Pol%C3%ADtica%20social%769047.04.11%20macro.html





Comissió de Política Social i Ocupació realitzada el dia 11 d'abril de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Maria Josep Ortega Requena.
Reunió número 17.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
de la comissió.

En primer lloc.
.
.

Bé, com està ací la secretària, té la paraula ella per a confirmació del quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Passem al punt primer de l'ordre del dia, que és la lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
¿Alguna esmena?
¿Algun aclariment?
Se dóna aprovada per unanimitat.

Compareixença de la directora general de Treball i Benestar Laboral, senyora Cristina Moreno Fernández, per a informar sobre la situació actual i les accions que es duen a terme des del seu departament en matèria de lluita contra l'economia submergida, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 21.
965)

La senyora presidenta:

Passem al punt 2, que és la compareixença de la directora general de Treball i Benestar Social per a informar sobre la situació actual i les accions que es duen a terme des del seu departament en matèria de lluita contra l'economia submergida, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Tenim ací a Cristina Moreno per a fer la seua compareixença.
Endavant, té.
.
.
, bé, havíem quedat, a vore si poguera ser, uns trenta minuts i així poder racionalitzar un poc les compareixences.

Li pose, per tant, el temps perquè ho controle i així poder agilitzar-ho.
Moltes gràcies.

La senyora directora general de Treball i Benestar Laboral:

Muchas gracias, señora presidenta.

Voy a intentar ceñirme al tiempo, aunque reconozco que después de muchos años sentada ahí enfrente, yo decía: hombre, el lujo de ser del gobierno es que no tienes tiempo.
Pero bueno, a pesar de eso, intentaré ceñirme a.
.
.
, por lo menos en esta primera intervención que está más controlada, al tiempo.

Comparezco para hablar de un tema, que suscita, creo, amplio consenso en esta cámara.
Deducción que hago de la moción que se aprobó por estas Corts el pasado noviembre, donde se trasladaba unánimemente dos mensajes claros.

En primer lugar, que la economía sumergida o irregular, que creo que es un concepto más amplio, es una realidad en esta comunidad y una lacra para nuestra tierra.
Y también se trasladaba en esa moción que se suscribió por el pleno de esta cámara que, independientemente o no de tener las competencias y de quién eran las competencias -de la seguridad social o de hacienda-, el Consell y la Generalitat valenciana se tiene que involucrar activamente frente a la economía sumergida.

Desde la Dirección General de Trabajo y Bienestar Laboral que yo represento, desde la conselleria de economía sostenible, no sólo asumimos estos mensajes como un mandato de las Cortes, como no podía ser de otra manera, sino que, de hecho, veníamos trabajando ya en esta dirección antes de que se convirtiese en este mandato.

Recientemente, hace menos de un mes, hemos podido conocer el último informe del sindicato Gestha, en el que se cifraba en el 27% del producto interior bruto la cifra de la economía valenciana sumergida, por encima del 24% que señalaba para toda España.
Los técnicos de hacienda cifraban todos los datos provinciales también por encima de la media: el 28% para la economía sumergida de Alicante, el 26,5% en Castellón y el 25% en Valencia.

Todos sabemos que las cifras sobre la economía sumergida son estimativas y, por tanto, no quiero tanto insistir en si es el 28%, el 26% o el 29%, pero sí que es importante conocer si con el mismo sistema de medición para toda España estamos o no estamos por encima de la media, porque eso sí que es demostrativo, al igual que conocer cuál es la tendencia que se sigue.

Por eso son preocupantes las conclusiones que acabo de decir, porque el sindicato Gestha lleva tiempo realizando periódicamente estos estudios.
Y en estos estudios las cifras de economía sumergida de la Comunidad Valenciana van creciendo.
Por tanto, insisto, sin entrar a discutir el 28% o el 29%, pero sí saber que las cifras son preocupantes.

Sabemos también que la economía sumergida se concentra en determinados puntos del territorio y también en determinados sectores.

Tradicionalmente, los sectores manufactureros como el textil, el calzado o el juguete en Alicante, o el citrícola en toda la comunidad habían sido los que más economía sumergida registraban.
Con la crisis, se ha producido un cambio y la tendencia ha variado.
Ahora hay más sectores con importantes nichos de economía sumergida, como puede ser el turístico en general, la construcción o el transporte.
Es decir, que la economía sumergida se ha extendido en buena parte de todos los sectores económicos y con la provincia de Alicante encabezando el ranking nacional de la economía sumergida.

Y decir que la economía sumergida supone el 27% del PIB, o el 28% o el 29%, pero implica que estamos hablando aproximadamente de unos treinta mil millones de euros.
Treinta mil millones de euros ajenos al sistema.
Y es una cifra que no tenemos que olvidar, porque hablar de economía sumergida es hablar de dinero perdido por todos.
Dinero que no pierde la seguridad social o las arcas de hacienda, sino que perdemos todos, la sociedad en su conjunto.

No hay que olvidar que la economía sumergida lleva a una erosión -y quiero remarcar el término erosión- de la base fiscal de los ingresos públicos.
E insisto en lo de erosión, porque el círculo es que menos ingresos públicos suponen menos infraestructuras, menos bienes básicos, menos sanidad, menos educación, que al final acaban en menos crecimiento económico y volvemos a seguir con menos ingresos públicos.
Por eso hablo de la erosión, que es una constante reducción.

Pero expresado, como lo acabo de hacer, ese gap fiscal que provoca la economía sumergida puede parecer un lejano concepto macroeconómico que no les afecte directamente a las personas o a las empresas.

Por el contrario, es indiscutible el daño directo que estas cifras suponen.
La economía sumergida genera pérdida de competitividad directa a las empresas que sí están cumpliendo las normas por competencia desleal de las que no lo hacen.

La economía sumergida genera un daño directo a las personas, a los trabajadores y a las trabajadoras, a los que están inmersos en la economía sumergida en tanto que están totalmente desprotegidos de sus derechos laborales.
Pero, también, daño sobre los trabajadores Â«legalesÂ» -entre comillas-, con los que se produce una competencia para acceder a ayudas sociales, por ejemplo, con los otros trabajadores.
O por no hablar del perjuicio para las futuras pensiones de todos, de los que están en la economía sumergida hoy y no la tendrán mañana, pero también de los Â«legalesÂ» -entre comillas- que tendrán más problemas para las pensiones porque las cotizaciones habrán sido menores.

Además también, aunque ahora mismo no les puedo aportar ningún estudio concreto, pero creo que también habrá consenso si decimos que la economía sumergida, al igual que es la pobreza, son mayoritariamente femeninas.
Podíamos aquí hablar de la invisibilidad de las trabajadoras domésticas -gran foco de economía sumergida.

Y creo que coincidiremos también en que, frente a la economía sumergida o irregular, las actuaciones tienen que ser múltiples y diversas.
Es necesario un plan integral donde se atiendan a muchos frentes con medidas en todas direcciones, medidas punitivas, pero también medidas de apoyo para ayudar a las empresas y a los trabajadores y trabajadoras a salir a la superficie.
Lo que se suele decir políticas de palo y de zanahoria.
En definitiva, medidas que se complementen e interactúen potenciando así la eficacia y reduciendo el nivel de la economía sumergida.

Dicho esto, este planteamiento de plan integral, permítanme que a partir de ahora me centre en la parte fea, en la parte del palo, y no de la zanahoria, en tanto que es la competencia que, como dirección general de trabajo, me corresponde: la persecución del fraude y la posterior sanción de este.

Por eso, desde la Dirección General de Trabajo y Bienestar Laboral, y en colaboración siempre con la inspección de trabajo, en el ámbito de la seguridad social se programan actuaciones relativas a la contratación irregular por medio del control de la inscripción, la afiliación y el alta de los trabajadores y trabajadoras.

Además, también en esta legislatura, hemos actuado en determinados ámbitos sectoriales y territoriales que creíamos que eran los más susceptibles de presentar economía irregular, explotación de trabajadores y malas prácticas empresariales.
Y digo lo de las malas prácticas empresariales porque hay que perseguir también la economía irregular, que es aquella que, a diferencia de la sumergida, tiene apariencia de legalidad.
No es tan sumergida, la empresa puede existir, pero no existe y cumple con la totalidad de sus compromisos.
Por eso hablamos de economía irregular, diferenciándola de la economía sumergida.

Sin ánimo de ser exhaustiva, les puedo decir que en el pasado año, solo en el 2016, la inspección de trabajo realizó 23.
316 visitas y, de ellas, 3.
480 en horarios especiales y festivos, que pensamos que es importante porque en muchos casos se focalizan también distintos núcleos importantes de economía sumergida.

Se han realizado 16.
084 actuaciones en materia de economía irregular; de ellas, 1.
935 en hostelería.
Las altas a la seguridad social, así como los perceptores de prestaciones por desempleo, extranjeros irregulares detectados, han sido 10.
758.

En materia de prestaciones por desempleo se han producido 569 infracciones cometidas por las empresas y 679 cometidas por los trabajadores.

En cuanto a los expedientes liquidatorios de la seguridad social, el pasado año la seguridad social ha liquidado cuotas por valor de más de 105 millones de euros.
Se ha producido un incremento del 31,5% respecto del 2015 en cuanto al número de contratos de duración determinada transformados en indefinidos a requerimiento de la inspección de trabajo.
En concreto, 6.
828 contratos transformados.

Y respecto a los expedientes remitidos al Ministerio Fiscal han sido 105: 56 en Castellón, 39 en Alicante y 10 en Valencia.

Podemos también hablar del trabajo específico que desde el inicio de esta legislatura se está llevando a cabo en aquellos sectores en los que entendemos que, aunque no siempre estamos hablando de economía sumergida como tal, sí de economía irregular, como les decía antes.
Y desde luego, sí de trabajo irregular.

Y en este punto, se incluyen las actuaciones realizadas en el ámbito de la cesión ilegal de los trabajadores del campo, que no solo consiste en la puesta a disposición de manera irregular de los trabajadores, sino que en la mayoría de las ocasiones se está ocultando también la vulneración de estos derechos laborales, como son la jornada, los descansos, la conversión del trabajo temporal en indefinido y, sobre todo, incumplimiento en las obligaciones salariales de la empresa con los trabajadores y trabajadoras.

Incumplimiento de obligaciones salariales que repercuten, además, también, y como no podía ser de otro modo, en los derechos de la seguridad social.
Insisto mucho en la seguridad social, porque es un daño que se hace al presente, pero también al futuro.
Toda la reducción de cotización a la seguridad social de hoy es un daño para el futuro de las pensiones de mañana.

A modo de ejemplo, durante la pasada campaña citrícola, solo en el sector citrícola se tramitaron un total de 49 expedientes sancionadores que afectaron a 27 empresas; de ellas, cuatro eran las empresas cedentes de trabajador y trece las cesionarias.

Otro ámbito de trabajo irregular a destacar en el que se ha hecho un trabajo también concreto ha sido el de la hostelería, donde se han perseguido dos tipos de fraudes.

Por un lado, las largas jornadas de trabajo por encima de la jornada prevista en el contrato parcial.
Eso sería ese trabajo irregular donde la empresa legal contrata por cuatro y el trabajo real acaba siendo de catorce.

Y, por otro lado, se ha perseguido también lo relativo a la cesión ilegal de trabajadores o trabajadoras -en este caso, mayoritariamente- que realizan las funciones de camareras de piso, tanto por la precarización de la relación laboral como por el deterioro de la misma, que también aquí como en el sector citrícola afecta al conjunto de las condiciones de trabajo y, también, a las salariales.

También, en este ámbito, insisto, se ha realizado un trabajo específico con un número importante de sanciones a distintas empresas.

Todo lo dicho son solo unas actuaciones y unas cifras para poner en valor el trabajo que se ha realizado en este ámbito durante el año pasado desde la dirección general de trabajo.
Pero en absoluto es la pretensión ni de la conselleria de economía sostenible, ni de esta dirección general el ponernos una medalla en este tema.

Las cifras con las que he comenzado mi intervención nos demuestran que, a pesar de lo hecho, a pesar de las visitas, a pesar de las sanciones, a pesar de todo lo que estamos haciendo, la economía sumergida es hoy en día una lacra para la Comunidad Valenciana.
Y, por tanto, toda actuación es poca y toda ayuda es bienvenida.

Por eso, frente a la economía sumergida, apostamos por poner todos los recursos que están en nuestra mano.
Queremos ayudar en aquello que, aunque no es de nuestra competencia -se lo dije desde el inicio de la comparecencia-…, la seguridad social, hacienda, es competencia de la administración del Estado, pero aún así nos preocupa y desde luego -y parafraseando una famosa frase que se decía mucho antes- dice: Â«Nos preocupa y queremos que nos ocupeÂ».

Por ello, desde el inicio de la legislatura entendimos que los recursos de la policía autonómica, los recursos humanos de la policía autonómica, podían sumarse también a la lucha contra la economía sumergida.
Y así lo anunció el propio presidente Ximo Puig en esta cámara.
Esta iniciativa también ha sido apoyada por unanimidad por esta cámara en la moción que yo antes les mencionaba.

Lo que pensamos…, lo que esperamos es que La Generalitat aporte los medios de que dispone de policías autonómicos en igualdad de condiciones a como lo hace la administración general del estado con la policía nacional.
Y con esto se gane en eficacia y eficiencia en las actuaciones de la inspección de trabajo y seguridad social -le estoy diciendo aportar la policía a la actuación de la inspección de trabajo.

Porque estamos hablando además de la lucha contra la economía irregular y una apuesta de unos medios humanos, la policía autonómica, que por sus funciones tienen la posibilidad de detectar estas situaciones fraudulentas.

Y permítame que les explique un poco el intríngulis de esta situación.
Porque para poder contar con la policía autonómica en la lucha contra el fraude laboral -en la parte del fraude laboral, no en el resto de los temas-, es necesario suscribir un convenio con el ministerio de trabajo y la Generalitat valenciana, ministerio de trabajo, inspección y Generalitat valenciana para que las funciones de la policía autonómica se puedan aplicar en el ámbito de trabajo.

Es el instrumento de colaboración, el convenio, entre las dos administraciones el que la ley contempla para facilitar la actuación.
Sin ese convenio, en el ámbito laboral no tienen medidas.
Insisto, así lo contempla la inspección de trabajo de 2015, en su artículo 16, que especifica que, mediante convenios u otros instrumentos, se establecerán las formas de colaboración con la Inspección de Trabajo y Seguridad Social por parte de otros órganos de la administración del estado para los supuestos en que, como consecuencia de su actuación, tengan conocimientos de hechos presuntamente constitutivos de trabajo no declarado y empleo irregular, tal cual está contemplado en la ley de la inspección.

Lo contempla la ley, es voluntad de La Generalitat, y eso se plantea la inspección de trabajo hace más de un año.
Lo habíamos planteado desde el principio.
Pero a pesar de eso, lamento no poder venir hoy a explicarles las actuaciones hechas por la policía autonómica en este ámbito, a pesar -insisto- de la unanimidad y que todos estemos apostando por poner más recursos.

Y no lo puedo hacer porque, a pesar de que, efectivamente la policía autonómica está haciendo cosas, y las está haciendo bien… No obstante, no tienen repercusiones en el ámbito estricto de trabajo, en tanto que no hemos firmado todavía el convenio con la inspección de trabajo.
Y por eso me quiero detener a explicarles cuál es la situación actual entre la Inspección de Trabajo y Seguridad Social y la Generalitat valenciana.

Como ustedes saben, las funciones de la Inspección de Trabajo y Seguridad Social comprenden, por una parte, las de ámbito laboral y prevención de riesgos laborales y, por otra, las relativas a la seguridad social, empleo y desempleo.

Las dos primeras, relaciones laborales y prevención de riesgos, son competencia de la Generalitat valenciana; las dos segundas, de la administración general del estado.

Por ello, la Ley de la inspección de trabajo establece que la inspección dependerá orgánicamente del ministerio de trabajo, pero funcionalmente de la administración competente en razón de la materia.
Es decir, funcionalmente la inspección de trabajo depende en lo referido a relaciones laborales y a prevención de riesgos laborales de la Generalitat valenciana; y en lo referido a seguridad social, empleo y desempleo y economía irregular a la administración general del estado.
En este caso, que hablamos de economía sumergida, dependería directamente de la administración del estado.

Esta doble dependencia de la inspección de trabajo no supone ningún conflicto para la Generalitat valenciana.
La actual ley, que se aprueba en 2015, contempla la concepción única e integral del sistema garantizando además su funcionamiento cohesionado mediante la coordinación, cooperación y participación de las diferentes administraciones públicas.

Con la legislación actual -insisto-, aprobada en julio de 2015, al inicio de esta legislatura, es una ley nueva, pero con esta legislación actual se garantizan los principios de cooperación y participación de las administraciones públicas de la Generalitat valenciana y la inspección de trabajo, pero se hace depender de la existencia y contenido de un convenio de colaboración entre las dos administraciones.

Por tanto, si se dan cuenta, les he hablado de dos necesidades legales de convenio: necesidad de un convenio para la relación genérica inspección de trabajo y Generalitat valenciana y también necesidad de un convenio en concreto de las actuaciones de la policía.

Actualmente -y es una anomalía dentro de las comunidades autónomas-, el único convenio que existe entre la Generalitat valenciana y la inspección de trabajo es el suscrito en febrero del año 2000, basado en la legislación anterior, en el ordenamiento jurídico, en muchos casos que ya no está vigente.

Esto no ocurre en la mayoría de las comunidades autónomas.
La mayoría de las comunidades autónomas han rehecho los nuevos convenios de acuerdo con las nuevas leyes.
Y nosotros no lo tenemos porque inicialmente, desde el principio, les dijimos que en el convenio general, donde tenemos cada uno hacer las características propias de cada uno, se incluyera lo de la policía autonómica.

Bueno, pues eso desde el principio -cuando digo desde el principio, hablo desde el principio de la legislatura-, el principio de las relaciones con la inspección de trabajo y también el principio de la puesta en marcha de la ley actual de la inspección de trabajo, que es del 2015, porque se juntan las dos cosas en este caso.

Nosotros, desde el principio, le expusimos a la inspección nuestra voluntad.
Nunca se nos expresó ningún tipo de pega.
En el mes de marzo del año pasado se nos envió el primer borrador, a nosotros y a todas las comunidades autónomas, el primer borrador de acuerdo -era un borrador a todos igual-, para que cada comunidad autónoma expresara las distintas peculiaridades que tuviera.
De marzo a noviembre hemos ido trasladando borradores y cambiando sin que tuviésemos ningún problema.
Y en el mes de noviembre aparecen una serie de pegas desde el ministerio de trabajo que paralizan y bloquean el convenio, en tanto que no acaban de ver la participación de la policía autonómica.

Nosotros a principios de diciembre del año pasado quisimos hablar con el delegado del gobierno, tanto para que intermediara con el ministerio para ayudarnos a desbloquear este tema.
Entendemos que esto es voluntad de todos, insisto, en la unanimidad de esta cámara nos consta.
Por tanto, no debe haber un debate político en este tema.
Bueno, pues el señor Moragues ha debido de estar muy ocupado, todavía no hemos podido vernos con él, pero me imagino que nos citará en algún caso.

Y, en cualquier caso, ha cambiado la dirección general de trabajo en Madrid, del ministerio, la semana próxima tenemos una reunión y esperamos y confiamos que con la nueva dirección general de trabajo podamos enfocar este tema, porque -repito- hay unanimidad política, hay posibilidad legal, no debe haber ningún tipo de problema en poder sacar este convenio.

Como ustedes imaginarán, independientemente de que no tengamos el convenio, no hemos parado de seguir trabajando.
Porque tampoco el que no haya habido convenio, no nos ha llevado a la parálisis, hemos seguido trabajando en las actuaciones que yo antes les he comentado.
Y desde luego también seguimos trabajando para sacar ese convenio, que yo estoy convencida que lo sacaremos, porque creo -y repito- que todos pensamos que cualquier ayuda es poca para luchar contra la economía sumergida.

Desde la Generalitat valenciana podríamos mirar a otro lado, decir que esto no va con nosotros, que no son nuestras competencias y que es el estado y el ministerio quien lo debe hacer.
No lo vamos a hacer, nosotros no lo vamos a hacer.
Creemos que es una cuestión de todos, independientemente de quien sea el titular de las competencias, y vamos a seguir insistiendo.
Y estoy convencida que el gobierno del señor Rajoy también tendrá entre sus objetivos la lucha contra la economía sumergida.

Y, por tanto, confío que la semana que viene podamos desbloquearlo de una vez para todas.
Por tanto, insisto, espero que podamos felicitarnos, que en la próxima comparecencia en la que yo venga podamos hablar de haber reducido y no de haber crecido las cifras de economía sumergida.

Y permítanme que termine ya -me he ceñido, presidenta, al tiempo-, pero permítanme que termine citando a alguien poco sospechoso de ser firmante del pacte del botànic, pero que creo que vale la pena.
Porque cuando el Papa Francisco el pasado domingo le pide a sus fieles que reflexionen sobre si en la nómina de esos trabajadores incluyen o no contribuciones para su pensión y para asegurar su salud, y que reflexionen sobre si son generosos y justos con aquellos que tienen a su cargo, si el Papa manda reflexionar a sus fieles, creo que es bueno que el conjunto de la sociedad valenciana lo reflexionemos todos y nos concienciemos todos que debemos luchar todos contra la economía sumergida.

Por mi parte nada más y me pongo a su disposición para todo aquello que necesiten.

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Moreno.

Gràcies també per cenyir-se al temps.
Encara li han sobrat sis minuts, la qual cosa li agraïm profundament.

Te ara el Grup Socialista, el proposant de la compareixença, vuit minuts per a la seua intervenció, un màxim de vuit minuts; si és menys, molt millor.

Endavant.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, presidenta.

Bueno, señora Moreno, muchas gracias por estar aquí, en la que ha sido su casa, su sitio de trabajo durante muchísimo tiempo.
Y nos felicitamos porque haya venido a contarnos realmente cómo.
.
.
, bueno, pues como usted ha dicho en su introducción, un problema que ha generado pues el consenso absoluto de todos los grupos que conforman esta cámara.

Yo creo que eso, efectivamente, tal como usted ha dicho, pues es la muestra de la importancia que tiene este tema para nuestra comunidad y para la sociedad valenciana.
Y especialmente para aquellos y aquellas que venimos de un territorio, como es el mío, que venimos de la provincia de Alicante, que venimos de la zona del Vinalopó, que hemos crecido en medio de la economía sumergida.
Una economía sumergida efectivamente muy femenina, que estaba centrada en el calzado, pero que es cierto que se ha extendido como una mancha a un montón de sectores productivos muy importantes para la economía en la Comunidad Valenciana, como muy bien usted ha dicho, pues para el turismo, la agricultura, incluso pues, bueno, ese caso tan particular de las asistentas del hogar.

O sea, que la economía sumergida tiene tantas cosas en común que hasta nos pone de acuerdo a todos.
Una de las cosas más importantes que tiene en común, yo creo que… Desde mi grupo pensamos que la economía sumergida cuanto más crece es más sinónimo de pobreza presente y de un futuro muy incierto para quien la sufre; porque realmente, como usted ha dicho, una de las consecuencias, una, porque hay muchas, pero una de las consecuencias más importantes que tiene la economía sumergida para aquellos y aquellas que la viven y que la sufren, significa que simple y llanamente no están cotizando.
Están condenados en el futuro a tener una mínima pensión de subsistencia y, por lo pronto, pues no tienen derecho…, acceso a todo lo que significa y conlleva poder tener un contrato de trabajo, es decir, ni siquiera tienen derecho al desempleo.
Lo cual ya, pues es bastante fuerte.
Esa es la verdadera cara que tiene la economía sumergida.

Pero realmente este tipo de economía ha creado como una doble moral, tanto en la actividad política y en el entorno social en el que se mueve.
Todos somos conocedores de su existencia y además hemos sido permisivos con ella, porque siempre ha primado aquello de que de algo tiene que vivir la gente.
Y eso era casi lo más importante, que la gente viviera como fuera, de lo que fuera, aunque sea en condiciones precarias para poder salvar el día a día.

Eso es verdaderamente muy triste y eso ha conllevado un silencio que ha requerido pues ahora tener valentía para aquello que usted ha descrito, como le llama el Â«paloÂ», ¿no?
Yo a esto le llamo el Â«conformismo socialÂ» en el que esta comunidad ha vivido durante mucho tiempo, y en la economía sumergida pues realmente na ha sido distinto.

Así que desde nuestro grupo, como creo que ha sido por parte del resto de grupos, estamos contentos de que desde la conselleria, a pesar de que como usted ha explicado muy bien al principio, no es una acción preferente en competencia particular de esta conselleria, se van a poner todos los medios para poder paliar y luchar contra la economía sumergida.
Yo creo que esto es una opción valiente y no es fácil.

Y también ponemos en valor -es muy importante-, la contraposición que usted hace entre la economía sumergida frente a la economía regular, lo que usted ha definido como la economía regular.
Yo creo que esto es muy importante y esto es una consecuencia de la precarización absoluta en la que se encuentra el mercado laboral y en la que se encuentra la gente, bueno, cuando quiere acceder a un puesto de trabajo.

Y, efectivamente, el ejemplo de las camareras de piso contratadas cuatro horas para trabajar mínimo catorce -se ha hablado aquí también en esta comisión-, y creo que es un ejemplo muy importante.

Y también me gustaría resaltar -que eso me ha parecido muy importante- que la economía sumergida es una competencia desleal, no solamente afecta al individuo en sí, que eso es realmente importante, sino que a la economía productiva en general, es competencia desleal hacia los propios trabajadores y hacia lo que es el sostenimiento del estado del bienestar.

Porque, efectivamente, pues, bueno, esta comunidad, y especialmente la provincia de la que yo vengo, tiene el ranquin estupendo de tener las…, disponer de la más… los índices más bajos de prestaciones, afiliaciones a la seguridad social.
Y además, después, siempre hay menos pensiones.

Así que esa relación que existe tan directa entre la economía sumergida y algunos territorios determinados, requieren acciones concretas, acciones positivas y acciones coordinadas.

Yo creo que, señora Moreno, para nuestro grupo es importante -aunque sea socialmente, como he dicho antes, mal visto- la necesidad de que se aumenten las inspecciones, que saquemos a la luz realmente lo que está sucediendo y ayudemos… pongamos todo… no solamente lo coercitivo, sino que preparemos también a la gente que sale de la economía sumergida para poder encontrar inmersión en el mercado laboral.

Esas yo creo que son… nosotros creemos que son las dos políticas preferentes que se deben seguir desarrollando.

Yo la verdad que, para terminar -y así no agoto el tiempo y vamos todos mejor-, pues sí que me gustaría que nos pudiera relatar un poco la anomalía que ha existido en la realización de estos convenios tan necesarios con el estado para poder tomar decisiones y poder realizar actuaciones directas en este tema.

Yo tengo entendido que hubo un convenio, el último convenio que existió en esta… entre la Generalitat valenciana y el ministerio -y si no, me corrige- fue del año 2000.
Y me gustaría saber…, bueno, nos gustaría conocer qué consecuencias tuvo ese convenio, qué actuaciones se desarrollaron y, bueno, para qué sirvió tener ese convenio.

Y, desde luego, no voy a acabar sin agradecerle que esta conselleria no mire para otro lado y no esté de brazos cruzados.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Té ara la paraula, per un màxim de quatre minuts, la representant de Podemos-Podem.
Senyora Meco, quan vullga.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, presidenta.

Molt bon dia.

Moltes gràcies per vindre a aquesta comissió i a aquesta la seua casa.

Efectivamente, como usted bien ha dicho, la economía sumergida es un problema grave, y más en esta comunidad.
Ha sido y es un problema que, además, ha ido incrementándose.

Nos aportaba usted, efectivamente, los datos de Gestha, que sitúan casi en un 27% del PIB el coste aproximado, sin datos reales de la cuestión.
Que en Alicante además ha ido incrementándose considerablemente: de un 22% que estaba en el 2002 a un 28% que está en la actualidad.
Y ese incremento hacia sectores en los que no estaba presente y en los que, como decía también la compañera del Partido Socialista, hoy estaba presente.

La economía sumergida -usted lo ha expuesto-, efectivamente, es una explotación al trabajador, una competencia desleal a empresas que cotizan y un fraude fiscal, en definitiva.

Las condiciones actuales existentes incrementan, fomentan el incremento de la economía sumergida.

La pobreza está relacionada directamente con la economía sumergida, y no hay más que ver los datos donde la economía sumergida tiene altos porcentajes y la pobreza que existe en esas comunidades.

La economía sumergida habla, en definitiva, de un sistema que no funciona y que se puede ver en datos, y que se puede ver en años y que se puede ver, fundamentalmente, en esta comunidad, que ha sido gobernada desde la corrupción.

Porque la economía sumergida habla de corrupción; habla de fraude fiscal; habla de partidos políticos corruptos; habla de una justicia lenta; habla de impunidad; habla de falta de ejemplaridad; de una inspección fiscal y laboral insuficiente, precaria, que en ocasiones ha mirado hacia otro lado; habla de precarización laboral, con las reformas del Partido Popular y del Partido Socialista; habla de empresas conocidas, que es posible identificar; habla, en definitiva, de dinero B, dinero B que tienen empresas, dinero B con el que tienen que pagarse a trabajadores.

Y habla, fundamentalmente, y en primer lugar, de falta de concienciación social, empresarial.
Habla de una cultura ciudadana que aún no está presente en nuestra comunitat ni en nuestro país, que sigue incrementado el nivel de concienciación en el sentido de… las encuestas hablan de que uno de los problemas más importantes de nuestro país es la corrupción.

Y los datos no son buenos, y cuando uno mira a Gestha, que es un sindicato de técnicos de hacienda absolutamente ejemplar, nos dan datos muy preocupantes, como que los técnicos de hacienda enseñan cómo eludir la imposición fiscal, cómo instruyen a asesores internacionales para evitar medidas antielusión, habla de puertas giratorias, de gente…, de profesionales, de técnicos, de directivos de hacienda muy bien pagados precisamente para evitar que tengan que hacer este tipo de prácticas y que, sin embargo, están haciéndolas.
Habla de esas puerta giratorias que, desde Podemos, siempre condenado.

Y la pregunta que yo le hago es…, porque ciertamente usted lo ha puesto de relieve.
Se aprobó una moción el 30 de noviembre de 2016, a propuesta de mi grupo, para establecer un plan de actuación de lucha contra la economía sumergida.

Y, claro, nosotros llegamos hoy, cinco meses después, aquí y usted me habla del primer punto, de un primer punto que habla muy mal del Partido Popular, increíblemente mal del Partido Popular, lo cual no nos sorprende.
Quiero decir, que no nos sorprende que ni aquí ni que allá hayan suscrito un convenio para luchar contra el fraude y la corrupción, para que no haya economía sumergida, para que afloren a las arcas públicas impuestos con los que pagar todo.

Pero, claro, yo le pregunto -y con ello mi intervención concluiría-: ¿qué hay del resto de acciones establecidas en la moción?
¿Qué hay de ese plan integral de actuación sectorial con agentes económicos y sociales, con una participación importante de la administración local.
¿Qué hay de esa apuesta por la innovación, por la inversión en I+D+I?
¿Qué hay de esa campaña de concienciación sobre las graves consecuencias de la economía sumergida y el fraude a nivel laboral, económico y fiscal?
¿Qué hay de impulsar medidas para dignificar el papel devaluado de muchos sectores que hoy están en la economía sumergida?

¿Cómo -no ha estado presente, y termino, no ha estado presente en su discurso, yo al menos lo he echado de menos-, cómo ayudar a esos autónomos y pymes que sí que cotizan, que sí que trabajan, que sí que están dispuestos a estar del lado de la administración, del lado de toda de la ciudadanía que necesita esas cotizaciones, en definitiva, y que lo tienen difícil, lo tienen difícil porque no pueden… no tienen facilidad de pagos?
¿Qué hay de todo eso?
Porque todo eso también contribuye a luchar contra la economía sumergida y ahí sí hay competencias autonómicas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Per favor, els demanaria que intenten ajustar-se al temps, perquè se n'ha passat més d'un minut.
I per favor, intenten que no passe.

Té ara la paraula el portaveu de Ciutadans.
Perdó.
Endavant.
Per un màxim de quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Buenos días, señora directora.

Mire, conocemos o sabemos cuál es el problema, conocemos y sabemos el diagnóstico, pero como otros muchos males que padecemos en esta sociedad, en la Comunidad Valenciana, no damos con el instrumento para eliminar esta lacra que es la economía sumergida o la economía irregular.

Sí que podemos combatirlo, pero ¿cómo podemos erradicarlo, cómo podemos concienciar a la sociedad de este mal?
Usted nos ha presentado una serie de datos, que todos conocemos.
Nosotros es un dato que no llegamos a entender, por lo que… Los datos que se conocen, que no nos cuadran, es que en el año 2015 afloraron 12.
534 empleos, mientras que en el 2016 fueron 11.
000 empleos, un 12,61% menos.

Y leemos noticias como que el menor número de empleos irregulares demuestra que tanto las empresas como trabajadores están realizando mejor sus actuaciones y las campañas realizadas por la inspección de trabajo y que tiene como objetivo luchar contra la economía sumergida y defender los derechos de los trabajadores.

Pero nos vamos a más noticias y nos dice que, según la encuesta de población activa, más de 100.
00 alicantinos, 100.
000 alicantinos, reconocen que trabajan sin cotizar a la seguridad social.
Si aflorar 11.
00 empleos es una cosa importante, entendemos que con la cantidad de gente que está sin cotizar, pues no se está haciendo el trabajo como se debería.

Somos conocedores de las limitaciones que tiene la conselleria, y usted como directora general de Trabajo y Bienestar Social en esta materia, pero no es menos cierto…, y no le hemos escuchado nada sobre los puntos de la Moción 19/IX, como ya ha resaltado mi compañera diputada de Podemos, Fabiola Meco.

Su comparecencia fue solicitada en octubre de 2016 por el grupo PSPV-PSOE y no entendemos cómo viene hoy aquí y nos habla solo de cifras y no nos habla nada de las resoluciones que son competencia de este Consell.
No las voy a detallar, pero son las mismas que ha detallado mi compañera Fabiola Meco.

Y realmente nos hubiera gustado que nos hubiera dicho cómo está la situación del plan de actuación, competencia del Consell, según la moción.
Y un punto bastante importante: ¿cómo es que no se ha puesto ninguna campaña de concienciación sobre las graves consecuencias de la economía sumergida en estos momentos?
O si se ha puesto, no sabemos la repercusión que ha tenido.

Entendemos que tiene un plazo de seis meses para dar cuenta de la resolución, pero pensábamos que hoy nos hubiera traído más información y no los datos que todo el mundo conocemos y que realmente están en prensa.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Té ara la paraula la representant Compromís, senyora Campello, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, presidenta.

Bon dia, directora general, senyora Moreno.

Bé.
Com ja han dit companys meus, este tema no ens deixa indiferents, i sobretot si eres del sud del nostre territori.

L'economia submergida és un gran problema, com vosté ens ha contat, un problema que cada vegada abarca més sectors.
Jo crec que pel que hem pogut estar mirant i estudiant, sobretot el sector industrial i el sector turístic.
En el sector industrial podem parlar de molta economia submergida tant en el joguet com en el calcer.
I en el sector turístic, vosté ens parlava de les cambreres de pis i de les kellys, on l'economia submergida ha trobat un aliat contra les classes populars en precarietat i amb contractes fora dels convenis col·lectius.

Conec molt de prop la vida de les aparadores, jo sóc de les que s'ha criat en la màquina darrere de sa mare fent els deures, i quan ha acabat, s'ha posat a tallar filets.
I és un cosa, crega'm, molt comú en el nostre poble.
En Elx la majoria de les persones hem fet estes coses.

Si el País valencià ocupa el quart lloc en l'estat quant a l'economia submergida i la província d'Alacant ocupa la primera dins del País Valencià, a mi m'agradaria saber quins llocs ocupa el Baix Vinalopó, el Vinalopó Mitjà o la Vega Baja.
M'imagine que no tindrem dades, però seria interessant que poguérem anar estudiant estes coses.

Mire, no fa molt, curiosament, ma mare me fea referència al que hui vosté ens ha contat i ha fet referència també, me passava per Whatsapp la notícia de El País on dia: Â«La valenciana es la cuarta autonomía en economía sumergida, según Gestha.
Â»

Bé, és increïble, però curiós com en esta notícia que donava El País, la foto és, com no, d'un treballador del calcer.
I jo crec que és prou, prou significatiu.
Des de les elits, tant polítiques com les elits empresarials, jo crec que se'ns ha fet creure a les classes populars que eso mejor que nada.
I al final l'economia B se'ns ha mostrat com l'única alternativa a l'exclusió social directa, al no tindre cap altra forma de vida.

El sector industrial i el sector citrícola, jo crec que ens podria mostrar històries completament punyents i impensables a un país d'Europa.
Jo també, mirant estos dies, me'n recordava de l'any passat, on tenien també un altre titular que dia: Â«El taller donde resultó herido un menor por quemaduras era ilegalÂ».
Això també és Elx i torna a ser el sector del calcer.

Jo crec que ha de ser prioritari per al botànic lluitar contra este marc tan perjudicial i que d'alguna manera s'ha normalitzat.
I jo crec que és bàsicament per dos motius: un, perquè nosaltres no ens financem en B, i com vosté ha dit, necessitem que les nostres arques se financen en A.
Potser altres partits saben molt de finançar-se en B, però no és el nostre cas.

I dos, perquè al final no sols es tracta de pan, techo y trabajo, sinó que es tracta de nutrició, de vivenda i de dignitat laboral.
Quan parlem de finançament, a mi m'agradaria recordar que estem parlant d'estes coses.
Estem parlant d'inspectors, estem parlant de recursos per a la policia autonòmica, per perseguir estes pràctiques.

I estem parlant de posar en marxa portals, com el que fa poc posava en marxa Comissions Obreres en Elx, on en sis mesos se denunciaven sis tallers, i li puc assegurar que és molt poc, perquè fent una passejada simplement pel meu carrer, probablement en trobaria uns quants més.

A mi sols m'agradaria ja per acabar, que se m'acaba el temps, fent una reflexió, i és que hem d'apostar per l'empresariat, hem d'apostar per la indústria, i tant, tant que hem de fer-ho.
Però jo crec que hem de tindre molta cura.
Jo diria cuidado, cuidado perquè n'hi ha empreses que estan revestides de molta purpurina, revestides de molt de glamur, de muchos logos de moda, que darrere de la seua activitat econòmica i darrere de les seues subcontractes s'amaga la precarietat laboral i la indignitat de moltes dones que estan treballant en el sud del nostre país.

Gràcies per la feina que està portant endavant i per l'esforç que, davant totes estes mancances, continua fent el govern del botànic, i les dificultats que sobretot pareix que ens està posant l'estat, el govern de l'estat d'Espanya.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Campello.

Té la paraula ara el representant del Partit Popular, senyor Caballero, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Caballero Montañés:

Muchas gracias, presidenta.

Muchas gracias a la directora general.
Agradecerle su comparecencia por venir aquí a explicar el plan de trabajo en materia de lucha contra la economía sumergida.

Y la verdad, señora Moreno, desde el Grupo Popular estábamos expectantes de conocer cuál era ese plan, después de la moción que, como usted ha dicho, hubo unanimidad por parte de todos los grupos políticos en apoyar, y que lamentablemente, después de escuchar su intervención, desde luego nuestro grupo nos hemos quedado algo despagados, porque creíamos que iba a contar qué es lo que habían hecho respecto a esta moción, respecto a ese plan de trabajo, pero ha venido a contar aquí otras cosas que ahora luego posteriormente detallaré.

Coincidimos desde luego en los objetivos.
La lucha contra la economía sumergida debe ser un objetivo compartido entre todas las administraciones.
La cooperación y la coordinación dan resultados cuando se trabaja conjuntamente, con respeto y con lealtad.
Sumar voluntades permite multiplicar los resultados.

Desde el Grupo Popular creemos en esto, señora Moreno, pero no como lo hizo el señor Nomdedéu, mintiendo y acusando al gobierno del Partido Popular.
Bueno, no es así.
Dice: Â«El gobierno impide a la policía autonómica colaborar contra la economía sumergidaÂ».
De hecho, aquí los intervinientes, muchos de ellos también han hecho referencia a ello.
Y ha dicho usted misma que estaban en plenas negociaciones y que el gobierno en ningún caso se ha negado a que esto fuese así.

Por lo tanto, yo creo que lo primero que deberíamos hacer es quitar esos clichés, quitar ese tratar de sacar rédito político con una cuestión tan frágil, tan importante como es y la que suscita tanto consenso por parte de los grupos políticos, como es acabar con esta lacra de la economía sumergida.

Hay muchas acciones que se pueden llevar a cabo.
Usted ha comentado la de la policía autonómica, que colabore en la lucha contra el fraude.
Desde luego, nuestro grupo está a favor, pero tampoco es la panacea, y tampoco es nada nuevo, ya que el gobierno de España también viene colaborando con otras comunidades autónomas que aportan también efectivos para la lucha contra el fraude.

Pero la lucha contra la economía sumergida no se culmina con detectar dónde se produce o dónde hay empleo irregular, sino que además consiste en sancionar a través de las actas de inspección, y de recuperar lo defraudado, a través de la liquidación de las cuotas de la seguridad social, que han sido defraudadas.

Competencias que, como bien ha dicho, residen en la inspección de trabajo y la seguridad social, y que ustedes lo que pueden hacer es colaborar, aportar recursos, aumentar esas visitas conjuntas, para detectar ese fraude.
En fin, colaborar desde la lealtad con el gobierno de España, y no con esas consignas de confrontación que he escuchado en esta comisión.

Señora Moreno, usted también ha dicho que no venía aquí a colgarse medallas respecto a los resultados de este último año con respecto a la economía sumergida y lo que se había trabajado, las visitas que se habían realizado, los contratos aflorados.
Pero se le ha olvidado a usted mencionar que todos estos resultados que usted ha dicho corresponden al plan de lucha contra el fraude del gobierno de España.

Eso me gustaría escuchárselo, porque desde luego no se lo he escuchado.
Ha dicho que no se iba a poner las medallas, pero no ha hablado del plan de lucha contra el fraude del Gobierno de España, que ha dado esos resultados, que ha hecho aflorar esos 11.
000 empleos irregulares durante el 2016 en la Comunidad Valenciana.
Que 5.
103 empleos han aflorado en la provincia de Valencia, que se han transformado los 6.
094 contratos temporales en indefinidos.

Esos datos que usted ha dado también los tenía yo, y creo que el resto de grupos políticos.
Las visitas que han realizado de inspección.
Pero usted ha dicho que no se venía a colgar medallas, y se ha atribuido, sin tener la competencia, todos estos resultados.

Por lo tanto, esperábamos más de usted y de que usted viniese a hablar no de lo que hace el gobierno de España para luchar contra la economía sumergida, sino qué iban a hacer ustedes, qué iban a aportar ustedes para hacer más efectivo la lucha contra el fraude.

Y aquí, en una moción que sustenta varios puntos de acción, no ha mencionado nada.
Y estamos todos los grupos políticos de acuerdo.
Es que queremos que se pongan a trabajar.
Pero de nuevo el Consell va a ralentí.
Tienen que ser estas Cortes las que impulsen, las que lleven la iniciativa y las que le diga a este Consell qué es lo que tiene que hacer.

Así que eso es todo en mi primera intervención.
Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara la paraula la compareixent.
Li pareix que fixem un… (Veus) Val.
Doncs, posem un màxim també de trenta minuts.

La senyora directora general de Treball i Benestar Laboral:

Intentaré ser rápida, pero sí que hay cosas que, aunque ha habido mucha coincidencia, como era lógico, sí que hay alguna cosa que quiero contestar.

Empezaremos de atrás para adelante, me van a permitir.
Porque, hombre, de lo que he leído, señor Caballero, vamos a ver.
Si yo de mi exposición usted ha concluido que he venido a traer consignas de confrontación, lo he debido hacer muy mal.
Porque he venido con toda mi intención, todo lo contrario.
Todo lo contrario.

Pero el que yo no venga a traer consignas de confrontación no quita el que sí que creo que estas Cortes deben ser conocedoras de una situación anómala en esta comunidad autónoma respecto del resto.
Somos prácticamente la única comunidad autónoma que no tiene un convenio de inspección, con la inspección de trabajo, y creo que es bueno que lo supieran.
Y por tanto, esa era mi intención.

Y le digo más, era mi intención porque creo, como usted dice, que desde la cooperación y la colaboración es como tenemos que funcionar.
No porque no haya motivos para que de verdad hubiese estado aquí diciendo lo contrario.
Porque por mucho que usted ha dicho que el gobierno de España lo que estamos pidiendo nosotros ya lo hace en otros sitios no es cierto.
No lo hace en ningún sitio.

Las policías autonómicas que existen en el gobierno, en el País Vasco y en Cataluña lo que hacen referente al trabajo lo hacen referente a sus competencias.
Porque la inspección de trabajo en Cataluña y en el País Vasco están transferidas.
Y en el resto de las comunidades, excepto Cataluña y el País Vasco no hay una policía autonómica a disposición de trabajo.

Ese es el problema, que esta comunidad, la Generalitat valenciana, le ha dicho a la inspección que quiere aportar, y que quiere hacer algo que es novedoso para la inspección, y la inspección ha dicho que no.
Sí ha dicho que no, señor Caballero.

Sí nos ha dicho que no.
Nosotros hemos estado trabajando con normalidad, intercambiando borradores sin que nadie nos dijera nada, hasta un momento determinado donde se nos dijo: Â«No.
No queremos la policía, porque nosotros somos la inspección y no queremos que la policía lo hagaÂ».
Y nos lo han dicho.
Lo que pasa es que hemos continuado negociando, y queremos negociar y, como la ley lo contempla, creemos que va a salir.

Por eso pedimos en su día la interlocución con el señor Moragues.
El señor Nomdedéu no miente, perdone.
Quien se lo haya dicho le ha engañado a usted.
El señor Nomdedéu….
El ministerio nos dijo no.
Y si quiere, ahora le hago una referencia de todos los escritos que hemos mantenido con el ministerio, con el anterior director general de trabajo y con el actual por teléfono.

Tenemos la documentación, tenemos los correos.
Si quiere, se los saco todos.
Creo que… Como me está la presidenta limitando… Pero, vamos, si quiere, luego se los enseño.
Por correos electrónicos, con interlocutores, con nombres y apellidos.
Ese es el problema.
Legalmente no hay ningún motivo.
Realmente el motivo no debe dejar de ser un motivo corporativo, porque no es otro.
Pero no hay más.

Pero además, usted dice: Â«Además, han venido aquí a ponerse medallas en algo que es del gobierno de EspañaÂ».
Mire, yo, lo primero que he dicho es que no son competencias nuestras, pero queremos trabajar.
Lo segundo que he dicho es que trabajamos en colaboración con la Inspección de Trabajo, como debe ser.
Porque en materia de economía sumergida hay que sumar, no confrontar.

Pero desde luego, que usted me hable a mí del convenio del gobierno de España de economía irregular, mire: el único convenio que ha firmado esta Comunidad Valenciana de economía irregular, y aprovecho para contestar también a la diputada Serna…

En esta comunidad se han firmado dos convenios, dos convenios con la inspección de trabajo: uno en el año 2000, que yo les decía antes, que se basa en la legislación antigua y que es el que tenemos que renovar, un convenio que era el conjunto de la actuación de inspección de trabajo en la Generalitat valenciana.

Y un convenio de colaboración de la Generalitat valenciana en materia de lucha contra la economía irregular y el empleo sumergido.
¿Es este, señor Caballero, el que le han contado a usted?
Este se firmó en el año 2013.
Lo firmó el señor Fabra con la señora Fátima Báñez.
Era un convenio que tenía vigencia anual, desde su firma hasta el 31 de diciembre del 2014, que solo por acuerdo por acuerdo expreso podrá prorrogarse.

Un convenio que sirvió, ¿sabe para qué?
Para que las oficinas, cinco oficinas del Servef, hiciesen una cuestión experimental, les llamasen a un número determinado de parados, eso sí, que tuviesen mail, porque si no tenían mail, no, porque se lo hacían por mail, para que vinieran.
Y, si en dos veces no habían venido, se les daba de baja del paro.
Eso fue para lo que sirvió este convenio.

Yo no he venido a confrontar y no he venido a decir lo que es competencia de unos, lo que es competencia de otros.
Pero sí que le digo que, si queremos sumar, no estamos para despreciar quinientas manos más, en este caso, de la policía, que podrían ayudar a encontrar esos talleres ilegales, a encontrar todo lo que hay.
Porque hay mucho por hacer.
Y lo he dicho yo, claro.

¿Cómo voy a poner una medalla en algo, si estamos diciendo que crecen las cifras?
Claro que no.
Hay mucho por hacer como para permitirnos despreciar una ayuda que no entendemos.
Yo insisto: creo que ha sido un problema más corporativo que político.
Creo que el cambio de dirección general va a facilitar el que se haga.
Y no está en mi ánimo confrontar, pero sí que pienso que necesitamos ayudas.

Y por eso, me hubiera gustado también que el señor Moragues, delegado del gobierno de esta comunidad, en una comunidad donde todos estamos de acuerdo en que hay que luchar, nos hubiese ayudado a que no tengamos que irnos directos a Madrid, sin que el delegado del gobierno también se implicara.

No pasa nada, lo estamos haciendo.
Y confío -repito- que lo saquemos.
Pero, por eso digo que… Si yo no me pongo medallas, que no me las he puesto, y lo he dicho, tampoco admito que nadie se las ponga porque las cifras son para todos y algunos encima no están dejando que sumemos más recursos.

La moción, que ustedes dicen que no he venido a decir.
.
.
Hombre, yo creo que lo dije en mi intervención: claro que es necesario un plan integral, claro que es necesario dedicarse a ver lo que tenemos, dónde tenemos que apoyar a las empresas para que (inintel·ligible) …, qué planes específicos hay que hacer para autónomos, qué formación específica hay que darles a los trabajadores para que suban.
Claro que hay que hacerlo.
Coincido totalmente en esto.

Pero yo les dije que las políticas son integrales, y hay palo y hay zanahoria.
Pero eso dije: me voy a centrar -¿en qué?
- en el palo, que es la actuación concreta de mi dirección general, que no de la conselleria que tiene un ámbito mayor y que tiene ese ámbito multidisciplinar.

Y porque también creo -y alguien lo ha dicho antes, creo que ha sido la señora Campello- que es necesario también que se vea esa actuación sancionadora.
Porque muchas veces, como a nadie le gusta multar, los gobiernos a veces tampoco hablamos de inspección y no hablamos de sanciones.
Preferimos hablar de ayudas, de formación, que siempre es más agradable.

Y eso es verdad, y está bien, y hay que hacerlo.
Pero no nos engañemos, hay determinados sectores que tenemos que ir -lo del palo y la zanahoria- con el palo.
Porque es como en el tráfico: la gente conduce bien, pero, como en determinados sitios no pongas semáforos, seguramente habrá accidentes.
Por tanto, es necesario que haya política de sanciones, política de recursos.
Y eso es lo que yo he querido centrarles…, centrar la exposición.

¿La concienciación social?
Claro que sí, claro que sí.
No es casualidad que crezca, y yo coincido.
Y ustedes han hecho referencia porque conocen el sector -yo también-, conocen la zona.
Yo no soy de ahí, pero también la conozco y también he visto a las mujeres aparadoras.
Y claro que durante muchos años ha sido eso, el más vale eso que nada, el más vale eso que nada.
Por eso, insisto en que tenemos que hacer mucha concienciación social de la competencia que se produce, competencia entre empresas y competencia entre trabajadores, entre los de hoy y los de mañana.
Y eso tenemos que repetirlo.

La moción hablaba de una campaña.
Y la campaña, hasta donde yo sé, se hará -quiero decir, no se ha hecho ahora; estamos dentro del tiempo-, porque somos conscientes de que es necesario hacerla, porque tenemos que repetirnos unos a otros que esto no es posible.

Y es necesario hacer una campaña, claro que sí, de concienciación social para que nos veamos… Porque acabamos debatiendo, entre dos trabajadores, quién tiene más derecho a una beca de comedor, si aquel que tiene un contrato de cuatro horas, de cuatrocientos euros, o aquel, que no tiene contrato, que teóricamente no cobra cuatrocientos euros y está cobrando seiscientos en negro.
En cualquier caso, no parece nada decente.

La diputada Campello nos ha leído algunos recortes de prensa.
Hoy mismo sale un tema horrible, donde ha actuado directamente la policía, porque era un tema realmente penal de un señor en Vinaroz que le ofreció un contrato de trabajo con habitación y con comida, y le daba un bocadillo de mortadela y le hacía dormir en el lavadero de coches.
Esa es…, obviamente, no es la realidad del cien por cien de nuestra economía, claro que no lo es; pero eso hoy existe en esta comunidad, en esta tierra, en el siglo XXI.
Y frente a eso tenemos que hacer todo lo necesario para acabar con ello.

Las medidas positivas son necesarias, las tenemos que hacer.
Pero no podemos cerrar los ojos y no podemos también ir a la consiguiente sanción, en colaboración y cooperación, como no puede ser de otra manera, con la inspección de trabajo, sin ninguna duda.

Quiero dejarle claro que el secretario autonómico no mintió.
Sí que tenemos negativa a que no participe; la hemos tenido, esperamos dejar de tenerla, insisto, que esperamos, con la ayuda…

Voy a hacer un repaso, por si me he dejado alguna de las…

Bueno, quería solo comentar…, porque se ha hablado de las nuevas formas.
Las nuevas formas se están produciendo por… ¿Tengo tiempo?

La senyora presidenta:

Sí, sí, sí.

La senyora directora general de Treball i Benestar Laboral:

Las nuevas formas se están produciendo porque la crisis nos ha llevado a que las empresas vayan reduciendo costes y piensen en descentralizar actividades.
Y la descentralización de actividades está bien, es lícita, la libertad de empresa, cada empresa puede organizarse como quiera, pero hay que entender que descentralizar una actividad no quiere decir abaratar el trabajo.

Y hoy en día se está descentralizando…, bajo el espectro de la descentralización de actividades, lo que se está haciendo es abaratando el trabajo.
Y eso es lo que lleva a esta serie de problemas que estamos teniendo en el sector de la hostelería o en el sector del transporte con los falsos autónomos.
Estas son las nuevas formas de economía sumergida que están surgiendo ahora y que esperamos que, por medio de la inspección y también por medio de las ayudas y la concienciación social, podamos acabar con ella.

Yo repito que creo que estamos… En el tema de la moción no he entrado, insisto, porque creía y entendí que lo que tenía que exponer era lo que era el ámbito de la dirección general mía.
Ha venido el secretario autonómico, ha venido el conseller, que creo que son los que pueden hablar con más capacidad de lo que hacen en el resto de direcciones generales.

Pero sí decirles que, desde luego, es compromiso del gobierno, compromiso de los firmantes del Acuerdo del Botánico, es nuestro compromiso iniciar… Si queremos salvar personas, si queremos rescatar personas, la mejor forma de rescatar personas es asegurándoles un trabajo digno y con una remuneración digna.
Y, por tanto, no vamos a cejar en pelear, en defender que todas las empresas sean legales y que, además de ser legales, cumplan con las condiciones que les corresponden.

Creo que, a pesar de que he ido un poco desordenada en sus palabras, pero creo que les he contestado a casi todo lo que me han preguntado.
¿Si quieren ustedes algo más?

La senyora presidenta:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies.

¿Vol algun grup, ara, fer alguna intervenció per rèplica?
Partit Socialista, Partit Popular.
.
.
D'acord, doncs.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Ciudadanos tambéÂ») Ah!
, Ciutadans també, perdó.

Tenen la paraula.
.
.
Val.
Quatre minuts?
Té la paraula el Grup Socialista, per un màxim de quatre minuts.

Endavant.

La senyora Serna Serrano:

Buenas, señora Moreno.

Nosotros…, que le volvemos a reiterar el agradecimiento de su trabajo, que haya estado aquí hoy y que haya explicado claramente la necesidad que este problema conlleva, de la unanimidad, que eso ya se ha manifestado en estas Cortes.
Pero también, como ha explicado perfectamente, la necesidad de la colaboración y la corresponsabilidad y la lealtad.

Y yo aprovecho para recordarle al diputado Caballero que la corresponsabilidad y la lealtad, como casi todo en la vida, es bidireccional.
No solamente es un camino de ida, sino que muchas veces necesita un camino de vuelta.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Gràcies també per la brevetat.

Té ara la paraula el company de Ciutadans, per un màxim de quatre minuts.

Endavant.

El senyor Woodward Poch:

Sí, en la segunda intervención, cuando hablábamos de…, ha hablado usted de la campaña, yo le podía decir: salvados por la campana, porque parece que… Usted ha dicho: hay tiempo, hay tiempo de la resolución.
Creo que usted que sí que será responsable de alguno de los puntos a llevar a cabo, y nos hemos quedado exactamente igual.
Sí, que se tiene que hacer, pero no hacemos.

Usted ha dicho que los dos mensajes claros eran: la economía irregular es una lacra; y, independientemente de las competencias que tengan, el Consell debe implicarse.
Estamos cuatro meses y medio, prácticamente.
Nos queda un mes y medio para saber algo de esta moción.
Y, si es que vamos a hacer…, es, al final, como lo que está ocurriendo con este gobierno.
Al final, salvados por la campana; en el último minuto presentarán una campaña… Y no lo llegamos a entender.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara el senyor Caballero, pel Partit Popular, per un màxim de quatre minuts.

El senyor Caballero Montañés:

Muy bien.
Muchísimas gracias, presidenta.

Gracias, señora Moreno.

Por la polémica de si mentía o no mentía el señor Nomdedéu y sobre el trabajo que estaba haciendo también en la delegación del gobierno de la Comunidad Valenciana en esta materia y las reuniones que ustedes están teniendo constantemente con la dirección general de trabajo del Gobierno de España, bueno, usted misma ha contestado que están teniendo la relación con el propio ministerio y que, vamos, a nuestro entender, pues, parece ser que han ido directamente ustedes a negociar con el Gobierno de España, que nos parece lo correcto, que nos parece lo correcto, pero, claro, no pueden venir aquí ustedes a decir que se les ha negado algo que no es así.

Y mentía el señor Nomdedéu porque estamos hablando de una negociación, una negociación entre el Gobierno de España y ustedes, en la que habrá que ver en qué términos y cómo ustedes le solicitan esa participación y cómo, asumiendo dentro del marco competencial que tienen ustedes, las comunidades autónomas, y el Gobierno de España, cómo se puede articular esa participación de colaboración, nunca de asunción de competencias.

Por lo tanto, aquí hay que hablar, también, de forma clara y ver cuáles son y en qué términos, ¿no?
, se ofrece esa ayuda.
Esa ayuda que corresponde el punto 1 de la moción, que es la que corresponde a pedir, a pedir.
Aquí estamos todos de acuerdo en pedir.
Pedimos a todos, al Gobierno de España y pedimos al Consell.
Pero es que ustedes se han quedado en el punto número 1, en el que dice solicitar el aumento, pedir al Gobierno de España la participación de la… ¿Y qué pasa con el punto 2, que habla de intensificar las herramientas existentes de la denuncia y habilitar otros mecanismos de denuncia anónima para garantizar la protección del denunciante?
¿Qué hay del punto 3, del plan integral de actuación sectorial para la participación?
¿Qué hay del punto número 4?
¿Qué hay del punto número 5?
¿Qué hay del punto número 6?

No estamos viendo nada.
Y no hemos obtenido respuestas de nada.
Como decía mi compañero, queda un mes para que finalice ese plazo en el que ustedes deben de dar cuenta, y la respuesta es: bueno, creo que sí que se hará.
Creo que sí que se hará, no.
Usted venía aquí a comparecer para dar explicaciones sobre cuál era su plan, y su plan únicamente se ha quedado en dar unas cifras que aporta el Gobierno de España sobre la actuación de la inspección de trabajo en la Comunidad Valenciana y en hablarnos de cómo están solicitando la participación de la policía autonómica.
Pero, en lo que se refiere a sus competencias, no ha dicho exactamente nada.
Se quedan ustedes en pedir únicamente al Gobierno de España.

Otra cuestión que nos suscita sobre el secretario autonómico, y es la cuestión también de legitimidad.
Dentro de mi grupo lo hemos denunciado en varias ocasiones, y me gustaría saber cuál es su opinión, ¿no?
Resulta paradójico que quien vaya al ministerio o quien esté hablando de la economía sumergida y de luchar contra el fraude fiscal sea, pues, una persona que en su actividad privada, pues, fue denunciado por la inspección de trabajo, que le multaron con 10.
000 euros, justamente porque tenía a más de una veintena de trabajadores temporales -por esto de la precariedad- a su cargo y que no había dado de alta a sus trabajadores en la seguridad social.
Claro, nos resulta cuanto poco paradójico, y nos gustaría saber cuál es su opinión.
Porque cabe recordar que eso está ahí, las denuncias existieron, que el señor Nomdedéu iba a las empresas a cobrar esa cuota para la seguridad social que, luego, después, no llegaba a la administración.
Nos gustaría saber también cuál era su opinión.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Caballero.

Té ara, la senyora Moreno.
.
.

La senyora directora general de Treball i Benestar Laboral:

Pues, muy breve.

Empezando otra vez de atrás para adelante, mire, sobre este tema…, creo que a usted sí que le gusta porque, por lo que me han dicho, lo repite mucho ese tema.

Yo, para mí, lo paradójico podría ser, pero no lo es… Casi me parece hasta consecuente que el Partido Popular no apueste por la lucha contra la economía sumergida.
Como decía alguien, economía sumergida es corrupción, y parece que algunos están tan acostumbrados que por eso no hacen todas las apuestas que deben.

Mire… Por cierto, hablando de la denuncia anónima.
Existe un buzón, que además funciona y que funciona mucho, al cual yo no había querido decirlo directamente para que no dijeran que me apropiaba, porque es de la inspección de trabajo de la seguridad social, creado por el ministerio de trabajo, y digo: no vaya a ser que diga yo…, hable lo del buzón -que, por cierto, está funcionando muy bien- y me diga alguien que me apropio de lo que no corresponde.

Yo -insisto-, yo he venido a explicar lo hecho desde el inicio de la legislatura, que es nuestra obligación.
Porque, desde el inicio de la legislatura, antes de la moción, este gobierno se puso como objetivo la lucha contra la economía sumergida y contra la economía irregular, la lucha contra el fraude, en este caso, además, concreto, laboral.
Y lo estamos haciendo, lo estábamos haciendo desde el principio, seguimos haciéndolo ahora.

He dicho en mi intervención que hay un conjunto de medidas integrales que son de muchos ámbitos y que afectan a muchos lugares, y que en mi intervención yo me iba a concretar a lo que es competencia de mi dirección general.
Porque ustedes han llamado a una directora general de trabajo, no al secretario autonómico ni al conseller para que hablen del todo.

Yo no he dicho: ya se hará.
Se va a hacer lo que se tiene que hacer, porque es un mandato de estas Cortes.
He dicho de mi competencia y he hablado de mi competencia, repito, porque han llamado a la directora general de Trabajo y Bienestar Laboral, y no al conseller que tenga otras competencias o al presidente de la Generalitat valenciana.

Por tanto, no se trata de que, salvados por la campana, se hagan o no las cosas.
Las cosas se han hecho desde el principio.
Las cosas se están trabajando.
Y, desde luego, no se trata de que hemos hecho solo el punto del de pedir del ministerio de España, no, no; si es al revés, es al revés.
Si nosotros estamos ofreciendo.
Si no es nuestra competencia.
Si podríamos no decir nada y limitarnos a decir: Â«señor Gobierno de España, ponga más medios, ponga más medios, ponga más medios.
Â» Eso es lo que podíamos hacer, y eso sería si estuviésemos confrontando.
Lo estamos haciendo al revés: Â«oiga, que esto nos afecta, que, aunque no sea nuestra competencia, queremos poner nosotros los medios.
Â»

Y, por mucho que se empeñe, si nos han dicho que no, el señor Nomdedéu no ha mentido.
Hemos tenido bloqueado y tenemos bloqueado el convenio.

Y yo he querido venir con buen tono porque quiero sacar el convenio, pero no porque desde enfrente esté teniendo buena recepción, buena ayuda y, desde luego, insisto, ninguna ayuda de quien podía estar de intermediario y haber intermediado para que no seamos la única comunidad que no tiene un convenio ya, porque las únicas que no han firmado son por puras cuestiones formales y esta comunidad está sin un convenio en vigor única y exclusivamente porque la inspección de trabajo ha bloqueado el convenio porque no quería introducir la policía autonómica.

Usted dice que no, porque no lo sabe -quiero creer-, porque no le han debido informar bien.
Porque, si no, sería usted el que miente.
Yo no le voy acusar a usted de mentir.
No acuse usted tampoco al secretario autonómico, porque desde luego el secretario autonómico sí dice la verdad y a él sí que le han informado bien.
Así que lo siento mucho, pero está muy equivocado.

Termino ya.
Señora Serna, muchas gracias por sus palabras y gracias también por haberme convocado a venir aquí y poder tener el lujo de volver a esta casa, que no es que fuese mi casa, es la casa de todos, pero que siempre es un lujo venir.

Y espero, a pesar de que alguno no esté satisfecho del todo, pero espero haber podido satisfacer a la mayoría de todos ustedes.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Moreno, per la seua compareixença.
Benvinguda a esta casa de nou.

I bé, si vos sembla, fem un descans de cinc minuts per a canviar de compareixent.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del delegat del Consell per al Model Social Valencià, senyor Francesc Xavier Uceda i Maza, per a informar sobre el pla d'actuació i treball al capdavant de la delegació, sol·licitada a petició pròpia (RE número 32.
482)

La senyora presidenta:

Si els sembla bé, continuem.

Reprenem la comissió i passem ara al punt número 3, que és la compareixença del delegat del Consell per al Model Social Valencià per a informar sobre el pla d'actuació i treball al capdavant de la delegació, sol·licitada a petició pròpia.

Tenim, per tant, ací al compareixent, Xavier Uceda, que li he dit si se pot limitar a un màxim de trenta minuts i m'ha dit que va a intentar-ho.

Per tant, amb eixa amabilitat (rient) anem a donar-li la paraula.
I endavant, quan vosté vullga.

El senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià:

Bon dia.

Ho farem en trenta i minuts, i en menys intentarem fer-ho, perfectament.

Senyora presidenta de la comissió de política social.

Diputades i diputats de les formacions polítiques.

Vinc a esta comissió a comparéixer a petició pròpia per a dialogar sobre el pla de treball de la Delegació del Consell per al Model Social Valencià, creada el 6 d'agost de 2016.

Al Decret 5/2017, del 20 de gener, del Consell, pel qual s'aprova el Reglament Orgànic i Funcional de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, es diu textualment: Â«Sota l'autoritat de la persona titular de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, la Delegació del Consell per al Model Social Valencià és l'òrgan superior que assumix les funcions que li atribuïx l'article 68 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre de La Generalitat, en matèria de disseny de les polítiques d'igualtat, de drets socials universals i de societat inclusiva.

Â»Per al desenvolupament de les seues funcions, la Delegació del Consell per al Model Social Valencià podrà sol·licitar el suport i col·laboració de qualsevol òrgan o unitat administrativa del departament, especialment de la subdirecció general de planificació, ordenació, avaluació i qualitat.
Â»

Dic això perquè és important, perquè este òrgan no ha suposat la creació de noves unitats.
Per tant, ens dona suport en l'estructura existent i en les unitats existents en la conselleria per tal de desenvolupar la seua funció, que no és altra que el disseny i l'estructuració de les polítiques inclusives.
El pla de treball que estem desenvolupant des d'agost, per encàrrec de la vicepresidenta, s'estructura en tres eixos que ara mateixa els comentaré: apostar per l'estructuració normativa, apostar per la presa de decisions basada en evidències i apostar per la planificació en el sistema públic de serveis socials.

Com a filosofia fonamental el pla de treball l'hem estructurat sempre seguint l'acord del Botànic i el punt de rescat de les persones, no?
Tota persona ha de tindre cobertes les necessitats vitals bàsiques, tots els valencians i valencianes tenen dret a viure en condicions que garantisquen la seua dignitat com a éssers humans.
En este sentit, la primera tasca que hem desenvolupat des de la delegació del Consell ha sigut el disseny de la Llei renda valenciana d'inclusió, actualment aprovada pel Ple del Consell i enviada al Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana i al Consell Jurídic Consultiu per l'emissió dels respectius informes perceptius.

En este sentit hem apostat pel disseny d'una llei moderna, avançada, basada en el dret subjectiu que desterra pràctiques caritatives i assistencials, mitjançant el reconeixement del doble dret: la garantia d'ingressos mínims i la inclusió social.
És una llei dirigida tant a les persones en situació d'exclusió per carència d'ingressos econòmics, com a aquelles que perceben una prestació o ingressos del treball insuficients.
Per tant, és una llei que es troba oberta a les noves realitats sorgides, com ara les de treballadors i treballadors pobres, des de les persones que perceben prestacions i es troben en la pobresa.

S'ha fet en base al principi d'igualtat i no discriminació.
Per tant, es concep des de la necessitat de les persones i per això establix requisits accessibles.
Així mateix, incidix en les situacions socials greus i especials com a prioritàries, como són les dones víctimes de violència masclista, joves emancipats de càrregues familiars o provinents de subsistemes de protecció o reeducació.
És a dir, els tutelats per part de l'administració pública.

Es concep com una prestació bàsica del sistema públic de serveis socials -i això és molt important-, entés el sistema públic com a garant d'accessibilitat a tota la ciutadania, i es doten als mateixos amb professionals i programes perquè acompanyen el procés d'inclusió a les persones que ho necessiten.
La valoració, prescripció i intervenció es realitza als municipis, en la proximitat, en l'entorn de les persones.
S'opta per una implantació progressiva que permeta al sistema públic de serveis socials dotar-se d'instruments tècnics, informàtics i professionals que garantisquen la seua prestació.
S'iniciarà -si ho aproven les Corts Valencianes- en el 2018, amb la modalitat de la renda d'inclusió, s'implantarà posteriorment la de prestacions i posteriorment la de complement d'ingressos del treball.

És una proposta que valoritza la persona i els professionals.
A la persona oferint-li la possibilitat de suport i desenvolupament personal i laboral.
I als professionals recuperant la funció que els és més intrínseca, la de l'acompanyament i la intervenció social.
Intenta abandonar, disminuir, que siga més feixuga la càrrega assistencial i burocràtica.
La llei tracta de protegir els drets de totes les persones, respectant les seues diferències, per tant, sota el principi de defensar la igualtat en la diversitat.
Per tant, té complexitats perquè ha d'adaptar-se a la multiplicitat de situacions.
I, a més a més, ha d'acompanyar a les persones en les diferents trajectòries vitals que tenen.

S'aposta també per un enfocament comunitari i per valoritzar les persones i respectar els seus processos, mitjançant programes personalitzats d'inclusió social i d'inserció laboral.
El diagnòstic, la prescripció tècnica i el diàleg per als processos adquirixen valor, ja que es configuren com a elements essencials vinculats a la renda d'inclusió.
Es configura com a indefinida mentre es mantinga la situació de necessitat que motivà la seua concessió, allò que permetrà desenvolupar processos d'inclusió social a curt, mitjà i llarg termini en funció de les necessitats de les persones.
I això és fonamental.

És una proposta que integra i compacta accions en diferents àmbits sectorials amb ocupació, salut, educació, formació, vivenda, nivells administratius, Generalitat, ajuntaments i perfils professionals.
Per a garantir la inclusió s'estableix una acció conjunta de suport i reforç del conjunt de La Generalitat.
Des d'un complement per habitatge, beques d'educació infantil i menjador, passant per l'accés a programes de salut.
Així mateix es garantix i s'aprofundix (veus) -molt important- en els programes d'acció i orientació, formació i ocupació.

És una proposta que incorpora un model i mètode per a la seua governança, participació i avaluació, garantint amb això la transparència, el coneixement puntual de la realitat, la millora continua, l'eficàcia i l'eficiència en els processos de gestió, la garantia de coordinació intersectorial, interadministrativa i territorial, i de participació dels actors claus del sistema, incloent els propis usuaris i usuàries i a la societat civil interessada, atenent que la inclusió és un treball de tots.

S'estructura la coordinació política i tècnica, així com la participació.
La coordinació política residirà en la comissió delegada del Consell d'inclusions socials i la tècnica en la interdepartamental.
Així mateix la ciutadana es farà mitjançant els consells d'inclusió i drets socials.

S'establix -i esta és una innovació molt important en les lleis de renda del conjunt de l'estat- com a obligatori l'avaluació dels efectes de la llei.
Els efectes sobre la desigualtat, sobre la pobresa, sobre la capacitat d'inclusió i la publicació dels informes respectius per a poder fer totes aquelles modificacions que calguen.

És una llei concebuda des dels drets humans, aposta pel desenvolupament humà, però també participa en el canvi de model econòmic i la millora de l'economia de la Comunitat Valenciana.
És a dir, utilitza el pressupost públic com una inversió humana i econòmica, i no com a despesa.

La tesi principal contempla que les quanties invertides en renda retornaran al mercat local, en termes de consum.
Les rendes no són.
.
.
Són diners per als elements, necessitats bàsiques.
No són deslocalitzables.
Les despeses se produïxen en l'àmbit local.

En este sentit, posem com a exemple un estudi fet per la Comunitat Foral de Navarra on parla que van invertir -la Comunitat Foral de Navarra- 63 milions d'euros a la renda d'inclusió l'any 2015 i va tindre un reflex en l'economia de 64 milions.
Vol dir que cada euro invertit té un reflex d'1,02.
En termes del valor afegit brut.
L'impacte suposà un 0,37 d'increment a l'economia navarra.
Així mateix es van generar 801 llocs d'ocupació, a banda dels de gestió, i un retorn en positiu mitjançant l'IVA, productes consumits i IRPF de més de 10 milions.

En definitiva, a més de l'increment intangible que suposa en benefici de la qualitat de vida de les persones beneficiàries, per cada euro invertit s'aconseguix un retorn d'1,16.
En conclusió, és una llei que posa en valor i respecta la dignitat humana i l'autonomia personal, augmenta la protecció social, disminuïx la desigualtat social, genera economia i afavorix la cohesió social que és la nostra gran missió.

La llei valenciana d'inclusió ha sigut un dels eixos que més ens ha ocupat i ara estem en el segon eix normatiu, que seria la llei de serveis socials inclusius.
Hem encetat un procés de participació per a l'elaboració de la llei de serveis socials inclusius, amb la finalitat d'enfortir el sistema de serveis socials i estructurar el nou model.

Durant este mes hem encetat un procés participatiu mitjançant trobades amb representants dels municipis, dels agents socials, dels col·legis professionals i de diverses entitats socials, amb l'objectiu de donar a conéixer les línies mestres per fer esta ambiciosa normativització.

Ja hem consensuat algunes línies mestres que a continuació els les comunique.
El reconeixement del dret universal d'accés als serveis socials com a dret subjectiu.
No ho era i no ho és en la normativa que tenim vigent.
L'accés als serveis socials s'entén a la totalitat de la població amb residència efectiva.
Allò implica acceptar que els serveis socials són una part fonamental de l'estat del benestar.
Estan a disposició de la població general i no sols de determinats sectors o col·lectius de persones, perquè tots i totes les persones al llarg de la nostra vida anem a ser usuaris dels serveis socials.
Per una via o per una altra.
Per la via d'inclusió, per la via de l'autonomia, per la via de la convivència, per la via de la mediació.
Totes i tots anem a ser usuaris.
Igual que ho hem sigut de l'educació i igual que ho som de la sanitat.

És una llei que avança que un concepte de determinació per necessitats i nivells.
Hem patit fins ara i patim un sistema ordenat per sectors, fragmentat, dispers, ineficaç.
Podem ordenar el sistema perquè treballe realment per la igualtat, l'autonomia personal i la inclusió.
Per aconseguir una societat caracteritzada per la cohesió social.

En este sentit, estem treballant en la definició de l'objecte, de què hauran de fer els serveis socials.
Els puc dir que amb les entitats ja hem treballat aquestes idees com és promoure l'autonomia personal i previndre i atendre les necessitats personals i familiars derivades de la dependència.
Previndre i atendre les necessitats originades per les situacions de desprotecció.
Desprotecció ja siga de la infància, ja siga de la dona, ja siga de la persona major, ja siga de qualsevol.
Esta és la integralitat que estem treballant en el sistema per trencar la fragmentació.

Quan parlem d'autonomia personal no parlem de les prestacions de la llei de dependència, parlem de l'autonomia personal de les persones en les seues trajectòries vitals, previndre i atendre les situacions d'exclusió, promoure la inclusió social, previndre i atendre les necessitats personals i familiars originades per situacions d'emergència.
Com podem vore, és un objecte molt concret, ambiciós però molt clar, perquè es puga definir.

També, una altra de les línies va a ser.
.
.
Tenim un sistema que hem d'ordenar perquè hi ha diferents responsabilitats i nivells.
Este sistema no és com la sanitat o com l'educació de dependència únicament autonòmica, ¿val?
, i estructurà des d'ahí.
Ací estem davant d'un sistema, per a les coses bones i per a les coses roïnes, desenvolupat de forma multinivell.
Per tant, hem de definir el paper de cadascú dels actors públics, dels municipis, de les diputacions i de La Generalitat.
I així també cal pensar.
.
.

Perquè tenim un sistema amb una forta tradició on la iniciativa sense ànim de lucre ha participat.
Ha participat i participa i és fonamental la seua participació.
Per tant, hem de vore cada actor què ha d'aportar al sistema i com l'ha d'aportar.
Sota la clau que la persona viu a un territori i que perquè la persona estiga al centre de l'acció, esta s'ha de planificar i desenvolupar des del territori més proper.
Per tant, caldrà treballar en una zonificació dels serveis socials.
És una llàstima, però són de les poques comunitats autònomes que encara no la tenim, que no tenim una zonificació més enllà del municipi.

El repte consistirà en la determinació i configuració de les àrees o zones d'actuació dels serveis socials i la seua estructura interna, ja que no sols caldrà coordinar el sistema valencià de serveis socials públic i privat internament, sinó també este amb la sanitat, l'educació, la vivenda o l'ocupació.
Això és molt important per als serveis socials.
Els serveis socials tenen moltes fronteres amb els altres sistemes de protecció.

La connectivitat ha d'estar ben definida perquè els serveis socials no han d'ocupar-se de tindre habitatges, de procurar habitatges.
Això ha d'estar el sistema d'habitatge.
Sí hem de procurar l'accés de les persones.
No hem d'ocupar-nos dels problemes que puguen representar en l'educació, però sí ha d'acompanyar a moltes famílies que tenen problemes d'incorporació en el sistema educatiu.
¿Val?
O en l'àmbit de la sanitat, l'àmbit sociosanitari o l'àmbit de la malaltia mental.

Per tant, és un sistema que té moltes fronteres amb els altres sistemes de protecció, i en això hem de treballar molt per a generar la connectivitat.

També una altra de les línies que hem parlant amb les entitats és la participació de la ciutadania i dels usuaris del sistema.
Volem definir, per un lloc, quins són els drets dels ciutadans i de les ciutadanes i, per un lloc, els drets dels usuaris i les usuàries.

Si jo estic a una residència tindré uns drets dins i, per tant, voldré participar en el consell de participació de la residència, tindré dret a triar activitats, tindré tal, però jo com a ciutadà que en un moment donat no estic utilitzant el sistema de serveis socials, també tinc dret a participar en la seua configuració.
¿Val?

Participació de la iniciativa privada i social en la gestió.
Hem parlat abans que tenim un sistema amb una forta tradició de participació de la iniciativa privada sense ànim de lucre de forma fonamental, i amb ànim de lucre també.

Per tant, s'hauran d'abordar fórmules de gestió, haurem de superar la subvenció com a model i haurem d'anar més enllà.
Recentment, s'ha presentat per part de la vicepresidenta el decret de l'acció concertada.
Vullc dir, ja estem avançant en la configuració d'estos elements.
(Soroll de papers)

Establirem la figura de l'acreditació -que va desaparéixer en la Llei 5/1997, i som de les poques comunitats autònomes, o l'única m'atreviria a dir que no la tenim-, com a element clau per a garantir estàndards de qualitat i de protecció dels drets dels usuaris, usuàries i professionals.
És a dir, allò que és normal en l'educació i en la sanitat, ha de ser també normal en els serveis socials.
Per tant, necessitem figures que ho establisquen.

Avançarem en noves fórmules de col·laboració amb els ajuntaments.
Una de les claus de l'estabilització del sistema és reconéixer especialment que els ajuntaments són la línia o l'estructura d'atenció primària dels serveis socials.
I, per tant, ho són des de fa molts anys.

I, per tant, hem de passar a tindre convenis plurianuals, hem de superar el finançament anual per a ser plurianuals a les administracions locals i les entitats acreditades -vull dir-, el sistema s'ha de dotar d'estabilitat per a poder planificar per quatre o cinc anys quins són les dificultats que tenen al seu territori i quins són els programes que han d'implementar.

Volem diferenciar en esta llei el que seran les ràtios i les prestacions bàsiques que qualsevol ciutadà d'esta comunitat ha de tindre com el que podrien ser programes específics que s'han de fer per situacions concretes en cadascú dels municipis, i volem que els professionals tinguen llibertat absoluta per a planificar, programar i proposar a La Generalitat, i La Generalitat finançar, ¿val?
, no café para todos de la mateixa manera perquè tots els municipis no tenen la mateixa situació.

També volem avançar en una idea innovadora i que siga l'informe de drets socials.
Ara, estem en un moment on s'ha de fer l'informe d'impacte a la infància, informe d'impacte de gènere, informe d'impacte en la família.
Mosatros volem generar un instrument que siga l'informe d'impacte en els drets socials, de qualsevol normativa haurà d'haver un informe de què està passant o en què afectarà als drets socials de les persones.
Estem treballant en una línia de transversalitat.

El segon eix, com deia, era apostar per la presa de decisions basada en evidències.
Les polítiques socials han apostat, hem apostat per prendre decisions des de l'evidència científica, per treballar des de l'eficàcia i l'eficiència.
En el passat, moltes decisions s'han pres sense cap tipus d'evidència amb resultats molts més que qüestionables.

Des de la delegació del Consell estem treballant en la generació d'una xarxa potent per a la investigació i la innovació social, volem per al nostre territori saber quin és el primer programa d'acolliment, volem saber quin és el millor programa de reeducació, volem reconéixer la millor pràctica d'intervenció local, i en això volem generar coneixement perquè puga estar a l'abast del conjunt de la xarxa de serveis socials.
Per això, nosaltres parlem de la xarxa, la xarxa som tots i el coneixement ha d'estar a l'abast de tots.
Malauradament, a hores d'ara no ho tenim.

Estem treballant en la xarxa Innova, que serà, per un costat, investigació, experimentació i avanç en el coneixement científic d'experiències socials innovadores des dels i per als serveis socials.
I, per altre, la formació i el desenvolupament del coneixement des del rigor de les ciències socials i humanes i la sinèrgia amb experiències professionals.
La xarxa serà interinstitucional de creació i transparència per al foment de la investigació i la formació.

Estem amb converses per a la participació des del punt número u, des de l'inici, de La Generalitat, de les universitats valencianes, dels ajuntaments, de les mancomunitats, de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies i de les diputacions.
Vullc dir, és un sistema multinivell, nosaltres el reconeguem com a multinivell en tots els moments i, per tant, volem que tots i totes participen en eixe procés.

Amb la creació de la xarxa es pretén aconseguir un coneixement objectiu, rigorós i puntual de la realitat dels serveis socials de la Comunitat Valenciana mitjançant l'intercanvi d'informació i bones pràctiques, així com de la planificació i la realització d'investigacions, estudis i informes en tots els temes vinculats als serveis socials i tot això des de la col·laboració, la solidaritat interinstitucional i la socialització del coneixement.
Estem en el grup de treball, este que hem generat, les cinc universitats públiques valencianes, les tres diputacions, la federació valenciana, els ajuntaments de València, Alacant, Castelló i Elx.

El primer fi d'esta xarxa és que volem utilitzar elements diagnòstics comuns.
Vullc dir, el diagnòstic d'exclusió que siga a Elx, que siga a Morella, siga el mateix.
Una altra cosa serà el programa personalitzat d'inclusió que estarà adaptat al territori.
¿Què ens passaria a nosaltres si quan una persona té un tumor, va a un hospital i li diuen: Â«No, no, vosté ací em pareix que el tumor no el té o no el té suficient.
Â» Va a un altre hospital i li diuen: Â«No, el tumor el té avançantÂ», Â«no, no, ací el té mig avançat.
Â» No, volem que el conjunt de la xarxa es nodrisca d'instruments vàlids, ¿val?

Tenim ja un primer fruit per a la generació de coneixement que ha estat a la comarca de la Ribera Alta.
Pròximament, el dia 3 de maig, es presentarà el protocol de col·laboració entre la vicepresidència, la Diputació Provincial de València, la Mancomunitat de la Ribera Alta, l'Ajuntament d'Alzira i la Universitat de València, per a dissenyar el sistema bàsic d'indicadors multiterritorials de la Comunitat Valenciana i així poder conéixer la capacitat d'acció dels serveis socials, els seus punts febles, les seues carències i potencialitats.

Cal dir que ja en l'any que estem no tenim un sistema d'indicadors de la Comunitat Valenciana en matèria de serveis socials, no el tenim.

El tercer eix és apostar per la planificació.
Des de la delegació, estem fermament convençuts de la necessitat de desenvolupar les actuacions des de la planificació.

En este sentit, estem treballant en dos instruments: la mapificació de necessitats socials de la Comunitat Valenciana.
.
.
I este mapa contindrà l'estructura establerta per l'ordenació territorial dels serveis socials, què s'ha de fer a escala municipal, què s'ha de fer a escala de mancomunitat, què s'ha de fer a escala de Comunitat Valenciana, quin és el millor.
Òbviament tenim municipis molt diferents, tenim València, tenim xicotets municipis; per tant, caldrà vore l'escala en cada lloc.

Un resum de les avaluacions de les necessitats socials i les dades bàsiques referents a l'abast, la cobertura dels diferents serveis i prestacions.
I, a més a més, que siga públic, que tots els veïns i veïnes de la Comunitat Valenciana sàpien quina és la cobertura de residències en la seua comarca i quina és l'altra cobertura, que sàpien quina és la cobertura de l'ajuda a domicili en un lloc i quin és en l'altre.
Volem trencar la dispersió actual i l'opacitat.

Un altre dels instruments per a avançar en l'ordenació serà la realització de plans estratègics.
En este cas, estem treballant en el pla d'envelliment actiu.
El pla, que es troba en fase de planificació, inclourà els mecanismes per a fomentar una reflexió en la ciutadania sobre el valor d'envellir i la necessitat de fer protagonista a la persona que envellix enfront d'un estil d'envelliment actual passiu, resignat i merament receptor de serveis.

Com a primer pas, la conselleria realitzarà un diagnòstic per a conéixer les necessitats i experiències de les persones majors a la Comunitat Valenciana, els recursos empleats fins ara i dissenyar les polítiques públiques inclusives i les noves estratègies.

Per a l'elaboració del pla s'han constituït dos comissions de treball: una comissió interdepartamental de les diferents matèries que afecten a la situació de les persones majors amb representants designats per les conselleries en matèria de turisme, en matèria de vivenda, en matèria de salut, en matèria d'educació, cultura, esport i transport, que, com podem vore, la persona major té necessitats de totes estes parcel·les i de més; i una comissió participativa amb el lideratge de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.

Volem fer un pla d'envelliment actiu de la Comunitat Valenciana.
I, per tant -com parlava abans-, el sistema de serveis socials és multinivell.
En esta comissió hem convidat i s'han enterat les diputacions, la federació valenciana, ¿val?
Volem fer eixe conjunt.

I, en este sentit, he volgut ajustar-me al temps i ja he acabat.
Ara, estic a la vostra disposició, a la seua disposició.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Gràcies per ajustar-se també al temps.

Tenen ara la paraula els diferents grups.

Té la paraula el portaveu de Podemos-Podem per un màxim de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

Moltes coses sobre les que reflexionar, una d'elles -nosaltres ja ho hem dit moltes vegades quan se'ns ha permés manifestar-nos-, el nostre model és la renda bàsica, creguem que açò és un avanç i que per a assolir la renda bàsica caldrà fer reformes a nivell estatal però benvinguts tots els avanços; de fet, tots els arguments sobre el retorn econòmic, la generació d'economia o els beneficis socials són compartits, aleshores ens entendrem per ahí.

Volia comentar-li que, bé, nosaltres mentre açò arriba, mentre tant la renda d'inclusió com la llei de serveis socials arribava, nosaltres hem mamprés diferents iniciatives parlamentàries que atenien de manera sectorial algunes qüestions on n'hi havia més persones -diguem-, possibles beneficiaris, potencials beneficiàries.
Ho vam fer conscients que els tràmits parlamentaris eren llargs i que calia fer-ho com més aviat millor.

I en les diferents lleis en les quals hem treballat, en la de procediments d'emergència, la de pobresa energètica i en altres lleis de manera puntual fent esmenes, ens hem preocupat que a la gent li arribaven les ajudes.

I per part dels grups del govern hem tingut una resposta dient que, bé, n'érem benvinguts però que com s'estava treballant en plans ulteriors doncs que en algun moment hauríem de derogar algunes de les disposicions que s'anaven aprovant.
Ens interessa saber quins plans tenen a este respecte i més quan vosté ha dit que la renda d'inclusió tindrà una implantació progressiva.

Ha parlat vosté que, primer, s'articularan les ajudes per a inclusió; després les prestacions i després els complements de rendes del treball.
I, clar, hem d'ajustar ben bé el que són les derogacions d'algunes ajudes amb la implantació d'esta llei perquè ningú es queda en el camí descobert.

Aleshores, ja no és allò que nosaltres no havíem fet el nostre treball de manera adequada, encara ens dotem de més arguments per a pensar que el nostre treball es va a fer ben bé.

Ha parlat d'implantació progressiva, no sé si en la segona intervenció mos pot donar alguna noció més sobre els ritmes, sobre dates en concret de quan s'implantaran cadascuna de les ajudes o els mòduls -diguem- i quant costarà.
No sé si pot avançar alguna qüestió sobre com es pressupostarà no només en 2018 sinó en anys successius, quant valoren en la conselleria que costarà i per saber, més o menys, si arribarem, ¿no?

Vosté ha parlat que serà obligatòria l'avaluació sobre l'eficàcia de la llei i també volem saber què passarà amb alguns col·lectius si l'avaluació de la llei denota o descriu que per a un col·lectiu en concret les ajudes no han funcionat i les decidix reestructurar d'una altra manera.

N'hi ha col·lectius que ens preocupen especialment i que són: majors de díhuit anys que no hi hagen pogut accedir encara al mercat laboral i que sembla que en una primera fase quedaran descoberts, no són l'abast d'esta llei; persones sense llar; o persones que han sigut desnonades; persones que han fixat la seua residència per motius fortuïts a la Comunitat Valenciana però que potser vinguen d'altres llocs per causes fortuïtes -com la que apuntava.

I, bé, em cenyiré al temps i aprofitaré el segon torn per a fer algunes apreciacions més.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara el senyor García, en nom de Ciutadans, per un màxim de quatre minuts.

Endavant.

El senyor García Salvador.

Bon dia, senyor Uceda.

M'alegra tornar-lo a vore.

Mire, una pregunta: ¿és possible que hui a les onze i mitja la vicepresidenta del Consell presentara el nou model de serveis socials?
Havera estat bé que mos hagueren invitat els portaveus de política social.
.
.
És que ja mos passa massa voltes.
(Inintel·ligible) .
.
.
 ha presentat allò de Â«Fes CulturaÂ» i també ho va presentar el conseller de cultura en un moment en què nosaltres teníem comissió.

Ho dic jo per si vosté pot traslladar que quan se fagen estes coses no estaria de més invitar-mos els portaveus de política social i vore ja de primera mà en què va a consistir això.
Crec que no.
.
.
, un poquet més de deferència haguera estat bé, ja dic, perquè no és la primera volta que mos passa.

Ja, entrant en matèria, sobre la renda valenciana d'inclusió.
Tota esta gran dispersió que n'hi ha d'ajudes, de prestacions assistencials de l'INSS, del Sepe, de rendes mínimes.
.
.
en tot açò vosté imagino que voldrà posar ordre, ¿no?
, en tot açò.
Voldrà ja que sabera la gent.
.
.
, en una només poder tindre tot allò a què aspire i no anar a diverses finestretes.
Si vosté mos explicar si açò estem en el camí d'aconseguir-ho.
.
.

Imagino també que la Unió Europea.
.
.
, m'han informat que havia advertit també a España de moltes ajudes fragmentades, que calia posar orde, en definitiva.
Jo no sé vosté si haurà rebut algun suggeriment també.
.
.
o açò ha fet que s'accelerara este procés.

Després, a vore si mos donar dades sobre el baix nivell de cobertura.
Moltes vegades pesem que ací se malgasten els diners, que la gent.
.
.
, se regala tot, i després n'hi haurà una sèrie de.
.
.
, se podrà contrastar el que és l'esforç econòmic en la cobertura, en els drets reconeguts, a vore si vosté té algun tipus de dada en quina situació se troba a dia d'avui la nostra comunitat.

Vosté parla que se va a reforçar la inclusió.
Entenc que n'hi haurà un diagnòstic, n'hi haurà una prescripció.
I en este intent de reforçar eixa inclusió, doncs se treballarà aspectes que tenen a vore en vivenda, que tenen a vore en beques d'educació, en beques de menjador, inclús això serà una espècie de pack.
I que se puga també traslladar en un únic punt i que no calguera estar contínuament pegant voltes per accedir a tot això.

La renda valenciana parlem que serà.
.
.
, un canvi és que serà indefinida en el temps, ¿no?
Crec que la del 2007 era per tres anys o.
.
.
Esta serà indefinida en el temps, val.
Entenem que sent indefinida en el temps, n'hi haurà una sèrie de revisions, ¿no?
, que hauria de fer d'ofici l'administració per vore que tot allò està funcionant bé.
I que se van a revisar els compromisos d'inclusió.
A vore si això és aixina.

A esta llei s'han fet diverses al·legacions.
.
.
Primer, dos qüestions: vore en quin sentit van dirigides eixes al·legacions, aixina a grosso modo, evidentment no totes les al·legacions, perquè s'han fet bastants -crec se n'han fet més de 135 al·legacions-, i quines són les entitats en les quals vostés s'han reunit i han plantejat eixes al·legacions, (inintel·ligible) .
.
.
m'imagino, doncs el col·lege de treballadors socials, ajuntament.
.
.

Que mos parlara també de la qüestió del que és la residència efectiva.
Eixes ajudes que van a rebre ara les persones a partir de díhuit anys, abans crec que eren de vint-i-cinc, la renda ara serà de díhuit, però penso que caldrà tindre una sèrie de condicions específiques -fills a càrrec, persones amb discapacitat-, si mos pot aclarir alguna cosa més.

En el tema de la ràtio d'ajuntaments, jo entenc que vostés estan fent la mateixa tasca que està portant a terme, des de la direcció general de dependència, la senyora Martínez, que està mirant en cada ajuntament què va a necessitar de psicòlegs, de treballadors socials.
.
.
Entenc que serà aixina.
I entenc també que ahí se faran unes avaluacions contínues, i a mesura que hi hagen més rendes o més treball a fer, La Generalitat ja serà capaç d'anar augmentant els recursos que necessite.

Jo volia fer una.
.
.
pregunta, no sé si ben bé referent al seu càrrec, però, bé, si hem parlat de drets socials, hem parlat de polítiques inclusives, ¿què pensa vosté, quan se fan ajudes, quan se plantegen ordres o resolucions d'ajudes que han de vore amb l'autonomia personal, que han de vore en definitiva en inclusió, quan estes ajudes se fan a partir de concurrències competitives i fan que les persones que tenen uns drets subjectius hagen de competir uns amb altres per a tindre una ajuda a fi que ells puguen tindre una.
.
.
, que tinguen una major càrrega inclusiva?
¿Què pensa vosté d'eixes concurrències competitives?
Perquè nosaltres entenem que, quan s'aborden qüestions socials, fer competir les persones no és el més desitjable.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Té la paraula ara la portaveu de Compromís per un màxim de quatre minuts.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Agrair avui la compareixença -recordem, a petició pròpia-, on s'han dit coses molt interessants, i confirmar.
.
.
doncs això, que estem davant d'una aposta ferma de la conselleria per l'eficàcia, l'eficiència i l'evidència per davant d'altres interessos.
I això és positiu i també diferent, diferent al que havíem tingut fins ara.

Per altra banda, tot i que s'ha parlat de temes molt interessants i clau per al futur immediat de les polítiques socials i la transcendència d'aquestes en la vida social del País Valencià, com, per exemple, ja s'ha especificat la més que necessària reforma de la llei de serveis socials, ara per ara obsoleta, i una nova llei de serveis socials que articule i englobe tot un seguit de situacions fins ara ignorades en l'actual normativa, tot així, i tot i la importància del que avui s'ha esbossat ací, a mi m'agradaria centrar-me, més que res per la manca de temps, en un parell d'aspectes, atés que, tot i que ens pareixen molt importants coses que no podrem aprofundir, sí que hi han dos, dos aspectes que al meu parer són de vital importància en estos moments.

En primer lloc, i per proximitat en el temps, ens agradaria conéixer més detalls de la llei de renda, i crec que ahí coincidim la majoria dels grups polítics.
Ens agradaria saber quines són les diferències respecte a l'anterior, diferències que s'han esbossat, però sé que encara poden haver prou més, avantatges per a la ciutadania.
I felicitar-los ací per eixa.
.
.
, per incloure un dels grans problemes que detectàvem en la societat, detectàvem que hi havia una classe pobra treballadora que no estava arribat a nivells mínims, i vostés en esta llei de renda la inclouen.

I també saber quines han sigut les aportacions on han coincidit la majoria de les associacions que han contribuït a esta llei, perquè no oblidem que ha tardat tant perquè també ve d'un procés on s'ha donat participació.

I, fonamentalment, una pregunta: ¿estem davant de la veritable prestació social que unificarà prestacions, simplificarà dolorosos processos, sobretot dolorosos, per a les persones usuàries i es lliurarà equànimement?
Jo crec que la resposta és positiva, però m'agradaria sentir-ho de la seua veu.

L'esborrany actual el coneixem, però pensem que podríem saber una miqueta més sobre el procés que l'ha dut fins ací.

I, en segon lloc, un tema que particularment voldria aclarir i evidenciar, ja que vosté també ha fet alguna referència.
Mire, jo mateix i algunes de les persones que estem avui ací, companys i companyes, venim del municipalisme, del poble.
Jo concretament vinc d'uns serveis socials municipals, que no teníem a una conselleria com ajuda i reforç, sinó que la teníem com a un obstacle.

A banda que en quatre anys mai, mai vam ser cridats a una reunió -ja no parle de mi, sinó parle de l'equip de serveis socials que estava a l'ajuntament-, una reunió en conselleria, a més que mai vàrem ser cridats i mai vàrem ser consultats en cap de les decisions, a sovint era inclús difícil poder fer la tasca, poder ajudar les persones seguint tots els procediments i totes les ordres que ens venien establertes de l'antiga conselleria.

Ací, en estes Corts, hem sentit dir que el fet de municipalitzar, el fet de consultar, el fet de passar als municipis com agents actius, doncs que això es tracta de tirar-li la bola als ajuntaments i obviar les obligacions de conselleria.
Sí, això ho hem sentit.
I òbviament estem en total desacord amb estes asseveracions i amb altres de caire semblant, que es fan voldria pensar que des del desconeixement del que és el municipalisme i de les actuacions reals que s'estan duent a terme en conselleria.

Per això, i esta és la segona pregunta, voldria saber quin és el grau d'implicació que tenen els ajuntaments en aquest nou model social i fins a quin punt són d'important les seues aportacions i com s'articula la seua opinió, l'opinió dels serveis de primera atenció, de l'atenció bàsica, en estes línies mestres que vosté ha descrit.

Trenta-sis segons per acabar felicitant-lo per estos encerts, com ara la plurianualitat dels pressupostos municipals, una demanda àmpliament sol·licitada pel municipalisme, i encomiadar-los a seguir treballant en eixa línia.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Té la paraula ara la portaveu del Grup Socialista, senyora Andrés, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, presidenta.

Y muchas gracias por su comparecencia hoy aquí al delegado del Consell para el nuevo modelo social valenciano.

Yo creo que usted es una persona afortunada.
Creo que tiene una tarea por delante apasionante.
Y creo que nosotros también, porque, probablemente, usted representa una persona que viene del conocimiento, de la universidad, y que ahora va a tener que poner en práctica todo aquello que sin duda va a ser bueno para muchas personas en la Comunidad Valenciana.
Entonces, confiamos en su trabajo.
Pensamos que de aquí saldrá lo que verdaderamente va a ser un nuevo modelo social valenciano.

Y además pensamos, y me anticipo antes de que lo diga el Partido Popular, que algunas lo dice, pienso que esta ley, la que usted ya ha elaborado y ya está presentando en este proceso participativo, es una ley de un fuerte calado ideológico.
Estamos hablando de un sistema de protección amplio.
Estamos hablando de que el gobierno, el Consell, admite su responsabilidad y su obligación de atender a aquellas personas que están pasando por una situación de riesgo o que viven ya en la exclusión social.

Entonces, yo creo que esto es un paso adelante y decir: la renta garantizada de ciudadanía no ha podido ser una barrera eficiente para parar la pobreza en nuestra comunidad después de estos años de crisis y, por lo tanto, es necesario actuar, es necesario cambiar las cosas e intentar hacerlo mucho mejor.

Coincido con algunas intervenciones que han hecho mis compañeros cuando dicen que estamos ante un sistema muy disperso, muy disperso.
Hay 200 convocatorias de ayudas, cada una para una cosa.
Eso bloquea los servicios sociales municipales y no permiten que esa atención que debería de llegar de una forma coherente y rápida a las familias, a las unidades de convivencia o a las personas que lo necesitan, que eso verdaderamente se produzca.

Por lo tanto, yo pienso que sí, que esta renta de inclusión va a ser una puerta muy importante para que consigamos que, en base a ese derecho subjetivo que se está reconociendo y que se va a reconocer en esta ley, las familias, las personas puedan tener aquello que necesitan sin tener que ir a pedirlo veinte veces, para conseguir cantidades en algunas ocasiones ridículas.

Es cierto también que nosotros, desde el Grupo Socialista, hemos apuntado en muchas ocasiones que pensamos que esto debe de contar con la implicación de todas las administraciones, no solamente de los ayuntamientos, a los efectos de la implantación efectiva de todos estos derechos para que lleguen a los ciudadanos, del Consell, pero también del gobierno.

De ahí que nosotros defendamos que se regule, que se establezca y que se dote presupuestariamente ya en los presupuestos de 2017 una cantidad que inicialmente ya estaba acordada en el primer acuerdo que hicimos con Ciudadanos del ingreso mínimo vital.
Una iniciativa además que ha sido respaldada por las organizaciones sindicales y que entendemos que fue también respaldada mayoritariamente por el parlamento y que, por lo tanto, pensamos que puede luz ya en estos presupuestos del 2017, en los cuales se está trabajando.

 

Eso creo que también va a contribuir a que, primero, ese principio de igualdad, que tanto defendemos, que sea así.
Da igual que uno viva en Albacete o en Cuenca, que viva en la Comunidad Valenciana, va a tener el respaldo, va a tener ese apoyo por parte del gobierno para poder atender esas necesidades mínimas y básicas.

Usted ha dicho que verdaderamente esta renta va a tener un carácter indefinido, pero sin olvidarnos.
.
.
, no nos podemos resignar, porque el verdadero objetivo es que las personas dejen de cobrar esa renta, y se produzca esa inclusión laboral y social, que es lo que verdaderamente quieren; quieren trabajar, tener sus ingresos y quieren ser efectivamente autónomos.

Y, lógicamente, también, va a tener que ir acompañado de otras políticas del Consell, de otras consellerias para que esto verdaderamente sea efectivo.
Porque.
.
.
por ejemplo, antes hemos estado hablando de la economía sumergida.
¿Qué le voy a decir la trascendencia que tiene la economía sumergida de la situación de muchas familias?
La evaluación de los resultados es imprescindible.

Y luego me quedo también con algo que usted ha apuntado y que me gustaría saber si tienen algunas ideas que puedan avanzarnos más.
Hablaba usted de la zonificación, de la creación de áreas de servicios sociales.
Algo que probablemente esté disperso, pero sí que funciona en algunas cuestiones, sí que ha funcionado, a través de mancomunidades, de consorcios.
.
.
¿Qué piensa usted de esos modelos?

Y felicitarnos también, porque después de muchos años yo recuerdo que, en una intervención aquí, el señor García me dijo que estaba hablando de filosofía cuando hablaba de los planes concertados plurianuales.
Es algo que le repito muchas veces.
Hoy el delegado del Consell para el nuevo modelo social valenciano ha dicho que es un reto.
Ojalá lo veamos, porque yo creo que no es filosofía, sino que es una necesidad que eso se consolide.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara la representant del Partit Popular per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Bernal Talavera:

Muchas gracias, presidenta.

En primer lugar, desde el Grupo Popular queremos darle las gracias por haber venido aquí a la comisión, a comparecer en Les Corts y a explicarnos su trabajo.

Y déjenos que le deseemos suerte en su nuevo cargo.
Bueno, ya no es tan nuevo, porque ya, bueno, hace ocho meses que usted está designado.
Pero, bueno, en todo caso, le deseamos suerte, porque al final, si usted lo hace bien en su cargo, eso redundará en la sociedad valenciana.
Y créame cuando le digo que realmente pues les hace falta.

La verdad es que cuando empecé a prepararme esta comparecencia, las primeras notas de prensa que encontré fueron éstas.
Â«El pleno del Consell ha aprobado hoy un total de 13 nombramientos en el segundo y tercer escalón de cinco consellerias: presidencia, vicepresidencia e igualdad y políticas inclusivas, hacienda, sanidad y economía, y crea la figura de los delegados del Consell para la Unión Europea y para el Modelo Social Valenciano.
Â»

Â«Ximo Puig crea una secretaria autonómica de empleo y otros cuatro puestos de altos cargos.
Â» Y ahí, entre esos nuevos cargos, está el suyo.

Y por eso la primera pregunta que hoy le quiero hacer es si realmente considera que era necesaria la creación de un nuevo alto cargo, si sus competencias no podían ser asumidas por otro alto cargo, porque usted fue nombrado en agosto de 2016.
Y hasta entonces qué ocurre con sus competencias, ¿las realizó otra persona o no se realizaban?

Y mire, hemos mirado su agenda, usted tiene una reunión a la semana, a la semana.
O sea, la semana que más trabaja ha tenido dos.
Y lo único que hace es coordinar la elaboración de las diferentes leyes que se van anunciando.
Esa función en el resto de consellerias las hace el subsecretario.

Y se lo digo porque estamos viendo cómo están aumentando los altos cargos, cómo se aumentan los asesores y cómo realmente se dejan de hacer cosas importantes, porque si usted tiene una secretaria y no sé si tiene algún asesor, al final el montante son casi 100.
000 euros al año.
Mientras que no se está pagando a los centros especiales de empleo y los pagos de la renta garantizada sufren un retraso imperdonable.

Por eso nos parece importante que usted nos concrete hoy aquí sus competencias, ya que le diré que ha sido difícil para nosotros ver realmente a qué se dedica usted, cuáles son sus competencias.

Entendemos que usted es responsable del diseño de las políticas de igualdad, de derechos sociales universales y de sociedad inclusiva.

Por eso, le preguntamos por varios temas.
¿Qué van a hacer ustedes con los centros especiales de empleo?

Respecto a las familias numerosas, ¿cómo valora usted el hecho del retraso tan importante en la expedición y renovación de carnets de familia numerosa?

¿Sabe usted los perjuicios que estos retrasos suponen para los afectados?
Porque ustedes le echan siempre la culpa a Madrid, pero la realidad es que el retraso solo afecta a la provincia de Valencia y no a la de Castellón ni a la de Alicante.

Hay un retraso importantísimo en la renta garantizada, una renta que es la única salida para aquellas personas que no tienen nada.
¿Cómo valora usted esta circunstancia?
Porque sí que es cierto que nos han presentado la ley, que ya está en proceso de…, bueno, está en proceso, pero hasta que llegue esa ley, ¿cómo valora usted estos retrasos?

¿Cómo valora usted también, el responsable de diseño de políticas de igualdad, el hecho de que a fecha de hoy solo diez municipios tengan hoy agencia de igualdad, de los 78 municipios que deberían tener?
¿Usted cree que esto es una gestión eficaz y eficiente?

¿Despedir a los trabajadores de Infodona, finalizar un servicio que funcionaba bien sin tener preparado el nuevo plan de agentes de igualdad…?
¿Cómo valora usted la advertencia de la Sindicatura de Greuges respecto a los menores tutelados por La Generalitat con alguna enfermedad mental que se encuentran en centros específicos y a los que se les debe garantizar un tratamiento específico por parte de los servicios competentes en materia de salud mental y discapacidad?

En todo caso, me gustaría acabar la intervención de manera positiva (rialles) y ofreciéndole el apoyo de todo nuestro trabajo para la sociedad valenciana y sobre todo por los más vulnerables.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara la paraula el compareixent per un màxim de 30 minuts.
A vore si poguera ser, ¿val?

El senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià:

Sí, sí, sí.
Vaig a intentar ajustar-me als temps i sense cap pega.

La senyora presidenta:

Molt bé, endavant.

El senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià:

Val.
Clar, el debat de renta bàsica i rendes mínimes.
Açò és un debat ineludible, este és un debat de futur i de present, perquè les rendes mínimes partixen dels anys vuitanta, de finals dels vuitanta, i el que han anat ha sigut evolucionant, evolucionant en algun cas.
En estos moments més obertes o més tancades.
I ara ho explicaré.

Clar, la renda bàsica -que a més ja s'estan arreplegant signatures-, la renda bàsica seria un canvi o una reestructuració de l'estat, i fins i tot jo me'n puc anar a una reestructuració de la Unió Europea, perquè la renta bàsica el que implica és una reforma fiscal.

La renda bàsica no és una mesura social.
Vull dir, el que passa és que és molt important per allò social.
La renda bàsica implica fonamentalment la reforma fiscal en Espanya i en la Unió Europea, implica la reforma de l'àmbit de les societats i a partir d'ahí l'atribució d'una renda per a les persones.

Però, a més, significa una altra gran reforma, una altra gran reforma -i aprofite per a passar-li-ho a vosté, Alberto- perquè, miren, portava ací preparat açò que és el que hem estat treballant.

Miren, la Unió Europea li està demanant a Espanya, al Govern d'Espanya, que aclarisca, que aclarisca.
En estos moments nosaltres tenim.
.
.
en Espanya podem tindre 21 tipus de subsidis assistencials, o siga, no contributius i, a més a més, gestionats de diferent manera.
La major part en el govern de l'estat, la major part en el govern de l'estat, que, com vostés sabran, les comunitats autònomes no poden reformar, no poden ficar-se en matèria del govern de l'estat.

Si sóc excarcerat, si tinc més de 55 anys, si tinc menys de no sé què, per als majors de no sé què se compten els ingressos de l'abuela si viu en el domicili; per als menors de no sé què no se compten els ingressos de no sé què.
.
.
.

Vull dir, l'altre dia, el dilluns, la directora general de l'Inem, de prestacions, del govern dia: Â«És que, clar, hem tingut un procés de generació i de creació de subsidis incrementalista.
Â» És a dir, s'han generat subsidis des de la transició, la part assistencial i no hem fet la gran reforma.
La gran reforma seria convergir tot en un, en un.
I esta és la proposta que li està fent, en este cas, la demanda que li està fent la Unió Europea al Govern d'Espanya.

Este és un informe ara mateixa que s'ha fet.
Ara mateixa el Govern d'Espanya, conjuntament amb les comunitats autònomes, li han enviat a la Unió Europea com van a treballar, quines són les seues propostes.

Per tant, en estos moments el que s'ha fet és el gran anàlisi de tot eixe tipus de subsidis, de la seua eficàcia, s'ha demostrat que són molts d'elles ineficaços, pensats per altres èpoques, no adaptats a les noves realitats, però són el que hi ha.

En realitat tots estos subsidis que hi ha, en realitat, ¿què és el que tenen en comú?
Que la gent no té una garantia d'ingressos econòmics per a complir les seues necessitats bàsiques.

A partir d'ahí, després hi ha diferències.
Hi ha persones que precisen, a més, un acompanyament per a la seua inclusió social, hi ha persones que precisen un acompanyament per a la seua inserció laboral, ¿val?

A partir d'ahí hi ha diferències.
I hi ha persones que no precisen cap tipus d'acompanyament, perquè no ho precisen, ¿val?
L'únic que tenen és una absència d'ingressos econòmics.

Per tant, esta és una demanda que se li està fent al Govern d'Espanya, al govern central, i hem participat les comunitats autònomes.
I nosaltres, des de La Generalitat, també li hem dit: Â«Escolte, faça la gran reforma que li estan demanant, té tota la nostra ajuda i col·laboració, té un extens informe que han estat treballant més d'un any, i a partir d'ahí les comunitats autònomes estructurarem la nostra protecció social.
Â»

I en eixe sentit, diferents comunitats autònomes hem indicat que ens sembla que anar cap a un model de renta bàsica europea seria molt interessant, seria molt interessant.

En este sentit, mentre caminen o no caminen eixes reformes i mentre camina la renda bàsica, nosaltres hem plantejat una renda mínima, que jo dic renda mínima de màxims, perquè té alguns dels elements de renda bàsica, allò que hem pogut incorporar, allò que hem pogut aplegar.
Per tant, és una renda de màxims.

Jo crec que en este.
.
.
, conceptualment, de les més modernes o més avançades de l'estat, ¿eh?
, en este sentit.
Fixen-se vostés que mosatros venim d'un serveis socials de primera generació, que és allò que se va estructurar en els vuitanta i altres comunitats autònomes ja estan en uns serveis socials de tercera generació.

Vull dir, ¿què hem fet en estos vint anys?
No hem fet la següent generació.
Per tant, hem de fer un bot de gegant: hem de passar de primera a tercera generació, si volem que els valencians i les valencianes tinguen els mateixos drets reconeguts que molts dels ciutadans de l'estat espanyol i d'altres comunitats autònomes del nostre estat.

Per tant, hem de fer un pas de gegant, passar de primera a tercera generació.
I això és molt important.
En este camí estem.
És deveres que en un camí de passar de primera a tercera generació els obstacles o els entrebancs són molts i són molt dificultosos.

Alguns elements que tenen esta renda, que jo crec que són fonamentals, i també per entendre la seua complexitat.
¿Val?
Té.
.
.
, vull dir, practica el doble dret: el dret a la garantia d'ingressos econòmics i el dret a la inclusió social.
Són dos drets diferenciats.
Jo tinc dret a poder viure, a poder menjar, a poder pagar ma casa i tinc dret, a més a més, a la inclusió social.
Són dos trets que moltes voltes estaran connectats, no sempre.
S'ha de garantir que estiguen connectats quan així toca i s'ha de garantir que no ho estiguen quan no toca.
Per això quan parlem de la valoració i de la prescripció professional.

Vull dir, tots entenem que tots podem anar al metge i el metge ens farà una valoració i una prescripció.
I moltes la prescripció serà com allò: Â«Mire, vosté passege més que aixina li baixarà el colesterol, vosté baixa tal, o vosté prenga atorvastatina o vosté, a més a més, anem a fer-li altres proves i anem a ingressar-lo.
Â»

Per això nosaltres parlem adaptada, i per això parlem de l'element fonamental de retornar al professional la seua capacitat de prescripció, de valoració.
No totes les situacions són iguals, més bé totes les situacions són diferents.
I, per tant, cal tindre un element d'igualtat en la diversitat i, per tant, un element d'igualtat en la diferència.

Vaig responent aixina, en global, ¿veritat?
No sembla.
.
.
així.
Val.

Clar, en l'àmbit de la Generalitat valenciana, o en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, aquesta llei sí que suposa la reducció important d'esta dispersió.
En l'àmbit de les prestacions de l'estat no, perquè no podem, no perquè no podem, però ens agradaria.
Però, a més a més, no és que ens agradaria.
.
.
Torne a dir, hi ha una comissió a nivell del govern, en la qual estem representats comunitats autònomes, i és una cosa que se li demana a la Unió Europea i és una cosa que li demanem les comunitats autònomes.
¿Val?

Per tant, en l'àmbit nostre sí, en l'àmbit nostre anem a intentar que les persones no estiguen pegant voltes per a agarrar quatre xavos en un lloc, deu euros en l'altre, quinze euros.
.
.
I a més a més, si nosaltres pensem el cost de les persones socialment, el cost d'haver d'estar d'ací cap allà, tot eixos són els temps que no es dediquen a la inclusió, que no es dediquen als processos d'inserció.
¿Val?

Per tant, nosaltres parlem que quan un estiga en l'àmbit de la renda, i òbviament existisca eixa valoració, doncs parlem que tinga accés a ajudes econòmiques complementàries, que puga tindre accés a vivenda, que puga sobretot, per exemple, (inintel·ligible) .
.
.
fonamental.
Totes les persones que estan en esta renda, que poden estar en esta renda, totes estes persones serien usuàries de les beques de menjador dels centres escolars.
¿Val?

Però el que nosaltres avancem és: vosté no té per què estar perdent els temps demanant ací i demanant allà, tindran accés directe.
I a més a més, tindran accés directe perquè els seus serveis socials municipals han prescrit que és important que els seus fills se queden al menjador.
¿Val?
Este és un canvi fonamental.
¿Val?

Nosaltres parlem també fins i tot per aquelles situacions de més d'exclusió.
.
.
.
Nosaltres sabem que l'exclusió.
.
.
, l'exclusió no és una cosa.
.
.
, vull dir, és una cosa circumstancial, però també moltes voltes és una cosa de generacions o, almenys, en determinades persones és de generacions.
¿Val?
I la inclusió va avançant poc a poc.

Per tant, nosaltres parlem també d'incorporar la dinàmica universitària, accés a beques de matricules en la universitat per aquelles persones que estan en eixe procés de superació, en eixe procés.

Per tant, la llei diu: garantia d'ingressos, tots, però premiem les persones que estan en procés d'inclusió, premiem eixes persones.
¿Val?
Perquè eixes persones estan fent esforços fonamentals, però, a més a més, els serveis públics estan fent esforços fonamentals amb elles.
¿Val?

Per tant, programes de preventiu, prestacions farmacèutiques.
.
.
¿Val?

Residència efectiva.
Este és un tema fonamental.
I, a més a més, és un tema.
.
.
L'altre dia vaig estar en l'Ajuntament d'Elx i després en l'Ajuntament de València i ens han felicitat per este tema.

Perquè no ens enganyem, ¿residència efectiva què vol dir?
Que nosaltres volem protegir totes les persones que estan en la Comunitat Valenciana, que hi viuen i residisquen, que conviuen ací, que tenen els seus fills escolaritzats en la seua escola, que van al metge -ja tenim l'accés a la sanitat universal.
¿Val?

Per tant, residència efectiva vol dir que moltes voltes les persones, per diferents raons, perquè viuen en una xabola, per no sé què, no tenen el compliment de l'empadronament, però tenen un tema de residència efectiva.

Vull dir, el policia local, el treballador so… ¡Atenció!
, residència efectiva, vol dir acreditada, no vol dir que qualsevol que passe.
Residència efectiva vol dir acreditada.
¿Qui acredita que jo visc on visc i estic ahí?
Els serveis socials… Escolta, si tinc els meus fills en l'escola i el mestre me coneix, ¿per què no pot acreditar -escolta- que esta família està ací i els seus fills estan ací?
¿Val?
Si jo estic rebent un tractament sanitari, ¿per què no?

I miren vostés, ¿com és possible que tinga'm accés universal a l'educació en residència efectiva, accés universal a la sanitat en residència efectiva i no el tinguérem en serveis socials?
Una altra de les crítiques que ha eixit i que ha eixit en algun mitjà de premsa: Â«Es donaren els diners als immigrants…Â» Escolta, no.
Està és una llei que val per a tots.
I, per tant, com universalitza la residèn…, i un dels conceptes en eixe element és la residència efectiva.
¿Val?

Uns altres elements que me dies: Â«No, en esta llei les persones sense sostre estan cobertes.
Â» Ho diu… hi han varis articles que diu…, el tema de les unitats de convivència, el tema de les llars i fins i tot les persones sense sostre que estiguen en albergs col·lectius també.

El que passa és que hi han coses que no podem fer en la llei, que han d'estar en els reglaments, fins i tot, vull dir… Perquè, a més a més, els reglaments després és més fàcil de modificar i d'actualitzar i de fer-los…, vull dir, que despleguen la gestió.
I eixe és un element molt complex.
Ens reunit amb entitats de sense sostre i hem dit: Â«Aporteu-nos les idees perquè en el reglament…Â» ¿Com ha de quedar en el reglament, per tant, en eixe sentit?

Òbviament, el que nosaltres volem és que la llei s'avalue i, per tant, allò que no se complisca, que es modifique això, i no li càpia cap dubte.
Per això fem una comissió política i una comissió tècnica, i per això fem que els informes, i hi ha un apartat dedicat a l'avaluació, i diguem que els informes d'eixes comissions seran públics.
Vull dir, si no foren públics, els faríem amagats i podríem no fer cas.
Seran públics i, per tant, tindrem coneixement dels avanços o no.

Per tant, desnonaments i sense llar.
És de veres que el tema dels 18 anys l'hem cobert en funció d'algunes de les situacions, que pensem que són les persones que es troben en més situacions: xavals que tenen a càrrec menors o persones amb diversitat funcional, protecció, reeducació.

Mire vosté, és que mosatros moltes voltes el que teníem fins ara eren xavals que eixien dels centres de reeducació i de protecció.
Després d'haver estat en un projecte, una trajectòria vital, des del punt de vista econòmic de l'administració, de quants diners havia invertit -perquè estos centres i les places són diners-, i als 18 anys els dien: Â«La trajectòria vital i la inclusió te la guanyes tu.
Â» Jo, després d'estar recolzat, ajudat o tutelat 24 hores al dia, passe a ser jo el que me tutele, el que me vigile i el que me guanye tot el procés d'inclusió.

Per tant, nosaltres diguem: Â«Estos xavals han de tindre accés, els extutelats de La Generalitat han de tindre accés.
Â» ¿Val?
En este cas, indefinida en el temps.
Miren vostés, això no l'hem inventat nosaltres.
Indefinida en el temps el va inventar la Comunitat de Madrid, la llei del senyor Gallardón dia indefinida, dia indefinida.
Després, la senyora Esperanza Aguirre no l'ha canviada i després la senyora Cifuentes no l'ha canviada.

Voldrà dir que en tots estos anys s'ha considerat que indefinida era un element fonamental.
¿Per què?
Perquè no volem… no volem que, per un procés administratiu, se tire a la gent del sistema i després se tarde sis mesos perquè tornen al sistema.
Indefinida no vol dir no renovable, no revisable -¿val?
- i no tindre un procés de seguiment.
Vol dir que jo no t'expulse si estàs en una situació de necessitat, jo no t'expulse del sistema.
I, a més a més, me tornes a demanar entrar en el sistema i jo vorem quan te'l donarem.
Â«Escolta, jo no podia menjar ahir i no puc menjar demà.
¿Per què vosté m'expulsa del sistema?
Â» Eixa és la llei que tenim ara.
La llei que tenim ara, la seua lògica és l'expulsió continua del sistema, l'expulsió continua del sistema.
Això ens porta a les baixes cobertures que tenim.

I a més a més, este és un altre element… -després continue…-, este és un dels elements fonamentals.
L'informe del ministeri sobre rendes mínimes -el tenen tots accessible a la pàgina web del ministeri- diu: Â«La Comunitat Valenciana té una cobertura mínima, de les pitjors, irrellevant en rendes mínimes.
Â» Total, en estos moments apleguem al 3,3% de les persones que estiguen en una situació de risc i de pobresa.
Això és impensable.
El País Basc aplega al 62, Cantàbria o Astúries està en el 25… Vull dir, no volem ser…, vull dir, jo crec que estes dades de cobertura són absolutament impresentables.

En estos moments, podem arreplegar qualsevol informe i ens dirà que la Comunitat Valenciana té el pitjor grau de cobertura.
Miren, ací tenim l'informe que ha fet el Síndic de Greuges, que l'ha tret ara, que l'ha tret ara i és molt crític amb les rendes i en els serveis socials, perquè no apleguen.

Però, ¡atenció!
, el treball de camp és del 2014, el treball de camp està fet en el 2014.
I un dels elements que diu precisament és: Â«La renda garantida té una baixa cobertura i, a més a més, ens trobem que la gent que està demanant la renda se'ls envia als bancs d'aliments, se'ls envia als menjadors socials, se'ls envia…Â» Vull dir, la gent està d'ací cap allà, d'allà cap ací, per a poder menjar.
Amb este instrument, el que volem és que s'acabe això, és que s'acabe això.
La gent no té d'estar d'ací cap allà per a garantir les seues necessitats.

¿Allò d'indefinida?
Val.

Revisió d'ofici cada any.
Vull dir, els serveis revisaran… estaran pendents de les persones… No ens oblidem que, a més a més… I a més a més, hi ha un altre element que incorpora la llei, que són els programes d'inclusió per a qui ho necessite, programes d'inclusió oberts.
¿Què vol dir?
Que si amb mi ja s'està treballant perquè els meus fills estiguen en l'escola, tinguen una millor escolarització… Això és el programa d'inclusió.
Això vol dir que els serveis socials estan seguint-se i estan renovant-ho.

Diferenciem també en la llei de forma molt important -perquè en l'anterior llei no- el que és la inclusió social del que és la inserció laboral.
No totes les persones han d'anar sí o sí a inserció laboral demà per a percebre la renda, que és el que dia la llei anterior.
El que diguem en esta llei és: les persones tenen dret a la inclusió social i també tenen dret a una inserció laboral.
Però a més a més que tinguen dret, és que és una necessitat -el que parlàvem-.
Les persones el que diuen és: Â«Jo vull tindre un treball del qual puga.
.
.
Â» Però diferenciem, diferenciem.
.
.
Vull dir, primer anem a treballar la inclusió social, anem a fer diagnòstics.
Si efectivament la teua banda d'inclusió social està clara, anem a treballar la inserció laboral.

Està previst traure un decret conjuntament entre ocupació i serveis socials per a regular-ho.
Però ahí parlem de l'empleabilitat.
El que no volem és matxucar a les persones a la inserció laboral quan estiguen en una situació de recuperació d'un alcoholisme, quan estiguen en una situació de recupera.
.
.
¿Per a què?
Primer vosté recupera, primer vosté s'incorpora en les habilitats socials, en els instruments socials i després parlarem d'inserció laboral.
No com abans sí o sí.
En realitat, abans era sí, no, i al final era no i no.
Perquè la llei de renda garantida del 2007 parlava que estarien les comissions mixtes entre els serveis socials i ocupació.
¡No se n'ha fet cap des del 2007!
Vull dir, en realitat era sí o sí, però en realitat era no i no, vull dir, perquè a voltes després podem fer una cosa i podem fer l'altra.

Per tant, distingir de forma clara inclusió social i inserció laboral, que també el ministeri ens ha felicitat per això, ¿eh?
, ens ha felicitat per això.

Més coses.
Parlaven de titulars beneficiaris.
Val.
Està clar, està clar que canviar un model no és a soles dissenyar una nova política, sinó que cal pegar-li la volta a l'anterior, cal pegar-li la volta.
.
.
Vull dir, el barco va cap allà, cal parar-lo i cal tirar-lo cap a l'altre costat.
I, per tant, això no és fàcil.

Mire, per al 2018 nosaltres hem previst que entre la renda valenciana d'inclusió social, que seria la que substituiria conceptualment a la renda garantida.
¿Val?
Per tant, comencem en un procés d'escala, comencem en les persones que més necessiten la renda.
¿Val?
I, per tant, en este sentit, per al 2018 hem previst uns 88 milions d'euros en prestacions.
Per al 2019, 262 milions, perquè entra la que substituïx a la renda, la renda valenciana d'inclusió social, i la renda complementària de prestacions.

Miren, nosaltres tenim molt marcats que tenim un col·lectiu de persones, que són les persones que cobren les pensions no contributives, que estan dins del sistema, però que estan en la pobresa.
Vull dir, tenen uns ingressos mínims, estables, perquè és una pensió i, per tant, s'ingressa, però molts d'ells estan en la pobresa.

Ahí anem a fer una complementària.
¡Clar que sí, clar que sí!
Ho tenim claríssim.
Ara, ¿anem a fer una complementària fins on nosaltres vullgam?
Doncs no podem, perquè hi ha una llei estatal que diu només se podrà complementar en un 28% en funció que la persona no tinga altres ingressos.
¿Què vol dir?
Que com a molt, nosaltres podríem incorporar-ne 149 euros.
Si en té altres ingressos, encara que siguen 100 euros, no podem fer-ho.

Per tant, en este procés de complementàries, cal tindre molt clar les lleis estatals, perquè al final l'únic que farien és: nosaltres complementem i l'estat li disminuïx, perquè com ja guanya més del que tocava, a l'estat li té igual en eixe sentit per on entre.
Per tant, entraríem qui paga, si la Generalitat o nosaltres, però, en qualsevol cas, la persona no rebria mai més d'ics diners.
No sé si m'aclarisc.
¿Val?
Per tant, eixe és el límit.

Per al 2020, estem parlant de 298 milions, 299.
Estem parlant també que anem a reforçar els equips de serveis socials, que anem a reforçar-los.
Vull dir.
.
.
Mire, nosaltres, una de les coses que tenim clares és que.
.
.
una de les coses que tenim clares és que per a nosaltres han d'haver equips de serveis socials en atenció primària.
I ara parlaré de zonificació, que és un tema, ja dic, molt interessant, molt interessant.
¿Val?

Nosaltres sabem que els equips d'atenció primària, que són els d'àmbit municipal, són els fonamentals.
I en eixe sentit, estem cuidant-los, en eixe sentit estem cuidant-los.
No porte ací les xifres del 2013-2014, on se'ls va reduir el finançament per part de La Generalitat.
Nosaltres hem incrementat ja en un 62% els diners destinats a equips, a personal, a persones que acompanyen a persones.
Per dir un exemple, en 2015 s'invertiren 24 milions d'euros en els equips municipals de serveis socials; 2017, 52 milions d'euros.

Però, a més a més, l'aplicació de la llei de renda comporta entre 9 i 10 milions d'euros d'increment cada any, per a tindre equips, perquè mosatros volem -i ho tenim clar- persones que acompanyen a persones.
En este sentit, podria dir-li algun exemple.
Per exemple, Dénia, un municipi amb 41.
000 habitants.
El finançament en el 2016 per a professionals, a més a més hem d'incorporar altres finançaments, són 170.
000 euros.
Enguany, són 425.
000 euros.
Vol dir que l'equip de serveis socials de Dénia, que amb els diners que nosaltres enviàvem i conveniàvem, podria tindre 3,75 professionals, ara en pot tindre 16,5 professionals, per un altra canvi de model.
Això és importantíssim, això és importantíssim.

Un altre element canvi de model: per primera vegada financem personal administratiu.
En este cas, a Dénia serien 13 professionals i 3,5, perquè volem treballadors socials, psicòlegs i educadors fent d'educació social, fent de treball social i fent psicologia.
I volem administratius preocupant-se pels procediments.
Perquè, a més a més, quan cada u fa el que no li toca, tot se fa mal.
Volem que cadascú faça per allò que és especial, que és especialista.

Per tant, incorporem.
.
.
¿Què es el que tenim ara, què és el que teníem ara o què és el hem heretat?
Moltes voltes professionals fent tasques administratives.
Vull dir, allò que és normal.
.
.
Vull dir, nosaltres teníem un model de serveis socials de primera generació, allò que ja era normal en moltes comunitats autònomes en la tercera generació és el pas que estem donant.
¿Val?

Vaig apuntant-me ací més.
.
.
residència, resolució.
.
.
Val.
Allò de concurrències competitives.
Clar, eixe és un cas concret.
Del cas no fem el conjunt, però, clar, en la llei de serveis socials haurem d'avançar en un element molt clar de definició del dret subjectiu del catàleg, catàleg i cartera, que no en tenim en esta comunitat autònoma, que no en tenim.
Vull dir, com qualsevol comunitat autònoma, els seus ciutadans tenen un catàleg i tenen una cartera, que la tenim en educació i que la tenim en sanitat, però en serveis socials no.
¿Val?
I ahí haurem de parlar perfectament del dret subjectiu, de les condicions d'accés i d'aquelles prestacions que són condicionades, que són condicionades a determinades situacions.

En realitat, això no és més que agarrar allò que és sanitat, allò que és educació.
.
.
Vull dir, en educació de sis als setze anys és garantit, de zero a sis és condicionat.
¿Val?
És universal però és condicionat.
Per tant, és el que nosaltres volem introduir, diferenciar.

En definitiva fixen-se vostés que estem fent un trànsit des de la beneficència, l'assistència social als serveis socials.
Eixe trànsit l'hem fet de paraula.
Tothom, tot el món diu serveis socials.
En la pràctica nosaltres parlem de serveis socials, però el que tenim és un sistema entre assistència i beneficència.
I només en l'àmbit de la dependència per govern, per llei estatal, s'havia avançat en l'àmbit dels serveis socials, en l'àmbit de prestació garantida.
¿Val?
Per tant, estem fent eixe trànsit, estem fent eixe trànsit d'un lloc a l'altre.

Mire jo.
.
.
, allò de convenis plurianuals, que nosaltres ho tenim claríssim.
.
.
Miren, la Llei 5/1997, que va aprovar el Partit Popular, que veníem de la 5/1989, dia coses molt interessants, vull dir, coses molt interessants.
Dia: Â«En esta llei se farà un pla concertat de serveis socials generals, preàmbul dos.
Pla general de serveis socials, article 5.
Pla de finançament concertat en les entitats locals, article 6.
2.
Pla valencià.
.
.
Â»

Bé, i puc continuar, però per temps vaig a estalviar.
Comissió no sé què.
.
.
De tot això no s'ha fet res.
Supose que no hi ha hagut temps.
De tot això no s'ha fet res.
Són les mancances que ens trobem en este procés.

Jo portava.
.
.
, perquè, efectivament, quan faig classe m'agrada als meus estudiants ensenyar-los algunes coses que són joies, que són joies en l'àmbit dels serveis socials.

La mapificació.
L'única que hi ha feta en la Comunitat Valenciana és de l'any 1991.
A això dedique el temps.
No solament a reunions.
A això dedique el temps.
¿Val?
L'única que hi ha està feta de l'any 1991.

No hem tingut temps de saber les zones, les prestacions, ni res des de l'any 1991.
Vull dir, l'última ordenació dels serveis socials de l'any 1990.
A això també estic dedicant-li el temps.
L'última ordenació de l'any 1990.
I això és un tema important.
Tenim joies, perquè ja són llibres groguets que jo els ho ensenye als meus estudiants en classe.

Clar, si no ens dotem de tots estos instruments, no ens dotem de serveis socials de tercera generació, no ens dotem de serveis socials de tercera generació.

Per tant, quan parlem de zones estem parlant d'això també.
¿De què estem parlant?
Clar, tenim dos zones definides.
Nosaltres tenim dos zones definides i que nosaltres estem d'acord i, per suposat, que anem a treballar en elles, que són: l'àmbit municipal, com l'atenció primària, i que és l'àmbit de la Comunitat Valenciana per l'atenció residencial o pels serveis socials especialitzats.
¿Val?
En altres comunitats autònomes l'atenció primària duta des de l'ajuntament o duta des de mancomunitats, però en definitiva és atenció primària.

En altres comunitats autònomes han dissenyat una zona intermèdia.
Fixen-se vostés que nosaltres tenim un problema.
En els serveis socials passem.
.
.
Si nosaltres anem a l'àmbit de la sanitat, nosaltres passem de l'atenció primària al centre d'especialitats i del centre d'especialitats a l'hospital.
Altres comunitats autònomes ja tenen construït eixe segon nivell.
¿Val?
Per tant, tenen serveis socials d'atenció primària enfortits.
I en això, quan parlem nosaltres, jo recorde molt a Ernest Lluch.
Ell va dir: Â«Tindrem una sanitat bona.
.
.
només tindrem una sanitat bona si l'atenció primària funciona.
Â» I de fet hui en dia la sanitat espanyola és envejada, perquè tenim un bon sistema d'atenció primària.
Només si l'atenció primària funciona.

Per tant, nosaltres volem l'atenció primària, construir un segon nivell d'atenció específica i l'especialitzada.
Quan parlem d'eixa atenció específica el que estem estudiant és quines són les zones.

Perquè, clar, la Comunitat Valenciana té un territori complex per a establir eixes segones zones.
Vull dir, no estem parlant del mateix de València i l'àrea metropolitana, de Morella, del Baix Segura, de la zona de l'interior de Castelló.
.
.
Vull dir, però tenint eixes dificultats de territori, però el que tenim clar és que el ciutadà ha de tindre els mateixos drets visca on visca, que hui no els té.

Per tant, hem de parlar de zones.
Perquè a la millor en alguns espais serà millor per eficàcia, per economia d'escala, que determinades coses siguen dutes a escala comarcal, en altres a escala local.
En algunes dutes a escala de dobles comarques en funció de proximitat i altres dutes d'una altra manera.

Per tant, tot això volem prendre les decisions basades en evidències, des de les evidències.
No perquè nosaltres tingam un tiralínies i digam: Â«Bum, bum, bum, en funció d'això.
Â» Això és una mapificació.
I, per tant, si des de l'any 1991 no se n'ha fet, ens tocarà fer-la ara amb molt de treball.
Per tant, en eixe plantejament estem.

Municipalisme hem parlat.

La zonificació.

I, bé, doncs ja, no tinc res més a dir.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

¿Algun grup vol fer rèplica?
Molt bé, doncs té la paraula el representant de Podem per un màxim de quatre minuts.

Endavant.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Uceda per posar llum a la major part de les preguntes i per esta aposta decidida segons la resposta que ha donat.
I vosté parlava de 262 milions d'euros al pressupost de l'any vinent.
És un anunci.
.
.
(Se sent al senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià que diu: Â«2019Â») 2019.
(Se sent al senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià que diu: Â«És la memòria econòmica, síÂ») Doncs, 2018, 2019 en tot cas.
És una aposta forta que esperem que se concrete i esperem que hi haja voluntat política perquè se concrete.

Vosté ha parlat justament d'una de les qüestions que volia abordar en este segon torn, que és esta necessària diferenciació del.
.
.
Bé, vosté ha dit igualtat en el diagnòstic, diferenciació en les solucions, ¿no?
(Se sent al senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià que diu: Â«ClarÂ») I jo li volia fer eixa reflexió, perquè no és el mateix.
Vosté ha nomenat en la primera intervenció Elx i Morella.
No li podem donar la mateixa solució a una persona que està en exclusió social perquè no tindrà ni les mateixes oportunitats de sobreposar-se, ni la mateixa xarxa al seu voltant.

Jo recorde un cas, Vallibona, cent persones.
El 80% d'elles.
.
.
, menys ja, perquè van.
.
.
Perquè el 80% d'elles té més de 65 anys.
Supose que per al pla d'envelliment actiu s'haurà d'actuar d'una manera concreta diferenciada d'altres indrets.
(Veus)

Vosté també ha parlat de la zonificació dels serveis socials i ha parlat de diferenciar en els àmbits autonòmics, el municipal, el comarcal.
I jo volia preguntar-li si hi ha algun tipus de coordinació o se preveu algun tipus de coordinació amb la llei que se preveu de comarcalització, perquè moltes de les comarques que han anat sortint de manera desordenada o de manera natural, anem a dir, durant.
.
.
mancomunitats, vull dir, que han anat sortint durant estes dècades enrere, han tingut a veure sobretot en la prestació de serveis.
I aleshores, si hi ha alguna vinculació, si hi haurà alguna qüestió que hauran de coordinar en l'administració que se tinga en compte.

Ha parlat també de l'aposta per l'acció concertada.
Nosaltres tenim clar que eixa és la via i no vam entendre en el seu moment per què no se va atendre esta reclamació de diferents col·lectius quant a l'ordenació de les residències geriàtriques i s'ha tornat a fer concurs.
.
.
concurrència competitiva en lloc d'anar al concert.
Supose que en el futur i en coordinació amb aquesta llei la qüestió canviarà, però ens podíem haver avançat.

I, per últim, vosté ha definit esta renda mínima com de màxims.
Cal recordar que estem encara.
.
.
, que la proposta del govern és inferior al llindar de la pobresa relativa.
Esperem que se puga anar augmentant i que estos increments en els pressupostos també tinguen a veure amb el fet que les ajudes s'aniran incrementant i arrimant-nos en la mesura del possible a este llindar de pobresa relativa.

I ja, per acabar, m'interessa que ens descriga millor el mecanisme.
.
.
Vosté ha parlat de compatibilitzar les ajudes que estan reconegudes en l'àmbit estatal per tal que les persones puguen incrementar el seu.
.
.
-o almenys açò se va anunciar en el seu moment- que puguen incrementar els seus ingressos i que no se vagen compensant o reduint en l'àmbit estatal conforme nosaltres intentem incrementar els ingressos de la llar.
I m'agradaria que ens concretara els mecanismes que s'han habilitat per a evitar este efecte.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara el diputat de Ciudadanos per un màxim de quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Molt bé.
No sap el que m'alegra sentir que el ciutadà ha de tindre els mateixos drets visca on visca.
¡No sap el que m'alegra sentir això!

Jo li vull fer una última pregunta.
I és referint-me a la llei del 2007 de renda garantida.
N'hi havia -ja li vaig comentar l'altre dia- tres articles, el 21, 24 i 25 que parlaven de pagament, parlaven de tramitació i de resolució.
I en eixa llei se planteja que l'ajuntament pot fer això per llei.
Ací se parla molt de donar la responsabilitat als ajuntaments.
Em sembla bé.

Jo sóc cada vegada més un municipalista convençut, però volia saber si el camí va a ser eixe.
Si anem en un trànsit perquè al final els ajuntaments puguen tramitar, resoldre i pagar.
Perquè si n'hi ha algun canvi en eixa família que necessita les ajudes, en eixa persona que necessita les ajudes, els ajuntaments són els primers que ho veuen.
Si n'hi ha algun incompliment, també és possible que els ajuntaments seran els primers que ho voran.
Nosaltres pensem que sí, que els ajuntaments deurien tindre eixa funció.
No sé si això vostés ho tenen en consideració o no.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

¿Havien demanat.
.
.
?
Té la paraula ara per un màxim de quatre minuts la representant de Compromís.

Endavant, senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

La veritat és que jo hui havia vingut ací a escoltar.
No venia amb una idea preconcebuda i no venia tampoc a llegir la premsa.
I entre els reculls de premsa que se'ns ha llegit avui doncs he trobat a faltar aquells que parlen de la contractació d'assessors amb la caixa B per part d'algun polític que, afortunadament, ja no està ací en esta cambra.

Li agraïsc -encara que al principi m'ha sobtat que ho fera, ara ho entenc- li agraïsc que haja començat esmentant el Decret 5/2017, pel qual s'aprova el ROF de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives i on s'arrepleguen les seus funcions.
Crec que les seues competències estan clares i són necessàries.
I una tasca molt important que té vosté ara al davant és com pegar el bot, com fer-nos passar de ser de.
.
.
, els serveis socials fer-los passar a última generació.
No volia dir primera, tercera, sinó volia dir que hem de ser d'última generació i això és treball.

I això ho veig complicat, ho veig complicat, i més darrerament després de fer una ullada als pressupostos generals de l'estat que ens marginen, per dir-ho d'una forma suau.
Vull dir, que algú s'ha dedicat últimament a fer lloances sobre estos pressupostos.
La veritat és que crec que ho tenim complicat per a poder aprofundir en tot açò davant dels pressupostos que tenim.

Però mire -i amb això acabaré, volia ser molt ràpida- és cert, nosaltres som els utòpics, som els ingenus, som els idealistes que ens diuen de vegades.
Però també és cert que som inconformistes tossuts, com diu la cançó, i que ara estem en l'acció.
I la nova llei de renda, la que avui s'ha presentat, és una demostració d'eixa acció.
però no sols una.
Hi ha moltes més i no anem a parar.
Miren, canviarem les normes i les adaptarem a allò que necessiten les persones, passarem del nunca, mal y tarde, del no i no que vosté dia, al sí.
I en això estem, en el sí.

Així que moltes gràcies i endavant.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Té ara quatre minuts la representant del PSPV.

Endavant.

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, presidenta.

Moltes gràcies també a Xavier per la seua intervenció.

Jo crec que estem en el camí, i ahí s'està demostrant, no tan sols la voluntat, sinó també que eixa voluntat se materialitza en fets.
I ahí està eixe 60% d'increment en els equips socials de base.

Jo crec que sí que s'ha d'avançar i que els pròxims anys seran definitius per a vore com canvia el que és la situació, sobretot de les persones que estan passant per una situació de necessitat ací a la Comunitat Valenciana.
Jo crec que això és fonamental, eixa avaluació com hem dit abans.
I també l'acreditació, que és una cosa que no ha pogut dir abans.

És difícil, però s'ha de trobar eixe equilibri entre el que és la prestació de serveis públics i privats, perquè és evident.
La realitat és que no arribem a tots els llocs, per això que volem consentir que tots tinguen eixos serveis a la seua disposició o que tinguen eixos drets a la seua disposició.
O siga, que la col·laboració pública privada estarà ahí, sí o sí, durant molts anys.

Però també sí que és veritat que és necessari que se controlen els negocis.
És necessari que La Generalitat, la conselleria, la vicepresidència, siga capaç de, en el menor temps possible, garantir eixa acreditació dels centres per a facilitar, per a poder dir.
.
.
, per a garantir no tan sols la prestació de serveis i de drets, sinó també la dignitat de les persones, cosa que s'havia descuidat en els últims anys també.

Jo pense que és una labor que s'ha d'avançar, s'ha de regular d'una manera certa i, a més, ràpidament, tots els serveis i tots estos drets que estem diguent perquè les persones puguen disfrutar-los en les màximes garanties.

Jo no tinc molt clar fins quin punt ha de ser la responsabilitat, ha d'arribar la responsabilitat als ajuntaments.
Y me explico.
Aquí se ha dicho: no solamente tramitar, sino también resolver y pagar.

Tengo mis dudas, sobre todo cuando estamos hablando de cuestiones tan ambiciosas como conceder una prestación indefinida y que tenemos que garantizar que los criterios sean homogéneos en toda la comunidad autónoma, en todos nuestros pueblos o ciudades.
Creo que sería una responsabilidad que, a lo mejor, se puede asumir, llegado el momento, no lo sé.

Pero lo que sí que me planteo es, si la prestación por desempleo se tramita con una media de dos días y las personas que cobran el desempleo cobran puntualmente todos los meses, quiere decir que existe ese sistema, que es centralizado, que garantiza ese derecho, que lo garantiza bien y, por lo tanto, pues, dejo a futuras conversaciones, que seguro tendremos sobre este tema, a debate sobre estas cuestiones, si verdaderamente los ayuntamientos tienen que tomar esa responsabilidad, si son los alcaldes o las alcaldesas los que tienen que resolver.
Es algo que no tengo claro.

Creo que tiene que haber alguien que pueda tener esa supervisión de facto, inmediata, en un momento determinado.
Pero, bien, es algo para el futuro.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula ara la diputada del Partit Popular, per un màxim de quatre minuts.

Endavant.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidenta.

Bueno, en primer lugar, la verdad es que me gustaría que me contestara a lo que yo le he preguntado.
Y la verdad es que, bueno, si quiere, le puedo decir otra vez lo que le he preguntado.
Pero sí que nos gustaría saber al Grupo Popular qué van a hacer con los centros especiales de empleo; qué pasa con los carnets de familia numerosa; qué van a hacer con que solo haya 10 municipios que tengan hoy agentes de igualdad, cuando eran 78 y cómo valora usted también la advertencia del Síndic de Greuges sobre los centros de menores.

Le diré que su explicación sobre la nueva ley de renta valenciana de inclusión me parece muy buena.
Yo creo que usted ha hecho una exposición muy buena.
Pero también le digo que…, bueno, le quería preguntar sobre una… Bueno, ha habido muchas cosas, pero mis compañeros le han hecho muchas preguntas.
Pero hay una que me ha llamado la atención, porque me ha surgido una incógnita bastante importante por temas de duplicidad.

Y es que usted ha nombrado que uno de sus objetivos es la innovación social, y yo en lo primero que he pensado es con la agencia valenciana de la innovación, si van a trabajar con ella.
Porque usted ha nombrado muchos organismos con los que van a trabajar, pero no ha nombrado justo este organismo que, aunque pertenece al Consell, sí que se trata de un organismo un poco independiente -así se dice en la ley-.
Y, por lo tanto le quería preguntar…

Porque, claro, usted ha nombrado la xarxa Innova y ha dicho que se va a dedicar a la investigación, a la innovación en el sector de los servicios sociales.
Cuando se trajo aquí la agencia valenciana de la innovación, esa ley de la agencia valenciana, se habló que esta agencia sería transversal y que contaría con todas las consellerias.
Entonces, también quería saber si esta xarxa se va a incluir dentro de esa agencia o va a ser un ente aparte que va a estar dentro de la…, bueno, un ente o un área que va a estar dentro de la conselleria de vicepresidencia y políticas inclusivas.

La verdad es que nos sigue generando un poco de duplicidad también, porque sí que es cierto que usted ha hecho la mapificación y que está haciendo la mapificación y la planificación y todo lo que nos ha explicado.
Pero sí que es cierto que, por lo que sabemos, hay direcciones generales o secretarios autonómicos que también tienen esta competencia.
Entonces, de verdad que no pongo en duda su capacidad y su profesionalidad.
Creo que es muy buen profesional o, por lo menos, hoy aquí me ha quedado muy claro; pero sí que es cierto que ahí vemos un poco de duplicidad.

Para finalizar, le quería decir que, bueno, como ya he dicho al final de mi intervención anterior, que cuente con nosotros para desarrollar todas estas políticas sociales; que en esta comisión hay muchos acuerdos y que muchas veces estamos de acuerdo, valga la redundancia.
Pero que, obviamente, pues, también tenemos preocupación por muchos temas y, bueno, esperamos que nos conteste.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Ara, teòricament, són quatre minuts.
No sé si tindrà suficient temps.
(Se sent una veu que diu: Â«Sí, sí, síÂ») Serem totalment flexibles perquè, com n'hi ha diverses rèpliques per a contestar, no n'hi ha ningun problema si se'n passa vosté.

Endavant.

El senyor delegat del Consell per al Model Social Valencià:

Val.

El tema de la llei de mancomunitats, que no és de comarcalització, eixa és la primera diferència, ¿val?
Clar, és.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Me corregix quan.
.
.
Â») Sí, sí, sí, no.
.
.
Clar, este és un tema fonamental, ¿no?
, perquè la mancomunitat és associació voluntària de municipis i la comarcalització és una dotació estable d'estructura administrativa.
Per tant, és molt diferent.

Tenim, per exemple, Aragó, tenim Catalunya, que tenen comarques i les utilitzen per a la.
.
.
Una de les funcions fonamentals de les comarques és el segon nivell que jo he dit de serveis socials específic, és el que porten les comarques.
¿Val?
Però, clar, com que les comarques són obligatòries, garantixen que tots els ciutadans tenen els mateixos drets.
Les mancomunitats, com són voluntàries, jo me'n puc eixir o hi puc entrar quan jo vullga, i no tenim tot el territori.
Per tant, té una dificultat.

Està clar que en la llei de mancomunitat s'avança, se reconeixen algunes mancomunitats que sí que tenen una articulació comarcal i, per tant, nosaltres les tindrem en compte en la planificació dels serveis socials.
Per això deia, en un moment donat, que haurem de trobar escales diferents, que no sempre serà la mateixa, però partir que el dret s'ha de garantir igual.

Per tant, igual en un espai del territori la mancomunitat és mancomunitat d'àmbit comarcal i, a més a més, els municipis tenen la voluntat de permanència i, per tant, pot ser un nivell d'articulació.
.
.
.
En este cas, els he comentat que anem a.
.
.
un dels elements d'innovació que anem a fer va a ser en la Ribera Alta.
¿Per què?
Perquè hi ha una mancomunitat que aglutina els 22 pobles des de fa molt de temps.

I, per tant, és un espai que nosaltres volem saber si l'atenció domiciliària és millor prestar-la des d'ací o prestar-la des d'allà; quins costos econòmics té des d'ací i quins costos té.
.
.
; quines són les necessitats d'ací i quines són les necessitats d'allà.
¿Val?
Per tant, eixe és un tema.

Segon tema, de les complementàries i els mecanismes.
Este és un tema molt complicat.
És molt complex i, per això, no ho hem definit en la llei, ho hem deixat per al reglament, perquè hauríem d'estar modificant-ho cada vegada que es modifique a nivell de l'estat.

Vull dir, les complementàries no depenen de la nostra llei, depenen de la llei principal que garantix la prestació.
Aleshores, eixe és l'element clau.
Per tant, en funció de cadascuna de les lleis que garantisca, nosaltres podem complementar.

He posat un exemple, com la de no contributiva, que és un exemple clar.
L'estat, que és el que regula, diu: Â«La persona que rep una pensió no contributiva pot rebre uns ingressos, com a màxim un 28% de tant.
Â» Efectivament.
Per tant, això suposa que podem.
Ara, si la persona conviu en una altra persona que té ingressos, no podem.
O si la persona té unes rendes agràries, no podem.
I, aleshores, és que no podem; és el marge de la legislació estatal.
Això passa també en prou d'estos 21 subsidis de què hem parlat a nivell estatal.

Per això deia jo que una de les coses que se li ha demanat a la Unió Europea i que li hem demanat les comunitats autònomes a l'estat: per favor, faça vosté un mapa clar, Deixe'n un, un, que, a la millor, podem anar a acordar i dir: l'estat té un nivell bàsic per a totes les comunitats autònomes, la qual cosa iguala a tot el ciutadà, estiga on estiga.
I, després, cada comunitat autònoma, decidix complementar, en funció de la seua situació i en funció dels seus objectius i polítiques ¿Val?
Que en este sentit, un nivell mínim, un nivell acordat, un nivell complementari.
Fórmules hi ha.
Però en este cas passa per allà, no podem fer nosaltres la fórmula.

Per tant, nosaltres estarem a nivell del reglament.
El reglament, que és decret, com vosté sap, se pot modificar de forma més tal.
.
.
, doncs, caldrà anar modificant-ho en funció de què es permeta.
¿Val?

Estes persones, per exemple, que parlem de complementàries, és una renda de complements.
Si nosaltres parlem, el concepte seria com els complements a mínims de la seguretat social que han estat tota la vida.
Bé, tota la vida no, una part de la.
.
.
Val.

Pagament prestació ajuntaments.
Este és un tema complex.
És un tema complex per diverses raons.
Primer, la situació municipal que tenim, ¿no?
Vull dir, tenim ajuntaments molt xicotets -Vallibona, ¿no?
-, tenim ajuntaments molt grans -València-, tenim ajuntaments mitjans i tenim un dret a garantir: el dret de la persona, que eixe ha de ser igual.
Per tant.
.
.

I ara fem una retrospecció un poc històrica.
Nosaltres.
.
.
En 1988, se va aprovar el pla de mesures d'inserció social.
Ahí estava la prestació econòmica reglada.
La prestació econòmica reglada que seria.
.
.
-jo què sé-, seria l'antecedent en la Comunitat Valenciana d'això, un antecedent, al seu nivell, però antecedent.
Resolia La Generalitat, d'eixa manera, garantia la igualtat i pagaven els ajuntaments.
Per tant, proposta de l'ajuntament, resol Generalitat, garantix la igualtat i paga ajuntament, perquè era més fàcil la intervenció, el que era el aparataje de la intervenció municipal.

Ve la llei de 2007, la llei que va fer el senyor Blasco.
Esta llei el que fa és diferenciar entre ajuntaments i entitats col·laboradores.
Pel decret de 1988 ja tots són col·laboradors; per tant, tots proposen, Generalitat resol per a garantir la igualtat i paga la intervenció municipal.

Arriba la llei de 2007 i diferencia entre col·laboradors i no col·laboradors.
En els col·laboradors, poden pagar els ajuntaments; en els no col·laboradors, no poden pagar els ajuntaments.
De tal manera que genera una desigualtat brutal, perquè cada ciutadà depén del municipi en què visca i del procés de tramitació que faça eixe municipi.
Un caos.
Ajuntament de València no és col·laborador; de fet, els grans ajuntaments no han sigut mai col·laboradors, no han sigut mai col·laboradors.
De tal manera que Ajuntament de Mislata, que era col·laborador, resolia en un temps de sis mesos; Ajuntament de València, en díhuit mesos.
En este cas, la desigualtat, Mislata-València, que compartixen carrer.
¿Val?

Clar, nosaltres hem fet una altra opció, hem fet una altra opció, però des de la reflexió i deixant algunes coses per a més endavant.
Perquè jo crec que estes coses sí que és de veres que hem de provar i vore.

Nosaltres, de sobte, hem dit.
.
.
, de moment hem dit: amb la llei valenciana d'inclusió en què se substituïx la renda garantida, tots els ajuntaments són col·laboradors.
És a dir, tornem a la primera, tornem al primer element.
Tots són col·laboradors, no té sentit que no siguen.

Ara, en estos moments, com tenim este caos, com tenim este caos: plantilles municipals infrafinançades o raquítiques; tenim la LRSAL que posa tantes dificultats amb les intervencions, als interventors i als secretaris, i no parlem que això comporta una part professional dels serveis socials, però la part de pagament i vigilància del pagament l'ha de fer l'altra banda de l'ajuntament.
.
.
.
Vull dir.
.
.
Per tant, això no és.
.
.

Per tant, en este sentit, nosaltres el que hem dit: bé, anem a resoldre el caos en estos moments, eixe barco que camina cap allà.
I, per tant, els ajuntaments tramiten, els ajuntaments valoren, els ajuntaments prescriuen, resol La Generalitat.

¿Això vol dir que serà sempre igual?
No.
Això vol dir que és un dels temes que hem deixat.
.
.
I, a més, és un dels temes que més hem tornat cap avant i cap enrere, que més hem parlat.
En uns municipis ens deien: Â«Escolteu, paguem nosaltres.
Â» En altres municipis deien: Â«No, pagueu vosaltres.
Â» Vull dir, ens ha generat.
.
.

¿Què és el que hem plantejat?
El que hem plantejat és que, com que estem treballant a l'hora en diverses coses, en 2020 tots els ajuntaments estaran dotats amb el personal professional i el personal administratiu, perquè ací fa falta personal administratiu perquè els professionals facen de professionals.
.
.
En el 2020, en este procés d'implantació progressiva, també és la implantació progressiva del model bàsic de serveis socials.

Per tant, este és un tema que traslladem a eixa reflexió.
És a dir, quan tots els ajuntament estiguen rodats, les aplicacions fetes i tot el món funcionant, i a la millor no estiga LRSAL enmig, que el que està fent precisament en este àmbit és mossegar els interventors i restringir les seues capacitats, en eixe sentit avaluarem i avançarem.

Perquè al final és possible que siga millor tornar al model anterior.
Però el model anterior no era que l'ajuntament resolia i pagava.
En el model anterior, La Generalitat es guardava un dels elements, la resolució, perquè és l'únic que al final garantix que tot ciutadà té els mateixos drets en un lloc i en l'altre.
¿Val?
Per tant, partíem d'ahí, hem tingut un.
.
.
, hem tingut i tenim, en la diferenciació, un moment de caos i estem.

Els meus companys estan treballant en mapificació d'infraestructures, que no és el mateix.
¿Val?
Jo he parlat de mapificació de necessitats, d'índexs de cobertura.
Per tant, la mapificació d'infraestructures senzillament és, senzillament i no senzillament, és on va la infraestructura.
¿Val?

Per tant, jo estic treballant en eixa part i ells estan treballant en infraestructures.
Eixa connexió total serà l'instrument final.

Per tant, no es preocupe que no hi ha en eixe sentit duplicitat.
Senzillament, la mapificació té diferents instruments, nosaltres estem construint la de necessitats i cobertura.
Ells estan treballant en l'altra, i plegarem.

Amb l'agència d'innovació és clar que treballarem, i a més no hi ha problema de duplicitat.
El que anem a tindre la nostra conselleria, igual que té sanitat, igual que té educació, és un element bàsic de gestió del seu coneixement, que ara no el té, que ara no el té.
I és això el que hem plantejat tant a les diputacions com a la federació.
Per tant, els hem plantejat això per a construir eixe procés de coneixement i treballarem efectivament perquè no hi haja cap tipus de duplicitat.

De les altres qüestions jo no vaig a respondre.
Responen en les secretaries autonòmiques.
Vull dir, no és una qüestió que en pertoca a la delegació del Consell.
No, no, cadascú allò que li toca.
(Veus) Educadament.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Doncs, una coseta, abans d'acabar, abans d'anar-se'n.
.
.
Moltíssimes gràcies al compareixent, com no, prèviament.

Donar-los compte d'una carta rebuda per esta presidència de Fundació Manantial, que passe a llegir-los-la i, si els sembla prenem la decisió.

Diu: Â«Senyora presidenta de la Mesa de la Comissió de Política Social i Ocupació, el dia 2 del passat mes de desembre la Fundació Primavera que treballa en salut mental va comparéixer com a interessada en la mesa de la Comissió Especial de Participació Ciutadana, en relació a la tramitació per la Comissió de Política Social i Ocupació de la Proposició de llei 10/2010, de 9 de juny de La Generalitat, d'ordenació i gestió de la funció pública valenciana.

Â»En finalitzar la sessió, van ser diversos els senyors diputats i diputades presents que van mostrar el seu interés per conéixer de primera mà la tasca que realitza la nostra fundació i fer una visita a Vila-real, on tenim la seu.
En eixe moment estàvem en procés de fusió amb la Fundació Manantial, d'àmbit estatal, i amb una gran i fructífera experiència en salut mental.

Â»Una vegada finalitzada la fusió, tenim el gust de convidar a vosté i a la resta de membres de la comissió a visitar la fundació a Vila-real i, si ho desitgen, la seu de l'associació de familiars a Castelló.
Desitjant que accepten la nostra invitació, esperem la seua resposta, proposant-nos la data que consideren adientÂ».

Per tant, els propose que.
.
.
Els done compte del contingut de la carta, els convide que els contestem i que designem una data, si els pareix.
Ara, en passar les festes, podríem anar i fer una visita de la delegació d'esta comissió allí, si els sembla.
Com tenim el grup de whatsap, la comissió anem fent propostes.
Jo propose un dia de matí, que ixca per exemple un microbús des d'ací.
Si estan més prop no cal que vinguen fins ací.
(Rient)

O no sé, o en dos cotxes.
O un divendres.
Ho parlem pel whatsap.
Però bé, donar-los compte i que fixem la data el més prompte possible, perquè m'he retardat en donar-los compte per distracció d'esta presidència.
Demanar disculpes i fixem la data el més prompte possible.
¿Val?

Moltes gràcies.
S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 3 minuts)