Sanitat%2020240325HTML.html





Comissió de Sanitat i Consum realitzada el dia 25 de març de 2024.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Francisca Bartual Bermell.
Reunió número 5.

La senyora presidenta:

Bon dia, senyories.

Benvinguts i benvingudes a esta Comissió de Sanitat.

Passaríem a vore si tenim quòrum per part de tots els assistents.
Avant, senyora secretària.

La senyora secretària:

Sí.
Bon dia, a tots.

Passem, aixina ràpid, la llista.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

En total, presidenta, tenim quòrum.
Avant.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Passaríem al primer punt de l'ordre del dia, que serà la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Alguna cosa a afegir?
Alguna objecció a l'acta?
La donaríem aprovada per unanimitat.

Proposició no de llei sobre l'ampliació substancial de les places de metge especialista en formació, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 2.
287, BOCV número 19)

La senyora presidenta:

Passarem al punt número 2: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'ampliació substancial de les places de metge especialista en formació, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Hi ha una esmena de la proposició no de llei, del Grup Parlamentari Popular, i també hi ha una altra esmena, que presenta el Grup Parlamentari Compromís.

Té la paraula el senyor Salas.

El senyor Salas Maldonado:

Gracias, presidenta.

Buenos días, señorías.

Durante estos últimos años hemos oído muchas veces a responsables del sistema sanitario afirmar que en nuestra comunidad, y también en el resto de España, hacen falta médicos.
Por otro lado, responsables de los colegios profesionales, sindicatos y sociedades científicas han señalado que el problema que tenemos no es tanto la falta de médicos, sino la falta de especialistas.

La convocatoria del examen MIR, médicos internos residentes, que es la prueba exigida a los médicos para acceder a una plaza de médico especialistas en formación en el Sistema Nacional de Salud en España, se ha convertido en los últimos años en un embudo que imposibilita a muchos profesionales finalizar su formación especializada y, por tanto, su acceso al sistema sanitario.

De igual forma, aunque el número de plazas MIR ofertadas ha ido en aumento, con un total de 8.
188 plazas para la convocatoria de 2021 y un total de 8.
550 plazas para el 2022, resulta evidente que ese incremento es claramente insuficiente, ya que en la convocatoria de 2021 se presentaron un total de 14.
425 y en el 2022 un total de 13.
059 graduados en Medicina, lo que significa que en el 2021 un total de 6.
237 y 4.
509 médicos en el 2022 no consiguieron ese acceso a la formación especializada.
Esto supone dejarles en un limbo donde no se puede ejercer su profesión en el sistema público, con las grandes carencias que tiene en la actualidad dicho sistema sanitario público y abocándolos a ejercer en lo posible en el sector privado o ir al extranjero para completar su formación o a desarrollarse profesionalmente.

Estos números resultan alarmantes ya que en nuestro país se gradúan cada año alrededor de 7.
000 nuevos profesionales.
Para el 2023 el Gobierno, a través de la Orden SND/990/2023, de 17 de agosto, ha aprobado una nueva convocatoria con un total de 8.
772 plazas, lo que, a la vista de los datos reflejados, vuelve a ser insuficiente.

Por otro lado, ante esta situación, resulta incomprensible que en la especialidad de Medicina Familiar y Comunitaria se queden vacantes 131 plazas, cuestión sobre la que todas las administraciones sanitarias deben abordar acciones para incentivar y motivar a nuestros profesionales para que puedan acceder a dicha especialidad, ya que es una de las que más necesidades tiene en los últimos años.

Por ello, mi grupo, el grupo Popular, presentamos la siguiente propuesta de resolución:

«Primero.
Les Corts instan al Consell a elaborar un plan laboral que atraiga a los jóvenes profesionales que terminan el grado de Medicina a la formación Médico Interno Residente, MIR, en la especialidad de Medicina Familiar y Comunitaria en nuestra comunidad, y que exploren vías de consolidación en nuestro sistema a los que realizan su formación especializada en nuestros centros sanitarios.

»Segundo.
Les Corts instan al Consell a solicitar al Gobierno de España, a través de la Comisión Interterritorial de Sanidad, a que se aborde una ampliación sustancial de las plazas de médico especialista en formación en el Sistema Nacional de Salud, así como enfermeros internos residentes, EIR, y farmacéuticos internos residentes, FIR, y en psicólogos internos residentes, PIR.

Gracias, presidenta, y gracias, señorías.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Salas.

Té la paraula el senyor Esteve.
(Veus)

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyor Salas.

Jo crec que és una iniciativa interessant.
No hem parlat prou la legislatura anterior dels MIR i jo crec que encara hem de parlar més, i sobretot hem d'arribar a acords que facen que la realitat millore un poquetet.
Però li he de dir que me sorprén, primer, que siga vosté qui defense esta iniciativa quan no signa ni l'esmena ni la pròpia iniciativa, això ja me sorprén, i també per la manera en què ho ha fet.
Jo ací veig una certa intencionalitat que m'agradaria que vosté m'explicara, si me va a fer resposta a esta defensa.

Jo veig al seu grup parlamentari fent molta oposició a Madrid, tot el rato, molta.
I jo crec que el seu grup parlamentari el que ha de fer és donar-li suport al govern valencià en les seues competències.
I el que veig és que parla molt poc en la iniciativa de les competències del govern valencià, que en té unes quantes sobre la formació dels professionals sanitaris en formació, valga la redundància, i l'altra és que presenten una esmena que, tot i que la proposta, la primera iniciativa està només adreçada als MIR, a última hora, fora l'exposició de motius, fora del propi títol, sembla que se n'adonen que, oiga, és que ens hem deixat al 80Â % del sistema, no?
, que no són metges i metgesses, que són pues infermeria, professionals de la psicologia, farmàcia, etcètera, etcètera.

A mi m'agradaria que explicara un poc eixa intencionalitat, que li dic que jo crec que no hi ha mala intenció, espere, però, vaja, sí que crec que és important que ho expliquen, sobretot perquè sembla que les dos coses que li dic estan molt presents en la gestió de la sanitat.
Per un costat, fer-li oposició a Madrid, en lloc d'assumir les pròpies competències i, per un altre costat, que el sistema sanitari, més enllà de metges i metgesses, que té molts professionals, eh, moltíssims, que no tenen un títol de medicina, amb tot el respecte també per a estos títols.

El següent és: jo li faig una esmena en tres punts.
Els dos primers, com pot vosté vore, tenen a vore en la formació que, com li dic, és una aposta clara que venim treballant des de la legislatura anterior, a més, jo crec que amb prou grau de consens i que he de lamentar que no apareix en la seua iniciativa.
I he de lamentar-ho perquè, per exemple, o siga, no més cal fer referència al vocal de Docència e Innovació del Semfyc, a Jorge Lema Bartolomé, que parla prou sovint de la necessitat que les autonomies, no només l'estat, que les autonomies desenvolupen la seua tasca formativa i milloren la formació.
Jo ahí li plantege dos coses: la unificació de la formació, que no siga depenent només dels departaments, o dels hospitals o de cada centre, sinó que hi haja una unificació i una homogeneïtzació en tot el Sistema Valencià de Salut, que crec que és una cosa més que raonable; i l'altra és una part que és competència exclusiva de les autonomies, que són les enquestes de satisfacció.
Açò no li ho demane jo, li ho demana l'Organització Mèdica Col·legial d'Espanya.
Açò ho vam dir fa no massa temps, en novembre de 2022.

I l'any passat vosté no estava per ací, però sí que estava el seu company Zaplana, ens van presentar este estudi.
Mire, Estudio sobre las condiciones laborales y docentes de los Médicos Internos Residentes de la provincia de Valencia.
Açò ho va fer l'Oficina del metge jove del Col·legi de Metges de València, i arribaven a unes conclusions que per a mi són importants -estem parlant de març de 2023, no?
-, que dia que les condicions laborals del personal resident, que té un poc eixa dualitat, que, a banda d'estar en formació, estan també treballant i desenvolupen una part del treball que està en l'àmbit laboral, i que són conclusions que s'han de mirar amb lupa, eh?
Insistisc, març de 2023, arriben a estes conclusions que diuen que els MIR superen les 48 hores setmanals que exigix la Unió Europea com a màxim.
I això està passant.
I a mi això em preocupa que les jornades de més de 24 hores seguides no són majoritàries, però sí que existixen i sí que se donen.
I jo crec que és una cosa que hem de començar a fer, no?
I això és una competència autonòmica, eixa vigilància, que no se garantix el descans obligatori.
I n'hi han unes quantes més, eh?

Jo no vaig a fugir que el govern anterior era un govern en què Compromís participava, no a fugir en això.
El que sí que li plantege és que crec que és una cosa que s'han de posar les piles, no?
I si ho fem en conjunt crec que serà més útil i jo crec que arribarem a bon port.
Insistisc, açò tot són competències de la Generalitat, són competències del govern de Mazón, que vosté no demana en la seua proposta, però que els MIR sí que demanen, sí que demanen.

I l'altra és, bé, fa poquet es va aprovar un reial decret que, entre altres coses que diu, planteja que, dins d'estes noves vuit macroàrees que establix el mapa sanitari, va a haver una possibilitat de trasllats obligatoris, però sols per a les noves places, per a la gent que obté plaça a partir que eixe decret se posa en vigor fa uns dies.
Això què vol dir?
Que els MIR per als que vosté està demanant unes millors condicions laborals saben que depenen de l'obligatorietat que eixirà d'un despatx de la conselleria que els dirà: oiga, pues vosté durant 90 dies a l'any ha d'anar a treballar a este lloc, al que jo vullga, en les condicions que marca este decret, però quan jo vullga.
Això ho diu el decret.
I si no volen creure el que diu el decret, doncs anem a la nota aclaridora que fa la direcció general explicant que: oiga -açò se va fer perquè un sindicat estiguera d'acord amb el decret, eh, que no se'ns oblide-, oiga, este decret llei no diu açò per a tot el món, però sí que ho diu per a les places noves, no?
Per això jo li demane, ahí igual jo he sigut un poc bruto, li he demanat derogar el decret sencer, però almenys eixa part, que no siga obligatori i que durant un temps prudencial provem a vore què passa, si li proposem els metges que tinguen eixa part de voluntarietat.
Que ja ho feia el decret anterior, i de moment estava funcionant molt bé.
De fet, inclús en Vinaròs tenim algunes especialitats en les quals 20 places s'han cobert gràcies al decret anterior i de moment només 2 en el nou.
Doncs m'agradaria que me contestara un poc a esta proposta d'esmena.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Esteve.

Té la paraula el senyor Salas.

El senyor Salas Maldonado:

Gracias, presidenta.

Señor Esteve, vamos a ver, sabe usted que se haya hecho, hayamos incluido a los PIR en esta PNL y, bueno, estamos dentro del guión, no creo que sea ese el problema.

De lo que usted me está diciendo, pues mire, sinceramente, creo que no es el debate de hoy, o sea, nosotros hemos presentado una PNL para todo lo que usted dice, que puede que en algunas cosas podemos estar muy de acuerdo.
Yo le propongo que hagan ustedes una PNL, y que la debatamos y que la escuchemos.
Pero de las cosas que ustedes presentan hoy hay cosas que incluso ya hay un punto en esta comisión que se va a debatir, con lo cual no entiendo, sinceramente, el motivo de lo que usted está diciendo.
Pero, en fin.

Y en cuanto a la formación del MIR, pues mire, es un tema que ya está arreglado y es un tema, por supuesto, a nivel nacional, o sea, que habrá que ir viendo.

Y lo que sí desde luego le hemos pedido al ministerio y a la ministra es que no entre a tocar precisamente el MIR, que es algo que está más que consolidado y que está muy bien reglado, que no entre a darle participación, como quieren en Cataluña y como quieren en el País Vasco, porque ese no es el camino.
El camino es otro, que es el que estamos hoy aquí discutiendo.

Pero no podemos aceptar esa enmienda que nos propone, y créame que me duele enormemente no hacerlo, porque estoy seguro que lo que esperan hoy de nosotros los profesionales de la salud es que les votemos todos por unanimidad esta PNL por el bien de nuestra comunidad y por el bien de España.
Espero que, a pesar de decirle no a su enmienda, reflexionen y voten en positivo por los profesionales de la salud, por los valencianos y por España.

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Salas.

Té la paraula el senyor Esteve.

El senyor Esteve Aparicio:

Senyor Salas, jo li haguera agraït que m'haguera contestat almenys alguna cosa i que m'haguera dit, amb sinceritat, per què no li pareix bé que una competència que és exclusiva de les autonomies, no com vosté diu -no, no, no com vosté diu-…, que ho diu un reial decret de 2008.
(Veus) El Reial decret 183/2008 diu unes coses que s'han de complir i que, a dia de hui, no s'estan complint i que el seu govern no s'està comprometent a fer.
Que no li ho dic jo, li ho diu el col·legi de medicina de València i l'Organización Médica Colegial de España i els estan diguent: oiga, desenvolupen açò.
La declaración de Madrid: oiga, facen vostés la seua faena, les seues competències autonòmiques, que són les de formació i, després, in vigilando, el seguiment, mitjançant eixes enquestes de satisfacció, que són competència exclusiva del senyor Mazón -no del senyor Pedro Sánchez; del senyor Mazón-, que les faça.

Jo no li ho estic demanant jo.
Estic aprofitant un debat parlamentari, en què se suposa que hem d'anar un poc a millorar la proposta amb coses que no dic jo, que diuen els col·legis, que diuen els MIR.
És que el que no val és el despotisme sanitari d'anem a fer-ho tot pels sanitaris, però sense comptar amb els sanitaris.
Oiga, és que això ens ho digueren en març i tots els grups parlamentaris estàvem d'acord i ara, de repent, resulta que ja no.
Per què?
Perquè la seua PNL deixa de ser una PNL contra Madrid i li propose que siga una PNL a favor dels mil valencians i valencianes?
Doncs, jo crec que en això tenim un problema.

Vosté intenta que siga un problema de Madrid.
I, mire, li vaig a dir, l'any passat varen quedar 290 places sense cobrir, 159 per rebuig de la mateixa plaça MIR.
Mire, a Castella i Lleó, on funciona des de fa mesos este tàndem PP-Vox, 55 places desertes, el 29Â %, el 29Â % de les places MIR de medicina familiar varen quedar desertes i és on més problema tenim.
O siga, el tàndem PP-Vox aconsegueix que pràcticament una de cada tres places a Castella i Lleó queden desertes.
Sap vosté ací, a la Comunitat Valenciana, quantes places varen quedar desertes en el mateix període?
Li ho vaig a dir jo, 3, un total d'1,3Â % del total de l'oferta inicial.
Això amb la gestió del govern anterior, al qual vosté vol criticar, no?
Oiga, resulta que, quan governen PP i Vox, la majoria dels MIR no se volen quedar en un sistema sanitari que els tracta malament i, quan governen uns altres, com ho hem fet ací, gràcies al govern del Botànic, amb altres condicions, els MIR sí que se volen quedar.
Alguna cosa passarà?
A mi me fa por que, a partir d'ara, comencem a tindre eixe tàndem.

I després vosté parla de les places MIR.
Mire, li vaig a ensenyar açò.
Açò és el gràfic de les places MIR en els últims anys.
Mire, en 2011 comença a governar Mariano Rajoy.
Què passa amb les places MIR?
Que baixen.
Ostres!
Baixen moltíssim.
De fet, Mariano Rajoy se'n va…, perdó, el tirem en 2018 amb 200 places MIR menys en tot l'estat de les que hi havia abans.
A partir d'ací, què passa?
Deixa de governar Mariano Rajoy -els l'ensenye, eh!
, perquè és una gràfica molt xula-, deixa de governar el senyor Mariano Rajoy i què passa amb les places MIR?
Que apugen, apugen sense parar.
Vosté continua fent oposició a una realitat que no existix.

M'haguera agradat que haguera acceptat l'esmena perquè, sincerament, crec que millorava molt la vida dels MIR.
Quan governa el PP, als MIR no els va bé, no els va bé.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Esteve.

Senyor Salas.

El senyor Salas Maldonado:

Mire, señor Esteve, nos encontramos ante una situación complicada y en la que la ministra de Sanidad no consigue desbloquear, bien porque no pueda, bien porque no sepa o bien por alguna circunstancia que yo desconozco.

Pero la situación que le cuento es la siguiente.
Por parte del conseller Marciano Gómez, se ha reunido varias veces con la ministra.
El día 9 de febrero de 2024 hubo una reunión en la que se le solicitaba a la ministra que desbloquease el embudo que tenemos en sanidad, en el MIR, y que aumentase el número de plazas, entre las muchas cosas que se le trasladaron y que además coincidían todos los conselleres de las demás autonomías, que era un tema primordial.

La ministra se comprometió a que, en breve, tendrían una reunión y que daría soluciones a la problemática, sobre todo del tema MIR, porque otra de las cosas que se le pedía es que, a consecuencia del retraso que se llevaba con lo de la covid-19, este año los profesionales terminarían en septiembre, en vez de en junio, y se le pedía que se les adelantase, con el fin de que pudiésemos contar con ellos a tiempo.

Bueno, el día 29 del mismo mes de febrero, 20 días después, justo 20 días después, no espero más, hubo otra reunión con el conseller Marciano Gómez y con los demás consellers, en la que se le olvidó todo, o sea, no contestó a nada y no dijo nada respecto a todo lo que se había comprometido a decir.
Tenemos un problema, tenemos un problema posiblemente, bueno, pues, porque estamos acostumbrados a que se cambie de opinión, que es como se llama ahora a lo que hasta ahora se le llamaba mentiras.
Pues, posiblemente, la ministra cambió de opinión.

Pero, vamos, por lo demás… También es cierto que estamos acostumbrados a que, cuando gobiernan ustedes, pues, las cosas son mucho más difíciles, a pesar de lo que usted dice que ahora se remonta… Porque tienen además ustedes una memoria muy selectiva, o sea, se acuerdan… Sí, sí, sí, se acuerdan ustedes… Nosotros llevamos ahora todavía no hace un año y ustedes se remontan a la época que gobernaba Mariano Rajoy.
Pues, bueno, yo sé que a usted no lo hacía gracias esa época y, sin embargo, hay mucha gente en España que la añora.

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Salas.

Tiene la palabra la señora Vega.

La senyora Vega Campos:

Gracias, presidenta.

Señor Sala, en Vox tenemos muy claro que la sanidad española se enfrenta a un grave problema, que no es nuevo y que venimos arrastrando ya demasiados años.
El déficit de facultativos es uno de los grandes retos a los que se enfrenta el sistema sanitario español y la Comunidad Valenciana, evidentemente, no es ajena a ello.
Pero, desgraciadamente, no es una situación, como ya he dicho, novedosa, sino que se ha cronificado durante todos estos años.

Si no se adoptan medidas urgentes, nos encontraremos con que en los próximos diez años se producirán en torno a setenta mil jubilaciones sin relevo generacional, lo que pondrá de verdad en jaque a nuestro sistema sanitario, ya de por sí tensionado por las constantes crisis que estamos sufriendo.
Todos sabemos, además, que se trata de un problema que se agrava en verano y en nuestra comunidad eso, además, lo sufrimos especialmente porque ve cómo nuestra población se multiplica exponencialmente en todos los municipios, sobre todo de la costa, y que es imposible, ha sido imposible, hasta ahora, dar un servicio en condiciones a toda la ciudadanía, más aún porque, durante el gobierno del Botánico veíamos cómo los consultorios, pues, se cerraban por las tardes en las zonas de costa y eso suponía un agravio para todos los usuarios.

Esta situación afecta además, en particular, a la atención primaria, que es la principal vía de entrada de pacientes al sistema sanitario, junto con las urgencias.
Sin embargo, el déficit de especialistas en Medicina Familiar y Comunitaria que está sufriendo todo el sistema nacional de salud -incido, porque no es una cuestión meramente de la Comunidad Valenciana, sino que sucede en toda España-, ha dado lugar a una situación crítica a nivel nacional, afectando a profesionales y pacientes de todo el país.

Profesionales sanitarios y pacientes están hartos de que cada vez que llegan las campañas electorales se prometan mejoras en la sanidad pública, contrataciones de sanitarios que nunca llegan, como lo que ha venido haciendo el Botánico durante estos últimos ocho años, por lo que se hace necesario que el Gobierno de España, a través del Ministerio de Sanidad, adopte un plan.
Nosotros entendemos que hay que adoptar un plan nacional de medidas urgentes y efectivas para paliar el déficit de profesionales médicos porque, repito, no es una cuestión meramente de la Comunidad Valenciana, aunque ahora estemos debatiendo en este parlamento, sino que, cronificado en toda España, debería haber un plan nacional que abordara estas cuestiones.
Y, también, un plan específico para impulsar la atención primaria, con medidas concretas y efectivas, que contribuyan a solucionar esta situación.
Porque lo que no podemos hacer es tener 17 sistemas de salud totalmente diferentes, sino que deberían ser iguales para que se prestaran los mismos servicios.

Con todo esto, es evidente que es imprescindible que el sistema de plazas MIR no deje ninguna plaza desierta.
Pero es que, además, creemos que se tiene que crear la especialidad de medicina de urgencias y emergencias en España y que se amplíen en torno a unas mil plazas anuales de formación médica especializada para Medicina Familiar y Comunitaria.

Evidentemente, con todas estas circunstancias y estas cifras, nosotros sí que vamos a apoyar su iniciativa.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Té la paraula el senyor Simó.

El senyor Simó Sancho:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Sala, pel to i per la proposta, perquè crec que hi ha coses en què anem a estar d'acord.
És veritat que hui, tant el grup Popular com el grup Vox porten iniciatives d'estes que…, me permetran l'expressió, de tirar balones fuera.
Però, bé, ens anem acostumant una miqueta.
És evident la falta de metges a la Comunitat Valenciana i a tot l'estat espanyol.
I, si li pareix, vaig als dos punts de la part propositiva que parlen.

En una diuen: «Solicitar al Gobierno de España la ampliación sustancial de plazas MIR».
Ara ho han ampliat a altres professions.
No ens pareix malament.
De fet, demanar eixe augment de places ens pareix que és adequat, ens pareix que és el que toca.
Per això, no ens anem a oposar a aquesta iniciativa, encara que considerem que en la PNL hi ha altres matisos que caldria abordar amb més exhaustivitat, perquè aquesta qüestió d'ampliación sustancial de plazas MIR, si m'ho pot resoldre, entenem que el que s'està demanant és que, dins de l'àmbit de la interterritorial de sanitat, se demane una modificació dels criteris d'adjudicació de les acreditacions, no?
Entenem que és així.
Perquè, si no… Vull dir, ací no són les places perquè la ministra algun dia s'alça i és el César i les dona, sinó que darrere hi ha un treball.
Aleshores, estem…, no sabem si a què se referixen és a això.
Però és que, en febrer passat, l'actual ministre ja va dir que s'obria a repensar eixos criteris per a adjudicar acreditacions a cada comunitat autònoma.
Vull dir, perquè ho tinguem tots clar.

Però també cal tindre clar que cada comunitat autònoma, dins de les seues competències, ha de fer un treball d'afavorir i fomentar les tutoritzacions, d'espais més adequats, de professors docents més motivats, d'unitats docents ben dotades per a obtindre…, per a poder optar a un nombre major d'acreditacions.
I d'això, en esta iniciativa, que creem que sí que ve molt al cas, no diu absolutament res.

Nosaltres entenem que el ministeri és una part necessària de la solució, però no és suficient i que cal que la conselleria se pose les piles primer.
I, per això, doncs, tampoc podem donar suport a aquesta iniciativa.

Ací també una qüestió.
Nosaltres estem d'acord que se repensen els criteris, però, compte, perquè si eixe repensar els criteris acaba sent una relaxació dels criteris de formació, estarem anteposant la quantitat a la qualitat i estarem oferint un pitjor període formatiu.
I això la veritat és que no ens pareix adequat.

En l'altre punt de la part propositiva parlen d'atraure i consolidar.
Mire, de quan vostés van presentar esta qüestió a ara, ha envellit prou malament això d'atraure i consolidar, perquè sona una miqueta a presa de pèl.
Perquè, clar, el trilerisme… i dic trilerisme de les 35 hores setmanals amb què està actuant el senyor Marciano Gómez, el decret de mòduls, que el que ha fet ha sigut no permetre uns sobresous als professionals que vullguen treballar més o un decret de macroàrees que obliga a la mobilitat.
És que les seues solucions màgiques de campanya, en les publicacions en el DOGV s'han convertit en una fuga de professionals a la privada i a altres comunitats, perquè sols per les accions del conseller Gómez ara mateix són més atractives totes les comunitats que tenim al voltant per damunt de la Comunitat Valenciana.
Així és que no podem donar suport tampoc, encara que no ens oposem a aquesta iniciativa.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Simó.

Té la paraula el senyor Salas.

El senyor Salas Maldonado:

Muchas gracias, señor Simó.

Vamos a ver, lo que no me queda claro es si ustedes van a votar a favor o en contra de nuestra PNL.
Yo entiendo que sí, que van a apoyarla, lo cual, pues, sinceramente, se lo agradezco porque agradezco también el apoyo de esta PNL porque queda poco por decir y mucho por hacer, pero desde el convencimiento de que vamos por el buen camino y de que estamos dando el primer paso para que tengamos los médicos suficientes en nuestra comunidad y en España.
Es fundamental que nos pongamos las pilas y es fundamental que vayamos todos a una porque, sin duda, estoy convencido que los valencianos, los médicos valencianos y españoles no entenderían que en esta PNL -que no le veo ningún problema, porque se habla mucho de algunas cosas que estaremos de acuerdo y que creo que también las deberemos de llevar en otras PNL que presenten ustedes o que presentamos nosotros-, pues, no entenderían que fuésemos todos a una.

A mí me agradaría, de verdad, que hoy salgamos de estos muros, de estas Cortes Valencianas habiendo votado todos afirmativamente a esta PNL, porque creo que es bueno para la sanidad y creo que es bueno para los valencianos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Salas.

Señor Simó.

El senyor Simó Sancho:

Señor Salas, le había dicho primero que no nos íbamos a oponer.
Después, es verdad que estaban ahí comentando, le he dicho que no podíamos apoyar.
Por lo tanto, nos vamos a abstener, pero por un tema de matices, de formas y porque nos parece que en este caso, a diferencia de otras iniciativas que he estado revisando en la hemeroteca que se aprobaron en la anterior legislatura, las iniciativas sobre este tema en la anterior legislatura eran mucho más ambiciosas porque hablaban de reivindicar a Madrid, pero de la faena que tendría también el Consell.

Yo aquí he encontrado en falta que no se habla nada de qué trabajo, qué plan tiene que hacer el Consell para optar a más acreditaciones, o que…, claro, hablar de atraer talento cuando el presidente del sindicato médico valenciano, el doctor Calvente -el CESM, no de UGT ni de Comisiones-, dice que la conselleria ha salido con el juego del trilero en las 35 horas semanales, y lo que dice es que más que adelanto se nos ofrecen atrasos y luego nos sorprende que los médicos se marchen.
Hombre, pues esto no lo podemos obviar.
Es que creo que lo que dicen de atraer y retener talento es muy bueno, pero creo que… están haciendo todo lo contrario en las publicaciones que están haciendo con los decretos ley.

Les decía de tirar balones fuera porque era algo que en la anterior legislatura ustedes también decían.
El señor Zaplana decía en una iniciativa similar que esto era tirar balones fuera y decía: «Hay muchos departamentos donde no tienen centros de primaria autorizados u homologados para poder hacer esas residencias».
Pues sí que hay cosas que el gobierno valenciano puede hacer dentro de sus competencias y no todo es derivarlo a Madrid.
Gracias, JJ, porque creo que viene muy al caso, sinceramente.

Hay otra cosa que el señor Esteve me ha chafado un poquito, porque yo también tenía la gráfica.
Yo le había puesto alguna cosita más, porque aquí tenemos…, el valle de Rajoy está aquí, y aquí el aumento exponencial del malvado Pedro Sánchez -malvado para algunos, evidentemente-, pero, claro, es que los números no mienten.
Lo siento mucho, pero los números no mienten.

Y, además, es que lo que dicen estos números ¿sabe lo que es?
Que cuando en Madrid gobierna la izquierda, todos los españoles tenemos un 30Â % más de plazas MIR ofertadas que cuando gobierna la derecha.
Es que lo dicen los números.
Quiero decir, yo a lo mejor es un poco de deformación profesional irme a mirar los números.

Pero es que además, si nos fijamos en la Comunidad Valenciana, es que desde el último año de Alberto Fabra hasta el último año de Ximo Puig se aumentaron un 35Â % más las plazas ofertadas de MIR, por encima de la media, un aumento por encima de la media española.
Y eso ¿por qué es?
Porque se hizo un esfuerzo también para conseguir un mayor número de acreditaciones.

En ese sentido, yo creo que les ha faltado un poco de ambición, sinceramente, en esta propuesta.
Creo que es una pena que esta temática, que en la anterior legislatura con más diálogo y con propuestas más ambiciosas, que no solo miraban a Madrid, sino que también miraban lo que se podía hacer con las competencias propias, consiguieron en dos ocasiones unanimidad y que en este caso nos quedemos cortos, creo que es algo que tendríamos que revisar todos, porque al final parece…, y después ya hago un spoiler de lo que voy a decir después en la propuesta de Vox, que se presenten -lo voy a decir en impersonal- las PNL para después tirárnoslas a la cabeza y no para llegar a consensos, y creo que eso es un error de Las Cortes Valencianas en general.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Simó.

Passaríem ara a la votació del projecte no de llei, més l'autoesmena 14.
770, presentada pel grup Popular.
Vots a favor?
Serien 7 vots a favor.
Vots en contra?
Abstencions?
6 abstencions.
Serien 7 vots a favor pel grup Popular i Vox, i 6 abstencions pel grup Compromís i el grup Socialista.
Quedaria aprovada.

Proposició no de llei sobre els efectes en la salut de les begudes denominades «energètiques», presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 3.
456, BOCV número 24)

La senyora presidenta:

Passaríem al punt número 3, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre els efectes en la salut de les begudes denominades «energètiques», presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula la senyora García.

La senyora García Madrid:

Gràcies, presidenta.

Bon dia a tots i totes, senyories.

El Grup Socialista porta hui a esta comissió esta proposició no de llei amb l'objectiu d'arribar a un acord amb tots els grups polítics que conformen esta comissió, ja que pensem que el consum de «begudes energètiques» en els joves és un tema que preocupa cada vegada més a la nostra societat, i hem de prendre consciència sobre el problema i actuar per a evitar el seu consum excessiu.

L'any 2021, el Ministeri de Consum va presentar l'informe del comité científic de l'Agència Valenciana de Seguretat Alimentària i Nutrició, que ja alertava en aquell moment de l'augment del consum de begudes «energètiques» entre els menors i els seus riscos per a la salut.

Partim que la pròpia definició del terme «beguda energètica» continua sent un terme no definit o recollit en la legislació, encara que sí que és veritat que el dictamen del comité científic sobre l'alimentació humana de la Comissió Europea en l'última revisió en l'any 2003 indicava el següent: «Cal assenyalar que el terme «beguda energètica« és una designació comercial.
No és un terme legal acordat per a una categoria d'aliments a la Unió Europea».

Les «begudes energètiques» es classifiquen actualment dins de les begudes refrescants, però si agafem una llanda o una ampolla d'aquestes begudes podem veure a través del etiquetatge que en la seua composició es troben multitud d'ingredients que suposadament es consumixen per a una major aportació energètica, com són la taurina, l'L-carnitina, vitamines i, fins i tot, ingredients a base de plantes, com són el ginseng, el guaranà, el ginkgo, entre altres.

Aquest fet genera una gran heterogeneïtat i una confusió per al consumidor sobre quines són les propietats reals d'estes begudes, que, a més de tot l'anterior, presenten un gran elevat contingut en sucre.
Una llanda té 52 grams de sucre, que és el doble que aconsella l'OMS.
I estos fets podem dir que també són nocius per a la salut.

Hi ha un factor a tenir en compte en el cas d'aquestes begudes que considere que és important, i és la seua publicitat enganyosa que es fa a través de les xarxes socials i els mitjans de comunicació, i també a la facilitat en la qual els joves principalment poden accedir a elles en els lineals dels supermercats i, sobretot, en les màquines de vending.

La preocupació de com el consum d'aquestes begudes afecta la salut i els seus efectes negatius ha fet que existisca també una investigació científica que alerta que el seu consum pot produir estimulació del sistema nerviós central i cardiovascular, sobrepés i obesitat, i a més a més, la ingesta regular d'estes begudes pot estar associada a sobredosi de cafeïna, hipertensió, pèrdua de massa òssia, osteoporosi i altres malalties cardiovasculars.

Són molts també els efectes secundaris i els resultats del consum regular de «begudes energètiques», en els quals destaquen palpitacions, insomni, nàusees, vòmits, micció freqüent, i cal afegir també com indicador de l'ús d'altres substàncies d'abús i altres conductes de risc, especialment entre els joves, com és la seua combinació amb begudes alcohòliques.
De tots és conegut la mescla d'aquestes begudes amb l'alcohol.

I és en la nostra comunitat on l'índex és del 45Â %.
El 45Â % dels menors és addicte a les «begudes energètiques».
A algunes comunitats autònomes ja estan plantejant actuar de manera directa per a evitar que els joves i els adolescents consumisquen de manera desproporcionada «begudes energètiques», ja que, com hem vist i s'ha pogut analitzar en els diferents informes, les seues conseqüències són nefastes per a la salut i comporten, a més, un augment de la pressió sanitària, perquè s'incrementa el nombre de pacients que necessiten ajuda al nostre sistema sanitari.

A l'octubre de l'any passat, per part del govern autonòmic de Galícia, ja es va plantejar la regulació de la venda a menors; Aragó, Balears, Castella-la Manxa, Navarra i el País Basc ja van anunciar que es proposaven estudiar la regulació del consum d'aquestes «begudes energètiques», i a la Comunitat Valenciana i Castella i Lleó ja s'havia començat també a abordar la qüestió.

Però vaig a fer referència també a les paraules del president Carlos Mazón en una entrevista que va fer el 24 d'octubre de l'any passat a Onda Cero.
El senyor president va dir: «La Comunitat Valenciana podría seguir el camino de Galicia y prohibir el consumo y la venta de «bebidas energéticas» a menores.
No lo descartamos, nos podremos duros y severos porque nos preocupa mucho».

Per tant, han passat ja cinc mesos d'aquestes declaracions i pensem que és el moment de començar a actuar de manera directa sobre aquesta qüestió.
És per això que demanem el vot a favor de la resta de grups perquè el Consell adopte una postura decidida en este tema, pose en marxa mesures concretes destinades a desincentivar i restringir el consum de les denominades «begudes energètiques» entre la població més jove, passe a informar a la població en general sobre els riscos que comporten el seu consum i impulsar la creació d'un grup de treball d'experts que analitze les conseqüències d'este consum per a poder dissenyar les oportunes mesures per a la seua restricció.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora García.

Té la paraula la senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Gracias, presidenta.

Señora García, no podemos estar de acuerdo con la iniciativa que nos trae hoy a esta comisión, a pesar de que nosotros somos conocedores y también nos preocupa el tema, sobre todo de la mezcla de estas «bebidas energéticas» con el alcohol y el problema que acarrea, pero tampoco podemos estar de acuerdo con la propuesta de resolución.

Especialmente debemos centrarnos en el apartado primero, en el que ustedes pretenden restringir el consumo de «bebidas energéticas» sin base legal alguna y tratando de imponer una vez más un criterio ideológico y sectario.
Oiga, es que no hay ninguna especificación legal para prohibir este tipo de bebidas.
Y al final es restringir, restringir, restringir y la prohibición por la prohibición.
Es lo que llevan ustedes en su ADN.
¡Qué le vamos a hacer!

Respecto a los comités de expertos.
Yo es que…, de verdad, al final lo voy a decir con esta expresión, es que hacen hablar a los muertos.
Ya se lo dije a su compañero el otro día en el pleno, pero es que nosotros desconfiamos muchos comités de expertos que crean ustedes.
Le repito, llevo tres años esperando la contestación de la consellera de quién forma parte del comité de expertos del covid-19, y evidentemente, no nos fiamos de los comités de expertos que ustedes quieren crear.

Pero es que, en todo caso, si se debiera constituir un comité de expertos, debería ser de ámbito nacional, porque no creo que las «bebidas energéticas» afecten más a la población de la Comunidad Valenciana que al resto de España.
Pero, bueno, igual ahí nos cuelan también algún Fernando Simón que nos diera algo como que esta misma tarde se lo estudia todo, y ya con eso queda todo solucionado.

Desde la Conselleria de Sanidad, el conseller ya se ha pronunciado al respecto y ha dicho que no se va a tomar ninguna decisión definitiva sobre el tema de forma unilateral, sino que esperarán al pronunciamiento del Ministerio de Sanidad, como es evidente, porque se tiene que tomar una decisión de manera uniforme.
Él es responsable de elaborar un criterio conjunto y que dé estabilidad jurídica a todas las comunidades autónomas y que no vaya cada una alguna por su cuenta y riesgo; que dé seguridad jurídica a las comunidades autónomas, pero también, evidentemente, a los consumidores.
No somos diferentes los consumidores de la Comunidad Valenciana que los de Madrid o los de Galicia, evidentemente.

Y claro que es un tema que nos preocupa, pero no para ir por la vía de la restricción.
Si tan urgente es este tema para ustedes, pues, hombre, yo le diría que tienen ustedes un informe del Ministerio de Sanidad sobre las «bebidas energéticas» paralizado desde marzo de 2022 y en el que no se ha avanzado absolutamente nada.
Estamos en marzo de 2024, hace dos años que se debería haber avanzado en este informe.
Si tan prioritario es este tema para ustedes, insten al Ministerio de Sanidad y desde el gobierno de Pedro Sánchez que le diga a la ministra de Sanidad que se ponga a trabajar de una vez y que trabaje en la cuestión del tema de las «bebidas energéticas».

Así que nosotros desde el Grupo Parlamentario Vox no podemos aprobar esta iniciativa.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Senyora García.

La senyora García Madrid:

Señora Vega, no me sorprende.
Ya le digo, no me sorprende su contestación porque es el «no» por respuesta de manera habitual, venga de donde venga y proponga lo que proponga.
Pero, desde luego, si viene del grupo Socialista, ustedes siempre votan en contra.

Y, mire, le digo una cuestión importante.
Con el voto en contra a esta iniciativa una vez más viene a demostrar que a ustedes les preocupa poco la salud de los valencianos y las valencianas.
Poco o nada.
¿Por qué?
Porque llevan haciendo desde que han tomado posesión en el gobierno el mismo ataque, continuamente atacan al gobierno, instan al gobierno central, pero… y ¿cuáles son sus competencias?
Ustedes también tienen competencias en esta materia.
¿Por qué no actúan?
¿A qué están esperando?
¿O es que lo que dice el señor Mazón a ustedes no les importa?

El señor Mazón lo dijo en una entrevista.
Se lo voy a recordar: «Vamos a actuar.
Nos vamos a poner duros y severos, porque nos preocupa mucho».
Pues al señor Mazón le preocupa mucho, pero a sus socios de gobierno de Vox les preocupa poco o nada.
Debe ser que en el pacto ese famoso de la servilleta igual no incluyeron el punto que recogiera mejorar la salud de los valencianos y las valencianas.

Aunque esta semana pasada, con la rueda de prensa que ustedes dieron, ya sabemos cuáles son sus intenciones.
Posiblemente entre ellas no está que los jóvenes valencianos tengan una mejor calidad de vida, evitando el consumo de bebidas que no les hacen ningún bien.
Por eso hoy deciden no apoyar esta iniciativa.

Dicen que el Gobierno de España es el que tiene que legislar este tema.
Nosotros no decimos que no.
Con esta iniciativa no estamos diciendo que el Gobierno de España no legisle, en ningún momento.
No lo habrá leído usted en la iniciativa.
Pero la pregunta es: dentro de sus competencias que vienen reguladas en los artículos 9.
5 y 49.
1 de nuestro 35 Estatut d'autonomia, ¿van ustedes a hacer algo?
¿O van a seguir excusándose?

Les voy a dar unas notas de prensa que hablan sobre este tema.
«El PP de Asturias propone regular la venta de las bebidas energéticas a los menores», eso, del 28 de febrero de 2024, este mes pasado.
«Galicia -que precisamente no gobierna el Partido Socialista- impone multas de hasta 3.
000 euros a menores por consumo de bebidas energéticas», El Confidencial, 13 de noviembre del año pasado.
«Educación prohíbe la venta de bebidas energéticas en las cafeterías de los colegios», Faro de Vigo, 24 de febrero de 2024.
Gobierna el PP en la comunidad gallega.

Y las prohibiciones, señora Vega, le digo yo que no son precisamente del Partido Socialista, y aquí no se habla de prohibir sino de regular y de controlar.
Y si la comisión de expertos no le parece bien, pues le pregunto yo si tiene alguna alternativa mejor para poner en marcha una propuesta de este estilo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora García.

Señora Vega.

La senyora Vega Campos:

Mire, yo entiendo que usted no estaba en la legislatura anterior, pero le podrían haber informado un poco porque nosotros, desde nuestro grupo parlamentario, nunca hemos aplicado el no por el no porque viniera de un partido de izquierdas; de hecho, hemos aprobado muchas iniciativas que han venido por parte de la izquierda y que hemos considerado que eran buenas para la población de la Comunidad Valenciana, y las hemos apoyado, o nos hemos abstenido, o las hemos votado en contra, pero también hemos apoyado iniciativas suyas.

Por lo tanto, eso del no por el no eran ustedes cuando les recuerdo que decían: «Cualquier iniciativa que venga de Vox la vamos a votar en contra».
Así que, aplíquese el cuento en ese sentido.

A nosotros nos preocupa el tema de las «bebidas energéticas», ¡claro que sí!
, pero también nos preocupa la seguridad jurídica para consumidores y para las comunidades autónomas.
Es que ya le he dicho que la conselleria lo que ha dicho no es que no vaya a hacer nada respecto a esta cuestión, sino que va a esperar a que el ministerio de sanidad, que es el responsable de elaborar el criterio conjunto para todas las comunidades autónomas, se pronuncie al respecto.

Luego, ¡oiga!
, lo que no podemos hacer es que ahora tenemos diecisiete territorios, cada uno haciendo lo que le da la gana respecto a la regulación de las «bebidas energéticas», y, cuando pasemos de una comunidad autónoma a otra, dar toda esa incertidumbre a los consumidores.
Yo creo que aquí quien debe pronunciarse es el Gobierno de España, en conjunto con todas las comunidades autónomas, para que haya un criterio uniforme al respecto.

Pero es que es el propio ministerio el que tiene paralizado el informe, se lo digo, desde marzo de 2022 que sacó este informe, que, si quiere, yo se lo dejo para que le eche un vistazo, que avancen un poquito desde el ministerio para tener un criterio uniforme, porque ni siquiera los expertos tienen claro el tema ni que haya evidencias claras de que las «bebidas energéticas» se puedan considerar per se adictivas solamente porque tengan determinados componentes, como puede ser la cafeína.
En ese caso, pues, nada, vamos a restringir también el consumo de cafés, o de tés que tienen teína, y tiene cafeína el té, ¿no?
, tendríamos que ponernos a ser restrictivos.
Igual a ustedes también eso les gusta.

Nosotros preferimos esperar a las directrices de la Agencia Española de Seguridad Alimentaria y Nutrición, se lo digo, para que haya uniformidad de criterios en todas las comunidades autónomas.
Es que no le estoy diciendo yo a usted que no haya que hacer algo respecto a las «bebidas energéticas», sobre todo en la población joven, que nos preocupa que esas «bebidas energéticas» se mezclen con alcohol por lo que pueden provocar, que nos preocupa, señoría, pero lo que queremos es uniformidad en todo el territorio español y que un consumidor, si pasa de Alicante a Murcia, no tenga una regulación distinta a la hora de consumir «bebidas energéticas» o de adquirirlas en cualquier comercio.
Creo yo que eso tampoco es tan difícil de entender.

Y ya se lo digo, nosotros, cuando ustedes traigan aquí una iniciativa que consideremos que podemos apoyar, se la apoyaremos.
Los del no por el no son ustedes.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Señor Esteve.

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyora García, per haver dut esta iniciativa a la comissió.
Crec que és un tema important, ho era quan el senyor Marciano deia que ho anava a estudiar de forma «seria, sensata y serena».
Escolte!
, la serenitat del senyor Marciano, a vegades, a mi me pareix lentitud; fa cinc mesos que va dir: «Si procede, regularemos sobre este tema.
»

Mire, li vaig a parlar, primer, com a pare.
Jo tinc un fill d'onze anys, que els acaba de complir, i una filla de dotze anys, i quan anem a escola, de moment, a escola, l'any que ve a l'institut amb la filla major, passem per tres màquines de vending, tres màquines de vending, i en les tres n'hi ha, no sols el producte, a l'accés de tindre les monedes i ficar-les, igual que comprar un paquet de cromos puc comprar una d'estes begudes mal anomenades «energètiques», no només això, sinó una publicitat d'una agressivitat enorme!
, enorme!

Jo crec que este és un tema del que, si anem a parlar amb les famílies, no els podem explicar: no, escolte!
, és que jo me vaig esperar a vore si Madrid no sé què, sobretot quan les famílies que sí que lligen la premsa veuen que a Galícia el Partit Popular sí que ha regulat.
Escolte!
, explique-li vosté a les famílies d'adolescents, (rient) a mi inclòs, per què el PP de Galícia sí que regula, perquè sí que procedix a Galícia, però resulta que ací els valencians, els xiquets i les xiquetes valencianes, les famílies valencianes, doncs, no, a estos no.

Vosté proposa ací escoltar a persones expertes, desincentivar i restringir el consum, jo estic d'acord amb totes les propostes que fa i li anuncie que li anem a votar a favor.
El que crec que és important és que forcem des de la nostra posició que el govern inicie el procés legislatiu, que regulen, que assumisquen d'una vegada les competències que tenen, perquè és que les tenen, és que podem continuar una i altra vegada diguent que a vore si Madrid, si el ministeri, si no sé quants, en temes que són sensibles, que jo ho entenc, ¿eh?
, com a estratègia política; escolte!
, no anem a fer res que supose que a algú s'enfade perquè això és millor que ho faça un altre, no?
, però, jo vull tindre un govern que governe, oiga!
És que portem ja uns mesos i fan de tot menys governar.
Jo, de veres, tindre un govern perquè li faça oposició a Madrid unilateralment tots els sants dies, doncs, mire, a mi me fa poqueta gràcia.

N'hi ha dos coses que per a mi són claus en eixa legislació i que per això vàrem presentar, fa escassament un mes, una altra proposició no de llei, una altra iniciativa per a instar el senyor Marciano que deixe de ser tant «sereno» i que comence a posar-se a fer eixa legislació, que té a vore amb la publicitat, com li dic.
No pot ser que les «begudes energètiques», mal anomenades energètiques, siguen tan atractives tot el dia per adolescents, i no pot ser que l'accés en tendes i supermercats siga el mateix que un suc de taronja.
Això no pot ser, i la gent ho entén perfectament.

I, per últim, li dic, jo tinc la sospita que no regulen perquè han rebut la mateixa cridada que jo quan vaig presentar eixa proposició.
Eixa cridada és dels lobbies.
Escolte, una altra vegada, els mateixos que s'oposaven quan parlaven de la taxa de les begudes ensucrades són els mateixos que ara criden i diuen: escolte!
, és que tal, esta legislació estatal… I ara estan en bones paraules, però supose que si continuem per este camí, al final, haurem de tindre un govern que siga valent, que se pose al costat de les famílies i que se plante davant dels lobbies.

Per això, li donarem suport a la seua proposició.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies senyor Esteve.

Senyora Martínez.

La senyora Martínez Tarazona:

Gracias, presidenta.

Miren, desde el grupo Popular no vamos a apoyar la PNL, no porque no compartamos ciertas inquietudes en cuanto a lo que se trata, sino porque desde la Conselleria de Sanidad ya se ha dicho que no se va a tomar ninguna decisión definitiva sobre el asunto en este sentido y que se está a la espera de ver cuándo y cómo se pronuncia el Ministerio de Sanidad, que es el responsable de elaborar un criterio conjunto que dé seguridad jurídica a los consumidores y también a los productores de bebidas en toda España.

Ustedes se empeñan en crear comités de expertos y en restringir, restringir, y restringir, cuando hay que estudiar con detenimiento hasta dónde pueden llegar con la regulación.
Mire, esto mismo, su recién nombrado ministerio, con Mónica García, lo estaba comentando: «Sanidad creará un grupo de trabajo nacional para estudiar los efectos de las «bebidas energéticas» y regular su venta a menores», 20 de diciembre del 2023.
Y decían: «Hemos de valorar cuál es la mejor opción y, si es posible, una toma de postura consensuada y lo más homogénea posible porque el criterio sanitario es el mismo en todo el territorio nacional, y también para respetar la unidad del mercado de nuestro país».

Yo no sé si el cinismo nos lleva a preocuparnos mucho cuando uno tiene dieciocho menos un día, o cuando tiene dieciocho más un día, a mí me preocupa cuando algo es negativo a cualquier edad, máxime en la infancia.
Pero, me entenderá usted, yo también tengo dos hijos adolescentes e intento que la educación que se les transmite sea la mejor posible, y por supuesto que en el camino a la escuela, al instituto, a la universidad, en la vida misma, uno se pueden encontrar muchas cosas y saber discernir.

Lo que sí que me chirría es la hipocresía de un gobierno de la izquierda que, cuando realmente lo ha tenido todo en su mano, todo en su mano, digo que se hicieron hasta un propio ministerio de consumo haciendo ver a la ciudadanía española que consumo y sanidad muchas veces no tenían que ver, cuando siempre han tenido mucho que ver, y ya tenían esos informes de expertos.
Porque, miren, 17 de febrero del 2021, informe del Comité Científico de la Agencia Española de Seguridad Alimentaria y Nutrición sobre los riesgos asociados al consumo de «bebidas energéticas».
¿Es científico o no es científico?
Tenemos publicaciones sobre «bebidas energéticas» del Observatorio Español de Drogas y Adicciones, Madrid, marzo de 2022; Madrid, diciembre del 2023.

Tras todo esto, con el informe de los expertos, que a ustedes tanto les parece que sea la cuestión principal cuando hacen una PNL, que hablen los expertos, que hablen los expertos, lo que hicieron fueron unas recomendaciones sobre el consumo de bebidas energéticas.
En ningún momento, el ministro de la coalición de izquierdas prohibió nada y las consecuencias eran las mismas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Martínez.

Señora García.

La senyora García Madrid:

Gracias presidenta.

Gracias, señora Martínez.

No sé si darle las gracias, la verdad, porque vuelvo a reiterar las palabras que le he comentado a su socia de gobierno, porque si el PP presenta objeciones a esta PNL es un poco incomprensible, y es incomprensible porque ustedes gobiernan de una manera según el territorio en el que se encuentren; si ustedes se encuentran en Galicia, pues gobiernan de una manera; si ustedes gobiernan en la Comunidad Valenciana, pues, gobiernan de otra.

Mire, señorías del PP de la Comunidad Valenciana, es curioso que lo que vale para los gallegos, o vale para los asturianos, según ustedes no vale para los valencianos.
Si la Xunta propone sanciones por el consumo de estas bebidas, ¿eso es esperar a que diga el Gobierno de España que es lo que se tiene que hacer, o es actuar porque están preocupados por lo que pasa en su propia autonomía, por lo que les pasa a los jóvenes o a los ciudadanos y ciudadanas de su propia autonomía?
¿Por qué ustedes están esperando a que se legisle en el gobierno central?
Tienen competencias para hacerlo, ¡háganlo!

El señor Mazón dijo que estaba muy preocupado por ello, el señor Mazón dijo que quería ponerse manos a la obra ya para actuar.

Está claro que ustedes tienen más interés en parecerse a las políticas que realiza la señora Ayuso en Madrid, que no tiene ningún interés en regular el consumo de este tipo de bebidas, que a las políticas que están llevando sus compañeros en Galicia, que también gobiernan ustedes, que apuestan por regular y por controlar el consumo de estas bebidas, regular y controlar el consumo de estas medidas.
¿O es que la juventud valenciana es menos que la juventud gallega?
¿Es menos la juventud asturiana que la juventud valenciana?
¿Les preocupa poco o les preocupa nada?
Esa es la pregunta.
Yo le contesto: parece que sí, a ustedes no les importa lo más mínimo, prefieren beneficiar a las compañías extranjeras, que son las que producen este tipo de bebidas y comercializan este tipo de bebidas, antes que proteger la salud pública, porque, si no, no dudarían ni se plantearían un no a esta iniciativa.

Y si hablamos del tema de las competencias, lo que proponemos es la adopción de medidas para desincentivar el consumo de estas bebidas, especialmente entre los jóvenes.
Y ustedes, no votando a favor, lo que están haciendo es votar en contra de la salud de los valencianos y de las valencianas y priorizando, reitero, el beneficio de las empresas que las comercializan a costa de todos los demás.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora García.

Señora Martínez.

La senyora Martínez Tarazona:

Mire, si en algo estamos trabajando es por la salud de los valencianos y valencianas.
Lo que no entiendo es el cinismo y la hipocresía cuando no se paran a pensar en la comunidad autónoma con la que nos hemos encontrado.
Miren, escolares de doce a dieciséis años, ese plan de salud mental que se acaba de presentar, tenemos que somos la primera comunidad autónoma en consumo de tranquilizantes; la segunda comunidad autónoma en consumo de cánnabis; y la tercera comunidad autónoma en consumo compulsivo de internet.

Mire, usted está centrada en analizar, según su PNL, las consecuencias de consumo; yo iría más allá como madre, como profesional, y como ciudadana de la Comunidad Valenciana, y es el porqué se consume.
Ustedes van solamente a lo prohibitivo, y saben que esto ha salido, sobre todo a la palestra mediática, porque lo de las llamadas bebidas energizantes no es nada nuevo, sale a la palestra porque muchos de los jóvenes lo están mezclando con alcohol.
¿El alcohol no está prohibido para los jóvenes?
No nos tendremos que preguntar como sociedad qué está pasando con nuestros jóvenes, que a mí me preocupa el que bebe alcohol con o sin bebida «energética».

Por eso, desde el gobierno de la Comunidad Valenciana se está actuando.
¡Claro que se está actuando!
Se ha implantado ya ese plan de salud mental para saber por qué se consume, qué es lo que les está ocurriendo a los jóvenes valencianos para que lleguen a esos extremos.
Saben ustedes que en esos estudios, que ya existen, el consumo de este tipo de bebidas va también muchas veces anexa a otro tipo de consecuencias sociales alrededor y que muchos de estos jóvenes que pernoctan en exceso por las noches son los mayores usuarios de esto, junto con el alcohol.

Se está actuando desde el gobierno valenciano con serenidad, sí, porque las cosas se hacen con serenidad, pero se hacen, no se está ocho años con inacción, que es lo que ustedes han estado haciendo, o se tiene un informe y se dan las recomendaciones, porque a lo mejor ¿es que no sabían hacer nada más o es que no se debía hacer nada más?

Nos preocupan los de dieciocho menos un día y los dieciocho más un día por todas las consecuencias que cualquier producto de consumo pueda tener.
Recientemente se ha conocido la puesta en marcha también de esas enfermeras escolares en los centros, cuyo objetivo no es única y exclusivamente atender lo agudo, sino ayudar también en la formación y en la concienciación de nuestros jóvenes para que no se sientan simplemente que no deben de consumir porque se les prohíbe, sino por las consecuencias que eso puede tener, y creemos en la madurez de los mismos para llegar a entenderlo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Martínez.

Passarem a la votació sobre la proposició no de llei sobre els efectes en la salut de les begudes denominades «energètiques».
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
7 vots en contra.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre l'eliminació del cobrament de suplements a l'equipatge de mà en els vols estatals, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 8.
217, BOCV número 34)

La senyora presidenta:

Passaríem al punt número 4: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre eliminació del cobrament de suplements a l'equipatge de mà en els vols estatals, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Té la paraula la senyora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Moltes gracies.

Bé, si no s'han adonat, arriba ja a la Setmana Santa, ja la tenim ahí, i jo no sé a vostés, però a mi en Instagram solament m'apareixen anuncis de companyies asiàtiques que oferixen la motxilla viral, aquella que te permet portar tot l'equipatge de mà dins de les aerolínies sense haver de pagar un sobrecost.
Això és perquè únicament es permet a bord en determinades aerolínies una peça de reduïdes dimensions com a equipatge de mà.
De fet, jo qualsevol dia que vinc a estes Corts ja porte una bossa molt més gran del que podria pujar dalt de l'avió.

Però és que amb una sola peça d'equipatge de mà, per més màgica que siga la motxilla, si fiques unes espardenyes, un pijama, este ordenador i quatre coses d'higiene, doncs la motxilla ja està a rebosar, i ha de cabre sota el seient de davant; el que ja no diuen és on has de ficar els peus.
Jo sóc baixeta i jo m'apanye, però s'imaginen vostés el senyor Simó o s'imaginen vostés el senyor lletrat d'estes Corts?
Doncs la veritat és que… Has de ficar els peus on ja has embotit la susodicha motxilla.

I és que des de fa uns anys les aerolínies, bàsicament les de baix cost, insistisc, ja han restringit l'ús dels compartiments de dalt dels seient en cabina per a maletes de mà, que sí que han pagat un sobrecost.
No es tracta aleshores d'un assumpte de seguretat, perquè si pagues 40 euros de més afegits al teu bitllet d'avió pots portar una maleta de mà en cabina.
L'equipatge facturat encara encareix més el bitllet d'avió depenent de l'aerolínia, del destí i de la maleta.

La bona notícia, perquè hi ha bona notícia, és que a l'octubre de 2023, mitjançant una resolució del Parlament Europeu, es va instar a la Comissió d'Europea que reglamentarà este assumpte a nivell europeu.
I arran d'això, algunes aerolínies ja han anunciat un augment de les dimensions permeses com a equipatge de mà.

La mala notícia és que l'augment anunciat de les dimensions encara no s'ha produït ni tampoc és unificat.
Mentre IATA, l'Associació Internacional de Transport Aeri, recomana unes mesures de 55Â xÂ 35Â xÂ 20, Ryanair, per exemple, anuncia que les seues noves mesures seran de 40Â xÂ 20Â xÂ 25, a totes llums insuficient, però si pagues la tarifa Flexi Plus et deixaran portar la maleta que dictamina IATA.
És a dir, no es veu massa ànim de penediment, penitència ni constricció ni per Setmana Santa.

I, com diu la PNL, que estic segura que vosté s'ha llegit molt atentament, la llei espanyola ja prohibix el sobrecost a l'equipatge de mà, atenent a l'article 97 de la Llei 48/1960, amb la modificació introduïda per la Llei 1/2011, de seguretat per a l'aviació civil, que disposa el següent:

«El transportista estará obligado a transportar, juntamente con los viajeros, y del precio del billete, el equipaje, con los límites de peso, independente del número de bultos».
És a dir, ens estan prenent el pèl.
I això ha quedat avalat també en diverses sentències dels tribunals, entre elles una molt recent a Madrid, de 2022, que ha sancionat estes pràctiques abusives.
Tant és així que el 3 d'agost de 2023 el ministeri va obrir expedient sancionador a cinc companyies aèries que s'estan enfrontant en estos moments a sancions administratives de més de cent mil euros.

Però estem en un estat autonòmic i descentralitzat, de moment, on les autonomies juguen un paper important i tenen competències, però també obligacions de cara als seus habitants.
En dades de la Generalitat, el quart sector que va ser objecte de més reclamacions durant 2022 per part dels usuaris i consumidors del País Valencià fou el del transport, de fet este sector acumula el 5,81Â % del total de les reclamacions efectuades durant 2022, però que es materialitza en 684 actuacions per part de Consum, en les quals no consta ni una ni cap reclamació formal de la Generalitat en este sentit per a fer complir la llei espanyola.

Per tot això, el que demanem en esta proposta, a més de fer complir la llei espanyola pel que fa al dret de les persones usuàries, perseguint clàusules abusives com esta, també demanem que s'habilite un formulari de denúncia, tant físic com online, accessible i disponible a la web de la conselleria, així com a les entitats i les OMIC que depenen de l'àrea de consum de la Generalitat; i també campanyes de difusió per tal que aquesta iniciativa arribe a les persones interessades, tant al turisme que arriba als aeroports valencians com a persones valencianes que utilitzen estos aeroports.
Demanem que dita campanya, a poder ser en les proximitats dels aeroports, s'acompanye d'un QR que redireccione directament als formularis de denúncia, per tal que siga molt més fàcil a les persones damnificades per estes pràctiques abusives poder efectuar la denúncia i, per descomptat, rebre els diners que injustament han pagat.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Gracias, presidenta.

Buenos días, señora Álvaro.

Mire, desde Vox yo, de verdad, no alcanzo a entender muy bien el sentido de traer hoy aquí esta iniciativa con el petitum que realizan en su propuesta de resolución.

En primer lugar, le pide al Consell que persiga y que sancione -hoy va de persecuciones la cosa- a las compañías aéreas que apliquen suplementos a los equipajes de mano.
Es que, bien, es que tengo que reiterar, como ya ha dicho usted muy bien, que esta cuestión está más que resuelta y que ha sido tratada en innumerables ocasiones, y que el cobro de maletas de mano en los aviones en España es ilegal.
Por lo tanto, no hay más que decir en ese sentido.
Y, sin ir más lejos, le digo, según una reciente sentencia del Juzgado Mercantil Número 1 de Madrid, de 2022, las compañías aéreas que cobran un suplemento por el equipaje de mano estarían incumpliendo la normativa en vigor aplicable, condenando a la compañía demandada a reembolsar el importe cobrado de más de una usuaria.
Y esta sentencia, le podría decir otra también, del Juzgado de lo Mercantil Número 13, que rechazaba la política de equipaje de mano de algunas compañías como Ryanair.
Por lo tanto, está regulado en nuestra legislación y los tribunales están aplicando nuestra regulación para que se reembolse a aquellas personas que se les ha cobrado indebidamente el equipaje de mano que se les reembolsen los importes correspondientes por considerarse una cláusula abusiva.
Por lo tanto, es una cuestión que ya está resuelta por los tribunales y es allí donde, aplicando la legislación vigente, tiene que dirimirse.

En segundo lugar, piden ustedes que se habilite un formulario de denuncia físico y online que esté disponible en la web de la conselleria, en las OMIC y en el área de consumo de la Generalitat.
Es que todos esos formularios ya existen.
Es que yo me he tomado la molestia de buscarlos en la página web de la conselleria y todos esos formularios ya existen a nivel autonómico, a nivel nacional y en las propias webs de todas y cada una de las compañías aéreas.
Por lo tanto, no entendemos esta solicitud.

Y, por último, la información de las campañas para dar difusión a la iniciativa de que es ilegal el cobro de maletas.
Pues, hombre, cada vez que viene un período estival abrimos telediarios y noticieros con el tema estrella, que es el cobro irregular de las maletas del equipaje de mano.
Si a usted le parece poca información que ahí salgan las asociaciones de consumidores, que salgan abogados, que salgan de expertos diciendo dónde tienen que ir, cómo tienen que proceder los consumidores y que eso esté regulado ya en nuestra legislación sobre consumidores, pues yo qué quiere que le diga.
También hay innumerables páginas web, yo entré y en dos minutos encontré cuatro o cinco web en las que les dirigen a cómo tienen que proceder cuando suceden estas cuestiones.
Tal vez lo que deberían hacer desde Compromís, que yo creo que es lo único que les falta a ustedes, se montan una asociación de consumidores y así trabajan directamente con ellos.

Por lo tanto, no vamos a apoyar esta iniciativa porque ya viene regulada en nuestra legislación.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Senyora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Bé, a vore, això de l'associació de consumidors ho plantegen després.

Mire, senyora Vega, saltarse un semáforo es ilegal, veritat?
Però no per això la gent se dedica a saltar-se el semàfor.
Què fem?
Ens carreguem a la policia?
Perquè és la policia qui sanciona aquelles persones que s'han saltat un semàfor.
I en eixe sentit, senyora meua, doncs tenim les OMIC.
Evidentment, les OMIC no inventen legislació, sinó que recullen aquella que s'està incomplint.
I és això el que li estem demanant en esta iniciativa.
A més, estic segura que, si des de Compromís muntarem una associació de consumidors, clientela no ens faltaria, però vostés ens tancarien els «xiringuito» en dos dies, estic segura.

Home, evidentment, jo sé que les excuses que m'ha plantejat és que vostés açò no anaven a donar-li suport, vaja, ni per asomo, perquè evidentment açò no està afectant, no a vosté i a mi que tenim un poder adquisitiu, jo, per exemple, me pague els meus viatges, sinó a aquelles persones molt més joves que no tenen eixe poder adquisitiu, val?
En els 5, 6 o 10 dies que tenen de vacances estalvien fins l'últim euro, i açò els suposa un agreujament, no?
I són persones que volen anar-se'n, són joves, pràcticament, que volen anar-se'n de vacances, però també tenim a joves que estan estudiant Erasmus que tornen a les seues cases, i hui mateix eixia en el Periódico Mediterráneo, de Castellón, que els joves en Castelló estan tornant a exiliar-se gràcies a les polítiques de su recién estrenado gobierno.
Aixina que imagine si és important esta iniciativa per a estalviar-li a eixos joves eixos euros que són seus i als quals consum, de la Generalitat, de la nostra, hauria de respondre, com ja s'està responent en altres autonomies.

I ja sé que de jove vosté…, doncs no; pel poder adquisitiu tampoc.
Però, mire, per exemple, una persona que siga dependent, una persona amb discapacitat, que viatge amb el seu tutor o tutora legal, pare o mare, val?
Li dic pare o mare perquè no me diga «feminazi», i no me diga mare, encara que me la jugue que segur que viatja amb la mare per anar a vore la família, val?
Eixes persones han de pagar un suplement de 30 euros, per exemple, per a poder seure junts, una persona amb discapacitat.
Doncs això, senyora meua, també està passant, també és una clàusula abusiva o ir sentados juntos por un módico precio de 30 euros más, si és que a vosté li agrada més eixa postura, i no s'està fent res.
I nosaltres el que demanem són accions de consum en eixe sentit.

Però, mire, mentre vostés no paguen dependència i se'ls acumula la llista d'espera, senyora meua, estes coses seguiran passant.
També les persones discapacitades no podran seure juntes i també se'ls exigirà un sobrecost en uns preus totalment il·legals, mentre que consum, de la Generalitat, segons el seu entendre, no ha de fer res.

A totes llums vostés no volen protegir les persones, perquè, evidentment, no necessiten pagar-se els seus viatgers, perquè ja hi ha qui li'ls paga.
«La luna de miel gratis por América de la jefa de Vox en Alicante acaba en una guerra civil en la fiscalía».

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Yo, por una cuestión de decoro, se lo digo, señora Àlvaro, esa denuncia que pusieron en fiscalía, que nos pusieron a mi marido y a mí, está archivada y le diría, le pediría, por favor, que rectificara al respecto, porque yo mis viajes me los pago yo, a mí nadie me lleva a las maletas, como a otros.
Y, por cierto, ese tema está judicializado, ya se lo adelanto yo.
¿De acuerdo?
Por lo tanto, aquí, si vamos a ir a lo personal, pues tenemos un problema, señora Àlvaro, aunque usted tiene un problema constante con el mundo.

Mire, en España cobrar en los equipajes de mano el exceso de las maletas que pasan de 10 kilos es ilegal, y donde se tiene que resolver no es en las OMIC, es en los tribunales, porque cuando se ha de aplicar una ley no la tienen que aplicar las OMIC, lo tienen que aplicar los tribunales.
Y eso ya se está haciendo.
Por lo tanto, ya le digo que vamos a votar en contra de una iniciativa que ya se está aplicando.

Me pide usted, y yo se lo enseño, no tengo ningún problema, se los he traído aquí, impresos, que haya instrucciones para la reclamación.
(La diputada mostra un document) Mire, aquí tiene, las instrucciones, el formulario de la Generalitat Valenciana con las instrucciones de formalización que usted pide que existan.
Ya existen.
Le he traído también del Ministerio de Transportes, Movilidad y Agenda Urbana, que también existe, para hacer las reclamaciones al respecto de los equipajes de mano.
Y le he traído también, si quiere usted, la sentencia del Juzgado de lo Mercantil Número 1, de Madrid, que condena a las compañías aéreas.
Pues yo, señora mía, no sé qué más quiere que hagamos usted al respecto.
Si quiere vamos a ir persiguiendo a cada uno de los empresarios malvados y horrorosos que consideran ustedes y vamos detrás de ellos con una horca y una antorcha, diciéndoles lo malos que son.
En fin.

En cuanto… ¡Ah!
, sí, el poder adquisitivo.
Yo también he sido joven y yo también me he echado una mochila al hombro.
Aquí la única que ha sido joven no ha sido usted, eso se lo digo de verdad.
Pero es que, en este sentido, Alberto Garzón ha estado dos años en el ministerio de consumo, a nivel nacional, y no ha hecho absolutamente nada por los consumidores respecto a las aerolíneas.
Pues, oiga, mire, ustedes, que están en coalición de gobierno a nivel nacional, díganles a sus ministros que trabajen un poquito más por los consumidores, que es lo que tienen que hacer, en vez de estar paseándose por ahí, llevándoles las maletas.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Señora García.

La senyora García Madrid:

Gràcies, presidenta.

Bé, des del Grup Parlamentari Socialista, sí que anem a suport a esta PNL, presentada pel grup Compromís, ja que pensem que els drets dels consumidors porten temps sent vulnerats per les companyies aèries, amb requeriments que són dispars sobre les característiques de l'equipatge, els preus, les assegurances, etcètera.
I, a més, venen sempre imposades per les grans companyies aèries i les companyies de baix cost, que guanyen cada vegada més, de manera reiterada, en les seues polítiques.

Per això, si no és amb l'ajuda de les administracions, que som els que hem de vetlar pels drets com a ciutadans, doncs, els consumidors es troben desemparats.
I és indispensable eixa protecció de l'administració perquè les companyies que, com ha comentat, per la seua grandària, per la seua posició dominant en un sector, com és el sector de transports, on l'usuari té poques alternatives i acaben per imposar les seues condicions si es vol viatjar, a tots i totes ens ha passat sempre una qüestió d'estes: anem a comprar un vol, entrem en internet, mirem el que hi ha, vol 120 euros, perfecte.
Ara, vol anar amb maleta?
Home!
, no viatjaré sense maleta, o jo em compre la roba en lloc de destí?
Hauràs de portar-te una maleta.
Maleta de mà, 50 euros més.
Que vols l'assegurança?
20 euros més.
Per tant, el que era un viatge de 120 euros, acaba sent un viatge de 180 o 200 euros d'entrada.
I és un reflex d'esta posició superior que tenen les companyies i de la urgent necessitat de protecció per part de les administracions que hem de posar-nos en marxa en este tema.

És cert, com ha dit vosté, que recentment la Unió Europea ha pres posició sobre aquest tema i que, el passat 21 de setembre, es va aprovar, per unanimitat, la necessitat d'homogeneïtzar estes mesures i el pes de la maleta de mà que es pot portar, com ja s'ha aprovat, de manera gratuïta en la cadena dels avions.
I és una mesura que el que pretén és estandarditzar les normes i regularitzar els reglaments relacionats amb l'equipatge de mà en els vols que són convencionals.

Però, també ho ha dit vosté, es tracta d'una resolució que està aprovada per la Comissió de Peticions del Parlament Europeu, que insta a la comissió a prohibir a les aerolínies la possibilitat de cobrar un extra per este equipatge, però la qual cosa té encara un llarg recorregut per davant, fins que se puga aconseguir eixe objectiu que està perseguint.

Per això, resulta essencial que, des de les administracions, incloent el Consell, es prenguen les mesures oportunes perquè, mentre que este procés legislatiu comença a fer el seu camí, els drets dels consumidors queden protegits, que eixa és la nostra obligació.

Per eixos motius, ja li dic que el Grup Parlamentari Socialista sí que secundarà esta proposició no de llei.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora García.

Senyora Llop.

La senyora Llop Montón:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, senyora Àlvaro, nosaltres estem completament d'acord amb les campanyes…, que s'ha de complir la llei estatal, les companyies han de complir la llei estatal de totes, totes; és que no podia ser d'una altra manera.
Fins ahí podíem arribar, que no compliren la llei, conforme ho diu a l'article 97, que vosté bé ha redactat, en el qual diu que el transportista estarà obligat a transportar conjuntament amb els viatgers, i dins del preu del bitllet, l'equipatge, amb els límits de pes, independentment del nombre de bultos i el volum que fixen els reglaments.
La llei estatal ja ho diu des de 1960.
Per tant, és il·legal a Espanya, des de 1960, cobrar per l'equipatge de mà.

I què és el que està passant ara?
Doncs, que, degut a les lleis de consum estatals i europees, deixen en mans de les companyies les mides y les mesures de les maletes, doncs, poden canviar de companyia a companyia, tant les exigències de pes com les exigències de la mida.
I açò, junt amb l'entrada massiva de les companyies que denominem low cost al mercat en els últims anys, han motivat queixes per part dels usuaris, amb tota la raó.

Aleshores, el parlament d'Estrasburg i el Parlament Europeu, que és el que té la competència de rang superior, dins de la Comunitat Europea, i pot influir tant en les empreses com en els països, d'una manera més incisiva, s'ha ficat a treballar en açò.
I què és el que ha dit?
Doncs, ha dit que ha aprovat una resolució no vinculant, dient que aquesta qüestió s'ha de revisar, promovent l'estandardització de les dimensions de l'equipatge de mà i impulsant la necessitat d'uns mateixos requisits per a totes les companyies per igual, instant, aleshores, la Comissió Europea perquè desenvolupe la normativa que, aleshores sí, sí que permetrà aplicar una sentència que pot dictaminar sancionar directament les empreses per cobrar per l'equipatge de mà, cobrament que a Espanya -torne a repetir-, almenys, és il·legal i objecte de reclamacions des de 1960.

Aleshores, què és el que falta?
Doncs, falta que se fique data per al debat i la votació en la Comissió Europea i s'inicien els tràmits necessaris per a impulsar aquesta normativa, si s'aprova per la majoria que toca.

I, ara, per què presenta açò Compromís, si ja s'està fent tot el que estem parlant tots i que ho han parlat tots els grups parlamentaris?
Doncs, la veritat és que jo tampoc ho entenc o, millor dit, sí que puc entendre-ho, però me pareix tan oportunista que quasi és que no vull ni creure-m'ho.
Me pareix tan oportunista que després de huit anys que vostés han governat sense menejar ni un dit, sense fer res -que en aquells moments sí que podien fer-ho, aleshores sí que podien reclamar, exigir i perseguir, que és el que demanen en esta PNL- i no van fer res.
Se veu que ara volen aparentar que els importa més la gent que els importava en aquells moments, quan vostés podien gestionar, perquè és que, si no, no ho entenc.

Així és que, si quan poden no ho fan i ara que no poden ho reclamen, oportunista i incoherent.
Així és que no hi ha més.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Llop.

Senyora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Tan bé com anàvem… Per un moment dic: ens van a votar a favor; però faltava la coletilla final.
(Veus)

A vore, la llei, que no he redactat jo, Dora, jo l'he llegida, és de 1960.
Però, òbviament, tal com he dit, la modificació és del 2011, val?
I, des d'aleshores, s'està incomplint, s'està incomplint.
Abans preguntaven què ha fet el ministerio.
Oiga, pues, lo he dicho antes; però, si ho volen, ací ho tenen.
El ministeri ha obert expedient sancionador a cinc companyies.
Estem parlant de multes de més de cent mil euros a cada una d'estes companyies, la mínima que els pot caure.
Aleshores, i la llei estava?
Sí, clar que estava, però és que no sé en quin cap cap que la llei no sempre se complix.
No se puede robar y el PP robaba.
O siga, en la llei cal (inintel·ligible) … mecanismes també perquè se complisca.

Aleshores, mire, l'altre dia el senyor Mazón… (Remors) No me despisten.
L'altre dia, el senyor Mazón va estar a (veus) Catalunya intentant captar empreses catalanes.
Bo, de moment, no hem vist una massiva entrada d'empreses catalanes.
De fet, no ha aconseguit ni que Paula Añó, la seua directora general, vinga a cotitzar ací i deixe de treballar a Catalunya, imagine com haurà estat.
Però li dic allò de Catalunya perquè, si vosté entra en la pàgina de consum de Catalunya, vorà que iniciatives com esta zona habituals i que els formularis estan tal com nosaltres ho estàvem demanant, un formulari adreçat específicament per a un assumpte on tu, simplement, has de ficar el nom i cognom, no allò que han ensenyat ací.
Doncs, mire, a Catalunya estes iniciatives que són habituals han sancionat ja a 18 companyies aèries i hui han recaptat 700.
000 euros.
És a dir, es pot fer i, a més, és negoci per a la Generalitat.
O siga, vostés que estan tan interessats a captar empreses, ostres!
, apliquen la llei, apliquen la llei i miren a vore si podem recaptar, que ací també tenim moltíssima gent que vindria i es beneficiaria perquè, per un costat, vostés estarien recaptant i fent complir la llei i, per altra, les persones tindrien el suport de les OMIC, tal com tenen a Catalunya, perquè se'ls retornaren els seus diners.

I acabe.
Farà un mes, el senyor Felipe Carrasco, el nou secretari autonòmic d'Indústria, Comerç i Consum, va estar en la ràdio d'À Punt -abans que la tanquen- i li preguntaren i va dir que consum no anava a ser una maria d'este govern.
I li van dir: ah!
, no?
Doncs, diga'ns quina iniciativa.
No va saber dir-ne ni una.
De fet, totes les dades que jo els he mostrat i que els he dit i els percentatges que els he donat de les matèries que són objecte de reclamació en consum són dades del Botànic, perquè hui, que estem a 25 de març del 2024, han sigut incapaços de penjar la memòria del 2023, així és que no tenim dades de què estan fent vostés.
Jo confie que tinguen bona voluntat, que vegen que açò era una iniciativa que, a banda de protegir la ciutadania, també podria fer un interés per a la Generalitat, però he vist que vostés no estan per protegir la ciutadania i que açò, doncs, els dona una miqueta igual perquè com la llei ja està, doncs, ja està.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Passaríem ara (veus)… Té la paraula la senyora Llop.
(Veus)

La senyora Llop Montón:

Mire, senyora Àlvaro, parlem de Catalunya, la pàgina (soroll de papers) de gencat, val?
, que vosté se referia a Catalunya, la pàgina de gencat.
A Catalunya sols han fet…, publicar sí, publicitat sí, el mateix que vostés feien, publicitat, publicitat i publicitat; ací hi ha informació i, ací baix, te remet a un formulari, val?
(Soroll de papers)

Mire, pàgina de la Generalitat Valenciana, de consum, val?
Ací dalt tens la informació i ací cliques, cliques i on te remet?
, a un formulari.
El mateix, (veus) exactament el mateix.
En la Generalitat s'informa i se remet a un formulari, el mateix i el mateix per a totes les queixes, per a alleugerar l'administració i que vostés tampoc van canviar quan governaven fa quatre dies.
I un QR, un QR.
Els pareix poc?
És que, a vegades, pareix que no sàpiguen ni el que feien.
I, li ho dic, fins i tot, si clicaves, podies omplir-ho fins i tot per internet.

I les fulles de reclamacions estan regulades i estan regulades en el Decret 77/1994, de 12 d'abril, el govern valencià, protegint tots els consumidors i els usuaris de la comunitat.
A més a més, vostés saben o almenys haurien de saber que en tots els aeroports existixen panells informatius sobre els drets dels passatgers, pel que un QR el que faria seria marejar la gent i sobretot la gent gran i la gent major.

I també saben o haurien de saber que, d'acord amb el Reial decret legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, en el seu article 52.
bis.
5 -perquè ho busque, perquè així ja té totes les dades-, no se poden ficar reclamacions ni incoar expedients sancionadors mentre la Direcció General de Consum, del ministeri, estiga dins dels tràmits dels expedients sancionadors que per este motiu ha ficat a diferents companyies aèries.

Ací, senyora Álvaro, el que passa és que el govern de Carlos Mazón se dedica a gestionar, a gestionar per a tots, no com va dir el seu portaveu en l'últim plenari, que només gestionaven per a uns quants.

I no ens interessa la publicitat buida de contingut.
Ara se treballa, no s'aparenta que se treballa.
Ací se tracta de ficar les coses fàcils, de gestionar i de treballar.
Si és que…, a la millor és que açò no ho entenen perquè no hi estan acostumats, però és que, mire, és que es lo que hay.
Ara es treballa per a gestionar per a tots, per a tots, senyora Álvaro, i no sols per a aparentar.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Llop.

Passaríem ara a la votació sobre la proposició no de llei sobre eliminació del cobrament de suplements a l'equipatge de mà en els vols estatals presentada, pel grup Compromís.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
7.
Quedaria rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la reclamació al Govern d'Espanya del pagament del deute en concepte de desplaçats, presentada pel Grup Parlamentari Vox Cortes Valencianas (RE número 8.
359, BOCV número 34)

La senyora presidenta:

Passaríem a debatre el punt número 5: presa en consideració de la proposició no de llei sobre reclamació al Govern d'Espanya del pagament del deute en concepte de desplaçats, presentada pel Grup Parlamentari Vox.

Hi ha una esmena, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, que també la presenten a aquesta proposició no de llei.

Té la paraula la senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Gracias, presidenta.

¿Por qué presentamos desde Vox esta iniciativa?
Miren, el Gobierno de España arrastra una deuda en concepto de desplazados sanitarios nacionales y extranjeros con la Comunidad Valenciana que ya roza los mil millones de euros, lo que supone un grave perjuicio, no para la Generalitat Valenciana en sí, sino para quienes vivimos en ella.

Esa cantidad, aunque fuera una mínima parte si fuera abonada de una vez por todas por el gobierno, supondría una gran inversión para los servicios sanitarios valencianos, como hacemos referencia en la petición de la propuesta de resolución.

Para ser más concretos, el Consell está reclamando al Gobierno de España un total de 926 millones de euros, de los cuales 843 son en concepto de atención sanitaria a desplazados de otras comunidades y 84 en asistencia a pacientes extranjeros, y sumando, porque no hay visos de que esta situación vaya a cambiar.

Precisamente para no tener estos problemas económicos, el ministerio creó el fondo de garantía asistencial.
La finalidad del Foga es compensar el gasto que generan determinadas comunidades autónomas que, debido a su carácter turístico como es el caso de la Comunidad Valenciana, atienden a un mayor número de población desplazada de forma temporal.

Es evidente que este hecho provoca un desequilibrio económico entre comunidades autónomas que se ha de compensar, y en nuestra comunidad ha pasado ya a ser una reivindicación histórica.

En cuanto a las competencias de sanidad, desde Vox tenemos claro que no nos encontraríamos en esta situación si las competencias de sanidad no estuvieran transferidas a las comunidades autónomas.
Este es uno de los muchos ejemplos que demuestra que el estado de las autonomías ha fracasado y que se hace imprescindible la reversión de las competencias sanitarias al estado central.

Pero en Vox también somos realistas y sabemos que hoy por hoy las mayorías parlamentarias actuales son las que son y esta propuesta es imposible de llevar a cabo, por lo que venimos a reivindicar que se cumpla con la legalidad vigente.
Es decir, que se cumpla con lo establecido en el Real decreto 16/2012, de 20 de abril, que precisamente creó el Foga para reestablecer el equilibrio económico entre comunidades autónomas generado por la población desplazada y también por la asistencia a extranjeros.

Pero resulta sorprendente que durante todos estos años, y más en concreto durante estos últimos años de gobierno de Botánico, no se haya podido arrancar por parte del gobierno de «equis punto» Puig un compromiso por parte del ministerio de abonar estos conceptos a nuestra comunidad.
En reiteradas ocasiones, la ministra ha contestado a la consellera Barceló que no se trataba de una deuda con la Comunidad Valenciana.

Como decimos en la exposición de motivos de nuestra iniciativa, en el Gobierno de España desde el año 2017 hemos tenido seis ministros de Sanidad diferentes.
Tras el paso de la señora Carmen Montón, fue sustituida por la señora María Luisa Carcedo, a la que sucedió el señor Salvador Illa, y a él, la señora Carolina Darias, el señor José Manuel Miñones, y en la actualidad, y tras la traición de Pedro Sánchez a todos los españoles, tenemos como ministra a la médica y madre doña Mónica García.

Ninguno de ellos ha tenido en cuenta la reivindicación de esta comunidad, y eso que «equis punto» Puig y la señora Barceló se jactaban y alardeaban públicamente de la buena relación que tenían con el señor Pedro Sánchez.
Si la hubieran tenido mala, vamos a ver cómo estábamos.

La izquierda escenificó mucha beligerancia contra el gobierno de Mariano Rajoy en su momento por no cumplir con estos pagos, pero nos hubiera gustado ver también esa misma beligerancia y contundencia contra toda esta ristra de ministros que he nombrado anteriormente y que, siendo del mismo color político que el Botánico, despreciaron y maltrataron a nuestra comunidad sin siquiera contestar a las solicitudes de reunión que se le requerían.

Es por ello que con esta iniciativa lo que se pretende es exigir de una vez por todas el pago de forma inmediata al Gobierno de España de la deuda que mantiene con la Comunidad Valenciana en concepto de desplazados nacionales y los extranjeros con tarjeta sanitaria europea.

Entendemos que todos los grupos estarán de acuerdo con esta iniciativa, porque las reivindicaciones no venían solamente de un gobierno de derechas, sino que también el gobierno del Botánico las realizó durante estos años.
Pero es que además en el año 2021 se aprobó por unanimidad en esta misma comisión de sanidad una iniciativa similar, pero para reclamar un fondo de cobertura sanitaria por los gastos ocasionados precisamente por los pacientes desplazados como consecuencia de la pandemia del covid-19, y aquí se votó por unanimidad.
Pues bien, lo reivindicó la señora Barceló, lo reivindicó el señor Mínguez, lo está reivindicando el señor Gómez y espero que lo reivindiquemos de manera unánime ahora todos nosotros en esta comisión, porque, si no, no entendería que sus consellers de Sanidad lo hayan estado reclamando durante todo este tiempo y ahora ustedes votaran en contra.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Senyora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Jo, en primer lloc, donar la benvinguda a ses senyories de Vox a l'estat de les autonomies, perquè per fi se n'adonen que estem ací per a vigilar el benestar dels valencians i valencianes, i fan en esta proposta una màxima de Compromís.
Nosaltres sempre hem mantingut que els diners valencià, a casa.
I ara, amb esta proposta, sembla que el partit de Vox vullga que els diners valencians vinguen a casa.
Enhorabona.

Però vagen vostés en compte que comences reclamant que paguen el que et deuen i acabes votant l'independentisme en les europees.
Tenga cuidado, ¿eh?

I com ha llegit vosté la seua proposta, que a mi la veritat m'havia deixat morta, jo vaig a incidir a vore si li trobe alguna explicació a això que diuen de «y tras la traición de Pedro Sánchez a los españoles -que no a las españolas- con su vergonzoso pacto de investidura con los catalanes, Mónica García, la actual ministra».
Jo m'he quedat morta, de veritat.

A vore, senyories, jo sé que el paper és molt sofrit, però imaginen vostés que jo li ficara en una proposta una cosa com «el PP que no tuvo presidente del gobierno porque no quiso, y eso que intento pactar con los vascos…», li pareixeria normal?
Li pareixeria normal que se ficaren eixes coses en una proposta de llei?
No sé, són coses que no van a cap lloc.
I, a més, les dos són falses: Feijóo sí que quiso ser presidente y no pudo, i Mónica García no és catalana.
No té res a vore.
És de Madrid fins a on jo sé.

I la veritat és que no crec que llija Camacuc en la intimitat, com diu el president Mazón que fa només per fastidiar-los a vostés, però jo el que venia era a donar-los la benvinguda al valencianisme, al progressisme, i li he dit que ningú fins ara en estes Corts havia anat tan lluny en l'«España nos roba», com vostés avui, la veritat.
Per això he decidit ajudar-los en una esmena.
Sí.
Això sí, caldria actualitzar-se una miqueta.
Jo crec que podem arribar a un acord, però caldria actualitzar-se.
L'única actualització que veig en la seua proposta és la de Mónica García com a ministra de Sanitat, i els recorde que no és catalana, i que sembla que s'han oblidat que allò del Foga va tindre uns canvis des que vosté va anomenar la llei, no?

Parlem que en el 2016 la ministra Darias, que vosté també nomena, va actualitzar l'ordre que vosté ja ha citat, que havia regulat el Foga i bàsicament va vindre a dir aixina «senzillet, senzillet», perquè tots m'entenguen, que entre les autonomies que es compensen, val?
«Senzillet».
I hi ha algunes percepcions que s'han mantingut com estaven, però el gruix al qual vosté s'està referint ha de ser complementat entre les autonomies.
Després es va aprovar l'article 3, que diu: «Criterios de compensación y distribución entre comunidades autónomas».
D'ahí, la nostra esmena.
I estem molt d'acord amb vostés.
Ja n'hi ha prou.
¡Se acabó!
Que ens paguen el que pertoque.

De fet, ja li dic que si vol podem acordar fins i tot com s'hauria de fer eixe pagament, ja que nosaltres, com vosté ha dit, som una autonomia tendent a rebre turisme, també turisme sanitari d'altres regions.
Però… vaja vosté en compte que tant d'exigir eixe turisme sanitari igual acaba demanant la taxa turística.
Jo de vosté m'ho pensaria molt, no?

I pel que fa al gruix també en què podríem gastar eixos diners, jo sí que… després que hagen oblidat, per fi, allò de «España es una y no cincuenta y una», que sempre diuen, mire, jo allò de la llista d'espera em pareixeria molt bé, la veritat, anar a estes coses que estan en llista d'espera, que la gent no té per què aguantar.
Però, mire, és que la llista d'espera…, el gobierno de Mazón, perquè a vostés no els nomenen mai, ens les ha amagades.
No tenim accés.
Aleshores, no sabem quina és la llista d'espera.
I ara, quan retoquen transparència, ni te cuento com quedarà la cosa.
Jo no tinc ni idea…, les llistes d'espera.

I si faig cas al que diuen vostés ací, és que no existix ni llista d'espera, per la qual cosa anem a algo molt més tangible.
I jo li propose que caldria prioritzar amb eixos diners la reversió, que, per cert, en la mateixa compareixença, la senyora Darias explicava que el tema de la compensació de les autonomies hauria de ser totalment…, el tema de la utilització de la gestió privada hauria de ser totalment extraordinari.
I el que tenim ací és un abús i venda de la sanitat pública valenciana a la privada, això sí, «fruto de la gestión negligente e interesada de los gobiernos anteriores al Botànic», com vostés diuen en la proposta.

Vosté demana també una targeta única sanitària.
Jo demane una única sanitat pública valenciana.
Mire com de lluny queden les expectatives.
Mentres vostés demanen que als SIP se'ls fique una bandereta d'Espanya, a totes llums, utilíssim, jo demane que cap valencià ni cap valenciana haja d'anar obligatòriament a la sanitat privada i puga gaudir de la sanitat pública.
O almenys, llibertat d'elecció.
Eixa que tant defensen, però que se'ls oblida i, per exemple, en sanitat no apliquen com tots i totes coneixem, perquè, senyoria, les persones abocades a Ribera Salud no tenen llibertat.
No hi ha llibertat, senyoria.
No poden elegir un servei públic sanitari en igualtat de condicions que la resta de valencians i valencianes.

Aixina que espere tinga a bé d'acceptar la nostra esmena i col·laborarem de bon grat en això de diners valencians a casa, que ja sap que a Compromís ahí ens tindrà sempre.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Té tres minuts per a acceptació o no de l'esmena la senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Evidentemente, no vamos a aceptar la enmienda del grupo Compromís.

Yo entiendo que ustedes estén dolidos, que después de que el señor Baldoví haya estado tantos años en el Congreso prometiendo que iba a conseguir cosas para Valencia, que iba a traer cosas a Valencia y después de haberse venido con las manos vacías sin hacer nada estén ustedes dolidos.
Yo lo entiendo, señora Àlvaro.
Es que es para que le duela, porque mientras uno vive a cuerpo de rey y no hace nada por su comunidad, ustedes estaban aquí…, bueno, dando el callo de vez en cuando, ¿eh?
, porque ahí teníamos a una secretaría autonómica de Sanidad que hacía cosas o no las hacía.

En cuanto a la sanidad privada, y ya paso a la enmienda directamente, le diré que ha sido el Botánico el que le ha hecho al agosto a la sanidad privada y, en todo caso, a Ribera Salud, señora Àlvaro.
Eso tendrán que hacérselo ver ustedes.

Respecto a publicar los datos de las comunidades autónomas y el resto de territorios europeos que están endeudados con el País Valencià.
Desconozco dónde se ubica geográficamente el País Valencià, pero diré que los que tienen con la Comunidad Valenciana a mí no me sirve de nada que se publiquen los datos de deuda de los ciudadanos de Murcia con la Comunidad Valenciana, porque lo que pretendemos con esta iniciativa es que el Gobierno de España realice, de una vez por todas, todas esas compensaciones de saldos positivos y saldos negativos, y sea el Gobierno de España, que es quien tiene ese dinero, quien se lo transfiera a la comunidad autónoma valenciana.

Exigir el pago de manera inmediata a las comunidades endeudadas.
No, mire, señora Àlvaro, es que el procedimiento de compensación desde el año 2013 está regulado por las leyes de presupuestos generales del estado.
Es decir, se compensan comunidades autónomas con saldos positivos en las liquidaciones conjuntas del FCS y del Foga, primero procediendo a descontar los importes correspondientes a los saldos negativos que se presentan a las comunidades autónomas a la facturación por el gasto real y, al final, los importes descontados se ingresan en una cuenta «extrapresupuestaria» del Gobierno de España, gestionada por el Ministerio de Sanidad, para su distribución entre las comunidades autónomas con saldos positivos.

Por lo tanto, desde la Comunidad Valenciana no le podemos pedir a Castilla-La Mancha que nos pague la deuda en concepto de desplazados manchegos porque resulta que esa deuda quien tiene que pagarla es el Gobierno de España y es el Ministerio de Sanidad quien desde cuenta extrapresupuestaria realiza eso.
(Veus)

Mire, me está diciendo que no el señor de Compromís.
Esto es una carta de respuesta de la señora Carolina Darias diciendo que son ellos quienes tienen que compensar, no las comunidades autónomas.
Pregúntele usted a la ministra.

Y en cuanto a destinar los dineros a reforzar el sistema público de salud, es lo que pedimos nosotros en nuestra iniciativa, pero, evidentemente, aquí usted me mete la coletilla de la reversión de los hospitales públicos, que no voy a pasar a explicar aquí, que ya hemos debatido en innumerables ocasiones y que el conseller ya se ha pronunciado al respecto.

Por lo tanto, no, no vamos a aceptar su enmienda a nuestra iniciativa y nosotros lo que queremos es una sanidad pública de calidad para todos los españoles por igual, sin que tengan que llamarse «desplazados» porque se muevan de una comunidad autónoma a otra.
Y por eso vamos a seguir pidiendo la tarjeta sanitaria única para que no nos llamemos «desplazados de una comunidad autónoma a otra».

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Tiene la palabra la señora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Doncs és una llàstima perquè havíem començat la comissió, que dirien vostés, a la nostra companya socialista que no eren «los del no por no», que éramos nosotros.
I jo vinc ací amb la tota la meua bona fe del món a fer-li una proposta… Sí, sí, como siempre, a fer-li una proposta i vostés me venen a parlar de quan Isaura Navarro era secretària autonòmica, que si Baldoví a Madrid… Escolte, vinguen a defensar-la, vinguen a defensar això que «España nos roba», que és el que han escrit en esta proposta, i ho han escrit vostés.
I ho han escrit vostés.
Jo ja li he llegit l'article número 3, quan se canvia la normativa.
I, a més, se canvia, vosté ho ha dit, en una llei de pressupostos, la del 2016, i a l'article número 3 diu: «Criterios de compensación y distribución entre comunidades autónomas».
És que més clar, aigua, senyora Vega.
Senyora…, de veritat.

I ja, per últim, que li estiga jo parlant de tot açò i que siga el no por el no, porque si Baldoví dijo no sé qué, que si Isaura Navarro diga no sé cuántos… és que vostés no tenen ningunes ganes de treballar.
Vostés han vingut ací a continuar amb el que estaven fent, que era nada, como siempre, i se'ls oferix una esmena totalment raonable i no tenen ni tan sols arguments per a dir que no, senyora Vega.
Que li hem llegit la llei!
Que li ho hem dit!
Que això no és com vosté se pensa ni com vosté creu que s'ha de reclamar al Gobierno de España!
Que jo encantada de reclamarle al Gobierno de España!
Sempre ho hem fet!
Sempre ha sigut just i lògic i des de Compromís hem reclamat a qui fera falta.
I, en estos moments, doncs tocarà reclamar a eixes comunitats, senyora Vega, per això li feia l'esmena.
Però, en fi.

És una llàstima que vosté no vullga adoptar la nostra esmena, que jo crec que millorava molt la seua proposta i que anava on tocava anar, que és a quite del deute.
I és una llàstima que no vullga parlar de la igualtat que tenen els valencians i valencianes a una sanitat pública, «porque ya se ha hablado muchísimas veces».
Escolte!
, és que ací hem vingut per a parlar muchísimas veces del mateix, si fa falta, sempre que siga beneficiós per als valencians i valencianes.

Jo no me canse de parlar del finançament perquè encara no el tinc, perquè encara no el tinc, i amb gent com vosté no vindrà mai, no vindrà mai, si tots pensen com vostés i rebutgen iniciatives que són per al benestar de tots i de totes.
Però, jo no me vaig a cansar, ni el meu grup parlamentari mai se va cansar de reclamar que valencians i valencianes volem una sanitat pública per a totes i tots igual.
Sí, senyora Vega, encara que no me mire a la cara, seguirem reclamant-lo.
Vosté estarà cansada de sentir-lo, però és la veritat.

La gent que està abocada a Ribera Salud sense llibertat d'elecció també es mereix una sanitat pública.
I, encara que no me mire, jo li ho continuaré dient.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Té la paraula el senyor Simó.

El senyor Simó Sancho:

Bé, la veritat és que dona igual del tema que parlem que és o «a ver Madrid qué hace», o «ustedes no lo hicieron», la oposición a Sánchez i la oposición al Botànic.
La veritat és que vostés de governar i utilitzar les competències pròpies, doncs, poca cosa.

Encara que, clar, veient la contrareforma que han presentat amb les cinc lleis «cranc», crangrejo; cangrejo perquè, clar, van cap enrere, perquè, no sé si ho saben, els carrancs viuen en les profunditats més fosques de la mar, i això és l'antesala del mar govern que van a utilitzar, perquè tenen uns ulls molt menudets que servixen per a tindre una mirada molt estreta, igual que eixes cinc lleis que han presentat, i perquè les pinces servixen més per a atacar que ara per a construir coses noves.

Jo crec que allò de Kennedy de «no te preguntes qué puede hacer por ti tu país, sino qué puedes hacer tú por tu país», doncs, vostés no ho volen aplicar massa.

No sorprenen les formes de Vox, sincerament.
Jo soc nou, ja ho saben, soc nou en aquest parlament, jo d'on venia enteníem que quan tu presentaves una iniciativa intentaves persuadir els altres grups perquè te la votaren a favor.
Jo el ritual de persuasió de Vox ficant «traición a los españoles», després ha dit «a todos los españoles», jo crec que lo de «todos» se li ha escapat perquè, evidentment, «todos los españoles» no ens sentim traïts; «vergonzoso pacto»; «gestión negligente».
Home!
, és una forma curiosa de persuadir.

Aleshores, és una pena perquè estan d'acord amb el fons de la reclamació del Foga, en estes formes, i en algunes coses que diuen que són falsedats i que tenen poc de rigor, i que li ho vaig a explicar, no li ho vaig a dir i ja està sinó que li ho vaig a explicar perquè crec que aquesta PNL té falsedats, té poc de rigor, doncs, és una pena perquè no l'anem a votar a favor, evidentment.
Ja li ha dit la companya de Compromís que bienvenidos a las autonomies.
És curiós que Vox tinga una reivindicació selectiva en eixe sentit.

I vosté diu que el govern del Botànic va parar de reivindicar el pagament del deute del Foga.
I això és fals.
Tots els consellers del govern del Botànic ho van reivindicar.

Mire, n'hi ha una resposta pública, val?
, al grup Popular, en 2022, que diu: «El Consell viene reclamando de manera continuada al Gobierno de España el reconocimiento de la deuda acumulada por el gasto sanitario en que han incurrido los desplazados de otras comunidades autónomas a nuestra comunitat en los últimos años».
Cada vegada que se'ls preguntava això als consellers ho deien, però és que, si no se fia, a la millor es pot fiar dels mitjans de comunicació, és una cosa que el Partit Popular últimament, sobretot el de Madrid, tampoc ho té massa clar, però, bé, i deia: «Octubre del 2022.
Sanidad reclama al gobierno 803 millones de euros por la atención sanitaria a pacientes de otras comunidades autónomas y colectivos extranjeros».
I pot trobar una d'estes cada any; cada any va a haver un document firmat pel conseller que estava, al ministre que estava, dient que reclamàvem el que ens pertocava, cada any, eh?
I vostés ací diuen, en la seua proposició, que «abandonó claramente el interés por reclamar dicha deuda».
Aleshores, tornen a mentir.

Así es muy difícil, ja ho vaig dir l'altre dia, así es muy difícil.
Haurem de tindre un mínim de rigor a l'hora de no mentir.

Nosaltres, els socialistes -i ja acabe, presidenta-, hem reclamat, reclamarem, seguirem reclamant el pagament del deute històric del Foga sempre, mane qui mane a Madrid, encara que, evidentment, els resultats no estan sent els que esperem.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Simó.

Senyora Vega.

La senyora Vega Campos:

Señor Simó, yo le pediría que me escuchara cuando hablo porque lo primero que he dicho es que lo reivindicó la señora Barceló, lo reivindicó el señor Mínguez, y lo reivindica ahora el señor Marciano Gómez.
Entonces, escúcheme cuando yo he hecho mi exposición de motivos porque no se ha enterado de lo que he dicho.

Abandonar el interés de reclamar la deuda, pero, por supuesto que sí, porque decir que reclamamos al gobierno central una deuda de 800 millones de euros no es poner interés en reclamar esa deuda.
Todos lo han pedido, pero ninguno de los consellers del Botánico, curiosamente, ha pintado nada en Madrid a la hora de reclamar esa deuda, nada.
A Pedro Sánchez le ha importado un pimiento que la señora Barceló y el señor Mínguez reclamaran la deuda de los desplazados.
Eso es lo que pintan ustedes, lo que pintan los socialistas valencianos en el gobierno de Pedro Sánchez, son un cero a la izquierda.

Y la respuesta a las diferentes comunicaciones, pues, oiga, sí, la señora Barceló pidió una reunión con la ministra Darias, y la ministra Darias, pues, oiga…, se lo pidió el 2 de agosto del 2021, y el 23 de agosto la ministra Darias le dio calabazas y le dijo que verdes las han segado porque lo que tenía el ministerio de sanidad con la Comunidad Valenciana, o el Gobierno de España, no era una deuda, sino que había que hacer una compensación, y que los cálculos que realizaba la Generalitat Valenciana no eran los correctos porque no estaban aplicando los índices correctos.
¡Oiga!
, pues, mire, la señora Barceló pintaba un pepino y medio en el ministerio de sanidad a la hora de reclamar la deuda de los desplazados de la Comunidad Valenciana.

Además, ustedes han estado desde el año 2018 en el Gobierno de España con Pedro Sánchez.
Hacía falta un desarrollo reglamentario, porque se lo dijo el Tribunal de Cuentas, del tema del Foga.
¿Qué han hecho ustedes hasta ahora?
¿Qué han hecho ustedes hasta ahora?
Porque han gobernado en varias comunidades autónomas, en bastantes durante este tiempo, y en el Gobierno de España a la vez.
Eso significa que a ustedes, los socialistas, la salud de los valencianos, y en general la de los españoles, no les importa, porque, si no, hubieran reclamado esas deudas en su momento para que se invirtieran en los servicios sanitarios y tener los servicios en unas condiciones óptimas.

Por otro lado, todavía se está esperando respuesta a aquella reunión que solicitó el señor Mínguez al ministerio de sanidad también para…, tengo que decir que el señor Mínguez por lo menos se esforzaba un poco más que la señora Barceló por la sanidad pública valenciana.

Y, bueno, oiga, mire, me alegra que ustedes reconozcan que hay una deuda sobre desplazados porque yo, una de las primeras preguntas parlamentarias que hice cuando llegué a este parlamento, a la señora Ana Barceló, fue respecto del turismo sanitario y lo que se adeudaba en turismo sanitario de extranjeros, pero también de desplazados nacionales.
¿Sabe lo que me contestó?
Que el Foga se pagaba y que la Generalitat estaba cobrando el Foga, pero resulta que se adeudan en torno a los mil millones de euros entre extranjeros y desplazados.
Es que la señora Barceló, cada vez que subía a la tribuna subía a mentir descaradamente, dijo: «También se paga el Foga, señora Vega -muy contundente-.
Los socialistas cumplimos.
»

Los socialistas no han cumplido nada y siguen sin pintar nada en el gobierno de Pedro Sánchez.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Vega.

Señor Simó.

El senyor Simó Sancho:

Bé, per aclarir, paràgraf quart, la línia quarta, exposición de motivos: «Ximo Puig abandonó claramente el interés legítimo…» Vull dir, és que no podem votar açò perquè és fals, directament és fals.

És que la seua PNL és un poco, y entiéndame, señora Vega, ¿eh?
, es arroz con cosas.
Això que fan els nous valencians que li fiquen coses a l'arròs i després diuen que és una paella, això és la seua intervenció.
Perquè en la part expositiva parlen del Foga, a més de criticar al malo de Sánchez, evidentment, però en la part propositiva apareixen les llistes d'espera, amagades pel senyor Gómez; les condicions laborals, parlen també de condicions laborals, que ja hem parlat abans del trilerismo; de la mobilitat obligada;, de com s'estan coronant; d'augmentar els planters com si fora fàcil, si ja ho hem parlant, augmentar els planters no és simplement ficar diners, ho hem parlant, és una cosa molt més complicada; i, evidentment, pum!
, de repente, la tarjeta sanitaria… Doncs, clar!
, a esta amanida nosaltres no li podem donar suport.

Dos coses.
Que cal una reglamentació del Foga, evidentment.
Mire, en 2015 el govern de Rajoy ho va intentar, va enviar a les comunitats autònomes, ja estava el Botànic en el govern, que digueren les opinions que tenien, li les vam donar, i la resposta del 2015 al 2018 va ser ¡nada!
La ministra Darias va llançar una llei d'equitat, no es va poder tirar endavant, i ara s'està reprenent.

I, de veritat, li dic que és una pena perquè ens pareix bé el fons, li ho dic de veritat, eh?
, que ens pareix bé el fons, però n'hi ha una altra cosa que crec que li ho he dit abans, i són eixes reivindicacions selectives, perquè vosaltres sou negacionistes també financerament en algunes coses, li ho dic de veritat, senyora Vega.
Nosaltres, i ara parlarem de si el Foga se pagava o no se pagava, perquè ahí n'hi ha una matís important, val?
Ara parlarem.

De la quita de la deuda valenciana histórica pel finançament, Vox què diu?
No.
Del objetivo de estabilidad, què diu PP i Vox?
No.
400 milions menys per a tots els valencians i les valencianes.
Això podria anar a les reversions, podria anar a intentar augmentar el planter, podria anar a millorar les condicions laborals dels professionals, però vostés a Madrid han votat que no.
Hi ha molt que reivindicar a Madrid, però les xifres el que diuen és que ha hagut un canvi substancial de Montoro a Montero, perquè la Comunitat Valenciana repara més diners que mai.

I els càlculs.
Nosaltres considerem que es deuen més de nou-cents milions d'euros.
Sap per què el ministeri considera que es deuen al voltant de cent milions d'euros?
Sap per què, senyora Vega?
Per un canvi de càlculs que va fer el senyor Montero, Montoro, perdó, Montoro, con o, del Partit Popular.
(Veus) No, no, no, Montoro, Montoro.
Per això… -presidenta, gracias-, el senyor Montoro va ser qui va canviar el criteri del Foga i per això n'hi ha una diferència, per això va perjudicar les comunitats que eren receptores de pacients, per això el senyor Montoro va perjudicar la Comunitat Valenciana.

La política de tierra quemada que estan fent ací i a Madrid contra Sánchez, de vegades, com és el cas, el que significa és perjudicar els valencians i les valencianes.
Estan a favor o en contra de la quita de la deuda?
Estan a favor o en contra de l'objectiu d'estabilitat?
Això és el que ens agradaria saber als socialistes avui també.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Simó.

Senyor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señora Vega, usted recordará, como yo, que allá por el año 2017 teníamos aquí una consellera, la consellera Carmen Montón, más conocida por plagiar sus tesis y estas cosas, que reclamaba, en el año 2017 reclamaba casi cuatrocientos millones de euros, lo que le cuesta la asistencia sanitaria a los turistas, 318 exactamente.
La señora Montón amenazó al gobierno, en aquel momento de Rajoy, que o pagaba esos 318 millones o nunca más participaría en ninguna comisión interterritorial de coordinación entre comunidades.
Esto fue en el año 2017, 318 millones.

A los meses, a la señora Montón la nombraron ministra, ministra, y este partido político, el Partido Popular reclamaba a la señora Montón, entonces no consellera, ya ministra, que pagara a la Comunidad Valenciana los 300 millones que ella misma había reclamado de atención a desplazados.
Lamentablemente, la señora Montón, por plagiar, duró cien días en el ministerio, no le dio tiempo a hacer mucho, tampoco a pagar a la Comunidad Valenciana los 300 millones que le debía al ministerio.

Y llegó el mes de septiembre del 2018 y la señora Barceló, ya entonces consellera, cuantifica y dice: «Montón sabe que 390 millones del estado le debe por los desplazados a la Comunidad Valenciana».
Y lo reclamaba la señora Barceló.

Y la única verdad que yo creo que ha dicho hoy el portavoz socialista ha sido que siempre se ha reclamado.
Y es cierto.
Con la boca pequeña, con la boca grande, de lado, de frente, se ha reclamado, sí.

La señora Barceló, en aquel momento, hablamos del 2018, septiembre del 2018, reclamaba 390 millones.
En agosto del 2021 Montón sigue reclamando, pero ya reclama 723, de 390 a 723.
Barceló sigue reclamando la deuda, nadie le hace caso a la señora Barceló.
Después de la presión de los grupos, del Partido Popular, en Las Cortes Valencianas, la señora Barceló le manda una carta a la señora ministra y le pide una reunión, una reunión el 1 de febrero del año 2022.
Esa reunión nunca se produjo.

También cayó lamentablemente la señora Barceló, quizá por mentir, y entonces le preguntamos al señor Mínguez si se había producido la reunión del 1 de febrero demandada por la señora Barceló, y el señor Mínguez nos dice que no, que nunca se produjo, pero que él en el mes de junio del 2022 iba a pedir otra reunión.
¿Qué pasó con esa reunión?
Que nunca se produjo.

Y a pesar del cambio del Foga, de que no podemos reclamarle al Gobierno de España, resulta que sale Aitana Mas y dice que se reclamen al Gobierno de España los 800 millones que… Pero no se le puede reclamar al Gobierno de España, pero Aitana Mas sí que se lo reclama como portavoz y vicepresidenta del gobierno.
¡Qué cosa tan curiosa!

Y la realidad es que hoy, hoy, el Gobierno de España le debe a la Comunidad Valenciana 926 millones de euros, es decir, 600 millones más que cuando entró Sánchez -termino, presidenta-, en seis años, en seis años, 600 millones.
Pedro Sánchez viene a la Comunidad Valenciana a ver conciertos, en su Falcon, nos torea, nos lleva p'allá, p'acá, (remors) pero nos debe 926 millones de euros.
Y a ver si Diana Morant ahora, nueva candidata socialista, pues para tecnología, para investigación, para complementar los sueldos de los profesionales, nos paga esos casi mil millones de euros que le debe el gobierno de Sánchez a la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Zaplana.

Passaríem a la votació de la Proposició no de llei sobre la reclamació al Govern d'Espanya del pagament del deute en concepte de desplaçats, presentada pel Grup Parlamentari Vox.
Vots a favor?
7 vots a favor.
Vots en contra?
6 vots en contra.
Quedaria aprovada.

Moltes gràcies, senyories, per la vostra assistència i fins la pròxima comissió.

Bon dia a tots.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 38 minuts)