Pol%C3%ADtiques%20d'Igualtat%2020210512HTML.html





Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI realitzada el dia 12 de maig de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor José Juan Zaplana López.
Reunió número 11.

El senyor vicepresident:

La presidenta va a ejercer de portavoz de su grupo y como primer punto del orden… Perdón, vamos a pasar lista primero.

El senyor letrado pasa lista.

(El lletrat passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El primer punto del orden del día es la lectura y aprobación del acta anterior.
Si os parece bien la…, unanimidad.

Comunicar que ha habido un cambio de un grupo parlamentario en la representación de la comisión.
No es hoy en presencia, pero como tengo en la carpeta el…, que quede constancia que hay un cambio de Jesús Salmerón… Sí, ¿no?
(Veus) Fenomenal.

Compareixença del director general d'Igualtat en la Diversitat, senyor José De Lamo Pastor, per a explicar quines han sigut les actuacions realitzades durant la crisi sanitària en matèria LGTBI, com també les accions previstes, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 20.
393)

El senyor vicepresident:

Seguimos y el siguiente punto del orden del día será la comparecencia del director general de Igualdad en la Diversidad para explicar cuáles han sido las actuaciones realizadas durante la crisis sanitaria en materia de LGTBI, como también las acciones previstas, solicitada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos.

Para la primera intervención tendrá el director general tiempo…, en fin, control de tiempo, ¿vale?
, para hacer la primera exposición que estime oportuna.

Tiene usted la palabra.

El senyor director general d'Igualtat en la Diversitat:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Comparec davant la comissió de polítiques de gènere i LGTBI a proposta del Grup Parlamentari Ciudadanos per a informar sobre quines han sigut les actuacions realitzades des de la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives i, concretament, des de la Direcció General d'Igualtat en la Diversitat en matèria LGTBI.

Donat que la sol·licitud es va presentar en juliol de 2020, entenem que la petició es referia principalment a les actuacions realitzades entre el 14 de març i el 21 de juny de 2020, temps en què estigué en vigor el primer estat d'alarma.

No obstant, donat que ha passat més temps, afegiré algunes dades que considere poden ser del seu interés, perquè, malauradament, la pandèmia i els seus efectes continuen entre nosaltres.

De la formulació de la petició de la compareixença entenem, així mateix, que el contingut demandat es referix que de quina forma s'ha atés a la població LGTBI durant el període abans indicat, tenint en compte l'especificitat de la seua realitat i les vulnerabilitats que han pogut augmentar per la situació de confinament.

En este marc faré la meua intervenció, per a la qual, i perquè s'entenga, voldria fer dues consideracions inicials.

En primer lloc, l'atenció específica a les persones LGTBI en les seues necessitats pròpies d'acompanyament, d'ajuda a assumir la pròpia identitat i sexualitat, de fer front a les situacions discriminatòries a les quals ens enfrontem ha estat en el passat majoritàriament realitzada per associacions LGTBI, que, de manera precària i amb el suport voluntari de professionals de l'àmbit de la psicològica, el dret o el treball social, entre d'altres, han atés com han pogut eixes necessitats.

En segon lloc, he dit «precària» perquè les associacions LGTBI han comptat històricament -ja no és així, afortunadament- amb pocs recursos de l'Administració i han fet de l'autogestió i de la recerca de recursos propis una de les seues banderes, per tal de donar la resposta a les necessitats de la comunitat LGTBI que no donava l'Administració pública.

Perquè es facen una idea, en l'any 2015 la quantitat subvencionada en l'àmbit de l'acció social a associacions LGTBI per a l'atenció integral a esta població era de 6.
000 euros.

El govern producte del primer Acord del Botànic creà una línia específica per a projectes que estigueren relacionats amb la igualtat LGTBI; entre elles, l'atenció a les persones LGTBI, així com la formació i la sensibilització amb un pressupost de 60.
000 euros en 2016, 120.
000 euros en 2017, 150.
000 euros en 2018, 200.
000 euros en 2019 i 2020, i 220.
000 en 2021, com poden vore en la gràfica.

Per a avançar en el reconeixement de drets cap al col·lectiu LGTBI en la passada legislatura, el Consell portà a estes Corts dos projectes de llei, que posteriorment, amb el seu treball i vot, amb una ampla majoria de qui estaven representants dels partits polítics en les Corts Valencianes, es convertiren en la Llei 8/2017, de 7 d'abril, de la Generalitat, integral de reconeixement del dret a la identitat i l'expressió de gènere a la Comunitat Valenciana, i la Llei 23/2018, de 29 de novembre, de la Generalitat, d'igualtat de les persones LGTBI.
En ambdues s'establia la garantia per part de la Generalitat de prestar un servei específic per a les persones LGTBI.

Anem a fer un repàs a tota la normativa vinculada al servei d'atenció i assessorament a la població LGTBI.

En la Llei 8/2017 es definix l'article 10, el servei d'assessorament i suport a les persones trans, els seus familiars i persones properes.
Ja preveient una possible via de gestió de dit servei a través de l'acció concertada, l'annex del Decret 181/2017, de 17 de novembre, del Consell, pel qual es desenvolupa l'acció concertada per a la prestació de serveis socials en l'àmbit de la Comunitat Valenciana per a entitats d'iniciativa social, va incloure la referència de servei com a servei social susceptible d'acords d'acció concertada.

Posteriorment, el desenvolupament reglamentari de la Llei 8/2017 va especificar algunes qüestions sobre dit servei, tal com s'estableix en l'article 27 del Decret 102/2018, de 27 de juliol, del Consell, de desplegament de la Llei 8/2017, publicat el 31 d'agost del 2018.

Dos mesos després d'entrar en vigor eixe decret, s'aprovà la Llei 23/2018, publicada el 3 de desembre de 2018, amb un article referit de nou al dit servei: article 13, serveis d'assessorament i suport a les persones LGTBI, els seus familiars i persones properes.

D'igual manera, l'article 21 del Decret 101/2020, de 7 d'agost, del Consell, de desenvolupament de la Llei 23/2018, publicat el passat 17 d'agost de 2020, incideix en alguns aspectes més específics del servei.
No obstant, este últim decret es va publicar ja amb el servei en funcionament durant un any.

Als pocs dies de l'entrada en vigor de la Llei 23/2018, i sense esperar el seu desenvolupament reglamentari, el 15 de gener de 2019 es publica en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana la resolució de 28 de desembre de 2018, de la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, per la qual es convoquen els acords d'acció concertada per a la gestió del servei d'assessorament i suport a les persones LGTBI, els seus familiars i persones properes, amb l'objectiu d'oferir orientació en els diferents àmbits, així com una atenció adequada a les seues necessitats, que compta amb prestacions especialitzades per a persones trans.

El 4 de juny de 2019 es publica la resolució de 31 de maig, per la qual se seleccionen les entitats socials, a les quals se les adjudica la gestió del servei des de l'1 de juliol de 2019 fins al 31 de desembre de 2020.

I el passat 23 de desembre es publicà la resolució de l'11 de desembre de 2020, per la qual està prorrogat fins al 31 d'agost de 2020.

Per tant, les lleis 8/2017 i 23/2018 i els seus decrets de desenvolupament deixen clar que la Generalitat ha de tindre un servei d'atenció i assessorament a persones LGTBI, familiars i persones properes que incloga: assessorament psicològic, assessorament legal, acompanyament social, atenció a víctimes de la LGTBIfòbia, assessorament a persones LGTBI migrants i sol·licitants d'asil i atenció específica a persones trans.

A més, la normativa establix que el servei ha de formar part del sistema públic valencià de serveis socials, ha de tindre una seu almenys en cada província i el personal ha de tindre coneiximent de les realitats LGTBI -açò està a l'esquerra en esta taula.

El servei, segons està indicat en la definició que es fa de la convocatòria d'acció concertada, consistix, efectivament, en una atenció integral que inclou, entre d'altres, les següents prestacions: assessorament psicològic, tant individual com en grup; suport legal en temes relacionats amb qüestions LGTBI; un itinerari individualitzat d'atenció social, amb l'objectiu d'atendre les necessitats específiques de cada persona usuària; orientació laboral i educativa per a persones LGTBI i especialment per a persones trans; assessorament a migrants LGTBI i sol·licitants d'asil; atenció i ajuda a víctimes de discriminació i delictes d'odi per LGTBIfòbia.

La convocatòria inclou la concertació d'un servei de manera completa que compta… complint la normativa, amb tres oficines: una a Alacant, una a Castelló i una a València.

També, la normativa sobre l'acció concertada establix que almenys la mitat del personal professional de cada oficina ha de tindre, com a mínim, dos anys d'experiència en les realitats LGTBI.
A més, en la convocatòria es puntuava en la baremació un percentatge major de professionals amb eixa experiència.

Aquesta convocatòria establia també com a mesura d'acció positiva la puntuació en el barem el fet de comptar amb persones trans en els equips de professionals proposats per la gestió del servei.

D'aquesta manera, l'equip professional… -ara, sí; perdó- l'equip professional -que veieu a l'esquerra de la taula- està conformat per 23 persones professionals: tres persones coordinadores a jornada completa -la coordinadora de Castelló exercix també de treballadora social-; tres persones professionals de treball social a jornada completa -dues a València i una a Alacant-; sis persones professionals de la psicologia, tres a jornada completa -dues a València i una Alacant- i tres a mitja jornada -una a Alacant i dos a Castelló-; quatre persones professionals del dret, una a jornada completa en Alacant i tres a mitja jornada -dues a València i una a Castelló-; quatre persones tècniques de suport a jornada completa -dues a València, una a Alacant i una a Castelló-, i tres persones administratives -una a jornada completa a València i dues a mitja jornada a Alacant i a Castelló-.
En total, 23 persones, amb un total de 19 jornades completes de treball, és l'equip professional que atén les persones LGTBI en este servei.

Entre les persones professionals, quatre són persones trans: dues dones, una a València i una altra a Castelló, i dos homes, un a Alacant i un altre a Castelló.

La inversió en el servei -que veieu en la taula, a la dreta- per any és la següent: més de tres-cents vint-i-cinc mil euros en 2019, que corresponia a la mitat de l'any; algo més de sis-cents vuitanta mil euros en 2020, ja en l'any complet; 2021 està per tancar, perquè segurament hi haja un canvi abans que acabe, però aproximadament podria ser una inversió de set-cents cinquanta mil euros, i la previsió serà augmentar, com contaré després, fins vora el milió d'euros a partir de 2022.

Per tant, l'1 de juliol de 2019 ja teníem el servei de nom Orienta en marxa.
Cal assenyalar que pràcticament el tercer trimestre de 2019 -els tres primers mesos de funcionament, juliol, agost i setembre- serví per a organitzar adequadament el servei, amb diverses trobades de treball conjuntes i establiment dels protocols adequats per al seu funcionament.
No obstant això, en este primer trimestre esperem un total de 524 atencions.

El quart trimestre de 2019 es notà un increment important… en les atencions, superant les mil atencions, arribant fins a 1.
064.
Les atencions continuaren incrementant en el primer trimestre de 2020, arribant a les 1.
477, especialment a l'oficina de València, que sumava 872, que eren sis de cada deu del total d'atencions.

Com recorden, senyories, el 14 de març de 2020 es va decretar l'estat d'alarma per part del Govern d'Espanya.
No obstant, ja dies abans la Generalitat valenciana havia estat treballant en l'adopció de mesures davant la pandèmia que teníem davant.
Per això, el divendres 13 de març es va enviar una instrucció de la Direcció General d'Igualtat en la Diversitat al servei Orienta, comunicant: u, la suspensió de tota activitat grupal, així com qualsevol activitat cultural, esportiva o d'oci durant un mes; dos, el manteniment de l'atenció a les persones usuàries a través del correu electrònic i el telèfon, i de forma presencial en cas que es considere una atenció d'emergència per part de l'equip professional; tres, que es mantinga la comunicació contínua amb totes les persones usuàries i concertar cites individuals si fora necessari o fer-la a domicili, i quatre, facilitar el teletreball en la mesura del possible.

En este últim cas, degut al confinament decretat a l'endemà de la instrucció es va fer de manera obligatòria a partir del dilluns 16 de març.

Eixe dia, l'equip professional d'Orienta, al qual des d'ací hem d'agrair l'esforç realitzat per a mantindre el servei des del primer minut del confinament i bolcar-se en l'atenció de les persones LGTBI, es posà en marxa per tal d'organitzar el treball des de casa, avisant a totes les persones usuàries de la nova situació, traslladant les noves formes d'accés a les seues persones professionals de referència -correu electrònic i telèfon directe- i conèixer quina era la seua situació.

Per part de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives s'inicià un seguiment setmanal del servei per a tindre coneixement continu de la situació.
La primera setmana, en shock tota la societat i en dies festiu, recordem que el 19 de març era dijous, es notà una baixada important d'atencions, en total 65 en els primers deu dies festius d'alarma.
A partir d'eixe moment comença a notar-se l'augment de les necessitats, que podem resumir en tres: fam, ansietat i impossibilitat de realitzar tràmits administratius.

En la gràfica podeu veure les atencions realitzades durant les catorze setmanes de referència, amb un pic de 303 en la sisena setmana de confinament; un segon pic, de 283 en la vuitena setmana de confinament; i en la resta una estabilització entorn a la mitjana de 188 atencions setmanals.
Per mesos: en abril es feren 821 atencions; en maig, 798, i en juny, 639.
El màxim anterior estava, en febrer, en 562.

És important assenyalar el mitjà pel qual es feren totes estes atencions durant aquest estat d'alarma: 27, un 1 %, de manera presencial, és a dir, hi hagué ocasions que fou necessari desplaçar-se físicament per atendre les persones usuàries; 922 per escrit, per correu electrònic o aplicacions de missatgeria, el 35 % de les atencions fetes durant l'estat d'alarma de l'any passat; 1.
242 per telèfon, el 47 %, i una quantitat important de videoconferències, 447 videoconferències durant eixes catorze setmanes se feren des del servei Orienta amb les persones usuàries.

La videoconferència és el descobriment en aquell moment per a moltes persones, la forma que ens permetia mantindre un contacte visual amb el nostre entorn personal, laboral, i este cas també l'accés a serveis i prestacions.

Per tant, la primera conclusió que volem traslladar-li és que l'atenció a la població LGTBI durant la crisi sanitària, no només es va mantindre, sinó que va augmentar significativament i va suposar un suport fonamental, tant a les persones usuàries que ja eren d'Orienta prèvies a l'estat d'alarma, com a les noves persones que contactàrem amb Orienta en eixe període.

La feina estava realitzada abans, teníem un servei professional en marxa, i continuà donant resposta a les necessitats de la població LGTBI, com ho demostren les 2.
638 atencions realitzades en eixes catorze setmanes.

Però, com sempre, darrere de les xifres hi ha persones, situacions que també s'han d'explicar.
En este període les principals necessitats a atendre, reiterem, foren: la fam, l'ansietat i la impossibilitat de realitzar tràmits administratius.

Quan a la fam, dins la població LGTBI hi ha dos col·lectius que s'han mostrat especialment vulnerables, ja ho eren abans de la pandèmia, però la COVID, tant en la crisi sanitària, com la social i econòmica ha agreujat la seua situació.
Parlem de dones trans en situació de prostitució i persones LGTBI migrants.
En el primer cas, moltes d'elles no eren encara persones usuàries d'Orienta abans de l'estat d'alarma.

Cal destacar l'esforç realitzat i coordinat d'Orienta, tant amb entitats LGTBI com amb els serveis socials municipals i altres entitats socials per tal d'atendre la necessitat bàsica de l'alimentació, fins i tot fent repartiments i recopilant tota la documentació necessària per a la sol·licitud de les ajudes d'emergència.

Sent conscients de la situació que estava patint una part important de la població LGTBI i aprofitant que abans de l'estat d'alarma havíem estat gravant en les tres oficines per a una futura campanya de difusió d'Orienta, utilitzàrem el material per a fer un vídeo específic per a informar que continuàvem oberts durant la pandèmia.
Veient les xifres, considerem que aconseguirem l'objectiu almenys en part, perquè Orienta continua atenent moltes persones LGTBI.

Hem parlat de la necessitat de la fam, especialment en persones migrants i dones trans en situació d'exclusió o exclusió social.

La segona necessitat detectada fou l'ansietat.
Si comparem la tipologia d'atencions realitzades entre el primer trimestre i el segon trimestre de 2020 les dades són molt clares.
Destaca especialment la baixada, baix del tot, de la informació general, passant de ser pràcticament una de cada quatre atencions en el primer trimestre de 2020 a ser només una de cada deu durant l'estat d'alarma.
Mentre que l'augment de l'atenció i l'acompanyament, val?
, va pujar a més del doble d'atencions, i una gran pujada, de 600 a quasi 1.
000 atencions d'assessorament psicològic.
Quatre de cada deu atencions durant en aquell moment foren d'assessorament psicològic.

I quant a l'impacte en els col·lectius més vulnerables, un augment de 154 %, entre el doble i el triple d'atencions a dones trans, convertint-se en pràcticament el primer col·lectiu d'atenció durant l'estat d'alarma i la duplicació del nombre d'atencions durant l'estat d'alarma a persones migrants.

Encara que l'atenció psicològica ja era des de l'inici d'Orienta la gran demanda de la població LGTBI, podríem dir que durant eixes setmanes deixàrem d'informar i ens dedicàrem quasi en exclusiva a acompanyar, a escoltar i a cuidar les persones LGTBI.

Així i tot, les realitats personals també podrien ser variables i han resultat diferents.
Orienta compta també, i comptava, amb grups d'ajuda mútua.
En Castelló passaren de ser quinzenals a setmanals, perquè la gent necessitava de més atenció psicològica, especialment els grups de famílies i els grups d'adolescents.
Més difícil fou per al grup de persones LGTBI migrants, degut a la dificultat de tindre bona connexió a internet en els domicilis o en recursos d'acollida en què vivien, o bé, en altres casos, per no estar en entorns amigables i tindre por a ser descobertes.

A València, quan se decretà l'estat d'alarma, estava en preparació una segona edició del grup d'ajuda a les persones trans que finalment es va poder conformar amb sis persones que van estar en contacte a través de videoconferència.
Mentre a Alacant, el grup d'ajuda mútua trans que existia no es va poder traslladar a videoconferència perquè moltes persones usuàries tenien por a utilitzar este mitjà de comunicació, però es va reprendre una vegada es tornà a l'atenció presencial.

Com dia abans, es va continuar amb el seguiment psicològic individual en tots els casos.
Reprenem les xifres: de 602 atencions psicològiques en el primer trimestre de 2020 a 960 en el segon trimestre, quasi un 60 % més.
Se detectaren persones usuàries que havien finalitzat el seu procés d'acompanyament i que, degut al confinament, necessitaven continuar i demanaren de nou l'alta.
En general el que es va detectar és un empitjorament generalitzat en l'ànim de les persones usuàries.
En eixe sentit, destaquem que, a pesar de la utilitat de l'atenció telemàtica quant al manteniment de la comunicació, una vegada finalitzat l'estat d'alarma hi havia una demanda important per a tornar a l'atenció presencial.

Tercera necessitat: paralització dels tràmits administratius.
De nou es destaca la dificultat de les dones trans, especialment les majors de quaranta anys i les persones migrants LGTBI.
En una situació d'extrema necessitat moltes d'elles no tenien els tràmits administratius bàsics realitzats correctament: empadronament, la SIP o el NIE.
La qual cosa dificultava en gran consideració la sol·licitud d'ajudes.

En el cas també de dones trans espanyoles, a moltes les va pillar fora del seu domicili habitual on estaven empadronades, complicant-se també les gestions per tal d'aconseguir que reberen menjar al domicili.
Parlem de persones que viuen al dia i que veieren com de sobte no tenien cap tipus d'ingrés.
Orienta es convertí per a moltes d'elles en una oficina de salvació, arreplegant-les documentació, preparant-les les sol·licituds i fent les gestions necessàries per tal d'atendre-les.

Ho he comentat a l'inici, però cal insistir en la professionalitat i humanitat de l'equip professional d'Orienta, especialment en eixes setmanes.
Patint també, com totes i tots, les conseqüències del confinament, la soledat en molts casos, l'atenció a la família, el manteniment de l'equilibri mental i gestionant també eixa ansietat de no arribar a solucionar tot el que la gent necessitava de forma bàsica.
Tot el meu reconeixement per eixe treball magnífic que continuen fent.
També, des de la part coordinadora del servei, que ha estat fonamental en la coordinació de tots els equips, com la coordinació entre les persones coordinadores de cada oficina i la coordinació en el seguiment amb la conselleria.

Ja hem dit abans que darrere de les atencions hi ha històries personals i situacions desesperants.
Vull recordar alguns exemples que hem atés durant aquest moment.
La situació discriminatòria, vexatòria fins i tot, diria jo, de la xica trans a Benidorm per part d'uns policies locals, un vídeo que veiérem totes i tots en aquell moment, un cas, per cert, en què s'ha presentat la Generalitat Valenciana.
La búsqueda d'un recurs habitacional de manera urgent a una parella de xics migrants que tiraren de casa en ple confinament.
O situacions molt properes, amb intents de suïcidi en dissabtes per la nit que hem hagut de coordinar amb els serveis d'emergència.
Açò està darrere d'eixes milers d'atencions.

La pandèmia continua entre nosaltres, i també les seues conseqüències.
Per exemple, després del confinament hem detectat més atencions per eixir de l'armari, es tracta en gran part de joves que, en estar tancats en casa amb la família, han tingut la necessitat de preparar-se per a eixe pas, amb l'objectiu de viure en un entorn segur.
Per altra banda no podem oblidar que les situacions de vulnerabilitat i precarietat continuen.

La pandèmia.
La pandèmia ha suposat un major coneixement d'Orienta.
En juny i juliol de 2020 férem difusió d'eixa campanya informativa del servei, protagonitzada pel seu personal professional, amb l'objectiu de mostrar empatia, trencar barreres i donar seguretat, perquè en Orienta trobaren persones que les entendrien.

Tot açò va suposar que les atencions d'Orienta a partir de l'estiu de 2020, una vegada acabat el primer estat d'alarma, s'hagen mantingut en xifres similars a la gran pujada important d'aquell moment, especialment en Alacant i en Castelló.
En el cas de València ja hi havia un augment significatiu abans, degut que l'entitat gestora ja tenia un servei subvencionat, i per a major coneixement de la població LGTBI d'eixa entitat i que va fer que la pujada de persones usuàries fora inicialment més gran que en Alacant i en Castelló.
En eixe cas, en el cas de València, les xifres han pujat en global, encara que, en este cas, sí que continua existint el pic del segon semestre de 2020 com a dada màxima d'atenció.

Com podem vore en el gràfic, ara ja fins a l'últim trimestre que tenim dades, el primer de 2021, l'augment d'atencions és sostingut, i es veu més clarament -està per parelles, menys l'última que no tenim en qui comparar- quan comparem els trimestres.
El tercer trimestre del 2019 al 2020 passàrem de 524 atencions a 1.
907, més del triple.
En el quart trimestre de 2019 teníem 1.
064 i en el de 2020, 2.
163; més del doble.
En el primer trimestre de 2020, ahí ja la crescuda no és tant respecte a 2021, de 1.
477 a 2.
068.
Unes xifres que mostren una segona conclusió que volia traslladar-vos, la ràpida implantació del servei, producte també de la necessitat que hi havia de la seua assistència.
Unes dades que mostren una execució important de totes les seues atencions.

Però no podem quedar-nos ahí.
Com deia abans, algunes xifres marquen que alguns números semblen màxims.
La realitat és que Orienta en este moment està atenent quasi al complet de les seues possibilitats.
Per això estem treballant en la nova convocatòria d'acció concertada, que inclourà un reforç de les plantilles per tal d'atendre en millors condicions i terminis a les persones LGTBI que ho necessiten.
Es reforçaran especialment els perfils de psicologia, pràcticament doblant el que existix en estos moments, i també es reforçaran els perfils socials per a millorar els processos d'acompanyament i itineraris individualitzats, però també per a donar un pas més enllà, amb l'objectiu d'iniciar en 2022 la presència d'Orienta en altres municipis a través del desplaçament puntual de professionals segons les necessitats detectades.

Per atendre també eixes necessitats, enguany, a través del contracte-programa, hem inclòs una nova línia de finançament als municipis de més de 20.
000 habitants per actuacions en la igualtat LGTBI, que suposa un total de 554.
000 euros.
Açò suposarà una inversió només en actuacions directes de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, subvencions a les entitats LGTBI, el servei Orienta i les ajudes d'entitats locals que arribaria en 2022 a prop de dos milions d'euros.
Que ens porta a una tercera conclusió: el compliment en la implementació de les lleis 8/2017 i 23/2018 en este aspecte, i l'esforç inversor en atendre l'especificitat de les necessitats de les persones LGTBI.

Però queda molt per avançar, queda molt per aconseguir.
Les xifres d'Orienta demostren que estem molt lluny d'arribar al moment en què ser lesbiana, ser trans, ser bisexual, ser intersexual o ser gai no supose cap impediment, no comporte cap discriminació, cap plantejament propi perquè desaparega eixa por que ens paralitza per pensar que el que som no està bé.
Mentrestant Orienta serà més que necessària, i ho ha estat en esta crisi sanitària.

Per a finalitzar, encara que el tema de la compareixença es referia a tota la informació que acabe de traslladar, volia també destacar que hem continuat treballant en altres àmbits, com la resolució de les subvencions del programa per a la igualtat LGTBI a entitats socials, la definició de la fitxa del finançament per actuacions LGTBI a les entitats locals, a través del contracte-programa, o en la nova campanya institucional de sensibilització sobre les realitats LGTBI sense complexos, amb la qual volíem donar visibilitat a les persones LGTBI dins d'un àmbit familiar, per exemple, amb lemes com: «la meua filla és intersexual», «mon tio és gai», «la meua germana és trans» o «la meua iaia és lesbiana».
Com als vídeos, on trobem a una parella de mares lesbianes, a una mare bisexual i el seu fill gai, a un mare i una neboda orgulloses del seu fill i tio gai, d'un home trans i el seu fill i els dos germans gais.

També hem avançat en estos mesos en la constitució del Consell Consultiu Trans de la Comunitat Valenciana, se va constituir el 20 d'octubre de 2020, i a través d'ell estem treballant l'informe de la Llei 8/2017, que, si tot va bé, traslladarem a estes Corts abans que acabe este semestre.

I esperem també en breu constituir el Consell Valencià LGTBI com a òrgan consultiu de la Generalitat en matèria de polítiques LGTBI.

Per tant, conclusió final, que engloba les tres anteriors: la Generalitat, des de la conformació del Consell, producte del primer acord del Botànic, té com a prioritat avançar en la igualtat de les persones LGTBI.
Un col·lectiu històricament perseguit, que continua patint discriminació i exclusió i que, per tant, necessita de polítiques públiques que treballen per a la seua dignitat i reconeixement cap a una igualtat efectiva.

En eixe camí, com diria el nostre estimat Pedro Zerolo, cap a la societat de l'arc iris trobaran este Consell, trobaran esta Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives i trobaran a este director general.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

A continuación, tendrá el grupo proponente, la señora Quiles, del Grupo Parlamentario Ciudadanos, 6 minutos para su intervención.
Cuando usted quiera.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

En primer lugar, señor José De Lamo, agradecerle su comparecencia aquí, agradecerle los datos que nos ha pasado, y sobre todo la pasión que se nota que pone en su trabajo.
Y agradecerle que también han contactado con nosotros por si teníamos alguna duda, y es de agradecer que se nota que están interesados.

Y pocas preguntas me van a quedar por hacerle a usted después de la cantidad de datos que nos han dado.

Pero yo voy a empezar diciendo que es cierto que hay toda una serie de datos estadísticos que parecen atestiguar en cierto modo que en nuestro país pues las personas LGTBI sufren quizá un menor discriminación que en la de muchos países que se evalúan en los estudios, de acuerdo a esos indicadores.
Con lo cual, quizá de manera genérica podríamos decir que en cierto modo, al menos de manera formal, la calidad de vida de las personas LGTBI en España se sitúa dentro de unos estándares relativamente aceptables.

Sin embargo, también habría que decir que en la mayoría de esas encuestas que se realizan comparaciones entre países se refieren a la opinión subjetiva, siendo más difícil comparar cosas como delitos, por ejemplo.

La situación de España en el mundo desde el punto de vista más institucional, recogiendo la realidad legal y las políticas de derechos humanos, lo convierte, como ya habíamos dicho, en uno de los países más avanzados, según un estudio anual elaborado por IDRA, y que es, quizá, una de las mejores radiografías existentes sobre la situación de las personas LGTBI en el mundo, con lo cual, en cierto modo, pues creo que nos podremos alegrar dentro de las carencias.

¿Cuál es la situación en la Comunidad Valenciana?
Pues está explicado, pero vamos, muy bien.
Tenemos las oficinas Orienta, que se han puesto en marcha en las tres provincias, en agosto de 2019, como un servicio público de información, orientación y asesoramiento integral destinado, tanto al colectivo LGTBI como a familiares, a los que atienden, como se ha explicado, en cuestiones legales, administrativas y sociales, además de ofrecerle esa ayuda psicológica tan necesaria en estos casos y que se ha especificado en la pandemia.
Además, también ofrecen orientación laboral y educativa, asesoramientos a personas migrantes y atención y ayuda a víctimas de discriminación de delito de odio por LGTBIfobia, así como de violencia en pareja.

Durante el confinamiento, como usted bien ha explicado, pues esas oficinas, como ha pasado prácticamente con toda la administración, han atendido de forma telemática y telefónica, según, lógicamente, la instrucción de la vicepresidenta y consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas, desde el pasado 13 de marzo, como era absolutamente lógico, pues se suspende toda actividad grupal en las oficinas, como ha sido en toda la administración; como también la actividad, lógicamente, cultural, deportiva y de ocio.
Pero sí, como bien usted ha informado, se mantuvo esa comunicación con las personas que eran usuarias, que estaban en seguimiento principalmente a través del teléfono.
Y, en caso de considerarse necesario, yo sí quería preguntarle: ese 1 %, aunque lo diré luego, que usted dijo que tuvo que acceder a atención presencial, a qué se debe y si fueron casos de especial gravedad.

También, respecto a la atención a las nuevas personas usuarias, que se realizaron a través de correo electrónico o teléfono, quería preguntar, porque ha comentado usted que ha habido un aumento de nuevas personas, es decir, se habló con la gente antes de empezar, con los que eran ya usuarios, para explicarles que el servicio iba a ser a distancia, telemático, pero que ha habido un incremento de nuevos usuarios.
Entonces, sí me gustaría saber si tienen por lo menos porcentualmente cuál ha sido ese incremento, a partir sobre todo de la pandemia.

Tenemos claro que, a pesar de los avances, pues queda mucho por hacer.
El estado de alarma obligó, como usted ha comentado, a muchas personas LGTBI, sobre todo a los jóvenes, a convivir 24 horas al día con personas que niegan su identidad o rechazan su orientación sexual.
Esto les dejaba en una situación de especial vulnerabilidad, ya que supone, según algunos expertos, como por ejemplo el psicólogo y miembro del comité consultivo de FELGTB, Alejandro Alder, un maltrato psicoemocional continuo.
Además, este experto consideraba, entre otros, que esta realidad, sumada a las experiencias del confinamiento, puede incrementar en las personas LGTBI que sufren episodios LGTBIfóbicos en el hogar, sensaciones de ansiedad, depresión, frustración, rechazo y aislamiento, y parece ser que así ha sucedido, según los datos que nos ha dado usted.

A mí me gustaría dar brevemente varios testimonios de estas personas, para que nos podamos hacer una idea de cuál ha sido la situación a que se enfrentaron en este confinamiento.
Por ejemplo, el testimonio de Kai, un chico de Castellón de 25 años: «La situación actual hace mella en mí psicológicamente, aunque menos que cuando era menor, porque ya tengo más que formada mi identidad».
Kai explicaba: «siento que he perdido un trocito de mí por aguantar días y días la negación de mi persona».
Kai pasó el confinamiento con su madre, quien no respeta su identidad como persona no binaria.
«Suelo sobrellevar la situación porque no convivimos, pero ahora se me hace duro porque no puedo defenderme explícitamente, entrar en una nueva discusión cada vez que se me niega es agotador, no da frutos y ella no entiende por qué me hace daño, por más que se lo explico».

Otro testimonio.
Raquel, una chica 22 años, que vive con sus padres y su hermano, pero su familia tampoco acepta su identidad.
Raquel se visibilizó como mujer, pero su familia no lo acepta.
«No puedo ser visible en casa si no quiero tener problemas, es una situación muy complicada porque mi madre en especial tiene una opinión radicalmente en contra al respecto».
En su casa se refieren constantemente a ella como si fuera un hombre y la llaman por el nombre de chico que sus padres le asignaron al nacer.
«Me agobio y me siento mal, tengo que seguir fingiendo ser alguien que no soy y es horrible».

Otro testimonio, de Andi, 22 años, y pasó el confinamiento en casa su padre.
Antes del estado de alarma le contó a su padre que era bisexual y él se lo tomó bien, pero no ha hablado con nadie más de la casa al respecto.
Sin embargo, le preocupa más la situación de otra persona su entorno cercano que convive con una familia manifiestamente LGTBIfóbica y que no se ha visibilizado.
«Entiendo el nerviosismo que puede sentir al estar encerrada con personas a las que quiere, pero que no la quieren tal cual es y con el riesgo de acabar en la calle en pleno estado de alarma si se enteran de su realidad».

Testimonio de Jorge, que pasó el confinamiento en casa sus padres en el pueblo.
Tener diversidad funcional no le impidió ser activista por los derechos de las personas LGTBI, pero se ha visto obligado a llevar una doble vida, como si hubiera cometido un crimen, porque tiene que ocultar su orientación sexual a su familia.
«He intentado en varias ocasiones decirles que soy gay, pero siempre me dicen que soy una persona confusa e indecisa y que no sabe lo que quiere -asegura-.
Ahora sufro un desgaste continuo por la falta de confianza, empatía y entendimiento con mis padres, diariamente me pasa factura ya que me reprimo, me encierro y me siento mal conmigo mismo, porque mi familia vive la constante negación de la realidad.
Mi salud mental está castigada debido a las múltiples discriminaciones que sufro como persona LGTBI con diversidad funcional y muchas veces he llegado hasta a cuestionarme a mí mismo.
»

Estos testimonios creo que nos ponen un poco la piel de gallina, ahondan en lo que usted ha dicho de la necesidad de atención psicológica.

Ya ha nos ha dicho más o menos que esta atención subió durante el confinamiento, con picos de hasta 303 atenciones.
Yo quería decir, estas nuevas personas…

El senyor vicepresident:

Señora Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

…-perdón, muy rápido, muy rápido-, ¿cómo respondieron estas nuevas personas a la atención de terapia?

También quisiera preguntar, usted ha hablado solo de un caso, no sé si ha habido más, de tener que dar una solución habitacional a alguna familia o a algún caso específico.
¿Qué tipo de promoción se hizo con el servicio para nuevos usuarios?
¿Y actividades telemáticas grupales se hicieron durante el confinamiento?
Porque sí que aumentarla en algunos sitios fue posible, en otros no, y cómo funcionó.

Muchísimas gracias, señor De Lamo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Quiles.

A continuación, por un turno de 3 minutos, tendrá intervención la señora Criado.
Cuando usted quiera.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señor De Lamo, bien, hemos estudiado las partidas presupuestarias de igualdad en la diversidad, y concretamente las destinadas al colectivo LGTBI, que son 2.
200.
000 euros, 366 millones de pesetas, entre ellos: el programa para la igualdad de lesbianas, gais, transexuales, bisexuales e intersexuales, 220.
000 euros; las universidades públicas, programas de igualdad en la diversidad, 200.
000 euros para puro adoctrinamiento; servicios sociales especializados en el ámbito LGTBI, 850.
000 euros a entidades sin ánimo de lucro, es decir, chiringuitos; programas de escuelas de familias, 275.
000 euros; programas de promoción de la diversidad familiar.
Por supuesto, estas dos últimas, ésta de 330.
000 euros, para lo que ustedes consideran que es familia, no lo que la sociedad entiende que es, que la compuesta por un hombre y una mujer.

Teniendo en cuenta que en la Comunidad Valenciana hay menos de 3.
000 de esto que ustedes consideran familias, dentro una población de 5 millones de personas, sus leyes y los impuestos de todos los valencianos van destinados a auténticas minorías.
¿Qué hacen con todo este dinero, 2.
200.
000 euros, casi 366 millones de pesetas en un año?
Los valencianos quieren saberlo, quieren saber dónde va el dinero de sus impuestos que tanto les cuesta ganar.

Explíquenos, por favor, por qué destina dinero al adoctrinamiento ideológico en las universidades o por qué no buscan el bienestar de las familias naturales, compuestas por hombres y mujeres, que son mayoría en la población.
Y por qué crean castas privilegiadas.

Miren, todas las personas somos iguales en derechos y obligaciones, pero, por lo visto, para ustedes no es así.
Usted está en la Conselleria de Igualdad y debiera velar por que se trate igual a todas las personas, sin privilegio alguno.
Cualquier persona puede pasar hambre, como usted ha mencionado antes, o también ansiedad, con independencia su orientación sexual.

Miren, todas las personas somos iguales.
¿Puede indicarme por qué merecen especial atención algunas de ellas?
Porque, mire, ustedes están creando castas privilegiadas, basándose en una presunta discriminación.
Pero es que hay mucha gente que podría sentirse discriminada y no merecen la atención que ustedes dispensan a ciertos colectivos.
Mire, se pueden sentir discriminada los gordos, los flacos, los altos, los bajos, los heterosexuales sobre todo hoy en día, los que llevan gafas, los mayores, los enfermos.
¿Tienen un plan especial para ellos y para otros tantos?
¿Por qué privilegian a un colectivo de personas atacando la libertad del resto?
¿Le importan las personas realmente?
¿O la implantación de una ideología?

Los que hoy están realmente discriminados es, por ejemplo, la familia natural, compuesta por un hombre y una mujer.
Puede indicarme ¿por qué, siendo la célula base de la sociedad, no la apoyan?
¿Qué ayudas tienen para la familia natural?
¿Qué ayudas tienen para fomentar el nacimiento de hijos?
¿Qué ayudas tienen para apoyar, en definitiva, vida y familia?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

A continuación, por 3 minutos, también tendrá tiempo el Grupo Parlamentario Popular, la señora Mezquita.

La senyora Mezquita Juan:

Muchas gracias.

Gracias, señor De Lamo, por venir aquí, a esta comparecencia y relatarnos y facilitarnos datos, aunque más bien la primera parte de su intervención ha sido un poco más recordatoria de la normativa que, realmente, la cuestión por la que se le invitaba a estar aquí presente, que era las actuaciones concretas realizadas durante la crisis de la pandemia.

En primer lugar, lo que querría resaltar es que el colectivo de las personas LGTBI, a mi entender, solo piden una igualdad de trato, que se las trate con el debido respeto, y tener la libertad de poder identificarse en su orientación sexual sin por ello sufrir ninguna discriminación, acoso o intimidación.
En definitiva, que su condición sexual no interfiera en su derecho, no como una persona especial sino una persona más de nuestra sociedad, al derecho, por ejemplo, a una vivienda, a un trabajo, a una atención sanitaria, a poder hacer deporte, etcétera, como cualquier otra persona, sin etiquetas ni señalamientos, nada más.

En una época de pandemia, como la que estamos viviendo, una de las cuestiones más relevantes que la han acompañado ha sido la crisis económica derivada de la pandemia.
Las dificultades económicas por la pérdida de empleo han azotado a nuestra sociedad en general y aunque es muy difícil, estadísticamente hablando, conocer la cifra exacta de personas LGTBI que están en paro, sí podemos decir que desde el colectivo esta viene siendo una reivindicación habitual.
Y, de hecho, sus cifras y sus aportaciones así lo han constatado, situando la situación de hambruna en una de las primeras necesidades reclamadas y reivindicadas desde el colectivo, más bien por esa situación en la que no todo el mundo va a aparecer en situación de desempleo de cara a una información contrastada.

En ese sentido, pues, esa dificultad a acceder a un empleo, en especial sobre todo para las personas trans, sin ingresos, sin empleo, ¿cómo van a poder acceder a una vivienda digna?
Se lo comento porque ha sido una de las cuestiones que no nos ha comentado nada, no nos ha hecho ninguna aportación y entiendo que también habrá sido una de las necesidades reivindicadas o exigidas por este colectivo.

En ese sentido, mi pregunta va ¿qué acciones, qué medidas específicas, en materia de empleo y de vivienda están llevando a cabo o tienen previstas en estas cuestiones?
¿Qué programas específicos para la inserción sociolaboral se han llevado a cabo o si tienen previstos llevar a cabo alguno?
Entiendo que su respuesta inmediata va a ser que no depende directamente de su conselleria, pero sí que entiendo que desde su responsabilidad en la defensa de esa igualdad entiendo que habrán entablado comunicación con la conselleria correspondiente para dar solución a esta problemática de empleo y de vivienda de este colectivo de personas que hoy nos ocupa.

El tema de la educación también es fundamental para concienciar desde temprana edad en la igualdad de trato, pero justo es en colegios o en institutos donde se siguen perpetuando situaciones no solo de discriminación sino también de acoso a chicos y chicas por su orientación sexual tanto de forma presencial como a través de las redes, el conocido ciberacoso.
Es evidente que durante la pandemia se suspendieron las clases y la forma presencial se ha visto muy reducida, pero con la reincorporación al curso escolar entiendo que la problemática se habrá podido perpetuar o por lo menos la parte más digital del ciberacoso se habrá mantenido.
Entonces, me gustaría, si hay datos al respecto y si se ha hecho alguna acción para encontrar una solución a esta problemática.

En este sentido, también…

El senyor vicepresident:

Señora Mezquita, vaya acabando.

La senyora Mezquita Juan:

…se han llevado a cabo jornadas de formación tanto en profesorado, estudiantes, familias, como también se puso en funcionamiento el portal web Reico.
En este sentido, ¿cuáles son los datos de menores LGTBI atendidos en centros escolares de nuestra comunidad?
¿Qué medidas de mejora se han introducido?
Y ¿qué datos por ciberacoso a personas LGTBI constan?
Y ¿qué medidas se están llevando a cabo?

Continuaré con más preguntas en la siguiente intervención.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias.

Muchas gracias.

A continuación, también por 3 minutos, la señora Cabedo.
Cuando usted quiera.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, president.

En primer lloc, donar la benvinguda al director general d'Igualtat en la Diversitat de la Generalitat Valenciana, que representa la voluntat del Botànic en dignificar la vida de les persones LGTBI.
Des d'unides Podem també volem condemnar la «manada» que fa dues setmanes va agredir a un home en Alacant al crit de: Â«¡Maricones, hijos de puta, iros de aquí, os vamos a matar!
» I jo crec que és important reflexionar sobre els missatges polítiques que llancem des de les pròpies institucions que poden estar fomentant l'existència d'estes manades.

M'agradaria emfatitzar des d'ací, des del parlament, com la sexualitat i, per tant, la identitat de certes persones s'estan veient agredides per una sèrie d'homes que han de reforçar la seua identitat masculina de machote bé violentant i violant a dones o bé agredint a homes per la seua orientació sexual, i com ho fan en manada perquè és la seua forma de socialitzar-se.
Per això crec que és molt important que la llei LGTBI bloquege com a imperatiu legal eixa figura de coordinadores d'igualtat i de convivència, que va ser una proposta de Podem en l'anterior legislatura però que tot el Botànic posteriorment van bloquejar per llei, i que portem sis anys implementant des dels centres docents.
Per cert, a eixa llei hi va haver un grup polític ací present que es va abstenir justament per contindre aquesta figura que va en el sí dels centres docents.

Fa un any l'Agència dels Drets Fonamentals de la Unió Europea feia públics els resultats de la major enquesta LGTBI realitzada fins a la data, on deia que un terç de les persones LGTBI, per exemple en Espanya, no va a alguns llocs per por i la meitat de les persones amb parella eviten donar-se la mà en públic.
Per això és importantíssim tindre unes institucions als costat de les persones LGTBI.

En eixe sentit, jo vull donar l'enhorabona a la Direcció General d'Igualtat en la Diversitat perquè no només ha continuat fent els seus deures, diguem, ordinaris com, per exemple, en agost de l'any passat que va traure eixe decret que desenvolupa la llei LGTBI, sinó que a més ha pres mesures extraordinàries per adaptar tots els nostres recursos a una pandèmia mundial, com és la de la COVID-19, com va ser el propi pla de transició a la nova normalitat de les oficines Orienta i les instruccions que van donar aquestes oficines Orienta perquè continuaren fent no només un seguiment sinó un acompanyament a les persones LGTBI.
Crec que és una tranquil·litat per a les persones LGTBI.

I vull acabar recordant i convidant a totes les persones LGTBI que també poden accedir a la guia del Govern d'Espanya Abriendo puertas, que se la poden descarregar i allí trobar informació sobre protecció internacional, recursos econòmics, salut, etcètera.
Però per suposat vull recordar el telèfon de les oficines Orienta, el 016 828 699, on no només tindran informació sinó acompanyament.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

A continuación, por también 3 minutos, tendrá el Grupo Parlamentario Compromís, la señora Àlvaro.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, senyor vicepresident.

Gràcies, senyor De Lamo, per acudir avui a esta convocatòria.

La veritat és que les seues paraules són per a tenir molt present, això i les pessetes.
Òbviament, el canvi en bragues a 3 euros a la plaça de l'Ajuntament de València indica que la casta va molt cara.

Servisca la present per ressaltar la seua sinceritat i l'agraïment que fem extensiu des de tot Compromís a les persones que desinteressadament formen part de les ONG i entitats que ajuden a les persones LGTBI.
Té raó vosté, s'han sentit molt soles durant massa anys.
Feien una tasca que no se'ls tenia en compte, tot i el necessària que era.
I jo hui aprofite per reivindicar, com fa vosté, que sense el moviment associatiu LGTBI, sense la llavor i la reivindicació que plantegen, hui, el que hem aconseguit no seria possible.

I és que som un territori divers i plural que, a més, estima la seua diversitat i pluralitat en la seua immensa majoria.
I fruit d'això tenim una llei de la qual ens sentim molt orgullosos i orgulloses.
Tant de bo altres territoris puguen dir el mateix algun dia, perquè això serà simptomàtic de que alguna cosa hem avançat en estos anys.
De fet, ara mateix, en una horeta, en una horeta, hi ha una concentració a la meua terra, a Castelló, convocada per les entitats, demanant justament això: una llei per la igualtat trans a l'estat espanyol.
Des d'ací, acompanyar a les meues companyies i companys en eixa reivindicació.

Però, li dic, m'han marcat les seus paraules.
Fam?
Suïcidi?
Discriminació?
En això voldria focalitzar que les atencions del servei d'Orienta siguen per fam, suïcidi o discriminació no hauria de deixar a ningú impassible.
Les dones parim i portem criatures a este món amb el desig que siguen feliços, siga quina siga la seua orientació sexual.
I totes i tots som mares, pares, o hem estat fills o filles, això és innegable.
Per la qual cosa no concep un món que discrimine a altres pares, mares, fills i filles pel fet de tindre una orientació sexual determinada.
Però passa i existeix i per això són necessaris els serveis Orienta, que tan bona acollida estan tenint.

És molt injust, molt injust, la doble victimització de la víctima que sols aspira a ser lliure mentre els agressors campen lliures.
Por, vosté ho ha dit, fins i tot por a connectar-se amb el grup d'Alacant, són els i les innocents i havent de passar por.
Cal una reflexió profunda sobre eixa doble victimització i sobre la por.

Mire, senyor Del Amo -i vaig acabant- el dia 17 es commemora el dia contra l'homofòbia, transfòbia i bifòbia i ja sé que les dates són anecdòtiques, que el que compta és el dia a dia.
Però també hem de reconèixer que poder tindre una direcció general de diversitat és important per a donar i dotar de simbolisme la data i aprofitar per calar el missatge en la societat.

Res més, senyor Del Amo.
Sumar-nos, com no pot ser d'una altra manera, a la felicitació dels i les professionals dels Orienta per la tasca realitzada durant este temps, que salva vides, per cuidar de les persones en definitiva.

No tinc preguntes, senyor Del Amo.
Agraïment i felicitacions per la tasca feta.
I ara som les legisladores d'esta comissió qui haurem de prendre nota de les seues paraules.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Àlvaro.

Para finalizar el turno de intervenciones de los distintos grupos políticos, también tendrá 3 minutos por el Grupo Socialista la señora Mustafá.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyor president.

I gràcies, senyor Del Amo, per la seua intervenció i també per la seua sensibilitat.

En primer lloc, voldria mostrar des del Grup Socialista el rebuig al recent assassinat masclista comés a Sagunt i el nostre condol a familiars, amistats i a tota la societat perquè és un nou fracàs que ens pertany a tots i a totes, per dir-ho d'alguna manera.

Desafortunadament el respecte als drets de tots els éssers humans no ha calat realment en la nostra societat fins a finals del segle XX.
Només fa unes dècades que s'ha pres consciència de que el fonament dels drets humans és la dignitat de l'ésser humà sense cap distinció.
I d'açò saben molt les dones i, per suposat, les persones LGTBI, de les quals també formem part les dones.

Em dol personalment, de veritat, ho torne a dir i és que totes les comissions igual, ens dol com a Grup Socialista, haver d'escoltar ací coses que obertament posen de manifest no només que encara no hem assolit la igualtat entre totes les persones, sinó que a més no hi ha una voluntat unànime per aconseguir-la.
Una tristor.

Voldríem agrair també la dedicació de totes les persones que formen l'equip Orienta en una situació tan complicada com va ser el confinament i també l'actual situació de pandèmia.
Encara que ens agradaria saber si la intenció, dins d'allò possible, seria caminar cap a una prestació de servei de gestió directa.

També assenyalar que la garantia de recursos passa per la coordinació entre les administracions.
I vosté ha assenyalat un poquet, de vegades, les dificultats burocràtiques impossibiliten l'accés a diferents ajudes que li estan reconegudes a una persona, per exemple, però es troba molts problemes a l'hora de poder tindre un compte corrent, poder justificar la seua identitat, etcètera.

Ha parlat vosté de dos col·lectius que han patit especialment la crisi de la COVID: les dones trans en situació de prostitució i les persones LGTBI migrants.
I crec que això ens hauria de fer reflexionar al voltant també de la interseccionalitat en la discriminació, de la vulnerabilitat dins de la vulnerabilitat.
Parlem de dos col·lectius més invisibilitzats encara.
Uns i unes per no tindre papers, per no existir en els registres, i l'altre, el de les dones trans prostituïdes, per ser dones víctimes de l'esclavitud més antiga del món.
Perquè al ser dona trans se suma l'haver sigut convertida en una mercaderia, en un producte a disposició dels homes d'una societat que encara mira cap a altre costat per a no vore l'explotació sexual de dones i xiquetes, un negoci ben lucratiu per a molts excepte per a d'elles.

Segons l'estudi que va fer la Universitat de Màlaga a petició de la Federació Estatal de Gais, Lesbianes, Transsexuals i Bisexuals, un 50 % de les persones transsexuals han exercit en algun moment de la seua vida la prostitució.
És terrible pensar que vivim en un país ple d'abusadors: el tercer del món, en consum de prostitució i primer d'Europa.
Amb eixe panorama, les dones trans o cis estem en greu perill.

Entenem que canviar eixa realitat també ha de ser una prioritat per a la seua direcció general.
El masclisme ens ataca a dones, gais, lesbianes, bisexuals i transsexuals perquè la nostra visibilitat li és molesta.
Però per damunt de tot, perquè la reivindicació dels nostres drets fa trontollar els seu domini històric.

Compte, per suposat, senyor De Lamo, amb el suport del grup Socialista per a la lluita contra tot tipus de discriminació i desigualtat entre les persones.

Moltes gràcies, de veritat.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias, señora Mustafá.

A continuación, y otra vez, señor De Lamo, sin límite de tiempo podrá contestar las preguntas que le han referido los distintos grupos parlamentarios.

Cuando usted quiera.

El senyor director general d'Igualtat en la Diversitat:

Moltes gràcies.

Moltes gràcies per les seues intervencions.

Intentaré anar punt per punt i intervenció per intervenció contestant el que ens han traslladat.

A la diputada María Quiles, en representació de Ciudadanos.
En primer lloc, agrair l'interés de Ciudadanos en esta temàtica i, també, demanar que des del govern podem explicar el que hem fet.
I, també, pel suport que des de sempre ha donat en la igualtat LGTBI -i ho he dit abans- en l'anterior legislatura amb el suport de les dos lleis, en el treball també conjunt amb els grups del govern en esta llei i, també, en el dia a dia de les seues polítiques.

Comentava la diputada Cabedo la brutal agressió que coneguérem fa uns dies en Alacant.
Jo vaig estar el passat dilluns en la concentració amb la vicealcaldessa -del seu partit- condemnant l'agressió de manera conjunta.
I jo crec que també és d'agrair també, com se comentava, que en estes qüestions hauria d'haver una unanimitat clara de totes les forces polítiques de condemna i de lluita contra la discriminació.

Comentava vosté que altres països han avançat més…, bé, que Espanya estava en una bona situació quant a drets LGTBI.
És de veres.
És de veres, però també és de veres que, si comparem de vegades amb alguns països d'Europa, hem anat per davant en lleis, però per darrere en actuació social.
És a dir, el que aquí estem treballant de tindre un servei Orienta, de tindre coeducació en les escoles, açò en molts països europeus sense lleis igualitàries ja ho estaven fent des de fa molts anys.
I tenien un sistema públic o un sistema també subvencionador a tot el col·lectiu LGTBI molt més fort que el que tenia Espanya.
Per açò és més important fins i tot, com comentava la diputada Àlvaro, l'agraïment al moviment LGTBI, perquè ha treballat amb precarietat majoritàriament.

Preguntava sobre l'1 % d'atenció presencial.
Els casos que he comentat específics són casos d'atenció presencials.
En el cas de Benidorm, s'anà directament a Benidorm a intervindre en la xica.
En el cas dels xics -parella de xics- que eren de Castelló que els tiraren de casa se feren prou actuacions anant a la casa, intentant parlar amb l'amo del pis… I altres qüestions també referides a actuacions presencials quant a donar suport, en este cas, a dones trans en diferents situacions.
Sobretot en València i al voltant de la ciutat de València.

Són estos tres perfils són 27, no en són molts.
Són 27 atencions, algunes repetides i, per tant, no són moltes persones en eixe sentit.

Quant al perfil de noves persones usuàries… bé, més o menys, d'una mitjana d'abans a després de l'estat d'alarma i de la pandèmia, després… després d'aquell primer estat d'alarma, si fem números redons, hem passat, de manera estable, de 1.
500 a 2.
000.
Per tant, estem parlant d'increment estable d'un 33 %.

On hem pujat?
Precisament hem pujat…, podria fer-los després un informe més detallat, però veient les dades, no tant en joves, perquè ja hi havia moltes persones joves atenent-se des d'Orienta, però sí en la franja de 40 a 60 anys.
Ahí hi ha hagut…, i pel que ens conten també el personal professional d'Orienta és que moltes persones a soles d'este perfil de quaranta a seixanta anys, LGTBI, homes gais, dones lesbianes, majoritàriament homes gais, que en estos tres mesos vivint a soles se'ls passa pel cap tot el que se'ls pot passar, se'ls retornen situacions de discriminació… mil coses que te passen pel cap en eixe moment i eixe perfil és un perfil que ha aparegut durant l'estat d'alarma.

He dit abans, una gran part s'ha quedat.
Per exemple, el de les dones trans en situació de prostitució: moltes no han continuat, perquè el que volien era…, tenien una atenció molt específica en aquell moment i a algunes hem pogut mantindre la continuació de l'atenció i a altres, no.
No sé si amb això li responc a les seues preguntes.

Preguntava també els recursos habitacionals, que si hi havia hagut més casos.
No han hagut molts més casos més.
Sí que és de veres que algun, que s'ha solucionat fàcilment, perquè els municipis tenien -els municipis o la pròpia conselleria- centres d'emergència en aquell moment per a poder derivar.
Per tant, no hi ha hagut situacions de gran dificultat.
He volgut dir este cas perquè va ser una qüestió sobrevinguda, que finalment en este cas també a través de l'Ajuntament de Castelló se li va donar una solució després d'intentar que no isqueren de casa, perquè no era el moment.

I respecte a les activitats grupals, sí que he comentat abans que en Castelló se duplicaren per demanda de les persones usuàries; en València, en el moment de l'estat d'alarma, no hi havia cap grup…, s'estava conformant un segon grup d'ajuda mútua de persones trans i el que he dit és que finalment se va poder articular ja amb la gent en casa amb sis persones, i en Alacant, perquè les persones que formaven part d'eixe grup no se sentien còmodes, supose que igual per tema que si algú ho grava…, en fi, eixes pors que moltes vegades tenim, no?
, i en les xarxes saps que tu estàs ahí i açò ja no saps on acaba, doncs decidiren finalment traslladar a l'atenció individual a aquelles persones que estaven eixe grup i reprendre després de l'estat d'alarma… la presencialitat d'estos grups de treball.

Respecte als casos que he estat comentant i que poden ser casos del dia a dia d'Orienta, jo sí que crec que hem de reivindicar -ho han fet quasi totes les intervencions- la necessitat d'un servei com este, un servei professional que done atenció a moltes situacions diverses que necessiten d'una ajuda, d'un acompanyament especialitzat i específic.
No sé si me deixe algo més.
Si no, després m'ho diu.

Respecte a la intervenció de la diputada representant de Vox, la senyora Criado.
Ha fet algunes elucubracions que a mi me recorden a fa molts anys.
Jo, sincerament, feia… igual vint anys que no escoltava eixa reivindicació del que és una família natural, quan la meua també ho és.
I ho és legalment.
Ho dic perquè jo estos debats els tenia fa vint anys.
Esta societat els ha superat.
Si vostés estan ahí, doncs ahí se trobaran bé en l'època medieval.
Però és un debat que està superat.
Hi ha una llei de 2005, on establix que tots i totes són família, igual de natural unes que altres, perquè eixim del mateix lloc.
Jo no soc artificial, senyora.
Jo soc natural.
I, per tant, la meua família també és natural.

Després ha desgranat algunes xifres.
Bé, jo no sé, igual hauríem d'estudiar de vegades una miqueta més.
La línia de diversitat familiar, que li sembla tan malament, el 90 % va a entitats de famílies nombroses, que supose que per a vosté seran les naturals.
Encara que també hi ha famílies nombroses formades per dos homes, per dos dones, d'una dona només… amb la diversitat que existix en la societat.
Per tant, no sé si ara esta línia li sembla que és un mal gasto o si va a famílies nombroses ara li sembla bé.
Però, en tot cas, és una línia per a la diversitat familiar, perquè també ahí estan altres tipus de famílies com les monoparentals.

Parlant de famílies, precisament de les nombroses, competència també d'esta direcció general, hem pujat significativament de 53.
000 -si no recorde malament- en 2015 a quasi vuitanta mil els títols de reconeixement d'estes famílies.
Per tant, nosaltres estem per a treballar per a tot el món.
No per les castes privilegiades que són les vostres, no les nostres.

En tot cas, i com no trobe que han fet molta pregunta concreta, sinó, com dic, una qüestió global, sí que volia fer-li una consideració més, perquè vosté pregunta on estan els diners dels valencians.
Vosté vol dir que els milers de persones que s'atenen des d'Orienta no paguen impostos?
No són valencians i valencianes, senyora?
No tenen dret a l'atenció de l'Administració pública, a les seues necessitats, igual que les famílies nombroses que també paguen impostos?
Dic jo!
Igual és que eixes minories que vosté parla no paguem impostos.
Mire, jo els pague igual tots els anys, ara l'IRPF que s'ha de presentar.

Per tant, evidentment un govern democràtic -i dic «democràtic»- treballa per a les minories i per a les majories.
Però ha de tindre sempre en compte les minories, perquè el contrari és el feixisme i el nazisme, i sabem d'on venim en este continent, eh?
, amb estos discursos, senyora Criado.

I, com dic, crec que no ha fet més preguntes, perquè, com dic, ha sigut una consideració genèrica sobre les polítiques que fa este govern al voltant de la igualtat LGTBI.

Respecte a la representant del Partit Popular, la diputada Mezquita.
He volgut fer un context inicial.
Per què?
Perquè és que fins a fa un any i mig, o quasi dos, Orienta no existia.
És que si açò haguera passat fa uns quants anys, no sabem què haguera passat amb la necessitat de tota esta gent.

I clar que s'ha de posar en valor això.
S'ha de posar en valor que abans qui ho fea eren les entitats LGTBI de manera precària.
Precària però molt professional amb gent molt implicada, que ara cobra per la seua faena, que crec que està bé, que la gent cobre per la seua faena.
Per tant, crec que era necessari explicar que açò existix i que existix perquè este govern…, primer, les Corts Valencianes van decidir ficar-ho en una llei, que vostés no aprovaren, malauradament.
Però açò està en una llei que nosaltres hem de complir.
Per tant, este context és important.
Igual (inintel·ligible) … però crec que era important establir per què tenim un servei Orienta i per a què.

Vosté me fa moltes preguntes que no són efectivament de la meua competència.
Jo puc tindre informació, perquè tenim un coneixement global i perquè hem d'estar coordinant les polítiques cap al col·lectiu LGTBI de manera coordinada amb el govern.

Jo, mesures específiques no li puc dir.
En habitatge li puc dir que estem treballant -perquè ho diu també la llei- en qüestions de recursos habitacionals específics en situacions de vulnerabilitat des de la nostra conselleria, perquè té una intervenció i açò està en la llei LGTBI.

No sé si preguntava en general pel col·lectiu LGTBI o específicament per les persones trans, perquè sí que ha fet alguna intervenció específicament en això.
Jo sí que li puc dir que en l'àmbit de l'ocupació la realitat trans s'ha inclòs per part de Labora en algunes ordres específiques com a col·lectiu específic de vulnerabilitat per a promocionar la seua contractació.

Com ja he dit abans, nosaltres també ho hem fet, ho hem fet en la conformació d'Orienta.
Tenim quatre persones treballant, de 23.

I, en tot cas, com també he dit en la meua intervenció, estem en este moment treballant en un informe de la Llei 8/2017, de la llei trans, amb el qual s'analitzarà millor la situació laboral, en este cas de les persones trans, i també noves propostes per a avançar en eixa necessària inclusió sociolaboral de les persones trans.
Dic de les persones trans perquè en general el col·lectiu LGTBI no se podria dir que té una dificultat sociolaboral, precisament perquè en l'àmbit laboral hi ha un percentatge molt important de persones LGTBI que són invisibles, pels esports, perquè «mira, ací no tinc problemes»… Les persones trans, sobretot les dones trans, tenen molt difícil no ser visibles i per això tenen moltes vegades eixa dificultat d'accés al món laboral.

Comentava també vosté qüestions de l'àmbit educatiu.
Jo, dades concretes no tinc.
Evidentment, si té interés, jo estic segur que des de la…, o través també de la nostra conselleria o directament de la conselleria d'educació pot demanar quantes dades existixen referides a assetjament LGTBI o quantes vegades s'ha posat en marxa el registre previ en eixe sentit.
I estic segur que des de la conselleria d'educació -en estos moments, no les tinc- li podria traslladar eixa dada.

El que sí que voldria també en este cas és posar en valor tot el treball fet, i ho he comentat abans també, en la part de coeducació i diversitat des de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, en la incorporació de les coordinadores i coordinadors d'Igualtat i Convivència, en la formació d'estes persones en la igualtat de gènere, en la lluita contra la violència masclista i en la lluita per la igualtat LGTBI, i també la formació més genèrica que s'està fent a tot el professorat.
I tota una sèrie d'iniciatives que són molt importants per a reduir eixes situacions d'assetjament que continuen patint moltes persones LGTBI.

No sé si me deixe algo més, sinó després m'ho recorden.
Crec que tenia alguna pregunta més que no li havia donat temps a realitzar.

Crec que m'he deixat algo per ahí davant.
Però, bé, si no ho recuperaré després.

Val, respecte a la diputada Cabedo, d'Unides Podem, moltes gràcies també per la seua intervenció, també pel suport també que des de les Corts Valencianes esteu treballant en esta comissió.
I jo crec que és molt important comentar-ho també, la guia del Govern d'Espanya, eixa connexió que també estem treballant per primera vegada amb el Govern d'Espanya, en eixa Direcció General de Drets LGTBI per primera vegada en el Ministeri d'Igualtat, i que per primera vegada també convoca a les comunitats autònomes per a poder treballar coordinadament en este àmbit.
Jo crec que estem avançant en este sentit i jo crec que de manera conjunta podem fer-ho.
Moltes gràcies també per la seua intervenció i pel seu suport.

També a la senyora Álvaro, la diputada Álvaro, representant del Grup Compromís, jo me sume, ho he dit abans també, al reconeixement al moviment LGTBI, que ha fet una tasca important durant molts anys, i que continua fent-la, però ja en altres, a més al meu parer, centrant-se en la seua part reivindicativa, de sensibilització social, de denúncia social.
I les administracions intentem fer el que a nosaltres ens toca, no?
, i comentava també la data de 17 de maig, des de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, estarem també en la campanya que he mostrat abans.
Intentarem també, a poc a poc, a través d'esta línia de contracte-programa, promocionar que els municipis utilitzen les campanyes de la Generalitat o facen les seues pròpies amb el finançament que li donem, perquè pensen també que…, nosaltres ens hem plantejat en els anys que portem fer una normativa, estem desplegant-la dins de la pròpia Generalitat, pensem que és el moment també que açò penetre més en el territori, a través dels municipis.
Jo crec que també este és un repte que des de la direcció general i des de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives tenim en esta legislatura, abarcar quan més, promocionar que des dels municipis se puga treballar també per la igualtat LGTBI, molts ho fan, i ara el que intentarem també és poder posar en valor des de la Generalitat, coordinar-nos en ells, i que eixe impacte en la societat siga cada vegada major.

I, per últim, la senyora Mustafá, representant del PSPV-PSOE, el Grup Socialista.
Bé, totalment d'acord, crec que incidia en la realitat de les dones trans en situació de prostitució, ho comentava abans també l'Informe de la Llei 8/2017, i ahí ho haurem de vore, no?
, què hem pogut avançar, però que ahí queda molt per fer, és evident, per moltíssimes raons i que també hi ha unes limitacions competencials importants a l'hora de poder promocionar la contractació de dones de trans.
Però, bé, també hi ha altres propostes que també ens van rondant en el cap i que també vos traslladarem a través d'eixe informe i que segurament des de les Corts Valencianes també se puga fer alguna actuació en este sentit.

Ha donat també en el clau, no?
, en la paraula «interseccionalitat».
És evident que quan un parla de LGTBI sempre li ve a la ment un home gai, o a José Javier Vázquez o l'altre Vázquez, que ara no m'enrecorde, Jesús Vázquez, etcètera, no?
Dones lesbianes cada dia un poquet més, però no té ve al cap esta realitat.
I esta realitat hui en dia pràcticament és la majoritària que estem atenent en Orienta.
Per tant, jo crec que també és una bona dada en el sentit que estem arribant als col·lectius més vulnerables i que més ho necessiten.
Però també ens ha d'eixir un poc l'alarma que algo està passant perquè estes persones necessiten tanta ajuda d'una manera desproporcionada quant al global del qual són, no sé si m'explique, del col·lectiu LGTBI les persones trans i les persones migrants LGTBI numèricament són molt menys que la resta, però són les que majoritàriament estem atenent.

Per tant, haurem de vore que cal també pensar polítiques més específiques per a estes realitats.
I bé, en eixa tasca estem.
És de veres que, ho he dit abans, és a dir, Orienta naix en juliol de 2019.
I en sis mesos, vuit mesos, arriba una pandèmia.
Pràcticament no havíem tingut temps d'acabar d'empastar bé el servei.
Per tant, bé, queden moltes coses encara per analitzar, per realitzar.
I bé, en eixe camí estem.

Una pregunta que feia vosté, i és sobre la intenció ací de la gestió directa.
Per ara la proposta és mantindre l'acció concertada, pensem que en este cas és una bona opció en estos moments i que està funcionant bé i que ara, damunt, en una pandèmia necessitem consolidar el que hem creat.
D'ací que acabe la nova concertada se podrà plantejar què fem en este servei, però jo crec que en estos moments el que hem de fer és consolidar el que tenim, perquè jo encara no està ben granat, perquè no ha donat temps real.
Sabran vostés també com funcionen les coses en l'administració i que coordinar equips i crear algo de zero té també els seus ritmes.

I crec, no sé si m'he deixat algo, sinó en el segon torn ja me diran.

Moltes gràcies a totes vostés.

El senyor vicepresident:

Muy bien.
Muchísimas gracias, señor De Lamo.

¿Algún grupo quiere…?
Vale.
Pues, en primer lugar, la señora Quiles tendrá 3 minutos.
Cuando usted quiera.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Gracias, señor De Lamo, por sus explicaciones.
Y precisamente aquí se ha hablado de los colectivos activistas y el gran papel que han tenido, todo antes de que la administración tomase un poco conciencia de esta situación y empezase a actuar.

Y yo quería preguntarle pues precisamente por esos colectivos.
Porque, por ejemplo, hay organizaciones activistas, como Castellón LGTBI, que ofrecen servicios como el de «Brúixola de Colors», de orientación, acompañamiento, asesoramiento y apoyo a personas LGTBI, y de dar información, asesoramiento de manera telemática, mediante Whatsapp, Telegram, teléfono y mensajes.
También, por ejemplo, Lambda en Valencia presta servicio de atención psicoemocional a personas con VIH, e infoRosa, como el Servicio de atención para personas LGTBI vía mail y telefónica.

Entonces, yo quisiera preguntarle si desde su dirección general se ha establecido algún mecanismo de colaboración específica con estas entidades para la prestación de este servicio.
Es decir, qué apoyo específico está teniendo este tipo de entidades y este movimiento asociativo que ha trabajado tanto y trabaja tanto con este tipo de colectivos.

Ha estado usted hablando, pero yo sí quisiera hablar un poco del futuro.
Qué acciones previstas tiene usted para reforzar los servicios Orienta.
Y, sobre todo, como usted ha dicho, la necesidad de potenciar esos servicios de atención psicológica tan importantes que han sido y que se han detectado a raíz de la COVID.
Y saber si ya se han vuelto a hacer las actuaciones grupales después de la pandemia, si más o menos los ha permitido o se siguen haciendo vía telemática, cómo están funcionando.

Y de manera específica, lo ha comentado mi compañera Mezquita, también el tema del empleo.
Sí que es verdad que el nivel de discriminación LGTBI en el ámbito de empleo se encuentra algo por debajo de la media de los países europeos.
Sin embargo, sí que yo creo y creo que todos pensamos, y usted lo ha comentado, que hay un programa específico con el tema del colectivo trans, quizá más genérico.
Entonces, yo quería preguntarle si hay alguna acción prevista desde esta dirección general, desde esta conselleria, para facilitar esa empleabilidad de las personas trans, a través de Orienta, de Labora o, ya le digo, si hay alguna subvención, algún tipo o si tienen en mente alguna idea.
Y darle la enhorabuena por lo que usted ha dicho que tienen a cuatro personas trans en el servicio Orienta.
A mí me parece muy buena idea que desde la administración seamos los primeros en dar ejemplo, y además nadie mejor que ellos y ellas con esa sensibilidad especial para atender a este colectivo.

Nada más y muchísimas gracias por su asistencia, señor De Lamo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Quiles.

A continuación, también por 3 minutos, la señora Criado, del Grupo Parlamentario Vox.
Cuando usted quiera.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señor De Lamo, familia es la compuesta por hombre y mujer para la mayoría de la población.
Lo que importa es lo que los ciudadanos piensan.
Y por mucho que ustedes se empeñen en transformar la sociedad, que no lo van a conseguir.
Mire, le voy a dar una idea.
Destinen los presupuestos a la familia natural lo mismo que da a sus familias, pero teniendo en cuenta la proporción real de tales familias en la sociedad.

Todos somos iguales, todos somos personas dignas del máximo respeto, con independencia de la orientación sexual y otros condicionamientos.
Todos tenemos los mismos derechos y obligaciones, y teníamos leyes que nos protegían a todos frente a la discriminación.
Sus leyes de igualdad generan lo contrario, privilegian a algunos, atacando la libertad del resto de los ciudadanos, buscando la confrontación.
Crean categoría de personas con derechos distintos y más potentes que los demás.
Vuelven a lo peor del derecho medieval, crean castas privilegiadas.

¿Por qué hacen esto?
Mire, seamos claros.
Lo hacen para emplazar su ideología, crean problemas que no existen para presentarse como los salvadores, pero en el fondo no les importan las personas a las que dicen defender.
La administración no puede tomar partido en el tema de la orientación sexual de las personas en un estado democrático.
En Vox pensamos que el estado no debe promover ninguna ideología, debe ser neutro, mirar por todos los ciudadanos, todos, sin distinciones.

Ustedes promulgan leyes liberticidas, que atacan las libertades fundamentales.
Las normas generales que teníamos contra la discriminación eran más que suficientes a nivel estatal y europeo para garantizar la no discriminación de todas las personas: el artículo 14 de la Constitución, el artículo 173 y 510 del Código penal, el artículo 21 de la Carta de derechos fundamentales de la Unión Europea del año 2000, el artículo 1 de la Declaración de derechos humanos de las Naciones Unidas de 1948.

Sus leyes de igualdad tienen un fin ideológico, son leyes de promoción de la ideología de género.
La pregunta es: ¿por qué no hacen lo mismo con otros colectivos que son discriminados?
¿Hacemos leyes para cada colectivo para que no se sientan discriminados, señor De Lamo?
¿O es que no va a interesar, porque protegiendo a otros colectivos no conseguimos lo que la ideología de género pretende, que es la confrontación de los ciudadanos, transformar la sociedad, atacar a la familia natural compuesta por hombre y mujer, atacar la vida?

Mire, en Vox estaremos siempre a favor de los derechos y libertades de todas las personas, sin etiquetarlas por la orientación sexual.
Lucharemos por la vida, por la familia como base que es de la sociedad y contra el fraude que suponen sus políticas marcadas por agendas internacionales.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Criado.

Por 3 minutos, la señora Mezquita.

La senyora Mezquita Juan:

Muchas gracias, presidente.

Señor De Lamo, gracias por intentar dar respuesta a mis peticiones, aunque alguna ya sabía yo era de difícil contestación.
No obstante, le agradezco el esfuerzo.

Y, bueno, continuo con una tanda de preguntas que se me habían quedado en el aire por tema de tiempo.

Mire, una preocupación que también está sobre la mesa es las personas mayores LGTBI ¿vale?
Sí que entiendo que muchas de ellas se cierran con la edad, en lugar de abrirse tienden a encerrarse, a volver al armario, ese concepto tan desagradable y que, tras estar luchando toda su vida, pues que, a lo mejor, en un momento de incorporarse a una residencia, pues ese temor al trato o a la discriminación pues haga que justamente estas personas durante la pandemia precisamente supongo que habrá sido una de las épocas que peor lo habrán pasado.

Le preguntaría: qué recursos específicos se están trabajando o están implementando para paliar ese deterioro, la soledad o la situación de dependencia que viven estas personas mayores LGTBI.

Respecto a, bueno, que a veces el disponer es fundamental para poder abordar políticas y acciones.
En la Estrategia valenciana para la igualdad de trato, no discriminación y prevención de delitos de odio 2019-2024 prevé la creación de un sistema que pueda analizar los datos que recogen las distintas administraciones y entidades sociales relacionadas en estas cuestiones.
Mi pregunta es sencilla: si se ha creado realmente ese sistema; si disponemos, en caso afirmativo, dónde se pueden consultar esos datos; y si, a día de hoy, existen ya algunos, si se pueden introducir medidas para mejorar esa recopilación de datos.

Y luego, respecto al servicio Orienta, que usted nos ha dicho, que prevén el incremento, no solo de personal, creo que ha mencionado que van a duplicar el personal, sobre todo de psicología.
Y era preguntarle si también tienen previsto incrementar más personal, si lo ha dicho, la verdad es que se me ha escapado.

Y luego que iban a incrementar o tenían intención de incrementar oficinas Orienta en otros municipios.
Si nos podía adelantar qué municipios.
Y si no nos puede decir el nombre exacto de los municipios, sí por lo menos las zonas o el territorio, o por provincias aunque sea, y en qué cantidad.

Y luego, si ese incremento de personal de psicología se debe a ese incremento de oficinas Orienta o realmente se van a reforzar las ya existentes.

Y luego había comentado usted también que están estudiando llevar a cabo unas acciones en función de la especificidad de las personas LGTBI, si nos podría concretar un poquito cuáles serían esas acciones y cómo se llevarían a cabo.

Y simplemente, y ya para acabar, no sé si lo ha dicho en un tono un poco despectivo o tal, pero la verdad es que me permite que aproveche estos últimos segundos simplemente para, yo no estaba en la legislatura pasada, pero en cuanto a la ley LGTBI me consta que desde mi grupo parlamentario hubo una predisposición, hubo un esfuerzo claro y evidente de llegar a un consenso, se trabajó y se hicieron muchísimas aportaciones, muchas de ellas quedaron reflejadas, pero, por una pequeña discordancia, pues al final no pudimos votar favorablemente.
Eso no quiere decir, es que creo que lo ha dicho como que estuvimos totalmente en contra, y eso no es así.
Yo quería resaltar el esfuerzo y el trabajo de mis antecesores en la elaboración y en la participación para que esa ley viera la luz del día.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Mezquita.

Y ya, por finalizar esta comparecencia, el señor De Lamo tendrá 3 minutos para finalizar, con la capacidad de síntesis que todos le estimamos oportuna y la generosidad de este presidente podrá usted finalizar el debate.
Muchas gracias.

El senyor director general d'Igualtat en la Diversitat:

Muchas gracias.

Bueno, senyora Quiles, preguntava primer per algunes, com se coordinaven en altres serveis o altres actuacions que fan algunes entitats LGTBI, que normalment tenen subvenció en eixa línia específica que creàrem en 2016, enguany en un total de 220.
000 euros.

Orienta, evidentment, té l'obligació d'estar coordinat, per a començar en les entitats de LGTBI, perquè moltes de les persones que arriben a Orienta venen a través de les entitats LGTBI, pues arriba a l'entitat una persona que té un interés, se li detecta una necessitat professional i aleshores la idea és que se derive a Orienta, perquè és el servei professional.
Nosaltres el que hem intentat al final és que les entitats LGTBI el que tinguen siga finançament per a les seues activitats, per a entitats d'empoderament, de trobada, de reivindicació, i que la part d'atenció professional siga en Orienta, val, per a separar també eixos dos àmbits i, evidentment, ahí hi ha, tant activitat subvencionadora a les entitats, com eixa col·laboració entre les entitats i les oficines Orienta.

Sobre si s'han tornat les activitats grupals?
Sí han tornat, pràcticament una gran part tornaren justament a la tornada de l'estat d'alarma, ja en l'estiu de 2020, i altres possiblement després, i s'han anat creant nous grups en totes les mesures de seguretat.
En molts casos s'han hagut de fer grups més xicotets perquè els espais no són tan grans, però s'ha tornat a fer eixos grups d'ajuda mútua que, bé, segons també ens conten des d'Orienta, són molt importants.

Bé, quant al tema de l'ocupació.
Des d'Orienta hi ha una part d'orientació laboral que està en connexió en els serveis públics d'orientació laboral, aquí, en València, en València Activa.
I ahí, en eixe sentit, sí que estan treballant.
Jo crec que ahí tenim prou marge de millora.

Bé, jo crec que la intervenció de la diputada Criado, pues ha repetit el mateix, supose perquè sempre venen en ja preparada la rèplica i no escolta.

A vosté la veritat els ve gran i els dóna igual.
Per tant, bé, no vaig a debatre coses que són totalment mentida.
Entonces, bé, ja està.

I sí, seguim unes ajudes internacionals, se diu ONU, se diu Unió Europea i se diu Drets Humans.
Pues, és igual, estan un altre món, però no és este.
Bé, no és este, no és este, estan en un altre.

I sí que una cosa, per què no fem altres col·lectius?
Mire, esta direcció general i esta conselleria està començant a treballar en una llei per a les famílies, de la diversitat familiar i suport a les famílies, perquè veja també que aquí treballem per tot el món.

I, senyora Mezquita -ui, me queda ja, molt ràpidament-, respecte als majors LGTBI, és una necessitat que hem detectat, tenim molt poqueta gent en Orienta que siga major de 65 anys.
Hem pujat una miqueta, però és molt insuficient, i ahí hem de treballar intensament en saber què està passant, perquè no estem arribant ahí i hem d'analitzar-ho bé.

Respecte a l'Estratègia d'igualtat de tracte, com vosté comentava, este sistema encara no està creat.
Segurament començarem a crear-los a finals d'este any, que és la previsió que tenim de tindre un servei que puga començar a treballar en eixe àmbit.

I sobre el personal de reforç.
Psicologia, que se duplicaria.
I també el de Treball Social per atendre, no són noves oficines, ¿val?
, el personal de les oficines se traslladaria al municipi, que cediria un espai, ¿val?
, per a fer estes atencions.
Eixe, a través del contracte-programa el finançament també va perquè els municipis contacten a Orienta, fer més xarxa en Orienta, perquè puguen derivar també les entitats locals quan detecten situacions de necessitat, i oferir eixos espais per a poder fer algunes atencions en estos municipis.

Anem a començar en les de més de cinquanta mil habitants, que ja tenim algunes peticions.
Li puc dir, en Elx, per exemple, o en Alcoi, per dos municipis que ja han oferit també, que tenen l'espai adequat.

I sobre més accions d'especificitat.
Pues hi ha un projecte o a més una necessitat també detectada, que anem a vore si podem articular-la dins d'Orienta, i és, per exemple, l'atenció a la població LGTBI pertanyent al poble gitano, que ahí també hem trobat que igual que persones migrants sí que hem tingut moltes persones usuàries, de la població gitana no.
Entonces, hem d'intentar buscar una solució a través de formació o a través de persones que puguen fer de nexe entre la població gitana i Orienta, perquè hi ha una necessitat, com en la resta de població, i no estem arribant.
Per tant, ahí estem buscant sempre eixes especificitats d'on no arribem i com podem fer-ho.

Bé, moltíssimes gràcies a totes i moltes gràcies, president.
I perdonen perquè m'he passat un poquet.
I encantat, i per a qualsevol cosa, des de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives estem a la vostra disposició.
Està ací també Vicent Ribelles, com ja coneixereu, i jo mateix per a qualsevol qüestió que necessiten a la seua disposició.

Moltes gràcies i bon dia.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor De Lamo, por su comparecencia, por su capacidad de matemática de síntesis en su exposición.

Y, sin más, levantamos la sesión.
Muchas gracias a todos.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 12 minuts)