Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Política
Lingüística realitzada el dia 2 d'abril de 2009.
Comença la reunió a les 16 hores i 36 minuts.
Presideix el
diputat senyor Juan Mariano Castejón Chaler.
Reunió
número 3.

Informe de la presidència de la comissió
sobre les memòries d'activitats de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua corresponents als exercicis 2006 i 2007 (RE
número 11.
508 i 27.
953)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Política Lingüística.
Com
és habitual en totes les comissions, la senyora secretària si
fa el favor de vore si tenim quòrum.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Primer punt de l'ordre del dia:
l'aprovació de l'acta de la sessió anterior.
Com
és habitual, la tenen als seus dossiers.
I, si no hi ha cap
al·legació, la donaríem per aprovada.
(Pausa) Bé, donem per
aprovada l'acta de la sessió anterior.

El senyor president:

En el segon punt de l'ordre del dia figura
l'informe de la presidència sobre les memòries
d'activitats de l'Acadèmia de la Llengua corresponent
als exercicis 2006 i 2007.

I, com en anys anteriors, la memòria -en
este cas de dos anys, 2006 i 2007- ja es va remetre als diferents
grups polítics, a les seues senyories.
La memòria que, com
tot el món sap, com és preceptiu, va estar elaborada per la
junta de govern de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, de la
mateixa manera que en els anys anteriors, com dia, es va remetre a Les
Corts, i per part, en este cas de la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua, es van fer les còpies i es va repartir a
cadascun dels grups polítics als representants de tots els grups
parlamentaris.

Simplement, per la meua part, recordar que la Llei
7/1998, de creació de l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua, disposa, concretament en l'article 19, que correspon al
president de l'Acadèmia -en este cas presidenta-
elevar anualment a les Corts Valencianes -lligo textualment- i
al president de la Generalitat valenciana, una memòria de les
activitats de la institució, ja que com diu l'article,
concretament el 7.
f,
ens diu clarament que serà competència de
l'Acadèmia Valenciana, elaborar i elevar al Consell de la
Generalitat i a les Corts Valencianes una memòria anual que, a
més de disposar les seues activitats durant l'exercici,
s'arrepleguen les observacions i consells pertinents per a
l'ús normal del valencià i en qualsevol de les seues
manifestacions.

Les memòries, els dos volums de les
memòries que tenen vostés, arrepleguen de forma, ja dia, molt
exhaustiva les activitats realitzades des de la junta de govern, amb tots
els acords del ple, fins a la darrera de les seues comissions, passant per
cadascuna de les seccions, tant de gramàtica, de lexicografia,
onomàstica, foment de l'ús del valencià,
assessorament lingüístic, publicacions, aplicacions, convenis,
fins i tot la darrera part de la memòria econòmica.
Avui, per
tant, donem compte dels anys 2006 i 2007.

De l'any 2006 sí que m'agradaria
destacar que este any va representar una major projecció a tots els
nivells per part de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, ja
que va augmentar, podem dir, el nombre d'exposicions, campanyes de
promoció de la lectura, conferències, cursos, seminaris,
jornades, etcètera, etcètera.
És a dir, és com
un nou impuls que se li va donar a l'acadèmia valenciana.
Després de l'aprovació en este any de la Gramàtica Normativa i del Diccionari Ortogràfic Valencià, en 2006 -estem parlant de la primera
memòria- es va difondre fonamentalment la labor
d'aquestes dos principals obres, una vegada publicades.

En el 2006 la col·laboració amb altres
institucions i, fonamentalment, amb les universitats públiques
valencianes, es va eixamplar d'una forma molt notable i
l'acadèmia valenciana va estar present, no només,
evidentment, en les universitats valencianes i espanyoles, sinó
inclús en les europees.

La celebració en l'any 2006 de
l'Escriptor de l'Any es va dedicar al filòleg Manuel
Sanchis Guarner.
Sens dubte, jo crec, a títol personal i a
títol del Grup Parlamentari Popular, que un merescut homenatge,
després de vint-i-cinc anys de la seu mort, fonamentalment per la
seua important contribució i compromís en favor del
valencià.

L'Acadèmia Valenciana de la Llengua
també va portar a terme l'any 2006 una aposta pel llibre en
valencià, col·laborant amb la difusió d'autors i
obres a través de campanyes realitzades per editorials i mitjans de
comunicació.
Així mateix, va organitzar dos jornades, la
primera titulada Propostes d'estil en l'àmbit de la
comunicació pública, i la segona dedicada a la
toponímia i antroponímia del Maestrat i dels Ports, que es va
celebrar a la comarca del Baix Maestrat, concretament a la localitat de
Sant Mateu, capital històrica del Maestrat.

El 2006 va ser l'any de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua per renovar els seus òrgans de
direcció, tant la junta de govern com les diferents seccions, i
això es va portar a terme transcorreguts els cinc primers anys
d'existència de la institució.
En este temps,
l'acadèmia valenciana ha realitzat un esforç per a
oferir un bon servici a la societat i convertir-se en una institució
de La Generalitat coneguda i valorada.

L'informe per a l'any 2007, com era el del
2006, també arreplega d'una forma detallada tota la seua
activitat.
La principal tasca jo diria que d'este any va ser
l'elaboració del Diccionari
Normatiu Valencià.
També la
commemoració del setanta-cinc aniversari de les Normes de
Castelló va resultar, evidentment, un altre dels esdeveniments
més destacats de 2007, perquè l'acadèmia va
tornar -podíem dir- a la capital de la Plana, on se va
celebrar, concretament a la Casa Matutano, un ple, al carrer dels
Cavallers, que, com recordaran, allí van ser signades les normes
ortogràfiques.
Mos porta bons records això.

Al mateix temps també es va decidir per
unanimitat de tots els acadèmics dedicar la figura de
l'Escriptor de l'Any 2007 a les personalitats que van fer
possible la concreció d'una normativa ortogràfica.
Com
sabran tots vostés, l'església de Sant Miquel va
acollir l'exposició commemorativa de les normes de
Castelló, que van coordinar com a comissaris acadèmics el
senyors.
.
.
, els acadèmics Josep Palomero i Lluís Messeguer.
L'exposició en una versió més reduïda va
recórrer nombroses localitats, tant en centres educatius de
primària com de secundària de tota la comunitat.

Durant este any 2007 també es va treballar amb
l'edició de nous vocabularis, cursos de valencià,
convenis amb les universitats valencianes, publicació de llibres.
I
també va tindre una presència destacada, tant en
esdeveniments culturals, internacionals, com en la Fira del Llibre de
Frankfurt, on es va presentar la versió a l'alemany de Tirant
lo Blanch.

L'acadèmia va continuar en estos anys
2006-2007, en els quals feren una recopilació del que són les
memòries presentades en estos anys, com ho està fent en
l'actualitat amb la tasca de ser una institució, no sols
normativa, sinó també activa des del vessant social,
perquè el valencià, la llengua valenciana, cada volta siga
una llengua més integrada en la vida de tots els ciutadans de la
nostra comunitat.

M'he permés una valoració,
més que una valoració, una recopilació de totes les
dades d'estos amplis dossiers que representen les memòries
tant de 2006-2007 que, com és preceptiu, ens va lliurar
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Pronunciament de la comissió sobre les
compareixences de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua per a informar sobre les actuacions que ha portat o està
portant endavant l'acadèmia perquè tant les
institucions públiques com les privades apliquen el contingut de la
Llei d'ús i ensenyament del valencià i n'atenguen
les recomanacions pel que fa a les publicacions i als escrits oficials amb
projecció social, i per a informar sobre les activitats, les
actuacions i les tasques que ha desenvolupat, desenvolupa i sobre les que
té programades l'entitat per a complir els objectius que en
motivaren la creació, sol·licitades pel Grup Parlamentari
Socialista (RE números 29.
666 i 29.
675)

El senyor president:

Per tant, una vegada donat compte de la
memòria, passem ja al tercer punt de l'ordre del dia, que
concretament diu: pronunciament de la comissió sobre la
compareixença de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua per a informar sobre les actuacions que ha portat o
està portant endavant l'acadèmia, perquè tant
les institucions públiques com les privades apliquen el contingut de
la Llei d'ús i ensenyament del valencià i
n'atenguen les recomanacions pel que fa a les publicacions i als
escrits oficials amb projecció social, sol·licitada pel Grup
Parlamentari Socialista.

Cal dir que abans hem pactat amb els grups
parlamentaris que, tant amb el punt número 3 com el punt
número 4 se procedirà al debat de forma agrupada, en canvi
que la votació la farem per separat.
Per tant, el quart punt seria:
pronunciament de la comissió sobre la compareixença de la
presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per a
informar sobre les activitats, les actuacions i les tasques que han
desenvolupat, desenvolupa i sobre les que té programades
l'entitat per a complir els objectius que en motivaren la
creació, sol·licitada també pel Grup Parlamentari
Socialista.

Per tant, la portaveu.
.
.
, vint minuts han quedat
pactats, vostés se repartixen el temps com vullguen.

Per tant, la representant, en este cas, la senyora
Crespo, del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, vaig a motivar el perquè
d'aquesta sol·licitud de compareixença de la presidenta
de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Partint que el valencià ha de ser una llengua
usada amb naturalitat, una llengua d'ús necessari i una
llengua a la qual se li reconega prestigi social en tots els àmbits,
continuem assistint massa sovint a incompliments de l'ús
normal i oficial per part de certes administracions públiques, una
d'elles és la Diputació d'Alacant.

El 29 de setembre de 2005 el president de la
Diputació d'Alacant, José Joaquín Ripoll, va fer
l'últim pas a la castellanització total d'aquesta
institució i va presentar el seu nou portal d'Internet
completament en castellà.
En l'antic portal, que fins 2005
funcionava, es podia triar entre castellà o valencià, i
així ho fan les altres dues diputacions, és a dir, la de
València i la de Castelló, respectant la Llei
d'ús i ensenyament del valencià, donant a triar
l'opció d'accés i navegació en la nostra
llengua.

Però el valencià ha desaparegut
totalment de la pàgina web de la Diputació d'Alacant,
fins i tot en la capçalera que en la versió anterior era
«Diputación de Alicante/Diputació
d'Alacant», i ara està sols en castellà.

Cal recordar també que el BOP d'Alacant
s'edita sols en castellà, així com molts rètols
i senyals de trànsit en carreteres de la província, o
pràcticament la majoria de cartells anunciadors d'obres
públiques de la diputació i, per suposat, el plenari.

Amb tots aquests exemples pretenc denunciar la
nul·la sensibilitat per part de la institució provincial
d'Alacant i, si vostés ho consideren, transmetre directament
aquests incompliments i altres a la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua.
Perquè si mirem la normativa i el nostre
Estatut, queda més que especificat el paper de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, creada pel govern
valencià per a vetllar sobre aquestes qüestions.

Senyories, si m'ho permeten, vaig a fer un
xicotet recorregut per les diferents lleis a fi de refrescar la
memòria de tots nosaltres, ja que la solució a tots aquests
incompliments bé donada per llei.

Atenent la Llei orgànica 5/1982, d'1 de
juliol, d'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, on
s'estableix en l'article 7 que els dos idiomes de la Comunitat
Valenciana són el valencià i el castellà, on
s'especifica que la Generalitat valenciana germanitzarà
l'ús normal i oficial de les dues llengües i
adoptarà les mesures necessàries per assegurar-ne el
coneixement.

També la Llei 4/1983, de 23 de novembre,
d'ús i ensenyament del valencià, que va suposar un
compromís, ara fa vint-i-cinc anys, per part de La Generalitat en
defensa del patrimoni cultural de la nostra comunitat autònoma i, de
forma especial, en la recuperació del valencià definit com a
llengua històrica i pròpia del nostre poble, una llei que
tracta de superar la relació de desigualtat existent entre les dues
llengües oficials de la Comunitat Valenciana, i disposa actuacions
necessàries per a impulsar l'ús del valencià en
diferents esferes de la societat, afavorint l'equiparació
efectiva i real entre el valencià i el castellà.
Afirma
també que el valencià és part substancial del
patrimoni cultural de tota la societat valenciana i, en
conseqüència, el govern valencià es considera
posseïdor de la capacitat necessària per a possibilitar que els
diferents sectors socials en tota la Comunitat Valenciana se senten
compromesos en el procés de recuperació de l'idioma.

Conscients que ha de ser així, el govern
valencià va delegar en el Consell Valencià de Cultura
l'elaboració d'un dictamen aprovat el 3 de juliol de
1998 sobre qüestions lingüístiques valencianes, del qual
és interessant, per l'assumpte que hui ens ocupa, destacar el
següent.

Amb la perspectiva de reforçar la nostra
autoestima com a valencians, d'afirmar i potenciar la nostra
personalitat diferenciada, ha arribat el moment, 1998, de consensuar,
primer, i aplicar, després, mesures i polítiques urgents per
a promocionar l'ús del valencià a tots els nivells.
Unes mesures per a traure el valencià de la situació marginal
en què es troba a l'esfera pública, per tal de donar-li
un futur real i digne, conjurant així el perill real d'una
desaparició a curt termini.

Entre les mesures que ja en 1998 el Consell de Cultura
Valenciana reclamava es trobaven les següents:

Una programació essencialment en
valencià de les televisions i ràdios públiques
valencianes, com a difusors culturals i instrument de formació de la
ciutadania.
I perquè l'esperit de la seua llei de
creació marca obligació en allò referent a la
promoció i protecció lingüística de la llengua
pròpia de la Comunitat Valenciana.

Una actitud exemplar de l'administració
valenciana en l'ús de la llengua, tant en el que fa
ressò a les compareixences públiques dels responsables
polítics, com per a la resta de les actuacions oficials, com puguen
ser publicacions, la publicitat o documentació administrativa.

En aquest cas, la Diputació d'Alacant,
una de les administracions públiques més significatives de la
província, any rere any incompleix sistemàticament la llei.

Per a la PP de la Diputació d'Alacant el
valencià no existeix, i per aquesta raó la cultura sols
s'expressa en castellà, sense importar-li res els
valencianoparlants i el respecte a una llei que ja té vint-i-cinc
anys.

Per aquesta raó vull expressar a la presidenta
de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua aquests fets greus que
ens priva d'un dret estatutari i constitucional, en no complir la
Diputació d'Alacant, una institució pública,
democràtica i valenciana, els manaments legals i vigents que
atorguen uns drets als ciutadans.

En cap moment el president de la diputació
compleix el precepte d'atorgar una protecció especial i
promoció del valencià.

Una de les raons per a demanar la compareixença
de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua
és perquè ella és la que ha de vetlar per
l'ús oficial del valencià en la Comunitat Valenciana i
també, de forma especial, en l'administració
pública, en institucions públiques.
Eleve una queixa, esta
presidenta, per la inapreciable i insuficient promoció i ús
de la llengua valenciana, que és oficial i pròpia de la
Comunitat Valenciana, al president de la Diputació d'Alacant,
a fi que tots els valencians guanyem en quotes de llibertat,
justícia i equitat lingüística.

L'altre àmbit on també es pot
veure una discriminació constant de la llengua és
l'eclesiàstic.
Ahí, ja en l'any 1998, el Consell
Valencià de Cultura els va fer una recomanació, una crida al
món eclesiàstic per tal que se sumara a l'impuls de la
valencianització.

Em consta que fins a hui, i malgrat les bones
intencions de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua, continua la falta de sensibilitat i indiferència que mostra
l'arquebisbat de València referent a l'edició de
texts litúrgics, catequètics i altres temes religiosos per
negar-se o donar llargues en constituir una comissió interdiocesana
perquè es pronuncie sobre les propostes fetes per
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, cosa que té
demanada des de l'any 2002 l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua.

És una pena que l'arquebisbat no haja
trobat temps ni sensibilitat per a considerar la proposta que li fa una
institució, que espere que la seua presidenta, si ve a aquesta
compareixença, ens puga explicar, per què, si no és
així, sols té una lectura: l'església ni vol ni
té ganes de contribuir en la normalització i ús de la
llengua pròpia de milers de catòlics valencianoparlants.

M'agradaria transmetre a la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (veus) que ja és hora
d'oblidar-se d'eixa comissió interdiocesana i actuar tal
com toca: exercint les seues funcions, vetlant per un ús normal de
la llengua, demanant publicacions en valencià de texts religiosos,
catequètics i litúrgics, ja que de segur molts
catòlics valencians li estaran agraïts, que defensen la seua
identitat catòlica i valenciana.

I respecte a la no-exigència del requisit
lingüístic, per part de les conselleries, en oposicions per
accedir a places de funcionari públic en les diferents
administracions públiques, és un fet que cada vegada
està més generalitzat.
Això també evidencia una
falta d'interés en fer que s'aplique l'ús
normal i oficial per part dels màxims responsables de La
Generalitat.
L'última dada és alarmant: La Generalitat
sols exigeix el coneixement de la llengua a l'1,2% dels funcionaris.

Per tant, demanar la compareixença de la
presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua,
també és per demanar-li que mostre el seu malestar pels atacs
constants a la llengua valenciana, que continua sent la germana pobra del
castellà a tots els efectes.

Demanar que actue perquè no és
acceptable que més del 60% dels valencians continuen tenint
dificultat a l'hora d'exercir un ús normal de la llengua
en la Comunitat Valenciana, ja siga en les relacions amb
l'administració, ajuntaments, diputacions, Generalitat,
universitats o inclús en les institucions de l'estat radicades
ací, a la terra, però també en pàgines web
oficials, en retolació de vies, edificis o en la toponímia.

Demanar que vigile de prop perquè el
valencià siga cada vegada menys una llengua discriminada,
perquè en la Comunitat Valenciana, els únics parlants que
tenen tots els drets preservats són els monolingües de parla
castellana.

És una autèntica pena que nosaltres, els
valencianoparlants, ens hàgem de preservar els nostres drets
lingüístics a través d'una llei d'ús
i normalització que, dic de pas, hui en dia és
l'única que dignifica el valencià.

I per a acabar, demanar a la senyora presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, -si ve- que
propose un pacte pel valencià, vista la situació actual, on
s'impliquen el Consell, les Corts Valencianes, les diputacions, els
ajuntaments i les associacions cíviques, per plasmar actuacions
urgents perquè el valencià puga sobreviure.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb la paraula, també, el Grup
Socialista.
En esta ocasió, per part de la diputada senyora Sol
Sorribes.

La senyora Sorribes Martínez:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, vaig a continuar una miqueta desenvolupant
alguns punts que ja ha tractat la meua companya.

La Llei 7/1998, de 16 de setembre, de creació
de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, diu en l'apartat
«ens de referència normativa» del seu preàmbul,
que «les seues decisions en la matèria siguen vinculants per a
les administracions públiques, el sistema educatiu, els mitjans
públics de comunicació i altres entitats o òrgans de
titularitat pública o que compten amb finançament
públic».

Els objectius que motivaren la creació de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, enunciats en el dictamen
sobre la llengua del Consell Valencià de Cultura, són el
reforçament de l'ensenyament en valencià i de
valencià en tots els seus nivells; la programació essencial
en valencià en la televisió i la ràdio
públiques valencianes; l'actitud exemplar de
l'administració valenciana en l'ús de la llengua,
tant pel que fa a les aparicions públiques dels responsables
polítics com a la resta d'actuacions oficials: publicacions,
publicitat, documentació, etcètera; la política
sistemàtica de promoció en l'ús del
valencià en el comerç i en la publicitat en particular, i en
general, en la vida econòmica.
Igualment, en la indústria
cultural: en el llibre, en la premsa, el teatre, etcètera,
etcètera, i la crida al món eclesiàstic perquè
se sume en el seu àmbit a este impuls de valencianització.

Però anem punt per punt, anem a pams.

El primer d'ells és el reforçament
de l'ensenyament en valencià.
Segons dades facilitades per la
unitat d'educació multilingüe de la Universitat
d'Alacant, a partir de les enquestes que es van realitzar als pares
durant el període de matriculació del curs 2008-2009, 92.
000
xiquets no tenen l'opció d'estudiar en valencià,
malgrat que hi ha un cert interés per part de les famílies
perquè aixina ho facen, perquè La Generalitat oferix una
oferta que creix molt lentament.

Enguany, este curs passat, sols dos centres de la
demarcació d'Alacant s'han incorporat en esta
província a programes educatius en valencià.

Segons la demanda, si s'augmentara el nombre de
centres en què l'ensenyament s'impartix en
valencià, sols en la ciutat d'Alacant, en la demarcació
d'Alacant, el percentatge de xiquets que rebrien les classes en
valencià passarien, en un període de quatre anys, del 15 al
30%.
Es duplicarien.
I totes eixes dades únicament referides a
l'escola pública, perquè a hores d'ara és
l'única que oferix la possibilitat d'estudiar en
valencià.

Què ha fet, què està fent,
què pensa fer l'Acadèmia Valenciana de la Llengua al
respecte?
Això és el que li demanem a la senyora presidenta,
l'honorable presidenta de l'acadèmia, que ens explique.

Segur que la presidenta de l'acadèmia,
que és filòloga, sabrà igual que jo que els programes
d'immersió lingüística aconseguixen que els
alumnes siguen capaços de parlar i escriure correctament en
valencià, en castellà i inclús en una tercera llengua,
cosa que sens dubte alegraria moltíssim el conseller
d'Educació.

Segurament, l'honorable presidenta, que
és docent, igual que jo, també estarà d'acord
que és necessària la catalogació
lingüística dels llocs de treball de secundària amb
l'exigència del requisit lingüístic com a
condició necessària per a accedir a la docència en
centres públics, tal com demana l'article 23 de la llei
d'ús i ensenyament.

Què ha fet, què està fent,
què pensa fer l'Acadèmia Valenciana de la Llengua en
este aspecte és el que ens ha d'explicar l'honorable
presidenta.

Respecte a la programació, el segon punt seria
la programació en valencià de la televisió i la
ràdio públiques valencianes.
Hi ha una auditoria signada per
Ernst & Young sobre l'ens públic Radiotelevisió
Valenciana i les seues societats dependents, realitzada sobre dades de
l'exercici 2006, que entre els seus objectius estratègics
marcats assenyala que l'ens públic ha de ser un instrument
fonament al servei de la nostra llengua per a promocionar-la, protegir-la i
fomentar la seua utilització i, per acomplir este objectiu, informa
que les accions a desenrotllar són l'augment de les hores
totals d'emissió en valencià.

Segons este informe, els continguts en valencià
van perdre en 2006 un 13% d'hores d'emissió, mentre que
les emeses en castellà havien augmentat un 14% respecte a
l'any anterior.

Si bé és cert que les emissions en
valencià suposaven un 49% sobre el total d'hores emeses, no ho
és menys que pràcticament totes elles ho són en Punt
Dos, la qual cosa ens porta a deduir que eixes 549 hores que es van perdre
en 2006 respecte a 2005, ho han fet totes elles en Canal 9 i no en Punt
Dos, un canal que té qualitat, però que sols té un 2%
d'audiència.

Respecte a l'actitud exemplar de
l'administració valenciana en l'ús de la llengua,
com la meua companya ja ha parlat d'algunes coses, jo em
referiré a les queixes, a l'informe de la sindicatura de
greuges.

Un 5,17% de les queixes formulades a la sindicatura de
greuges ho són pel tema del valencià, per ciutadans que han
vist vulnerats els seus drets lingüístics davant
l'administració pública valenciana, tant
autonòmica com local.

En molts casos, es demana -com els deia la meua
companya- l'existència d'una web que permeta
accedir als continguts, tant en castellà com en valencià, que
puga ser visitada en les dues llengües cooficials, em referisc; en
altres, relació entre usuari i administracions sobre
retolació dels serveis públics; i, en alguns casos puntuals,
sols en casos puntuals, afortunadament, l'actitud negativa envers els
ciutadans que tenen algunes persones que treballen en llocs públics,
en la seua relació diària amb els usuaris.

Una cosa que ens arriba de més prop és
un estudi realitzat per.
.
.
un estudi estadístic de Martí
Casanova sobre el comportament lingüístic dels diputats en les
seues intervencions, en ple i en comissions, en el període
2003-2007, esta legislatura anterior.
Este estudi revela que 47 van parlar
sempre en valencià, -perdó- sempre en
castellà -més voldria-; 28 sempre en
valencià; 8 preferentment en castellà, però
també en valencià; i 6 preferentment en valencià,
però també en castellà.
Esta és una cosa que
ens afecta i que estaria bé que la reflexionàrem.

Què ha fet, què està fent, quina
idea porta al respecte l'Acadèmia Valenciana de la Llengua?
Doncs ens agradaria molt que ens ho explicara l'honorable presidenta.

Què pensa l'acadèmia sobre
l'aplicació de polítiques coordinades amb les
administracions publiques per aconseguir l'equilingüisme,
és a dir, garantir l'ús del valencià en totes
les activitats oficials i, sobretot, en les relacions escrites i orals amb
els ciutadans, fent especial incidència en
l'administració de justícia, tema de què hi
hauria molt a parlar.

Un quart apartat seria la política
sistemàtica de promoció en l'ús del
valencià en el comerç, la publicitat i, en particular, en la
vida econòmica.

Un altre informe del SIES, el Servei
d'Investigació i Estudis Sociològics, que va des de
1985 a 2005 -vint anys-, així com els dos llibres blancs
que ha publicat fins ara l'Acadèmia Valenciana de la Llengua,
coincidixen que malgrat que augmenta la competència escrita i es
manté la comprensió, gràcies sobretot a
l'ensenyament -cal dir-ho-, es nota una davallada
important en la parla, en definitiva, en l'ús social.

Estos informes destaquen la pèrdua de vitalitat
del valencià i plantegen la necessitat d'aplicar actuacions
urgents.
En este sentit, cal assenyalar que encara no s'han aplicat
algunes disposicions de la llei d'ús i ensenyament i
això no ho dic jo.
Això ho diu la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua en la seua reunió
de 26 de juny de 2007.

Què ha fet, què està fent,
què pensa fer l'Acadèmia Valenciana de la Llengua al
respecte per tal de reforçar la promoció continuada del
valencià en les activitats econòmiques, comercials, en les
d'oci, en les d'esport?
Això és el que volem que
ens explique la presidenta.

Igualment, podem dir el mateix en la indústria
cultural, tant el llibre com premsa, teatre, cinema, etcètera.
Impulsar l'ús del valencià a les indústries
culturals o socials que tenen la llengua com a vehicle
d'expressió, així com el compromís que obliga al
govern valencià a desplegar reglamentàriament la llei
d'ús en aquests àmbits, que encara no s'ha fet,
amb especial incidència en els mitjans de comunicació i les
noves tecnologies.

Què ha fet, què està fent,
què pensa fer l'Acadèmia Valenciana de la Llengua al
respecte?
Això és el que volem que ens explique
l'honorable presidenta.

Respecta a la crida al món eclesiàstic
perquè se sume en el seu àmbit, crec que ja està
suficientment tractat per la meua companya, per la qual cosa ho obviarem.

La situació sociolingüística
descrita es troba molt lluny d'avalar l'optimisme que
se'ns vol transmetre des d'instàncies oficials.
Més bé caldria interpretar-la com un clar indici del
fracàs de les polítiques lingüístiques seguides
des de La Generalitat, cenyides fins ara de manera gairebé exclusiva
al terreny educatiu i a la propaganda de tipus genèric.

Pensem, creem que la creació de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua no ha canviat la realitat.
El valencià continua sent, per desgràcia, una llengua sense
prestigi.
Ha augmentat inclús el desequilibri que caracteritza la
relació entre el valencià i el castellà, i el
monolingüisme en castellà guanya terreny i continuarà
així gràcies a que el Partit Popular seguirà impulsant
un bilingüisme sense imposicions.

A partir d'ací, és fàcil
arribar a deduir que el valencià passarà a ser una llengua
subsidiària, un instrument de comunicació residual.

I tot este panorama no és gens afalagador,
però podria millorar-se en gran mesura si s'aplicara, com ja
vaig dir en una altre intervenció, el pacte pel valencià, un
acord que donava vida.
.
.
el que va donar vida a la mateixa acadèmia
de la llengua; un acord que, en el seu moment, obria un nou camí i
que, en ser consensuat, ajudava a tancar les ferides d'un conflicte
lingüístic que ja durava diverses dècades.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies al Grup Socialista.

Ara, per a la presa de posició, per un
període màxim de cinc minuts, té la paraula la
representant dels no adscrits, la diputada senyora Marina Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Des d'Esquerra Unida considerem absolutament
imprescindible que comparega la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua i que, a més, comparega en aquesta
Comissió de Política Lingüística, que és
una comissió que de manera totalment premeditada, des de la Mesa de
Les Corts, se l'ha buidat de contingut.
De fet, em sembla que aquesta
legislatura només es va reunir per a la seua constitució i,
la legislatura passada, doncs, alguna cosa pareguda, i no perquè no
hi hagen punts a tractar en aquesta comissió, sinó
perquè habitualment els punts que s'haurien de tractar en
aquesta comissió es deriven a altres comissions per a impedir que
funcione la comissió on es parla de la nostra llengua.

Volem que la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua informe de si s'estan respectant les normes
a les institucions públiques, a les diputacions, als ajuntaments,
etcètera, perquè si a la resta d'organismes o
institucions passa com a les Corts Valencianes, doncs, anem apanyats.
I
sembla, pel que ha dit la diputada del Partit Socialista, hi ha
institucions on encara les coses estan pitjor, com a la Diputació
d'Alacant.

A mi m'agradaria posar alguns exemples del que
passa a aquesta casa, a les Corts Valencianes, i de les quals estem segurs
que no són responsabilitat dels treballadors i treballadores de Les
Corts, que són uns magnífics professionals, sinó que
són directrius polítiques.
Per exemple, al Diari de Sessions de les Corts
Valencianes moltes voltes es transcriu tal com parlem els diputats i
diputades, és a dir, amb faltes ortogràfiques, cosa que jo
estic convençuda que al parlament de l'estat espanyol quan se
transcriu a un que parla en andalús, la transcripció no es fa
fonètica, sinó que se respecta la normativa de la llengua
castellana.
Ací, a Les Corts, això no està passant.
De
fet, jo m'he trobat intervencions meues on n'hi han escrites
paraules malament perquè se transcriu tal com es parla, cosa que no
passa en la resta de llocs.
Fins i tot, en les Corts Valencianes, el Partit
Popular ha arribat a presentar una esmena a un projecte de llei en
què es demanava substituir la paraula amb per ab,
que és un arcaisme, perquè no s'estan respectant les
normes de la parla valenciana.
O, per exemple, n'hi han molts
consellers que les respostes que ens donen a les preguntes escrites ens les
donen només en castellà.

Jo crec que la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua es deu pronunciar sobre aquestes pràctiques
i deu vindre a la Comissió de Política
Lingüística a explicar quines actuacions pensen fer des de
l'acadèmia per acabar amb aquestes actituds que,
únicament, el que volen fer és atacar la nostra llengua.
I,
al final, aquestos atacs a la nostra llengua i la constant polèmica
sobre esta, posant, per exemple, en dubte, la unitat de la llengua, el que
fa és propiciar el seu desús perquè la gent acaba per
no parlar-la perquè és una llengua en constant
polèmica.

Per a nosaltres és indignant que des de les
Corts Valencianes es maltracte la nostra llengua, quan deuríem ser
els primers en donar exemple i utilitzar el valencià d'una
manera normalitzada.

Pensem que la presidenta de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua també ha de comparéixer en aquesta
comissió per a explicar què pensa fer en relació a la
minva de programes en valencià en Radiotelevisió Valenciana,
o què pensa fer quan tenim un alt percentatge d'alumnes que
volen estudiar en valencià però no poden per falta
d'oferta.

Des d'Esquerra Unida pensem que hi ha motius de
sobra perquè la presidenta de l'Acadèmia Valenciana de
la Llengua vinga a aquesta comissió a explicar, a dir què
pensa fer i com pensa actuar en relació a totes aquestes coses.
I, a
més, pensem que la compareixença de la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, com tantes altres
compareixences que hem demanant en moltes comissions de Les Corts,
també és una qüestió de salut democràtica.
I la dinàmica del Partit Popular de no permetre que mai compareguen
persones que no formen part del Consell és una qüestió
que va minvant poc a poc la democràcia en el País
Valencià, que va posant entrebancs al treball de
l'oposició i que, al final, el que fa és que cada volta
la participació i la democràcia siga menor en aquesta cambra.

Per això, jo el que demane al Partit Popular
és que recapacite i que permeta que la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua vinga ací a
explicar la seua feina, que si el Partit Popular pensa què
s'ha fet bé de la feina, no entenc per què no volen que
vinga a explicar-ho, i, sobretot, que vinga a explicar què pensa fer
en relació amb l'ús de la llengua valenciana en les
Corts Valencianes, però també en les diputacions
d'Alacant, Castelló i València o en la resta
d'ajuntaments.

Esperem que el vot del Partit Popular siga favorable i
puguem tindre ací la presidenta de l'acadèmia
perquè ens compte i perquè ens parle de totes aquestes coses.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies al grup de no adscrits.

També per a la presa de posició,
té la paraula l'il·lustre diputat, Josep Maria
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

En principi, he de manifestar el meu recolzament a la
compareixença de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua.
I intentaré fer el raonament acuradament, en el
sentit de no fugir, de no desviar-me d'allò que són
competències de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua,
perquè el problema que tenim és que les competències
lingüístiques les tenim repartides entre l'entitat
normativa, que és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua,
que té altres competències, a més de les normatives,
amb la Conselleria de Cultura, i també amb la Conselleria
d'Educació.
I el que passa és com la dita aquella de
casa de tots, casa sense agranar, no?
Un poquet la problemàtica que
hi ha és eixa.

Jo intentaré cenyir-me -no sé si
ho aconseguiré, (remors) indubtablement que vaig a provar-ho, per això estem
ací- a allò que crec que sí que podia ser
interessant.
En principi, perquè, jo, si vinguera la presidenta,
començaria felicitant-la.
I començaria felicitant-la, per
exemple, perquè la nova política de publicacions és
una política que té un nivell de qualitat molt acceptable i
d'utilitat dels títols publicats en col·leccions, per
exemple, com «Recerca».
I pensem i li demanaríem que
aprofundira encara més en aquesta línia de publicació
de materials i que se n'anara no només a materials impresos,
sinó també a materials audiovisuals i multimèdia fets
amb la seriositat que s'ha fet aquesta col·lecció.
Però, també li preguntaríem per altres coses.

I com dia, sense intentar anar-me'n del que
són les seues competències, li preguntaríem pel grau
de compliment del dictamen sobre els principis i criteris per a la defensa
de la denominació i l'entitat del valencià.
Estic
parlant d'allò que es va publicar al DOGV, al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.
983,
de 12 de abril de 2005, i, en particular, allò que s'anomena
«el model de llengua convergent basat en formes clàssiques
integradores».

Li preguntaria també per la possible
cooperació amb altres entitats normatives del nostre àmbit
lingüístic, ja que també crec que això.
.
.
,
crec no, sabem que l'acadèmia ha sigut molt clara en el
concepte territorial de llengua i en la diversitat de parlar el
valencià, o, com diuen en altres llocs, el català, que
és la mateixa llengua, i, per tant,  volíem preguntar-li
quina intenció.
.
.
, perquè ahí cal repassar els
conceptes que s'expressen en el DOGV -que jo ahí he
parlat-, i per això faig referència a allò que
ha dit l'acadèmia.

Cal preguntar-li sobre l'aplicació
pràctica dels treballs que ha realitzat l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua, i, en concret -ja s'ha
apuntat-, pels textos religiosos adaptats per la comissió
corresponent, ja que, segons pareix, l'església no està
complint amb els compromisos adquirits i des de La Generalitat tampoc
s'està fent res.
Li preguntaríem si coneixen
l'aplicació, ja que no són ells qui per a establir
altres.
.
.
, però sí que ells coneixen l'aplicació
i que informaren al respecte.

Li preguntaria també sobre com ha
contribuït a l'extensió efectiva de l'ús del
valencià i a la qualitat d'aquest valencià per part del
conjunt de l'administració de La Generalitat.
Demanem
informes.
Pareix que, lluny d'haver augmentat, eixe ús ha
retrocedit.

Li preguntaríem també per l'estat
de l'ús social en diferents àmbits, que ja en el seu
moment vam fer un estudi anomenat el Llibre
blanc de l'ús del valencià,
i li proposaríem -i tant si se fa o no se fa, ja avance que ho
proposarem- la creació d'un sistema d'indicadors
permanents perquè de manera periòdica s'avalue
l'ús social en els diferents àmbits
-l'ús social, lògicament, del
valencià-, en els diferents àmbits que existixen.

Li preguntaríem sobre l'efectivitat dels
vocabularis que hem vist ahí en els informes presentats que
s'han fet, la distribució, l'ús que s'ha
fet posteriorment d'ells.

I com dia -li reitere- tenim una
distribució de funcions confusa, però en la promoció
de l'ús -com dia- són
l'acadèmia valenciana i, almenys, dues conselleries -jo
pense que per extensió a totes-, les que tenen responsabilitat
directa, les que publiquen ajudes, i això produïx una
fragmentació.
I, per tant, veiem en els informes que hi ha moltes
ajudes, però que a la millor una ajuda per a promoure una
publicació, doncs, és una ajuda de mil euros, la qual cosa
vol dir que eixa fragmentació està bé que arribe,
però, potser, eixa fragmentació fa que siga poc eficaç
a l'hora de l'expansió d'allò que siguen
publicacions en valencià.

En tot cas, parlaríem i li demanaríem el
paréixer sobre si hi ha incompliment o no de les obligacions de
l'administració en l'ús del valencià.
S'han citat alguns exemples, sobre els que no insistiré,
però, per exemple, en el cas de la Diputació de
Castelló, quan regula una normativa per a la publicació del
butlletí oficial de la província, que grava la
publicació en valencià econòmicament i li posa
problemes, facilitant el que és contra llei: la publicació
únicament en castellà.

Incompliments i si les emissores de ràdio i
televisió, a les quals s'han adjudicat les
freqüències, estan complint amb el tant per cent de
programació en valencià.
Li parle d'informes, que
és el que li correspondria, no d'altra cosa.
Parle de demanar
informes de situacions, si això s'està complint o no,
sobre si la situació en l'educació és real,
allò que estem denunciant o no, que és que hi ha una diferent
oferta quantitativa de matrícula en valencià entre els
col·legis públics i els privats concertats.
No vull parlar
dels altres.
No vull parlar, simplement, perquè són privats i
tenen el seu currículum específic i s'ha acabat.
Però, sí entre els privats concertats i els públics.
O
si hi ha o existix una diferència que impossibilite en algun punt
l'ensenyament en valencià dins de tota l'escala
d'ensenyament.
Vull dir, si està al mateix nivell en
l'Educació Infantil i Primària, en les ensenyances
mitjanes o en la universitat.
Si una persona que arriba a la universitat,
havent fent l'ensenyament en valencià fins a les mitjanes,
té la seguretat de poder seguir estudiant en valencià, ja que
amb les mitjanes s'assegura, lògicament, el domini de dues
llengües.
Però, ahí està l'aspecte de
voluntat de seguir els estudis d'una manera o d'altra.

S'ha citat -i no vull deixar-ho de citar
per la importància- el tema de al catalogació de llocs
de treball, sobretot els educatius, però també tots aquells
de l'administració que tenen contacte directe amb el
públic, del reconeixement de la titulació de Filologia
Catalana, ja refermat pels tribunals, i de la qual cosa fa cas omís
La Generalitat.
Bé, totes estes coses.

Vull dir, tot açò és el que jo li
preguntaria o li proposaria, preguntaria o proposaria que s'informara
des de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per tal de fer un
dibuix exacte de com està el valencià sense que
ningú.
.
.
I jo li demane que l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua, per allò de dir: «si ho fa el Bloc, té
una tendència determinada i una postura política determinada;
si ho fa el PSOE, en tindrà una altra amb matisos; i, s'ho fa
el Partit Popular, en tindrà.
.
.
».
Per tant, pense que la
que pot garantir, en este moment és l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua, la que pot garantir l'exactitud dels
termes.

Això és el que li demanem.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Ara, té la paraula, la portaveu del Grup
Popular, la il·lustre diputada, la senyora Àngela
Barceló, per un temps màxim de 10 minuts.

Endavant.

La senyora Barceló Martorell:

Gràcies, senyor president.

Senyories, el nostre pronunciament sobre la
compareixença de la presidenta de l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua per a informar sobre les actuacions que ha portat o
està portant endavant l'acadèmia, i respecte a la
informació sobre les activitats i treballs desenrotllats o que estan
desenrotllant, és que esta comissió no ho considera
necessari.

Cal recordar-los que la Llei 77/1998, de
creació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, disposa
a l'article 7 f, que «serà
competència de l'acadèmia elaborar i elevar al Consell
de La Generalitat i a les Corts Valencianes una memòria anual
-com esta que ací tenim- en la qual a més
d'exposar les seues activitats durant l'exercici,
s'arrepleguen les observacions i els consells pertinents per a
l'ús normalitzat del valencià i de la llengua
valenciana en qualsevol de les seues manifestacions».

Esta mateixa llei concreta a l'article 19 que
«correspon a la presidència de l'acadèmia
presentar anualment a les Corts Valencianes i a la Presidència de la
Generalitat valenciana una memòria per les activitats de la
institució».
I no solament això, també diu a
l'article 32 del mateix reglament que «la junta de govern
serà l'encarregada de fer eixe projecte de la memòria
anual de la institució».
És, en esta memòria
remesa a Les Corts per la presidenta de l'acadèmia, on
s'arreplega la informació per la qual s'interessen les
sol·licituds de compareixença formulades pel Grup Socialista
i proposades a esta Comissió de Política
Lingüística.

Però dels articles esmentats anteriorment no es
desprén que la presidenta de l'acadèmia haja de
comparéixer a presentar la memòria que, per altra banda,
vullc recordar-los que tenen a la seua disposició, ja que tant la
llei com el reglament de l'acadèmia fan referència
únicament a l'obligació de la institució.
.
.
que
la institució té l'obligació de presentar-la
anualment.

Resulta significatiu, per tant, que al primer punt de
l'ordre del dia de la comissió figure expressament
l'informe de la presidència de la comissió sobre la
memòria d'activitats de l'acadèmia a
l'exercici del 2007, cosa que fa més contundent la nostra
postura al respecte, ja que la memòria es remet a Les Corts per al
coneiximent dels grups parlamentaris, no necessàriament
perquè comparega.
.
.
perquè comparega posteriorment la
presidenta de l'acadèmia.

I contestant al punt número 4, volem afegir que
no considerem tampoc necessària la compareixença de la
presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per aclarir
les actuacions i decisions, ja que són de caràcter
públic, i l'aplicació de la Llei d'ús i
ensenyament del valencià està complint-se i, a més, no
és de la seua competència fer el seguiment del seu
compliment.

Però, a més, encara va més llunt,
perquè en esta memòria proposa i defensa les mesures
pertinents per a garantir l'ús normal del valencià en
tots els àmbits, difondre les observacions i els consells pertinents
referents a l'ús del valencià i promoure iniciatives
per a recuperar-ne l'ús en tots els sentits.
I per a tal cosa
ja existix, a banda de les activitats de suport a la promoció de
l'ús del valencià, un observatori permanent de la
llengua que és l'encarregat de fer el seguiment del compliment
dels drets lingüístics, sobretot en el camp de les
administracions públiques.

Mosatros el que hem de fer és defensar la
llengua valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a la portaveu del Grup Popular,
senyora Ángela Barceló.

Si algun grup vol demanar el torn de rèplica.

Per part del Grup Socialista.

La senyora Sorribes Martínez:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Una cosa se m'havia oblidat abans.
El senyor
president havia dit que l'acadèmia va retre un homenatge al
senyor Manuel Sanchis Guarner i que el PP pensava que era un homenatge molt
merescut.
Li he de dir que Grup Parlamentari Socialista se suma a eixa
percepció que és un homenatge més que merescut.

Bé, abans que res, donar-los les gràcies
als dos grups parlamentaris que han dit que ens recolzaran, un d'ells
sense vot, però bé, el seu recolzament moral és
important.
I respecte al Partit Popular, doncs bé.
.
.
¿és la seua decisió?
, ¿no?
Bé.

Segons el decret de creació.
.
.
perdó, el
reglament de l'acadèmia, la definició del que és
l'acadèmia, es diu que «és una institució
de caràcter públic de la Generalitat valenciana que gaudix de
personalitat jurídica pròpia, exercix les seues funcions
d'autonomia orgànica, funcional i pressupostària per a
garantir la seua objectivitat i independència.
» No ho posem en
dubte.
No ho posem en dubte.

No cridem a la presidenta per a renyir-la, no?
Abans
al contrari.
En vista de les múltiples activitats que patrocina o
organitza, segons ens ha llegit el senyor president i que se desprenen de
la memòria de 2006 i 2007, i per una execució
pressupostària lloable, ajustada a allò que diuen,
l'única cosa que podíem fer és felicitar-la, en
eixe sentit.
¿Que teníem moltes preguntes que ella ens les
podria resoldre?
Per descomptat que sí.
Però estic segura
-com ha dit el senyor Pañella ja i jo el reforce- que
s'emportaria el nostre aplaudiment en moltes de les coses que
està fent, perquè estan treballant, i en moltes coses estan
treballant bé.

Això no vol dir que no ens queden dubtes,
és per això que vullguem que vinga.
Per això jo em
preguntava que no sé.
.
.
a mi en vista d'estes lloances, que
estic segura que tots li donaríem, ¿no creuen vostés
que és més normal -entre cometes- que siga la
pròpia presidenta de l'acadèmia valenciana, quant a la
seua autonomia orgànica, funcional i pressupostària, que
fóra ella qui demanara comparéixer per a explicar què
és el que estan fent?

Jo trobe molt més normal això que que
hàgem de ser mosatros els que demanem que vinga.
No anem a
estirar-li les orelles, ni molt menys; al contrari, anem a reforçar
el seu paper, anem a reforçar el seu treball.
Però bé,
ja que ella no ho ha fet mai, doncs ho fem mosatros.

I tot i que la senyora Barceló ja ha anunciat
el seu vot en contra, doncs bé, vaig a demanar-li que recapacite,
-optimista jo, ja ho sé- que recapacite i que se sume a
esta petició dels altres grups per a poder comptar ací amb la
presència de l'honorable presidenta de
l'acadèmia.

La senyora Crespo Domínguez:

Jo lamente que vostés no ho entenguen
així.
.
.
(veus)
-¿puc parlar?
¿sí?
- (veus), que la presidenta vinga
ací a explicar-mos el treball que està fent, perquè jo
crec que la presidenta i, sobretot, l'Acadèmia Valenciana de
la Llengua té encomanada la defensa de la llengua i és la que
deu cridar l'atenció sobre l'ús del
valencià, cada vegada menor en les diferents institucions.

I si he demanat que comparega la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua és perquè
estic convençuda que allò que jo vos he contat sobre els
incompliments diaris de la llei d'ús i ensenyament que fa la
Diputació d'Alacant, doncs la presidenta ho haguera pogut
corroborar i, com a representant oficial de l'acadèmia,
demanar un compliment del que diu la Llei 4/1983, de 23 de novembre,
recordant a la Diputació d'Alacant que atorgue la
protecció i el respecte a la recuperació del valencià.

És un error que vostés es neguen que
vinga ací a comparéixer la presidenta de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, no sols a explicar quines
són les seues relacions i recomanacions en qüestions com les
que jo he exposat abans, sinó també com a persona que ha de
vetlar perquè el valencià siga una llengua integrada en la
vida de tots els valencians.

Jo crec que he deixat prou clar que no venia
ací a fer cap manipulació política del
valencià, sinó que realment el que em preocupa és
l'ús que està fent-se del valencià cada volta
menor en totes les institucions.
Jo sí que els demanaria que
recapacitaren la seua decisió, senyors del PP, i que
mostràrem tots ací una responsabilitat, perquè crec
que la responsabilitat és de tots, seua i de nosaltres.

I els demanaria que recolzaren la meua iniciativa,
perquè és una forma de mostrar que tots estem preocupats i
posar de manifest els incompliments de l'esperit dels texts
fundacionals com són les lleis que he anomenat abans, perquè
mentres no canvien, són les lleis que estan vigents, ens agrade o
no.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a la senyora Vicenta Crespo i
Marisol Sorribes.

I, ara ja, debatut de forma conjunta, el que sí
que anem a procedir és a, de forma separada, punt 3 i punt 4, a la
seua votació.

Per tant, anem a procedir a la votació del punt
3, el que fa referència al pronunciament de la comissió sobre
la compareixença en el cas concret perquè done compte del
contingut de la Llei d'ús i ensenyament del valencià i
atenent les recomanacions pel que fa a les publicacions i als escrits
oficials amb projecció social, sol·licitada pel Grup
Parlamentari Socialista.
Per tant, ¿vots a favor?
5.
¿Vots en
contra?
8.
¿Abstencions?
No cap.

Passem ara al quart punt de l'ordre del dia, la
votació també de forma separada, que fea referència al
pronunciament de la comissió sobre la compareixença de la
presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per a
informar de les actuacions i tasques que ha portat a terme, sobre les que
té programades també aquesta entitat per a complir els
objectius que en motivaren la creació, sol·licitada pel Grup
Parlamentari Socialista.
¿Vots a favor del pronunciament a favor?
5.
¿Vots en contra?
8.
¿Abstencions?
No cap.

Donat que no hi ha cap assumpte més a tractar,
s'aixeca la sessió.

(S'alça la reunió a les 17 hores i
32 minuts)