Jo és que tinc una informació que vostés no tenen.
Podré tindre moltes culpes, però el que també tinc és molta informació.
I com vosté sap, vosté ho ha dit abans, no se tractava de desallotjar, sinó de reallotjar la gent.
I això va costar moltíssim.
I quan jo deixí l'alcaldia, de les 37 o 38 vivendes només quedaven tres famílies; amb dos d'elles ja s'havia arribat a un acord.

En l'altra no va hi haver manera que acceptara ninguna de les múltiples solucions que se li va donar.
I se va posposar les accions d'enderrocament a desallotjar a ningú, perquè primer estava, i igual mos vam equivocar, segons el que estic sentint ara ací, primer estava resoldre la situació de les famílies, i després reallotjar l'edifici.
I això, estan les dades, i ahí estan les dades.

Quant al tema de la postura que adopta, sorprenent per a mi, Compromís i el Partit Socialista ací, els ho hauran de contar als seus companys d'Almassora.
Perquè la proposició d'alcaldia que he llegit de 17 d'octubre és una moció de l'alcaldia.
L'alcaldessa és de Compromís i se vota i se recolza pel Partit Socialista.

Que per què se va abstindre, com ha dit, va votar en blanc, el Partit Popular?
Doncs perquè després de tres plens seguits en els quals en els tres s'havia votat per unanimitat de tots els grups, estaven enfadats en una cosa que va ocórrer després del primer ple.

I és que en el ple s'adopta per unanimitat la petició a la conselleria de l'enderrocament i quinze dies després se firma un conveni d'esquenes a l'acord plenari en què s'acorda la rehabilitació.
I això va sentar molt malament, com és lògic al grup municipal, però també a tots els veïns.

Jo no vaig a donar més voltes al tema, simplement lamente el to.
Quant a la meua gestió com a alcalde, ahí està.
Supose que si me van elegir per tres vegades per majoria absoluta, seria per alguna cosa.
A la millor és perquè era molt capaç d'enganyar la gent.
Però mire, tres vegades per majoria absoluta.
Vaig intentar fer les coses el que vaig poder, sense tirar a ninguna família d'eixe edifici, sense desallotjar a ningú.

I això va portar precisament que inclús, a pesar d'eixa actuació nostra, tinguérem fins i tot una manifestació de la PAH en la porta de l'ajuntament, perquè els havien dit que a desallotjar els veïns.
I eixe va ser un plantejament nostre i d'Eige, aleshores IVHSA, per a mantindre per damunt de tot no crear-li un problema addicional a les famílies que, com s'ha dit ací, no totes eren famílies problemàtiques.

Se van fer multitud d'informes.
Se va intentar inclús entrar amb la Guàrdia Civil en les cases problemàtiques.
Mire, la història és molt llarga, d'eixe edifici, com perquè jo ara ací haja d'haver escoltat certes coses.

La conclusió és: lamente moltíssim que no recolzen el que els seus mateixos companys d'Almassora, de Compromís i PSOE estan demanant, i el que els veïns, als quals tant se'ls escolta, estan demanant.
Supose que si tots opinen això, alguna xicoteta raó pot ser que tinguen.
Facen-s'ho mirar, perquè això d'escoltar la gent és un exercici que se demostra escoltant.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Casanova.

El senyor Rojo Sánchez:

Sí, buenos días, señor presidente.

Sí, señor Briet, la ruina técnica y económica se dictamina cuando el valor de rehabilitación o de reconstrucción de ese edificio supere el 50%.
50% de su valor a origen.
Es decir, de reconstruir ese edificio a como era en el año 1986.
No a como ese edificio tendría que ser hoy.

Con lo cual, primeramente puede superar, es decir, que igual rehabilitar el edificio cuesta un 80% de su valor del año 1986, y adaptarlo a las exigencias actuales de un edificio de eficiencia energética se te dispara.
Simplemente esa aclaración.

Muchas gracias.

El senyor president:

Por un tiempo de cuatro minutos, el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Bé, en primer lloc, volia aclarir que, tot i l'acusació del senyor Casanova que no coneixem la zona, doncs aclarir que jo sóc una diputada que m'he criat en Castelló ciutat, que conec perfectament Almassora, que sé on està eixe edifici i la problemàtica que té.
I que a més a més perquè he tingut molta vinculació per la meua família en un altre barri prou marginal de Castelló, que és San Lorenzo.

Aleshores, suposo que les problemàtiques seran semblants, i que el que li estic dient quant a l'actuació en serveis socials i en els temes d'exclusió social, en San Lorenzo sí que se va fer, i això ha fet que més o menys se puga conviure i no s'haja de desallotjar a ningú.

Allí se van crear en tots els baixos d'eixos edificis diferents serveis socials per a ajudar i integrar a tots els habitants d'aquella zona i d'aquells edificis que estaven totalment exclosos de la societat.
I se van fer tallers per a les dones, altres tallers en xiquets, altres per a joves, per tal d'intentar traure'ls d'eixa marginació que vivien.

No sé, deu ser que en Almassora no s'ha fet, quan el problema se n'anà de les mans i s'ha hagut de desallotjar a tota la gent.
O buscant una alternativa habitacional, que sé que vosté ja ho ha explicat, que no van ser desallotjats, sinó se'ls va buscar una altra alternativa.

Quant al tema de l'enderrocament, no és que deixem de costat els nostres.
.
.
, allí, la representació de Compromís i del Grup Socialista, sinó simplement un alcalde a nivell local pot pensar que la millor solució per a eixe edifici siga l'enderrocament i després, quan se fan els estudis econòmics que ha fet la conselleria, la realitat és que no és la millor solució econòmica, que és més econòmic una rehabilitació.

Quant a l'ús de l'edifici, si resulta que l'ús de l'edifici no ha de ser vivendes perquè aniria allí millor un altre ús, doncs és el que deuen negociar amb la conselleria i mirar a vore.
Però clar, com l'edifici és propietat de l'IVHSA, doncs s'haurà de.
.
.
, la solució vosté sap que no és ràpida perquè s'haurà de vore quin ús se li vol donar.
Si vol ser vivendes, doncs, tampoc és mala solució fer unes vivendes que de veritat estiguen integrades i buscar a més la integració dels serveis socials en eixes vivendes perquè aquesta gent no estiga exclosa socialment.
I, aleshores, segur que si se fa així, a tots els veïns els semblarà bé.
Perquè el que s'està fent és integrar les persones i no marginar-les més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem i finalitzem amb el Grup Parlamentari Socialista per un temps de quatre minuts.

El senyor Briet Seguí:

Sí.
Gràcies, president.

Fer unes matisacions.
Jo crec que en la meua intervenció, a la millor per no repetir moltes de les dades que ha dit la meua companya, doncs, no ha quedat suficientment entesa pel senyor Casanova.
Vull dir, segurament per la meua falta de concreció.

Jo li posava damunt de la taula l'explicació que en la seua PNL vosté afirmava de forma rotunda que per a solucionar este problema es necessita temps.
I al mateix temps i en la seua resolució exigia que s'ha de resoldre el problema en un mes, en sis mesos, en la seua esmena.
Vull dir.
.
.
Sí, sí.
Per una segona part.
Vosté dia que si han qüestionat la seua tasca com a alcalde.
En cap moment.
En la meua intervenció li he dit que sé de la dificultat d'estos casos, simplement d'una ruïna en un municipi el que costa de tramitar.
El que costa de tramitar una demolició fins i tot quan està l'edifici buit.
Clar que ho conec.

Però el que he volgut ressaltar és que eixa gestió que vosté va fer i que ara qüestiona respecte dels nostres regidors a Almassora que diuen: Â«No sé què opinaran estos regidors.
Â» Molt orgullosos dels regidors del Partit Socialista d'Almassora.
Molt orgullosos.
Perquè defenen els interessos dels veïns i veïnes que els van votar.
Molt orgullosos.
I això no vol dir que hàgem d'estar d'acord amb les polítiques de la Generalitat valenciana en un moment determinat.
Però molt, molt orgullosos.

Però sap per què em sent orgullós?
Perquè fins i tot sabent -perquè ho he explicat- quina és la prioritat de la política d'habitatge, quines són les seues prioritats, han sigut capaços d'alçar la veu.
I el que li han recriminat a vosté és que vosté no va ser capaç d'alçar-li la veu a la que hui en dia és la seua síndica i era la consellera d'obres públiques.
Sí, perquè ho va prometre en el 2010 i diu: Â«És que estava Zapatero i no n'hi havia recursos econòmics.
Â» En el 2011 ja estava Rajoy, eh?
I en quatre anys tampoc van fer res.
Tampoc m'estranya de l'home, però estava Rajoy i no va fer res.
No, no, no, no van fer absolutament res en quatre anys, vull dir.

Per tant, el que li he recriminat és: si vosté és coneixedor de les dificultats, si s'ha produït una circumstància que ara l'ajuntament, en un moment determinat firma un conveni i després diu que vol un enderrocament, que deixen a la conselleria, que té una prioritat.
Que té una prioritat que és rehabilitar habitatges per a tindre un parc públic de vivenda en condicions i que es deuen aplicar polítiques transversals perquè no ocórreguen eixos casos de marginalitat, els deixe treballar.

Perquè en cap moment, almenys de la meua intervenció, li han dit que tanquem la porta.
En cap moment.
He dit que estan estudiant-ho, que li deixen el temps oportú per vore quina és la millor opció.
I si es poden plantejar altres accions que no solament siga estudiar l'enderrocament i fer-ho ja immediatament en sis mesos.
Això és el que he intentat explicar-li.

Recriminar-li per una part que no alçara la veu quan corresponia, que no fera cap pregunta, que no fera cap PNL.
Públicament no ho va fer.
En estes Corts no li va dir al seu grup parlamentari.
.
.
Vosté no estaria de diputat, però sí que tenia els seus representants que li digueren a la consellera que s'espavilara, que no podia estar tretze anys en eixa situació, el poble d'Almassora.
No ho va fer.
No ho va fer.

I, per l'altra part, li torne a repetir, per part del Grup Socialista a Almassora que tinguen la veu, que defensen els seus veïns i de vegades, quan els interessos de l'autonomia en un municipi no vagen conjuntament, que continuen sent igual de lliures per defensar els interessos d'aquells que els voten.

Per tant, senyor Casanova -com li he dit abans-, crec que s'ha de deixar obert, s'ha de vore la possibilitat de l'enderrocament i d'altres opcions i s'ha d'intentar arribar a un consens.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Anem a procedir a la votació del punt número 4 que és la Â«toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de las actuaciones necesarias en el edificio situado en el número 167 de la avenida José Ortiz de Almazora, Castellón, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario PopularÂ».
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Tranquilos, tranquilos.
Tranquilos, si está el voto de calidad del presidente, tranquilos todos.
Sí, sí.
(Veus) No pasa nada, no pasa nada.
Queda en la cortesía.

Iniciamos la votación.
No pasa nada.
¿Votos a favor de la PNL número 4?
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Yo voto en contra.
Empate.

Segunda votación.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Voto de calidad del presidente.
(Veus) Ha votat, ha votat.
No l'ha acceptat, no l'ha acceptat el vot.
(Se sent el lletrat que diu: Â«No hay voto de calidad del presidente.
Â») ¿No hay voto de calidad?
 (Se sent el lletrat que diu: Â«Si hay empate hay que suspender y entonces hay una tercera votación en la que puede participar la…Â».
Veus) Bueno, pues paramos… (Veus) Paramos.

Tercera votación.
Se suspende la sesión.
Se inicia la sesión.
Se incorpora la señora diputada del Grupo Parlamentario Compromís y votamos por tercera vez.
Vamos.
¿Votos a favor del punto número 4?
7 ¿Votos en contra del punto número 4?
8.
Reglamento, muy bien.

Proposició no de llei sobre la construcció d'un baixador en el quilòmetre 9,4 de la línia de rodalia València-Castelló, al terme municipal d'Alboraia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
919, BOC número 147)

El senyor president:

Procedemos al punto número 5.
Damos la bienvenida a los compañeros del municipio de Alboraya.
Y es un punto del Grupo Parlamentario Socialista en el cual se toma en consideración una Proposición no de ley sobre la construcción del apeadero en el quilómetro 9,4 de la línea de cercanías Valencia-Castellón, en el término municipal de Alboraya, que interviene la señora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Vull, en primer lloc, saludar i donar la benvinguda a l'alcalde i als regidors d'Alboraia que han volgut acompanyar-nos hui en esta comissió.

La proposta que portem a la seua consideració és, sens dubte, la solució més racional, més justa, més sensata, pertinent i econòmica per tal de pal·liar la dependència del transport privat dels veïns i veïnes de bona part del municipi d'Alboraia.
Habilitar de nou l'antic baixador del Magistre permetrà als més de sis mil alboraiencs que viuen a dia d'avui a Saplaya, l'Horta i Patacona tindre una connexió directa fins al centre de València per mitjà d'un transport públic.

I això és hui i ara.
Perquè si, tal com parlem a l'exposició de motius de la PNL, si tenim en compte la revisió del pla general, parlaríem de més de nou mil persones.
I tot això sense comptabilitzar la quantitat de visitants que passen per les platges, tant en períodes vacacionals com qualsevol cap de setmana.

A hores d'ara, senyories, les úniques formes per a accedir als nuclis que parlem són -a Saplaya, Horta i Patacona- per les vies d'accés la V-21 i la CV-311, amb vehicle privat.
I parlem de més o menys quinze, dèsset minuts aproximadament fins a la plaça de l'Ajuntament de València.
L'altra opció és l'autobús municipal des de Patacona i Saplaya fins al centre urbà del municipi i la connexió després amb la línia del metro.
Ahí ja parlem d'alguns minuts, molts minuts més.

A Patacona tenim l'autobús de l'EMT, la línia 31, des de Patacona fins a les proximitats del centre de València.
I parlem ací de quaranta-cinc minuts aproximadament.
I això últim gràcies al treball tant de l'alcalde com de l'actual consellera d'obres públiques.
Perquè la línia 31 va patir els últims anys del govern municipal del PP a la ciutat i al Consell grans retallades del trajecte, al temps que pujaven les aportacions econòmiques exigides al consistori d'Alboraia.

Gràcies al treball conjunt de l'ajuntament i del Consell, els veïns de Patacona tornen a tindre servici.
Els veïns i veïnes de les zones demanen des de fa temps actuacions que milloren la connexió amb València.
Entre altres coses perquè fa anys, al 2005, el consistori i el Consell governats pel Partit Popular van publicitar la prolongació de la línia 4 del tramvia fins a Saplaya sols com a reclam electoral.
Perquè si hagueren tingut voluntat de fer-ho, ho hagueren fet.
Les notícies publicades parlaven, fins i tot, d'obres finalitzades just al 2007, any electoral.

L'actual equip de govern de l'Ajuntament d'Alboraia té els peus a terra i ha elaborat una proposta seriosa, perfectament informada i detallada de les necessitats d'Alboraia, Patacona, Saplaya i l'Horta per a la recuperació del baixador del Magistre a la línia de rodalies València-Castelló, perquè això siga el punt per a millorar l'accessibilitat i la mobilitat d'estos més de sis mil veïns i veïnes actuals.

El baixador entre altres coses evitaria l'obligatorietat d'utilització del vehicle privat.
A més a més la localització dóna per a la construcció d'una passarel·la d'accés de vianants que valdria perfectament per a la prolongació del carril bici de l'horta, que ara queda tallat a l'altura de les vies.
L'objectiu de l'ajuntament és tant treballar per a millorar la mobilitat dels seus veïns i veïnes, com apostar per uns desplaçaments més amables, tranquils i ecològics.
I això s'aconseguix facilitant la utilització del transport públic.

Així doncs, la proposta municipal inclou també l'habilitació junt al baixador d'un aparcament d'enllaç, de manera que qui estiga un poc més lluny puga accedir amb el seu vehicle particular fins al mateix baixador.

I què demana el PSPV?
Vos demanem, senyories, que donem suport a esta proposta de l'Ajuntament d'Alboraia.
Perquè, com he dit al principi, és una proposta amb trellat.
Una proposta amb trellat per tal d'acabar amb la dependència del cotxe, dels veïns i visitants de Saplaya, Patacona i l'Horta d'Alboraia.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Podemos per un temps de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Senyora Caballero, vosté ja coneixerà les nostre preferències per l'ús del transport públic i, com a usuari habitual d'eixa línia, li avance que donarem suport.
No tenim massa elements per a calibrar si és una prioritat però, en tot cas, volem donar-li suport i que siga atesa la seua reclamació allà on vullguen sentir-la.

Dic que no tinc clar que siga una prioritat no perquè no estiga ben justificat i entenem que seria beneficiós per a la població d'Alboraia i per als nuclis que vosté ha esmentat.
Però sabem que la línia Castelló-València amb la reivindicació de l'ampliació del rodalies cap al nord és una reivindicació que portem vint anys o més fent-la.
Que mai s'ha atés i que bé, confiem que vostés tinguen més sort.
I més que res també perquè el municipi d'Alboraia ha estat dipositari de no massa bones notícies durant dècades i jo crec que alguna alegria en este sentit podrien tindre.

Així que recolzarem la proposta.
Animem, desitgem que siga ben atesa.
Tot el que siga l'ús del transport públic, Podem anirem recurrentment donant suport.
Estem en un context difícil.
Com hem dit en una intervenció anterior tenim un nou ministre de Foment que pareix que este sí diga les coses clares; el que passa és que les coses que diu no ens agraden, de moment.

Els valencians i les valencianes tornem a estar a la cua de les prioritats en infraestructures, d'inversió en infraestructures.
I sí.
.
.
, tranquils que ja no me queda molt de temps.
Vull dir que este ministre, almenys, diu les coses clares.
Esperem a vore quina és la resposta que donen a la seua petició perquè d'ací sortirà aprovada i desitgem que siga atesa en el mínim temps possible.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, per un temps de quatre minuts.
Quan vullga.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar saludar al alcalde y la corporación municipal que está aquí, de Alboraya, darle nuestro soporte.
Y comentar una cosa, unas pequeñas cosas que hemos visto porque aquí cuando hablan ustedes del municipio de Alboraya y dicen que tiene 23.
230 habitantes, dicen que en un futuro no muy lejano se prevé un aumento de 1.
800 habitantes en la exposición de motivos.
Yo creo que esto no está contrastado, con lo cual se cae un poco de su peso.

Pero eso no significa, eso no significa que sí que es verdad que en los núcleos residenciales, y sobre todo las zonas de playa, haya una desconexión o una desconectividad y, sobre todo, sobre el tema de movilidad.

Como usted bien ha dicho, señora Caballero, ha comentado eso, que hay una conexión simplemente por vía terrestre, o también comentar que hay un transporte público insuficiente, con lo cual debería de ponerse un apeadero.
Pero aquí es que en la proposición ponen Â«la construcción de un nuevo apeaderoÂ», cuando ya hay uno existente.

Por lo tanto, yo, una de las cosas que cito y me gustaría que se hiciera es que hubiese un estudio técnico, que eso no lo tenemos que realizar nosotros, lo tiene que realizar o las gestiones las tiene que realizar Renfe, en este caso el gobierno de la nación, para que vea dónde es el mejor sitio o la mejor ubicación de ese apeadero.
Pero, también, otra de las cosas que se debería de tener en cuenta es si es económicamente rentable que el tren haga una parada ahí.

Nosotros, como es una cosa que lanzamos y lanzamos al gobierno de la nación y ellos estudiarán, vamos a estar y estamos a favor, pero estamos a favor por una cosa que han puesto aquí y que también nos parece muy, muy interesante: el aparcamiento disuasorio para vehículos privados.
Y ¿por qué se lo digo?
Porque nosotros tenemos ya embastada una PNL en la que pedimos eso, en la que pedimos que hayan estudios de aparcamientos disuasorios para vehículos privados en las zonas del área metropolitana y que sea nexo de conexión con el transporte público, tanto de autobús, de Ferrocarrils de la Generalitat o, como en este caso, Renfe de cercanías.

Por lo tanto, si hay eso más un apeadero en el que haya personas que puedan coger ese medio de transporte e ir al centro, que nos lo están estrangulando, lo están estrangulando para los vehículos tal como está el centro urbano de Valencia hoy en día.
Por lo tanto, la veo una solución viable.

Creo que es necesario que se estudie, que haya una solución por esa parte, y que ya que por ahí pasa, en este caso, Renfe de cercanías, pues que haya una parada técnica, o por lo menos que se estudie una parada técnica para que sea verdad y que las personas que están ahí afectadas puedan venir al centro de Valencia sin ningún problema ya que todo el transporte público hoy en día está funcionando un poco incorrectamente o, por lo menos, no con la frecuencia deseada de muchas personas que están viviendo en esas poblaciones.

Por lo tanto, también, comentar que se hacen peticiones siempre al gobierno de la nación, que muchas veces deberíamos de hacer peticiones, y que se involucre la conselleria que -como usted bien ha dicho- se está involucrando pero que se involucre un poco más en todo este proyecto que piden muchas poblaciones de los alrededores.

Muchas gracias.

El senyor presidente:

Muchas gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

La bona connexió de les ciutats amb les seues àrees metropolitanes és un element bàsic per al desenvolupament i el progrés de qualsevol ciutat i, evidentment, el seu contorn periurbà tant en l'àmbit econòmic, empresarial, com en el social.

València no s'escapa d'eixe paradigma i és necessari millorar i ampliar la mobilitat entre la ciutat i els nuclis de població propers per fer possible que el transport siga més accessible per a les persones d'una manera eficient i, sobretot, més sostenible.

És, per tant, que quan es crea la figura de l'autoritat metropolitana de València i de la seua conurbació s'intenta també vertebrar eixes connexions de transport públic entre els pobles del seu voltant.

Ara, ens trobem en un cas concret que afecta nou mil veïns i veïnes que són dels nuclis poblacionals del Port Saplaya, de la Patacona, etcètera, i actualment aquestes poblacions només disposen de serveis d'ús local que es comuniquen amb el centre d'Alboraia i de la línia groga que dóna servei als pobles propers.

Per tant, els habitants de Port Saplaya i la Patacona es veuen obligats a fer ús del seu vehicle privat per a desplaçar-se més enllà del seu entorn immediat, i el mateix passa amb la gran quantitat de turistes que visiten aquesta regió costanera en els mesos d'estiu, període en el qual es multiplica el nombre de residents en eixa zona i els embussos que corresponen a l'eixida d'Alboraia són notoris que afecten també la resta de transport per vehicle privat dintre de la mateixa V-21.
Per tant, fomentar el transport públic en aquestes zones hauria de ser una prioritat.

D'altra banda, millorar la mobilitat metropolitana en aquesta zona amb el baixador de rodalies que es proposa suposaria la reducció -com hem dit- del trànsit en l'autovia V-21 i també en la CV-511.
Eixir de la V-21 per a connectar amb Alboraia, Bonrepòs, etcètera, o inclús per anar a la zona de Port Saplaya en estiu és una autèntica odissea per la quantitat de cotxes que en les hores punta es concentren en eixa zona.

És, per tant, que aquesta proposta, que és una proposta positiva que beneficia enormement aquests veïns de Port Saplaya i Patacona però també als residents de la mateixa àrea metropolitana de València, Compromís la va a recolzar evidentment.

Un baixador en la zona de la Patacona és necessari però hem de tindre en compte també -com bé ha dit el representant de Podem- que la línia C-6 és una línia amb molta afluència d'usuaris i que, per tant, tindre en compte que la connexió entre València i Castelló és una connexió que no només alberga la C-6, alberga la C-6, alberga tots els trens que van a Barcelona, alberga tot el que seria el corredor mediterrani i està ofegada, absolutament ofegada perquè el govern central no desenvolupa el corredor mediterrani que tant és necessari.

Aquesta línia hauria de ser prioritària per a les rodalies perquè ens permetria connectar d'una manera molt més eficient i molt més sostenible no només amb l'àrea metropolitana de València sinó també a la zona del Camp de Morvedre, o a la zona de Castelló, que són altres àrees metropolitanes del País Valencià que necessiten, necessiten una xarxa de rodalies digna i que a través d'un contracte programa que se'ns nega de manera reiterada per part de Madrid a l'àrea metropolitana de València no podem desenvolupar.

Per tant, recolzem aquesta proposta i els encoratgem que continuen demanant connexions a través del transport públic per a eixes zones perquè també l'EMT podria arribar fins allí si tinguérem un contracte programa digne.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Popular.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.
(Veus)

Vullc també començar saludant l'alcalde d'Alboraia, els membres de la corporació municipal…

El senyor president:

A vore, està el company del Partit Popular intervenint, per favor.

El senyor Calpe Saera:

Gràcies, senyor president.

Saludar els membres de la corporació que ens visiten i anunciar-los que anem a recolzar esta iniciativa perquè ens pareix raonable.

Naturalment, tenim un via de tren que presta el servici de rodalies, que passa molt pròxima a dos nuclis de població importants i que seria una llàstima que els residents en eixos nuclis de població no pogueren aprofitar-la per a traslladar-se a La Fe o al centre de València.

Però, també volem fer alguna observació; una s'ha fet sobretot per part de Ciutadans.
Una cosa és que recolzem açò i una altra cosa és que dispensem La Generalitat de millorar el transport urbà, el metro, o l'autobús, perquè és cert que pot ser molt interessant arribar directament a La Fe en la línia de rodalies o arribar directament al carrer Xàtiva, però també és cert que en molts casos pot ser molt més pràctic en una bona xarxa de transport metropolità anar a altres punts de la ciutat de València i no haver de traslladar-se primer al centre per a traslladar-se després a eixos punts en un altre transport públic.

Entenem, per tant, que la iniciativa està molt bé, s'insta el govern central però que es pose les piles també La Generalitat en atendre les necessitats dels residents d'estes zones.

D'una altra banda, no puc deixar de mostrar una certa sorpresa sobre la redacció perquè, ¡clar!
, ací quan s'insta el Consell de La Generalitat el grup que proposa esta iniciativa s'ho agarra en un paperet i comença a presentar esmenes dient que s'estudie la viabilitat, que si n'haurà pressupost, etcètera, etcètera; en canvi, ací, en esta iniciativa Â«instan al Consell de La Generalitat a dirigirse al Gobierno de España comunicándoles su adhesión a la mencionada petición e instándole a realizar las actuaciones oportunasÂ», directament ja.
Bé, les actuacions oportunes -com ha dit la companya de Ciutadans- seran també fer un estudi sobre la procedència i viabilitat de tot això, que nosaltres confiem que serà un estudi positiu i que puga arribar-hi a una solució satisfactòria.

Però voldríem cridar l'atenció sobre això, o siga, una cosa és que al Consell quan l'instem calga descafeïnar-ho -com molt bé dia en el ple l'altre dia el meu company, el senyor Casanova- i redoblar esforços que no es fan, que és no fer cap esforç al final, o fer molts estudis, i quan s'inste el govern de la nació està tot més que clar i no cal fer totes estes coses, això pel mateix grup que adopta eixes dos posicions diferents.

I, bé -com he dit també-, nosaltres, els nostres companys d'Alboraia són part d'eixe ajuntament que demana açò, i nosaltres com a companys d'ells estem amb ells i amb la seua petició, no com ocorre en altres casos com en esta mateixa comissió hem vist este matí.

De manera que anem a donar el recolzament i esperem que La Generalitat atenga els veïns d'estes zones millorant també el transport metropolità.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Si vosté intervé, el company del Partit Popular pot fer-li contrarèplica.

Doncs, intervé el Grup Parlamentari Socialista per un temps de quatre minuts.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Primer de tot, donar gràcies a tots els grups pel recolzament i, després, contestar a la senyora García, del Grup Ciudadanos, i al senyor Calpe del PP en dos cosetes molt curtetes.

Senyora García, quan parlem de les previsions del nombre d'habitants que s'incrementaran és perquè la revisió del pla general -com vosté bé sap- té unes previsions d'edificació, etcètera, que eixes cases no volem que es queden buides, òbviament, i de sis mil persones es passarà a més de nou mil.

Quan parle del Â«nuevo apeaderoÂ», però si vosté es llig bé la PNL parla de la recuperació de l'antic baixador Magistre.
Sí, ahí n'hi havia un baixador que es tancà en els anys huitanta del segle passat, i el que pretén l'Ajuntament d'Alboraia és també reivindicar eixe baixador que estava ahí i que en este moment està desaparegut.

I parlava vosté, ¿d'econòmicament rendible?
No, senyora García, el transport públic mai, ¡tant de bo!
, però mai és rendible, és rendible socialment i en això ja va prou.

Senyor Calpe, el que vosté està demanant és una PNL totalment diferent, està parlant de l'àrea metropolitana.
¡Clar que hem reivindicat moltes voltes el transport metropolità!
Però jo li vullc recordar que el contracte programa el pergué l'Ajuntament de València i la conselleria quan després de tres pressupostos en el govern socialista de Rodríguez Zapatero La Generalitat no ficava un euro, perquè el contracte programa és al 50% i el govern central ficava els seus diners i el Consell no ficava un euro, es caigué dels pressupostos i després mai més Rajoy ha tingut cap intenció de ficar-ho.

És una PNL totalment diferent i nosaltres, no sols ara, des de sempre hem estat lluitant, no sols el PSPV, la resta de partits que formen també el pacte del botànic per una aposta sincera i forta del transport metropolità en l'àrea metropolitana, ¡sens dubte!

De totes maneres, gràcies pel suport.

El senyor president:

Molt bé.

Per al·lusions, quan vullga, senyora García.

La senyora García Jiménez:

Señora Caballero, simplemente comentarle que nosotros estamos de acuerdo con todo esto pero cuando ustedes dicen la previsión demográfica -le vuelvo a comentar- es una previsión de futuro, que me parece correcto y que no haya esos habitantes, que haya muchísimos más, si nos parecería estupendo.

Después, cuando usted dice que en la propuesta de resolución pone Â«la construcción de un nuevo apeaderoÂ», en ningún momento, o sea, piden una resolución y en ningún momento indican el existente.
¡Que me parece correcto!
Por eso les digo que estudiarán, yo supongo que se estudiará cuál es el mejor, si es el antiguo o existirá otro punto en concreto mejor (veus), ¿vale?
, bueno, pero como pone Â«la construcción de un nuevo apeaderoÂ» y ustedes dicen que allí hay uno antiguo pues aquí no hay ningún momento en la resolución (la senyora Caballero diu: Â«Que existía.
Â»), que existía pero es que aquí no pone Â«la construcción de un nuevo apeadero o sustitución del que existíaÂ».
Por lo tanto, por eso se lo comentaba, no por otra cosa.

Y cuando ustedes dicen que el transporte público no es rentable pero sí eficiente a la hora de las personas, eso me gustaría que también se tuviese en cuenta cuando nosotros pedimos cosas pero para la Comunidad Valenciana.
¡Que estamos conforme con que se haga este apeadero!
Por supuesto, claro que sí, y ya lo hemos dicho.
Pero que también todas estas pautas que ustedes nos están diciendo para unas cosas, que luego no sean recortes para otras, cuando se piden para la Comunidad Valenciana y para la conselleria en concreto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza el señor Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo no sé si no m'he explicat molt bé.
Nosaltres recolzem la iniciativa, perquè és que.
.
.
, de veritat ens pareix molt raonable.
Passa la via per allí i té al costat dos nuclis importants, poden col·locar la gent en el centre de València en.
.
.
, en un temps més.
.
.
, bé, en molt menys temps que el transport públic del qual hui se disposa.
Per tant, en això estem d'acord.

Ara, el que em sap mal és que els grups que recolzen el Consell, el Partit Socialista, en este cas, que a més té la conselleria, clar, sempre pareix que fa un discurs que els problemes s'han de resoldre en Madrid: Â«Esta solució està en Madrid i s'ha de resoldre en Madrid.
Â» Però, clar, el que no val és dir: Â«Fem açò i descuidem allò altre, o en allò altre no anem a esforçar-nos.
Â» No, en allò altre esforcen-se també, perquè també poden millorar molt el servici als residents d'eixa zona.
I si és precís, presentarem una PNL, que hui ni s'ha presentat, ni tan sols s'ha esmenat la iniciativa, perquè la iniciativa, en els seus termes, ens pareix molt clara, tot i que en la redacció ens sorprén el contrast que oferix respecte a com redacten vostés les esmenes.
.
.
, altres iniciatives que demanen al Consell coses paregudes a les que se demanen al govern central en esta iniciativa que vostés han presentat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Calpe.

Anem a procedir a la votació del punt número 5, que es: Â«Toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la construcción de un apeadero en el kilómetro 9,4 de la línea de cercanías de Castellón-Valencia, en el término municipal de Alboraya, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
Â» ¿Votos a favor?
Unanimidad.

¿En el punto 6 hay.
.
.
?
(Aplaudiments) 

Agradecer la presencia de los compañeros de Alboraya.

Y en el punto 6, antes de iniciarlo, quería saber si hay un acuerdo transaccional o defendemos las.
.
.
(Veus) ¿Lo hay?
Por lo tanto, interpreto que la proponente será la primera en defenderlo.

Vamos a proceder a la defensa del punto número 6, que es: Â«Toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el acceso de los animales de compañía al transporte público de Ferrocarrils de la Generalitat ValencianaÂ», que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Podemos-Podem, que hay tres enmiendas: del Grupo Parlamentario Popular, del Grupo Parlamentario Ciudadanos y una conjunta del Grupo Parlamentario Socialista y Compromís, (veus) y que ha sido transaccionada.
.
.
Me la tenéis que hacer llegar firmada.
(Algú diu: Â«Claro, no está el texto todavía.
Â») Y a partir de ahí, iniciamos los turnos de defensa.
Al letrado.
.
.
, bueno, a la presidencia y al letrado.
(Algú diu: Â«Sí.
Â») Dime.

Tenemos un receso de dos minutos, esperando que llegue la transaccional a la mesa.
Muchas gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'accés d'animals de companyia al transport públic de Ferrocarrils de la Generalitat, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 45.
817, BOC número 156)

El senyor president:

Señores, reiniciamos la comisión con el punto número 6, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el acceso de los animales de compañía en el transporte público de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Podemos, que había tres enmiendas y que han sido transaccionadas por todos los grupos parlamentarios.
Y está aquí el acuerdo en la mesa.

Por tanto, vamos a proceder a la votación de este punto.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Inicia el turno de intervenciones el grupo parlamentario proponente, en este caso el Grupo Parlamentario Podem.

La senyora Quiñonero Hernández:

Buenos días.

Bueno, tengo la suerte y la satisfacción de defender esta feliz propuesta, que he titulado Â«mascotas al trenÂ».

Traemos a debate a esta comisión la petición de regular y permitir el acceso de nuestras mascotas al transporte público de La Generalitat, a los Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Desde que en 1978 la ONU hiciera pública la Declaración universal de los derechos de los animales, las sociedades contemporáneas han mejorado su relación con las mascotas, con los animales domésticos, y de modo especial con gatos y perros, con quienes especialmente las sociedades urbanas compartimos la intimidad de nuestros hogares y buena parte de los espacios públicos.

Nuestras mascotas se han incorporado a nuestra vida cotidiana como un miembro más de nuestras familias, acompañan nuestra vida a todas las edades y en todas las circunstancias.
Vivimos tiempos de cambio, cambio también en el paradigma sobre nuestra percepción y nuestra relación con los animales, y de una manera especial con nuestras mascotas domésticas.

Necesitamos que este cambio de paradigma cultural, social y económico se vea también reflejado en nuestra vida pública, en el acceso a los espacios públicos.
En ese sentido, creemos que tiene que ser el reflejo de ese cambio, debe manifestarse a través de la regulación del acceso de las mascotas al transporte público, especialmente los perros, los gatos, las perras y las gatas.

Según el informe del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente, realizado por una consultora independiente, a finales de 2015 había en la Comunidad Valenciana más de un millón de perros y de perras y más de 32.
000 gatos y gatas registradas, que habrán muchos más sin cesar, tarea pendiente a realizar para no minimizar estos datos.

Los animales domésticos acompañan y hacen más plácida la vida de personas de todas las edades, desde bebés a las personas ancianas.
Pero además solo hay que mirar las cifras para saber que también suponen un sector económico consolidado de 9 millones de euros, realizados con su alimentación, su atención, sus cuidados, que se refiere a las clínicas veterinarias, a las tiendas de productos específicos para mascotas.
Según los datos de 2014, el sector facturó cerca de 848 millones de euros.

Conviven con nosotros y también tienen un mercado propio.
En muchos países europeos y también en ciudades y países americanos las personas usuarias del transporte público pueden acceder con sus mascotas a este transporte.
El metro, por ejemplo, en Medellín, en Buenos Aires, en Berlín, en Ámsterdam, en Estocolmo; y también en ciudades españolas, como Bilbao, Vitoria, Barcelona, en trenes, metros y tranvías.
Madrid, en su metro, se ha sumado recientemente a este medida, que cercanías de Renfe ya había regulado hace algún tiempo.

Esta pequeña medida, abrir las puertas de los transportes públicos a nuestras mascotas, que traemos a debate, favorecerá la calidad de nuestra vida cotidiana.
Se trata de normalizar en el transporte público lo que ya hacemos en nuestras casas y en nuestros parques.

En mi propuesta no había entrado en detalle porque considero que la dirección de Ferrocarrils de la Generalitat, que conoce las dificultades con las que se enfrenta ante esa propuesta, deberá hacer posible la medida con las limitaciones oportunas.
Pero hemos estado considerando las diferentes propuestas, todas a favor y todas tratando de concretar ese apoyo, de manera que hemos llegado a la transaccional.

Gracias a todos los grupos parlamentarios por el apoyo en mi nombre, en el de mi grupo y en el nombre de mi perra y de todas las miles de mascotas que nos hacen la vida más feliz.

Gracias a todos por aprobar esta proposición no de ley.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, presidente.

En primer lugar, agradecer a la señora Quiñonero por haber traído esta iniciativa aquí, a la comisión, porque la verdad es que es una cosa que siempre piensas, pero no se te da por registrarla.
Y cuando la vi, pues me pareció una buena idea.
Una buena idea porque yo también tengo un animal, tengo una perrita, y la cuestión es que para mí es un miembro más de familia.
Y cuando he salido al extranjero, cuando he ido a París y he ido con ella en el medio de transporte, pues me la he llevado, y la verdad es que ha sido muy agradable el poder circular en un medio de transporte público con un animal y ver que cada vez se abren más los campos en ese aspecto, me refiero.
Porque los hoteles, ya hay hoteles también para animales, y cada vez más los medios de transporte.

FGV la verdad es que solamente tenía o permitía en su normativa perros lazarillos para acompañamientos en instructor o invidentes y pequeños animales, pero con su trasportín.
Con esto estamos dando un paso más hacia adelante.

Pero no hay que olvidar una cosa que nosotros incluimos, y hemos incluido también, porque además de incluir el acceso, también se deberían de establecer unas condiciones.
¿Para qué?
Para también proteger un poco los intereses y derechos de todos los viajeros, así como la integridad de los propios animales domésticos.
Esa es una inclusión que hemos hecho nosotros y se ha recogido en esta iniciativa, lo cual agradecemos.

Pero yo daría un paso más hacia adelante.
Ya que es una proposición que todos aquí, los cinco grupos parlamentarios hemos propuesto, deberíamos de hacer algo, que se legisle algo referente a este tema y que se recoja una especie de propuesta común o consensuada en la que se puedan establecer unos parámetros para que haya una accesibilidad a FGV, una accesibilidad a un servicio de transporte público.
Porque no se ha tenido en cuenta en ningún momento y sí que se ha tenido en otras legislaciones que hay, que ya se ha regulado todo esto, como Barcelona y Madrid, en la que se establezca qué número máximo de animales de compañía puede ser transportado por usuarios.
Tampoco qué responsabilidades va a tener el propietario, que los animales también tengan un microchip y que tengan algo identificativo.
Qué condiciones de seguridad y salubridad, eso sí lo ha recogido un poco en la enmienda que presentaba el Grupo Parlamentario Popular.
Y en qué vagón deberían de ir ubicados esos animales.
Porque está claro que no todas las personas…, a ver, y me refiero a mí misma, yo veo un animal grande y a mí me da miedo, yo el mío sí que lo conozco, pero el de otras personas no.
Por lo tanto, también hay que tener en cuenta eso, las fobias que pueda tener una persona.
Y otra de las cosas es ver qué puntos y horarios de acceso están permitidos.

Por lo tanto, le insto, en este caso a la señora Quiñonero, que pongamos esto como un punto en común y que se pueda regular, o por lo menos, ya que estamos aquí, que regulemos algo todos consensuados en este tema.
Porque creo que usted ha sido muy amable al recoger todas las propuestas de los grupos parlamentarios, cosa que le agradezco.

Muchas gracias.

El senyor president:

Senyora Rodríguez.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, presidente.

Pensamos que es necesario estudiar en profundidad y en detenimiento las posibles repercusiones que tendrían los cambios en el transporte y en los propios clientes, sobre todo en temas como el viaje de animales sin trasportín o por motivos de peligrosidad, de alergias, etcétera, y estos otros inconvenientes que se han puesto de manifiesto en las enmiendas de todos los grupos de la comisión.

Ya hemos visto que todos los asuntos relativos al viaje de animales en transporte público no son cuestiones que se puedan solventar a la ligera, porque todos los temas que tienen que ver con compartir espacios con los animales hay matices y muchas sensibilidades.

Están, por un lado, las cuestiones de orden público.
Pienso, por ejemplo, en los perros grandes que pueden causar inquietud, como decía la compañera de Ciudadanos, a muchas personas; y por supuesto los perros peligrosos, que entendemos que deben quedar fuera de estos espacios públicos por seguridad.

También, hablando de seguridad, nos parece adecuado el matiz que introducía Ciudadanos en su enmienda, y que ha aceptado la proponente, cuando en el punto 2, que dice que hay que hacer que este acceso no suponga ningún coste adicional para la persona viajera, así como se tomen las medidas adecuadas para este acceso no suponga en ningún modo menoscabo de la seguridad de los usuarios de la FGV, de la pérdida de calidad del servicio y que garantizara la integridad de los animales.

Por otro lado, la actual normativa de Ferrocarrils de la Generalitat ya recoge que se puede viajar con animales domésticos, siempre que viajen en jaulas o trasportín.
También en este sentido, tanto en Metrovalencia como en el Tram de Alicante, que son los que pertenecen a FGV, la normativa específica ya recoge las condiciones de seguridad y de gratuidad a la hora de viajar con animales.

Estamos de acuerdo en que la normativa vigente se puede estudiar para adaptarse a nuevas realidades y a nuevas sensibilidades actuales, pero también es importante saber que en FGV el viaje del animal ya es, como les decía, gratuito.

Y es importante conocer lo que sucede en las normativas de nuestro entorno.
Si comparamos con otros sistemas de transporte del estado español vemos, por ejemplo, que los perros deben viajar con trasportín.
Pero en FGV los horarios de transporte no se limitan, como por ejemplo en Barcelona o en Madrid.
Tampoco existen en FGV condiciones adicionales, como que viajen en brazos o sin pisar el suelo de la estación, como sí sucede, por ejemplo, en Metro Bilbao, o en el caso de Sevilla en el metro directamente no se permite viajar con animales, ni en jaulas ni en recipientes reglamentarios, y tampoco se permite el viaje de animales de ninguna de las manera del tranvía de Tenerife.

Por otro lado, en el caso de cercanías, Renfe exige el uso de bozal y correa, en caso de que los animales no viajen en trasportín.

Sabiendo todo esto, es importante conocer también que FGV ya realizó en 2006 una consulta, una encuesta anual sobre satisfacción del cliente, relativa a la posible ampliación de condiciones para el viaje de los perros en trenes y tranvías.
Casi el 21% de los clientes entrevistados manifestaba su desacuerdo con modificar las condiciones actuales y un 10,3% en Valencia y un 13,6% en Alicante no se manifestaban ni a favor ni en contra.

Estos datos nos hacen ver lo que comentaba al principio, que el viaje de animales no es una cuestión tan sencilla.

Por ello, FGV tiene previsto hacer en 2017 una encuesta específica para sus clientes, para valorar el impacto y alcance de posibles medidas para estudiar la ampliación de las condiciones de acceso y viaje de animales, que ampliado con el estudio que se refleja en la proposición no de ley, que hemos aprobado hoy mismo, pues puede ser un punto de partida para regular el acceso libre de estos animales en el transporte público.

Gracias.

El senyor president:

Gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Socialista.

El senyor Briet Seguí:

Gràcies, president.

No anem a repetir-se en intentar explicar totes les característiques que hui en dia ja regula FGV en el tema del transport d'animals.
Ja ho han explicat alguns companys.

I sí que anem a posar de relleu, sobretot, la dificultat que és tractar aquestos temes.
Aquestos temes on hi ha drets, contradicció o que contravenen uns a altres, el dret de les persones a utilitzar el transport públic, el dret que una persona en un moment determinat no vullga compartir un vagó en un animal que pot considerar perillós, en alguns casos inclús per temes sanitaris i en altres simplement perquè no els agraden.

Jo sóc propietari també d'un gos, i tot el que faça avançar en estes propostes no és que em pareix perfecte, sinó que em pareix necessari, em pareix necessari.
Però és cert que ho hem de fer des de la prudència, des la voluntat que açò no siga una arma llancívola per a tirar-se en cara qui protegix més o qui protegix menys, perquè estic convençut que ací entre els companys que estem ací representant i defensant aquesta PNL o intentant arribar a un acord, tots busquem el mateix, el mateix objectiu, que és que els nostres animals puguen viatjar amb nosaltres, puga regular-se de la millor forma possible i, sobretot, que es puga tindre clar en quines condicions han de viatjar.

Alguns companys ja ho han dit: com va a fer-se el control d'accés?
¿Quins animals van a poder muntar?
¿Els animals perillosos no?
També n'hi ha un debat obert respecte a persones que diuen que els animals perilloses a vegades no són simplement per raça, és simplement per l'educació que eixe animal puga tindre.

Per tant, jo crec que n'hi han moltes dificultats, que fa falta, que fa falta molt de seny, fa falta molta voluntat política, amb majúscules, perquè astò siga una realitat en breu i que les persones que ens agraden els animals pugam viatjar a tots els llocs, per mitjà de la ret pública, amb els nostres animals absolutament allà on vullgam.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Finalitza el punt el Grup Parlamentari Popular.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Bueno, nosotros íbamos a apoyar la propuesta del Grupo…, de Podemos, si bien, bueno, pues al final se ha llegado a una acuerdo con todas las enmiendas propuestas.

Y por un lado, es una pena porque, al final, en la propuesta ya se decía…, sí que se decía que se hiciera, que se llevara a cabo la reforma…, o se reglamentara el acceso de los animales.
En este caso, evidentemente, entendemos que toda reforma del reglamento conlleva estudios.
Por lo tanto, creemos que era innecesario decir que se hiciera un estudio.

Cuando en la enmienda del Partido Socialista hablaba de hacer un estudio y no dice después que se permitirá el acceso a los perros, porque todo dependerá de lo que dice ese estudio, pues entonces ya nos vamos a que por parte del Grupo Parlamentario Popular, lo que sí que hemos querido establecer es un plazo máximo en el que se haga ese estudio para asegurarnos de que realmente van a ponerle interés en el asunto.

Y, bueno, pues esperaremos un año a ver qué dicen esos estudios para ver si la perrita de la señora Quiñonero o cualquier otro animal de compañía puede entrar, puede acceder al transporte público.

Por otro lado, sí que, evidentemente, quería explicar por qué el apoyo.
Pensamos, que es verdad, que al final la sociedad va cambiando y las circunstancias también van cambiando.
En los albergues de animales que cada vez trabajan con más difusión para conseguir adopciones, sí que se han visto en algunas ocasiones con que hay esa dificultad del transporte público, que en otros países, como bien se ha dicho aquí, sí que es posible y sí que se accede.

Lo digo porque muchas veces, o en alguna ocasión, no se ha podido…, una persona no ha podido adoptar a un animal porque no cuenta con un vehículo propio y a la hora de encon…, que vienen además de países en los que sí que es normal y habitual viajar con animales de compañía, cuando han llegado aquí y han querido adoptar, no han podido adoptar porque no tenían vehículo propio y no podían acceder con los animales al transporte público.

Incluso también vemos muy positivo que los propios voluntarios de un albergue, cuando quieren trasladar a los animales y no tienen tampoco vehículo propio y se mueven con el transporte público, y necesitamos trasladar a los animales a veterinarios o incluso a residencias para llevar a cabo terapias con personas de la tercera edad, como también se hace y además, pues se pueda llevar a cabo ese transporte de los animales en el transporte público.

Por tanto, apoyamos, por supuesto, esta propuesta, esperando que los estudios…, si bien…, como también nosotros mismos presentábamos en nuestra enmienda, se respete a todas aquellas personas que sufren alergias, que sufren fobias, miedo a los animales.
Y que, por tanto, creemos que nunca en ningún caso se debe menoscabar los derechos de estos usuarios.

Y por ello, pues, bueno, esperemos que antes de un año acabe ese estudio y veamos la… -(veus) exacto-, los resultados y que sea…, y que sea efectivo el que los animales puedan viajar en el transporte público de La Generalitat.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Pues no habiendo más puntos en el orden del día, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 15 minuts)