Ind%C3%BAstria%990152.04.06%20macro.html





Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 6 d'abril de 2016.
 Comença la reunió a les 16 hores i 31 minuts.
 Presideix el diputat senyor Víctor Garcia i Tomàs.
 Reunió número 7.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
i ara la secretària passarà llista.

La senyora secretària:

Buenas tardes.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum.

El senyor president:

Molt bé.
Doncs, comencem amb l'ordre del dia.
El primer punt, que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Si no hi ha cap qüestió a l'acta, l'aprovem per assentiment.
Queda aprovada.

Preguntes

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia, la pregunta número 129 formulada pel diputat Vicente Casanova Claramonte, del Grup Parlamentari Popular, al Consell sobre la implantació de la taxa turística.

Per fer la pregunta, té la paraula pel Grup Parlamentari Popular, el senyor Pastor.
Té la paraula, quatre minuts.
Quan vulga.

El senyor Pastor Llorens:

Muchas gracias, presidente.

Buenas tardes a todos y, especialmente, al secretario autonómico.

Prácticamente desde el inicio de la legislatura, por parte del Consell, es decir, ustedes han insinuado, pero nunca han llegado a confirmar, la posible aplicación de una tasa turística sobre el sector.
Y nosotros entendemos, desde el Grupo Popular, que cuando uno amaga con una medida de estas características de esta envergadura pero al final no llega, como digo, a confirmarla o no, pues genera incertidumbre, genera desconfianza -¿por qué no?
- y, en este caso, además, lo hace en un sector tan importante como es el turístico, que nada más y nada menos significa o representa cerca del 13% del producto interior bruto valenciano.

La pregunta concreta es si ha decidido el Consell implantar la tasa turística en la comunitat o si, finalmente, han descartado su aplicación.

Muchas gracias.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana del Turisme:

Moltes gràcies, senyor president.
Moltes gràcies, molt amable.

Molt bona vesprada a tots i a totes, senyories.

Senyor diputat, el plantejament de govern de l'Agència Valenciana del Turisme és que no contemplem l'aplicació de l'anomenada taxa turística.
El sector és perfectament conscient de la nostra voluntat, de la nostra estratègia.
Hem estat reunits moltes vegades en el sector, en tots els territoris, en tots el àmbits; hem participat d'esta reflexió, l'hem traslladada i, en eixe sentit, jo sí que vull situar una idea de tranquil·litat, de seguretat i de confiança amb el que és la voluntat i la línia que porta el govern valencià en matèria turística.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Pastor per a la rèplica.

El senyor Pastor Llorens:

Gracias, señor presidente.

A mí me satisface mucho que el secretario autonómico de la Agencia Valenciana del Turismo venga a coincidir con las posturas y los planteamientos el Partido Popular, es decir, el rechazo a una tasa turística, pero la duda o el temor, más bien, que desde el Grupo Parlamentario Popular tenemos en estos momentos es que otros compañeros del Consell, otros compañeros del Partido Socialista le ganen la batalla al señor Colomer; porque, si bien es cierto que el señor Colomer aquí hoy en sede parlamentaria dice textualmente que el sector debe estar tranquilo y que no es partidario, como digo, de la aplicación de una tasa turística, sí que es cierto que tiene otros compañeros de partido y otros compañeros de gobierno del Consell que dicen justamente lo contrario.
Y no son unos cualquiera en el cargo los que lo dicen, porque lo dice desde una Secretaría de Economía y Hacienda de La Generalitat; lo dice, incluso, lo insinúa el propio conseller Vicente Soler, y lo dice también y lo insinúa el propio presidente de la Generalitat valenciana, el señor Puig, después de entrevistarse con su homóloga la presidenta balear, también socialista, que recientemente ha aplicado la tasa turística para 2016 y que, como digo, el presidente Puig después de entrevistarse con ella, dice a los medios de comunicación -no lo dice el secretario autonómico, el señor Pastor, o sea, lo dice el señor Puig- que está estudiando esa posibilidad real.
Que, probablemente, en el 2016 no podría ser efectiva, pero que sí para el 2017.

Repito, eso está recogido en las hemerotecas, lo dice el señor Puig y no lo decimos desde el Partido Popular, y eso es justamente contradictorio con lo que usted acaba hoy de anunciar en esta comisión.

Yo sí que le quiero decir que, exactamente igual que en Baleares, los empresarios andan preocupados y contrarios a esa ecotasa que se está aplicando ya en estos momentos allí, los empresarios de la Comunidad Valenciana, del sector que a usted tanto le preocupa y que usted tanto pone en su propia boca en muchas ocasiones del sector, como digo, pues también le preocupa.

Yo quiero coger unas declaraciones sencillas de, por ejemplo, Luis Martí, el presidente de la Unión Hotelera, que dice que Â«nos oponemos de forma clarísima la posibilidad de que se imponga una tasaÂ», quien asegura que esta tasa Â«supondría una pérdida de competitividad para el sectorÂ».
Quiero recordar también las palabras del presidente de Hosbec, Antonio Mayor, que mantiene que una tasa así solo tendría sentido si se adoptara a nivel europeo y no como ocurre en la actualidad.

Es decir, hay una serie de voces importantes que usted mismo se manifiesta en la misma posición que se manifestaba en el mes de diciembre, cuando le preguntaban por la tasa y usted decía textualmente que Â«no la veíaÂ».
Yo me alegro, y que usted coincida, o sea, que siga en el planteamiento y no haya declinado; pero, repito que los empresarios están preocupados y el problema que desde el Grupo Popular vemos en estos momentos es que otros compañeros, como he dicho al principio de la intervención, le puedan ganar finalmente la partida.

Yo a usted le creo, creo que lo que dice usted, además, se lo cree, pero el temor, repito, es que las palabras del presidente Puig dejan muy en el aire lo que usted acaba hoy de decir aquí, contradice de pleno las palabras del conseller Soler y de la secretaria autonómica de hacienda también contradicen de pleno la postura que usted acaba de defender en esta comisión.
Yo espero y deseo que gane usted la batalla finalmente y que finalmente el sector no tenga una tasa turística en 2017.
Le felicitaría por ello y felicitaríamos a todo el sector porque sería beneficioso para ello.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor.
(Remors)

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana del Turisme:

Sí, molt amable, moltes gràcies.

Bé, jo el que vull dir és que no he vingut aquí en tots estos mesos, tampoc he intentat mai en cap moment i no ho vaig a continuar fent, no vaig a activar-ho en cap moment, vull dir, a alimentar una polèmica que no és tal.
Jo tinc aquí unes declaracions del president, he tingut la cautela i tinc el tenor literal d'estes.

Un president, quan diu Â«res se farà sense el consens i la voluntat del sector turísticÂ» és que s'ho creu, ho predica i no hi ha més hermenèutica possible ni més interpretació.
Jo els pregue, per favor, que este és un tema que està ajustat al que és la voluntat del govern, ni està la taxa en l'àmbit dels acords del botànic.
Està en l'imaginari col·lectiu, en el debat recurrent.
És un debat que, tard o d'hora, havia de sortir i que és un debat que es replica en cada legislatura.
En molts territoris.
.
.
, hi ha moltes ciutats del món d'èxit turístic, i també hi ha moltes experiències de fracàs turístic on la taxa… Tots vostés hauran viatjat per tot arreu i hauran comprovat com existeix, però no és el nostre cas.
És un tribut que jo crec que no hem d'aplicar a la Comunitat Valenciana.

La caiguda de la rendibilitat del sector hoteler en la nostra comunitat a partir de la crisi ha sigut tan considerable que el que hem de fer és identificar els problemes, els reptes i els desafiaments de veritat que tenim, que no són altres que la rendibilitat dels negocis turístics.
Per tant, aplicar noves figures tributàries seria un error que no està en el nostre ideari, no està en la nostra estratègia, no està damunt la taula, no està en els nostres papers i no està en el discurs oficial que fem tant el president com un servidor.

És un debat com el de les marques.
Són dues qüestions que són sempre recurrents, el tema de la taxa i el tema de les marques, quan ahí sí que els demanaria a tots, des de la humilitat i la prudència absoluta que no cal que alimentem artificialment debats que, sincerament, no estan en l'horitzó.
Â«Què passarà d'ací.
.
.
?
Â» No estem aquí per a fer futuribles, però en la nostra proposta de govern no està la taxa, perquè el que toca fer és treballar per a millorar la rendibilitat dels negocis turístics per a desestacionalitzar, i lidere més la política d'ingressos, que és un gran repte que tenim com a institucions, com a societat, deuríem enfocar-la… Tot just ahir vam tindre una reunió multitudinària, perquè hem incorporat molts més actors de la societat civil, d'entitats públiques i privades, de totes les institucions, vam tindre ahir una comissió d'intrusisme.
Si apuntem bé el tir, vull dir, si anem a combatre l'economia submergida, el frau que hi ha en el sector turístic, la competència deslleial, l'intrusisme professional, ahí sens dubte hi ha un retorn econòmic molt considerable.
I ahí és on nosaltres situem la idea de recuperar ingressos per al que és l'interés general i les arques públiques.
Però la taxa turística -acabe perquè em queden només tres segons- no està en el nostre ideari.

Moltes gràcies, senyor diputat.

El senyor president:

Gràcies, senyor Colomer.

Compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme, senyor Francesc Colomer Sánchez, per a explicar el programa autonòmic de turisme sènior de la Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
334)

El senyor president:

Passem ara al següent punt de l'ordre del dia, el punt tercer, que és la compareixença del secretari autonòmic de turisme per a explicar el programa autonòmic de turisme sènior de la Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Comença la intervenció el senyor Colomer.
Té la paraula, quan vulga.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana del Turisme:

Molt bé, moltíssimes gràcies.
Intentaré ser àgil i breu.

En l'Agència Valenciana del Turisme estem estudiant l'activació d'un programa autonòmic que podríem anomenar Â«turisme sèniorÂ» que podria activar-se en un termini raonable, quan les coses estiguen adequadament articulades, potser, la propera temporada, però com hi han diferents actors, diferents institucions, etcètera, jo també aposte sempre pel principi de prudència, de cautela, a l'hora de fixar un calendari per no crear falses expectatives.
Però, és cert que portem ja una dinàmica de treball entre diferents institucions i actors del sector turístic que son rellevants per a esta missió, per a este objectiu, i en eixe sentit vull mostrar també la satisfacció d'estos preliminars perquè pense que pot ser una idea molt interessant.
La idea es tracta, en definitiva, al capdavall de complementar l'actual programa nacional de l'Imserso, incorporant una major oferta de municipis i d'establiments.

S'està avançant l'inici d'accions coordinades per a ampliar l'oferta provincial per a un turisme sènior en l'àmbit autonòmic.
Esta també és una idea que en els primers compassos de legislatura hem impulsat, hem conegut del propi sector que demanen complementar el que és l'Imserso estatal -per dir-ho així- i fer possible que l'experiència puntual o provincial que també s'ha donat no en totes les províncies i diputacions però en algunes diputacions sí que tenen un cert recorregut positiu que puguem ampliar l'angular i fer possible un espectre autonòmic amb tot el que significa d'incorporació de més municipis, de més recursos, de més oferta, de més distracció, de més paisatge.
.
.
En definitiva, de més economia, de més possibilitats, de més emocions.
No s'ha de perdre mai la idea que un fa turisme per a emocionar-se, per a gaudir i per a activar, també -ja que estem en la franja d'edat de la vida sènior-, un envelliment actiu de la millor manera possible.

Per tant, tot el que siga contemplar més territori, més oportunitats, més possibilitats, esta mesa tècnica i també política, perquè han participat totes les diputacions en una voluntat constructiva evident, la idea d'ampliar el cercle és la idea que ens motiva a tots i que ens mou a treballar en esta direcció.

S'han mantingut una sèrie de reunions en la taula de turisme social entre tots els actors públics i privats implicats en el turisme sènior.
Han assistit les diferents instàncies de La Generalitat, les diputacions, el seus senyors diputats responsables, els tècnics, el sector, molt important, els hotelers, les agències de viatge… Hem tractat de no deixar a ningú en el que és el disseny d'esta nova espenta o d'este episodi de turisme sènior que volem activar en la nostra comunitat.

És molt important destacar la virtut que significa este tipus de programes pel que representa per a desestacionalitzar l'oferta turística, per a mantindre oberts els establiments, per a consolidar plantilles i, al capdavall, també -no oblidem mai- per a garantir un dret absolutament interessantíssim, no sabria com qualificar-lo, perquè -ho he dit- cada vegada fonamental de les persones a l'hora de gaudir dels avantatges del turisme, d'un temps d'oci que molt probablement en la seua joventut, per circumstàncies de la nostra història, no van poder gaudir satisfactòriament.
Per tant, el programa en la vessant social és molt important; en la vessant econòmica, també; en el vessant de la desestacionalització, també i en el tema concret d'este nou episodi que volem activar de la perspectiva autonòmica interprovincial de la suma de tots els territoris, doncs és també un fet d'avançar en la vertebració del territori i en reforçar una idea que, de vegades, recordem poc; i és que el principal mercat emissor de turisme que tenim els valencians som nosaltres mateixos.
El mercat interior valencià és molt important perquè, a més, en l'àmbit que estem parlant, ajuda a desestacionalitzar, la qual cosa és una qüestió molt important.

Una de les variables que també volem conjugar adequadament i que el desenllaç siga -no és fàcil- positiu és la rendibilitat en este programa nostre per als negocis turístics.
Ho dic perquè és una certesa molt contrastada en el sector hoteler, bàsicament, que els programes de l'Imserso, que este país porta anys experimentant-los, etcètera.
Este any passat també hem tingut un episodi també d'incerteses, de dubtes, de renúncies temporals que el sector va aclamar ràpidament demanant també que tinguérem una alternativa valenciana, perquè l'Imserso estatal no va sortir bé i va tindre uns moments, no d'incertesa, sinó de frustració que va alarmar i va fer perdre, segons el propi sector, tota una sèrie de recursos molt considerables en temporada baixa que estaven previstos.
Esta és una de les premisses que ens han portat a haver d'activar este programa.

Però una de les queixes de l'Imserso històric -jo crec que és bo que puguem compartir amb tota franquesa- ha sigut la més que relativa rendibilitat que per als hotelers i per al negoci turístic té este tipus de contractacions.
Moltes vegades podem arribar a la conclusió que l'Imserso ha descansat sobre quasi l'altruisme del sector turístic, del món de l'empresa i dels hotelers -en este cas, parlaré del que conec, que són els hotelers de la nostra Comunitat Valenciana.

Per tant, a l'hora de redissenyar un nou model de turisme sènior per a la nostra comunitat, hauríem, esta vegada sí, de saber fer possible que este fora un flux de turisme raonablement rendible per al mateix sector.

Esta és una de les qüestions que en la mesa tècnica de treball ens han posat damunt de la taula.
Tenen tota la raó i anem a intentar que finalment -i acabe- puguem conjugar aquestes variables: més territori, més oportunitats, més municipis, més empreses, més hotels, més destins, més oferta complementària, més temporada i, per tant, donar un pas en el compliment d'eixe objectiu que teníem i he contestat abans, com a gran repte, que és la desestacionalització.
I, alhora, la satisfacció d'eixe dret social que es poder fer turisme.
Quan un fa turisme, algun clàssic va dir que un és sobirà del seu temps, del seu destí, del seu cos i de la seua ànima, i això m'ho crec.
Per això em permetran que acabe d'aquesta manera un tant poètica, però que al final, el turisme l'hem de reivindicar com un fet, no sols per a generar ocupació, per a generar vertebració, per a generar economia per a tot el que vulguem i més, sinó, també, des del punt de vista de les persones, estem davant d'un tema fonamental per a entendre la nostra convivència, la nostra maduresa i la felicitat de la gent.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Colomer.

Bé, començarem el torn de parlamentaris pel Grup Parlamentari Popular.

Senyor Pastor, té huit minuts.

El senyor Pastor Llorens:

Muchas gracias de nuevo, señor presidente.

Yo le escucho, señor Colomer, con mucha atención y, la verdad, quiero apuntarle como primera conclusión mía personal que usted no apunta nada concreto; es decir, usted habla de obviedades, de cuestiones casi universales, me atrevería a decir, y las hace incluso propias.
Tiene la habilidad para ello, lo reconozco.
Habla de más territorio, de más oportunidades, de más temporada, de más actores… habla de un montón de cosas que, repito, son obviedades, son cuestiones casi universales y, repito, que tiene la habilidad de hacerlas casi propias en su discurso, como made in Colomer, pero no son made in Colomer, son generalidades -repito- vaguedades, obviedades e, incluso cuestiones universales que afectan y que rodean, en este caso, al turismo.
Pero -repito- la gracia, para lo contrario, es decir, para hacerlas propias, la tiene y se la reconozco.

Yo creo que es obligatoria hoy la felicitación a la diputación de Castellón, que es la pionera en la idea que hoy hace propia el señor secretario autonómico de la Agencia Valenciana del Turismo, el señor Colomer, en poner en marcha ese programa senior, no con palabras, con resultados encima de la mesa ya en esta temporada, impulsando como digo, desde esa diputación provincial, lo que ya se considera entre los profesionales del sector y entre todo aquel que tiene a bien haber observado el seguimiento, la andadura durante los primeros meses de este programa del denominado Â«Castellón SeniorÂ», como digo, el éxito y la valoración satisfactoria por parte de los resultados autonómicos obtenidos.
Han mejorado el número de turistas, de pernoctaciones hoteleras -que ya es importante.
Además, ha supuesto una contribución importante de cara a la desestacionalización, eso que tanto le gusta al señor Colomer pero que en la diputación de Castellón se pone en práctica con ejemplos reales, con resultados y con frutos, no solo con palabras, que están bien las palabras, pero, en esta diputación como digo, la felicitación es obligatoria porque se pone con ejemplos claros, con frutos y con resultados.
Hay más negocios en la provincia de Castellón abiertos gracias a este programa en temporada baja, y más empleos gracias a este programa puesto en marcha por la diputación de Castellón en temporada baja.

Y es curioso que el señor Colomer, que los socialistas de Castellón, véase ustedes, no aprobasen esta medida hace escasamente unos meses, creo que no llega exactamente al año.
Ustedes no aprobaban esta medida en Castellón, no la respaldaban, no propiciaban con su voto la puesta en marcha de esta medida que hoy usted tanto se vanagloria en vender como futuro.
Eso ya se hace allí sin los votos, es cierto, de ustedes, sin los votos de los socialistas de Castellón, pero se hace allí y con resultados, como digo, elogiados, satisfactorios y positivos por parte de todo aquel observador y curioso del sector turístico.

Y, después, quiero decirle que -hombre, lo he dicho un poco al principio- después de escucharle atentamente, si sus buenas gestiones, de su venta de ilusiones fuesen directamente proporcionales a los resultados y a los hechos, el turismo de esta comunidad sería, probablemente, el mejor turismo del mundo, del universo.
El problema es que no son directamente proporcionales, sino, más bien, todo lo contrario.

Yo quiero decirle a usted, pues, eso, que usted ha hablado con todos los medios de comunicación, se ha puesto incluso en contacto con alguna comunidad vecina, como es Castilla-La Mancha, para poner en marcha esto, es decir, va haciendo el tema grande, va ilusionando, pero, al final, resultados no hay ninguno.
Yo no le pido hoy que me diga usted cuántos miles de turistas valencianos se han apuntado a su programa, que, por cierto, no existe a día de hoy.
No le pido eso, le pido, simplemente, que traiga algo cerrado, un paquete concreto, y usted ni siquiera se ha atrevido a decir hoy, en el mes de abril de 2016, que será capaz de ponerlo en marcha para la temporada 2017.
Eso es fuerte.
Eso es fuerte.

Usted lleva meses hablando de este tema y ni siquiera es capaz de aventurarse, de comprometerse con algo que ya se hace en la Diputación Provincial de Castellón, en su tierra; no es capaz de comprometerse desde su Agencia Valenciana del Turismo a que esto en el 2017 será posible, por eso le he dicho al principio que usted no apunta nada en claro.
Vende mucha ilusión, vende mucho, pero, al final, lo que vende es humo, no apunta, como digo, nada en claro, y yo esperaba de usted justamente lo contrario, que hoy dijese Â«pues esto va a iniciarse en la temporada baja 2017 y ya lo tenemos todo organizado con las diputaciones, con el sector…Â» con lo que usted dice: más territorio, más oportunidad, más temporada, más actores… pero no tiene absolutamente nada, no tiene un producto cerrado aquí que poder enseñar en las Cortes Valencianas.
Por lo tanto, decepción, decepción en esa línea.

Después, quería decirle también, al hilo del turismo senior, de los programas senior que usted anunció el 22 de diciembre pasado, el día de la lotería de Navidad, la puesta en marcha de un crucero para el turismo senior que iba a recorrer la costa de la comunitat, que iba a hacer paradas en los tres puertos de Alicante, de Valencia, de Castellón y asimismo usted explicaba que iban a unir los tres puertos de esta manera con paradas, y que también, en esta ocasión, estaba buscando usted contactos con otra comunidad vecina, este caso comunicada por mar, con Baleares, y todo eso quedaba como un paquete adornado.
Y el sector le contestaba a esa propuesta suya acusándole de alguna manera de plantear una idea decían, desde el sector, poco estudiada.
Decían también, textualmente, que Â«dañaría el empleo de los municipios en temporada bajaÂ» esa propuesta de crucero y, en este sentido, el presidente de Hosbec, la asociación hostelera de Benidorm, Antonio Mayor, decía textualmente y entrecomillado lo digo, Â«hay ideas que son más propias del 28 de diciembre que no del 22Â», del día de la lotería que es cuando usted la anunció.

Yo, la verdad, señor Colomer, repito y reitero: usted tiene, parece, que un montón de ideas, parece que todas ellas ilusionantes, pero no tiene ningún resultado fruto que poner encima de la mesa.
Yo creo que debería usted elaborar esos paquetes, esas medidas, esas ilusiones que usted vende, transformarlas en productos que, a su vez, se puedan transformar en resultados, pero no porque lo digamos desde el Partido Popular, sino porque eso sería bueno para el sector.

Y quiero, aunque no sea del turismo senior, pero tengo ahí un minuto y unos pocos segundos, hacer mención a una cuestión importante de actualidad que no puede un secretario autonómico dejar de hablar de ella en sede parlamentaria, y es la inversión que han dejado ustedes escapar.
Cuando digo Â«ustedesÂ» digo al Consell, no al señor Colomer ni mucho menos, esa inversión de Marina Real que suponía la creación de cerca de veinte mil empleos para la Comunidad Valenciana, muchos de ellos vinculados al sector turístico y una inversión, si no recuerdo mal, de más de mil millones de euros.

Yo creo que ustedes como Consell y ustedes especialmente, señor Colomer, como Agencia Valenciana del Turismo no han estado fuertes ni hábiles en este asunto.
Yo creo que ustedes deberían haber perseguido el tema y limarlo, cambiarlo, corregirlo una y mil veces, las que hiciese falta, pero no permitir que un proyecto que suponía una inversión de esas características y que suponía una creación de empleo en decenas de miles de puestos de trabajo se perdiese en favor de otros territorios potencialmente tan turísticos o menos que nosotros como pueden ser Málaga o Venecia.
Yo creo que eso es algo que no se puede permitir.

Fíjese, yo, cuando veía estos días la noticia me retrotraía a cuando yo era niño, también cuando gobernaban los socialistas, por cierto, en esta comunidad, a aquella inversión que también marchó de la Comunidad Valenciana en favor de otro territorio.
Yo recuerdo del Eurodisney en Pego, el Eurodisney en la Marina Alta, del Eurodisney, al final, en la Comunidad Valenciana y que, al final, fue un Eurodisney para París.

Salvando todas las distancias, que las hay y muchas, entre un proyecto y otro, este proyecto me recuerda a otra frustración como aquella, me recuerda a una ocasión perdida y me recuerda y pone de manifiesto, repito, con toda la sinceridad, humildad y respeto hacia usted y hacia todo lo que representa la Agencia Valenciana del Turismo, que no han estado a la altura de las circunstancias.

Acabo ya, presidente, diciéndole que usted en el mes de diciembre fue preguntado por un medio de comunicación sobre este proyecto, y dijo que no lo conocía, pero que esperaba que saliese bien.
Un secretario autonómico que lleva desde el mes de junio o de julio siendo secretario autonómico de la Agencia Valenciana del Turismo, no puede decir en diciembre, es decir, unos cuantos meses después que no conoce el proyecto más importante en generación de empleo y en generación de inversión en materia turística que se estaba fraguando en esos momentos en la comunidad.
Por eso, probablemente, entre otras muchas cosas, el proyecto se haya perdido.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor.

Seguim ara amb el torn dels diferents grups parlamentaris.
Comencem pel Grup Parlamentari Podem.

Senyor Torres, té quatre minuts, quan vulga.

El senyor Torres García:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, secretari autonòmic, per la seua nova visita, ja és un habitual en aquesta comissió.
Jo intentaré formular-li algunes preguntes que són alguns dubtes que vosté ha passat per damunt, però segurament vosté podrà aprofundir més.

Ha parlat de les diputacions i sabíem per la premsa que en la diputació d'Alacant aquesta no era una idea que havia segut molt ben rebuda.
No sé si han tingut algun altre contacte amb ells o quina és la seua percepció en aquests moments i quines són realment les impressions de cada diputació i si hi ha algun pla concret de treballar coordinadament.

En el tema de la desestacionalització, a nosaltres ens pareix que és una part fonamental que hem d'avançar en el model turístic de la nostra comunitat, però no sols és l'únic problema que vivim i dóna la impressió que, quan parlem de la desestacionalització, només estem parlant del turisme de sol i platja, però ens oblidem una altra vegada d'altres models turístics que tenim, com és el turisme d'interior, en què moltes vegades el turisme sènior s'ha abandonat, i també és en eixe dret a l'oci que tenen, també tenen dret a poder gaudir d'altres models turístics.

Quant a les institucions i actors que estan treballant en la taula de turisme, ens agradaria si ens pot especificar quins són els actors que estan ahí treballant, per conéixer que, realment, hi ha una pluralitat.
I, després, valorem molt que intenten buscar la rendibilitat i, sobretot, que es puga portar en marxa aquesta iniciativa; perquè no serè jo qui faja un vot a favor del turisme sènior, perquè ja vaig fer l'objecció de consciència en la llar dels jubilats del meu poble i la veritat és que totes les experiències de l'Imserso i totes les propostes d'oci que s'obrien a la gent gran feien que els darrers anys o dècades -perquè, és cert que des que un es jubila fins que arriben els seus últims dies, normalment, passen dècades- també tenen dret de gaudir i de tindre l'oci que les altres persones que podem gaudir quan som més joves.
Però sí que ens agradaria que es fera un bon tracte també d'eixes persones, d'eixe turisme, i que no se'ls vegera com.
.
.
des de el sector hoteler, moltes vegades se'ls ha vist com una mercaderia per rescatar el seu sector i per obtindre clients.

I, per últim, m'ha agradat haver d'anar enrere i també recordar la meua infantesa quan teníem el projecte eixe d'Eurodisney tan present en la marjal de Pego-Oliva, que per la sequera havia perdut tota la seua fauna i un alcalde famós va intentar dessecar, van tindre unes pluges famoses que van fer que es recuperara la marjal i que eixe projecte no es puguera fer en la marjal de Pego-Oliva.
Quina llàstima.
No sé si recorden que eixe alcalde va ser el primer alcalde en entrar en la presó per delicte ecològic.
Jo crec que vam perdre l'oportunitat d'un Eurodisney, però vam guanyar un espai natural que és envejable a tota Europa i en part del món.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torres.

Continuem ara amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyora García, té la paraula, quan vulga.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.
(Remors)

Señor secretario autonómico, bienvenido de nuevo.

Nosotros, desde el Grupo Ciudadanos, no podemos más que estar a favor con cualquier programa que tenga como objetivo desestacionalizar el sector turístico en nuestra comunidad, algo que parece realmente necesario porque creemos que tenemos que ir mucho más allá del tradicional turismo de sol y playa.

Queremos un modelo de turismo que se base en la excelencia y en la calidad y un turismo cuyos beneficios reviertan en toda la Comunidad Valenciana y no solamente en algunas zonas estratégicas.
Nos parece, por tanto, adecuado que se dé un nuevo enfoque a turismo y que tengan más visibilidad algunos colectivos y algunos tipos de turismo que anteriormente no lo tenían, como puede ser el turismo cultural, el deportivo, el turismo LGTB y, ahora, el que acabamos de poner sobre la mesa, el turismo senior.

Nos parece importante alejarnos de la imagen con la que se nos ha relacionado en los últimos años, porque la Comunidad Valenciana es mucho más que eso y es fundamental potenciar otros tipos de turismo que, como he dicho, repercutan positivamente en todas las comarcas y no solamente en el litoral de nuestra comunidad.

Por todo ello, yo tengo un montón de preguntas, no sé el tiempo que me dará formularlas, y, sobre todo, deseando que pueda contestar a la mayoría de ellas.

Nos gustaría saber cuáles son las principales líneas estratégicas del Programa Autonómico del Turismo senior en la Comunidad Valenciana; qué productos novedosos va a incluir dicho programa; qué medidas concretas tiene el programa para incentivar y potenciar el turismo rural, el turismo de interior y el turismo cultural que contribuye a difundir el patrimonio histórico y cultural de nuestro territorio, en este sentido, en el turismo senior; si cuentan con algún informe que evalúe el impacto económico que generará este programa en la Comunidad Valenciana; si han estudiado ustedes el tipo de actividades que serán más adecuadas tanto a las características físicas de los turistas seniors como a la promoción sociocultural de las zonas en las que se lleven a cabo las diferentes actividades turísticas; si ha efectuado el Consell un estudio en relación a la variación del poder adquisitivo de los pensionistas derivado de la crisis actual para relacionarlo con las ofertas turísticas que van a elaborar; si hay elaborado, también, un mapa y efectuado un estudio de las zonas a las que se les va a dar una mayor proyección en este programa; si han evaluado también el potencial ecológico, cultural e, incluso, gastronómico de las comarcas de interior a la hora de efectuar dicha planificación; y en qué medidas concretas se ha plasmado esa evaluación.

Además, nos gustaría saber si dentro de la programación de turismo senior se ha efectuado un estudio del impacto ecológico y ambiental que puede conllevar ese turismo o se han limitado a observar solo criterios económicos.

Y ya, por último, qué se va a hacer desde su secretaría para que el turismo senior no se quede estancado en ese turismo de sol y playa del que venimos repitiendo que nos parece que debería la Comunidad Valenciana superar.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Ara pren el Grup Parlamentari Compromís.
Té també quatre minuts.
Senyora Garcia, quan vulga.

La senyora Garcia Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.
Moltes gràcies, també, al senyor secretari autonòmic de turisme.

Fa unes setmanes, Mari la Paloma, que és una senyora major del meu poble, em preguntava per què les ajudes de La Generalitat als viatges de la gent major eren tan baixes i tenien unes condicions tan restrictives d'accés i hi havia tan poca oferta, que l'Imserso estava saturat i que si podíem fer o podíem desenvolupar alguna iniciativa en eixe sentit.
Entenia que en una administració com la nostra, com La Generalitat, en este moment no hi n'havien diners, però que després de portar avant quatre fills, els fills dels fills, contribuir econòmicament amb la seua pròpia pensió al sosteniment familiar, que ells, la gent major, també es mereixia, també tenia dret que l'administració dels valencians i de les valencianes els cuidara un poquet.
I que les persones majors contribuïen d'una manera molt important al sosteniment de la nostra societat i que, per tant, eixe moment de gaudi que era el que tenien quan tenien accés a eixe tipus de vacança que, evidentment, podia i devia ser una de les prioritats d'un govern que està orientat a les persones.
Que no demanaven més que eixa setmana que, tenen ells de vacances, que intentarem que facilitàrem els recursos i l'accés.

Justament, per anècdotes com aquesta fan que, des del Grup Parlamentari Compromís, aquesta iniciativa la valorem d'una forma molt positiva i li encoratgem a desenvolupar-la, tenint en compte també els criteris socials per a poder accedir al major nombre d'usuaris que la puguen gaudir.
I, també, quan se parlava de rendibilitat, també tenint en compte a l'usuari final, que eixa rendibilitat no vaja carregada a l'usuari, sinó que, evidentment, tingam en compte les necessitats del sector, però, evidentment, tingam en compte la funció social que té aquest tipus de vacances.

Els avantatges d'un programa de turisme sènior són molts: en un programa a nivell de país, es fomenta l'activitat al llarg de tot el territori de forma més equilibrada i se beneficia el major nombre de municipis i també de negocis hotelers.
També se desestacionalitza el turisme i s'assegura una demanda al llarg de tot l'any que beneficia la nostra economia.

I, evidentment però sobretot, nosaltres volem destacar el caràcter social que tenen aquest tipus d'iniciatives: es promou l'envelliment actiu, es trenquen els estereotips sobre la gent major i se complementa l'oferta turística per a beneficiar a un major nombre de persones que, probablement, sense les ajudes i els recursos públics que s'hi destinen, no podrien gaudir del turisme.
La calidesa del nostre clima, l'àmplia oferta cultural i gastronòmica que tenim i la qualitat i l'experiència del sector turístic convertixen al nostre país en una destinació molt buscada per a turistes sèniors i, també, amb una obligació de cara als nostres majors que puguen gaudir d'eixa mateixa oferta.

Els convidem, també, a que des d'eixa mesa de turisme social tinguen en compte els usuaris, que els usuaris participen, perquè les associacions de gent major i de pensionistes tenen molt a dir també en la classe d'oferta turística que volen rebre i en la classe de formació que els pot suposar eixa oferta turística i els encoratgem a que estiga llest en el més prompte possible perquè entenem i n'hi ha un grup d'usuaris potencial esperant eixe tipus d'ajudes que no només ens pot vertebrar a nivell d'economia i a nivell de turisme, sinó també que ens vertebra com a poble i ens vertebra socialment.
Per això, aplaudim la mesura i els encoratgem a que la desenvolupen en el menor temps possible.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Garcia.

Per acabar, el grup parlamentari dels socialistes.

El senyor Arques Cortés:

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Arques, té la paraula.

El senyor Arques Cortés:

Gràcies, bona vesprada.

Gracias, buenas tardes y darle la bienvenida al secretario autonómico.

Bueno, en la anterior legislatura estuvimos insistiendo, desde el Grupo Socialista, en la necesidad de diversificar la oferta turística.
Los datos del turismo son magníficos en el ámbito nacional, en el ámbito autonómico.
Los datos del Imserso, que ahora los plantearemos, también eran magníficos, y siempre estuvimos durante los cuatro años planteándole al secretario autonómico de Turismo, a Daniel Marco, la diversificación de la oferta turística: medio ambiente, cultura, festivales, oferta de castillos que acaba ahora recientemente de gestionarse, gastronomía, las grandes fiestas, grandes eventos locales… ¿Por qué?
Porque, evidentemente, el sol y playa es un elemento fundamental totalmente consolidado, pero planteábamos la posibilidad de diversificar la oferta turística.

¿Qué aporta el programa autonómico de turismo senior?
Evidentemente, tres grandes elementos: el primer elemento es un elemento social, esas vacaciones sociales, ese envejecimiento activo, saludable de nuestros mayores.
La Comunidad Valenciana tiene el 18% de población mayor de sesenta y cinco años, si tenemos cinco millones de habitantes, casi un 20% de la población es mayor de sesenta y cinco años, por lo tanto, es un potencial muy importante de cara a este programa autonómico del turismo senior.

El segundo elemento fundamental: el impacto económico.
El secretario autonómico, en su prudencia, no ha querido plantear datos económicos -yo se los digo-.
El Imserso, por cada euro invertido, tiene un retorno de 1,54 euros, el 100% de retorno.
Por lo tanto, un programa autonómico de turismo senior está en esos estándares, en esos indicadores.
El Imserso, por cada euro de inversión, tiene un retorno de 1,54 euros.

Evidentemente, ¿qué planteamos?
Pues que esta gran iniciativa que era el Imserso que tiene más de veinticinco años, que, exceptuando este año y algún año que ha habido retrasos en la gestión de los grandes programas, ha sido un programa que ha sido avalado por todos los grupos políticos y que lo que planteamos es que la Comunidad Valenciana tenga un programa autonómico de turismo senior específico.
¿Para qué?
Pues para poner el valor a nuestro interior, para poner en valor a nuestro territorio -que sí que ponemos en valor a nuestro territorio, le pese a quien le pese.

Y el tercer elemento importante en este caso es el ámbito laboral.
Los datos de ocupación de la Comunidad Valenciana se sostienen en el ámbito del turismo.
La desestacionalización es una oferta complementaria.
Tenemos meses totalmente desde marzo, Semana Santa o San José, hasta octubre, el puente del Nou d'Octubre o del Pilar, tenemos una oferta turística magnífica y una desocupación magnífica.
Tenemos que trabajar de forma continuada sobre los meses de noviembre, diciembre, enero y febrero, los cuatro meses de invierno, que es la desestacionalziación del turismo autonómico en este caso.

Por lo tanto, los resultados de la Comunidad Valenciana del turismo son magníficos, lo hemos visto en los datos de ocupación de Semana Santa, del trimestre, semestrales… Los datos económicos son magníficos y que el secretario autonómico, dentro de sus posibilidades, de la forma más rápida posible, pueda implementar este programa y si en 2017 iniciamos la gestión del programa autonómico del turismo senior, creo que habrá sido la búsqueda de lo que llevamos años solicitando, que se está haciendo y que se ha hecho y que tiene que seguir haciéndose, que es la diversificación de la oferta turística de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Arques.

Ara, per temps il·limitat, el senyor Francesc Colomer pot contestar.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana del Turisme:

Intentarem ser àgils.

Moltes gràcies per les aportacions de tots, les més crítiques i les en sintonia en la importància d'obrir esta porta.

He de dir que no hi ha precedents ni hi ha preliminars, senyor portaveu del PP, perquè és un programa nou en la Comunitat Valenciana.
Vosté té la idea d'articular un projecte de caire autonòmic.
Jo no me centre mai en els aspectes negatius, però la idea fundacional o l'espenta bàsica la done el propi sector de la mà -fixe's, haguérem pogut començar per esta consideració- d'un moment de, no sé si qualificar-lo de fracàs, però sí de pànic que genera el govern central del Partit Popular en la passada temporada en relació a la pèrdua de econòmica -eixa sí- de rendibilitat, d'expectatives, d'ocupació, de guanys del sector turístic.

Val la pena recrear-mos en això?
Jo sempre sóc dels que pense que si no fa molta falta no cal.
I a partir d'ahí, el mateix sector diu: Â«Alerta!
, és que esta gent que està en Madrid no són de fiarÂ».
Fem alguna cosa en casa nostra a nivell de tots els valencians per tal de tindre un pla B en la recambra davant dels de Madrid, el Partit Popular, que no estan fent els deures, no estan fent-ho bé, en un projecte que no és del senyor Colomer -jo no he vingut aquí a dir obvietats, no sé quina percepció li generen les meues paraules-.
He vingut en un principi que prudència que expressament l'he remarcat, haguera pogut obviar el que m'han preparat que en Berlin fa escasses setmanes vam tancar un acord perquè 6.
000 austríacs (algú tus) sèniors vinguen a l'aeroport de Castelló.

Podria parlar de resultats, de la millor arrencada de la història d'este 2016; però això, ni en les vegades que he estat aquí ni en les que vindré, me recrearé mai en cap tipus de triomfalisme perquè crec que està tot per fer i que ens queda molt per millorar -i el primer que ha de millorar és un servidor-.
Per tant, poca eufòria, poc de triomfalisme, principi de prudència, molt de treball i, quan acabem l'any, podrem verificar, chequear, fiscalitzar el primer pressupost d'este govern de l'Agència Valenciana de Turisme en matèria que, excuse dir-li, és menys de la meitat del que tenia la senyora consellera de l'època.

Que jo, que no sóc amic de buscar les declaracions d'altres ni de posar en boca dels empresaris que vosté al president d'una entitat amb molt de renom i molt rellevant en l'àmbit turístic, també podria dir l'opinió d'eixe mateix actor sobre les persones que estem esmentant de l'altre costat.
Però jo crec que això no ajuda en res.

Per tant, la idea és un projecte que es basa -ho he dit clarament- en la governança col·laborativa, en seure en una mesa tècnica a tots -aquí no hi ha protagonisme, ni jo vinc a robar l'exclusiva ni l'invent de res-.
L'Imserso és una història, senyor Arques, ho acabe de dir, de vint-i-cinc anys, i no vull dir-li quin govern ho va fer perquè em dóna igual quina etiqueta.
Jo sempre pense que en la vida, en política i en turisme especialment, el millor del passat -jo sempre he dit que hi ha molts alcaldes de diferents colors polítics, la mateixa administració Generalitat, clar que en el passat quan no governaven els propis s'han fet moltes coses bé i algunes no tan bé o radicalment diferents de com ho hagueres enfocat tu en un moment donat- i el millor del futur.
Eixe jo crec que és el que ens guia.

Aleshores, què hem fet?
Seure tot el món, seure les agències de viatges -algú me preguntava qui són els actors- els hotelers, el sector de les tres províncies…, no hi havia expedient, no hi havia casuística, no hi havia experiència en l'administració autonòmica.
Hi havia en l'Imserso -històrica, això no m'ho he inventat-, hi havia també un programa europeu que deia una derivada que ens interessa que estem explorant com dur resultats perquè encara no els tenim, els més de cinquanta cinc anys, perquè, efectivament, la piràmide s'ha invertit, hi ha un nínxol de mercat que és enorme i que hem de saber jugar les nostres oportunitats.

Aleshores, en eixa mesa tècnica estem tots: estan les diputacions.
L'actitud de les diputacions es molt positiva.
Hi han experiències positives que jo he conegut públicament.
Experiències positives, però la mateixa institució a la qual vosté fa referència ha dit que quan ja portem dos o tres anys d'este programa provincial, se'ns esgoten les emocions, el recorregut, els destins, el territori, els productes turístics, l'oferta complementària -si sols ens quedem en la nostra província, té data de caducitat com el iogurt-, la capacitat de seducció permanent, el turisme ha de ser sempre un element de fascinació crònica, permanent, sempre ens hem de reinventar.

Aleshores, quina és la -no dic tot, no vaig a penjar ni una ombra de medalla- però quina és?
És ajuntar tota la gent que té experiència en el tema del sector públic i privat, i dir, Â«escolta, ja que els jubilats es mouen sols en la província de Castelló o en la província de València.
.
.
Â» -que també té experiència en esta qüestió-.
Vosté s'ha quedat en Castelló com l'altra vegada que vaig vindre, només vam parlar de l'aeroport de Castelló, però, bé.
I Alacant, que no en tenia, diu, Â«per què no feu per primera vegada una història conjunta de Comunitat Valenciana, perquè això serà -el que deia abans, i no tinc cap vergonya de dir-ho- més oportunitats, més territoris, més municipis, més diversió, més gratificant, més oportunitats per a la gent major, més vessant social -que deia el portaveu de Compromís-Â».
Clar que sí, més territori, perquè això vertebra, més mercat interior -no m'he de desdir de res del que he dit abans, jo no venc cap fum- i he dit sempre des del principi de prudència que hem creat eixa mesa de treball que no existia i que l'Imserso com alternativa, al que fa l'estat, el sector ens ho demana i estem explorant eixes possibilitats i anirem amb tota la consideració a concretar-lo.

El tema dels creuers: les autoritats portuàries ens van traslladar la idea, que tampoc és nostra, però és una idea que, per cert, pot ser controvertida o no -no ho sé, hi ha opinions-.
El sector turístic és un sector molt polifònic, molt polièdric, molt polifacètic.
Els creuers tenen detractors i tenen defensors.
Aleshores, al sí d'eixa taula plural hem determinat que anem a estudiar la rendibilitat i la viabilitat de l'opció dels creuers, que he de dir-li que és una opció, una hipòtesi plausible, que està damunt la taula i que se vorà, perquè a més, també, és desestacionalització perquè els ports ens ho ham demanat, perquè necessiten i necessitem com a societat i com a destinació turística i com a territori millorar el nostre fluix de tràfic navilier i el de creuers en particular.
Però això està damunt la taula i se va a dur allí i no perden de vista una història, no és la del Â«ordeno y mandoÂ», no és la de la jerarquia de que pensa un i altres executen.
Estem en una idea de governança col·laborativa, tot amb el sector, res sense el sector -això entronca amb la primera pregunta que m'han fet i en les paraules i en la voluntat i vocació del president i també en la nostra- i, a partir d'ahí, és on estem treballant esta nova oportunitat.

Amb Castella-la Manxa, sí, ens hem reunit perquè també hi ha una voluntat recíproca de, en definitiva, d'incrementar el fluix de visitants, de turistes fora de temporada per desestacionalitzar.
La idea consistiria, hem estat reunits, tampoc ho he explicat perquè.
.
.
, quan tinguem alguna cosa tancada, però, clar, anem a vore, en tres mesos mal contats de nou pressupost difícilment pots tindre articulat un model d'intercanvi entre comunitats que, administrativament, és certament complicat; però ho estem estudiant i tenim tota la il·lusió del món, i més derivades en altres comunitats autònomes en totes les que faça falta que fan frontera amb nosaltres, perquè el sector així també ens ho demana i entenem que això pot ser positiu.

Nosaltres faríem promoció de les nostres destinacions en les capitals de Castella-la Manxa, promoció en els principals atributs de caire cultural, patrimonial, gastronòmic, musical, com un atribut de la identitat del poble i el territori valencià i, els de la comunitat en qüestió, es constituiria com un mercat emissor de turisme sènior, i volem començar tan aviat com siga possible, una experiència pilot en eixe sentit, exportable a altres comunitats que fan frontera amb nosaltres.

El tema de la rendibilitat és molt important.
És molt important que, com ha dit molt bé la portaveu de Compromís i la portaveu de Ciutadans, la rendibilitat i el poder adquisitiu de la gent major s'ha de conciliar, efectivament, però també la rendibilitat del negoci turístic.
Dènou euros pensió completa és molt poc, és treballar, pràcticament, no canviant diners, segons el propi sector, sinó és treballar per sota del llindar, diguem-ne, (algú tus) de la rendibilitat mínimament raonable.
Per tant, en esta nova equació hem de fer possible -sí, torne a dir-ho- més territori, les tres províncies, més oportunitats, la major rendibilitat possible per al negoci turístic, perquè, si no, no ixen els números, no poden contractar més gent i perquè, al final, també hi ha molts hotels, coneixem moltes experiències de gent, d'hotelers, d'empresaris que declinen entrar en el programa Imserso perquè, si no tens la massa crítica suficient d'habitacions, de possibilitats, no és rendible; per tant, eixa és una variable en l'equació nova que hem d'intentar resoldre.

I, com també la portaveu de Ciutadans comentava, feia una al·lusió al que és el territori, les oportunitats de l'àmbit rural, el punt de vista ecològic, sempre s'ha de mesurar molt bé la capacitat de càrrega dels territoris, el tema de la cultura, els patrimoni, la gastronomia, i això entronca amb una altra línia estratègia molt important dotada pressupostàriament en la llei de pressupostos que van aprovar vostés de fer l'estratègia d'espais turístics i de producte i de paisatge en tota la Comunitat Valenciana, en què, sens dubte, serà el gran escenari de futur -jo aprofite també per a anunciar-ho, perquè ha molt de vore amb el que estem dient- la idea de vertebrar turísticament, d'articular tots els productes turístics que aporten valor a la nostra oferta en tot el territori.

Això anem a fer-ho, anem a fer-ho amb les universitats, anem a fer-ho amb tots els actors públics i privats, i anem a fer un procés de mobilització d'idees, de recursos per a transformar el que som en potència en producte turístic per a comercialitzar-ho adequadament.
Tot això, sens dubte, és el gran rerefons i el gran teló de fons que aguantarà el que és la possibilitat de circular pel territori gaudint de més productes i gaudint del que és la nostra oferta turística.

Les xifres del turisme marquen números històrics.
Jo em podria quedar amb això i anar-me'n.
Ens queda molt per fer.
Jo sempre dic que quan ja has aprés les respostes t'han canviat les preguntes.
Mediterrani oriental, vivim de prestat, jo preferisc vore-ho d'esta manera.
Per tant, examine el pressupost de l'agència de 2016 i hi han moltes novetats.
És un projecte que necessitem recorregut per a posar-lo en marxa, és un projecte legislatura.
Si vol li conte el model de Pego, el model de les inversions, si vol li ho conte -en algun episodi anterior, en alguna compareixença ho hem parlat- este ha de ser un model basat en allò nostre, en el fet diferencial nostre, en allò que aporte valor, en allò que ens faça ser singulars, en allò que ens faça ser diferents.
Per tant, la cultura, el paisatge, el medi ambient, la gastronomia, l'experiència, l'esport.
.
.
, tota una sèrie de productes que són els que estem treballant és el que hem de posar en valor i posar en el mercat i, sens dubte, la franja, el mercat emissor sènior és destinatari, especialment fora de temporada, d'este model turístic que perseguim.

El que no perseguim és un model turístic, ja que m'ha parlat de Castelló li ho diré, que se basava, no d'una ocurrència d'un dia, sinó un discurs mantingut durant vint anys, de fer -vaig a descriure, no vaig a valorar, vaig a descriure, en la seua lògica, era impecable, en la seua, no en la meua- setze camps de golf, una eclosió immobiliària circumdant el green espectacular, un parc temàtic valorat en esta mateixa comissió -Gerardo Camps, conseller d'economia de l'època va prometre quatre cents milions d'euros per a un parc temàtic espectacular, el mateix que es van gastar en Terra Mítica- i han passat vint anys i tenim una mà darrere una altra davant.
Eixe model no anem a recrear-lo.
Per tant, ara és un temps de repensar i de reconstruir un altre model econòmic.

I acabe amb la qüestió: turisme, clar que sí, per a remuntar l'economia, per a generar ocupació, per a vertebrar territori, per a saber qui som, una societat de gent honrada, honesta, hospitalària, d'amfitrions i, per a la remuntada, reputacional.
I la història de la reputació en esta comunitat nostra passa, probablement, i acabe en esta reflexió, per, a la millor, no mirar tant en un model que m'ha semblat que vosté era un poc deutor, i mirar cap al futur buscant altres motivacions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Se demanen les rèpliques.
Començarà el Grup Parlamentari Popular.

Senyor Pastor, té quatre minuts.

El senyor Pastor Llorens:

Muchas gracias, presidente.

Decía el secretario autonómico que no iba a entrar en el terreno de enfrente, pero lo ha hecho y a gusto.
Decía al principio de la intervención, Â«yo no voy a entrar, no he venido a esoÂ» pero lo ha hecho y a gusto que lo ha hecho.
Ha hablado más bien poco de lo que era su comparecencia, pero ha hablado.

Pero fíjese, al final estamos hartos de los estereotipos y los clichés que intentan colgar ustedes en la parte de aquí, en la del Partido Popular, la de los campos de golf, de no sé cuántos… Mire, yo no sabía que usted iba a hablar de eso, no lo llevaba preparado, pero me han venido a la cabeza dos ejemplos de la Comunidad Valenciana: Â«eclosiónÂ» ha utilizado usted la palabra, Â«eclosión urbanística en torno a un proyecto turísticoÂ».
Pues, mire, yo le voy a hablar de dos municipios de los que mayor eclosión urbanística han tenido en torno al turismo, uno en la provincia de Castelló, Moncófar, y el otro en la provincia de Valencia, Gandía.
Los dos, uno gobernado siempre por el Partido Socialista, Moncófar, y Gandía, en el momento de mayor eclosión urbanística que ha sufrido esa ciudad en torno al turismo siempre en manos de alcaldes o alcaldesas del Partido Socialista, y ya está bien.
Ya está bien.
Hemos venido a hablar de otras cosas, señor Colomer.
Usted es el secretario autonómico y es el que entra en el trapo, yo tengo la obligación como diputado raso que está aquí abajo de contestarle y de decirle que ya está bien, porque ha venido usted a hablar de otras cosas.
Creo que usted es secretario autonómico de Turismo y hemos venido a hablar de su propuesta de turismo senior.
A lo mejor es que como lleva (so d'un telèfon mòbil) cuatro meses hablando de ella sin ofrecer ningún producto, ningún resultado concreto ni nada concreto, tiene que hablar de otras cosas que no de las que se le han citado en esta comparecencia que es del turismo senior y del Programa del turismo senior para la comunitat.

Me hace gracia y me sorprende que Compromís y que el Partido Socialista especialmente le feliciten a usted por un programa de turismo senior que no existe.
No existe, es solo una idea, y le dan a usted hoy aquí la felicitación y la enhorabuena, y Â«muy buena ideaÂ» y Â«graciasÂ» y Â«enhorabuenaÂ» como si tuviese un programa; que no hay nada, señores de Compromís y del Partido Socialista, hay una idea de un señor, del señor Colomer, de la Agencia Valenciana del Turismo, que lleva cuatro meses vendiéndonosla.
Es que exactamente lo que hoy nos ha dicho usted, señor Colomer, lo decía en el mes de diciembre.
Llevamos cuatro meses escuchándole arriba y abajo, a derecha y a izquierda, con su idea, pero usted no tiene absolutamente nada tangible que ofrecer hoy en sede parlamentaria en su comparecencia.
No tiene nada que ofrecer, vuelve a hablar de lo mismo.

¿Cuántos meses lleva hablando usted de lo mismo?
Es que Â«juntar a la gente que tiene experiencia en el sector, a los profesionales, una historia conjunta de la Comunidad, polifónicaÂ» ¡que sí!
(algú tus), pero si eso está más claro que el agua, señor Colomer, ¡que sí!
Pero díganos cuándo va a pasar de hablar de cuestiones, de obviedades, de cosas universales, de conceptos genéricos y generales a presentarnos un proyecto encima de la mesa y decir, pero así de claro: Â«Señores, el presupuesto -pero así de claro- del turismo senior para la comunitat 2017 es de medio millón de euros, de trescientos mil o de dos millones de euros -de lo que sea-; empezará en el mes de octubre o en el mes de septiembre de 2016.
Durará hasta el mes de marzo de tal.
Será para personas de cincuenta y cinco a… o de sesenta y cinco a…Â».
Dígalo, eso es tener un programa.
Usted solo tiene una idea, y encima le aplauden por ellos, los de Compromís, y los de su propio grupo, el Partido Socialista.
Es que es de chiste.
Lleva cuatro meses dándole vueltas a la idea y vendiendo las ideas en las redacciones de los periódicos y hoy aquí en esta comisión.
Por favor, centremos el tiro.
Ya está bien.

Yo creo que no es serio, y creo que no es serio tampoco cuando usted dice -bueno, serio, no sé si tiene demasiado rigor usted al hablar de este aspecto concreto- cuando dice y se refiere a que le dará toda la participación del mundo al sector.
Porque una cosa que sí que ha hecho usted por la que algunos le pueden felicitar -nosotros no, que no es una idea, es algo tangible- es el decreto de regulación de materia turística para las diputaciones.
Y ahí, en ese decreto, precisamente usted al sector al que tanto se vanagloria en mencionar y en decirle que le van a dar todo el consenso del mundo, nos dice en el apartado 5 que en las reuniones del consejo dentro del decreto podrán asistir 1, Â«con voz, pero sin votoÂ», ya está bien, Â«cuando si usted lo estime conveniente la presidencia del consejo por iniciativa propia o a propuesta del resto de miembros, cuando algún reconocido prestigio represente…Â», hombre, ¿eso es darle protagonismo al sector?
Y eso sí que no es una idea, eso sí que es algo tangible, el decreto que aprobó el Consell.
Por lo tanto, seamos un poco serios y un poco realistas.

A mí me gustaría, señor Colomer -de verdad, lo digo con toda la sinceridad del mundo- me gustaría que usted, lo antes posible -porque aquí el único que ha pasado de las ideas a los hechos en turismo senior en la Comunidad Valenciana ha sido la Diputación de Castelló, que en solo tres meses ha pasado de…

El senyor president:

Senyor Pastor…

El senyor Pastor Llorens:

…-acabo ya, acabo ya, señor presidente- las ideas a los hechos.
A mí me gustaría que usted en muy breve espacio de tiempo fuese capaz de volver a esta comisión y poner encima de la mesa un producto cerrado, confeccionado, elaborado y que no se quedase en una idea como llevamos cuatro o cinco meses oyendo hablar de ella.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor.

Continuem amb el torn de rèpliques pel Grup Parlamentari de Podem.
Senyor Torres, té quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, senyor president.

Al final s'ha oblidat de nosaltres i ha respost pràcticament només al Partit Popular.
(Rient) Bé, li repetiré ràpidament: ens interessa molt bé quines són les relacions amb les diferents diputacions, de manera breu, si ens pot respondre, perquè ara tindrà menys temps, i també si han contemplat o estan dintre de la taula de turisme el sector dels apartaments i vivendes turístiques que són un sector que nosaltres considerem clau en el desenvolupament del turístic i també d'un model d'economia local, perquè no suposaria només el pack turístic amb el todo pagado sinó que també poguérem gaudir d'un altre model turístic d'anar a una zona i gaudir-la amb la tranquil·litat també d'anar amb un grup reduït, no cal llogar quatre autobusos i ocupar només un hotel, sinó que tinguen també oportunitat de gaudir d'un altre tipus de model turístic, un model que, aprofite que està el director general de comerç, un model turístic, el dels apartaments i les vivendes turístiques, que diferents estudis demostren que desenvolupa tot el que és el xicotet comerç i tot el que és l'economia local d'aquelles zones on hi ha una implantació i s'evita, evidentment, l'intrusisme, que és un dels problemes que pot tindre este model i contra el que nosaltres també estem en contra.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torres.

Ara, pel Grup Parlamentari Ciudadanos, la senyora García.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo muy brevemente y simplemente, señor Colomer, quiero comentar…, estar de acuerdo con lo que acaba de decir el diputado señor Torres que, bueno, no parece que haya habido tiempo para contestar mucho más.

Simplemente desde aquí, quisiera ver si algunas de las preguntas que sé que he hecho muchas -quizás demasiadas-, pero ver si se puede responder, aunque sea brevemente, a alguna de ellas y si no pues, bueno, emplazarle para que en breve podamos contar con el programa elaborado y todos esos datos que venimos pidiendo desde esta comisión.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.
El Grup Parlamentari de Compromís, senyora García, té quatre minuts.

La senyora García Muñoz:

No esgotarem els quatre minuts, però reafirmarem un poc la nostra intervenció anterior.

Sí que és cert que el turisme sènior té dos vessants: el vessant d'alt poder adquisitiu, que s'ha de vertebrar des del producte turístic que pugam oferir dintre del disseny del turisme valencià, i reitere el que deuria de prioritzar l'administració és dissenyar eixos programes de turisme sènior per a aquell turisme sènior que tinga un baix poder adquisitiu, perquè hem de reforçar eixe paper social que puga per este programa.

També demanaríem que s'incloguera dintre d'eixe programa la vertebració cultural i patrimonial del nostre poble.
Evidentment, per a la gent major no només ha de ser una oportunitat d'esbarjo, de gaudi, sinó també ha de ser una oportunitat de conéixer també la nostra cultura, que moltes vegades és la gran desconeguda de gent que no ha tingut accés a una determinada formació, o a un determinat nivell de vida i que podem oferir-li a dia de hui de l'oportunitat, no només de gaudir sinó també de formar-se i de conéixer la cultura valenciana.

I contestar-li al Partit Popular que, evidentment, hem aplaudim una mesura com aquesta i estem fent les aportacions que considerem, i considerem que s'ha de reforçar el criteri social d'aquest programa i la participació, també, de les associacions de pensionistes en el mateix programa per tal de dissenyar eixa oferta.
I no només això, sinó també hem de remarcar que qualsevol programa turístic o qualsevol oferta turística que estiga basada en el coneixement de la cultura, del patrimoni i dels espais propis, sempre serà un turisme que tindrà un retorn que no té aquell turisme que està basat en els grans esdeveniments, en la especulació i el ens macroprojectes turístics exclusius, que al final el que fan és desvincular-te de la teua pròpia oferta i desvincular-te de la teua pròpia cultura, que és el model que ha desenvolupat el Partit Popular.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

El Grup Parlamentari Socialista, senyor Arques, té la paraula.

El senyor Arques Cortés:

Gràcies.

Dos cuestiones rápidas.
Claro que felicitamos la idea del programa autonómico de turismo senior y su futura puesta en marcha, porque hemos defendido tres criterios: el criterio social del mismo, el criterio económico y el criterio laboral.
Nos da la sensación que al señor Pastor le molestan que los datos económicos del turismo en la Comunidad Valenciana sean positivos y sean favorables en el PIB, en temas laborales, económicos, y malos ejemplos son Eurodisney y el tema urbanístico de Moncófar y Gandía.

Yo creo que lo que tenemos que plantear es que ese programa de turismo senior en ámbito autonómico se inicie lo más pronto posible, que la experiencia del Imserso es magnífica en el retorno económico, en el ámbito social y que, en cuanto a la declaración del Decreto de turismo de la diputación, le encuentro yo cien declaraciones a favor de ese decreto y de todos los sectores implicados.
Por lo tanto, no aporta mucho diciendo que hay un sector puntual en un momento puntual que no le parece bien el decreto, pero hay cientos de declaraciones de sectores implicados en el ámbito del turismo a favor de ese decreto.

Yo creo que, ahora mismo, el turismo es la herramienta más importante en cuanto a generar empleo, PIB de la Comunidad Valenciana, datos económicos, y por lo tanto, lo que tenemos que hacer es sumar, diversificar la oferta -yo ya le he contado antes que siempre hemos sido partidarios de diversificar la oferta, de desestacionalizar la oferta turística y, a partir de aquí, esta oferta del programa autonómico del turismo senior es una oferta más para diversificar la propuesta turística de la comunidad en todos los ámbitos: en el social, en el económico y en el laboral.
Si tenemos que hablar de urbanismo, Gandía, Moncófar, declaraciones Eurodisney, pues, en su lugar y en su momento se hablará.

Muchas gracias y le volvemos a felicitar públicamente por la idea y por la futura puesta en marcha del programa autonómico de turismo senior.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

I per acabar amb la rèplica del senyor Colomer, té quatre minuts.
Quan vulga.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Moltes gràcies.
Gràcies de nou, senyors diputats.

Anem a vore, jo, en el tema d'insistir en la idea de vendre obvietats, vull dir, el tema és com és.
El tema és Â«cuatro meses vendiendo obviedadesÂ», quiero decir, Â«en cuatro meses estaban el presupuestoÂ»… vamos a ver, jo ahí me referia a en la província de Castelló no hem fet cap valoració, simplement he descrit, no en quatre mesos ni quatre anys, sinó vint anys relatant un model basat en uns determinats ítems.
Això ho hem conegut els que som d'allí, estan les hemeroteques farcides.
Els preliminars quatre mesos no, vint anys explicant una història que no s'ha posat mai una pedra, vull dir, el que és arrancar una idea nova, vosté comprendrà que té les seues dificultats, la seua tramitació, perquè hi ha molts actors, perquè volem que siga d'esta manera, aprofitant les millors experiències de les diputacions, dels sectors, dels hotelers, de les agències de viatges perquè, al final esta història, conforme fa l'Imserso, es trau de l'administració pública, jo crec que això no sé si ho han tingut en consideració, però es trau lògicament una opció, l'escenari és traure un concurs on quede delimitat tot allò responsable que la portaveu de Ciutadans també anava fixant, que haurà d'aparéixer la d'àmbit rural, els productes vinculats a la cultura, a la gastronomia, a l'hoteleria rural, al gran hotel rural, al xicotet, a degustar i a recórrer i a fer partícip a tot el territori que ramifique les virtuts i les possibilitats del turisme sènior.

Tot això lògicament haurà d'eixir en un concurs, si no ho podem fer d'una altra manera, i eixe és l'escenari, com fa l'Imserso, com ha fet durant molts anys, i eixe és el que estem treballant.
Des que tenim pressupost, en unes reunions de treball que hem tingut, que duren, mal comptats, quatre mesos, per això jo li contrastava, no entrava a valorar res de dir res, perquè jo no vinc ací a jutjar el passat ni a jutjar els que no són del meu partit, vinc a que em jutgen a mi, si jo li done tota la raó en això; però, clar, vull dir, és una història nova, aprofitant les oportunitats i aprofitant les experiències, i que hem reconegut que són positives d'algunes diputacions, no hi ha cap problema en reconéixer.
.
.
, però el mateix problema de les diputacions és que diuen, Â«se'ns esgota l'esperança de futur perquè el territori ja no dóna més de si mateixÂ» i, aleshores, ha encaixat perfectament amb l'idea que l'agència ha replegat d'un altre lloc, i ha compartit i estem compartint tots, i li conteste al senyor portaveu de Podem: quina actitud tenen les diputacions en les reunions de treball que hem tingut?
Ben diferent a la seua, tant els diputats, que no cal dir noms, que han vingut d'Alacant, com de Castelló com els representants de València, que si li preocupen els d'Alacant o Castelló, per exemple, tots ben positiva, ben positiva, sobretot en aquelles províncies que a la millor no han tingut la pròpia institució provincial estes dinàmiques i esta experiència acumulada, com pot tindre la de Castelló, perquè han vist que és una nova oportunitat per a tots.

I ahí estem, en una mesa de treball.
Nosaltres tirant del carro, tractant de liderar, però en una voluntat de governança col·laborativa, reconeixent el protagonisme tot el món.
I reconeixerà que quan tot el món pren sintonia, hi ha una fase de deliberació, de reflexió, d'assumir el tema i dir Â«anemÂ», som-hi.
I estem en la fase de, bé, de començar a concretar i tant de bo no perguem el feeling, per dir-ho així, o la voluntat de treball i l'esperit de treball, ben diferent al seu.
.
.
, el que m'ha paregut a mi interpretar avui en les seues paraules, que en la mesa de treball, on estan govern i oposició, per dir-ho així, des de la perspectiva de La Generalitat, jo ahí sí que he trobat un ambient absolutament positiu.

I per part meua, agarrar molt positivament la idea d'incorporar als propis representants del sector, dels pensionistes, perquè crec que aportaran sense dubte idees més positives i creatives per a tirar endavant este projecte.
Projecte del qual -i acabe, senyor president- donarem compte sempre que vostés estimen oportú, en viu i en directe, sempre que vullguen, des del punt de vista de la convocatòria que en puguen fer formalment en aquesta comissió, en seu parlamentària, o qualsevol dia de l'any que vullguen saber com evoluciona esta qüestió.
O si volen participar en la pròpia mesa tècnica de treball, cap problema en incorporar-se i en verificar la voluntat i les idees, que no són obvietats, jo no vinc aquí a posar-me cap medalla, simplement és el treball preliminar, no hi havia carpeta d'este tema, és un tema nou, és un tema que naix, que naix fonamentalment perquè fa falta, perquè crec que és positiu, perquè s'ha de vindre als llocs en idees noves.
Perquè el sector estava molt preocupat, estava molt preocupat en la política del Govern d'Espanya, estava molt preocupat, i diu Â«fem algo a nivell autonòmicÂ».
I este govern haguera pogut passar, perquè en vint anys va passar d'esta història.

Per tant, jo des de la humilitat i agraint-li molt les seues crítiques, també li demanaria un poquet de respecte a aquells que no ens posen de perfil, que encarem els reptes i que els afrontem de la millor manera que podrem col·lectivament.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer.
Li agraïm la seua presència i les seues explicacions en la compareixença.

Si els pareix, suspenem un minut la reunió per a.
.
.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del director general de Comerç i Consum, senyor Natxo Costa Pina, per a informar sobre la situació del comerç local i tradicional i les polítiques preferents de suport, foment i promoció d'este en la nostra comunitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 9.
050, amb correcció d'errades RE número 9.
753)

El senyor president:

(Inoïble) … de l'ordre del dia que és la compareixença del director general de Comerç i Consum per a informar sobre la situació del comerç local i tradicional i les polítiques preferents de suport, foment i promoció d'aquest en la nostra Comunitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per començar la seua exposició i per temps indefinit, té la paraula el senyor Costa.
Quan vulga.

El senyor director general de Comerç i Consum:

Bona vesprada.

Abans de passar a explicar el contingut de les polítiques que estem desenvolupant en matèria de comerç, considere necessari marcar-les en el compromís polític del Consell derivat dels acords del botànic de fer de les persones el centre de totes les actuacions del govern.

Entenem que l'objectiu últim de la nostra acció política és garantir a totes les dones i homes que viuen en el nostre territori les més altes cotes de dignitat i benestar, i fer una nova política que propicie el canvi cap a un model productiu que s'articule sobre els principis de sostenibilitat social productiva i ambiental, apostant per un model de comerç equilibrat en el qual predomine un model de proximitat.

Aquest compromís va ser arreplegat en l'Acord del Consell de 30 de juny que, com bé sabem, deia que cal estudiar l'impacte sobre l'actual normativa sobre horaris comercials i zones amb una gran afluència turística sobre l'estructura comercial de la Comunitat Valenciana a fi d'adoptar les mesures necessàries perquè les ampliacions horàries donen resposta a les necessitats concretes dels consumidors i els turistes i comporten necessàriament la creació de llocs de treball de qualitat.

Al mateix acord, s'establia també el compromís d'estudiar la revisió dels mecanismes per a garantir que les implantacions d'establiments amb impacte territorial es facen de manera sostenible, harmònica i coherent amb l'estructura territorial de la Comunitat Valenciana i en absolut respecte als valors ambientals, patrimonials i urbanístics i revisar tots els projectes d'implantació en tramitació per a garantir la seua coherència i compatibilitat amb els esmentats criteris.

Tot això respon a la dimensió humana que té l'activitat comercial i a la seua indubtable transcendència social i urbana a més de la importància que té en termes d'aportació a la economia i a la creació de llocs de treball.
En conseqüència, hem considerat prioritari una política de suport, promoció i foment del comerç de proximitat que intente revertir la tendència cap a un model basat en grans empreses, moltes de les quals de perifèria, a la qual semblaven anar avocats amb les polítiques del govern central i dels anteriors consells de La Generalitat.

I eixa política de suport es traduirà també en normes que recolzen els canvis que abans esmentava.
I tot això volem fer-ho amb total transparència, de manera democràtica i participativa, comptant amb la col·laboració de tots els agents implicats.

Tenim davant nostre l'il·lusionant repte de posar els fonaments d'un nou model productiu, basat en les necessitats de les persones, i entenem que açò no només ha de ser la tasca del Consell, sinó del conjunt de la societat valenciana.
Per això, constituirem espais de diàleg i de participació on qualsevol persona ens podrà fer arribar les seues opinions, les seues propostes o, simplement, les seues inquietuds.

Però és evident que el canvi de rumb no es pot fer de la nit al matí, i des que vam començar a prendre possessió, hem tingut clars els nostres objectius polítics que hem hagut d'alinear amb els esquemes jurídics i pressupostaris -que com sabeu són escassos- per a fer-los realitat.

Per a centrar la importància que té l'acció política sobre el sector comercial com instrument per a conformar un nou model econòmic, és necessari oferir unes xifres sobre la seua importància i caracterització a la nostra terra.
Si analitzem l'aportació del comerç a la societat en el seu conjunt, hem de parlar, en primer lloc, de la seua funció social, ja que el comerç tradicional, el de proximitat, per les seues característiques, a més d'assegurar l'abastiment a la població, fa que siga possible fer-ho de forma còmoda, ràpida i pròxima, sense necessitat de vehicle, fonamentalment per no excloure alguns grups de la població sent, al mateix temps, respectuós amb el medi ambient.
Així mateix, el comerç, incrementa la situació de seguretat de la ciutat i fa d'aquesta un espai de convivència ciutadana.

Pel que fa a la seua aportació a l'economia, a la Unió Europea el 22% de les empreses privades es dediquen al comerç i donen treball directe a prop de trenta milions de persones, és a dir, un de cada set treballs de la Unió Europea està en el comerç.
Al País Valencià, el comerç aporta un 11,3% del PIB, concentra el 15,5% del teixit professional valencià i arriba al 17% del nombre de locals de negoci del total d'activitats econòmiques.
Aquest percentatge es concreta en les més de cinquanta-nou mil cinc-centes empreses de comerç detallista amb més de seixanta-quatre mil locals comercials detallistes i a les quals cal afegir els prop de quaranta mil punts de venda no sedentària en els 643 mercats ambulants localitzats en 481 municipis valencians.

El comerç és un sector capaç de crear ocupació.
Dóna ocupació a l'11,8% dels treballadors i treballadores valencians.
El sector va finalitzar 2015 amb vora dos-cents mil afiliacions a la Seguretat Social, un 2,9% més que en 2009, mentre que en la resta de la Comunitat Valenciana el nombre d'afiliacions ha descendit un 2%.
A més, al nostre país, la creació d'ocupació en el comerç detallista ha sigut especialment intensa en comparació a la mitjana estatal, on s'ha hagut una taxa interanual del creixement d'afiliats de l'1,9%.
(Soroll de papers)

El comerç detallista és un sector de caràcter emprenedor, és catalitzador de noves idees, de noves empreses.
És un sector que acull les idees empresarials dels autònoms i autònomes valencians.
Des del 2009, l'ocupació autònoma en el comerç ha crescut un 5,3% i assoleix vora seixanta-dos mil cinc-cents treballadors i treballadores autònomes en 2015.
El 18,7% dels autònoms valencians es dediquen al comerç.
Destaca el negoci familiar format pel propietari i, com a màxim dos empleats.
De les cinquanta-nou mil cinc-centes empreses del sector implantades, vora el 57% compten amb menys de dos empleats.

Des del punt de vista de la seua aportació al territori, el comerç tradicional i de proximitat constitueix la major part del comerç implantat al País Valencià i es caracteritza pel seu arrelament a les poblacions més xicotetes, vertebrant el territori.
El 82% dels punts de venda de les nostres poblacions és en xicotets comerços de menys de 100 m2 i són especialment rellevants en l'entorn rural, on arriben a representar el 90% dels comerços implantats.
Aquesta dada reflecteix la funció necessària i vital d'aquests comerços destinats a cobrir les primeres necessitats dels seus residents i assegurant la qualitat de vida dels seus consumidors.

El Patsecova del qual parlaré després identifica quinze àrees funcionals que juguen un paper rellevant en la vertebració del territori.
L'oferta comercial localitzada en els principals eixos comercials de les nostres ciutats representa el 48% dels punts de venda i és un dels pilars fonamentals en la qualitat de vida dels valencians.
Un comerç de proximitat, format per empresaris i empresàries locals que acosten als seus ciutadans els productes i serveis que necessiten, reduint els desplaçaments i, per tant, l'empremta de carboni, i configurant una oferta comercial local diferenciada i única.

En una situació com l'actual, on més del 18% de la població valenciana té més de seixanta-cinc anys i presenta dificultats de mobilitat, s'augura un retorn al centre de les ciutats i, per tant, també del comerç al centre de les ciutats.
Aquesta situació pot generar processos de recuperació del comerç tradicional que ha d'adaptar-se a les noves necessitats i als nous hàbits de consum.
Tot això s'inclina a valorar especialment el sector comerç, no sols per la seua indubtable importància en termes econòmics, sinó de manera molt essencial en temes socials per la seua aportació a l'ocupació i distribució de la riquesa i com a factor clau en el desenvolupament urbà i en la convivència ciutadana.

El nou govern aposta pel comerç de proximitat.
La visió que tenim en matèria de comerç es consolidar una estructura important de comerç de proximitat capaç de satisfer plenament les necessitats dels consumidors i consumidores, perquè entenem que el xicotet comerç és intensiu en creació de llocs de treball i és sostenible perquè, normalment, i així ho volem, està ubicat en les trames urbanes i la gent compra a peu o en transport públic evitant també l'ús intensiu d'un recurs escàs com és el territori.

Volem un comerç i una artesania de qualitat, volem estendre eixe cultura de la qualitat al conjunt del comerç i artesania valencianes demostrant que el gust per la feina ben feina i la qualitat en la prestació del servei no és patrimoni únicament de les grans empreses, sinó una qüestió de professionalitat i voluntat de satisfer la clientela.

Volem impulsar la professionalització del comerç, ja que entenem que la formació és una eina fonamental per al progrés social, i per tant aspirem a que comerciants, artesans i, en general, tots els empresaris i emprenedors o treballadors del sector que vulguen incorporar-se, puguen accedir a formació especialitzada plenament adaptada a les seues necessitats de manera que puguen exercir la seua activitat de la millor manera possible i, per tant, oferir el millor servei a la ciutadania.

Apostem per un comerç ciutadà ja que volem unes empreses comercials i artesanes plenament adaptades i implicades en el seu entorn, conscients com som que són peça fonamental de l'estructura i convivència ciutadana i disposades a participar en iniciatives i projectes que milloren la convivència i la qualitat de vida dels seus veïns.

Busquem carrers plens de vida, a través d'una estratègia integrada de govern, i volem potenciar les trames urbanes i revitalitzar els nostres pobles i ciutats fent-los atractius per a la compra i per a la convivència ciutadana, creant zones de vianants i polaritats comercials allà on siga possible.

Recolzem la gent emprenedora, les persones amb les seues inquietuds, les seues iniciatives, els seus coneixement si la seua empenta són la principal riquesa del nostre poble.
Sabem que col·locant les persones en un lloc central de les nostres polítiques i estimulant les nostres capacitats, aconseguirem un canvi de model que substituïsca el concepte de Â«creixement econòmicÂ» pel de Â«desenvolupament integralÂ».

Volem uns mercats que facen bategar el cor dels pobles i ciutats, ja que els mercats han estat tradicionalment no sols un punt per comprar i vendre, sinó un espai de convivència i relació i una manera de guanyar-se la vida per molts xicotets comerciants.
Volem fer que els mercats valencians, sense perdre l'atractiu que els dóna la seua tradició, puguen dotar-se de les més modernes tecnologies per a respondre eficientment a les necessitats dels nous consumidors i així poder seguir comptant amb un important motor d'activitat comercial dintre de les poblacions.

I volem que el comerç siga respectuós amb el territori, el patrimoni i el medi ambient, i hem de canviar l'anterior model de creixement depredador de recursos per un model de desenvolupament sostenible i respectuós amb l'ús del territori i els valors socials, paisatgístics, medi ambientals i patrimonials.
Per tant, qualsevol de les actuacions que es plantegen serà estudiada i haurà de complir el requisit de sostenibilitat integral.

Potenciarem la democràcia de participació en tot el procés de presa de decisions del sector, creant nous òrgans i potenciant i reformant els existents.
Treballarem també per una artesania tradicional i innovadora, ja que volem consolidar un model artesanal capaç de sintetitzar totes les qualitats de la nostra tradició amb les tendències més avantguardistes, de manera que puga seguir oferint als consumidors i consumidores productes únics d'alta qualitat i de gran valor afegit.

I, sobretot, volem un comerç orientat als consumidors, a les persones consumidores, velant perquè els consumidors siguen respectats i establir sistemes de vigilància i control de resolució amistosa de conflictes fomentant un consum que sàpiga valorar la responsabilitat social i mediambiental dels productes i de les empreses.

El comerç és un sector estratègic per a la distribució de bens i serveis, però de la política comercial es desprenen importants conseqüències socioeconòmiques, medi ambientals i territorials.
Per això, la nostra opció és una aposta decidida pel comerç de proximitat, de suport als emprenedors, als autònoms i a les xicotetes i mitjanes empreses que són intensives en llocs de treball i contribueixen a la fixació de la població.

L'artesania també té una llarga i prestigiosa tradició en molts oficis i ens ha fet i ens fa coneguts arreu del món.
És una important senya d'identitat de la que estem orgullosos, que també dóna treball a un important nombre de persones, majoritàriament autònoms, i darrerament està incorporant joves emprenedors que, sense renunciar a la tradició de l'ofici, estan treballant amb èxit nous dissenys, nous materials i noves necessitats.
Volem una artesania viva, de qualitat, que partint de la tradició siga capaç de perviure en un món globalitzat, però sense renunciar a les seues arrels.

Per últim, i no menys important, encara que no és objecte exacte d'esta compareixença, hem de parlar dels consumidors.
En un esquema polític que posa la dignitat i el benestar de les persones al centre de totes les actuacions, les persones consumidores cobren especial rellevància.
Per tant, a més de considerar que totes les polítiques sectorials que desenvolupem des del Consell tenen per objectiu últim la millora de les condicions de vida de les ciutadanes i ciutadans valencians i, per tant, dels consumidors, aquesta direcció general té, a més, la tasca de vetlar perquè els seus drets estiguen garantits i ningú intente aprofitar-se de la part més feble en una relació desigual.
Per això, prendrem una posició proactiva pel que fa a la vigilància del compliment de tota la normativa per part de les empreses i simplificarem i agilitzarem al màxim el sistema de resolució de conflictes i l'arbitratge de consum.

Però per a fer possible el model econòmic que volem construir, també necessitem i demanem la complicitat dels consumidors.
Els necessitem responsables, i que a l'hora de fer les seues compren valoren, no només la immediatesa, sinó les conseqüències del seu acte de compra respecte de la sostenibilitat del sistema en termes socials i mediambientals, perquè només així podem entrar en un esquema de desenvolupament social de caràcter integral que ens permeta assolir les més altes cotes de benestar com a societat.
Estem convençuts -i això ho sabem- de que les associacions de consumidors i el moviment consumista en general és un aliat fonamental per a aquest canvi polític.

Els principals eixos d'actuació en aquesta legislatura per a aconseguir tots els propòsits que he exposat passen per posar en marxa un pla d'impuls del comerç de proximitat.
Quan en el passat mes de juny arribàrem al Consell, ens vam trobar amb unes convocatòries de subvenció pendents de resolució derivades d'un marc normatiu en què, lògicament, no havíem pogut participar; però ens vam limitar a resoldre eixes subvencions segons els criteris marcats per les comissions composades per funcionaris i, per tant, férem unes reunions de caràcter eminentment tècnic i resolguérem la convocatòria de subvencions.

Ja en 2016, hem fixat les línies de subvenció en la llei de pressupostos de La Generalitat, continuant alguns dels programes que s'havien desenvolupat des de pràcticament l'assumpció de competències en matèria de comerç interior, però introduint noves línies i alguns aspectes que després comentaré que reforcen l'acció coordinada per a la modernització i revitalització del comerç de proximitat pel qual clarament apostem.

Per a mi, la principal diferència en aquesta nova etapa és la coherència que volem donar a totes les nostres actuacions, de manera que no hagen de dedicar-nos a oferir ajudes que intenten pal·liar els danys que el mateix govern provocava amb les polítiques i la legislació desenvolupada, per exemple, en tema d'horaris o de noves implantacions com succeïa anteriorment.

Per tant, la política d'incentius és un instrument més d'una política integral de foment i de promoció del comerç de proximitat integrada en un model més ample d'economia sostenible amb rostre humà pensada per i per a les persones.
Precisament, en la cerca d'aquesta coherència, s'ha elaborat un pla estratègic de subvencions que fixa les direccions de les accions de la conselleria a mig termini en matèria d'incentius per a la transformació del model econòmic i, entre elles, els incentius al comerç.
Així, a hores d'ara es va publicar el passat dilluns al diari oficial l'anunci Â«es troba en termini d'exposició pública el projecte d'ordre de les bases reguladores del comerç, consum i artesania i, a més a més, s'ha traslladat el projecte a totes les associacions i entitats del sector per al seu debat i a fi que puguen realitzar les seues aportacionsÂ».

Com a eixos a destacar en estes noves ajudes està l'horitzontalitat i imbricació en les polítiques de La Generalitat en un marc transversal de respecte i suport als valors de les persones, la responsabilitat social, la igualtat, l'ús del valencià, l'associacionisme i la cooperació, que són tots ells fonaments cívics del progrés econòmic, cultural i tecnològic del País Valencià.

Amb aquest objectiu, a més de les característiques del projecte des del punt de vista comercial, també valorem la integració laboral de persones amb discapacitat i el compromís de contractar un percentatge major de treballadors discapacitats en l'àmbit de l'ajuda, així com considerem en la valoració dels projectes en la línia de fomentar la responsabilitat social de les empreses, la promoció de la igualtat efectiva d'oportunitats entre dones i homes, l'atenció al sistema arbitral de consum, la diversitat d'actuacions a realitzar, l'equilibri entre les accions proposades i el seu pressupost en relació amb els mitjans personals, materials i tècnics de què disposen les entitats i empreses, així com revisar les actuacions proposades en col·laboració amb altres entitats.

Pel que fa a les bases de la convocatòria, hem mantingut la tradicional divisió per beneficiaris, però primant les accions desenvolupades en un marc col·laboració ans que aquesta col·laboració es produïx entre un mateix tipus de beneficiaris o bé entre diversos possibles tipus de beneficiaris.

El pla d'incentius, a què enguany destinem sis milions d'euros, es dividix en els programes següents: programes d'ajuda a les pimes comercials i artesanes amb les següents línies d'ajuda: avalem l'artesania destinada a incentivar les actuacions que promouen una millora de la competitivitat dels productes artesans a través de la seua promoció; la prospecció de nous mercats, de catàlegs; l'assistència a fires artesanes i d'un model de formació especialitzada.
Avalem Comerç, programa d'ajuda a la millor atenció dels establiments comercials a fi que s'adeqüen als requeriments canviats dels consumidors.
Emprenem Comerç, a fi d'incentivar l'ús comercial de locals buits que han tingut anteriorment activitat empresarial, amb això s'evita l'existència de buits que disminuïxen l'atractiu de zones de densitat comercial i s'afavorix la implantació de comerços de proximitat per part d'emprenedors.

Una segona línia d'ajuda dirigida a associacions de comerç i artesans per a dinamitzar i dinamitzar els espais urbans i es recolzaran les associacions per via d'ajudes a la contractació de personal tècnic professional que es dedique a la planificació estratègica, la gestió comercial i la promoció del conjunt de comerços associats i s'incentivarà la realització d'accions de comunicació, publicitat, imatge i promoció de producte i serveis que fidelitzen els potencials consumidors.
I, de la mateixa manera, recolza la realització d'accions formatives per als comerç i els artesans.

També n'hi ha una línia d'ajudes per a ajuntaments, per a entitats locals en matèria de comerç i artesania, l'objectiu del qual és posar en valor el comerç local, per la qual cosa es recolzaran els valors de les actuacions realitzades per les entitats locals: fires comercials d'àmbit comarcal que perseguisquen un millor posicionament del comerç local; reformulació de la xarxa d'agències per al foment de la innovació comercial, les AFIC, sota el nou prisma de la transparència, participació, proximitat, responsabilitat social i sostenibilitat; renovació de mercats municipals per mitjà de la introducció o millora d'equipaments o relacions que repercutisquen directament en l'activitat; reforma de mercats amb sistemes de qualitat implantats; adaptació de les àrees limítrofes dels mercats o d'àrees urbanes de concentració comercial; adaptació de les infraestructures necessàries per a l'exercici de la venta no sedentària, dels mercats ambulants, i la realització de plans d'acció comercial que tinguen com a objecte l'estudi i millora de l'activitat comercial i els espais urbans on aquesta es du a terme en el marc dels criteris i directrius que es definiran pel Pla d'acció territorial sectorial del comerç de la Comunitat Valenciana, el Patsecova.

Com he citat anteriorment, un dels elements distintius de la nova política que pretenem dur a terme des del Consell és la transparència i la participació de la ciutadania en les decisions que l'afecta.
Per això, amb caràcter immediat a la meua presa de possessió, revisàrem la composició i funcions dels organismes consultius existents: l'Observatori del Comerç Valencià, el Consell dels Consumidors i Usuaris i el Consell Assessor de la Venda no Sedentària, no tant per valorar si responien a la situació del sector en l'actualitat, sinó per a reorganitzar-los amb una estructura realment representativa i dotar-los d'un sistema operatiu àgil i funcional.

Per això, i amb caràcter previ a l'informe preceptiu sobre el calendari de festius a habilitar per a 2016, anunciàrem a tots els membres de l'observatori i a tot el sector la nostra voluntat de variar el sistema de participació, creant d'una banda un espai més ampli en què es vegen representats tots els comerciants, incloent-hi, per exemple, els representats de la venda no sedentària que no estaven inclosos en l'Observatori del Comerç de la Comunitat Valenciana.

Amb aquesta finalitat, es va citar a totes les organitzacions pertanyents als diferents òrgans que aportaren dades i propostes per a la creació de noves estructures i, en aquest moment, ens trobem en la fase d'elaboració del text del decret que regularà la composició i funcionament dels nous òrgans.
La idea no és eliminar els òrgans sectorials, sinó integrar-los en comissions específiques per a tractar determinats temes, dotant, amés, de flexibilitat i versatilitat els òrgans de participació alhora que se'ls facilita una postura més proactiva per part dels seus representants en crear grups de treball en què es podran debatre determinats temes i, si és el cas, traslladar-los al Consell de La Generalitat per a la seua valoració.

Quan parlem de consolidar un model de comerç més humà, resulta inevitable abordar el polèmic assumpte dels horaris comercials.
Resulta evident que entre les prioritats del Consell sorgit de les passades eleccions està la conciliació de la vida laboral i familiar i, per tant, en general, som contraris a la liberalització d'horaris a què pareixíem avocats si es jutja les decisions tant del govern central com de l'anterior Consell del Partit Popular.

Aquesta liberalització horària, que no llibertat, a més de les indubtables conseqüències negatives per als treballadors del comerç que es veuen impossibilitats de conciliar el seu treball i la seua vida familiar, suposa un desplaçament de despesa cap a grans superfícies i centres comercials de perifèria en detriment del xicotet comerç de proximitat, la qual cosa por inclús fer perillar la seua supervivència en municipis xicotets i, per tant, el seu abastiment en condicions de proximitat per a amples capes de la població.
Per exemple, els majors, les persones majors, i, especialment, en zones rurals.

Per a explicar les mesures que hem anat adoptant, i encara que entenc que és per tots conegut, considere necessari fer un breu repàs de l'enrevessat entramat jurídic amb què ens trobàrem en vam arribar al Consell i que en la mesura en què siga possible estem intentant revertir.
(Algú tus)

En primer lloc, la normativa bàsica de l'estat que va, en tots els casos, orientada a la liberalització de l'obertura de tots els dies de la setmana, encara que ens permeta a les comunitats autònomes una certa modulació d'aquesta dins dels límits fixats pel mateix estat, que fins i tot arriba a consagrar l'obligatorietat de declarar zones de llibertat horària en les ciutats d'Alacant i València amb l'excusa de les denominades zones d'una gran afluència turística.

És evident que l'actual Consell no compartix per a res aquest posicionament ideològic que hi ha sota la norma bàsica estatal, però que no tenim més remei que atacar fins que no es forme un nou govern en l'estat amb un altre punt de vista i una altra sensibilitat en aquesta matèria.

És per això que, per a fixar postura i assenyalar-li al nou govern que puga formar-se quina és la nostra opinió en matèria de horaris comercials, ja s'ha presentat en el congrés una normativa sol·licitant, almenys, que s'elimine l'obligatorietat de declarar zones de gran afluència turística amb llibertat horària en les ciutats valencianes.

No obstant això, i mentre es substancien aquestes iniciatives, no tenim més remei que triar del mal, el menor i, per això, tant a Alacant com a Valencià s'ha revisat la delimitació de les zones de gran afluència turística, fent un replantejament d'aquestes més ajustat a l'objectiu últim que es persegueix, que no és un altre -o no hauria de ser un altre- que el de donar servei als turistes en els zones realment turístiques, alhora que mitjançant pactes entre les parts afectades, per exemple, la ciutat de Valencia, on les zones turístiques autoritzades exerceixen també la seua activitat, formats comercials de gran dimensió.
El pacte inclou la millora de les condicions de vida dels treballadors limitant el nombre de festius que com a màxim podran treballar al llarg de l'any.

Durant el temps que duguem al govern, també hem modificat la llei d'horaris comercials de la Comunitat Valenciana elaborada pel Partit Popular, ja que el mateix govern de l'estat -recorde que també governat pel PP-, havia anunciat la interposició d'un recurs d'inconstitucionalitat per alguns aspectes que, segons la seua opinió, no s'ajustaven a la normativa bàsica estatal.
Amb aquests canvis, s'ha introduït una major objectivitat en la norma i s'ha eliminat la clàusula de retroactivitat que es considera no ajustada a dret.

També s'ha consensuat en l'Observatori del Comerç Valencià el calendari de festius en què es pot obrir per al present exercici.
Vull fer especial esment d'estos dos temes: hem arribat a un pacte per primera vegada en la determinació dels deu festius hàbils en l'Observatori del Comerç i vam ser capaços d'arribar a un pacte amb la Secretaria d'Estat de Comerç perquè no avançaren en l'amenaça que feien d'interposar recurs d'inconstitucionalitat contra el decret d'horaris comercials que va aprovar el conseller Buch.

Però, per a ser sincer, he de dir que tot això no dixen de ser pegats i que la nostra voluntat és avançar cap a un model en què es puguen conciliar les necessitats de compra dels consumidors i dels turistes que ens visitem amb el dret al descans dels treballadors del comerç, tant assalariats com autònoms, i la conciliació de la vida familiar.
Entenem que pot haver-hi alguns dies, algunes zones en què resulte raonable procedir a l'obertura d'eixes dates, però en cap cas generalitzat ni de bon tros arbitrari creant situacions injustes d'unes zones respecte d'altres.
Per això, estem tractant d'aconseguir un pacte -i estem en procés de negociar amb els diferents actors-, que partint de postures raonables i realistes permeta que tot se senten raonablement satisfets o insatisfets i puguem aparcar este tema per dedicar-nos a altres qüestions.

En la recerca d'un model social sostenible i respectuós amb la nostra estructura territorial, tenim dos propòsits: un, aprovar per fi el Patsecova i, dos, en vista dels resultats de la llei de Patsecova, elaborar una llei de comerç sostenible.

La Llei de comerç de la Comunitat Valenciana aprovada per les Corts Valencianes en l'any 2011, preveia l'elaboració del Pla d'acció territorial sectorial del comerç de la Comunitat Valenciana.
(Algú tus) En tota l'anterior legislatura, els anteriors responsables de la Direcció General de Comerç i Consum, i amb la col·laboració del Consell de Cambres, només havien estat realitzant una sèrie de treballs que, segons la nostra opinió, intentaven contemporitzar tot tipus de formats comercials sense realitzar una aposta clara per un model comercial basat en el comerç de proximitat, per ser aquest el més sostenible i que minimitza els impactes negatius sobre el territori.

Per això, una de les primeres coses en matèria de comerç després de la constitució del nou Consell va ser la revisió de (inintel·ligible) … del Patsecova, a fi de reorientar-lo de manera que puga ser un dels instruments més potents per a la consideració del model comercial a què aspirem.

En aquests moments, una vegada finalitzada la seua revisió i alineament dels objectius i les noves línies d'actuació política -que anteriorment he explicat-, s'està ultimant la redacció de la seua part dispositiva, de manera que el Patsecova en breu eixirà a exposició pública per a seguir la seua tramitació i pretenem que siga aprovat definitivament pel Consell al llarg d'enguany com abans possible.

El pla satisfà una clara demanda del sector, els representants del qual vénen demanant un instrument d'actuació estratègica per a l'ordenació territorial del comerç, i és que és prioritari reformular l'escenari d'ordenació comercial que hem heretat basat en l'excepcionalitat, la falta de transparència i la inseguretat jurídica; un model que ha propiciat la proliferació de superfícies comercials ubicades en espais suburbans i la preeminència de la voluntat dels promotors enfront de l'interés general.

El pla ha de servir també per a potenciar les millors virtuts del model de comerç valencià, un comerç divers, pròxim, de qualitat que ajuda a la qualitat de vida, la cohesió social i a la revitalització dels barris i centres de les ciutats, incorporant valors ecològics, paisatgístics i culturals del territori i els nous valors socials i les preferències dels consumidors, més conscienciats amb les medi ambient i la perseveració del territori en l'ordenació comercial.

Si després n'hi ha interés per part dels grups, puc entrar en el detall del Patsecova, però no entraré ara en eixe detall, tot i que tinc tota la informació; en el segon torn puc fer esment.
Però sí que voldria dir que el pla no serà només un conjunt de principis, objectius i normes, sinó que serà també un pla d'acció que comprometa La Generalitat.
En aquest sentit, puc anunciar que el pla conté un escenari d'actuacions per als pròxims anys que suposarà un esforç d'inversió pública de prop de seixanta-set milions d'euros, com mai s'havia realitzat per al comerç valencià.
Un pla d'actuacions que volem debatre i consensuar amb els representants del sector.

El Patsecova haurà d'estar necessàriament coordinat amb la futura llei del comerç sostenible i la seua posada en marxa exigirà un important esforç de coordinació interdepartamental de La Generalitat, però també entre aquesta i dels ajuntaments.

Esperem que en les següents fases de la seua tramitació, les aportacions dels sectors, de les empreses i de la resta de forces polítiques permeten arribar a un pla àmpliament consensuat i debatut que siga un instrument eficaç per a la consolidació d'un model comercial propi, basat en el comerç de proximitat i al servei de tota la ciutadania.

Com deia abans, a la vista dels resultats del Patsecova elaborarem la nova llei de comerç sostenible, que indubtablement apostarà per un comerç de proximitat responsable i solidari, per un model comercial sostenible i respectuós amb el medi ambient, per la revitalització dels centres de les ciutats i els barris, per un comerç centrat en un consumidor responsable, per aconseguir un marc d'implantacions comercials on prime la sostenibilitat comercial i per un model d'horaris comercials que permeta la conciliació familiar i el respecte dels drets dels treballadors i treballadores.

Per últim, vull destacar que, a diferència del que passava en l'anterior govern, en el nou Consell i la nova direcció general posem com a eix central de la nostra actuació la cerca de l'optimització de les polítiques públiques a través de l'aprofitament de les possibles sinèrgies entre els diferents departaments de La Generalitat, i pose com a exemple dues iniciatives que recentment s'han posat en marxa: d'una banda, hem anunciat la constitució que se farà al llarg del mes d'abril de la constitució de la mesa agroalimentària; i, d'altra banda, ahir mateixa constituïren la mesa del comerç cultural que estarà centrada específicament, entre altres temes, en la defensa del comerç de producte cultural, llibreries, etcètera, en la promoció del comerç d'artesania, i també anem a fer especialment menció del tema de la implantació de comerços en centres històrics, perquè ens trobem amb una problemàtica certa en què aquells centres urbans o edificis que tenen algun tipus de protecció patrimonial és difícil instal·lar un centre comercial i, per tant, magnífics edificis històrics buits de contingut perquè és molt complicat instal·lar una activitat econòmica i, per tant, anem a buscar fórmules per tal d'excepcionar eixes implantacions en edificis que tinguen algun tipus de protecció.

I, d'altra banda, s'està potenciant la cooperació interadministrativa amb les entitats locals a través de l'agència de la xarxa AFIC per tal d'emetre una acció coordinada de cara al desenvolupament de polítiques proactives que procuren l'exercici de l'activitat comercial local.

Per tant, atés al temps formalment il·limitat -però limitat per la nostra salut- (rialles) d'aquesta intervenció, no he pretés ser exhaustiu en els detalls de les actuacions que estem desenvolupant pel suport, fonament i promoció del comerç local i tradicional, però, per a finalitzar, m'agradaria marcar les principals actuacions que estan sent la nostra acció del govern sobre el comerç.
Com deia abans, apostar per un comerç sostenible i amb rostre humà, democratitzar el sector potenciant els òrgans de participació, modificació de la normativa sobre horaris comercials i zones de gran afluència turística, aprovació del Patsecova i disseny del pla estratègic de les ajudes de subvencions en un nou marc d'incentius al sector comercial.

Reste a la seua disposició per a qualsevol aclariment o pregunta o dubte que haja sorgit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Costa.

Bé, començant les intervencions, el grup que ha demanat la compareixença, el Grup Parlamentari Socialista, té la paraula per huit minuts; la senyora Serna, quan vulga.

La senyora Serna Serrano:

Sí, gracias, presidente.

Buenas tardes, señor Costa.

Primero, quiero darle las gracias por haber aceptado de manera agradable venir a esta Comisión para contarnos qué vamos a hacer en comercio, qué se va a hacer en comercio desde el nuevo gobierno de la Generalitat valenciana y, especialmente, en el área que está usted dirigiendo.

Desde el Grupo Socialista vamos a hacer una valoración positiva del plan que conocemos que ya se ha empezado a desarrollar y que usted ha detallado y, además, este plan ya cuenta con sus respectivas partidas presupuestarias en el nuevo presupuesto de la Generalitat valenciana con sus correspondientes modificaciones respecto a los planes a los que estábamos acostumbrados.

Lo vamos a definir como un plan ambicioso y realista al mismo tiempo.
Son dos conceptos, Â«ambiciónÂ» y Â«realismoÂ», que consideramos que no solo son compatibles cuando nos estamos refiriendo a iniciativas de gobierno que están encaminadas a tan necesario cambio de modelo productivo, a ese cambio que estamos demandando, sino que, además, son claramente necesarios ante los retos a los que se va a tener que enfrentar de nuevo el comercio de proximidad; porque, finalmente, vamos a tomar cartas en el asunto.

Nos resulta, además, muy positivo comprobar que se presenta un plan que es valiente porque cree en las posibilidades concretas que tiene el comercio local y el comercio de proximidad.
Observamos que es un plan positivo porque considera este comercio como un puntal necesario para el desarrollo económico, para crear empleo y para dinamizar social y económicamente nuestras ciudades, algo muy importante.

Esto es a lo que nosotros llamamos -y por eso decimos que nos parece valiente- porque es una apuesta para recuperar espacios y el terreno perdido por los cambios que desde hace ya varias décadas se están produciendo en los hábitos de ocio y consumo de una gran parte de la sociedad que, como muy bien usted ya ha apuntado, me estoy refiriendo a la excesiva proliferación de centros comerciales y grandes superficies en las periferias de nuestras ciudades que contaron para su implantación con la complicidad y el favorecimiento de los anteriores gobiernos autonómicos.

Otro elemento que también vamos a tener que tener en cuenta, señor Costa, es el comercio online, que también se está consolidando como un fenómeno determinante a la hora de poner sobre la mesa lo que puede ser una amenaza o, por qué no, una oportunidad para el comercio de proximidad.
Me consta que también se está trabajando en esto.

Otra cosa que también nos parece fundamental es que se va a hacer de manera transparente, como usted muy bien ha explicado.
Se ha dado participación a todos los actores implicados en el sector -esto es hasta novedoso y, a veces, lo decimos porque es cierto-, de ahí que respaldemos las iniciativas realizadas desde el área para renovar y ampliar la participación del sector en los órganos consultivos actualmente existentes; en eso cuenta totalmente con nuestro apoyo.

Es cierto, señor Costa, que el sector comercial se ha resentido muy seriamente, ha resentido mucho el azote de la crisis -creo que ha sido uno de los sectores donde más se ha golpeado-.
Pero no es menos cierto que también ha influido la falta de pulso y tensión política de los anteriores gestores para la revitalización y el fomento de este sector económico.
Este grupo considera que se ha realizado una política de brazos cruzados, una política pasiva que solo llevaba a alargar y postergar los problemas.
Y estas actitudes tienen como consecuencia un resultado unas consecuencias que pueden ser un tiempo malgastado y oportunidades que van perdiendo unos pero que, claro, van ganando otros.

Señor Costa, para conseguir resultados diferentes hay que hacer cosas diferentes, y yo creo que en eso sí se está trabajando.
Esta, posiblemente, sea una de las bases de la actitud positiva política que observamos dentro del área de comercio, pero esto no quiere decir que estemos actuando de forma que consideremos irreflexiva, yo creo que tenemos rumbo y que estamos cerca de la realidad con estas nuevas líneas de trabajo para el comercio de proximidad.
De ahí que, además, podamos calificar este nuevo proyecto como muy consistente además de realista, porque no es ajeno a las variables internas y externas que están rodeando la situación global del sector del comercio de proximidad.

Por otro lado, la fotografía que determina lo cuantitativo, cómo está el sector comercio de proximidad, lo ha explicado muy bien usted en su comparecencia y yo no me voy a detener en ello.
Pero sí que me gustaría que tuviéramos en cuenta que existen una serie de variables que usted ya ha nombrado, pero que tenemos que incidir en ellas y tenerlas muy en cuenta, como es la reducción de la brecha digital, la mejora posición social del comercio en el ideario colectivo, el relevo generacional y otros aspectos especialmente relacionados con la formación para poder tener nuevos horizontes.

Como se puede observar, es un contexto que supera la exclusividad de este debate, que últimamente se está teniendo y está ocupando las grandes portadas de nuestros medios de comunicación, y me refiero a la trifulca de los horarios comerciales y los festivos laborales.
Yo creo que el comercio es mucho más, y en eso hemos coincidido en algunas conversaciones que hemos tenido usted y yo, señor Costa.
Desde luego, sin desmerecer la importancia que este tipo de cuestiones tienen, y que hay que tomar decisiones y hay que ser valientes para hacerlo, pero es que yo creo que estos planes que va a iniciar la Dirección General de Comercio los considero valientes.

Además, los horarios se tienen que convertir en una parte más de estas políticas, o sea, no tenemos que huir de ellas, pero tampoco tenemos que relacionarlo de una manera exclusiva en su prioridad.

Igualmente, y tal como usted ha dicho, señor Costa, nos llevamos una gran alegría por fin de que el plan de acción territorial sectorial, o sea, nuestro Patsecova vaya a ver la luz, después de que fue demorado de manera irresponsable desde el año 2011 por el anterior gobierno autonómico, y ahora por fin podemos convertirlo en el pilar estratégico para la ordenación territorial del comercio.
Además, estamos muy convencidos de que la futura implantación de la ley de comercio sostenible también va a ser una herramienta muy importante que nos va a ayudar a favorecer el comercio de proximidad y todos los mercados locales, además, con un modelo respetuoso con el entorno.
Esto es muy importante.

Desde el Grupo Socialista queremos insistir en la necesidad de que todas estas iniciativas sirvan para contribuir a la revitalización de los espacios urbanos de nuestros pueblos y ciudades, porque el comercio enriquece y embellece nuestros pueblos y ciudades y, además, el comercio de proximidad es el pulmón y el corazón de muchos de nuestros espacios urbanos y, lamentablemente, tenemos en la actualidad muchos ejemplos de zonas urbanas que, al perder su comercio, han perdido toda la vida social; han perdido a los vecinos y a las vecinas y, muchísimo más, han perdido hasta los puestos de trabajo.

También coincidimos en actuar sobre los comercios modernizando los establecimientos e implementando programas específicos de calidad, de eficiencia energética, con reducción de residuos, cuestiones estas totalmente olvidadas por los anteriores gestores.

Voy a finalizar, porque la luz me lo indica.
Señor Costa, tenía muchas cosas que comentarle de su intervención porque me ha parecido muy extensa, muy completa -extensa en el buen sentido de la palabra-.
La apuesta que hoy nos ha presentado es ambiciosa y valiente, yo quiero volver a repetirlo, creemos que esto es justamente lo que necesitamos en este sector, que últimamente se ha pasado de puntillas y se ha estado un poco de perfil.
Además, nos gusta este modelo porque es más democrático, es más equilibrado, es mucho más eficaz y será eficiente.
Así que gracias por esta nueva forma de trabajar, porque nos dará un nuevo resultado, y yo creo que esos resultados, sin duda, esos resultados serán buenos y distintos.

Gracias, señor Costa.

El senyor president:

Gràcies, senyora Serna.

Ara passem a la intervenció de la resta de grups parlamentaris.
Recordar-los a les senyories que les intervencions són de menor a major, però que acaben els grups parlamentaris que recolzen al Consell.

Per tant, dit açò i per un temps de quatre minuts, comence pel Grup Parlamentari de Podem.

Senyor Almería, quan vulga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Bona vesprada.

Benvingut, senyor Costa, a esta que és sa casa i on estem contents en què comencem a parlar de comerç.

Tindré que començar la meua breu exposició fent una especial menció a una fita que crec que va ser importantíssim en el desenvolupament de l'estructura comercial de la Comunitat Valenciana que va ser la primera implantació de la gran superfície d'Alfafar als anys setanta on, des d'aleshores, el model de gran superfície no ha fet més que créixer i créixer i créixer en detriment del que (tus) denominem ara Â«comerç de proximitatÂ», però que en algun moment -i crec que en molta propietat- es va denominar comerç d'atracció i crec que en eixa estratègia de retorn del comerç al centre ciutat i als centres històrics, seria probablement un concepte a retrobar.

De tot el que s'ha dit, compartim la gran majoria dels conceptes, però ens preocupa una cosa i és que, sent coneixedor -sense ser un expert- del comerç, el diagnòstic que férem en l'any 2006 podia correspondre en cas un 90% al diagnòstic que faríem a principis dels anys noranta.
És a dir, vol dir que no ha hagut un avanç des dels anys noranta fins a l'actualitat, pel que fa a este model.
I això ens entronca amb una problemàtica que nosaltres relacionaríem amb el tipus d'empresa comercial que -com vosté bé ha dit- en pràcticament el 90% d'eixes més de cinquanta-una mil empreses comercials tenen només dos empleats o menys.

Això -i des del nostre punt de vista- afecta la capacitat de canvi del propi comerç.
És a dir, no posem en tela de juí l'eficàcia de les polítiques públiques.
Sí que li preguntaria jo per si tenen clar d'una avaluació de les polítiques públiques anteriors, allò que no ha estat eficaç i que possiblement no caldria cometre els mateixos errors de cara al futur.
I sobretot posar l'accent en quines són les actuacions que se vol fer en este govern per què sent les polítiques públiques i interessants i molt reptadores, puguen véncer eixa dificultat del canvi que ens aportarà la pròpia concepció i la pròpia realitat del comerç valencià en eixa microempresa que, a més a més de tindre totes les dificultats, de tindre dos o menys empleats, també -i de forma transversal- assumix i recull tota la problemàtica addicional en molts dels casos que tenen els treballadors autònoms, al ser una de les formes importants, com puga ser les complicades situacions en les quals ha d'actuar l'autònom en este estat i els problemes que, per la innovació i per al relleu generacional en el comerç, tenen este tipus de comerç.

Especial rellevància -i ja finalitzant- faria que aprofundira un poquet més en els temes d'innovació de cara al comerç i de l'amenaça que pot suposar per a este tipus d'empresa comercial, la progressió important del comerç electrònic.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Continuem ara amb el Grup Parlamentari de Ciutadans.
Té la paraula el senyor Woodward.
Quan vulga.

El senyor Woodward Poch:

Sí, buenas tardes.

Bienvenido a la comisión.

Me gustaría destacar desde Ciudadanos -como bien ha resaltado usted- que para nosotros el comercio local y tradicional es uno de los principales motores económicos y de empleo de esta comunidad.
Sin embargo, como consecuencia del retraimiento del consumo por la crisis económica, y especialmente el pequeño comercio tradicional, se ha visto afectado negativamente y ha visto comprometido gravemente su crecimiento desde que se ha producido esta crisis.
Es importante el impulso de la competitividad del comercio local y tradicional, y resulta -por lo tanto- vital para esta comunidad.

Creo que no podemos permitirnos que en nuestra ciudad sigan cerrando comercios, como se está haciendo; hay que actuar en las causas que provocan dichos cierres: la caída de la facturación provocada por la reducción de la capacidad de consumo de los hogares; los costes fijos que deben suportar el comerciante; el desempleo; la competencia de las medianas y las grandes superficies, entre otras.

Ciudadanos aboga por un comercio de calidad, especializado, moderno y competitivo.
Defendemos que hace falta una modernización del comercio de la Comunidad Valenciana, y hay que apoyarlo y fomentarlo sí o sí.
El Consell debe apoyar el comercio justo y responsable, reforzar las inspecciones, sobre todo para dar seguridad al pequeño comercio.

Y usted ha empezado su intervención recalcando de nuevo -aunque ya llevamos desde mayo con el nuevo Consell- el pacto del botánico -otra vez-, Â«la búsqueda de un nuevo modelo productivo que prime al comercio de proximidad de calidad, basado en la necesidad, sobretodo de las personasÂ».
Y ha recalcado muy bien que el modelo actual casi se compone de un propietario más dos empleados.

Las posibles preguntas que se nos vienen a la mente a nosotros -sobretodo, aunque haya detallado actuaciones que van a realizar, y los planes o la inversión que tiene prevista en los planes a las ayudas a la pymes a aplicar- antes de decir las acciones que se han puesto en marcha desde esta conselleria con la finalidad de potenciar y dinamizar uno de los principales motores económicos y de empleo, ¿se ha realizado alguna revisión pormenorizada de la evolución del comercio local y tradicional en la Comunidad Valenciana?
En caso afirmativo, pues me gustaría saber cuáles son los principales resultados obtenidos de la misma.

¿Cuenta la conselleria con informes o estudios sobre cuáles van a ser las líneas estratégicas a seguir para fomentar el comercio local y tradicional?
Ha detallado una serie de ayudas, pero realmente nos gustaría saber estratégicamente cuáles son las medidas.

Y luego -un momentito que lo tengo aquí- me gustaría también saber medidas concretas que va a poner en marcha para incrementar la probabilidad del éxito y reducir la del fracaso del comercio local y tradicional que se está dando en la comunidad.
¿Qué medidas de carácter normativo van a establecer para promover una mayor flexibilización y agilización en los procedimientos administrativos?
Una lacra para el comerciante cuando intenta abrir un nuevo comercio.

¿Y qué objetivos a medio plazo se ha marcado la conselleria para fomentar y promocionar y apoyar el comercio local y tradicional?
Ya nos ha explicado que tenían una partida de seis millones de euros para la promoción y el fomento del comercio local y tradicional.

¿Tiene prevista la conselleria aprobar alguna medida relacionada con el acceso a microcréditos para poder facilitar la liquidez del pequeño comercio?
No he escuchado nada en relación al tema de la creación de empleo para este tipo de comercios.
Tampoco en relación a la libertad horaria o la postura que tiene esta dirección.
Creo que hay voces distintas o discordantes en bastantes municipios de la Comunidad Valenciana con el tema de la restricción horaria.

Entiendo y nosotros compartimos todo el tema de la conciliación laboral-familiar, pero ¿también han tenido en cuenta ustedes el tema de los consumidores?

Y nada, de momento nada.
Aquí está.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem ara amb el Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula el senyor Salas.
Quan vulga.

El senyor Salas Maldonado:

Buenas tardes.

Lo primero, agradecer la presencia, ante esta comisión, del director general, el señor Costa.
Gracias por estar aquí esta tarde.

Señor Costa, me va usted a permitir que reconozca el mérito de la consellera de comercio.
En menos de un año, ha conseguido que los comerciantes de nuestra comunidad no sepan qué criterios se seguirán ni en horarios ni en aperturas.
Ustedes, nada más llegar, anunciaron el cierre en festivos y el cambio de las áreas de afluencia turística.
A día de hoy, todavía los comerciantes no saben cómo quedará este anuncio.
No sabemos nada.

Pero es que no queda ahí el problema, porque en Alicante, el alcalde dice todo lo contrario de lo que usted dice; en Castellón, otro tanto de lo mismo; y en Valencia, ¿qué le voy a contar que usted no sepa?
Eso sí, usted va intentando apagar fuegos que tanto su conseller como los alcaldes de los municipios van encendiendo.
Y allí donde se reúne, trata de contentar a todos, intentando decirles lo que quieren oír, pero lo cierto y verdad es que llevamos casi un año y todavía nadie sabe qué va a pasar.

Hace unos días, se reunió usted con los comerciantes de Alcoy, y les dijo que va a flexibilizar las normativas de apertura en los cascos históricos.
¿Puede usted explicarnos esta tarde cómo lo piensa hacer?
¿Van a cambiar la ley?
¿Van a sacar una normativa nueva?
¿Solo va a ser el tema para Alcoy o para todos los municipios de la Comunidad Valenciana?
Usted les dijo que iba a encargar un estudio sobre el tema.
¿Puede decirnos si ese estudio está en marcha?
¿Se ha comenzado ya a hacer ese estudio?

Pero lo cierto es que, a punto de cumplir un año de gobierno, el comerciante valenciano está muy preocupado, y ustedes siguen sin aclararles nada.

Ya está bien, señor Costa.
Gobiernen de una vez.
Gobiernen de una vez porque esta situación que ustedes han creado ha paralizado el sector, pero no solo el del comercio, también el de la venta, de alquileres, de locales, de comerciales, el de hostelería…, y eso sin entrar en despidos y la contratación de empleados.

¡Defínanse!
Deje de volver loco al comerciante.
Quiero aprovechar su presencia esta tarde, para que también -si puede- nos explique qué medidas van a tomar -o han tomado ya- para promover el comercio local y tradicional de las ciudades valencianas.

Y también nos gustaría -y aprovecho la ocasión de su presencia- para que nos diga la situación en la que se encuentra hoy la multinacional Ikea en Alicante y su proyecto, que hasta el día de hoy tampoco sabemos nada.
Y si ha tenido usted la oportunidad de reunirse con esta multinacional en alguna ocasión, y nos explique cuál es la postura que quieren tomar.

Y ya, para terminar, agradecerle de nuevo su presencia, así como sus contestaciones.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per acabar el torn d'intervencions, el Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula la senyora García, per quatre minuts.
Quan vulga.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

Benvingut a aquesta casa seua, senyor Costa, director general de comerç.

Fins les últimes dècades, l'economia valenciana s'ha desenvolupat gràcies al comerç, motor econòmic durant segles, gràcies a la posició privilegiada de la nostra terra i a una potent indústria i agricultura.
Molts sectors i comerços van ser motors de creixement i de riquesa al llarg del nostre territori.

De 330.
000 empreses, amb què compta el teixit productiu valencià, 51.
500 són comerços; amb la qual cosa el comerç a dia de hui és un dels motors principals de la nostra economia, dintre del sector de serveis.
I és una llàstima que el debat en aquesta matèria es reduïsca a parlar de qüestions d'horaris, quan està en joc, no només la nostra xarxa comercial, sinó també el nostre teixit productiu, tal i com s'ha exposat en la seua exposició.

En els últims anys, la globalització ha comportat l'expansió incessant de les grans superfícies comercials i ha suposat un dur colp per al comerç autòcton, les grans marques comercials han substituït a les tendes de barri.
I el comerç electrònic i les pautes de consum que d'ell se'n deriven, així com la seua implicació amb el sector logístic, és un repte que cal tenir en compte quin impacte tindrà en la xarxa de comerç tradicional.

La conselleria d'economia té competència i també responsabilitat en la regulació, la planificació, el foment i la promoció, de la competitivitat del nostre comerç.
No obstant açò, hem patit el govern del Partit Popular, que ha sigut un llas per al nostre comerç local i tradicional.
En molts casos, per la seua indiferència i per la seua inacció, però també per la seua mala gestió i per la seua aposta per un altre tipus de polítiques i de sectors que no han fet bé al nostre comerç tradicional.

Cal mirar més enllà i no posar el focus només en el petit comerç de proximitat, sinó que hem de ser conscients que aquest representa l'última fase d'una cadena que arribà fins a la nostra indústria tradicional, ja siga, per exemple, la del tèxtil, la de les comarques centrals, la del calcer i la dels joguets -al sud del País Valencià-, o inclús la del moble -a l'Horta sud-.
Per no parlar de l'agricultura, i de la necessària regulació i desenvolupament d'una xarxa de quilòmetres zero, que existeix en altres països com França i Itàlia, i que garantix l'accés al circuit comercial dels productes produïts a la nostra proximitat.

Si analitzem les dades macroeconòmiques disponibles, el País Valencià és la segona regió de l'estat en exportació de mobles, amb el 20% del volum total exportat.
Trobem xifres semblants en sectors com el del joguet, que exporta el 24%; o el del calcer, que suposa el 50% del volum total d'exportacions estatals.
També trobem, així mateix, un volum cada vegada més important d'importacions en aquests sectors.
Aquestes xifres donen compte de dos fets: per una banda, la creixent introducció de produccions de grans marques transnacionals produïdes de manera deslocalitzada, que s'introdueixen dintre de la nostra xarxa comercial; i per altra banda, la desconnexió entre la producció industrial local i el comerç minorista local, que és -en darrera instància- l'objecte d'aquesta petició de compareixença.

Tal i com demostren les xifres, en el millor dels casos, alguns sectors s'han resistit a la creixent competència i a la crisi econòmica, gràcies -sobretot- a la qualitat de la seua producció i el valor afegit que han estat capaços de generar.
En altres però, la política del PP combinada amb els fluxos comercials a nivells globals, han suposat un dur colp.
I és, per això, que des de Compromís volem rehabilitar el xicotet comerç d'abast local i comarcal, i trobar un equilibri amb l'existència de les grans superfícies comercials, que no ofeguen el sector tradicional, però que asseguren també l'accés de la producció tradicional a les xarxes de comercialització dels mateixos.

Per això, considerem que el desenvolupament de la llei de comerç sostenible ha de garantir també que la producció tradicional valenciana forme part de la xarxa comercial.
No només de la tradicional, sinó que cal assegurar també un petit lloc en la xarxa de les grans superfícies, tal i com ocorre en França, per exemple.

I és que en el context de crisi ambiental i escalfament global -en el qual ens trobem-, el comerç tradicional és un dels sectors on més ha arrelat la idea de la sostenibilitat i la seua pràctica.
Representa, per tant, una oportunitat de vincular la tradició i la lluita contra el canvi climàtic, a més de garantir la nostra pròpia producció.

Des de Compromís, considerem que el comerç tradicional i de proximitat -en especial, aquell que es basa en la sostenibilitat i en la qualitat del producte que ofereix- és un sector que ha de ser objecte d'una especial protecció.
I és, per això, que recolzem les seues mesures i ens oferim a participar en el seu desenvolupament, així com a col·laborar des de l'àmbit de govern dels nostres pobles i ciutats, perquè el comerç tradicional és la primera variable a l'hora de vertebrar una ciutat.

Moltes gràcies per les seues aportacions i esperem poder col·laborar amb les seues propostes.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Una vegada ha acabat la intervenció dels grups parlamentaris, té la paraula el director general de Comerç i Consum, el senyor Costa.
Quan vulga.

El senyor director general de Comerç i Consum:

Molt bé.

A vore, intentaré no deixar-me res i, per tant, me permetran que vaja saltant d'una cosa a una altra, per intentar fer un discurs mínimament coherent, però sense deixar-me res.

Començaré -jo crec- pel més fàcil, per les preguntes que m'ha formulat de forma directa el senyor Salas.
Referit al tema dels horaris comercials, efectivament anunciàrem que estàvem en contra de l'anterior delimitació de les zones de gran afluència turística, i evidentment -no ho negue- amb certs problemes en Alacant i amb algun entrebanc en València; en el cas d'Alacant, se va produir la modificació -que vaig firmar jo en el mes de gener- de la zona de gran afluència turística, i en estos moments -amb el vot favorable del seu grup en l'Ajuntament d'Alacant- s'ha mantingut eixa zona de gran afluència turística, que resumint-ho deixa fora la zona de Maisonnave; i, per tant, eixa és la situació que tenim en este moment en l'Ajuntament d'Alacant.

El dijous passat o de l'anterior setmana, la proposta que portava l'alcalde d'Alacant d'expandir la llibertat horària a tota la ciutat va ser rebutjada amb el vot contrari a això del Partit Popular, per tant això està així.
En el cas de València, el que va haver va ser una proposta per part de l'ajuntament de limitar també a l'entorn de la llotja, i en l'observatori local de comerç se va arribar a un pacte -molt majoritari en el sector- en els diferents actors comercials, per a reduir les cinc zones de gran afluència turística -que n'hi havia a la ciutat de València- a dos.
I este passat dilluns, el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana va publicar la nova delimitació de les zones que, per tant, entren en vigor este mateix diumenge.
Els comerciants i els afectats estaven avisats des de prou abans de Pasqua i, per tant, este diumenge ja serà el primer diumenge que no puguen obrir les tres zones d'afluència turística que queden excloses de la nova regulació.

En el cas de la regulació sobre els cascs antics -ho he dit en la meua compareixença-, ahir constituïren la Mesa de Comerç Cultural i ja he dit que és una de les línies d'actuació principals a treballar, perquè evidentment ahí hi ha competències repartides, no només entre la meua direcció general en matèria de comerç, sinó entre la Direcció General de Patrimoni, que és la que té les competències per a qualificar o no els espais, o bé siguen els edificis.
Evidentment també, haurem de comptar -i així se va quedar ahir amb la conselleria d'infraestructures- per tot el tema de les lleis d'edificabilitat -perquè se trobem en una problemàtica real-, se vol instal·lar un comerç sense un horari comercial i en un casc històric, i arriba la normativa d'edificabilitat i diga, Â«la porta ha de mesurar 1,80Â».
Â«Ja, però és que la porta és del segle XV.
Â» Aleshores, una de dos: o no podem instal·lar un comerç, perquè no cap una cadira de rodes -que evidentment està molt bé des del punt de vista de l'accessibilitat-, però si la porta és del segle XV, a la millor, hem de ser capaços -només a la millor- de posar mecanismes, perquè si la porta és del segle XV o del XVI o del XI, puguem establir una excepció i que esta determinada tenda puga obrir encara que no complisca tots els requisits d'accessibilitat.

Per què volem o no volem centres històrics amb activitat econòmica?
O volem uns edificis magnífics buits de contingut?
I això el que hem fet és constituir una mesa multisectorial, en la qual ahir quedàrem que evidentment convocaríem no només a les diputacions, sinó també a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies per a què puguem afrontar eixe tema.

Un altre cas -no vaig a dir la població, perquè no té importància-, d'un senyor que volia obrir una tenda, complia tots els requisits, però Â«es que no tienes rampa de accesoÂ».
Â«Ya, pero es que estoy en una calle así de empinada con 53 escalonesÂ».
O siga que, o ve en helicòpter el consumidor… O siga, que era incongruent, perquè evidentment l'accessibilitat de la tenda ha d'estar garantida, sempre i quan el carrer siga objectivament accessible.
Estem parlant d'una població amb un centre històric, també catalogat patrimoni de…, no sé si de la humanitat, pero parecido.
Bé, jo crec que eixa línia és una línia interessant, perquè efectivament ens permetrà revitalitzar els cascs antics.

Acabe amb una última qüestió i ja enllace el tema d'Ikea.
Efectivament, jo me vaig reunir en el mes de juliol -només prendre possessió-, una de les primeres empreses que va demanar reunió va ser Ikea -no recorde exactament la data i se m'ha mort el mòbil i no tinc per on…- en el més de juliol, abans que protagonitzaren després el desplante a l'Ajuntament d'Alacant -que va eixir en tots els mitjans de comunicació-, me vaig reunir amb Ikea, i de resum d'aquella reunió els ho vaig a dir molt clar: Â«Escolta, desvinculen-se vostés dels socis que tenen en Alacant -dígase Enrique Ortiz, Alicante Avanza- i possiblement no tindran cap problema en poder instal·lar una tenda d'Ikea en la ciutat d'AlacantÂ».
Evidentment, sempre que no estiga vinculada a un macrocentre comercial que -de l'última conversació que tinc jo d'ahir, quan vaig parlar amb els companys d'Alacant- efectivament és la proposta esta que li està fent l'Ajuntament d'Alacant a Ikea.
I busquem la fórmula que s'instal·le una tenda de mobles, no un gran centre comercial.

Jo crec que en això li he donat resposta a totes les qüestions -i si en queda alguna la mirem després-, però enllace efectivament amb la intervenció del senyor Woodward, que efectivament me parlava de quines causes provoquen el tancament i si ho tenim estudiat.
Una part sí, i altra és que és evident.
I una de les parts és que efectivament hem tingut durant molts anys un sector comercial que estava -no sé com dir la paraula- al servei d'interessos urbanístics.
És a dir, teníem uns magnífics centres comercials urbans en les ciutats, en plantes baixes, en cines, gent en el carrer…, i n'hi havia un promotor urbanístic que construïa un centre comercial que acabava de construir el que ja teníem, uns cines, uns baixos comercials, etcètera, etcètera.
Amb dos diferències: primera, que el negoci urbanístic estava darrere -no cal que li diga a vosté quantes vegades quan eixos negocis urbanístics venien després d'una requalificació, etcètera, etcètera- i, a més, provocava un efecte -que efectivament també algú ho ha comentat, no recorde ara qui, crec que ha sigut el senyor Almería- que al final el que hem anat és a un model diferent -i jo entenc i el govern jo crec que entén que més perillós- de forma diferent de repartir la riquesa.

És a dir, quan parlem de comerç, no només parlem dels treballadors o no només parlem dels propietaris, sinó parlem també de l'activitat immobiliària que n'hi ha darrere.
Efectivament, el senyor Salas deia que s'ha paralitzat el lloguer de plantes baixes.
No, no ho compartisc.
Però, en qualsevol cas, sí que és cert que en un model de comerç tradicional, si hi ha cinquanta empreses, n'hi ha quaranta propietaris de plantes baixes que poden llogar la seua planta baixa.
I això genera un repartiment de la riquesa entre eixos quaranta propietaris, a banda dels propietaris dels negocis.

En un model de centre comercial, al final, va i resulta que l'únic propietari, l'únic llogater, de les plantes baixes és la mateixa empresa -totes elles molt legítimes, però algunes d'elles amb ramificacions en les Illes Caiman (rient) o en Panamà-.
És a dir, n'hi ha un repartiment diferent de la riquesa.

I el mateix passa també en el tema dels llocs de treball.
Tenim un model efectivament en què una empresa té dos treballadors, tres treballadors, un treballador, i el model de grans empreses, la concentració el que fa és que siguen pocs empresaris els que contracten a molts treballadors, evidentment en unes condicions no només econòmiques que també, sinó -diguem-ne- des del punt de vista social diferent.
És a dir, al final el treballador passa a ser un número en una fulla Excel de gestió de treballadors, quan en el comerç tradicional, no és que siguen només familiars, sinó que al final són els veïns, els companys, els amics, els que acaben generant eixos llocs de treball.

Una de les coses que a mi més m'ha preocupat d'estos últims anys, que era quan vosté deia: Â«Medidas para garantizar el éxitoÂ».
Si tuviésemos eso, no estaríamos como estamos.
El éxito no lo garantiza nadie.
Però efectivament, coses que sí que sé que no s'han de fer.
Per exemple, -i he sigut molt crític i ho he dit en públic i ho he dit en privat- en les ajudes que l'anterior govern, o el govern de l'estat, va establir per a objectiu únic: traure a gent de les llistes de l'atur.
I, per tant, quan una persona se quedava en l'atur en la seua empresa, cobrava la indemnització -o del Fogasa, perquè ya sabemos cómo ha ido todo esto-, i aleshores la gran ajuda de l'estat era, sense demanar-li cap criteri objectiu de viabilitat de la seua empresa, fer-li la capitalització de l'ajuda de l'antic INEM -actual SEPE-, per tal que puguera establir-se pel seu compte, pagant la tarifa plana de 50 euros d'autònom.

I això el que ha provocat és una mortaldat brutal d'empreses.
Emprenedors que han invertit tota la seua indemnització, tota la seua prestació de dos anys capitalitzat en un únic moment, i li demanaven 1.
500 euros a la sogra o hipotecaven sa casa o el que tenien, i muntaven una fruiteria davant d'un supermercat, perquè com n'hi ha tres que funcionen, o això se pensaven ells… i al final, no només no els funcionava a ells la quarta o la cinquena -perquè igual que ho estava pensant ell, ho estava pensant un altre, perquè al final on hi havia tres se trobaven cinc-, no només no els funcionava a ells, sinó que acabaven provocant que, una de les tres que a dures penes subsistien de l'activitat, també s'acabaren enfonsant.

Amb la qual cosa, ens hem trobat emprenedors que, després de sis mesos, quatres mesos, huit mesos…, no només ja no poden emprendre, sinó que a més han estat arruïnats.
I açò ho sabem, perquè tots coneguem a gent -jo almenys que me menege en l'activitat comercial- i, per tant, és una de les coses que sé que no hem de fer.
No hem de fer ajudes que no puguen tindre un mínim de viabilitat.
Evidentment, cadascú amb els seus diners pot fer el que vullga, però el que no hem de fer des del govern és incentivar coses que sabem que els van a abocar no a l'èxit, sinó al fracàs, pràcticament segur.
I, per tant, sí que sé el que no hem de fer.
En eixe sentit, sí que és cert -i açò cal reconéixer-ho a l'anterior govern, perquè açò ve de l'anterior govern- que existeix una xarxa d'agències de foment de la innovació comercial, que funciona raonablement bé -evidentment la volem millorar-, però funciona, i així ho hem de dir, que té les ferramentes informàtiques i tècniques necessàries per a si una persona se vol instal·lar un comerç en un dels municipis que està integrat en la xarxa AFIC, li poden dir no si va a tindre èxit, però si el seu negoci és mínimament viable.
Al final, dependrà inclús de la pròpia capacitat de l'emprenedor.
Però eixes ferramentes existeixen.
I evidentment, el que anem a fer és potenciar-les i valorar-les també en els nostres plans d'ajuda.

És a dir -i resumint el tema-, jo seria partidari de quan donem una ajuda a un empresari, a un emprenedor, tinguem no garantia, però sí li exigim un estudi mínim de mercat que ens garantisca que no li estem abocant al fracàs o que no li estem ajudant a fracassar.
Jo crec que és que hi ha hagut vegades que les ajudes públiques el que han fet és ajudar al fracàs.
Jo conec personalment més gent que eixa ajuda, quan ja està arruïnat, encara no ha cobrat l'ajuda -que eixe és un altre tema, que no és de la meua competència, però que també sabem que passa- i després de dos anys encara està esperant rebre els 3.
000 euros d'una determinada ajuda.
  

Efectivament, el tema d'ajudes per a empreses comercials estan dins de les línies d'ajuda d'altres direccions generals de la meua conselleria, però, evidentment, les empreses comercials, com qualsevol altra ajuda.
.
.
Jo he parlat de pressupostos de sis milions, perquè és el que tinc.
O siga, si en esta comissió jo puc demanar diners, jo els convide (rient) que en l'exercici de l'any que ve facen força perquè en la Direcció General de Comerç tinguen més recursos, que farem un bon ús d'ells.
Però, açò va com va i això.

Sí que volia dir-li, perquè m'ha preguntat el tema d'horaris comercials -i efectivament coincidisc també en el senyor Salas-, que tenim una problemàtica que, evidentment, jo m'he trobat.
Açò, no hi ha projector, però tenim elaborat, perquè sí que hem fet estudis de com ha evolucionat -i no vaig a ser molt exhaustiu- però… Açò és de l'any 1994, quan entren en vigència el concepte de zones de gran afluència turística.
Com poden haver vist, els marcats en roig són els que tenen gran afluència turística durant una temporada, resumint: Pasqua i estiu, amb algunes varietats però.
.
.
Açò és l'any 1994; deu anys després, açò és el 2004; i deu anys després, açò és el 2014.
Però sí que vull que vegen com de 2014 a 2016, la cosa evoluciona.
Els blaus són els que tenen zona de gran afluència turística en tot o part del municipi durant tot l'any.

És a dir, jo crec que se veu clarament que açò se va estenent com taca d'oli pel nostre territori, perquè algú ha comentat -i si no ho dic jo-: hi ha ajuntaments que, efectivament, no saben què fer; però no tant en funció del que volen fer, sinó en el que passa en els municipis del voltant.
Quan un municipi… Ahí clar, no estan comptats els municipis que tenen superfície comercial i que, per tant, no necessiten la llibertat horària, perquè el comerç de menys de dos metres quadrats pot obrir en llibertat.
Per tant, ahí no hem pintat els municipis en el quals no hi ha ni tan sols un supermercat.

Però què passa quan en un municipi que hi ha un supermercat, o bé d'una gran empresa de distribució, però inclús també xicotetes empreses familiars -que hi ha molts supermercats de metres quadrats o de cinc-cents metres quadrats-, que donen llocs de treball a cinc o sis persones, que són pimes, que no estan en ninguna cadena o que estan en cadenes de centrals de compra, que en realitat no volen obrir.
Però si en el poble del costat resulta que hi ha un gran hipermercat o un supermercat de cadena que sí que obri el diumenge, són els primers que efectivament van a l'alcalde i li diuen: Â«Alcalde, és que jo, el diumenge si no òbric, perd una important quota de facturació!
Â»

Perquè, efectivament, un dels altres temes que vosté m'ha preguntat: que si hem pensat en els consumidors.
Jo sí, i vaig a vore si ho puc dir sense que se m'entenga bé.
En l'actual model d'horaris comercials, les grans empreses de distribució poden obrir dotze hores al dia, durant sis dies a la setmana -que això són setanta-dos hores-, i en altres formats comercials de dilluns a dissabte, sense molta dificultat -comptant mercats municipals que obrin més de matí- se trobem que tenim huitanta hores a la setmana per a comprar.
Si en huitanta hores a la setmana, una persona -llevat d'excepcions que n'hi ha- quan la jornada laboral estàndard -crec recordar que no ha canviat i deu estar en quaranta hores setmanals-, una part significativa de la població no té temps d'anar a comprar, no tenim un problema d'horaris comercials, tenim un problema com a societat.
(Remors)

No, no.
Sí que és una resposta.
 Per què després una altra cosa que ahí -crec que ha sigut la senyora Serna qui ho ha dit- efectivament jo me negue -i igual estic equivocat, jo no tinc por ni d'equivocar-me-, continue sense acceptar que anar de compres siga una activitat d'oci.
És a dir, anar de compres és una activitat econòmica.
I si al final…, i ho enllace també amb la intervenció anterior del secretari autonòmic quan parlàvem del turisme, perquè és que em diuen, Â«no, és que vénen turistes i el diumenge…Â» A vore, el senyor Colomer i vostés que també estan en esta comissió, no sé si convindran o no.

Si el que ve és un turista que ve dos dies a la setmana i ha d'anar al Carrefour -perdó-, a una gran superfície…, si ve per a dos dies i ha d'anar a comprar a una gran superfície, a la millor no és el model de turista que volem.
I si és un turista que sí que necessita anar a la gran superfície, perquè el que té és un apartament en Gandia, o en Oliva, o en Benicàssim, i ve a passar quinze dies o tres setmanes, o un mes, que, evidentment, és el que legítimament sí que va a comprar al supermercat, perquè és que si ve tres setmanes o dos setmanes, ja no li cal que estiga obert el diumenge…, perquè ja pot anar a comprar el dilluns, el dimarts, i…, tots els dies fins el dissabte.
No sé si m'explique com a filosofia.
(Remors)

A partir d'ahí, cadascú pot anar a comprar quan vulga?
Sí.
Llibertat horària?
Sí, si parlàrem de llibertat horària, però no estem parlant de llibertat horària, estem parlant de liberalització horària.
És a dir, els comerços implantats en els grans centres comercials -d'eixos que parlava abans- són lliures per a decidir si obrin o no obrin?
No, perquè els contractes d'arrendament dels centres comercials -la majoria de les vegades-, el majoritari en el centre comercial és el gran operador, els obliga a obrir en diumenge.
Per tant, quan parlem de llibertat, jo sí estic disposat a parlar de llibertat real, llibertat del consumidor per anar el dia que vullga, i llibertat del comerciant real per a decidir si vol obrir o no vol obrir el diumenge; perquè per què els obliguen?
Perquè si no estan oberts, la gran superfície no tira.
Vull dir, és que ho dic perquè és un problema, és un prisma de molts costats, perquè és molt fàcil dir, Â«cadascú que vaja quan vullga!
Â» Ja, però és que ací jo crec que els diumenges no convoquem ninguna comissió, de moment.
I jo com a societat, crec que… (Rialles) De moment!
(Remors i rialles) Que a vore si ho entenem.
O siga, jo encara ho recorde, i els treballadors, perquè eixe és un altre tema -que també ho tenia apuntat ací-.
Quan parlem dels problemes que tenen els treballadors per a obrir… home, és que és conseqüència del model de relacions laborals que permet que un treballador d'una gran superfície o d'un gran magatzem, a diferència del que passava abans de la reforma laboral, ara treballe un diumenge i li'l canvien -con perdón- a pelo, per un dimarts.
Ni li paguen l'hora del treball en festiu, ni és voluntari d'anar a treballar, ni etcètera, etcètera.
És a dir, els contractes laborals de les grans empreses són de dilluns a diumenge, i ja n'he vist jo en la ciutat de València que ni tan sols et diuen en quin centre de treball estàs, per la qual cosa un dia estàs treballant en el carrer Colom i la setmana que ve te poden dir que te'n vages a la Ciutat de les Arts i les Ciències.
I a vore, tots sabem… Clar, al final també, eixes coses influeixen, perquè jo també conec empreses -que n'hi ha…- que paguen el diumenge i eixes empreses el que tenen és cua dels seus propis treballadors per a treballar en diumenge, perquè açò ha passat tota la vida.

Ara, anem a permetre…, i ahí és un dels punts fonamentals també on estan competint en condicions de competència -no diré deslleial però- de desigualtat, respecte del xicotet comerç, que primera, no té la infraestructura possible i necessària per a obtindre treballadors que puguen rodar, perquè moltes vegades si està el propi comerciant anem a demanar-li que treballe set dies a la setmana; i segona, que els convenis col·lectius de caràcter general provincials com puguen ser el sector tèxtil, carnisseria, etcètera, etcètera…, sí que preveuen que el treball en diumenges se paga.

Però clar, la reforma laboral ha permés que els convenis d'empresa empitjoren les relacions, o siga, les condicions laborals i, per tant, les grans superfícies i els grans magatzems paguen a pitjor preu de cara al treballador -millor preu de cara a l'empresa, òbviament- les hores en diumenge.
Clar, tot això influeix.

Per tant, si anem a parlar d'estes coses -que jo estic disposat a obrir el meló-, què és un poc allò que s'ha fet en València.
.
.
Molt bé.
Límit de dies que han de treballar els treballadors, que siguen susceptibles de treballar en diumenge; perquè clar, no és el mateix que puguen obrir tots els diumenges les empreses, però els treballadors de forma efectiva quan van a treballar?
Perquè si estiguérem parlant que després eixa empresa sí que contracta gent específica per al dissabte o el diumenge, doncs s'ho podríem plantejar.
Però, és que les actes de les eleccions sindicals -que és una qüestió objectivable- el que demostren és que des que hi ha llibertat horària en València, les grans empreses de distribució comercial, obrint un dia a la setmana més, han reduït les seues plantilles.

I no vaig a entrar ahí, en les condicions laborals que tenen els nous treballadors, respecte dels antics, que -per cert- moltes empreses -perquè jo conec casos en noms i cognoms- han prejubilat a treballadors de més de cinquanta-cinc anys en contractes antics, que no tenien ni flexibilitat horària ni res d'açò, i els han prejubilat -supose que a càrrec, en part, de les arques públiques, perquè estes coses van així-; i han contractat gent jove, que evidentment firmen de dilluns a diumenge i… (Algú diu: Â«Sí.
Â») i Â«dime el lunes dónde me toca trabajar el miércolesÂ», perquè això passa.
I un dia és en Nuevo Centro i un altre dia és en la Ciutat de les Arts, etcètera.

Quan parlava de les mesures per a garantir l'èxit, que són inexistents… Garantia, sí.
Però, què podem fer?
 (Se sent la veu de fons que diu: Â«Probabilidades.
Â») Probabilidad, sí.
 (Rient)

Una de les coses que sí que estem treballant també en el Servof i en els ajuntaments, és que eixa regla AFIC, que funciona raonablement bé, el que anem a fer també és expandir bàsicament les seues ferramentes informàtiques als ADL.
És a dir, n'hi ha molts ajuntaments que no tenen AFIC, però que sí que tenen ADL, anem a permetre'ls que accedisquen també al sistema informàtic, perquè bàsicament també ens hem trobat que en el Servof estaven començant a crear -diguem-ne- una altra xarxa paral·lela.
Si ja en tenim una, fem les modificacions necessàries per què coordinem els esforços i els recursos econòmics en les dos xarxes.
Però, al final, no deixen de ser els mateixos ajuntaments.

I jo crec que -els conte un secret- i, per últim, acabe amb una qüestió que ha plantejat Toñi.
Efectivament, una de les qüestions que jo més critique, i ho he dit en públic i en privat, és la contradicció, perquè jo crec que se pot dir tranquil·lament la paraula contradicció.
La contradicció entre les polítiques públiques -diguem-ne- de la banda de les ajudes, amb la legislació.
És a dir, me negue a que utilitzem recursos públics de la meua direcció general, per a pal·liar problemes que se creen des de la meua direcció general.
I açò passava.
És a dir, se feien polítiques, per exemple en matèria d'horaris comercials -diguem-ne- liberalitzadores, i permetent que el xicotet comerç eixira perjudicat, però alhora posàvem no sé quants milions d'euros damunt la taula per a ajudar al xicotet comerç.
Oiga, no.
No fem les polítiques i estalviem-nos recursos i dediquem-nos a una altra cosa -no sé si m'acabe d'explicar-.
Aleshores, això passava, i passa encara en la part que li toca a l'estat, passa també en el tema de la despoblació.
Dediquem quantitats ingents de diners per a evitar la despoblació dels municipis d'interior; i no obstant, estem legislant de forma que el xicotet comerç d'eixos municipis d'interior no puga sobreviure i, per tant, acaben abandonant l'activitat, i aleshores entres en dinàmiques perversíssimes.
El dia que tanca la llibreria, perquè sempre és la llibreria, papereria, el primer comerç -diguem-ne- que tanca, perquè no és el que té.
.
.
, açò ja és en decliu fins el dia que tanca el forn, Â«apaga y vámonosÂ».

Per tant, legislem de forma coherent i coordinada amb allò que volem fer.
No diguem que estem en defensa del xicotet comerç, i després fem polítiques que permeten que les grans empreses de distribució comercial ens marquen les polítiques.
A partir d'ahí, llibertat total d'empresa i que Ikea s'intal·le en Alacant.
Però que s'intal·le Ikea en Alacant, no que vullga per a instal·lar-se fer una gran operació urbanística que Â«escolta, no, no; eres una empresa de mobles i com a tal te respecte.
Si el que vols fer és una operació, un pelotazo urbanístico, pues ahí conmigo que no cuentenÂ».

I no sé si m'he deixat alguna cosa.
Disculpen si ha sigut així i, en els minuts que tenim de rèplica, tornem a entrar en el tema.

I, a banda, el tema del Patsecova -per exemple-, els el puc enviar per correu electrònic, i m'estalvie ací la intervenció.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Costa.

Per al torn de rèpliques?
Comence el Grup Parlamentari Socialista.

La senyora Serna, té quatre minuts.

La senyora Serna Serrano:

Bueno, yo no los voy a agotar, porque solamente quiero volver a reiterar mi agradecimiento al señor director general de comercio, Nacho Costa, por haber venido y habernos logrado explicar este enrevesado momento que hemos estado viviendo desde el comercio; que yo personalmente conozco bastante la situación cómo se ha vivido y cómo terminaron las cosas para algunas personas que invirtieron su presente para poder tener un futuro y no obtuvieron nada.

Yo, desde luego, lo que sí que voy a destacar de lo más importante que considero, es que es alentador que por fin tengamos un paquete de medidas que no sean contradictorias entre ellas mismas, como antes ha reseñado él.

Usted, seguramente, lo vamos a poder mejorar, pero desde luego, desde nuestro grupo lo más importante que queremos resaltar es que esas iniciativas pretenden enderezar el rumbo contradictorio que se estaba llevando a cabo en este sector; y yo creo que se están fortaleciendo unas líneas que ya existían, pero también se está siendo valiente, remodelando otras que existían pero que no daban los frutos que se esperaban de ellos.

Así que hay que continuar pactando, señor Costa, para que intentemos que cada vez más gente crea en lo de la libertad de horarios y las restricciones de horarios.
Seguramente, son dos palabras antónimas, pero seguramente las vamos a poder hacer coincidir.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Passem ara al Grup Parlamentari de Podem.

Senyor Almería, quan vulga?

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

He de dir-li, senyor Costa, que novament el discurs se centra en zones de gran afluència turística, horaris comercials… I hi ha temes que sí que ens agradaria que ens diguera algun tret un poquet més concret.

Estem parlant de temes com -li recorde- el centre ciutat; m'agradaria aprofundir si hi ha alguna actuació pensada sobre el concepte dels centres comercials oberts, que és un tema que continua vigent.
Centres comercials en immobles d'especial atractiu; la dinamització de mercats municipals; que ens comente en un poquet més de profunditat la transversalitat del problema que afecta les persones treballadores autònomes dins del sector del comerç, i si hi ha alguna cosa que puga pal·liar eixa situació de precarietat, i que afecta directament -a allò que comentava en la meua primera intervenció- que és a la capacitat de canvi del xicotet comerç.

És a dir, si les polítiques públiques són -probablement- encertades, però que no tenen la capacitat de canvi, de ser el model d'empresa comercial, o haurem de generar algun tipus d'actuació per a ajudar eixe canvi o ens podem trobar -com crec que ha passat alguna vegada ja- que les polítiques públiques sense ser -en teoria, en termes absoluts- desencertades, no han tingut eficàcia en la seua implantació.

I també, un altre tema que també he comentat i que no s'ha contestat, respecte a una amenaça que pot estar ahí, i que fa referència al comerç electrònic, val?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Ara el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula el senyor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Le agradezco las palabras que nos ha dirigido, y solo voy a hacer dos matizaciones a raíz de lo que ha comentado de la libertad horaria o lo que pudiera ser.
No es que nosotros estemos a favor o en contra de la libertad horaria.
Cada uno entendemos que es libre de abrir o de no abrir.

Pero de lo que ha comentado, pues yo le querría decir, por el tema de que en los centros comerciales obligan a los trabajadores a trabajar el domingo, luego horas eso… Eso ya es un problema que, en teoría del comercio, se le escapa.
Pero yo soy de Denia; en Denia -siento decirlo- hay tres Mercadona -creo que son- y los domingos no abren.
Es cuestión de empresa también, ya no solo del consumidor.

Una persona que está trabajando de lunes a viernes, a lo mejor a las ocho de la tarde no le gusta o no tiene ganas de ir a un comercio; el sábado con la familia; y el domingo va a comprar o le gustaría ir a comprar.

Y luego también, a razón de lo que decía mi compañero de Podemos, aquí casi todo parece que se enfoca a grandes ciudades o grandes focos, y nos quedan el comercio… Y que ha venido y me ha gustado mucho que ha dicho: el primero que cierra en un pueblo es la librería o la prensa, y de repente… Pero ya no solo por cuestiones de que abra -me imagino- un comercio de la costa o algo, sino también a ver cómo se puede potenciar también ese tipo de comercio de interior, que es el que más lo está notando y el que más lo sufre.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Ara pren el torn el Grup Parlamentari del Partit Popular.

Senyor Salas, té la paraula.

El senyor Salas Maldonado:

Señor Costa, lo primero que le quiero decir es bienvenido a la libertad.
Después de escucharle, es lo primero que se me ocurre.

Le he escuchado con atención, y es ahora cuando ya me sumo a la preocupación de los comerciantes.
Creo que todo está en el aire, y lo que no está en el aire, está sujeto con tiritas.
Me hubiera gustado oírle decir alguna iniciativa nueva para dinamizar el comercio de la comunidad, alguna idea, algo novedoso, algo que no se estuviera haciendo.
Que sí, que tiene que ir de la mano de los ayuntamientos y de su conselleria, pero de esas iniciativas, de esas ayudas, no hay nada novedoso, nada que se estuviera haciendo ya.

Habla usted de ayudas al pequeño comercio -¡claro que sí!
, faltaría más-; y nos encontrará siempre para ayudarles.
Pero al pequeño comercio hay que ayudarle bajándole los impuestos; ayudándoles en la contratación de personal; ayudándoles a especializarse; a que se reciclen con cursos, con programas; a que usen las nuevas tecnologías con iniciativas, por distritos o barrios… Y todo esto tiene que ir de la mano de los ayuntamientos y de su conselleria, como decía anteriormente.

Señor Costa, no creo que la solución del pequeño comercio sea el obligar a otros comercios a que bajen sus persianas.
Eso es pan para hoy y hambre para mañana.
Puede ser que a usted o a mí no nos guste, pero hoy la sociedad en la que vivimos lo demanda y lo quiere.
Y la Comunidad Valenciana no puede quedarse en el vagón de cola.

Señor Costa, no olvide usted que la tienda más grande del mundo, la que más vende, la que abre veinticuatro horas, trescientos sesenta y cinco días al año, la llevamos todos en el móvil, en el bolsillo, y la tenemos en los ordenadores en casa y en los despachos.
Y a esa tienda ni usted ni nadie le baja la persiana.

Y ya para terminar, señor Costa, recordarle lo que han dicho las empresas de distribución comercial que valoran el cierre de festivos en dos mil quinientos puestos de trabajo que se perderían; la asociación de hostelería que ha dicho que esto supondría la pérdida de cientos de puestos de trabajo.
¿Usted cree que la Comunidad Valenciana se puede permitir todo esto?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per acabar el torn de rèpliques, té la paraula el Grup Parlamentari de Compromís, la senyora García.

Quan vulga.

La senyora García Muñoz:

Bé, moltes gràcies, senyor Costa, per la seua intervenció, i felicitar-lo també pel dinamisme i per la didàctica en què ha realitzat aquesta exposició.

Coincidim amb vosté en el tema de que els horaris no només és una qüestió d'horaris comercials, sinó és una qüestió de racionalització de la vida laboral i familiar, que moltes voltes no tindria tant que vore en una qüestió del comerç si el que estiguera regulat és cóm són les jornades laborals i de quina manera estan relacionades amb el desenvolupament de la vida personal de totes i de tots, perquè les jornades laborals, evidentment, no són de quaranta hores a la setmana -són de molt més-, i això és el que moltes vegades implica que afecta de manera directa als horaris comercials, que també -en certa manera- tenen una pauta cultural, perquè existeixen altres realitats en les quals obrir un diumenge és una cosa normal, i sectors com per exemple el de la restauració en el qual és impensable no obrir el diumenge.
I n'hi ha altres realitats territorials, com per exemple en França, on els comerços obrin els diumenges de manera normal i tanquen els dilluns de manera normal, perquè culturalment el mercat de productors se realitza en eixe dia.
Per tant, no només és una qüestió que afecta el comerç, sinó que afecta en general el desenvolupament de la vida personal.

Recalquem de la seua intervenció, el tema dels plans comercials en els centres històrics i ho relacionem també en el tema dels mercats municipals.
Ens agradaria que ens ampliara un poc, quines són les mesures que van a desenvolupar, perquè en el tema del mercat municipal, els propis mercats municipals funcionen també com a tractors del propi comerç local i és necessari treballar en la flexibilitat per a que puguen autogestionar-se, perquè moltes voltes la llei de contractes dels propis ajuntaments impedeix que tinguen flexibilitat i dinamisme a l'hora d'oferir productes, i també en els horaris que estan regulats també al sector -diguem- públic, relacionat amb l'administració local.

I remarcar també -una altra volta-, la necessària influència que ha de fer la seua direcció general sobre el tema de la distribució.
Hem d'intentar garantir que el producte tradicional valencià, estiga en el comerç tradicional valencià, però també en les grans superfícies.
Exemples com els italians o els francesos, que garanteixen dintre de les superfícies comercials, productes d'un radi menor de trenta quilòmetres, és important que se desenvolupen, no només en el sector agrícola, sinó en el sector també dels béns de consum.
I caldria que pujàrem al tren de tota -diguem- eixa cultura que existeix en països mediterranis i que al final el que faculta és una producció més sostenible, un comerç més sostenible i una major activitat econòmica arrelada en el territori.

Moltes gràcies per la seua intervenció i esperem els seus aclariments.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

I ara, per acabar ja, el torn de rèpliques; té la paraula el senyor Costa, per quatre minuts.
Quan vulga.

El senyor director general de Comerç i Consum:

A vore, senyor Salas, me deixa preocupat, perquè a mi les organitzacions de comerciants amb les quals me reunisc moltes vegades al llarg de la setmana, no me traslladen tanta preocupació; al contrari, el que me traslladen és que estan relativament satisfetes -jo vinc del sector i efectivament els conec-, però me consta o em diuen -o a la millor m'enganyen- que estan relativament satisfetes amb les iniciatives que estem prenent.

En qualsevol cas, dos qüestions que ha dit i que, efectivament,… Quan parlem de llocs de treball, jo crec que és la nostra obligació parlar de creació neta de llocs de treball; és a dir, no només els que se creen en determinats formats, sinó tenint en compte quantes se destrueixen en altres formats, i amb la dificultat que té això de mesurar-se, perquè efectivament una empresa te diu que tira cinquanta persones al carrer o que en contracta cinquanta.
.
.
, i també amb la qualitat dels llocs de treball.
Jo a risc d'equivocar-me, preferisc una família vivint del seu negoci, que una família dependent de dos minijobs en una gran superfície comercial -però això sóc jo-.
Vosté té dret a creure en el que més vullga.

I efectivament, el senyor Almería també ho ha dit, el tema de la venda online.
Efectivament, ens enfrontem a allò desconegut, perquè vostés que són els legislatius no cal que els explique jo la dificultat que té de si ara han de fer legislació específica per a posar-li un corset… Possiblement, quan acaben la tramitació de la llei, ja haurà canviat completament el model de distribució.
(Rient) Per tant, sóc plenament conscient d'això i estem treballant això.
Evidentment també excedixen molt a les meues competències, que sóc un simple director general d'una xicoteta comunitat autònoma d'un raconet del Mediterrani.
I hui mateix, venia en premsa una notícia que el major minorista del món és Alibaba.
(Veus) Aleshores, y los cuarenta ladrones.
Aleshores, sóc conscient del tema, però també reconec les dificultats que tenim des d'una direcció general d'una comunitat autònoma de posar-li el boç a eixe gos.

També deia vosté, senyor Almería, el tema que hem de fer per a retornar el comerç als nostres barris i si ahí hi ha mesures concretes.
Jo també els convide el dia…, ahir -ahir era dia 5-, se va publicar en el diari oficial el Projecte de llei d'ajudes de comerç, consum i artesania.
Està en període d'exposició pública i, per tant, estem en condicions d'atendre, no només les seues suggerències, sinó també les seues propostes de modificació, com estem fent amb tots els actors del sector, a risc.
.
.
I sóc conscient que enguany se van a retardar, perquè, evidentment, tots estos processos de participació pública el que impliquen és que les ajudes no estan publicades, sinó que estan en període de participació.
Bé, enguany, les ajudes eixiran més tard del que ens haguera agradat; a canvi, l'any que ve, en el moment en què vostés aproven els pressupostos de 2017, com que són unes bases reguladores que tenen ànim de pervivència, en el moment tinguem consignació pressupostària en 2017, en el mes de febrer, podran eixir.

Però, evidentment, enguany, volíem fer reforma i n'hi ha reformes en profunditat.
Per exemple, en el tema del retorn del comerç.
El que hem modificat és una cosa d'ajudes que ja existien, com deia el senyor Salas.
Hem canviat el concepte d'ocupació anterior dels baixos, per tal de garantir que no se despoblen les ciutats.
Quan en un carrer comercial, qualsevol comerciant sap que quan tanca el de l'esquerra, malament, quan tanca el de la dreta o a la inversa, pitjor, i quan tanca el d'enfront estás muerto.
En qualsevol carrer comercial, de qualsevol poble o ciutat, la despoblació de comerços duu implícita l'empitjorament de les condicions de cadascú.
I jo els ho explique a les associacions de comercials i a les associacions que diu ara que estan tan descontentes, quan anem a donar ajudes als comerços, a les pimes comercials, hem de fer-los entendre que són dos ajudes: una, la que rep el mateix comerç de forma directa; i altra, la que reben els comerços del voltant per a garantir que eixe senyor no tanque.
I açò, hem de ser capaços d'explicar-ho.

Se me passa el temps i no vull fer-me llarg, però efectivament anem a reformular el tema dels centres comercials urbans, i això està contemplat en el Patsecova.
Però efectivament, el model que n'hi havia de centres comercials urbans, era un model -no diré fictici-, però que no havia superat l'estadi d'una associació de comerciants que funcionava millor que altres.
O siga, no s'ha superat l'estadi, no hem arribat al model BID del business improvement districts, ni la legislació ho permet.

Per tant, siguem conscients que el que teníem era una ficció.
Jo sóc favorable -tant de bo se puguera arribar a eixe model- però partim de la base que no podem obligar als comerciants a formar-ne part.
I me sembla bé.
És a dir, hem de reformular entre tots cap on volem anar en eixe sector.

I, efectivament, -i acabe- els mercats municipals és impresentable que el principal actor comercial d'un municipi, que a més és de titularitat municipal, quan l'única demanda real per part del consumidor en el tema d'horaris -perquè no hi ha una altra-, és que Â«no vaig a comprar al mercat, perquè per les vesprades tanquenÂ», el titular no puga obligar o no obligue a que eixe actor comercial que a més hauria de ser el millor proveïdor de productes d'alimentació fresca, no òbriga.

I jo -i acabe ja amb açò- els ho dic a les associacions de venedors de mercats municipals -i jo estic implicat en la batalla dels horaris comercials, encara que me diguen que sempre estem parlant del mateix-; però si volem guanyar la guerra dels horaris comercials, en favor del xicotet comerç, hem de perdre la batalla dels horaris dels mercats municipals.
És a dir, o els mercats municipals s'adapten a la demanda del consumidor i ofereixen eixe servei en els horaris que facen possible que el consumidor tinga una oferta completa d'alimentació fresca per les vesprades, o efectivament, el consumidor te reclama que vol anar a comprar el diumenge, perquè clar, efectivament, de huit del matí a dos del migdia no poden anar a fer la compra.

I açò, m'he passat quasi tres minuts -disculpes-.
No ho tornaré a fer.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Costa, per les seues explicacions i la seua compareixença.

Bé, com havíem acordat ja tots els diferents grups, deixem ací la reunió de hui; i ficarem la data de la propera.

S'alça la reunió.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 47 minuts)