Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 20 de desembre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 2 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 70.
Segona reunió.**

***Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2006 (BOCV número 154).
(Continuació)***

 

 

**El senyor president:**

 

Bon dia, ilustres diputados, ilustres diputadas.

Reanudamos la sesión con el debate del bloque primero de enmiendas sobre la sección 08, infraestructuras y transportes, con el grupo de enmiendas que presenta el Grupo l'Entesa, representado por el ilustre diputados Joan Antoni Oltra, y corresponden al bloque de enmiendas que van de la 817 a la 827 y de la 829 a la 868.

Tiene la palabra, para el turno a favor, el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bon dia.

Senyories.

Senyor president.

Bé, anem a començar la segona sessió amb molta poqueta assistència.
Un poc més i podem fer el debat en una cabina telefònica *(rialles)*, perquè la veritat és que estem en quadre total.
Quasi hi ha més personal de la casa que diputats i diputades, però, bé, anem allà.

Aquest primer bloc és el que fa referència a una sèrie d'esmenes en infraestructures i transports, fonamentalment centrades en el tema del transport, del transport ferroviari, que sempre ha sigut una aposta important per part nostra.
Nosaltres creem que el transport ferroviari ha estat tradicionalment abandonat en favor del transport per carretera.
El tema del cotxe li ha guanyat la partida d'una manera descarada al tema del tren, al tema del metro, del tramvia.
I això, a banda d'altres problemes importants que ha tingut, de contaminació, d'ocupació del territori, etcètera, etcètera.

A pesar de tot això, el que està clar és que quan la gent disposa d'oportunitats per a poder utilitzar correctament aquell mitjà de transport d'alternatiu, aquest té èxit, o siga, és utilitzat de forma massiva per la població, la qual cosa jo crec que hauria d'obligar els governs, en este cas, el Govern Valencià, que estem discutint, a ser més sensibles, a donar més prioritat a aquest mitjà de transport davant d'altres.
Això continua no passant.
És cert que a nivell de promeses i de bones declaracions, el tema del transport ferroviari, en les diverses modalitats que té, és una aposta que a nivell verbal es fa en els pressupostos i en les declaracions del conseller i tot això.
El capítol de promeses està ple de bones paraules en referència a mesures d'extensió, de millora, de modernització, etcètera, etcètera.
I això passa a tots els nivell, ja no solament a nivell autonòmic, sinó a nivell també estatal, perquè ahí hi ha competències entrecreuades Generalitat-govern central.

La realitat és que mentres aquell mitjà de transport el que rep és això, bones paraules i promeses, el tema de carreteres ­que també és un tema important i en molts casos absolutament necessari; en altres no ho és tant, inclús hi ha mesures molt problemàtiques­ resulta que s'estén com una taca d'oli, de manera immensa, per tot el territori.
A més, a nivell d'ocupació del territori, les carreteres és un dels elements més importants, que si és cert que estructuren i milloren les comunicacions, també destruïxen territori i també donen peu a determinades actuacions urbanístiques que darrere solen acompanyar la construcció d'aquestes infraestructures.

Per tant, nosaltres creem que davant l'experiència positiva que suposa el fet que les línies existents, no ja ferroviàries solament, sinó fonamentalment en la ciutat de València, la ciutat d'Alacant, quant a possibilitats d'utilització del tramvia, creem que es dóna peu a insistir en la conveniència d'estendre aquest tipus de transport en altres zones del País Valencià.

En eixe sentit, nosaltres venim presentem des de fa anys.
.
.
Jo sé que el ponent per part del Partit Popular ens dirà ara després: "És que vosté duu molt anys presentant les mateixes esmenes".
La qual cosa és certa.
Clar, si vostés les hagueren aprovat, segurament ja no les presentaríem més.
Amb la qual cosa m'està dient que l'any que ve tornarem a presentar les mateixes esmenes, perquè, clar, com tampoc les aprovarà, ens vorem necessitats d'això.

Però nosaltres creem que l'experiència positiva que està suposant el tema del tramvia en l'àrea metropolitana de València i d'Alacant ­a pesar que en Alacant està ara en un procés de més extensió, però, vaja, un procés encara incipient, si se vol­, jo crec que dóna peu a això, a demanar que en determinades àrees.
.
.
I una d'eixes àrees, sense dubte, configura la segona i la tercera ciutat del País Valencià, el tema d'Alacant-Elx.
I a més, en mig d'eixos dos nuclis de població importants, hi ha tota una sèrie d'elements que reforçarien eixe caràcter de necessitat de comunicació, de necessitat de millores en la interconnexió inclús intermodal entre les diferents actuacions.
Tenim no solament polígons industrials importants, nuclis de població que no arriben a ser, digam, un poble, però que té molts més habitants que la majoria de poblacions del País Valencià, com és el cas de Torrellano.
Tenim un aeroport, etcètera, etcètera.
Tenim una sèrie d'elements que justifiquen de sobra aquesta circumstància.

En eixe aspecte, demanem que es facen els estudis corresponents, que s'avance en eixa línia en el tema de la possible instal·lació d'un tramvia que comunique tota esta zona, que avui té dèficits importants a este nivell i que té una població.
.
.
i unes necessitats a nivell de comunicació molt importants.

La mateix qüestió també en altra àrea que, per les seues característiques, també està, digam, íntimament lligada, com pot ser el tema de l'Alcoià, Cocentaina i la ciutat d'Alcoi.
Dos ciutats que estan molt a prop, que tenen uns problemes de comunicació per carretera en estos moments impressionants, a pesar d'estar molt propet una de l'altra, i que per les característiques de població, d'indústria, etcètera, etcètera, també tenen més que justificada la necessitat de començar ja a treballar en la idea de poder instal·lar, el més prompte possible, el tema d'este mitjà de transport.

Després tenim problemes crònics.
.
.
Ja sé que són competència, en principi, de l'administració central, però això supose que no deu ser cap problema, perquè l'AVE, que s'ha xerrat ací rius de tinta, la competència també és del govern central.
I quan interessa, se xerra; i quan no interessa, no se xerra i se tira la pilota fora.
El tema de la millora de la línia Alacant-Villena, que és una línia en estos moments deficitària: via única, gran quantitat de passos a nivell, necessitat de soterrament en determinades poblacions, especialment en el cas de Villena.
Això s'està xerrant ací des de fa anys.
S'estan fent estudis, s'estan fent promeses, però mai s'avança en eixe tema.

Si anem un poquet més avall, el tema d'Alacant-Múrcia, cal dir que a la província d'Alacant, a tota la província d'Alacant, no hi ha ni un sol quilòmetre de doble via ferroviària.
O siga, és una cosa.
.
.
.
igual que estava quan es va construir el ferrocarril en el segle XIX, està exactament igual.
Inclús la d'Alacant-Múrcia, al contrari que la d'Alacant-Villena, ni tan sols està electrificada, perquè és que, a més, no pot estar.
Per una sèrie de problemes puntuals, no pot estar electrificada, amb la qual cosa és una línia no tercermundista, però quasi, amb problemes seriosos de funcionalitat i de seguretat.
Hi ha hagut recentment accidents importants i té problemes també de necessitats de soterrament a Oriola, Callosa, etcètera.
Eixe tema, bé ­jo què sé­, quan Borrell militava en les joventuts socialista, ja va començar a prometre que anava a resoldre allò.
O siga, fixa't si han passat anys, i el que queda, segurament.
Per tant, jo crec que deu ser una qüestió prioritària intentar resoldre, inclús molt més prioritària que el tema de l'AVE, que tant se xerra d'ell.

El tema d'Alcoi-Xàtiva, que és un clàssic, és un clàssic de les promeses, no ja de les demandes, sinó de les promeses incomplides per part de vostés.
I no val que ara diguen que la responsabilitat és de Madrid, que és el titular de la línia, perquè vostés han tingut un govern a Madrid del Partit Popular huit anys, i en eixos huit anys és que ni tan sols s'han atrevit a demanar la transferència de la línia.
L'únic que han transferit ha sigut el dèficit.
Això sí, mos hem fet càrrec del dèficit, d'aquella manera.
Bon dia.
Ara ve el conseller, precisament, xerrant que no s'havien atrevit a demanar el tema de.
.
.
Se'n recordarà del tema d'Alcoi-Xàtiva, perquè, ja dic, és un tema clàssic d'incompliment.
I ahí està, un exemple que podria servir, digam, de model de comunicació en comarques de l'interior i resulta que està absolutament oblidat, absolutament.
.
.
en unes condicions jo crec que pitjor que tercermundista, perquè això ja fa falta ganes d'agafar eixe tren, i paciència, per a poder-lo utilitzar.

Si anem a un altre clàssic de promeses per part de vostés, el tema de Gandia-Dénia, últimament tots els anys apareix algun estudi, alguna historieta, per a contentar, però resulta que de forment, ni una gra.
Ahí tenim declaracions.
.
.
Jo tinc per ahí una joia d'estes periodístiques, una de les múltiples promeses que va fer el senyor García Antón, en l'any 1999, quan la campanya electoral de l'any 1999, i on es deia solemnement que en esta legislatura nova, si guanyaven, es resoldria el problema.
Era la de 1999-2003.
Ho dic perquè no és la de 2020 a 2030, sinó que era una cosa que ja estava més que passada i el tema està exactament igual.

Si parlem del soterrament Alfafar-Sedaví, això sempre depenent d'altres històries, però van passant els anys sense que se busque cap solució, i amb uns problemes de comunicació i seguretat impressionants.

El tema també de l'extensió necessària.
.
.
.
jo crec que pràcticament quasi totes les poblacions de l'Horta, el tema de la Plana en Castelló, estan demanant més inversions, més aposta per l'extensió de línies de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per a garantir una millora de comunicació en estes àrees.
Jo crec que ahí sí que suposaria la millora i una correctíssima utilització de fons públics.
Dic això, perquè, clar, sempre ens acusen que nosaltres estem en contra de tot.
Mira per on, ara estem demanant ­ens falta la pancarta, que també la tindrem­, demanant actuacions i ens trobem davant el mur de vostés que bloquegen aquestes, aquestes.
.
.
*(Veus)* Bé, pancarta, és que hui en dia.
.
.
*(Veus)* Però la pancarta és que últimament la té el Partit Popular, perquè és que vostés han passat de criminalitzar a la gent que estàvem amb la pancarta a.
.
.
És que no es despeguen.
No sé si amb això que recolzen la llei del parany s'han quedat pegats a la pancarta i resulta que no es poden.
.
.
Però és que és curiós vore ahí a un Eduardo Zaplana, que en la vida havia anat a una manifestació, i resulta que cada dos per tres te'l trobes pegat a una pancarta, que a voltes igual no sap ni el que diu la pancarta.

Després també, en aquest bloc d'esmenes, a banda del tema ferroviari de transport, també hem ficat una sèrie d'actuacions necessàries en el tema del programa d'arquitectura.
En este programa, per a nosaltres és important.
.
.
És un programa que cada any té un menor pes, com tota la conselleria.
En eixa conselleria, a excepció del conseller, que es manté, digam, en forma, correcta, el seu pressupost va reduint-se, reduint-se, a més, amb plena satisfacció d'ell, amb la qual cosa deu estar absolutament feliç.

Aleshores, és una conselleria que perd pes a tots els nivells i, lògicament, els programes també.
Jo recorde que en el debat en comissió, de la proposta que duia el conseller, ja li advertíem que determinats programes importants o projectes ­el tema de millora dels municipis, etcètera­ solen ser programes que duren molt poc, perquè una volta aprovat el pressupost, els seus companys comencen a reduir diners d'ahí per a utilitzar-los en altres llocs.
Enguany és que mos ha guanyat, perquè abans que s'aproven els pressupostos, ja s'han produït esmenes que lleven diners d'eixa partida d'una forma important per a determinats objectius.
O siga, que ans de començar ja no té els diners que tenia prevists, perquè hi ha hagut retalls importants.

Nosaltres plantegem ahí actuacions d'integració urbana, especialment en municipis de l'interior del País Valencià.
Hi ha tot un llistat, especialment inclús en la província de Castelló, de l'interior de Castelló, que considerem necessari poder començar a invertir en eixos municipis, de forma que no continue el procés de despoblació que en estos moments estem tenint.
O siga, el País Valencià també és l'interior, no és solament la costa.
En la costa viu la gran part de la població, estan la majoria dels recursos, però això està ocasionant una situació en què en cada ocasió es nota més la desconnexió, la desproporció entre la població i els recursos disponibles interior-costa.

I després plantegem algunes esmenes ja més concretes.
El tema ­també és un clàssic ja, especialment des que el palmerar d'Elx va ser declarat patrimoni de la humanitat­ de demanar una ajuda important per part de la Generalitat al manteniment d'aquest espai, que és un espai important, que ha merescut eixa qualificació de patrimoni de la humanitat i que en aquestos moments, des de fa un muntó d'anys, és l'Ajuntament d'Elx pràcticament en solitari el qui està suportant això.

Després introduïm també una esmena que fa referència a un tema important i que ha tingut actuacions negatives recentment, com podria ser el tema del patrimoni lligat a la guerra civil.
És una patrimoni, en relació a altres, molt recent, perquè té, això, seixanta o setanta anys, però és un patrimoni també que ja forma part de la nostra història.
El País Valencià, lògicament, va ser un front de guerra també i es van edificar tota una sèrie de construccions lligades a eixa situació i en molts casos ens trobem sorprenentment que davant d'algunes actuacions de la pròpia administració, eh, de la pròpia administració, amb una carretera, per exemple, a la zona d'Alacant, doncs ha estat a punt, a punt d'arrasar antics búnquers, antigues trinxeres, que han hagut, ciutadans o col·lectius, de demanar la paralització, la rectificació per tal que això, que, bé, té el valor que té, però té un valor en tot cas simbòlic i important, no fóra arrasat.

Per tant, nosaltres demanem, demanem que es comence a estudiar partides per a la preservació d'eixe patrimoni, inclús donar-lo a conéixer, perquè a més forma part de la nostra història, està ahí, i per tant s'ha de conservar i s'ha d'ensenyar a les generacions venidores, en el sentit de per a què els va servir allò i la importància que això tenia.

Són esmenes en la línia, ja dic, d'intentar aprofitar aquest programa per a millorar condicions de vida des de les nostres ciutats.
Eixe és el missatge de la conselleria.
El que passa és que després, a l'hora de la veritat, no disposa de diners suficients, perquè, ja dic.
.
.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Són partides xicotetes, i damunt patixen freqüents retalls.
Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Oltra.

Contràriament al que vénen manifestant des dels grups de l'oposició, cal deixar clar en este debat de pressupostos el que en la seua compareixença en comissió va manifestar l'honorable senyor conseller d'Infraestructures i Transports.
El volum global d'inversió en infraestructures, competència de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, aconseguirà el 2006 un volum pròxim a 1.
500 milions d'euros, concretament 1.
481 milions d'euros.
Sí, senyories, repetisc, 1.
500 milions d'euros, als quals arribem a través dels pressupostos de la pròpia conselleria, en operacions de capital, amb una dotació de 584,8 milions d'euros, per les inversions relatives a obres amb pagament ajornat i des de les empreses del grup i altres inversions, tot això ascendix a 923,33 milions d'euros.

En total, senyories, tal com va dir el conseller, quasi 1.
500 milions d'euros, 283 milions d'euros més que en el 2005, en inversions per a la construcció i millora de les infraestructures de transport, carreteres, sanejament i recursos hidràulics, infraestructura i gestió de ports, arquitectura, energia i telecomunicacions destinades a la millora de la qualitat de vida de tots els valencians.

Podem parlar també de xifres relatives ­qualsevol paràmetre que utilitzem ens donarà el mateix resultat­ i tenim un augment global del 23,60% sobre els pressupostos de 2005.
Carreteres, més 46,24%.
Infraestructures del transport, més 43,50%.
Ordenació del transport, més 35,93%.
Infraestructures de ports i costes, més 21,14%.
I aixina successivament, senyories.

Totes estes dades desmunten les argumentacions que s'han formulat sobre els pressupost que ha de gestionar en 2006 la Conselleria d'Infraestructures i Transport.

Centrant-nos concretament en les esmenes que ha defensat en esta agrupació el senyor Oltra, representant de l'Entesa, no puc més que ratificar el que vaig dir en comissió quant a la llibertat del Grup de l'Entesa de presentar les mateixes esmenes cada any.
Exemple, en Infraestructures i transport ferroviari, de 26 esmenes presentades, 24 són idèntiques a pressuposts anteriors.
I d'Arquitectura, 17 de 26 són també idèntiques.
Però això només demostraria una total i absoluta falta d'idees.

L'Entesa fa bona aquella frase del *jefe* o *jefa* a la seua secretària, "senyoreta farem una circular condemnant la rutina, còpie vosté la de l'any passat".
I eixe és el resultat.
La intenció ha de ser una, i no ho dubte, però el resultat no és dir el mateix.
I, per tant, la resposta del Grup Popular, puix això, més del mateix, senyor Oltra.
No podem acceptar les seues esmenes.

I no diguem res d'aquelles esmenes que pretenen afegir línies d'actuació u objectius bàsics sense dotar econòmicament l'actuació que proposen.
Torne a repetir que hem demandat.
.
.
esmenat ­perdó­, pot proposar el que vullga, però dubte molt que la viabilitat reglamentària d'estes proposicions que tenen ben definit el seu tràmit en el Reglament de les Corts Valencianes.
Perquè, senyories, estes propostes, d'aprovar-se, produirien un efecte pervers en el pressupost en constar com actuacions a realitzar i no comptar en recursos econòmics per això.

De totes maneres, entraré succintament en alguns aspectes de les seues esmenes com, per exemple, la prolongació de la línia de Ferrocarrils de la Generalitat des de Rafelbunyol fins a Sagunt i Port de Sagunt, que curiosament sí que la doten econòmicament, ignorant l'existència d'una proposició no de llei aprovada en esta cambra per unanimitat, el dia 2 de març, en el ple de 2 de març de 2005, Resolució 127/VI, en la qual es va acordar demanar al Consell la realització d'un estudi de viabilitat sobre la possibilitat d'esta ampliació, en un termini per a la seua realització fins a finals de 2006; l'estudi preliminar de la qual la conselleria ja l'ha iniciat.
O també les actuacions que demanen en la xarxa Tram d'Alacant, que ja està duent a terme la conselleria juntament amb els estudis de futures ampliacions com, per exemple, la línia 2 d'Alacant-Universitat-Sant Vicent del Raspeig, la construcció dels quals començarà durant el 2006.

Altres proposicions se centren en actuacions molt específiques que figuren en bon nombre d'esmenes, i que moltes d'elles es referixen a competències de l'administració de l'estat.
A este respecte ja li vaig dir en comissió les línies que ja figuren en el projecte de pressupostos, relatives a les xarxes arterials ferroviàries a Alacant i València, el soterrament de les vies de ferrocarrils a Alfafar, Sedaví i Benetússer, en el marc del disseny definitiu de la xarxa ferroviària de València o impulsant el projecte ferroviari Gandia-Dénia.

Podia recordar a este respecte que el conveni presentat per la Generalitat al ministeri, relatiu a la línia Xàtiva-Alcoi està sense resposta per part del ministeri.
Li recorde la resolució aprovada per unanimitat en comissió, sol·licitant la transferència de dita línia a la Generalitat.

I quan al ferrocarril al seu pas per Villena, per a resoldre la *(inintel·ligible)* de les vies, la conselleria ja ha realitzat l'estudi pertinent, concloent que la millor solució és l'allunyament de les vies del nucli urbà de Villena, tot això dins del marc de la línia d'alta velocitat Madrid-Alacant.

En el Programa d'arquitectura insistixen des de l'Entesa en actuacions en diversos ajuntaments, que la conselleria no té cap sol·licitud en este sentit.
Els municipis tenen la possibilitat de formular peticions concretes per a la rehabilitació o recuperació del seu patrimoni històric i cultural.
El mateix ocorre en les diputacions provincials, amb les quals la conselleria subscriu convenis.
No és just i necessari, per tant, crear línies específiques per a cobrir estos objectius, en tot cas, ho pot atendre la conselleria prèvia petició de les corporacions corresponents.

No vull acabar sense referir-me a les baixes que l'Entesa proposa en les poques esmenes en dotació econòmica.
I a este respecte manifestar que no és possible detraure fons de la dotació per a Ferrocarrils de la Generalitat, o a l'ens gestor de transports o per a expropiacions, sense que això dificulte l'inici d'importants actuacions que té previstes la conselleria durant el pròxim exercici de 2006.

Per tant, senyories, com ja vaig indicar anteriorment, el Grup Parlamentari Popular no pot acceptar cap de les esmenes que ha defensat el Grup de l'Entesa.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Oltra, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, era una resposta previsible.
Ja ens la va fer exactament igual en la comissió, encara que jo intentava avançar, no?
, de manera.
.
.
dic, a vore si dient-li jo la resposta que va a donar-me em diu una cosa nova, no?
Tampoc.
No és eixe sentit.
Allò de l'anècdota que ha nomenat pot servir-li inclús per ahí també.

El tema.
.
.
L'excusa, l'excusa, que me l'esperava, que determinades propostes o peticions nostres són competència de l'estat, ja sabia que anava a tirar per ahí, perquè com ara l'estat ja no el controlen ells.
Però fins fa quatre dies, quan ells tenien la responsabilitat també a nivell de Madrid, eixe problema no es presentava.
És que a més no es presentava perquè tampoc no es plantejava.
És que ni tant sols se'ls ocorria insistir, o defensar o demanar res, no siga cosa que anaren a cridar-li a l'ordre.

El tema d'Alcoi-Xàtiva ens diu ara.
.
.
diu "és que està demanat i no hem trobat resposta".
I els vuit anys que ha estat el senyor Aznar manant a Madrid, què passa?
És que s'ha perdut la direcció?
La carta no ha arribat?
Perquè, clar, han sigut vuit anys en els quals en tots els anys, en tots, eh, nosaltres hem demanat la transferència d'eixa línia, i s'ha aprovat en estes Corts, en més d'una ocasió, que s'ha de fer eixa sol·licitud, s'ha aconseguir eixe objectiu.
Vuit anys perduts miserablement sense cap resultat en eixe aspecte, no?
Ni tant sols s'ha avançat molt més de fer-se càrrec en retard del dèficit, perquè després les actuacions de millora doncs molt poquetes.

Les propostes i promeses del tema Gandia-Dénia, estem exactament igual.
Si és que això ha sigut, bé, un dels elements, a nivell electoral, que s'ha presentat sempre, ja li dic, tant el conseller, com els anteriors presidents de la Generalitat, han anat allí i han promés *el oro y el moro* a l'hora de dur endavant i comprometre's a efectuar esta actuació, que fins i tot ha estat en pressupostos de la Generalitat Valenciana; ha hagut partides, tant en un cas com en l'altre, d'assumir part del finançament necessari per a estes actuacions.
Igual que en el pressupost per a l'any 2003, que es va aprovar a últims de 2002, eh, un poquet abans de les eleccions autonòmiques, sospitosament es va ficar una partida important en els pressupostos de la conselleria per afavorir el soterrament de les vies a Alfafar, Sedaví i Benetússer.
I allò es anunciar a *bombo y platillo* com que era el compromís ferm per part de la Generalitat Valenciana que això en la nova legislatura anava a dur-se endavant.

Què ha passat?
Què ha passat en este procés tant curt?
És que ni s'ha fet res, i a més la partida econòmica que estava ha desaparegut, és que ha desaparegut.
Ara ens diuen "no, és que això s'ha de resoldre en el tema, diguem, de la solució de conjunt, de la solució integral a l'accés a València".
Home, clar!
Ja està bé.
Com és possible que abans eixe no fóra una problema?
I ara sí que és.
.
.
És tan problema ara que inclús la partida econòmica ha desaparegut.

Clar, tot això què és el que passa?
Primera qüestió, el nivell d'incompliment de promeses per part de vostés és impressionat.
És a dir, s'utilitzen les necessitats de la població per a fer demagògia, eh, o siga, per a fer promeses falses, promeses electorals, que una volta passen les eleccions, com estos exemples que acabe de posar, s'obliden, s'arxiven i punt.

I després tenim l'altre problema.
Que estem parlant d'una conselleria que ­ja s'ha acabat?
­.
.
.
que, a pesar de l'anunci del senyor portaveu, resulta que no té recursos.
Els recursos que ha nomenat no existixen.
Això és sumant el pot que té.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
més els possibles préstecs de.
.
.
i pagament ajornat que a la millor ara podria aconseguir.
Això és ser molt optimista.
Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula el senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, anem per parts.

Primerament.
El ferrocarril Gandia-Dénia i Xàtiva-Alcoi.
Bé, anem a vore, jo ahir vaig sentir a un company de vosté parlar en esta trona, en esta cambra, dir que governaven en altres llocs, i concretament col·laboraven amb el govern de Madrid.
Mire vosté, ara tenen vostés l'oportunitat d'impulsar esta qüestió, li he de dir.
Jo li puc dir ja que en els pressupostos generals de l'estat hi havia per a Gandia-Dénia 200.
000 euros; i en una esmena que s'ha presentat pel Grup Popular amb dos grups més en el Senat s'ha aprovat una ampliació a 5.
200.
000 euros.
Però també li he de dir una cosa: vigile-ho vosté, perquè jo no tinc la seguretat que quan torne al Congrés s'aprove això.
Vigile-ho, vigile-ho.
I vosté, que és soci del govern, a vore si aconseguix que ho mantinguen.
Perquè tinc la sospita que no continuarà.

I en el Xàtiva-Alcoi, anem a vore, també es presenta una esmena en el Senat.
Mire vosté, no va ser recolzada pels grups.
Què hem de fer?
Mire, vosté que té molta relació amb el govern de Madrid, que té molta relació amb ells, impulse el tema perquè ara és quan es pot demostrar que vosté vol fer això.
Impulse-ho, que vosté ara té molta influència allí.

I com sempre, senyor Oltra, en tots els debats de pressupostos, tots els que ha tingut amb mi, com en altres diputats, vosté sempre el mateix discurs catastrofista.
Vosté, senyor Oltra, jo crec que està en una altra galàxia.
Baixe a la terra, consulte els ciutadans, però a tot tipus de ciutadans, a tots.
Pregunte-los per la confiança que els mereix el govern del president Camps.
Pregunte-los per les realitats en matèria d'infraestructures i transports.
No els parle de nombres, parle de realitats, de carreteres, de recuperació de centres i edificis històrics, de tractaments d'aigües residuals, de transports per metro o pel Tram.
Perquè clar vosté diu que no s'ha fet res en ferrocarrils.
No ho sé?
Ahí està el metro de València, el Tram d'Alacant, el projecte per a Castelló.
Home!
caldrà anar a pams i no anar a vares, perquè a vares no sé com hauríem d'arribar.

La ciutadania li contestarà, senyor Oltra, li contestarà.
Encara que ja ho fa cada quatre anys renovant la seua confiança amb el Partit Popular.

D'altra banda, vosté en moltes de les seues propostes, com ja li he dit en la meua intervenció, ens parla d'actuacions que, sent de competència municipal o d'altres corporacions, com són les diputacions provincials i la conselleria, no ha rebut cap petició per a d'això.
Home, vosté pot posar el que vosté vullga, però almenys respecte l'autonomia de les altres corporacions per a prioritzar les seues inversions.

Jo tinc la impressió, senyor Oltra, que vosté no ha llegit la llarga llista d'inversions en actuacions per als municipis i diputacions provincials que figuren en els diversos programes d'esta secció d'infrastructures i transports, sobre l'actuació que ens han sol·licitat les corporacions locals.
Repasse-les, senyor Oltra, i vorà com el govern del Partit Popular està a favor de tot el que signifique progrés social per a la nostra Comunitat.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al bloc número 2, que defensa el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa i les esmenes de la 869 a la 876 i de la 879 a la 931, exceptuant la 923, que està retirada.

Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

I cal vore allò de Madrid el que ha donat de sí.
És que a voltes té un la sensació de dir: ens han fet ministres en quatre dies, no ?
I és curiós, a més, per tot.
Perquè ara diu vostés "vostés que tenen influència allí -com si fórem els amos- ara podien aprovar, podien vore el que nosaltres hem fet".
I ara pregunte jo: eixa esmena que han fet vostés de cinc milions, l'altra esmena que han anunciat que han fet, tota eixa preocupació en vuit què passa, no han tingut cap?
Perquè mira que haguera sigut fàcil, a la millor no hagueren hagut ni fer esmena.
Si és més fàcil, simplement ja que manaven, manaven aquí i manaven allí, directament anem a fer les coses.

I ara resulta que han descobert que no han pegat cop en tots estos anys i resulta que ara diuen "estos què fan això?
Nosaltres el contrari".
I tot el que no han fet, ara esmena i ara ens passen la pilota als demés.
Diu "és que haveu de fer.
.
.
".
Però, hem de fer.
.
.
La gent que no ha fet res, que s'ha dedicat a fer altres coses i ara resulta que ens passen la pilota a nosaltres.
Home, em pareix un poquet fortet, em pareix un poquet fortet.

I vosté demana 5 milions d'euros per tal que l'estat financie l'actuació.
I en els pressupostos ni un dur, en els pressupostos propis ahí ni un dur.
Home, així se'ls posaven a Fernando VII, és que, anem, és que aixina dóna gust treballar, eh?
.
Quina llàstima de temps perdut!
El temps d'anar ha sigut horrible per a molt, també per açò, també per açò.
Quina llàstima que no caigueren vostés de la figuera, quan em diuen a mi que aterre a la terra.
Sí.
Però vosté què han estat, baix terra, amagats?
Perquè en este aspecte acaben de demostrar-lo perfectament.

Després resulta que entrant en.
.
.
L'assessorament cal vore'l, cal vore'l *(rialles).*Podien haver-se sentat ahí, si és que esteu perdent els costums.
Això, se senteu junts i s'informa, però una cosa d'estes.
.
.

Bo, en aquest segon bloc d'esmenes també tenim actuacions directament relacionades amb la conselleria i actuacions menys generals en les quals és la conselleria, en col·laboració amb altres administracions que han de fer coses.
Però també és curiós això.
L'argument eixe diu "és que no tenim peticions de determinat ajuntament.
.
.
" Si determinat ajuntament necessitarà fer coses estaria molt bé que es demanara, perquè seria complir la seua obligació.
Però si tenim alcaldes per ahí que estan més preocupats de *pelotazos* urbanístics i d'historietes rares que del benestar del seu poble.
Si això està a flor de pell.
Això vol dir que altra gent, que a la millor no tenim l'alcaldia, resulta que hem de despreocupar-nos de les necessitats que sabem que té eixe poble?
Pense-ho.
Jo crec que és evident que no.
L'alcalde estarà i a la millor, inclús, guanyarà les pròximes eleccions, no ho sé.
Però això no vol dir que els problemes que té el seu poble, nosaltres haguem de renunciar a demanar solucions, perquè ell, per la raó que siga, no les demana.
Això és un argument, senyor Ferraro, feble, molt feble i que nosaltres no compartim.
Creem que està davant l'interés general que l'interés particular d'eixa personal en un moment donat, davant el seu partit, i d'això podem donar més d'un exemple.

En el tema de sanejament i depuració d'aigües, que és un dels programes que inclou aquest bloc d'esmenes.
Nosaltres d'entrada hem de dir, un poc el que parlàvem abans, que és el tema que l'entitat de sanejament és una entitat secreta, és una cosa.
.
.
Poden dir-li vosté la cosa nostra, perquè és impossible saber ahí dins de l'entitat de sanejament què és el que va a fer-se.
Sabem el total del pressupost que no és, el que van a tindre d'ingressos, el que van a tindre de despeses.
Per on van a fer les actuacions?
És impossible.
A no ser que tinguen la cosa eixa, la gentilesa eixa d'informar-nos, cosa que el senyor conseller ens ha promés en diverses ocasions fotocopia, una simple fotocopia.
Ja du dos o tres anys que fa eixa promesa en la comissió de què ens donarà una còpia de les actuacions previstes.
Impossible.
Això és pitjor que la fórmula de la Coca-Cola, averiguar quin és el programa d'inversions de les empreses públiques d'esta conselleria.

Per tant nosaltres, lògicament, hem de demandar una sèrie de propostes concretes.
I el que en unes quantifiquem, la veritat és que és un poquet difícil en una conselleria que té tan poquets recursos que les poques actuacions que hi ha en este programa, per exemple, les considerem necessàries, no podem llevar diners d'ahí, hem de fer treballar la imaginació per a intentar traure els recursos d'alguna partida que justifique un canvi per altre.

Però ahí, per exemple, creem que cal més esforços a l'hora de la inversió en tema de depuració, en un problema que ja el teníem abans i que cada volta és major.
I és la quantitat d'edificació dispersa que tenim al País Valencià, especialment en nuclis al voltant d'urbanitzacions fetes en alguns casos d'aquella manera, que això està provocant un problema, està provocant molts problemes, però també, en este aspecte, quan al tractament de les aigües residuals.
I això és una cosa important en determinades comarques, que este nivell de construcció és important.

El tema dels emissaris submarins, això ha motivat molts debats en aquesta cambra.
I nosaltres mantenim una posició contrària, no solament amb la construcció de nous emissaris submarins sinó al manteniment inclús dels que hi ha.
Nosaltres estem en contra que es criminalitze i es vulga jutjar al riu Ebre per abocar aigua a la mar.
Perquè ja l'únic que faltava era que el dugueren al jutjat vosté.
O siga, normalment els rius quasi sempre han dut l'aigua a la mar.
Però, anem, si ara és un delicte és qüestió de reestudiar-lo.
Però, clar, no es pot dir això i després estar tan feliços abocant més de 200 hectòmetres cúbics d'aigua depurada, d'aigua depurada, a la mar, mitjançant emissaris submarins, depurada d'aquella manera, perquè en molts casos allò de la depuració no passa de ser un missatge propagandístic en condicions de qualitat molt poc acceptables.
Tan poc acceptables que en la majoria dels casos cal abocar a la mar -perquè els peixos no es queixen de moment, es moren però no queixen- perquè resulta que els llauradors no volen eixa aigua depurada del mal depurada que està.

Però per què no comencem a fer els deures i comencem a tractar bé eixes aigües residuals, que suposa una quantitat inclús més important que l'aigua de l'Ebre que havia de vindre.
Resulta que això la tenim ací, la depurem malament i l'aboquem a la mar, la tirem a la mar i de pas contaminem la mar.
Per què no intentem buscar fórmules que reaprofiten eixa aigua, perquè la tenim, i seria molt millor a tots els efectes.

El tema de la necessitat d'actuació, en col·laboració amb altres administracions, que és competència d'ells, efectivament, el tema de les confederacions.
Però quasi tots els rius valencians tenen problemes de contaminació seriosos, qualsevol, el Xúquer, el Segura, el Vinalopó, el Serpis, el Millars, el que vulguem.
Per què no plantegem, en col·laboració amb l'administració, mesures de sanejament integral d'estos rius?
Quan s'han fet actuacions, han donat uns resultats espectacular.
Per tant, hauria de ser una prioritat de vostés buscar la col·laboració amb altres administracions amb aquest objectiu.

Què és el que fan vostés mentre?
Plantegen uns objectius que nosaltres considerem perillosos.
Per exemple, el de mantindre, a més com a objectiu principal, dins el programa d'actuacions i recursos hidràulics, el tema que un dels objectius principals de la conselleria ­i està escrit- siga tornar a reobrir ­bo, no s'ha tancat mai- la guerra de l'aigua.
El tema d'aconseguir el transvasament de l'Ebre, que estava previst en el Pla hidrològic nacional democràticament derogat pel Congrés dels Diputats.
O siga, que això, que avui en dia seria demanar una il·legalitat, siga un dels objectius principals d'un govern és insòlit, quan hauria de plantejar-se buscar fórmules de col·laboració que ajudaren, de veritat, a resoldre el problema de l'aigua, no a mantindre, mitjançant objectius i mitjançant la contractació de l'exercit corresponent, ­veja's allò de la Fundació Aigua i Progrés, que seria l'avançada d'eixe exercit- mantindre permanent obert el tema de la guerra, el conflicte de l'aigua.
Em pareix un error fonamental i que jo crec que no contribuïx, a més crec que en realitat és l'objectiu també, no contribuir a resoldre el problema sinó mantindre per interessos merament electoralistes, viu eixe conflicte.

A l'igual que el tema del Xúquer-Vinalopó.
O siga, que un dels objectius és mantindre el traçat original amb tot el cost ambiental i econòmic que suposava això, un cost impressionant i una gran mentida, perquè a més mai haguera hagut aigua per a poder transvasar, mai.
Perquè a més hi ha tota una sèrie de compromisos amb Iberdrola, etcètera, etcètera, i això impossibilitava.
I això ho saben vostés.
Van enganyar a determinada gent, bo, van enganyar o no van enganyar, es van enganyar mútuament o van intentar enganyar als demés.
Però ahí tot el món sap perfectament de què s'està parlant i quin és l'objectiu final d'eixe transvasament.
Per tant, eixes coses, jo crec que a l'igual que abans, o siga, mesures per a resoldre problemes no mesures per a mantindre vius problemes.

Després tenim també el tema de carreteres.
Nosaltres sí mantenim una esmena clàssica, nosaltres sí, que és l'alliberament dels peatges.
El tema este està movent-se a nivell de l'estat.
Està movent-se a nivell de l'estat.
El fet que el Psoe no tinga majoria absoluta a Madrid està, lògicament, amb un govern que depén d'altres forces polítiques, lògicament es demanen, es pacten, es negocien qüestions.
I ahí s'està negociant el tema de Catalunya, que és dels que més s'està pressionant, perquè vostés no estan pressionant en eixe aspecte; no estan pressionant, perquè estan lligats pels pactes inconfessables que en el seu moment, l'anterior president de la Generalitat, va negociar en foment de manera d'afavorir determinades empreses a l'hora d'allargar períodes de concessió, que estem pagant els valencians i valencianes.
Per això haurien de prendre exemple del que està passant per ahí i intentar ja negociar altres fórmules que implicaren l'alliberament del peatge en l'A7, en l'A37, en la Vega Baixa, i la no imposició d'eixos peatges en noves actuacions que estan previstes en aquestos moments.

Demanem també actuacions de millora, també en col·laboració amb l'administració central, que és la primera responsable d'això.
Però tenim actuacions, com per exemple l'autovia Villena-Alacant, que és un perill.
Eixa actuació és un vertader perill, perquè és va fer mal en el seu dia, fa un xorro d'anys.
Però en aquests moments és una actuació que registra molts accidents, molts punts negres i que necessita d'actuacions de millora.
A l'igual que la millora en la comunicació amb les zones de l'interior, especialment en la zona de Castelló, que és la més deficitària en aquests moments.

Després plantegem una sèrie d'actuacions relacionades amb el programa d'ordenació i coordinació del transport terrestre.
Per què?
Nosaltres tenim una zona de costa molt important, molt important i molt atractiva.
I això és el mèrit i al mateix temps la desgràcia.
Perquè, clar, al ser tan atractiva i tan estupenda ha fet que l'interés dels urbanitzadors estiga, lògicament, fixat ahí.
I això està transformant eixe espai singular i estupend en un bloc de formigó que pràcticament està ocupant tota la costa valenciana.
El procés d'ocupació és una cosa absolutament indiscriminada.
Queda molt poc, molt poc ja que s'estiga lliurant d'eixe procés.
I no sé què pensar el dia que s'acabe d'ocupar tot el que és urbanitzable avui.
Perquè algú pot plantejar una correcció d'errors i que a la millor l'Albufera ha sigut un error protegir-la i a la millor el millor seria que fora edificable i així a la millor evitar qualsevol problema.
És que ja, vist el que veu un, qualsevol cosa és factible si vostés continuen amb eixa política.

Però nosaltres pensem, d'entrada demanem amb estes esmenes també, mentre no s'aprove el celebra Pla d'actuació territorial del litoral valencià, una moratòria, que a més ara una moratòria en la construcció de la costa que ara està més d'actualitat encara davant de recomanacions de la Unió Europea.
La costa cal salvar-la i conforme estan actuant vostés estan contribuint decisivament a la seua destrucció.
Fa falta accelerar, en coordinació amb l'administració central, el tema de les particions del domini públic de la costa, de manera que no s'ocupe il·legalment espais de tots els valencians per part de determinades empreses o determinats sectors.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

El tema és la necessitat d'un Pla de salvament marítim, que venim demanant des de fa molts anys, i especialment des que al *Prestigi* va passar el que va passar.
Estem en una zona de trànsit marítim molt important i esperem que no passa mai res, però si passa almenys que ens pillara preparats.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'Il·lustre Diputat Senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra.

Anem a vore, respecte al tema de les corporacions locals, vosté m'ha parlat com si fóra una rèplica o alguna contrarèplica, però li vaig a contestar.
El mínim que se pot fer és respectar les prioritats que marquen les corporacions locals.
Vosté pot demanar el que vullga però, realment vosté ha presentat en els pressupostos iniciatives sense dotació econòmica i que, bé, això no té cabuda en els pressuposts de la Generalitat, senyor Oltra.
Això, en la cambra té altres modes d'iniciativa que poden arreplegar les seues propostes.
Vosté ho sap.
Propose-ho vosté a través de les iniciatives corresponents i se li donarà el seu tràmit, però no en el debat de pressupost.

Quant a les competències de l'Estat, tenim més del mateix.
Vosté proposa que s'impulse davant de l'Estat qüestions que tenen un altre tràmit a través del reglament de les Corts, que són com són les proposicions no de llei i altres tipus d'iniciatives, que vosté pot presentar en esta cambra quan vullga, i que té tot el dret a fer-ho.
Aleshores, utilitze les vies que li dóna el reglament de les Corts per a açò, no els pressupostos de la Generalitat.
Una altra cosa és que vosté.
.
.
, i a més, si vosté fera alguna iniciativa en els pressuposts dotant-la econòmicament, encara seria més barbaritat perquè, clar, com anem mosatros a envair competències de l'Estat?
Això és impossible, senyor Oltra.

I ja, parlant del tema que mos ocupa en este grup d'esmenes, mire vosté, la política de l'aigua és, com no podia ser d'una altra manera, una actuació prioritària de la Generalitat Valenciana i concretament de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, a propòsit de la qual s'han d'afegir 268,84 milions d'euros de l'Entitat de Sanejament, el que porta a un total d'inversions reals en este capítol de 381,52 milions d'euros.

Entre les nombroses actuacions previstes podem parlar del Pla d'abastiment a la Marina Alta; els plans d'abastiment a la Ribera i al Camp de Morvedre; diverses actuacions en la província de Castelló, fonamentalment en comarques de l'Alt i Baix Maestrat, els Ports, Alt Millars, etcètera.
Hem de destacar, igualment, les previsions d'inversió en matèria de canalització i defensa contra avingudes amb destí al Pla contra avingudes d'Alacant, al d'emergències i contaminació dels municipis del sud de Castelló, a les actuacions de l'àrea metropolitana de València.

Les polítiques d'estalvi d'aigua són fonamentals en la nostra comunitat, i la Conselleria d'Infraestructures i Transports és conscient d'això i arreplega dotacions per a tot açò, tant en el pressupost de la conselleria com en el de l'Entitat de Sanejament.

La conselleria junt amb l'Entitat de Sanejament invertirà 143,6 milions d'euros en la construcció de noves infraestructures de sanejament.
Si a això s'afigen els 146,4 milions d'euros que es destinen enguany a gastos de depuració, finançats amb la recaptació del cànon de sanejament, la inversió total de la Generalitat Valenciana en sanejament i depuració arribarà en 2006 als 290 milions d'euros.

Quant a les carreteres, la Generalitat invertirà en 2006 un total de 362,56 milions d'euros.
Entre les moltes actuacions previstes es pot destacar les dotacions assignades a les xarxes viàries de les principals àrees metropolitanes; duplicació de la carretera Burriana-Villarreal, Nules-Burriana; ronda sud-est de Villarreal; nova carretera Torreblanca-aeroport de Castelló; duplicació calçada Pobla Tornesa-Vilanova d'Alcolea; pont sobre el riu Millars; actuacions en Peñíscola i en Benicarló, etcètera.
Tot això en la província de Castelló.

En la província d'Alacant, actuacions ja en marxa com la ronda nord d'Elx; ronda sud-est de Novelda o altres noves com la millora de la seguretat vial de l'AP-3.
061.
A això cal afegir altres actuacions ja iniciades, com la via parc Alacant-Elx en execució, i l'inici de l'accés nord a Alacant, model alemany, així com altres actuacions en la província d'Alacant, actuacions en Aspe, San Miguel de Salinas, Orihuela, Torrevella, Guardamar del Segura, Pinós o en Almenara-ruta del marbre.

En la província de València, la duplicació de la CV-32, tram Museros-Massamagrell; la nova connexió de la B-30 amb l'avinguda del Mestre Rodrigo; la ronda de Museros-Albalat dels Sorells; el tram Benimàmet-Ciutat Fallera de la ronda nord de València i, a més, la ronda nord de Xàtiva així com moltes altres actuacions en carreteres de la província de València.

Cal assenyalar, igualment, les transferències a diputacions i ajuntaments, com el conveni firmat amb la Diputació de Castelló-ajuntaments, afectats per l'execució de la nova carretera de l'Alcora i l'avinguda de Barcelona a Oropesa.
O també el conveni amb l'Ajuntament de Castelló per a l'execució de la ronda nord, segona fase.

A més, en 2006, es finançarà pel sector privat, per mitjà de concessió, inversió en infraestructures de carreteres per un import de 128,8 milions d'euros.

En els programes de gestió i explotació de ports i infraestructures portuàries, destacar les partides destinades a manteniment de les infraestructures portuàries i reposició de calats, que suposen el 79% de tot el capítol VI, o les inversions que permetran executar obres com l'estació marítima de Dénia, la nova llonja de Peñíscola, la llonja de Torrevella, l'accés a l'avinguda Joan Fuster de Dénia o la llonja de Vinaròs, entre altres.

Entrant concretament en les esmenes del Grup L'Entesa, voldria reiterar-li, senyor Oltra, tant el que ja li vaig dir en comissió com el que li he manifestat en la meua intervenció anterior en relació amb la repetició d'esmenes sobre les que no comporten dotació pressupostària.

Com en la comissió ja li vaig parlar dels programes de sanejament i depuració d'aigües i gestió d'infraestructures de recursos hidràulics, vaig a centrar-me més en els programes a què no vaig poder referir-me en la meua intervenció en la dita comissió.
I així tenim que en infraestructures de carreteres també sol·liciten vostés actuacions corresponents a l'administració local a les quals la conselleria pot prestar atenció tècnica o econòmica si ho sol·licita la corporació, en este cas, les diputacions corresponents.
En esta situació es troben 9 esmenes.

Quant a altres esmenes, manifestar que la ronda de Caudiel ja compta amb un projecte de construcció i es programarà d'acord amb les disponibilitats pressupostàries.

El desdoblament de la carretera Sueca-Les Palmeres, d'acord amb les demandes del tràfic actual, cal executar en primer lloc la ronda nord-est Sueca per a després posar en marxa l'actuació.
L'articulació de la ronda en el desplegament de la nacional 332 entre Sueca i Sollana, permetrà fer totalment operatiu l'itinerari alternatiu d'accés al litoral previst a través de la carretera Sueca-Les Palmeres, eliminant aixina una part del trànsit per la carretera del Saler.

Hi ha una sèrie d'esmenes que jutgem innecessàries, ja que la conselleria ja ha adjudicat la concessió de la CV-35 que inclou l'obra denominada variant nord Benaguasil, aixina com el tram Llíria-Casinos.
Ja he vist que ha retirat vosté l'esmena precisament que parlava de Llíria-Vilamarxant, precisament perquè en la CV-35 està previst que arribe fins a Alzira esta connexió.

L'anualitat prevista per a la duplicació de la ronda sud d'Ontinyent està en relació amb el ritme actual dels treballs.
El projecte de la ronda nord d'Albalat de la Ribera ja es troba redactat i està pendent d'aprovació.
Quant al camí de la Fusta Cabanes-Oropesa, dir que precisament la impossibilitat de millorar la carretera antiga de manera substancial i sense un elevadíssim cost d'impacte ambiental va fer necessari el projecte de Cabanes-Oropesa perquè puga complir un important paper en el sistema viari de la província de Castelló.

Proposen igualment una sèrie d'esmenes relatives a carreteres de Coves de Vinromà, Alcalà de Xivert, Sant Mateu, Benicarló, carretera de Cabanes-Ribera de Cabanes en què, la veritat, no sabem quina classe d'actuació es pretén.
Es tracta d'actuacions puntuals, una millora global, un desdoblament, un asfaltat?
En tot cas, entenem que eixes carreteres, igual que la CV-133 estan adequades actualment al volum de tràfic que suporten.

En una altra sèrie d'esmenes, 5 en total, sense dotació econòmica, i que se referixen a actuacions competència de l'Estat, com ja li vaig dir en la comissió anterior, són més pròpies d'altres iniciatives corresponents a l'activitat parlamentària i no als pressupostos de la Generalitat.

Les esmenes presentades al programa d'infraestructures i actuacions en la costa són totes idèntiques a l'any 2005, i seguixen amb els mateixos errors.

La restauració de l'entorn històric de Tabarca no correspon a este programa.
I el salvament marítim, així com la descontaminació del medi marí són una competència estatal i no de la Generalitat.
No obstant, és possible la col·laboració i, de fet, la conselleria, a través de la Fundació Ipec, ha realitzat una anàlisi de prevenció, seguretat i salvament per al tràfic marítim en les nostres costes i ports.

Per descomptat, el que no és possible és assumir açò en el pressupost com si la Generalitat fóra a exercir alguna competència que no li correspon.

Totes les actuacions en la costa es duen a terme d'acord amb la normativa vigent i comporten, si és el cas, la corresponent declaració d'impacte ambiental.
Tot això en el marc del Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010.

I per últim, indicar-li, senyor Oltra, que no té cap sentit establir una moratòria a través de la previsió d'actuacions dels pressuposts.

Quant a les baixes que proposen em reitere quant a allò que ja he manifestat en la meua intervenció en comissió, de la mateixa manera que li reitere el rebuig del meu grup a esta agrupació d'esmenes.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida: Entesa, l'il·lustre diputat senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

La veritat és que la rèplica del senyor Ferraro ha segut quasi una continuació de la intervenció del conseller en la comissió.
O siga, més que dedicar-se a contestar les meues esmenes, mos ha llegit el paper que la conselleria li haurà passat de les actuacions que té previstes o somiades per a dur endavant, amb la qual cosa, home, a nivell informatiu no està mal però també és molt repetitiu, per cert, perquè quasi tots els anys és la mateixa llista.
Però, bé, que no contesta en absolut.

M'imagine que no entrar en la contestació és perquè a les esmenes nostres no tenen una contestació formal; tenen la necessitat que s'aproven o que no s'aproven.
Perquè, clar, dir ara que és que determinada proposta és de l'administració central i, com és de l'administració central, nosaltres no entrem.
Però és que l'AVE, de qui era?
L'AVE era de l'administració central.
O és que la Generalitat Valenciana té competències en Renfe?
O el tema del Pla hidrològic de qui era?
O és que tenim ahí.
.
.
?
O siga, aquí, el que no pot ser és la llei de l'embut: quan interessa, l'ample; quan no, l'estret.

A més, en l'esmena ja ho posem i ho he dit ahí en la trona.
O siga, que determinades esmenes necessiten d'una col·laboració entre administracions.
Punt.
Però jo crec que són importants i són necessàries.

No m'ha contestat per què volen mantindre oficialment ­dic "oficialment", una altra cosa és l'actuació­, oficialment per escrit en la Llei de pressupostos la declaració de guerra del tema de l'aigua.
Això està ahí per escrit, que un dels objectius principals és eixe, mantindre el tema de l'anterior Pla hidrològic, mantindre el tema de l'anterior traçat del Xúquer-Vinalopó.
Per què volen mantindre això juntament, ja dic, amb el tema de subvencions a entitats amigues, com podria ser el tema eixe de la Fundació de l'Aigua i Progrés.

No m'ha contestat en absolut el tema dels emissaris submarins.
No s'ha compromés a intentar, ni tan sols intentar reaprofitar, reestudiar què està passant amb eixos 200 hectòmetres cúbics d'aigua, que és que això, això és una muntonada d'aigua, una muntonada d'aigua, a vore què passa.
Entenc, per tant, que vostés estan satisfets volent continuar abocant eixes aigües a la mar.

No m'ha contestat en absolut el tema dels peatges.
Ja que s'ha dedicat a fer esmenes als pressupostos de l'Estat, escolte!
, podria fer esmenes i propostes també demanant la supressió del peatge en estes actuacions i col·laborant, a l'igual que altres administracions en este sentit.

No m'ha contestat tampoc si van a intentar millorar les carreteres i les autovies del País Valencià que tenen situacions de perill.
És que no m'ha contestat absolutament a res.
Mos ha llegit el paperet que ja mos va llegir el conseller, i ja està, i pare vosté de comptar.

Jo crec, senyor Ferraro, que el seu torn és de rèplica a mi, no de lloança al conseller.
Això ja ho va fer el conseller i, a més, mire, ni tan sols ell ha escoltat la seua intervenció.
Se n'ha anat, se n'ha anat, se n'ha anat!
A la millor és per a continuar fent la llista un poquet més llarga, però ja està.
.
.
No, ahí no està; que jo veja, ahí no està, eh?
, ahí no està, ahí no està.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Per tant, demane que se conteste el que són les esmenes, no la fantasia del conseller.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, l'il·lustre diputat senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, vosté crec que oblida que el Grup Parlamentari Popular és el grup que dóna suport al Govern.
I este grup combrega total i absolutament amb les opinions que té el conseller, com no podia ser d'una altra manera.
No ho oblide vosté.
O és que vosté quan recolza el govern de Madrid o al del tripartit o quan estava en les Balears no combregava amb les opinions dels consellers o ministres del moment?
Senyor Oltra, no me diga vosté això!
No me tire vosté això en cara, que això seria incoherent.

Mire, jo el mínim que li demanaria.
.
.
A més, una altra cosa: vosté me diu que no li he contestat sobre el tema de l'auia.
Doncs, mire, les competències de la conselleria són depurar i sanejar, per descomptat, però la utilització de l'aigua, la competència és de les confederacions hidrogràfiques, senyor Oltra.

I mire vosté, això no depén de la conselleria precisament.
Vosté sabrà de qui depén.
Doncs, faça vosté el que haja de fer.
.
.
*(inintel·ligible)* autorització.

Mire, jo li demanaria a vosté coherència, que crec que la té.
La té perquè mire si té la coherència que vosté s'ha oposat que els valencians tingam auia.
Ni vol transvasament de l'Ebre, ni vol.
.
.
Perquè vostés no volen transvasament!
I en això són coherents.
Jo he de dir la veritat, són coherents.
Altres diuen altres coses, van per les passeres però, vostés són coherents amb eixe tema.
Vostés no volen que els valencians tingam l'auia que mos fa falta per a desenrotllar-nos.
Punt.
Això està clar, però són coherents.

Però també li demanaria responsabilitat.
Vostés no tenen responsabilitat, no la tenen, no la tenen!
Mire vosté, ahir vaig sentir ací una cosa que em vaig quedar bocabadat, bocabadat.
Vostés recolzen que la Unió Europea haja llevat als valencians el 65% dels fons europeus.
Vaja responsabilitat del grup de l'Entesa, del grup que diuen defendre els interessos del poble!
Doncs no sé quins interessos defenen vostés!
No sé quins interessos!
I després rigor, li demanaria rigor també perquè, mire, senyor Oltra, vosté que ha presentat una sèrie d'esmenes als pressupostos, mire, jo he treballat i he fet, he sumat.
Jo no tinc ninguna carrera però sumar i restar encara sé, encara sé.
I vostés han tocat d'un pressupost que la conselleria.
.
.
, d'inversions, eh?
, de 658 milions d'euros, han tocat no arriba al 7%, concretament 39 milions d'euros.
Tant d'embolic per a.
.
.
Però, si això ho comparem amb els 1.
500 milions d'euros globals d'inversions de la conselleria, vostés han tocat el 2,6%.
.
.

Aleshores, a què venim ací?
A estralejar de què?
Del 2,6% del pressupost d'inversions de la conselleria?
Senyor Oltra, responsabilitat.

Mire, jo li vaig dir en l'últim debat de pressupostos: la imaginación al poder.
I la imaginació està a on està, en el Grup Popular.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al segon bloc, la número 3, que correspon al Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Godoy, que defensarà les esmenes de la 932 a la 1.
120, de la 1.
363 a la 1.
380, de la 1.
485 a la 1.
506 i de la 5.
234 a la 5.
260.

Té la paraula quan vulga.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Señorías.

Bueno, más bien unas notas telegráficas.
En primer lugar, para decirles, aunque yo sé que no les gusta, que un año más a la Conselleria de Infraestructuras y Transportes le toca la peor parte de estos presupuestos porque experimenta el crecimiento más bajo de todas las consellerias.
Es la administración territorial valenciana que menos crece, un 2,7%.
Y no es la primera vez, es que son los tres años del gobierno Camps, la Conselleria de Infraestructura se queda en el furgón de cola del Consell por tercer año consecutivo.
Y mientras que las demás han subido, según los presupuestos, un 27,5 en tres años, esta conselleria ha subido un 4,2 en estos tres años.
Luego, por una parte, pregonan que quieren y que invierten mucho y, por otra parte, la conselleria inversora por excelencia es la que más recortes recibe.

Y ustedes suelen decir cuando escuchan estas cifras, que no les gustan en absoluto, por supuesto, suelen decir que las cinco empresas públicas, esto que son casi sociedades secretas vinculadas a esta conselleria, que han crecido este año un 25,5, que eso significa que el presupuesto consolidado ha crecido un 14,5 y que no sé cuánto van a invertir por el sistema alemán o por concesiones o porque el capital privado se va a volcar.
Bien, pero eso no son presupuestos, o, al menos, no son presupuestos de la administración territorial.

Pero, además, y sobre todo, quiero decirles que esto es otra falacia más porque lo que el Consell no dice es que las transferencias presupuestarias del Consell a estas empresas también están congeladas, y que el crecimiento presupuestario de estas empresas públicas tiene como base exclusiva un desorbitado e irresponsable endeudamiento.
Y como consecuencia de ese endeudamiento, solamente entre ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, entidad de saneamiento y el ente gestor de infraestructuras van a acumular en el 2006 una deuda, no una inversión, una deuda de 1.
575 millones, es decir, 581 millones más que en el 2005, y 581 millones más de deuda para invertir solamente 125 millones más que en 2005.
Luego, las cosas ahí no cuadran en absoluto.
Ustedes están pagando y están pagando una mala política, están pagando la ruina y la bancarrota del Consell.
Eso no es precisamente eficiencia, eso es todo lo contrario.

Mire, vamos a empezar por las enmiendas porque, además, la distribución que ustedes hacen es manifiestamente mejorable.
Empezamos por dirección y servicios generales.

Señorías, estos presupuestos comienzan cometiendo un agravio, incrementan el 81% la partida de gastos diversos en el programa de dirección y servicios generales de la Conselleria de Infraestructuras, mientras que congelan las partidas para becas.
Frente a eso proponemos aumentar la partida para becas de 280.
000 a 630.
000 euros, porque no nos parece en absoluto aceptable que las becas se congelen para las universidades de Valencia y que se excluya a las universidades de Castellón, Alicante y Elche, que no entran en esos programas, cuando en el mismo programa se incrementa la partida de gastos diversos en un 81%.

Señorías, en materia de saneamiento y depuración de aguas, yo creo que este año les tenemos que suspender porque la entidad de saneamiento ha bajado en un 10% sus presupuestos y también las inversiones del programa de saneamiento de la conselleria andan a la baja.
Estos presupuestos, bajo nuestro punto de vista, no permitirán cumplir el II plan director de saneamiento.

Por eso, frente a esta situación, exigimos al Consell con nuestras enmiendas que cumpla el II plan director de saneamiento en los plazos previstos, no en el 2010 o en el 2015, sino que debe finalizar sus actuaciones en el año 2008, ahí es donde terminan las anualidades de ese plan de saneamiento.

El motivo de esta enmienda es alertar sobre el escaso grado del cumplimiento de este plan, pues las únicas inversiones ejecutadas desde el año 2001, las inversiones ejecutadas por la entidad de saneamiento, han sido de 287,76 millones de euros.
Eso son las ejecutadas, a las que hay que sumar unos 40 millones de inversión a través de la sección 08.
Es decir, no llegan las ejecutadas a 350 millones cuando la inversión de la conselleria debería haber sido o debería ser en el año 2008 de 843,8 millones.
Luego, ya han pasado 5 años y nos faltan 3 para terminar el período de ejecución, y solamente se han invertido menos de 350 millones de un total que tenía que haber invertido la conselleria de 843.
Estos presupuestos, señorías, tampoco adoptan las medidas necesarias para depuración terciaria, reducción de vertidos de emisarios submarinos, que casi los ignoran, y reutilización de agua.
Por eso, proponemos un programa especial de depuración terciaria, de reducción de vertido de emisarios submarinos y reutilización, con una inversión estimada de 90 millones de euros en su primera fase, empezando en el año 2006 con una inversión pequeña, pero de 500.
000 euros.

Estos presupuestos tampoco se enfrentan con las nuevas necesidades de depuración que se derivan de nuestro crecimiento urbanístico de nuestro turismo.
Frente a eso proponemos un programa de construcción de nuevas Edar y obras de saneamiento no previstas en el II plan director para atender a las nuevas necesidades surgidas fundamentalmente como consecuencia del crecimiento de la población y del turismo, con un coste estimado de 20 millones de euros.

Y proponemos también otras enmiendas para control de vertidos industriales, para aplicación efectiva del canon de saneamiento para usos industriales y para investigación I+D+I.

Durante diez años, señorías, el Partido Popular ha tenido la ocasión de resolver los problemas hídricos de la Comunidad Valenciana, y desgraciadamente no lo ha conseguido.
Nos hubiera gustado que los hubiera resuelto, y habríamos cerrado este tema, habríamos dejado de discutir, pero no lo han hecho, se equivocaron de política.
Ahora mismo, tenemos un nuevo gobierno central, tenemos nuevas políticas del agua que representan la puesta en práctica de un nuevo programa electoral, refrendado por la mayoría de los españoles, y que han recibido la aprobación de todos los grupos parlamentarios del Congreso de los Diputados menos del Partido Popular.
Son ustedes muy libres de oponerse a las políticas del gobierno, no les digo que no, pero lo que sí que les exigimos es lealtad institucional y colaboración para que se ejecuten las inversiones en la Comunidad Valenciana que este gobierno va a realizar.

Consideramos un grave error que el Consell base toda su política del agua en dos ejes: por una parte, todavía, el macrotrasvase del Ebro, que saben que está derogado y sustituido por el programa Agua, hay una nueva ley; y, por otra parte, que la toma del trasvase Júcar-Vinalopó se tiene que situar en Cortes de Pallás, y si no está en Cortes de Pallás es que ya no hay voluntad de ejecutarlo ni eso se puede hacer ni eso va a resolver ningún problema.
Ese es su mensaje.

Frente a esta política el Grupo Socialista propone un conjunto de enmiendas que contienen nuestras propuestas en política del agua para la Comunidad Valenciana, desde la creación de la Agencia Valenciana del Agua, desde nuestro compromiso con el trasvase Tajo-Segura, con el trasvase Júcar-Vinalopó, desde que no descartamos.
.
.
­señor Maluenda, tendrá usted ocasión de responder­ un trasvase del Ebro a Castellón, desde que estamos absolutamente comprometidos con el programa Agua y con las inversiones del programa Agua, y hemos propuesto sencillamente, pedimos la finalización del trasvase Júcar-Vinalopó ­lea la enmienda­ con la toma que, según los informes técnicos, asegura los caudales suficientes para hacer frente a las demandas del Vinalopó como en el azud de la Marquesa.

Estimamos que de esta manera se ha encontrado una solución que a ustedes no les gusta, porque a ustedes no les gusta que haya una solución, como no les gusta el compromiso de la ministra de que en el 2008 esté ejecutada, porque le gustaría que no estuviera ejecutada y seguir enredando y seguir enredando.

Mire, lo que ustedes tienen que hacer, y se lo hemos pedido en nuestras enmiendas, son sus deberes, es realizar sus inversiones en la Acequia Real del Júcar, dejar de culpabilizar a los regantes porque los culpables son ustedes de que esté tan retrasada la modernización de regadíos en la Acequia Real del Júcar.
Y lo que ustedes tienen que hacer.
.
.
y empiecen a hacerlo ya porque en el 2008 estará terminada la conducción mayor y el postrasvase usted lo tendrá sin hacer, lo tendrá sin hacer, porque le cuesta 150 millones porque no ha empezado todavía, no ha puesto ni una sola piedra, y porque no quiere poner absolutamente nada porque dice que como el gobierno no va a hacer lo otro él tampoco va a hacer esto.
Esa es la excusa, excusas del mal pagador.

Les pedimos que ustedes pongan en marcha algo que antes tenían en sus presupuestos y lo quitaron en el 2004, en el 2004 lo borraron, el Plan de aprovechamiento integral de los recursos hídricos de la Comunidad Valenciana.
En cuanto ganó las elecciones el Partido Socialista ustedes lo borraron de los presupuestos.
Pues, bien, les pedimos que lo incluyan, les pedimos que lo vuelvan a incluir.

Y otro conjunto de enmiendas, porque, mire, ustedes mucho hablar del Patricova, mucho hablar del Plan sobre prevención del riego de inundaciones en la Comunidad Valenciana, pero lo llevan muy atrasado, apenas han hecho nada.
Mucho hablar de reutilización, pero ustedes no hacen nada en reutilización.
Mire usted, señor conseller, las 75 actuaciones previstas en el II plan director.
.
.
y tenga el valor de hacer un listado de cuántas ha empezado y cuántas ha terminado porque a lo mejor no son más de 20.

Bien, no tenemos más tiempo, en el turno de réplica podremos seguir, pero pedimos que consideren con atención algunas de estas propuestas porque yo creo que desde el espíritu constructivo pueden aportar elementos positivos a este debate.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Els pressupostos d'inversions de la Conselleria d'Infraestructures i Transports per al pròxim any, de l'any 2006, no es limiten només a les possibilitats de la conselleria, sinó que, a més, és el pressupost d'un important grup inversor format, junt a la si de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, per les empreses públiques, ferrocarrils de la Generalitat, entitats de sanejament, ens gestor d'infraestructures de transports i ports i també amb la important activitat de l'Agència Valenciana de l'Energia i l'entitat de transport metropolità de València.
Així, el grup d'infraestructures i transports de la Generalitat permet complir els compromisos d'inversió pública previstos i impulsar al mateix temps les peticions d'inversió privada per aconseguir els objectius que marca el PIE.
El pla es va iniciar en 2004, el PIE, amb inversions superiors a 1.
700 milions d'euros i ara s'està limitant o licitant contractes per més de 150 milions d'euros, a la qual cosa cal unir una sèrie d'actuacions de carreteres i transports que ascendixen a 545 milions d'euros.

El total d'inversions en estos moments és superior a 2.
400 milions d'euros, o el que es el mateix, el 28% de les inversions previstes en el pla per a finançar amb pressupostos de la Generalitat o amb fórmules de finançament privat.
Sent que tant sols ha transcorregut un any dels sis de vigència del pla, la proporció d'inversió i període de temps equival a un 28% d'inversions en tant sols el 16,2% del període de temps de vigència del pla.

S'està complint, sens dubte, el pla, i este pressupost permet continuar avançant en el mateix, fent l'ús més eficaç i relacionat possible dels mecanismes d'inversions possibles, els pressupostos de la Generalitat, la capacitat de finançament de les empreses públiques, l'execució d'infraestructures per mitjà de la concessió i l'aplicació de mecanismes d'ajornament de pagament en determinades obres.

Ja sé que l'oposició sol criticar estos mecanismes que en l'actualitat són els usuals, tan usuals que el propi Ministeri de Foment ha licitat enguany, en el 2005, l'any que acaba, més de 2.
500 milions d'euros per mitjà del model alemany, i que hem ampliat la xarxa d'empreses públiques relacionades amb la inversió en infraestructures de l'Estat creant la Societat Estatal d'Infraestructures del Transport Terrestre, que es preveu que en este primer any 2006 invertisca 250 milions d'euros.

Pels mateixos procediments que utilitza el ministeri, la Conselleria d'Infraestructures i Transport disposa l'any que ve d'un pressupost global d'inversions en infraestructures superior a 1.
500 milions d'euros, 1.
502 concretament, comptant, clar està, amb les inversions de la CIT, que són 559 milions d'euros; les inversions de les empreses públiques, 707 milions d'euros i 236 milions d'euros més per mitjà de la modalitat d'abonament total del preu.
Vaja, que no són res 1.
500 milions d'euros per a infraestructures de competència de la Generalitat, que suposa un increment, senyor Godoy, un increment del 25% sobre el pressupost del 2005.

Les polítiques de l'auia.
Conscients que la major carència de la Comunitat Valenciana en matèria d'infraestructures era la falta d'aigua, des de 1995 les polítiques de l'auia han sigut prioritat constant per a este govern, per a tots els governs del Partit Popular al front de la Generalitat des de 1995.

S'ha realitzat un important esforç inversor any darrere any per a millorar la gestió i l'ús sostenible de l'auia en la nostra comunitat.
Les nostres competències en esta matèria són molt limitades, però han sigut desenrotllades plena i responsablement, inclús col·laborant amb l'administració de l'Estat i l'administració local en allò que excedix de la competència de la Generalitat.

No obstant això, l'esforç inversor ha sigut exemplar, però no mos donem per satisfets i continuem, des de 1995, l'aprofitament integral dels recursos propis per mitjà de polítiques d'estalvi, sanejament i depuració, i com no pot ser d'altra forma, reutilització, que ens ha permet redistribuir els cabdals de forma objectiva per a garantir l'ús sostenible de l'auia.

Partint d'una situació lamentable en què el sanejament i la depuració no era una inversió en esta comunitat, sinó una despesa, ja que la poca auia que es depurava no era de qualitat i, a més, es perdia pels barrancs per a desembocar finalment en el mar, li vam donar contingut al primer pla de sanejament i li vam donar un recolzament econòmic en aquell moment de 80.
000 milions de pessetes, 500 milions d'euros, senyories, que ens van permetre que les exigències de les directives europees mediambientals en la Comunitat Valenciana foren superades.

Mentre les directives europees demanaven que en l'any 2002 totes les poblacions que tingueren més de 1.
000 habitants comptaren amb la seua planta de depuració, la Generalitat, el govern del Partit Popular al front de la Generalitat, i aleshores Conselleria d'Obres Públiques, hui d'Infraestructures i Transport, va fer que totes les poblacions de la Comunitat Valenciana que tingueren més de 500 habitants comptaren ja amb la seua pròpia planta de sanejament o depuració.
I això ja es va aconseguir, senyories, en l'any 2000.

Però no mos van conformar ahí i vam elaborar el segon pla de sanejament i depuració, amb una dotació econòmica de 1.
055 milions d'euros, que en estos moments s'està executant.
En estos moments, senyories, la Comunitat Valenciana compta amb 410 depuradores, i es va a incrementar el procediment secundari i terciari per a la majoria de les antigues instal·lacions i s'està adoptant el sistema terciari en totes les de nova creació.
Això permet que es reutilitzen directament 150 hectòmetres cúbics d'auia directament i 350 indirectament, dels quasi 500 hectòmetres cúbics, 480, que es depuren a l'any en la nostra comunitat.

I això, senyories, és estar a la capçalera de les altres comunitats espanyoles.
Jo voldria que les seues senyories compararen amb eixes dos comunitats que sempre són referència per al Partit Socialista, com és Andalusia i com és Catalunya, i voran que estem molt per damunt dels aconseguiments d'estes dos comunitats.

La inversió global en matèria d'auia per al 2005, senyories, és de 400 milions d'euros, ja que als 113 que la conselleria directament va a invertir, cal afegir les inversions de l'Entitat de Sanejament amb recursos propis, per mitjà del cànon de sanejament i l'obtenció de préstecs.
Eixe cànon que vostés diuen en línies d'actuació que cal rebaixar, que cal rebaixar.
No obstant això, no presenten ninguna esmena a l'article 38 dels pressupostos, que és on està consignat el cànon.
Ahí no volen banyar-se.
O siga, que és demagògia pura dir que cal rebaixar el cànon, cal rebaixar-lo en línies d'actuació, però no presenten ninguna esmena ­repetisc­ a l'article 38 per a poder-lo rebaixar.
Per això deia que les inversions són molt importants.

També enguany, senyories, es van a escometre noves actuacions del sistema concessional i que aportarà una inversió per damunt de 20 milions d'euros també per este altre sistema.

I la inversió de sanejament arriba a la xifra res despreciable de 310 milions d'euros i 92 milions d'euros més en la resta d'obres públiques i abastiment, defensa contra inundacions, inclús modernització de regadius.

Entre les obres que es van a executar, cal destacar els plans d'abastiment, que són la renovació de conduccions des de la Vall de Laguar i Benigembla a Calp i Benissa, dins del pla d'abastiment de la Marina Alta; els plans d'abastiment de la Ribera i el Camp de Morvedre, que hi ha una inversió de 10 milions d'euros; abastiment de municipis de l'interior de la província de Castelló, canalització i defensa contra avingudes.
Precisament ahir s'inaugurava l'última obra del pla contra avingudes en Alacant que tant èxit ha tingut i que tant seguretat ha donat als ciutadans d'aquella població.
El pla d'emergència contra inundacions en el sud de Castelló i nord de València, que fa un any es va posar en marxa.
També mos permet el pressupost el conjunt d'actuacions en l'àrea metropolitana de València, per un import de 20 milions d'euros.

Quant a l'estalvi d'auia, mire, la modernització de regadius i la reutilització de les auies residuals al màxim.
A l'entitat de sanejament, a l'octubre del passat any, se li va encomanar la gestió de les obres de modernització de regadius en la Sèquia Reial del Xúquer, excepte els sectors que ja estan realitzant-se directament per la conselleria.
I això va executar-se també en este any.
L'entitat immediatament, abans que finalitze l'any, licitarà les obres dels sectors 2, 6 i 9, i les restants s'aniran posant en marxa a mesura que els agricultors vagen presentant els projectes a la conselleria.

Però, senyories, és que s'esgota el temps i tindrem oportunitat en la segona intervenció.
.
.
Però és que a vosté hauria de donar-li vergonya vindre ací a parlar de l'auia, aquí a la trona.
Els ho dic sempre.
No hi ha hagut una època tan nefasta i tan negra per als interessos hidràulics *(protestes)* de la Comunitat Valenciana, com és des que governa a Espanya el Partit socialista.
Això és lamentable per als valencians.
Com ve vosté aquí i no se sufoca?
Com parla vosté d'un Programa Auia que no existix?
*(Protestes)* Jo deia que era fictici, era fictici.
Ara els dic que és el programa mentida, és el programa mentida, perquè porten dos anys governant, senyories, dos anys governant i no s'ha vist ni una sola inversió.
No s'ha vist ni tan sols la licitació d'un projecte.
Dos anys governant a Espanya, parlant del Programa Auia, senyor Such, i és mentida.
És un programa mentida.
Hauria de donar-los vergonya, vindre aquí a la trona a parlar del que és la traïció més gran que políticament *(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* se li ha fet a esta terra.
I és deixar-nos sense l'auia de l'Ebre, senyories.
*(Protestes)* Eixa és una enorme traïció que han fet els socialistes valencians a la Comunitat Valenciana, en complicitat amb el govern del senyor Rodríguez, el president d'Espanya.
Eixa és la realitat.
Vostés han incomplit les promeses que li han fet al poble valencià legislatura darrere legislatura.
I quan apleguen a governar, el primer que fan és derogar el transvasament de l'Ebre.
Vostés estan portant a la Comunitat Valenciana a la desesperació, senyor Such, senyors socialistes, estan portant-nos a la ruïna, estan portant-nos a la misèria.
Això va a generar una pèrdua de llocs de treball molt important.
Eixa és la política que vostés fan, i encara té la *desfachatez* el senyor Godoy de vindre a la trona a parlar amb satisfacció d'auia.
Però com poden parlar les seues senyories d'auia, si són els que han impulsat l'època nefasta de la Comunitat Valenciana?
En matèria d'infraestructura, deia, senyoria.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que el botxí de la Comunitat Valenciana era el senyor Borrell.
Ara dic que el botxí de la Comunitat Valenciana, en matèria d'infraestructures, és el senyor Rodríguez Zapatero, i Joan Ignasi Pla és el còmplice del botxí en matèria d'infraestructures de la Comunitat Valenciana.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Maluenda, sosiéguese usted *(veus)*, porque si tenemos problemas en la Comunidad Valenciana de agua, es porque ustedes, que han gobernado diez años, no los han resuelto.
*(Veus i aplaudiments)* Esa es la cuestión.
Y porque ustedes apostaron exclusivamente por una solución que sabían que era inviable y sabían que la comunidad europea estaba en contra de ella y tenía cuatro informes contrarios.
*(Veus)* Ese es el problema.

El problema del agua en la Comunidad Valenciana son ustedes, señor Maluenda, ustedes, que sí que quieren la guerra del agua.
Pero yo empiezo a dudar de que quieran el agua para la Comunidad Valenciana, porque cuando tienen un programa sobre la mesa, que usted debería conocer, que es el Programa agua, dotado con 1.
260 millones de euros, para obtener 400 hectómetros cúbicos *(veus)*, y cuyas principales actuaciones o han pasado o están en los estudios informativos, usted sigue negándolo, se sigue poniendo la venda en los ojos y sigue negando que existe diciendo: "No existe nada.
Lo único que existe es el trasvase del Ebro", que precisamente ha sido derogado con el consenso de toda la cámara, de todo el Congreso de los Diputados, *(protestes)* menos de ustedes, menos del PP.
*(Aplaudiments)* Ustedes, señor Maluenda, están más solos que nunca en políticas hídricas, y arrastran un fracaso y no pueden superar su complejo.
No arremeta usted contra la oposición, arremeta contra aquellos que diseñan las políticas de agua en su partido, que están anclados en el pasado y que nos han llevado al fracaso a esta comunidad durante diez años.
*(Aplaudiments)*

Mire usted, señor Maluenda, tranquilicemos la cuestión, tranquilicemos la cuestión.
No se jacten, no se jacten ustedes de políticas de saneamiento.
Claro que han hecho algo.
Pero mire, le voy a dar algunos informes, que yo creo que usted los tiene, pero no los quiere decir, los oculta.
Cuando el PP empezó a gobernar, se encontró aprobada la ley de saneamiento, se encontró creada la ley de saneamiento, se encontró aprobado y cobrándose el canon de saneamiento, se encontró unos fondos europeos, unos fondos de compensación del Estado por estar considerada la Comunidad Valenciana dentro del objetivo 1 prioritario para la Unión Europea.
No sucedió por casualidad, sino por el esfuerzo de todos los valencianos y de los gobiernos socialistas anteriores.
*(Veus)* 

El Partido Popular se encontró construidas y en marcha 210 de las 402 depuradoras que hay actualmente, *(protestes)* que depuraban, señorías, y señor conseller, depuraban 285 hectómetros cúbicos de agua.
No son datos míos, señor conseller, no me los invento, como hacen ustedes, que son campeones de la invención.
*(Veus)* Son datos de la memoria de la entidad de Saneamiento de este año.
Cójala usted y léala, que es el presidente.
Todo ello se había realizado entre los años 1985 y 1995.
Diez años después, el número de depuradores se ha elevado, no ha llegado ni siquiera a duplicar.
Bueno, 402.
El caudal depurado se ha elevado a 502 hectómetros cúbicos, se estaban depurando 285.
Y mire usted por donde ­tendrá usted tiempo si quiere intervenir, señor conseller­, mire usted por donde, el marcador de la calidad ha pasado en DVO, de 80 a 90.
Luego, tan poco es que fuera tan mala, tan mala ­¿verdad?
­, tan poco es que fuera tan mala la depuración.
Se puede mejorar y vamos a mejorarla.

Pero le voy a decir más, señor conseller.
No se jacten ustedes.
Mire, en 1994 se invirtieron, obra invertida y realizada, 6.
867 millones de pesetas; en 1995, 8.
183, nuestra última inversión; en 1996, 8.
597, casi lo mismo; en 1997, bajan ustedes, 7.
154; en 1998, vuelven a bajar, 6.
094; en 1999, vuelven a bajar, 6.
533.
Y ahora, en el último quinquenio, han invertido: en el 2001, 9.
921 millones; en el 2002, 61 millones ya de euros; en el 2003, 65 millones, son unos 10.
000 millones de pesetas; en el 2004, 76 millones y en el 2005, 80 millones.
No se jacten.
Digan ustedes que han trabajado, pero digan también que los socialistas trabajan en esto.
Y no les moleste reconocer el pasado.
Y yo les digo que han trabajado poco.
*(Veus)* Y a veces han trabajado ustedes mal.

Por tanto, les pido: rectifiquen e inviertan más, porque no podrán cumplir el segundo plan director de saneamiento con las inversiones que están haciendo, porque habiendo invertido ustedes en el quinto año menos de 350 millones de euros, de lo que le corresponde a su conselleria, no hablo de diputación ni del Estado, de usted.
Habiendo invertido 350, ¿cómo van a llegar a completar los 840 millones que necesitan dentro de tres años, si en cinco solo han invertido 350?
Eso no es posible.
Si ustedes, de 75 actuaciones para la reutilización de agua, han hecho apenas una veintena, ¿cómo van a hacer el resto en los tres años que les quedan?

Por tanto, lo que les pedimos es esfuerzo y una actuación más coherente, más coherente.
Y por eso les proponemos ese plan de mayor inversión en depuradoras.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**El senyor Godoy García:**

 

.
.
.
y mayor inversión para la reutilización e impedir las emisiones de los emisarios submarinos en el mar.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Godoy, vostés no han proposat res.
Vostés no tenen alternativa, no tenen cap alternativa al programa d'auia del Partit Popular, que eixe sí que existix, no el de vostés, que ans dia que era fictici i ara dic que és el pla mentira.
I dic que no tenen alternativa perquè vostés, als programes d'auia de la CIT han presentat diverses esmenes.
54 són còpia exacta de les presentades l'any passat i n'hi han ahí 70 que són un autèntic frau, que incomplixen el reglament, perquè parlen d'incorporar a les principals línies d'actuació una sèrie de projectes puntuals que no pertoca incloure'ls ahí.
Però és que, a més, el reglament els exigix que els quantifiquen econòmicament i que, al mateix temps, detraguen d'altres partides dins de la mateixa secció l'import d'eixes actuacions.
I vostés no ho fan.
Per tant, estan cometent un frau, un autèntic frau als pressupostos.

Però no aporten res perquè, a més, confonen les competències de l'administració.
Vostés fan una sèrie d'esmenes que li demanen a la Generalitat que faça coses que o són competència de l'administració central o són competència de l'administració local.
Per tant, continuen erre com erre.
I vosté, com només mira cap avant, com els bous, només mira cap avant, li ho hem dit en quatre ocasions.
.
.
*(Remors)* Sí, que és respectable.
.
.
Només mira cap avant, com els bous.
Això no és res despectiu.
Vosté, com fa això, senyoria, com fa això, vosté no atén els raonaments que li donem cada anys.
I erre que erre cada any torna a entropessar amb la mateixa pedra.

Però mire vosté, el tema de l'auia és un tema sagnant per als valencians.
I vostés són els culpables.
Vostés han traït els interessos.
.
.
*(Remors)* Sí, mosatros vam governar i vam deixar aprovat el Pla hidrològic nacional!
Mosatros teníem previstes les connexions!
Mosatros havíem començat ja l'execució dels annexos!
I vostés, per decret, per decret, amb traïdoria, per decret i per xantatge!
, per decret i per xantatge!
Però tan culpable del xantatge el que el fa que el que l'assumix!
Eixos són vostés!
Que és el que han fet amb l'auia de l'Ebre.
Sí, senyories, sí!
I, clar, com a alternativa a l'auia de l'Ebre, què?
!
Doncs, miren vostés, anem a omplir la costa valenciana de dessaladores, deixarem que l'auia dolça de l'Ebre se sale en el mar però després, no es preocupen, que l'agafarem i la ficarem en les dessaladores i la farem dolça una altra volta.
Vaja disbarat, senyories!
Eixa és la política que vostés fan!
És un autèntic xantatge que els han fet i que vostés han assumit!
I és una traïció als interessos del poble valencià.
És un clamor en esta comunitat!
Vostés són els responsables de l'època més negra per a la Comunitat Valenciana!
*(Aplaudiments)*

Xúquer-Vinalopó.
Mire, Xúquer-Vinalopó, no és un capritx del Grup Parlamentari Popular ni del Consell que la presa del Xúquer-Vinalopó siga per Cortes de Pallás.
Això, senyories, va ser una decisió d'Aigües del Xúquer, una decisió d'Aigües del Xúquer després d'analitzar 11 projectes distints.
És més, en abril d'este any encara van certificar que la millor presa era la de Cortes de Pallás.

Però vostés, el que volen és acabar amb eixe transvasament.
I saben que aixina.
.
.
*(remors)*, saben que aixina l'única cosa que aconseguixen és que siga inviable, que siga antieconòmic, però ja m'agradaria a mi que els alcaldes socialistes del Vinalopó sentiren el que el senyor Godoy ara ha dit aquí.
Ja m'agradaria que ho sentiren, perquè és una autèntica traïció als drets del poble valencià, en este cas, de l'alacantí.
*(Remors)* Sí, sí, sí, sí!

Però, miren vostés, saben que en la presa per l'assut de la Marquesa, això és inviable perquè és antieconòmic, perquè eixa auia no val per a beure, i al no valdre per a beure els agricultors no poden costejar el cost del transvasament.

I què direm del Tajo-Segura que, com a les lletres de canvi, li han posat venciment!
Si ja han dit vostés, senyories, que s'acabarà el transvasament Tajo-Segura a curt termini.
Però ­fixen-se!
­, ahir encara van haver d'autoritzar un transvasament per a beure, un transvasament de socors per a beure, senyories!
Mig milió de persones que no tenen auia per a beure, i que vostés ja han dit que se preparen que s'acabarà eixe transvasament d'un moment a un altre.
Eixa és la política de vostés, eixa és la política.

Mire, vostés han fet com se va fer en la Dictadura.
Jo, els recorde.
.
.
*(veus)* Sí, sí, igual, igual, igual.
Han fet el mateix que en la Dictadura.
El Xerta-Càlig, el Xerta-Cálig se va quedar a mitat, i vostés ara se l'han carregat per a sempre, per a sempre, com en la Dictadura.
Això han fet vostés!
En la Dictadura, tot el que hi havia iniciat d'obres hidràuliques de la República va ser derogat, va ser paralitzat, va ser abandonat.
En el meu poble hi ha una conducció Salines-Monòver que en la Dictadura va quedar també paralitzada.

Vostés han fet el mateix amb l'aigua de l'Ebre!
El mateix que van fer en la Dictadura, vostés, el que un govern democràtic d'Espanya aprovà mitjançant llei, ho han derogat per decret!
I, a més, ho han derogat per decret fent-se eco d'un xantatge, un xantatge del senyor Carod-Rovira!
, un xantatge dels catalans!
, un xantatge que el que fa és.
.
.
Carod-Rovira i Rodríguez Zapatero!
*(Veus)* I el senyor Pla que és còmplice d'eixa situació.
El senyor Pla és còmplice d'eixa situació.
.
.
*(aplaudiments)*, l'absent, l'absent!

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.
*(Veus)*

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

I, a més, a més, mos han deixat sense fons europeus, senyories.
*(Veus)* Mos han deixat sense ells.
Vostés són l'etapa més negra del Govern d'Espanya que la Generalitat Valenciana ha hagut de suportar.
Ja era roín l'època de Felipe González, que el senyor Lerma.
.
.
*(veus)*, per a poder eixir en la foto.
.
.
­siga educat, senyor Such­, per a poder eixir en la foto no contradia mai el senyor González.
Però ara és pitjor.
Ara, vostés, per un pla de llentilles han entregat els interessos de la Comunitat Valenciana en benefici de Catalunya.
Eixa és la realitat!
I algun dia, el poble valencià els demanarà responsabilitats, i molt prompte serà.
Serà en les pròximes eleccions en què continuaran estant condemnats a ser el que són, oposició.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Però, per a més vergonya, oposició per ser traïdors als interessos de la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, moltes gràcies.

Anem a passar al següent bloc d'esmenes, bloc número 4, que corresponen al Grup Parlamentari Socialista, en les esmenes de la 1.
121 a la 1.
234, de la 1.
235 a la 1.
362, de la.
.
.

Per favor, senyories.

Senyories, per favor.
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Per favor, anem a continuar.
*(Remors)* Si són tan amables, anem a continuar.
Per favor, el torn d'eixe grup d'esmenes ha acabat.
Anem a continuar amb el següent.

Estava dient de la 1.
235 a la 1.
362, de la 1.
381 a la 1.
484 i la 1.
507.
Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Maluenda, se les acaba el tiempo.
Pongan ustedes en marcha el reloj porque se les acaba el tiempo.
*(Remors)* Hagan ustedes sus deberes porque el agua del Júcar-Vinalopó va a estar en el embalse de San Diego en el año 2008.
Y ustedes, ¡ni habrán modernizado los regadíos, ni habrán hecho las obras de postrasvase!
*(Aplaudiments)* Y ese ha sido ya un compromiso firme de la ministra de Medio Ambiente que yo lo traslado desde esta tribuna.
¡Hagan ustedes sus deberes!

En segundo lugar, señor Maluenda, ¿le gusta la calidad de las aguas?
A mí, más.
Pero a mí no retóricamente, a mí me gusta de verdad.
Llevan ustedes más de 10 años gobernando y la depuradora de Alcira-Carcaixent está sin hacer.
*(Remors)* Sí, sí, de un estado que ustedes gobernaron durante ocho años, y el Partido Socialista lleva un año y medio.
Y va a terminar el Partido Socialista, desde que está gobernando, en el año 2006 esa depuradora.
Mejorarán las aguas.
*(Aplaudiments)*

Señor conseller, ¡haga usted todas las depuradoras!
, ¡haga usted todas las depuradoras que tiene que hacer en la ribera del Júcar y mejorarán las obras!

Señor conseller, ¡haga usted el riego localizado, modernice los regadíos y no habrá los retornos de pesticidas al río Júcar!
*(Veus)* ¡Hágalo!
¡Trabajen ustedes en lugar de estar todo el día encrespando, buscando la guerra, buscando enfrentamiento!
¡Busquen ustedes espacios de consenso!
¡Únanse ustedes a la mayoría que en estos momentos quiere resolver los problemas, no a la minoría que solamente quiere provocar conflictos y enfrentamientos!
*(Veus)*

Mire, yo, con respecto al trasvase del Ebro ya no voy a hablar más.
Es que no se ha enterado, ¿el señor Maluenda no sabe la diferencia entre un decreto, un decreto ley, y una ley?
La sabe perfectamente.
Lo que pasa es que la quiere ocultar y manipular.
*(Remors)* Ha sido derogado por ley, aprobada en el Congreso de los Diputados por todos los grupos políticos menos por el Partido Popular.
Y ha sido derogado al mismo tiempo que se ponía en marcha un plan, que es el Plan agua, para traer a esta comunidad más hectómetros cúbicos que iba a traer el trasvase del Ebro.

Por cierto, señor Maluenda, el agua del trasvase del Ebro es de peor calidad que el agua de la desembocadura del Júcar.
Eso es lo que ustedes querían traer a la comunidad, más microsiemes por centímetro cúbico.
¡Peor calidad!

Bueno, vamos a entrar en el tema de carreteras y vamos a avanzar con las otras enmiendas.

El Partido Popular dice que tiene mucho interés en la mejora de las carreteras valencianas.
Pero lo cierto es que en tres años de gobierno Camps, el programa de carreteras en su totalidad solo ha subido 3,28 puntos.
Frente a los 27,5 puntos que han subido los presupuestos de la Generalitat, el de carreteras, 3,28 puntos.
Esto significa, ni más ni menos, que las carreteras son una prioridad de boquilla, una prioridad retórica para el Consell, pero no una prioridad presupuestaria.
Eso está así de claro, porque si el programa de carreteras hubiera crecido al ritmo solo de la media del incremento presupuestario, en lugar de contar hoy con 221 millones para el 2006, contaría con 280 millones de euros, y no estaríamos endeudándonos por otra parte o dando tantas obras de concesión.
.
.
Por cierto, nosotros no estamos opuestos a las obras de concesión, o no estamos opuestos al sistema de peaje alemán; a lo que estamos opuestos es a la utilización abusiva, indiscriminada y sin prioridades que ustedes hacen.
Porque ustedes no han sido capaces de poner en marcha un tercer plan de carreteras.
Y no lo han puesto en marcha, ¿saben por qué?
Porque eso hubiera supuesto una exposición pública de todos los proyectos.
Eso hubiera supuesto hacer un informe estratégico y una evaluación estratégica de impacto ambiental.
Y no les ha dado la gana hacer.
Y eso hubiera supuesto aprobarlo por decreto del Consell y comprometerse jurídicamente.
Y ahora mismo no tenemos el tercer plan de carreteras, sencillamente porque no les da la gana.

¡Y claro que hemos puesto una enmienda para que se haga ese tercer plan de carreteras!
Por cierto, señor Maluenda, ¡qué casualidad!
, ustedes, en el año 2004 firmaron una enmienda transaccional con el Grupo de L'Entesa y con mi grupo, con el Grupo Socialista, pidiendo e instando al Consell que pusiera y hiciera el tercer plan de carreteras.
Y ahora están totalmente opuestos y nos dicen: "No, no, eso es el PIE".
¡No, señor Maluenda, el PIE no es un instrumento de planificación con naturaleza de plan, no tiene naturaleza de plan territorial!
Si es que no lo ha aprobado ni el conseller.
Lo único que ha hecho es la presentación, pero no lo ha aprobado, no hay ni orden de conselleria.
Bien, pues, tercer plan de carreteras.

Segundo plan de carreteras: no han terminado.
Se decía que para el horizonte del 2003 tenía que estar terminado.
No han terminado.
Pero es que no es solamente que no lo hayan terminado y que le cuelguen dos o tres actuaciones.
Es que le queda un centenar de actuaciones por realizar.
Es que son muchas las actuaciones.
El protocolo firmado con el Ministerio de Fomento el 11 de abril del 2005, con lo que ustedes han consignado en los presupuestos, no tienen ni para empezar.
No lo pueden cumplir.

Ahora usted subirá aquí y me dirá: "No, pero es que vamos a hacer tantas o cuantas cosas de otra manera, la inversión privada, las concesiones del sistema alemán.
.
.
".
Pero, bueno, eso no está en los presupuestos.
Ustedes traigan los papeles aquí y los debatiremos y discutiremos.
Pero no nos hagan creer en la buena o en la mala fe que pueda tener el conseller.
¡Sean demócratas y traigan aquí la documentación!

Mire usted, hemos propuesto un conjunto de enmiendas de actuaciones concretas.
Algunas individualmente dotadas económicamente.
Y son muchas.
Y otras las hemos enumerado y hemos propuesto un par, dos planes genéricos para su financiación.
Pero además, hemos propuesto un conjunto de enmiendas en el plano de la seguridad vial porque de nuevo tenemos que decir aquí.
.
.
Ya hace tres años que estamos pidiendo un plan integral propio de seguridad vial.
Dice: "Hay un plan global del Estado".
Ya lo sabemos que hay un plan global del Estado.
Hace tres años que estamos pidiendo un libro blanco de la seguridad vial.
¡Háganlo!
, si es un estudio.
"No, ya está, el Estado, que lo haga el Estado".

Hace tiempo que estamos pidiendo un plan complementario de eliminación de puntos negros y mejora de la seguridad vial en las carreteras valencianas.
"No, eso ya lo tenemos metido.
.
.
" Pero cuando los pedimos las fichas de los puntos negros no las dan, no las dan.

Y, por último, en carreteras, mire usted, ciertamente hemos puesto una enmienda para liberación del peaje, dentro de unas determinadas condiciones: cuando realmente la alternativa a esa autopista tenga problemas de seguridad vial o congestión de tráfico importante.

Y, además, ­no sé si somos los únicos­ lo hemos dotado con 2 millones de euros, y ni siquiera presuponemos que sean ustedes solos los que lo financien.
Decimos 2 millones de euros para poner en marcha un convenio con el resto de administraciones públicas y en este verano, por lo menos, que es cuando más acuciante será el problema, liberar los tramos que más problemas y conflictividad tengan.
Me refiero a La Marina Alta, sí, a La Safor, ¡claro!
, y a los tramos de Castellón, de los cuales hay una proposición no de ley, en los anteriores años, firmada por todos los grupos pidiendo prácticamente, no lo mismo, pero sí pidiendo una atención especial para determinados tramos de la nacional 340 por sus necesidades.
Pues ahora, demos un paso más.

Y, mire, ­me queda poco tiempo­, pero quisiera entrar en infraestructuras ferroviarias.
Yo creo que aquí, lo que tenemos que hacer es trabajar, y trabajar todos.
Se puede ser, se puede ser de todo.
Lo que no se puede hacer es ser hipócrita.
Pues vamos a tratar de trabajar todos.
Por ejemplo, ustedes.
.
.
, antes, no sé quién comentaba que habían conseguido poner una enmienda para que el Dénia-Gandia se pudiera conectar, de 5 millones de euros, en el Congreso de los Diputados.
Pues, mire, tiene una ocasión estupenda de manifestar su buen hacer.

Yo tengo aquí una enmienda, que dice: conexión ferroviaria Denia-Gandia.
En la parte correspondiente a la Generalitat, que no lo digo yo, lo dice el conseller, en eso que llaman el PIE, dice: "134 millones los pondrá la Generalitat Valenciana", 134.
Y el Estado 60.
Pues, bien, de esos 134 millones que dicen que van a poner yo solo les pido, para echar a andar, 250.
000 euros.
Y me la votarán en contra, señorías, me la votarán en contra los mismos que le han pedido a Madrid 5 millones.
Me parece muy bien, pero sean ustedes consecuentes.

Mire, les voy a pedir, además, un plan de mejora de apeaderos y estaciones de ferrocarriles de la Generalitat Valenciana pensando en Denia también y en toda esa línea, entre Alicante y Denia, dotado solamente con 250.
000 euros.
A ver si me resuelven ustedes el problema de Calpe o del Alfás, esas estaciones.

Mire, les voy a pedir un programa de renovación de superestructuras ­escúchenlo, escúchenlo que la renovación de superestructuras se las trae­ y adecuación de infraestructura en el tramo del tren, ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, Altea-Denia, y tranviariación en el ámbito urbano de Denia.
Es una redacción dura, es la redacción que hace el PIE, el PIE, el programa de ustedes.
Está dotado con 21 millones en el PIE ­0 euros por ahora­ y yo pido simplemente medio millón de euros.
Demuestren ustedes ahí su fe en el ferrocarril.

Pero, les voy a pedir también un programa de inversiones en nuevas infraestructuras ferroviarias complementario, dotado con 20 millones, porque sabe perfectamente el conseller los grandes problemas que tenemos.
Es que hay pedazos de línea que son de 1917, de 1918 o de 1920 y no han recibido todavía tratamiento.
Y es que da vergüenza el material móvil, meterse en la línea desde Alicante a Denia en esos convoyes.
No me digan que es que ahora van a venir, han encargado y van a comprar.
¡Es que da vergüenza!
¡Es que son peor que tercermundistas!
No quiero narrarle a sus señorías, da auténtica vergüenza hacerlo.

Y le voy a pedir, señor conseller, que vigile las obras de cerca porque acaban de hacer la estación de El Campello, y yo me he paseado por ahí y han tenido que poner ya un entarimado porque se han equivocado, la han hecho muy baja y han tenido que poner un entarimado para que pueda subir la gente.
Y faciliten ustedes la accesibilidad, la accesibilidad para las personas discapacitadas.

Y, miren ustedes, ¿por qué han suprimido el Limón Exprés?
Si es que no han dado ninguna explicación.
Todo son contradicciones.
Es que no lo sabemos.
Pero, ¿por qué lo han suprimido si era el primer tren turístico de España, con una imagen de marca?
Es que, ustedes, ¿en qué están pensando?

Voy a dejar los trenes, para que veamos su política de transportes.
¿Cómo es posible que tengan a pueblos como San Juan y Muchamiel, con lo que han crecido, con una sola línea de autobuses con Alicante?

Conseller, de verdad, piénselo, piense que son sus pueblos.
Pero, ¿cómo pueden ir si no han hecho ni proyecto de tranvía, cuando usted se ha comprometido en el PIE a hacerles tranvías?
Si es que tiene el tranvía que no lo ha desarrollado apenas, ni en la provincia de Alicante.
.
.
Aquí en Valencia hay mucho que hacer, muchísimo que hacer, en la ciudad de Valencia.

¿Y por qué el proyecto Civis, el proyecto de autobús guiado óptico de Sagunto?
¿Qué es lo que ha pasado con ese proyecto?

¿Y el tranvía de Castellón?
Sí, sí.
¿Y el tranvía de Castellón?
Nosotros queremos tranvía.
Usted no quiere tranvía.
Ustedes lo han desviado para que no tengan un tranvía de primera y tengan no sé qué sistema de guiado de tercera.
*(Remors)* Pero, además, han tenido la poca vergüenza de consignar solamente 150.
000 euros para este año.
Y ahora nos dirán: "no, pero vamos a hacerlo por concesión".
Mire, nosotros les consignamos 10 millones de euros en la sección 20, y, cuando llegue esa enmienda, vótenla ustedes a favor.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Que no és tramvia, senyor Godoy!
Que li ho he dit fins a la sacietat!
Que no és tramvia!
Però, clar, com vostés, es fa la presentació oficial de l'autobús rodat en plataforma reservada, que és el més avançat de tot Europa, i vostés no van a la presentació, per això continuen erra que erra parlant del tramvia, senyor Godoy.
Si li ho he dit en la comissió, però li ho he dit abans, i vosté només mira cap endavant, i no escolta, i això és una mala cosa per als polítics.

I de què parla?
Què parla de les inversions en matèria de carreteres ?
Vosté s'haurà llegit els pressupostos?
O, si se'ls ha llegit, els haurà entés?
Perquè, mire, en matèria de carreteres hi ha una inversió de 362,56 milions d'euros per al 2006.
Sap el que suposa?
El 46,24% més que l'any passat.
De què està parlant, senyor Godoy?
De què parla la seua senyoria?

Mire, la conselleria, 207,63 milions directament.
Concessions, 128,78 milions d'euros.
Model alemany, 26,15 milions d'euros.
Total, 362,56 milions d'euros, el 46,24 més que l'any actual.
De què parla?
Vosté es queda ací i s'escolta.
Jo pense que, a més, ho assaja davant de l'espill.
Sí, sí.
Perquè ve ací i solta unes coses, que em dóna la sensació que va dient-les i va alegrant-se, va creient-s'ho.
Però, no enganya a ningú, vosté no enganya ni als indis.
Perdone'm, no enganya a ningú.

I de què parla després?
Està parlant ací d'uns projectes de carretes.
Però, què ha de dir vosté de les carreteres ?
Ara resulta que està justificant l'esmena que diu que la Generalitat pose dos milions d'euros per alliberar el peatge a l'estiu ­ja li explicaré això de l'estiu­ en determinats punts.
Però, això és un cinisme i una hipocresia.
Si vosté està d'acord que s'allibere el peatge, vote a favor de les esmenes d'Esquerra Unida, que eixes sí que són sensates, vote-les a favor si vosté de veritat està per eixa labor.
Però, clar, i si s'enteren a Madrid.

I dic que ha d'aportar la Generalitat 2 milions d'euros.
Però, a Catalunya no!
A Catalunya el xantatge del senyor Carod Rovira és que una cosa que era una concessió administrativa de l'Estat s'allibera amb diners de l'Estat, com deu ser, si hi ha voluntat política d'alliberar.
Però, ací a la Comunitat Valenciana hem de ficar nosaltres 2 milions d'euros?
Si és competència de l'Estat!
Però, a més, diu: "per a l'estiu".
O siga, que és perquè els turistes no paguen el peatge, però els valencians i les valencianes la resta de l'any que el paguen.
Això és el seu plantejament, només per als turistes.
O siga que no tenim prou que el govern d'Espanya no ens compensa les despeses de desplaçats de la sanitat pública, que ara damunt hem de suportar l'alliberament del peatge dels turistes pels valencians i valencianes que paguen.
Mire, això, senyor Godoy, es diu cinisme i hipocresia.
Si vosté està pel peatge voté a favor de les esmenes d'Esquerra Unida.
Això és el que vostés fan.

I, després, què aporta vosté en les carreteres?
Tenen fetitxisme pel II Pla de carreteres.
Estan obsessionats.
I parlen del II Pla de carreteres com si haguera sigut la norma jurídica més democràtica que s'ha conegut en esta comunitat.
Perquè, clar, quan parlen del PIE diuen que aprovat per decret.
.
.
Ui!
No, no, no, això no té tant rang, el PEI sí, però el PIE no.

Però, mire vosté, senyor Godoy, diuen: "volem el III Pla de carreteres".
El III Pla de carreteres és el PIE, el III Pla de carreteres és el PIE, que ja s'està executant, ja s'està duent endavant.
Però, vosté em dia que teníem fetitxisme pel II Pla de carreteres.
I ací plantegen una sèrie d'actuacions que mai han estat en el II Pla de carreteres, però vosté en les seues esmenes diu que sí, com, per exemple, prolongar l'autopista, la connexió amb Tarragona, que mai ha estat en II Pla de carreteres, mai.
Després, en el tema de l'autovia El Morquí-Gandia tampoc està en el II Pla de carreteres.
De què parla vosté?
A qui tracta d'enganyar vosté ací en la trona, senyor Godoy?
A qui tracta d'enganyar?

Quant a les previsions del II Pla de carreteres, que va ser aprovat per decret, que mai ha vingut a estes Corts, com vosté es cansa de dir.
És mentira!
Ací no es va aprovar el II Pla de carreteres!
El va aprovar el senyor Lerma per decret.
I no li va donar una dotació econòmica.
I és mentira que li posara una data de vigència.
És mentira!
Només feia una recomanació dient que hauria d'estar, en la mesura de les possibilitats pressupostàries, molt avançat per a determinada data.
Eixa és la realitat.
I vosté ve ací a defensar-ho.
I vosté parla del II Pla, enamorat del II Pla de carreteres.
Però, anem a vore, si el II Pla de carreteres està executat al 100%, executat pel Partit Popular perquè nosaltres sí que som conscients i solidaris amb les decisions que anteriors governs adopten, governs democràtics.
I, per això, ho hem complit, per això ho hem complit.
I no hem elaborat el III Pla de carreteres perquè li hem dit PIE, perquè és el Pla d'infraestructures.
I ahí estan les carreteres, perquè és una infraestructura molt important per a la nostra comunitat.

Però, mire vosté, parla del transport ferroviari.
Però, clar, es deixa l'AVE.
Què han fet vostés per l'AVE que unisca la Comunitat Valenciana a Madrid?
Què és el que han fet?
Retardar-ho, paralitzar-ho, paralitzar-ho.
A nosaltres ens exigien que havia d'estar per al 2007, i ara resulta que ja diuen que vorem si en el 2012 pot estar algun tram més acabat.

Mire, han estat any i mig governant i han tingut paralitzada l'adjudicació dels trams que nosaltres teníem licitats, quan dic nosaltres vull referir-me al govern del Partit Popular d'Espanya.
Això és el que vostés han fet.
I ja no sabem quan va a fer-se l'AVE a la Comunitat Valenciana.
Sí que sabem les prioritats que estan donant sobre altres línies, a pesar que ignoren o volen ignorar que les línies més rendibles que té Renfe a tot Espanya són aquelles que unixen la Comunitat Valenciana amb Madrid, són les línies més rendibles.
Tanmateix, vostés per criteri polític.
.
.
no, perquè el senyor Rodríguez Zapatero, amb la complicitat del senyor Ignasi Pla, és el botxí de les infraestructures de la Comunitat Valenciana, perquè infraestructura és l'aigua, infraestructrura són les carreteres i infraestructura són també les autovies i és l'AVE.

I estan parlant d'una sèrie d'actuacions.
Diu : "la línia Dénia-Gandia".
Anem a vore.
La línia Dénia-Gandia en estos moments, en allò que a la Generalitat li correspon, està ja el projecte del tram d'Oliva, el tram d'Oliva ja està.
El que ha de fer l'Estat, que és a on vostés han d'instar, el que ha de fer l'Estat és comprometre's amb la Generalitat Valenciana i firmar la proposta d'esborrany que se li ha enviat per al conveni.
I en el moment diga el ministeri: "anem a firmar el conveni", el firmem.
I cada u que aporte allò que ha compromés.
Però, no parlen de boqueta.
I no ho facen al Congrés a on vostés tenen majoria, a on van a haver de tragar-se l'esmena eixa de la línia dels 5 milions, sinó que va a ser al Senat, al Senat van a haver d'assumir-la, van a haver d'engolir-la, engolir-la, senyor Godoy.

Clar, i no parla de la línia de Xàtiva-Alcoi, perquè vostés la línia Xàtiva-Alcoi, si no haguera entrat a governar el Partit Popular, ja s'haguera acabat, haguera desaparegut, perquè vostés l'han feta desaparéixer.
Nosaltres estem demanant la firma d'un conveni també per assumir eixa competència, i, tanmateix, no ho fan.
Però, tenim partides pressupostàries per a millorar, en els pressupostos de la Generalitat, per a millorar la línia, a pesar que és competència de l'Estat, però la volem per a nosaltres, però no hi ha forma de convèncer al seu govern d'Espanya perquè això siga una realitat.
Ací també s'han aprovat resolucions que vosté ha votat favorablement i que ha firmat mitjançant una transaccional.
Però, ara s'obliden, i ara diuen: "no, no, ací la Generalitat és com el *maestro armero*; les reclamacions totes a ell".
No, mire, caldrà definir clarament el que són competències del govern d'Espanya i el que són competències de la Generalitat.

I jo, què vol que li diga?
Parla d'accessibilitat.
Mire, els transports en esta comunitat que depenen de la Generalitat, que és competència de la Generalitat, tenen un grau d'accessibilitat del 94%, únic en el món.
La mentira la diu vosté, senyor González, el mentirós és vosté, senyor González, no jo, jo estic en l'ús de la paraula, vosté, si vol insultar-me, almenys tinga la delicadesa de demanar la paraula, que li he escoltat.
Per tant, el 94%, l'únic cas en el món, no hi ha cap país del món, no ja que ho supere, que ho iguale.
I continuem avançant, continuem avançant.

Parla de la línia Alacant-Dénia.
Mire, senyor Godoy, en la línia Alacant-Dénia ja el material renovat ahir va arribar, i en febrer arribarà el material nou, el material nou.
De què me parla?
De què me parla?
Jo crec que ­ja li ho he dit abans­ vosté es tanca en el quart de bany, s'encén la llum, es mira a l'espill i comença a dir: "què diré jo allí?
", "què diré jo allí per a tindre protagonisme?
".
I no li importa a vosté en cap cas dir veritats o dir mentires.
Vosté ve ací a la trona i no li importa en cap cas dir veritats o dir mentires.
I ve a la trona i diu el que creu convenient.
I, clar, el que passa és que en el *Diari de Sessions* tot es queda arreplegat, tot es queda arreplegat, senyor Godoy.
I arriba un moment que es podrà comparar perfectament què és el que u ha dit i què és el que u després ha complit.

Ací podríem fer un gran repàs a les coses que vostés dien quan governava a Madrid el senyor Aznar, i podríem comparar què és el que diuen ara quan governa el senyor Rodríguez.
Doncs, mire, quan governava el senyor Aznar, totes eixes esmenes que vostés plantejaven als pressupostos, i que aleshores es rebutjaven perquè no eren pròpies dels pressupostos de la Generalitat, que tot era exigir "al gobierno de España" que impulse no sé què, que impulse no sé quants, ara des que governa el senyor Rodríguez continuen rebutjant les esmenes, perquè continuen sent impròpies dels pressupostos de la Generalitat, diuen "que se inste al gobierno de España a esto, que se inste a aquello".
Han canviat els verbs.
Els verbs imperatius d'exigència que vostés plantejaven en les seues redaccions, ara els han canviat per "instar".
"Atenció!
no es vagen a enfadar", i això és el que estan fent en els peatges de les nostres autopistes.
Vostés, si no tingueren eixe cinisme i eixa hipocresia, si vertaderament volgueren alliberar els peatges, doncs ho tenen molt fàcil, a Madrid presenten una iniciativa, on no tenen majoria, però sí que tenen una majoria condicionada pel xantatge dels tripartits, poden traure endavant eixes iniciatives.
Però ho plantegen aquí, on no es tenen competències.
I damunt diu que pose la Generalitat 2 milions d'euros perquè el turistes.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
no paguen ­acabe, senyora presidenta­, perquè els turistes no paguen el peatge en determinats punts de les nostres autopistes.
Però els valencians i les valencianes la resta de l'any que els paguen.
Senyor Godoy, per favor!
Per favor!
Jo crec que astò no mereix més comentaris.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Maluenda, mire, a veces la falta de argumentos se traduce en descalificación.
Y eso no refleja que usted lleve la razón, sólo refleja una impotencia para argumentar, ni más ni menos *(remors)*.
Le falta a usted, le falta a usted información o es que usted no escucha.

Mire, usted dice que nosotros estamos en el fetichismo del III Plan de carreteras, que le recuerdo yo a usted, señor Maluenda, que en el 2004 firmamos una transaccional, la Entesa, ustedes y nosotros, exigiéndole, instando al Consell a que presentara, a que elaborara y aprobara el III Plan de carreteras.
La firmamos.

Dos.
Dice usted que yo he dicho que el II Plan de carreteras se aprobó en estas Cortes, que lo he dicho yo *(remors)*.
Dice usted que yo lo he dicho.
Bueno, señor Maluenda, no lo he dicho.
Usted lea, lea después el *diario de sesiones*.

Pero además dice más.
Si es que, en el colmo de su barbaridad, pues está muy nervioso, dice usted más, dice usted más, señor Maluenda.
Dice que el PIE se ha aprobado por decreto.
Mire, pues *(inintel·ligible)* está el conseller.
No se ha aprobado por decreto ni se ha aprobado por orden.
Es que no han querido hacer un plan de acción territorial.
¿Sabe por qué no lo han querido hacer?
Porque tenía que traer el informe el señor Blasco, porque tenían que tener evaluación estratégica, de impacto ambiental, porque tenían que hacerlo con información pública, porque tenían que consultar, y no les ha dado la gana; porque esa conselleria ha perdido una virtud, que es la virtud de la planificación.
No quieren planificar.
Y quieren hacer las cosas cuando les da la gana y como les da la gana, y hacer las prioridades como quieren, sin que el pueblo valenciano se entere más que cuando van y dicen "esto va por concesión", "hacemos el túnel de la Calderona, hacemos esto, o hacemos el acceso al puerto o hacemos aquella carretera".
Pero ¡oiga!
Prioricen ustedes por medio de un plan.
Si posiblemente estemos de acuerdo en muchas cosas.
Y en otras en desacuerdo lo discutiremos.

Por tanto, usted entérese de qué es lo que yo digo aquí, porque errores de ese bulto y de esa naturaleza pues, la verdad, es que no; otros sí, por supuesto.
Pero esas tonterías de confundir un decreto con una ley y tal, eso solamente se dice para confundir al auditorio.

Mire, en segundo lugar, la cuestión del peaje.
Solamente le digo una cosa: sean ustedes consecuentes.
Si ustedes en Madrid aprueban con Izquierda Unida, y aprueban con el Partido Socialista y con otros partidos más, aprueban que la Comunidad Valenciana cuando pida la liberación de peaje, y lo pague, pues así lo tendrá; pues ahora, sencillamente ¿nosotros qué queremos?
Poner dos millones de euros para liberar en verano, porque está más congestionado, no para dárselo a los turistas, que se puede hacer de muchas maneras, sino porque están más congestionadas las carreteras y tienen más peligrosidad.
Si queremos que se libere determinada zona, pongan ustedes dos millones.
Pues, por favor, sean ustedes consecuentes.

Mire, con respecto a Alcoi-Xàtiva, ustedes en estos presupuestos están inhabilitados para decir nada, pueden decir lo que quieran, pero están inhabilitados.
Si es que han quitado hasta lo poquito que habían dejado el año pasado, que ya recortaron.
Es que han puesto cero euros.
No poden nada.
Pues mire, les doy una ocasión.
Hay una enmienda nuestra, del Partido Socialista, del Grupo Socialista ­perdón­, que pone 500.
000 euros para la línea Alcoi-Xàtiva.
Apruébenla ustedes.

Mire, con respecto a la accesibilidad, señor Maluenda, debería darle vergüenza hablar en los términos que habla.
Porque si usted fuera a esa línea que le estoy diciendo, Alicante-Altea, pero si fuera a otras y tuviera usted que subir a uno de esos trenes y tuviera algún tipo de discapacidad, se lo vería muy difícil, muy difícil.
Y no le quiero hablar de otras cosas de esa línea.
¡Es que no le quiero hablar porque me da vergüenza como la tienen!
Y me dicen "bueno, vamos a traer material nuevo".
¡Si están ya trayendo material nuevo no sé cuántos años!
¡Renueven ustedes ese material!
No den ustedes esa imagen que es una imagen vergonzosa.

Miren, con respecto al AVE, ustedes pueden hablar de cualquier cosa, pero del AVE no pueden hablar.
Un gobierno que, después de cinco años de haberse puesto el AVE, tenerlo que haber puesto en marcha, no hicieron más el 1,5%.
Doce tramos adjudicados para que viniera el señor Aznar a tomarse unos vinos y a poner una traviesa.
¡Eso es lo que hicieron!
Y para que el señor Camps se hiciera una foto delante de un AVE que no existía.
Este gobierno ha adjudicado 37 tramos, que están en marcha.
37 tramos que están en marcha.
Y este año es la mayor inversión.
¡Queremos más, señor conseller!

Escúcheme usted, después interviene, si quiere.
Queremos más inversión.
Queremos más inversión desde el Grupo Socialista.
Pero hemos de decir al mismo tiempo que la mayor inversión que se ha hecho en el AVE la ha hecho este gobierno, aquí, en la Comunidad Valenciana, dentro, la mayor inversión con mucho.
Es que usted ya no se lee ni los presupuestos generales del Estado.

Pero, mire usted, aun queremos mejorar más y queremos que el AVE llegue a esta comunidad en 2010.
Y estamos trabajando, nosotros, para ello.

Mire, pues son muchas más cosas las que se podrían decir.
Con respecto a la autovía de la Plana no cometan ustedes errores.
Yo no he dicho que estuviera programada ni digo que esté programada en las enmiendas que he presentado, que estuviera programado en el II Plan de carreteras.
He dicho que estaba contemplada.
Léanlo ustedes y no miren solamente los mapas.
Lean ustedes la letra, la grande y la pequeña, y verán ustedes que está contempla hasta Cataluña.
Otra cosa es programada.
Yo no he dicho programada.
Otra cosa es grafiada.
No he dicho grafiada.
Pero está hecha la previsión de que en un futuro llegue a Cataluña.
Por tanto, no roben ustedes.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Godoy García:**

 

.
.
.
no roben las ideas de los demás.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire vosté, senyor Godoy, jo he dit que vosté ha repetit aquí fins a la sacietat que les Corts van aprovar el II Pla de carreteres; que vosté ho ha repetit fins la sacietat.
No he dit en cap moment que ho haja dit hui.
El que passa és que com vosté, i el senyor Maciá no el deixa escoltar, perquè està parlant sense parar i no el deixa escoltar i el distreu, sap?
Però no he dit que ho haja dit hui.
Aixina que siga rigorós.
Vosté fins a la sacietat ha dit aquí sempre que s'ha aprovat per estes Corts.
I això és mentira, això és mentira.

Però, mire vosté, el III Pla de carreteres, li ho dit, el govern valencià, el Consell, va complir aquella resolució.
El que passa és que en compte de dir-li el III Pla de carreteres, com ha fet un pla molt més ambiciós ­que és el del PIE­ de totes les infraestructures, ha posat en eixe PIE les carreteres que són prioritàries, que vosté li diu el III Pla de carreteres.
Però mire, el PIE s'ha aprovat exactament igual que PEI, pel mateix procediment, exactament igual, pel mateix procediment.

Mire, hi ha una cosa que vosté ja no parla, que parlava quan eren oposició a Madrid, i era el soterrament.
Ara ja no parla de soterrament.
Què passa amb l'estació intermodal d'Alacant que el govern d'Espanya ha paralitzat el soterrament de l'estació intermodal d'Alacant?
Està paralitzat!
Està paralitzat, senyor Godoy!
Sí, sí, els seus companys de Madrid, una volta més, són uns botxís de les infraestructures de la Comunitat Valenciana.
I vosté, com confon *churras con merinas*, estem parlant d'una esmena que s'ha aprovat al Senat sobre Dénia, sobre el Dénia-Gandia, i vosté ho atribuïx això al peatge.
Que no té res a vore, senyor Godoy!
Els peatges és allò que es paga per utilitzar autopistes a les empreses concessionàries.
I el Dénia-Gandia és una línia de ferrocarril, que es tracta de prolongar la via ampla de Renfe fins a Dénia.
Són dos coses distintes.
I en el Senat s'ha aprovat per tots els grups, on vostés no tenen majoria, s'ha aprovat eixa inversió.
Però el seu grup va votar en contra!
El seu grup ha votat en contra!
Aixina que, de què va?
De què va vosté, senyor Godoy?
De què va?

Mire, i per anar a Alacant vosté té l'AVE, senyor Godoy *(remors)*.
.
.
Clar.
Llisca-la, ara després la llig ahí.
Què han fet vostés en l'AVE, senyor Godoy?
Paralitzar l'AVE de la Comunitat Valenciana.
Paralitzar l'AVE que unix la Comunitat Valenciana amb Madrid, a pesar que és la línia més rendible, més rendible per a Renfe.
Però, clar, políticament no és rendible per a vostés.
Perquè vostés fan pagar al poble valencià el recolzament que elecció darrere elecció li dóna al Partit Popular.
Vostés volen una Comunitat Valenciana on el poble estiga agenollat davant el Psoe i el Pspv.
I nosaltres no anem a consentir-ho.
Perquè el poble valencià té dret a votar lliurement en qui crega.
I el poble valencià no solament és que ha cregut amb el Partit Popular, sinó que està constantment revalidant eixa confiança amb el Partit Popular, senyor Godoy.

I parla de la línia d'Alcoi.
Però com anem a acceptar la seua esmena?
Si la seua esmena no aporta res, senyor Godoy.
La seua esmena, mire, en el Programa 513.
30 ja existix una partida, en el capítol IV, línia.
.
.
de 235.
000 destinada a la millora del servei de Renfe operadora, que està dotat en 562.
640 euros.
Però com vosté no llig, no ha llegit, no llig els pressupostos, com vosté no ho veu, com vosté, ja li dic, que vosté ho fa per lliure, perquè moltes coses de les que vosté diu jo sé que allí, senyories, no estan d'acord, no estan d'acord, perquè saben les necessitats que tenen els pobles de la nostra comunitat i saben que vostés estan sent còmplices del perjuí que el govern d'Espanya està ocasionant-li a la Comunitat Valenciana.
I vosté porta una sèrie d'esmenes que la majoria van en contra del Reglament, que he dit que fan un frau als propis pressupostos.
No, no, no, no.
Allí no.
Ahí, ahí, ahí.
Mire el seu company, mire el seu company.
Mire el seu company.
És la mesa de la comissió qui ha de qualificar-les.
Mire el seu company, no em mire allí.
Aixina que desvie el ditet, senyor Godoy, desvie el ditet.
Jo no volia.
.
.
Perdone'm, senyor.
.
.
Que em perdone el president, que no volia ficar-me amb ell, perquè és un bon president.
Però quan vosté senyala cap allà, jo dic que senyala cap aquí, que és cosa d'aquí.

I això és el que vosté fa, senyor Godoy.
És que vosté no sap on s'encontra.
I vosté entra aquí com un elefant en una *cacharreria* i diu "jo vaig a la trona i vaig a acusar al Partit Popular de tots els mals que el govern d'Espanya està ocasionant a la Comunitat Valenciana".
Clar, i aixina passa una cortina a vore si la gent no es dóna compte.

No enganyen a ningú.
El poble valencià sap el que vostés han fet en el tema de l'auia.
Sap que, per culpa de vostés, aquí la prosperitat ja té un límit.
I per culpa de vostés crear llocs de treball cada dia va a estar més difícil per falta de l'auia que vostés ens han negat.
El poble valencià sap que vostés mateixa en el Pla d'infraestructures ferroviàries han relegat l'acabament de l'AVE de la Comunitat Valenciana donant prioritat a altres comunitats, que no són línies tan rendibles.
Mire vosté, si vostés hagueren agilitat l'AVE de la Comunitat Valenciana, segur que en els diners, la renta que esta línia li donaria a Renfe, podria el ministeri efectuar i avançar en eixes altres línies que econòmicament no són tan rendibles, però que també tenen un dret ciutadà perquè es facen.
Però donen prioritat.
Si ja quan van fer la d'Andalusia ja van rebutjar la de la Comunitat Valenciana.
Si és que vostés, com cada volta que anem a les urnes electorals es peguen la rebolcada, resulta que diuen "que ho paguen, al poble valencià el volem agenollat, demanant clemència al Psoe".
I jo li dic que el Partit Popular això no va a consentir-ho.
Perquè el Partit Popular, i el govern.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Acabe, senyora presidenta.

Defensarà en tot moment aquells interessos de la Comunitat Valenciana que siguen necessaris per a millorar la seua qualitat de vida, conforme estem fent des de 1995.
I, pels aires que corren, senyor Godoy, continuarem fent-ho en el futur per molts anys més.
Perquè tenen el mal record del que van fer vostés.
I ara, que podrien esmenar-ho i ser més humils quan estan en l'oposició, resulta que no, que per eixir en la foto, continuen sent submissos a Madrid.
No solament vostés estan agenollats davant Madrid, sinó que volen que les dones i els homes d'esta comunitat s'agenollen davant Madrid.
Però el Partit Popular no va a consentir-ho.
I continuarem defensant sempre l'interés de la nostra comunitat, perquè és al que ens hem compromés, eixe és el compromís que té el president Camps.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
anem a defensar eixe programa, perquè la Comunitat Valenciana tinga el que es mereix, no el que vostés li neguen.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:** 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc d'esmenes.
Finalitzada la Secció 08, anem a passar a la Secció 09, de Cultura, Educació i Esport.

El primer bloc, el bloc número 1, correspon al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa, i comprén les esmenes 1.
520 a 1.
531, de la 1.
544 a la 1.
580, de la 1.
587 a la 1.
653, de 1.
655 a la 1.
675, de la 1.
727 a la 1.
802, la 1.
684 i de la 1.
866 a la 1.
868.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Entrem en la secció d'educació i cultura.
I jo, en principi, voldria comentar que el Partit Popular no sembla fer-se responsable de la situació de l'educació en la nostra terra.
Sempre que es parla de la situació actual de l'educació la culpa, el Partit Popular, sempre la tira a uns altres: la culpa era de la Logse, la culpa és del Partit Socialista; ara, en este moment, la culpa és del govern central o la culpa és de l'alumnat.
La culpa sempre és d'unes terceres entitats.

Jo voldria recordar que el Partit Popular està manant ací, en el País Valencià, des de l'any 1995 i que ha tingut, també, el poder en el govern central des de l'any 1997 fins el 2004.
Nosaltres, per tant, considerem que els resultats que dóna l'informe Pisa, d'una certa diferència respecte a la mitjana europea en coneixement, nosaltres considerem que la situació de les infrastructures o considerem que la no actuació davant problemes reals que hui en dia existixen en l'educació, podríem dir l'atenció a l'alumnat immigrant, l'atenció a l'alumnat amb discapacitats, la situació de les infrastructures, tot això tot és responsabilitat del Partit Popular.

Nosaltres amb les nostres esmenes el que intentem és girar eixa direcció, que per a nosaltres està molt mal enfocada.
Nosaltres volem una educació per a tots i totes i una educació de qualitat.
Per això, nosaltres parlem d'alguns aspectes molt genèrics, però que ens semblen important.
Com que la valoració dels problemes es faça amb la col·laboració de tots i totes els agents, que hi haja una major participació de les associacions de pares d'alumnes, que realment es consideren eixes associacions, que estan a peu del centre, les grans importants i les deurien rebre molta més ajuda per part de la conselleria.

Nosaltres demanem que existeixen totes les infrastructures, demanem unes quantes que ens criden l'atenció, que els mateixos pobles ens han demanat.
Fiquem l'atenció en eixes, perquè mai Ciegsa ens dóna un Pla d'actuació per a un any i, per tant, els pressupostos segueixen sent opacs i no donen la informació que els ajuntaments necessiten, respecte a aquells centres que es van a construir.

Per això, nosaltres demanem que hi haja informació de Ciegsa a les Corts Valencianes, per això demanem que es diga quin és l'estat dels diversos centres, que es diga quin és el preu que tenen.
Nosaltres volem que cada alumne, cada persona estiga atesa en el centre que li correspon.
Les persones majors en centres d'adults, les persones de secundària en els instituts i els de primària en els seus centres, els d'infantil en els seus centres.
No com ara, que encara continuen molts alumnes de secundària en els centres de primària o que inclús centres de formació de persones adultes estan en centres que no els correspon.

Nosaltres, per a ressaltar, per augmentar la qualitat de l'ensenyament, considerem essencial que hi hagen més majors despeses de funcionament, que hi hagen serveis de biblioteques, de bibliotecaris, de menjador, que el menjador abarque també infantil.
Nosaltres considerem que una educació, un sistema educatiu que no té este tipus de serveis, hui en dia està en desavantatge i que hui en dia els pares demanen també que estos serveis formen part de l'oferta educativa.
Nosaltres considerem que els centres educatius -una diferència molt important respecte el Partit Popular- considerem que els centres educatius deuen tindre una major implicació social, deuen tindre una acció comunitària.

Nosaltres, quan observem que en molts de barris, en molts de pobles del País Valencià, el major focus de cultura, l'edifici més important públic que hi ha moltes voltes és l'escola, nosaltres demanaríem que eixos centres pogueren ser centres dinamitzadors socioculturals.
I per això establim que caldria destinar-se recursos, 1.
200.
000 en secundària, 350.
000 euros en primària, per a fer d'eixos centres uns llocs de vertadera irradiació de dinamització sociocultural del seu entorn.

Per això demanem que les biblioteques estiguen obertes a l'entorn o per això demanem que els centres educatius tinguen activitats complementàries.
Hui en dia les activitats complementàries es fan amb els esforços dels pares, però hi ha associacions de pares que no poden tindre, no poden disposar d'eixos recursos per a destinar-los a activitats complementàries.
Considerem que els centres educatius serien un bon lloc per a mobilitzar este tipus de faena.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que els centres educatius han de ser per a tots.
Constatem que hui en dia molts dels centres educatius tenen encara barreres arquitectòniques, barreres a la comunicació.
Constatem que en l'Ajuntament de Sagunt s'ha fet un Pla d'inspecció de les barreres arquitectòniques i s'ha trobat que molts dels centres educatius no són accessibles per a totes les persones.
Com un exemple, només com un exemple, nosaltres destinem 600.
000 euros per a intentar pal·liar eixes carències i eixes dificultats i perquè a més existeix un Pla concret de supressió de barreres arquitectòniques en Sagunt i en el Port de Sagunt al que l'ajuntament està disposat a aportar recursos, però que necessita de l'ajuda de la conselleria.

Nosaltres considerem que la intervenció en els nous problemes que han anat apareixent en l'educació ha sigut molt poc eficaç.
Però és que ha sigut molt poc eficaç, perquè es basa en plans que moltes voltes tenen més a vore amb la propaganda que amb la real actuació i concreta actuació en les dificultats.
Nosaltres trobem a faltar una intervenció més directa en el tema de la diversitat cultural.
No trobem suficients mediadors culturals.
Considerem que cal aportar molts més recursos perquè les persones estrangeres, els immigrants puguen aprendre castellà, destinem 300.
000 euros, però també valencià i destinem 600.
000, perquè nosaltres considerem que hui en dia la llengua amb més dificultats per ser apresa és el valencià.
Volem que hi haja una formació en els centres, perquè el professorat puga atendre als immigrants eixa diversitat sociocultural, igual com nosaltres considerem que ha d'existir més educació compensatòria, tant en secundària com en primària.

Què dir de la falta d'atenció a persones amb discapacitat en els propis centres educatius?
Vàries vegades hem parlat de la falta d'educadors i educadores.
Eixes persones que poden atendre a persones que tenen dificultat de mobilitat, que necessiten ajuda per als hàbits de la vida quotidiana.
Hui en dia és una demanda de molts dels centres simplement perquè ells acullen i atenen, molts dels centres públics, que són els que acullen i atenen a totes les persones que tenen dificultats d'este estil.

Què dir de la denúncia per falta de fisioterapeutes en alguns centres públics.
Perquè la falta d'eixe personal fa que hi haja persones que no puguen estar escolaritzades d'una manera integral en els centres educatius.
Demanem, per tant, que es dote d'eixe personal, educadors, logopèdies, fisioterapeutes, els centres educatius.

I què dir sobre el problema tan parlat altres vegades de la violència, de la conflictivitat de l'acosament.
Nosaltres considerem que hui en dia en els centres públics hi ha una intervenció dels professionals respecte a la conflictivitat i respecte a la violència.
Però considerem que la conselleria no fa el que realment correspon.
Trau uns plans de previsió que no consensuen amb ningú, que no diagnostiquen de manera concreta els problemes que hi ha.
Nosaltres, en esmenes que hem posat a l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa, indiquem que caldria coordinar, que caldria conversar amb els directors, amb els moviments que treballen realment dins l'escola, per analitzar quina és la real situació de conflictivitat i violència que es pot donar en els centres, per a determinar quines actuacions caldrien per establir programes i per a fer estudis concrets que portaren a una actuació realment eficaç.
Nosaltres posem uns recursos, tant en primària com en secundària, per a experimentar programes sobre el tema de la conflictivitat com també demanem la potenciació dels serveis psicopedagògics escolars, que considerem que estan estancats des de fa molt de temps i són molt necessaris per a intervindre en tot este conjunt de problemes que cada vegada va augmentant.

Finalment, nosaltres consideràvem el tema del suport al professorat com una qüestió bàsica i essencial per avançar en la qualitat educativa.
Nosaltres considerem que cal augmentar la formació, la formació adequada, la formació contínua, la formació implicadora amb uns assessors en els Cefires, que realment ocupen la seua plaça per mèrit, per igualtat i per capacitat, que es tinguen en compte eixos criteris.
No com ara que són nomenats a dit sense saber realment quines són les seues possibilitats i les seus capacitats.
I també destaquem la necessitat de la formació de formadors.

Sense tot això, sense la participació a més dels pares de tota la comunitat educativa, de una manera coordinada i implicada en la resolució de conflictes, l'escola no pot avançar.

Nosaltres considerem també que la formació de persones adultes ha estat abandona pel Partit Popular i fiquem tota una sèrie de recursos perquè hi haja una estabilitat i una previsió de l'actuació.
Però també establim que en la formació professional hauria d'existir una direcció general i una organització distinta, dins els propis instituts, per a garantir les seues possibilitats educatives.

Per tant, considerem que estos pressupostos no responen a les necessitats de l'educació en el País Valencià.
I per això considerem que les nostres esmenes millorarien substancialment la situació i la qualitat que podem donar a tots i totes les nostres alumnes.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.

He seguido atentamente su discurso y la verdad es que no lo comparto en absoluto.
Dice su señoría que el Partido Popular, el gobierno del Partido Popular no quiere hacerse responsable de la situación del estado de la enseñanza en la Comunidad, que la educación está mal enfocada, que no ha sido capaz de afrontar los nuevos problemas que van surgiendo.
Además acusa al Partido Popular de una política educativa de presentar unos presupuestos continuistas, de que no hay cambio en el sistema educativo, cuando en realidad se están dando cambios sustanciales y fundamentales y que no se están produciendo las innovaciones necesarias para dar respuesta a los nuevos problemas.
Nada más lejos de la realidad, señor Cardona.
Fíjese que se ha presupuestado para educación 2.
763 millones 240.
000 euros, un 8% más que en los presupuestos de 2005.

Desde el inicio de este curso, el avance en la calidad del sistema educativo, financiado con fondos públicos, se está evidenciando en varias facetas.
Se está promocionando la convivencia y prevención de la violencia en los centros educativos de la Comunidad Valenciana, el denominado Plan Previ, que por cierto ustedes votaron en contra, que consiste en un conjunto de medidas dirigidas a todo el sistema educativo, a la población de riesgo y a toda la sociedad valenciana en general.

Durante el curso pasado el Consell creó por decreto el observatorio para la convivencia escolar de los centros de la Comunidad Valenciana y el comité de expertos para asesoramiento especializado.
Para la violencia escolar ya están establecidos los protocolos de actuación puestos en marcha por la inspección educativa en las tres direcciones territoriales para situaciones de emergencia.
Se ha puesto en marcha una unidad de intervención, integrada por un inspector-coordinador y un psicopedagogo.
Se están llevando a cabo diferentes campañas de información y sensibilización sobre la problemática de la violencia escolar y el fomento de la convivencia.

Al inicio de este curso habían 61.
143 alumnos extranjeros, un 7,94% más que el año anterior, en concreto 4.
854 alumnos más.
Para su integración se han puesto en marcha programas de compensación educativa, que suponen una dotación extra de 458 docentes, 79 más que el curso anterior y una dotación económica de 1.
151.
110 euros.
Todas estas cifras se verán incrementadas a lo largo de este curso.
Y para dar una mejor respuesta a las necesidades del alumnado extranjero se han puesto en funcionamiento las aulas Pase, que facilitarán su incorporación a la comunidad educativa.

Para dar respuesta a la diversidad del alumnado escolarizado, se ha impulsado desde la conselleria la implantación de 364 programas de diversidad curricular, 98 programas de actuación curricular en grupo y 109 programas de garantía social en institutos de secundaria y centros de educación especial.
Los programas de garantía social van destinados a aquellos alumnos que, concluido el período de escolarización obligatoria, no han obtenido el título de graduado en secundaria.

Estos programas les ofrecen una formación básica y una formación profesional que les permiten incorporarse al mundo del trabajo.
En todas estas acciones participan: la inspección, los Cefire, los psicólogos y las aportaciones externas del comité de expertos.
Se está ejecutando con toda normalidad en el desarrollo normativo de los Cefire las propuestas que su grupo hace al respecto, como dotar a todo el personal y ampliarlo según las necesidades, atendiendo a los criterios de igualdad, mérito y capacidad y al perfil necesario para su tarea.
Hay previstas suficientes dotaciones económicas para hacer posible la presencia de los asesores y las asesoras de los Cefire en los centros de acuerdo con las necesidades de formación.

Le vamos a aceptar la enmienda 1.
557.
Así, ese punto, en la nueva redacción de la línea T0076000 quedará redactada con el texto "subvenciones a entidades colaboradoras sin ánimo de lucro para la formación del profesorado".

A los programas 422.
20 y 422.
30 han presentado un total de 169 enmiendas, en las que en 87 proponen añadir o modificar nuevas líneas de actuación para alcanzar objetivos.
Entonces, hay solo dos que son nuevas, la 1.
743 y la 1.
758, que corresponden al programa de educación primaria.
En 25 enmiendas proponen nuevas líneas de actuación para ampliar, modificar o construir centros de enseñanza en determinadas localidades.
Son enmiendas que no se pueden aceptar porque están mal formuladas.
Y en 57 enmiendas proponen cambios de dotación entre líneas y programas con dos objetivos fundamentalmente: por una parte, desmantelar la enseñanza concertada; y, por otra, construir centros en lugares en los que aún no se han construido según no sé qué criterios.
Lo que sí se comprende es la política de construcción diseñada por el Consell.

El curso 2005-2006 ha comenzado con 56 centros más, con respecto al inicio del curso anterior: 29 de infantil y primaria, y 27 de secundaria.
Además, en la programación de infraestructuras de Crea Escola, hasta el segundo trimestre de 2006 hay 120 actuaciones puestas en marcha.
Esto supone una inversión total de 435 millones de euros.
El nuevo Plan Millora Escola permitirá en el período 2005-2009 la reforma, modernización y mejora de aquellos centros que lo necesitan.

Para el programa de primaria, la asignación presupuestaria en este proyecto de ley es de 1.
148.
844.
580 euros, un 41,6% del presupuesto de la conselleria y un 8,5% mayor que el del año anterior, 2005.

La línea de subvención para la financiación de los programas de formación de las personas adultas se ha incrementado un 11,14% respecto al presupuesto 2005, financiación que se llevará a cabo a través de una orden de convocatoria.

También en este Proyecto de ley de presupuestos se ha propuesto el incremento de la línea de subvención para la financiación de los gabinetes psicopedagógicos municipales, un 8,59%, financiación que también se llevará a cabo a través de una orden de convocatoria.
Con ello se garantiza la estabilidad en el funcionamiento de estos servicios educativos y, por otra parte, el sistema de orden de convocatoria garantiza la transparencia y publicidad en la concesión de las subvenciones tal y como exige la legislación vigente.

El contenido de la enmienda 1.
729 corresponde a una función propia de la comisión interdepartamental de personas adultas, por lo que ya está contemplado en la normativa vigente y no procede su inclusión en la Ley de presupuestos.
La formulación de la enmienda no responde a un objetivo presupuestario, sino a una función de la comisión que ya se cumple.

Proponen la eliminación de la referencia a los centros concertados en la línea 1.
1, de objetivos básicos.
Decirle que no atender la escolarización existente en los centros concertados implicaría, además del incumplimiento de la legalidad vigente en nuestro estado de derecho, la imposibilidad de atender el derecho a la escolarización gratuita de la actual enseñanza obligatoria existente en la Comunidad Valenciana.

Tampoco podemos aceptar la enmienda 1.
740, que significaría no sufragar con fondos públicos los centros públicos de titularidad municipal cuyo tratamiento de financiación es el convenio en lugar del concierto, tal como establece la Loce.

Tampoco le vamos a aceptar las enmiendas 1.
741, 1.
742 y 1.
743, que significaría disminuir la subvención a la escolarización del alumnado de 0 a 3 años, que no se subvencione a las guarderías cuya titularidad sea de instituciones sin ánimo de lucro, lo que supondría una menor oferta de puestos obtenidos con fondos públicos para conciliar la vida laboral con las familias.
El cumplimiento de la Loce y del programa de educación infantil para hacer posible la gratuidad de la enseñanza en estos niveles.

En cuanto a la enseñanza secundaria, que tiene una dotación de 1.
292.
025.
430 euros, decirle que supone el 46,8% del presupuesto de la conselleria y un 11,3% más que en los presupuestos de 2005.

Le vamos a rechazar las enmiendas 1.
588 y 1.
589 porque ni todo el colectivo escolar tiene derecho al transporte gratuito ni es fácil la dotación generalizada de mediadores escolares de toda la red escolar dado que no está cuantifica en estos presupuestos.

Le recuerdo que los gastos de funcionamiento de institutos y centros públicos de enseñanza de régimen especial ya se encuentran recogidos en la línea de actuación 1.
1.
1 y que las tasas de disponibilidad presupuestarias dependen de la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo.

No se puede aceptar la propuesta de la enmienda 1.
602 ya que su formulación puede ser equívoca y entenderse que todos los institutos deben ser dotados de logopedas y educadores y no aquellos que lo precisen.
Sí se dota a todos los institutos de profesores de pedagogía terapéutica.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Como he de acabar, decirle que la implantación de la formación profesional específica se inició en el curso 1994-1995, con 98 ciclos, y actualmente se ofertan 984 ciclos en centros públicos, con un total de 39.
800 alumnos.
La Formación Profesional está ganando en prestigio, no solo entre el alumnado, que ve cómo puede cumplir sus expectativas de aprender una profesión, sino también entre el mundo empresarial.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula per a rèplica, l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Certament, senyor diputat, en les nostres esmenes toquem els concerts, els deguem recursos econòmics als concerts.
Els que realment reduïm en un quantitat molt substancial són tots aquells que es refereixen a l'educació no obligatòria: batxillerat, els cicles formatius i, inclús, la infantil que no siga pública.

Però, és que nosaltres considerem que en est moment hi ha una manca d'inversió i una manca d'intervenció en el que és l'educació pública.
Considerem que n'hi ha ahí una sèrie de problemes, de dificultats i de necessitats de recursos que no estan de cap manera coberts.
Per això, nosaltres destinem diners d'un lloc que considerem menys rellevant, que, a més, no hauria d'entrar en est moment en els processos de concert perquè és educació no obligatòria i no gratuïta, per cert, és a dir, paguem nosaltres però també han de pagar els pares.
Nosaltres creiem que caldria destinar-lo a accions estructurals que feren que la conselleria fóra realment rellevant en el sistema educatiu valencià.

Realment és que estem veient que pot ser que la conselleria es transforme en una cosa purament.
.
.
d'adorn, i que no tinga accions realment eficaces en el que és la correcció dels problemes i la satisfacció de necessitats del nostre sistema educatiu.

Quan vosté em parla del pla Previ, quan em parla de les Aules Pase, evidentment són plans que existixen, però són tots plans mai consensuats amb les persones que les han d'aplicar, mai en un temps d'experimentació i d'intervenció de les pròpies persones que van a haver després de formar als altres perquè apliquen estos plans.
Les Aules Pase són purament un fet anecdòtic, en el sentit que són molt escasses per a la diversitat i per al nombre d'immigrants que n'hi ha, i també són anecdòtiques per la falta de formació i d'implicació que ha hagut a l'hora de posar-les en marxa.
Van hi haure centres educatius que es van enterar que tenien l'Aula Pase per la premsa, perquè no hi havia hagut abans cap procés de formació, d'avís i d'informació sobre què suposaven eixes aules.

Vosté ens parla de programes de diversificació curricular.
La majoria dels programes demanats enguany han sigut rebutjats, simplement s'ha dit que no hi havia recursos per a posar-los en marxa.
Per això, nosaltres diem que no hi ha unes accions estructurals que realment estiguen planificades perquè cada centre puga respondre als problemes que realment li poden vindre.

Per això, nosaltres considerem que no hi ha els recursos necessaris per a l'educació pública.
Nosaltres apreciem que hi ha edificis que els cau el sostre o hi ha goteres en edificis recentment inaugurats o, per exemple, s'estan posant barracons per a construir tot un centre educatiu.
Per ficar un exemple, en el propi Vila-real, en el poble del conseller, s'està començant un col·legi, tot sencer, purament amb barracons, l'Angelina Abad concretament.
Tot això indica una manca de previsió, una falta dels recursos que realment necessita.

Per això, nosaltres considerem que el conjunt de les nostres esmenes sí que implica.
.
.
clar que és un intent de comprometre a la conselleria, evidentment.
Quan nosaltres posem que les substitucions s'han de fer en menys de 7 dies, no és això el que volen que es comprometa la conselleria.
I si vosté em contesta: "clar, és que ja es fan en menys de 7 dies".
No és de veres, no és veritat.
Què em diu vosté d'eixa ordre que hi ha a Alacant de no substituir les baixes, les substitucions, fins que torne gener?
Això ha sigut una ordre que ha afectat durant tot el mes de desembre a tots els centres d'Alacant.
Eixe tipus de coses s'estan produint en el nostre sistema educatiu, que indica que no s'estan posant els recursos que es necessiten per a realment intervindre.

Senyor diputat, quan ens diu que ens aprova una esmena com si fóra una acceptació tan gran de les nostres propostes, doncs, és evident que vostés consideren que les nostres propostes estan fetes només per a molestar.
Jo crec que si es miraren amb una miqueta d'atenció, amb una miqueta de cura, les propostes que nosaltres els fem, vorien que n'hi ha moltes que no suposen, sense suposar cap tipus de llevar recursos a coses que no fan falta, sí que s'utilitzarien perquè l'educació realment tinguera allò que necessita.

Li parlaria de moltes coses concretes, però vaig a parlar-li només de dos perquè.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
ja les he comentades abans.

Simplement nosaltres considerem que la seguretat i la salut en el treball és una altra assignatura pendent de la Conselleria d'Educació i que caldria dedicar recursos a la formació de delegats i delegades en prevenció i comités de seguretat en el treball.
Considerem que també en l'educació és necessària eixa intervenció perquè les malalties i la falta d'algunes situacions correctes estan provocant moltes baixes en el professorat i això també es podria evitar.
És un altre dels temes en què caldria intervindre perquè la qualitat de l'educació fóra per a tots els alumnes i també fóra per a tots els professors i professores.

 

**La senyor vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Señoría, muchas gracias.

La verdad es que no sé cómo contestar a sus señoría porque todos estos argumentos, todas estas enmiendas son enmiendas recurrentes que se van repitiendo año tras año, ya no es que se repitan en la presentación de enmiendas, que prácticamente un 90% son las mismas en sucesivos años, sino que los argumentos también son los mismos.

Lo que no es cierto es lo que usted da entender cuando dice que aprobar una enmienda sea con ánimo de molestarle.
En absoluto, en absoluto.
Vamos, no es ese el talante ni de este diputado ni del grupo al que representa.
Si acaso, si solamente se le ha aprobado una enmienda es porque es una enmienda que, efectivamente, no cambia para nada en absoluto la política educativa del gobierno.
Eso está claro.
La política educativa del Gobierno la tienen muy clara.
Entonces, el concepto que ustedes tienen de educación, de filosofía de la educación, de repartir recursos, de tapar agujeros o de hacer actuaciones, no es la misma que la del Partido Popular.
Eso está claro.
El gobierno del Partido Popular tiene otra política educativa distinta, por completo, muy distinta.

En mi intervención he expuesto las actuaciones que el Gobierno está haciendo para seguir mejorando la calidad del sistema educativo, que es una cosa que a su grupo le preocupa y que, efectivamente, al gobierno Popular también le preocupa.
Ejemplo de esas iniciativas de gobierno para mejorar la calidad educativa es que se van a generalizar las evaluaciones diagnósticas a los alumnos y alumnas de segundo de Primaria.
Esa es otra medida.
Será en el primer trimestre de 2006.
La prueba piloto ya se hizo el 19 de mayo de este año a 1.
452 alumnos de 46 centros de la Comunidad Valenciana.
Para este curso se han creado tres nuevos colegios rurales agrupados.
Todo esto son medidas que están favoreciendo a la educación.
Ya funcionan 39 colegios agrupados, con un total de 132 aularios en toda la red de CRA.
Pues.
.
.
, no sé.
.
.
, decir.
.
.
, las aulas Pase dice su señoría que son pocas.
Efectivamente, son pocas, por algo se empieza.
Es una nueva iniciativa que está tomando el Gobierno y tiene que hacer también el plan experimental, pero todas estas iniciativas que el Gobierno toma están redundando en el beneficio de la calidad de la enseñanza.
Entonces, tenga paciencia y verá como poco a poco se va a hacer un tipo de educación que hasta a ustedes les dejará satisfechos.

Muchas gracias.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, don Pedro.

A continuación, entramos en el debate del último bloque de enmiendas, que presenta el Grupo Entesa y que defiende don Ramon Cardona.
Son las enmiendas que van de la 1.
532 a la 1.
543, de la 1.
581 a la 1.
586, de la 1.
676 a la 1.
726, de la 1.
803 a la 1.
863, la 1.
865, y de la 1.
869 a la 1.
872.

Tiene la palabra don Ramon Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Promoció i ús del valencià, cultura i esport.
En primer lloc, en promoció i ús del valencià seguim observant, conforme estem insistint en tot el pressupost, la no-normalitat, la no-normalització de l'ús de la nostra llengua en l'administració pública.

Nosaltres creem que no és només dinamitzar l'ús del valencià en les administracions públiques el que hauria de constar en els pressupostos, sinó que caldria garantitzar l'ús del valencià, garantitzar el dret de les persones a ser ateses en valencià.
Eixe és un dret que continua sense ser real.
Tots el podem viure en pròpia carn, i mentres eixa qüestió siga una realitat, de cap manera podem dir que el valencià, la nostra llengua, està normalitzada en tots els àmbits quotidians.

També, no només promocionar el valencià en el sistema educatiu sinó generalitzar i normalitzar.
Nosaltres considerem que s'haurien d'utilitzar molts més recursos per a la promoció del valencià.
Igual com se repartixen diaris en les escoles, nosaltres considerem que se deuria acudir a les revistes en valencià i fer-les arribar a les escoles, perquè precisament la nostra llengua minoritzada és la que necessita eixe tipus de recursos.

Per això, nosaltres considerem que ha d'haver campanyes per a la població adulta, valencià per a estrangers o ajuda a les trobades en valencià, unes trobades que malgrat ser una entitat cívica que estan.
.
.
, són els que més promoció estan fent de la nostra llengua en l'ensenyament i en l'ús quotidià, no reben cap tipus d'ajuda per part de la conselleria.

I entrem en la política cultural del Partit Popular.
Nosaltres considerem que és una política cultural que es basa fonamentalment en actes de representació, en infraestructures singulars i cridaneres a major glòria de l'administració que les ha manat.

Nosaltres estem observant que molts actes dels que es fan en eixos edificis són una mescla d'actes culturals i polítics, sempre amb presència de polítics en primera fila perquè per a això estan fets eixos edificis.
Nosaltres, quan observem que la política cultural va destinada moltes voltes a entitats privades, com és l'església catòlica ­"La llum de les imatges" s'endú 10 milions d'euros­, quan nosaltres demanem la restauració d'una església i se'ns diu que és de titularitat municipal i per això no poden intervindre o no han d'intervindre.
Nosaltres no volem discriminar el patrimoni cultural i artístic de l'església catòlica però volem que augmente substancialment l'ajuda al patrimoni també de tots els valencians.
Per això, en les nostres no fem distincions mai de si un patrimoni és d'una entitat o és d'una altra.

Però jo vull ressaltar, vull ressaltar algunes de les demandes que fem respecte a la intervenció de patrimoni.
Demanem que s'intervinga en el parc La Valltorta-Gasulla, patrimoni de la humanitat però totalment abandonat per la conselleria sense cap tipus de potenciació.
Volem que es recupere l'antiga gerència d'Alts Forns del Mediterrani, un patrimoni que ha de ser utilitzat per totes les persones en Sagunt i que està allí destruint-se.
O demanem, per exemple, un pla de protecció de les barraques valencianes.
Són conscients vostés que este patrimoni etnològic està perdent-se d'una manera irremissible perquè no existix un pla de protecció real d'este tipus de patrimoni que ens pertany a tots?

Per tant, nosaltres, el que indiquem en les nostres esmenes a patrimoni artístic són totes aquelles mancances, són un toc d'atenció.
De dalt a baix del País Valencià, les intervencions en patrimoni són molt escasses.

Nosaltres volem fer referència enguany especialment al programa d'arxius i innovació tecnològica.
S'ha aprovat la Llei d'arxius ací en el País Valencià.
Ha suposat algun canvi en els pressupostos, algun canvi substancial?
Apareix algun aspecte de la Llei d'arxius en els pressupostos de la Generalitat?
Nosaltres insistim que no.
No se pot constituir el sistema arxivístic valencià només perquè figure en la llei.
S'han de posar recursos per a definir, per a establir relacions, per a definir els reglaments, per a posar en marxa els òrgans que la llei establix.
No n'hi han recursos en la Llei de pressupostos per a atendre eixes necessitats.

Nosaltres hem esmenat eixos recursos, hem demanat que se creen i doten els arxius públics necessaris ­n'hi ha conselleries que no tenen sistemes d'arxius adequats­; que, a més, eixos arxius es facen amb arxivers i que se cobrisquen les baixes ­n'hi ha temporades senceres que han de tancar-se sales d'arxius públics perquè no n'hi ha prou personal per a atendre'ls o perquè eixe personal està de baixa i no se cobrixen les baixes.
Nosaltres demanem ajudes per a les instal·lacions d'arxius municipals; demanem ajudes per a contractació en els arxius municipals; ajudes per a infraestructures, tant en arxius privats però que formen part del sistema arxivístic valencià, com ajudes per als arxius públics.

Vostés, l'única cosa que introduïxen en base a una esmena ­ja l'han introduït­ és simplement ajudar l'arxiu de la Catedral de València.
Torne a repetir el mateix tema: no estem en contra que s'ajude els arxius eclesiàstics, però volem unes ajudes, almenys iguals, en este cas probablement molt més altes perquè els arxius municipals també tenen molta importància, per a tot l'altre tipus de patrimoni.

Vull ressaltar una esmena concreta, que és la 1.
872, que demana 240.
000 euros per a poder ajudar a la recuperació del patrimoni documental en poder de tercers.
N'hi ha un article en la Llei d'arxius, el 16.
2, que diu que els responsables dels arxius deuen treballar perquè aquell patrimoni documental que estiga en poder de tercers siga recuperat.

Què podem dir de la política en biblioteques i promoció editorial?
A les col·leccions de les biblioteques públiques valencianes els manquen 4,5 milions de llibres per a arribar a la mitjana europea de 2,1 llibre per habitant.
Els hàbits de lectura en el País Valencià s'han estancat, estan 3,5 punts per sota de la mitjana estatal.
El 49% de la població valenciana es declara no lectora.
Però la inversió en biblioteques públiques és 4,3 euros per habitant, 2 euros per sota de la mitjana espanyola.
Eixa és la situació real.
Però quan anem al programa de biblioteques i promoció editorial, tot és bonic, no n'hi ha ninguna referència al verdader problema, que és un nivell de lectura escàs al País Valencià.

Nosaltres hem presentat tot un conjunt d'esmenes però vaig a ressaltar-ne, concretament, dos.
Una, la necessitat de fer una promoció de la lectura d'acord amb el sector per millorar la consideració social de la lectura i per a estendre l'hàbit de lectura d'una manera molt més eficaç.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* I la necessitat de disposar 5 milions d'euros per a augmentar els fons bibliogràfics en les biblioteques públiques.
Ahí vostés només destinen 450.
000 euros i les mancances són molt grans i no van a quedar cobertes d'eixa manera.

La promoció editorial en valencià, que sempre augmenta menys que l'ajuda a la promoció editorial en castellà, nosaltres li destinem 300.
000 euros més.
Simplement, el que fem és duplicar-la, perquè considerem que el que cal és el que cal per a ajudar-la d'una manera substancial.

I ja és el tercer any que posem la biblioteca del barri del Quint en Mislata perquè ja fa tres anys que l'alcalde de Mislata la va prometre i encara és hui el dia que totes les signatures arreplegades per un xaval que volia que eixa biblioteca s'obrira encara no s'ha complit.
Nosaltres considerem que si n'hi ha una promesa concreta de les autoritats, deuria realment actuar-se per a donar-li una solució.
En el moment en què este adolescent va demanar les signatures, tant la conselleria com l'alcaldia, tots van dir que eixa biblioteca del barri del Quint se tornaria a obrir.
Encara hui és el dia que l'estem esperant.

Finalment, vaig a parlar del foment de l'activitat esportiva.
Nosaltres considerem que cal augmentar les ajudes a l'esport base, als jocs esportius que es fan en les mateixes escoles, que es fan en les escoles municipals, que es fan en els ajuntaments, i volem augmentar eixos recursos.
Igual com considerem que és important i bàsic disposar, establir una normativa específica de prevenció i de sanció de les manifestacions racistes i xenòfobes a l'esport.
Tots els anys, quan plantegem esta esmena ens diuen que això ja està cobert per la legislació general.
Però tots els anys les manifestacions racistes i xenòfobes en l'esport no paren d'augmentar.
I nosaltres considerem que si no intervenim d'una manera directa i concreta ja, anem a haver de lamentar problemes greus en este aspecte.

Hem ressaltat unes quantes infraestructures esportives que creem que són necessàries.
Però vaig a ressaltar-ne només una.
Vaig a ressaltar la possibilitat d'establir un centre d'alt rendiment en l'antiga base militar d'El Toro.
És un lloc d'altitud, és un lloc ben comunicat amb les zones metropolitanes de València i de Castelló, i és un lloc que té uns edificis que se poden perdre encara que la seua resistència fa que encara se puguen utilitzar de manera molt adequada.
Considerem que seria una bona intervenció en esports.

I, finalment, ressaltem les esmenes que fan referència a la potenciació de l'esport adaptat.
Considerem que els 30.
000 euros que apareixen en els pressupostos i els altres 30.
000 per a la vela adaptada no són suficients.
Nosaltres, a part d'augmentar el pressupost d'estes dos partides, també considerem que haurien d'existir beques per a la promoció de l'esport entre persones amb discapacitat, i per això destinem també uns recursos de 60.
000 euros.
Considerem que són esmenes que millorarien molt les activitats de la conselleria, tant en promoció del valencià, en cultura, com en esport.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor don Pedro Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

En tres de las enmiendas que presentan al programa de promoción y uso del *valencià*, proponen detraer dotación de líneas que el Consell diseña para ayudas a alumnos de centros concertados, que son necesarias para mantener el servicio que se viene prestando en los centros concertados, sin cuya concurrencia resulta imposible garantizar la adecuada escolarización de todo el alumnado en los niveles de ESO, bachiller, COU, ciclos formativos de grado medio y ciclos formativos de grado superior.

En total, entre partidas en distintos programas, en cinco programas, hay 45 enmiendas de estas características que, de aprobarlas, convertiría en un caos el sistema educativo de nuestra comunidad, según el criterio de reparto que hace el Partido Popular.

Por otra parte, el derecho a ser atendidos en *valencià* de las personas que así lo piden ya se recoge en la primera implantación del *valencià* en el ámbito oficial.
De la preocupación del Consell por la implantación del valenciano, por la promoción y el uso del valenciano, da prueba que actualmente hay 162.
718 alumnos que estudian en valenciano en toda la comunidad, un 119% más que en el curso 1995-96.
Tenemos 1.
004 centros que ofertan la enseñanza en valenciano y 2.
353 líneas o grupos de valenciano.
En secundaria, el aumento de grupos que estudian en valenciano es del 213% respecto al año 1995.
La asignación para este programa de promoción y uso del *valencià*, en los presupuestos de 2006, es de 6.
492.
000 euros, un 6,7% más que en 2005.

En el programa 457.
10, fomento actividad deportiva, con un presupuesto de 32.
706.
706 euros, un 10,8% más que en 2005, en contestación a 9 de las 25 enmiendas presentadas, decirle que a día de hoy permanece vigente el plan de instalaciones deportivas, el JGP 3236, cuya ampliación se aprobó en 2004, por lo que estas enmiendas de adición deberán resolverse en la próxima convocatoria pública para el nuevo plan de instalaciones 2007.
Todas estas enmiendas no responden a la realidad y a las necesidades de infraestructuras deportivas que con carácter objetiva debe existir en el mapa de infraestructuras de la Comunidad Valenciana.

Aceptar las modificaciones económicas que compartan sus presupuestas harían inviable el continuar creciendo de forma ordenada y lógica la red de infraestructuras deportivas que en estos momentos tiene la Comunidad Valenciana.

En la nueva redacción de la ley del deporte, que entrará en las Cortes el próximo año, está previsto sancionar las manifestaciones racistas y xenófobas en el deporte a través de la inspección deportiva.
Se considera más que suficiente esta nueva normativa.

Respondiendo a la nueva enmienda 1.
869, decirle que la línea 5.
937 financia un programa de colaboración con la Conselleria de Bienestar Social, que debe realizarse en playas accesibles a personas con discapacidades severas.
La promoción genérica del deporte para discapacitados se encuentra incluida en el resto de líneas presupuestarias.

En el resto de enmiendas nuevas para los presupuestos de 2006, proponen cambio de dotación entre programas, dotaciones que están muy pensadas, muy elaboradas, por lo que no se las vamos a aceptar.

En archivos e innovación tecnológica, dotado con 9.
817.
220 euros, un 10,7% más que en los presupuestos de 2005, plantea en su enmienda 1.
700 añadir una línea de actuación para cubrir bajas de personal, cuestión que no se puede incluir en un capítulo presupuestario.

La 1.
705 propone garantizar la superficie de las aulas de informática de los centros públicos para conseguir la ratio de un ordenador por cada dos alumnos.
Está claro, señor Cardona, que la conselleria está consiguiendo objetivos hasta hace poco impensables.
Para conseguir lo que su señoría pide, lo que su grupo pide, no sería necesario nada más que acudir al gobierno central, y al programa del señor Zapatero, que propuso un número de ordenadores por alumnos.
Y ustedes allá, con su grupo parlamentario apoyando, es fácil que el señor Llamazares le diga al señor Zapatero: "Vamos a aprobar esto, no solamente para la Comunidad Valenciana, sino para toda España".

Las seis restantes enmiendas que presentan en este programa, las seis enmiendas nuevas que presentan en este programa, porque además.
.
.
Me refiero a nuevas porque son tan poquitas las enmiendas nuevas que presentan en los programas que hay que resaltarlo.
En ellas proponen cambio de dotación entre líneas y programas, que no le vamos a aceptar porque o bien las líneas por las que piden aumento están suficientemente dotadas, o aquellas a las que proponen detraer no podrían funcionar a satisfacción de la conselleria.

Por otra parte, repetir que las ayudas a archivos privados son complejas y hay que estudiarlas una a una y firmar el correspondiente convenio, y no hacerse por una convocatoria pública.
La implantación de nuevas tecnologías se hará desde la Generalitat, ya que está previsto que los archivos del sistema archivístico valenciano trabajen en red.

Por otra parte, las cuestiones complementarias están previstas en la línea de ayudas para la mejora de infraestructuras.
Las obras de archivos de la Generalitat, o gestionadas por la Generalitat, ya están en marcha.
Por tanto, no es necesaria la línea que solicitan.

En respuesta a la enmienda 1.
872, decir que la recuperación de patrimonio documental de los ayuntamientos puede hacerse de muchas maneras, como la digitalización, cosa que ya está haciéndose.

Para el programa promoción cultural, Museo Bellas Artes, hay un presupuesto, en esta ley de presupuestos, de 92.
500.
230 euros, un 10,1% más que en los presupuestos del año pasado.
De las 18 enmiendas presentadas, hay un primer grupo de 8 enmiendas en las que proponen unas nuevas líneas de actuación para alcanzar objetivos, diversas actuaciones.
Y una vez más les recuerdo que el objetivo de las principales líneas de actuación es de tipo genérico, sin referencia a proyectos concretos, salvo los de titularidad.
.
.
o gestionados por la propia Generalitat, como son el centro del Carmen o el Monasterio del Puig.
Los proyectos concretos de carácter municipal o de entidades deben recogerse en las líneas de capítulo VII a través de convenios y convocatoria pública.

Después hay un segundo grupo de diez enmiendas que no se las vamos a aceptar, porque proponen cambio de líneas y de programas presupuestarios, detrayendo dotación de proyectos importantes, como son la Fundación de la Comunidad Valenciana de la Luz de las Imágenes, la Bienal de las Artes, la Fundación de la Comunidad Valenciana de Ciudad de las Artes Escénicas o el Consorcio de Museos.

En patrimonio artístico, hay una dotación de 14.
275.
640 euros, un 27% más que en 2005.
Han presentado 49 enmiendas, en 8 proponen añadir nuevas líneas.
Y aunque ya este programa lo vimos detenidamente en comisión, vamos a ampliar esa información o esa argumentación.
No se considera necesaria la creación de una línea específica para la confección del catálogo de patrimonio histórico-artístico monumental de la Comunidad Valenciana.
La dirección que era de patrimonio tiene elaborado uno que se actualiza constantemente, de forma que continuará en esta línea de actuación en el ejercicio 2006.

Hay un grupo de 14 enmiendas, 7 de ellas nuevas, en las que proponen líneas de actuación sobre inversiones concretas.
No se las vamos a aceptar porque no se pueden considerar como una línea específica de actuación dentro del argumentario general de las líneas de actuación de la dirección general.
En el debate en comisión de estas enmiendas, cuando me refería a la 1.
826, la argumentación que le di, señor Cardona, no le convenció, la rechazamos.
Y, claro, todo es debido a que los criterios de valoración de su grupo y de los técnicos de la dirección general son diferentes.

Le pondremos otro ejemplo.
En la enmienda 1.
809, proponen como nueva línea en la FP4, la creación de un plan específico para el estudio y recuperación del patrimonio histórico rural: alquerías, norias y aljibes, con una especial atención a la arquitectura de piedra seca.
Y el informe de la dirección general es que no se considera necesaria la inclusión de esta referencia explícita, pues se entiende incluida en las líneas generales, cuando se hace referencia a la protección y conservación del patrimonio cultural valenciano.
Además, debe destacarse que esta dirección general ya lleva a cabo actualmente una política de protección del patrimonio rural, existiendo una línea específica para la arquitectura del agua, así como para la etnología.
Cada vez que se le deniega una de estas enmiendas es razonadamente.

En las 27 enmiendas restantes, proponen cambios de dotación entre líneas y programas.
En 9 de ellas pretenden detraer dotación de la Fundación de la Luz y las Imágenes, cosa que no le podemos aceptar, porque esta fundación cumple una función de protección, conservación y restauración del patrimonio cultural valenciano.
También la Fundación Palau les Arts cumple una función de difusión de las artes y del patrimonio cultural valenciano, y no se considera conveniente la reducción de su presupuesto.

Siguiendo con este programa, también presentan, en la enmienda 1.
839, una nueva línea de rehabilitación de la torre del Virrey de la Eliana, con la correspondiente reducción de la línea de investigación y asistencia técnica.
Se la vamos a rechazar porque los criterios de priorización de inversión son, entre otros, a la vista de la ley de patrimonio cultural valenciano, el que el inmueble sobre el que se interviene se encuentre declarado o, al menos, incoado como bien de interés cultural, atendiendo a su grado de conservación.
No se estima conveniente la inclusión de un proyecto concreto en la FP6, que se refiera específicamente a la rehabilitación de la torre del Virrey, que queda atendida dentro de las disponibilidades presupuestarias del capítulo VI, de inversiones, atendiendo a esos criterios.

O la nueva línea que solicitan en rehabilitación sector sur murallas de Tabarca, con la correspondiente reducción en la línea de colaboración cultural del Ayuntamiento de Valencia.
También se la vamos a rechazar porque los criterios de priorización de inversión son, entre otros, a la vista de la ley de patrimonio cultural valenciano, el que el inmueble sobre el que se interviene se encuentre declarado o, al menos, incoado, igual que el anterior, como bien de interés cultural, atendiendo al grado de conservación.
No se estima conveniente la inclusión de un proyecto concreto que se refiera específicamente a la rehabilitación del sector sur murallas de Tabarca, que queda atendida dentro de las posibilidades del capítulo VI, como en el anterior ejemplo.

En bibliotecas y promoción editorial, hay para estos presupuestos una dotación de 13.
926.
250 euros, un 7% más que en el 2005.
Ha aumentado un 7,3%, entonces.

En rehabilitación presentan unas cuantas enmiendas, bueno, de las 18 enmiendas que presentan 17 son repetidas y hay una nueva.
La nueva se refiere a la "habilitación biblioteca zona oeste de Castellón".
La Dirección General de Bibliotecas no cuenta con líneas de financiación de obras para habilitar bibliotecas públicas y según el modelo de convenio, el local que alberga los centros de lectura corresponde ser habilitado a los ayuntamientos.

Y lo que pretenden en otra de sus enmiendas es incluir una línea que hable del escaso nivel de lectura en la Comunidad Valenciana.
El nivel de lectura no es idéntico en toda la población, de ahí que no pueda predicarse con carácter general un escaso nivel de lectura.
En cualquier caso, ya existe un objetivo básico, que es el 1.
1, que no solo hace referencia a los sectores de población con escaso nivel de lectura, sino a toda la población en su conjunto, con independencia de sus niveles de lectura.

Bueno, como ya veo que ha acabado el tiempo, voy a terminar, y después, en la réplica, le seguiremos dando argumentos.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Tiene la palabra para el turno de réplica el señor Cardona ­gracias, señor Ortega, don Pedro.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor diputat, el valencià és la nostra llengua pròpia.
Cada vegada que parlem del valencià en educació, ens diuen la quantitat d'aules i de centres que ensenyen en valencià, que tenen línies en valencià, però nosaltres trobem diversos problemes.

Primer, les línies en valencià no continuen en Batxillerat, és molt difícil que persones que han estudiat tota la vida en valencià puguen continuar en el Batxillerat, però és que, a més, el diagnòstic, les valoracions que fan les enquestes, les valoracions que fan les entitats sobre l'ús del valencià, no els estan donant la raó.
N'hi ha una reducció de la utilització del valencià en la vida quotidiana, i nosaltres considerem que això es deu a l'actuació de l'administració.
Té una responsabilitat i no pot tirar les culpes a uns altres.
Si el valencià cada vegada es parla menys, s'utilitza menys en les situacions quotidianes, és per algun motiu.

Nosaltres considerem que l'administració té responsabilitat i per això li demanem actuacions concretes, i continuem afirmant, perquè aixina ho notem en carn pròpia, que no està garantit el dret a ser atés en valencià en l'administració.
Per tant, nosaltres considerem que les esmenes que han presentat a eixe programa concret, i les que demà presentarem a l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i a unes altres entitats que considerem que deurien promocionar el valencià, considerem que són essencials i bàsiques per a millorar l'estatus, per a millorar la dignificació del valencià.

Per una altra part, vosté ens diu que llevem recursos d'algunes activitats que són necessàries.
.
.
Clar que els llevem!
Nosaltres considerem que n'hi ha algunes que s'han menjat una grandíssima part del pressupost de cultura, i se l'han menjat deixant desabastides unes altres necessitats i unes altres activitats absolutament necessàries.

Clar que nosaltres llevem diners de "La llum de les imatges", no tots, ne deixem molts; clar que llevem diners del Palau de les Arts, no tots, ne deixem també; però considerem que n'hi ha activitats que se queden sense atendre.
Nosaltres considerem que n'hi ha una.
.
.
, per una part, se tira avant caiga qui caiga en obres realment faraòniques, mentres que unes altres obres se queden totalment òrfenes de recursos o no està clara quina línia van vostés a portar.

En Sagunt, la Ciutat de les Arts Escèniques ha pujat de pressupost, ha canviat tres o quatre vegades d'infraestructures que hi anaven a construir, ara l'han retallat a la mitat, però la veritat és que no hi ha cap pla ni cap línia d'actuació coherent que permeta saber amb què rematarà la Ciutat de les Arts Escèniques de Sagunt.

Nosaltres, fixe's, demanem simplement 90.
000 euros d'eixe 1.
400.
000 euros que estan pressupostats, li'n demanem 90.
000 simplement perquè es faja una reordenació del projecte i perquè puga participar-hi la població i els experts en la delimitació de per a on té d'anar eixe projecte.

Vostés insistixen en projectes com Cacsa, com la Ciutat de la Llum o com l'esfera armil·lar.
Nosaltres proposem projectes molt més enganxats a la gent i que costarien molts menys diners.
Per exemple, vosté no ha parlat res de la nostra esmena que demana fer un museu del ferrocarril quan es quede lliure l'antiga estació, l'estació actual de València.
Nosaltres considerem que eixe tipus de projectes recuperen patrimoni, que són de tots i són perfectament.
.
.
, també responen a una intenció de fer de València una ciutat que visita molta gent.

O, per exemple, nosaltres proposem el museu del patrimoni industrial tant en Alcoi com en Sagunt.
N'hi ha ahí un patrimoni que s'està perdent de manera irremeiable, sense que ningú faça res per realment recuperar-lo.

Per tant, nosaltres, senyor diputat, estem demanant infraestructures culturals de base, que donen resposta a tots els pobles del País Valencià.
Per això demanem que s'acabe l'auditori de Betxí.
Ho he comentat diverses vegades amb el senyor conseller, està acabada la sala de butaques, però no estan acabades totes les sales al voltant, els salons d'assaig, etcètera, etcètera.
.
.

*(Veus)* Una miqueta d'atenció.
.
.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Vaig a referir-me, finalment, a dos coses que vosté ha nomenat, senyor diputat.
Per una part ens ha dit que allà, en el Govern de l'estat, demanem al govern de Zapatero els diners per a posar ací més ordinadors.
Jo li puc dir que nosaltres hem introduït en la nova llei d'educació, hem introduït algun article que fa referència al finançament.
Finalment, en alguna llei educativa n'hi haurà algun article que fa referència al finançament.
I hem tret també recursos econòmics.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona, cuando pueda.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
per a educació, perquè es done a les comunitats autònomes, però les comunitats autònomes tenen també d'assumir la seua responsabilitat, no tot és de l'estat, i tindrem d'arribar a un acord per a vore de quina manera invertixen i de quina manera donen resposta real a les necessitats dels nostres alumnes.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra el señor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, pues, aquí estamos un año más y continuamos en desacuerdo a la hora de juzgar la distribución que el Consell hace de sus recursos en asignaciones a conselleria, en direcciones generales, en programas, en líneas.
.
.
Tan en desacuerdo estamos que de las 353 enmiendas que han presentado, solo hemos aceptado una.
Luego, entonces, sí que, efectivamente, hay una distinta forma de ver y de tratar la política educativa.

La verdad es que eso es un resultado tan engañoso, si se tiene en cuenta que, a primera vista, hacemos cuenta de las veces que han presentado estas enmiendas, son enmiendas que se están presentando año tras año, que se incorporan muy poquitas, y todas ellas, todas las nuevas, están confeccionadas con la misma filosofía que las anteriores, entonces, vamos a tener poco éxito, no en estas sino también en sucesivas leyes de presupuestos.
Hay unas líneas que considera el Gobierno preferentes a cómo ustedes las ven.

Me voy a referir a un ejemplo de las que ha puesto en patrimonio artístico.
Se ha referido a tres o cuatro actuaciones, que dice que no le damos respuesta o que yo no le he dado respuesta en el debate en comisión.
Efectivamente, es muy difícil dar respuesta a todas las enmiendas una por una.
Si les enmiendas presentadas fuesen un número menor, pues, habría tiempo para ir dando a cada una de ellas el tratamiento que merecen.

Y me refiero a la nueva línea del "Parc Cultural la Valltorta-Gasulla", por importe de 300 miles de euros, y correspondiente disminución de la línea T59630, "Ayuda a la Diputación de Castellón.
Inversión en municipios de Castellón".
¿Qué por qué se le rechaza?
Porque el parque cultural de Valltorta-Gasulla es debidamente atendido con cargo al presupuesto del capítulo VI de la Dirección General y no se considera aceptable la reducción de la ayuda mediante convenio a la Diputación de Castellón, pues, con la misma también se realizan inversiones en el patrimonio cultural de la Comunidad Valenciana, en concreto, por lo que se refiere a la provincia de Castellón.

A usted parece que le invitaron, la Conselleria le invitó a apreciar este museo, y no se molestó en atender esas invitaciones.
Allí hubiese podido apreciar, en primera persona, las últimas actuaciones de la Conselleria en el museo de la Valltorta, que, por cierto, son dignas de ver, según dice mi compañera, de Castellón también, son dignas de ver.
Solo la recuperación de las vivencias de los últimos moradores de las cuevas son una maravilla.

Ya no puedo seguir hablando de más enmiendas, porque el tiempo se ha acabado.

Muchas gracias, señor presidente.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, don Pedro.

Vamos a proceder a la votación de los bloques de enmiendas correspondientes a la sección 8, "infraestructuras y transportes".
El primer bloque es el que ha presentado el Grupo L'Entesa y defendido Joan Antoni Oltra, que va de la 817 a la 827 y de la 829 a la 868.

Señor Perelló, por favor.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Es solo para separar la 833, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.
Pues, procedemos a votar la 833.
Comienza la votación: 6 votos a favor, 43 votos en contra, 32 abstenciones.

Ahora votamos el resto de las enmiendas.
Comienza la votación: 37 votos a favor, 43 en contra y 1 abstención.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Ahora vamos a votar el segundo bloque de enmiendas, que corresponden a las presentadas por el Grupo Parlamentario Entesa y defendidas por Joan Antoni Oltra.

Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

Aquí tenemos que hacer un bloque un poco más extenso.
Sería 904, 5, 10, 11, 13, 15.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Perdón, perdón.
¿Está refiriéndose.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Siempre a las 900.

 

**El senyor president:**

 

A las 900.
Perdón.
Comience otra vez, por favor.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí.
904, 5, 10, 11, 13, 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 23 y 25.
Y el resto en un bloque.

 

**El senyor president:**

 

19, 20, 21, 22, 23 y 25.
Muchas gracias.

Procedemos a votar *(remors).
.
.*Un momento de paciencia.
Señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Simplement recordar que la 923 està retirada.

 

**El senyor president:**

 

Sí, tiene usted mucha razón.

Pues no se vota la 923.
Es que como no había terminado de enunciar aún las enmiendas cuando ha introducido la variante el señor Perelló.
Efectivamente, estamos votando de la 869, a la 876 y de la 879 a la 931, menos la 923, que está retirada.

Entonces, vamos a votar ahora la 904, 5, 10, 11, 13, 15 a 17, 19 a 22 y 25.
¿De acuerdo?
Comienza la votación.
6 votos a favor, 43 votos en contra y 35 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 votos a favor, 42 votos en contra y 1 abstención.
Se rechazan todas las enmiendas.

Procedemos a la votación del tercer grupo de enmiendas, que han sido presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista y defendidas por don José Antonio Godoy.
Y que van de la 932 a la 1.
120, de la 1.
363 a la 1.
380, de la 1.
485 a la 1.
506 y de la 5.
234 a la 5.
260.
Señor Oltra, por favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Volíem fer tres blocs a l'hora de votar.
En un primer bloc, la 970 i 1.
113.
Després, en un altre, la.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Perdón, señor Oltra.

La 970 y 1.
113.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

970 i 1.
113.
I després, en un altre bloc, va la 995, 1.
018, 1.
020, 1.
027, 1.
066, 1.
082, 1.
071, 1.
088, 1.
095, 1.
083, 1.
091, 1.
092, 1.
102 i 1.
104.

 

**El senyor president:**

 

Me faltan tres o cuatro.
995, 1.
018, 1020, 1.
027, 1.
066, 1.
071, 1.
082, 1.
088, 1.
095, 1.
083, 1.
102 y 1.
104.
Perdón, perdón.

¿Hay un tercer bloque, señor Oltra?
En el tercero, la resta ¿no?

Señor letrado ¿ha cogido bien los números?
De acuerdo.

Señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Sí, para pedir votación separada de la 1.
492 a la 1.
486 *(remors).* Bueno, al revés, de la 1.
486 a la 92.

**El senyor president:**

 

Vamos a votar, primero, la 970 y la 1.
113.
Comienza la votación.
34 votos a favor, 49 en contra y 1 abstención.

Ahora vamos a votar de la 1.
486 a la 1.
492.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 voto a favor, 43 votos en contra.

Ahora vamos a votar la 995, 1.
018, 1.
020, 1.
027, 1.
066, 1.
071, 1.
082, 1.
088, 1.
091, 1.
092, 1.
083, 1.
095, 1.
102 y 1.
104.
Comienza la votación.
33 votos a favor, 43 votos en contra, 7 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto.
El resultado de la votación: 40 votos a favor, 44 en contra, 1 abstención.

Ahora vamos a votar el bloque 4 de enmiendas, que pertenece al Grupo Parlamentario Socialista, que ha defendido don José Antonio Godoy y que va de la 1.
121 a la 1.
234, de la 1.
235 a la 1.
362, de la 1.
381 a la 1.
484 y la 1.
507.

Señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Volíem fer també tres blocs.
El primer seria 1.
130 i 1.
133, 1.
170, 1.
180, 1.
182, 1.
227, 1.
229, 1.
230 i 1.
244 i 1.
245.
I ara altre bloc, que seria.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Vamos a ver.
Lo va usted a separar en cuatro bloques entiendo.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

No, en cuatro no, en tres.
Tot això que he dit és un bloc.
Tot això ha sigut un bloc.

Ara el següent.
El següent és: 1.
126, 1.
129, 1.
131, 1.
122, 23 i 24, 1.
150, 1.
246, 1.
345 fins a 48.

 

**El senyor president:**

 

Hasta la 48.
.
.

Señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Era para pedir votación separada de la 1.
320 a la 1.
330, la 1.
332 y de la 1.
453 a la 1.
466.

 

**El senyor president:**

 

Repita, por favor, señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

De la 1.
320 a la 1.
330, la 1.
332 y de la 1.
453 a la 1.
466.

 

**El senyor president:**

 

Muy bien.
Pues vamos a votar estas últimas en primer término.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 41 votos a favor, 44 votos en contra.

Vamos a pasar ahora a votar las del último bloque que me ha citado el señor Oltra, es decir la 1.
126, 1.
129, 1.
131, de la 1.
122 a la 1.
124, 1.
150, 1.
246, 1.
345 a 1.
348.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 33 votos a favor, 44 votos en contra, 7 abstenciones y 1 despiste.

Y ahora vamos a votar el anterior bloque, que hablaba de la 1.
130, 1.
133, 1.
170, 1.
180, 1.
182, 1.
227, 1.
229, 1.
230, 1.
243 y 1.
245.
Comienza la votación: votos a favor, 34; votos en contra, 50; y 1 abstención.

Queda el resto.
Comienza la votación del resto.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 44 en contra y 1 abstención.

Bien, una vez acabado el bloque de las enmiendas que afectan a la sección 8, vamos a votar la sección 8.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor, 40 votos en contra y 1 abstención.

Votamos las enmiendas que nos quedan pendientes de la sección 9 y las dejamos claras.
Vamos a votar el bloque primero, que ha defendido don Ramón Cardona y pertenecen al Grupo Entesa, que va de la 1.
520 a la 1.
531, de la 1.
544 a la 1.
580, de la 1.
587 a la 1.
653, de la 1.
655 a la 1.
675, de la 1.
727 a la 1.
802, 1.
864 y de la 1.
866 a la 1.
868.

¿Hacemos alguna división o todas pueden ir juntas?
¿Los dos bloques juntos?
Pues, ya sabemos que el otro bloque también ha sido defendido por don Ramón Cardona y va de la 1.
532 a la 1.
543, de la 1.
581 a la 1.
586, de la 1.
776 a la 1.
726 y de la 1.
803 a la 1.
863, 1.
865 y de la 1.
869 a 1.
872.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president, per a demanar que se vote separadament l'esmena 1.
557.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Bien, pues, de todas las que hemos mencionado, separamos la 1.
557, y la vamos a votar primero.
Comienza la votación de la 1.
557: 84 votos a favor y 1 abstención.

Y ahora el resto.
Comienza la votación: 39 votos a favor, 45 en contra y 1 abstención.

Bien, señores, se levanta la sesión hasta las cuatro y media de la tarde.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 51 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 39 minuts)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

*(Inoïble).
.
.* bloc número 3, que correspon al Grup Parlamentari Socialista, amb les esmenes: de la 1.
873 a la 2.
081, de la 2.
170 a la 2.
358, la 5.
271, la 5.
275, de la 5.
282 a la 5.
298, de la 5.
305 a la 5.
314 y de la 5.
330 a la 5.
336.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Buenas tardes.

Bueno, año tras año venimos y presentamos nuestras enmiendas para contribuir al trabajo del debate presupuestario, pero, lamentablemente, año tras años recibimos yo creo que el mismo desprecio a nuestro trabajo.
De 621 enmiendas que se presentaron en la comisión por parte de toda el área de Educación, Cultura y Deportes, tan solo se aprobaron 2, y sin ninguna trascendencia económica.
Y me da la impresión de que tampoco, por lo que veo aquí en el Pleno, va a haber mucha intención de aprobar muchas enmiendas de este grupo.

La verdad es que resulta difícil, muy muy difícil, conseguir el diálogo y el consenso con usted.
Resulta difícil porque no lo buscan y porque no lo quieren.
Y porque, además, desde que ustedes están de oposición en el gobierno central, ustedes han tomado una posición de resentimiento, donde lo que están haciendo es utilizar los gobiernos autonómicos como arma partidista.
Una posición que además, en mi opinión, les está llevando a un aislamiento político y social que perjudica realmente a los intereses de los valencianos.
Eso es lo que ha ocurrido en el caso de la ley de educación.
Ustedes se han situado al margen de lo que podía ser un consenso político y social, porque no lo han querido.

Pero quiero señalarles que el presupuesto que vamos debatir hoy es su último presupuesto antes de un año electoral.
El 2007, lógicamente, va a estar condicionado por unas elecciones y por saber la incógnita del próximo gobierno.
Por tanto, es en este donde deberían reflejar ustedes realmente cuáles son sus compromisos.
Y este es un presupuesto absolutamente defraudante, es un presupuesto continuista.
Podríamos hacer la señora Nácher y yo exactamente el mismo debate que el año pasado porque ni se notaría, porque es el mismo presupuesto que el año pasado, sin ninguna novedad, sin ninguna inversión, sin ninguna solución a los problemas.
Y eso es triste, porque lo que demuestra es su incapacidad y su parálisis en estos momentos para tomar iniciativas.

Este es un presupuesto de resistencia.
Ustedes están resistiendo ante la que está lloviendo.
Han abierto el paraguas y están esperando que pase el chaparrón, porque ya no tienen ni recursos económicos ni iniciativas que llevar adelante.
Es un presupuesto que intenta pasar desapercibido.
Este no es un presupuesto de gobierno, no lo es.
No es un presupuesto que haría un gobierno que tuviera que solucionar problemas.
Ustedes arrastran deuda, despilfarro e irregularidades.

Mire, vamos a hablar de educación.
Yo les preguntaría: ¿resuelven ustedes alguno de los problemas educativos que tiene esta comunidad?
No toman ninguna medida para realizar una escolarización equilibrada y justa entre colegios privados, concertados y públicos.
Siguen siendo los públicos los que escolarizan a más del 80% de los niños que tienen necesidades especiales.
Estamos seis puntos por debajo de la media nacional en oferta pública de cero a tres años.
Y como respuesta, ustedes eliminan las ayudas a los ayuntamientos que tienen escuelas infantiles municipales.
No han tomado ninguna medida para combatir el fracaso escolar, ni para reforzar los estudios de primaria, pese a los malos resultados del informe Pisa.

Miren, el problema no son las leyes, son los malos gobernantes que las aplican.
No han implantado ni trabajadores sociales, ni mediadores culturales, ni medidas para combatir la exclusión social y educativa de muchos jóvenes.
Crean 28 aulas de acogida para el alumno inmigrante, 28, una por cada 2.
183 alumnos, cuando el resto de comunidades ya las tienen implantadas.
No solucionan el problema cotidiano de los gastos de funcionamiento de los centros.
Y diez años después de la aprobación de la ley de adultos, este servicio educativo, junto con la educación especial, siguen siendo las hermanas pobres de su conselleria.

Y si hablamos de construcción de centros escolares, por mucho que presuman, la realidad es que el mapa escolar que tenía que haber estado acabado en diciembre 2003, todavía quedarán más de 50 centros por construir.
Y el Crea-Escola se alarga en el tiempo y sufre retrasos y retrasos.
Lo más grave es que ha habido tantos días en el año como problemas en los centros educativos.
Y siguen existiendo barracones y aumentándose los barracones.
Siguen existiendo problemas hasta en los centros recién construidos, que o bien tienen ya barracones instalados o resulta que tienen grietas por doquier, cuando llevan tan solo un año puestos en funcionamiento.
Y la señora Nácher me dirá lo de siempre: "Es que nosotros hemos hecho colegios y ustedes no hicieron ninguno".
Pues mire, algo falla, porque los niños estaban entonces escolarizados y ninguno tenía problema, y los padres no sufrían nunca el agobio de tener que buscar una plaza escolar para sus hijos.
*(Veus)*

¿Hablamos de Cultura?
No solo no presupuestan las leyes aprobadas, ni la de archivos, ni la de patrimonio, ni la de música, ni la del libro, sino que además han borrado de un plumazo todo su programa electoral.
A ustedes, que les gusta hablar de promesas incumplidas: ¿saben que su programa electoral de cultura no lo cumplen ni en un 80%?
No les voy a hacer aquí repaso de ese 80% que no han cumplido.
Pero ¿alguien se acuerda de la universidad del espectáculo, de la ciudad eufórica o del proyecto *finestra*, que nadie sabe lo que son?
Ahora, sinceramente, es mucho mejor que no lo hayan hecho, porque creo, creo, que la realidad de la gestión está superando los peores pronósticos.

Han tenido un año catastrófico en materia cultural: protestas de colectivos, profesionales, con asambleas multitudinarias y creaciones de plataformas.
El teatro, la música, artistas, creadores, les han dicho abiertamente lo negativo de su gestión.
Les han robado uno de los más valiosos patrimonios en azulejos que tenemos en el palacio Vallvert, y ustedes han mirado hacia otro lado, cuando tienen ese edificio en ruinas desde el año 1997.
No han resuelto todavía los problemas de la segunda pinacoteca más importante de España, que es el San Pío V.
Han negado la posibilidad de crear el pacto por la lectura, cuando estamos por debajo de la media en índice de lectura en España.
Han sido incapaces de traer el claustrillo del Monasterio de Valldigna, por el que han pagado un millón de euros, y todavía están peleando con la Comunidad de Madrid, aunque el señor Font de Mora ahora quiera echarle la culpa ­que le estará chivando­ al gobierno central.
¡No!
Su presidenta de la Comunidad de Madrid es la que no lo ha traído.
*(Aplaudiments)* 

Y desaparecen proyectos estrella que han costado un ojo de la cara.
¿Qué va a pasar con la Ciudad de las Artes Escénicas?
¿Por qué desaparecieron los encuentros mundiales y los premios?
Eso sí, la gestión cultural no ha tenido ninguna lógica ni planificación, sino que atendiendo la mayoría de las veces a caprichos absurdos que nos han costado muchísimo dinero público.

¿Alguien podría explicar, de su conselleria, señor Font de Mora, para qué hemos estado pagando una exposición durante dos años, de Evangelis ­ese famoso músico­, su primera exposición como pintor, que ha recorrido ocho países de Sudamérica, que acaba ahora en diciembre de 2005, todo a cargo de la Conselleria de Cultura?
¿A qué artista valenciano ha beneficiado?
¿A quién?
Porque, vamos, parece que tienen, desde luego, querencia por los cantantes y músicos famosos.
Pero al menos, al menos, los becarios del Ivex tenían un nombre y un apellido para llevarse la subvención.
*(Protestes)* Pero, desde luego, no sabemos a quién beneficia este periplo latino.
(*Aplaudiments)*

Este no es un presupuesto de futuro ni que dé soluciones.
Es un presupuesto que arrastra la deuda.
Mire, resulta curioso que cuando la Conselleria de Educación y Cultura sube su presupuesto por encima de más de la media del resto de las consellerias, la única partida que cae es la inversión.
En todo, tanto en educación como en cultura, y en todas las áreas.
Cae la inversión.
¿Por qué?
Porque ustedes aumentan las partidas en gastos financieros, es decir, en pagar deuda y en aumento de gasto de gestión y gasto corriente de fundaciones y de Ciegsa.
Ustedes han creado superestructuras paralelas a la administración pública que sirven para enchufar a sus amistades personales o políticas y que cada vez nos cuestan más.
Mientras, en lugar de destinar dinero a inversión, están renegociando la deuda.
Las certificaciones de los colegios que tenían que pagar en el 2006, las están negociando al 2008.
Están aumentando los intereses que deben los ayuntamientos por haber adelantado dinero para construcciones.

Y en cultura ­obsérvenlo­, la única partida que sube más del doble que cualquier otra es la del Consorcio de Museos, y solo y exclusivamente para pagar la enorme lista de acreedores que en estos momentos tienen.
No solo han malgastado y derrochado.
No existe ni una sola obra o proyecto que no tenga sobrecostes, que superan, además, lo permitido por la ley de administraciones públicas, sino que encima son malos pagadores.
Es que encima no pagan y ponen a las empresas en una situación de quiebra y de ruina.
Cada aplazamiento de deuda es un incremento de los intereses que tienen que pagar los valencianos.

Pero el desmadre de su conselleria, y el desmadre de todo este gobierno, del conjunto del gobierno del señor Camps, se produce cuando pretendemos ejercer nuestra función democrática de fiscalizar y conocer las cuentas.
¿Sabe, señor conseller, ha hecho usted la cuenta de que aproximadamente el 80% de la inversión de su conselleria, en educación y cultura, está en manos privadas?
Ustedes están desviando el dinero público a las fundaciones y a Ciegsa.
Algunas fundaciones que, además, ya están bajo sospecha, como la Blasco de Alagón, porque está más interesada en hacer crecer el patrimonio de Carlos Fabra que, desde luego, en restaurar.
La única venta que ha hecho la Fundación Blasco de Alagón ha sido la masía a la señora de Carlos Fabra.
Una fundación a la que ustedes niegan el que se haga una auditoria.
Fundaciones como la Luz de las Imágenes, de la que están cobrando asesores que el conseller tiene para otros menesteres y que no trabajan para nada en la Luz de las Imágenes.
Y cuando preguntamos por el personal que allí trabaja, nos remiten que no nos pueden dar esa información por privacidad.
¿Se le llama privacidad ahora a pedir qué personas cobran dinero público de los valencianos para no trabajar en el sitio del que cobran o, por ejemplo, para ni siquiera ir a trabajar, como en el caso de Ciegsa?
A eso se le llama ahora mismo privacidad, señor conseller.

Lo cierto es que ustedes han pervertido de tal modo el uso de las fundaciones que las utilizan solo y exclusivamente para escurrir la transparencia parlamentaria.
Desvían dinero, no dan las cuentas, contratan personal sin control público, cometen excesos de sobrecostes sin justificar y no adjudican obras mediante concurso público.
Toda una indecencia política realizada con premeditación y alevosía, oculta además tras la opacidad y la picaresca parlamentaria.

¿Cómo se puede calificar a un gobierno que no hay ni una sola de las consellerias que estén ahí sentadas que se escape a los escándalos?
Ivex, Terra Mítica, especulación urbanística, Carlos Fabra, exageradísimos sobrecostes del conjunto de la Ciudad de las Ciencias, fundaciones, Ciegsa.
Esa es la labor que ustedes están dejando en estos momentos del conjunto del gobierno del señor Camps.

¿Podrían contestarme solo a tres incógnitas relacionadas con Ciegsa?
Primero, ¿cuánto han costado los colegios?
¿Podemos saber de verdad, primero, cuánto han costado los colegios?
En segundo lugar, ¿quién cobra de Ciegsa, quién cobra por trabajar, por ir, por no ir, por quedarse en su casa, como asesor externo, como amigo de, por fundaciones, por.
.
.
?
¿Podrían decir quién cobra de Ciegsa?
Y en tercer lugar, ¿los sobrecostes de los colegios, que nunca sabemos a qué responden y siempre se producen después de haber hecho la licitación y la adjudicación, responden a algún pacto o alguna paz social, como los empresarios están denunciando en Marina d'Or?
Porque creo que no ha habido mayor escándalo en estos momentos que se publique en los periódicos de esta comunidad, que hay pactos ocultos en los que se piden sobrecostes.
¿Responden los sobrecostes de colegio a eso, señor conseller?

Y es curioso porque parece que tengan ustedes alguna unidad de asalto en su conselleria.
Yo pensaba y creía sinceramente que lo del incendio de Ciegsa y el asalto a la sede de Ciegsa acabarían siendo elementos fortuitos, pero se asalta Ciegsa y se asalta el Ivex.
Parece que tienen cierta rutina y les da gusto eso de ir al asalto.
Al asalto, ¿para qué?
¿Para destruir documentación que no podemos ver?
Y es curioso, además, porque el asalto de Ciegsa solo lo han sufrido dos personas, dos secretarias.
La secretaria a la que le pidieron las llaves, fue inmediatamente despedida, y la secretaria que denunció el asalto, que no lo hizo su conselleria ni Ciegsa, ha sido también inmediatamente puesta de patitas en la calle.
Casi da la impresión de que lo que se quiere aquí es borrar testigos de lo acontecido.

Mire, como conclusión, esto no es solo parálisis, no es solo falta de iniciativa política, no es solo deuda, ni tan siquiera es solo la crisis interna que vive su partido y que además está sufriéndose en las instituciones.
Es mucho más grave.
Es que en estos momentos existe un gobierno, el gobierno de Camps, bajo sospecha.
Y que su única reacción es la de estar atrincherándose en la resistencia de no conceder información, de no facilitar auditorias ni comisiones de investigación, de no querer comparecer en este parlamento a dar explicaciones.
Y ustedes prefieren alargar en el tiempo la agonía de lo que en estos momentos ya es inevitable: que los escándalos políticos acabarán pronto en la justicia.

Estos son unos presupuestos, tanto en Educación como en Cultura, que subsisten de las luces de una época ya pasada, del esplendor de lo que pasó están ustedes viviendo, pero hoy, lamentablemente, lo que están gestionando es el entramado de las irregularidades.
Ni solucionan problemas, ni saben ni pueden pagar las deudas, ni están atendiendo en estos momentos las necesidades sociales, educativas y culturales en la calle, y además están jugando a ser cómplices de las serias irregularidades que hay en su área.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Mire, senyora Noguera, no negue la seua bona voluntat política però el que no podem acceptar-li són esmenes en les quals vosté demana coses que no són pròpies d'un pressupost, d'una llei de pressupostos.

Quant a ressentiments, ningun, ningun.
Ressentiments, quant al Govern central, ningun.
Mosatros només volem el que és nostre i el que mos pertany, simplement.
Jo crec que l'únic ressentiment que tenen vostés és que anem 18 punts per davant de vostés en les enquestes.
Eixe és l'únic ressentiment que tenen vostés, al revés.
Per tant, per tant, comencem a aclarir els punts.

Quant als col·legis, mire, els col·legis, vosté ha dit: "Porque ustedes apoyan a los colegios privados, concertados y públicos.
" No.
Con fondos públicos apoyamos a los concertados, a los concertados que vienen de su época, que es una ley que a mí ni me parece mal ni bien, que es una medida que tomaron ustedes, y a los públicos.
Simple y llanamente.
Y sepa que viene de la época socialista, que no hemos inventado nosotros nada.
Es una invención de ustedes.

"En cuanto al fracaso escolar, es que ustedes no hacen nada".
No hacemos nada pero vamos 18 puntos por delante.
¡Qué casualidad, qué casualidad!
Pues mire, en cuanto al fracaso escolar, está en esta Conselleria de Educación y Cultura de la Comunidad Valenciana en marcha una medida que ustedes la aprobaron el jueves, como es la evaluación en Primaria y en Secundaria.
¡Fíjese!
, pues vamos un poco por delante, unos cuantos meses y años por delante, digo yo.
¡Digo yo!
, ¿o no?
, ¿o es que venir aquí a contar la misma historia de siempre, a entremezclar cultura, educación, industria, ocio y así, pues no decimos nada y con esto acabamos y cumplimos el papel.
Pues no, yo vengo a hablar de educación.

Mire, promesas incumplidas, también ha hablado de promesas incumplidas.
Mire, ¿sabe qué prometió el señor Zapatero en el primer año de gobierno para la educación infantil?
1.
000 millones de euros, 1.
000 millones de euros para las 17 comunidades.
¿Sabe cuánto han puesto en el presupuesto?
39, 39.
Prometió un ordenador para cada dos alumnos, ¿ayudas llegan a las comunidades?
­me pregunto yo­, ¿me lo puede decir?

En cuanto al claustro de la Valldigna me dice: "No, es que ustedes lo están reteniendo".
Mire, la Comunidad de Madrid ha dado el visto bueno; el ayuntamiento, también, informe favorable.
Y falta que el ministerio, es el que lo tiene paralizado.
Pero, han prometido.
.
.
Se lo digo para que usted haga las gestiones y lo paralice más, porque han prometido, la ministra ha dicho que en el primer Consejo de Ministros del año 2006, porque es un BIC y necesita la autorización, no sé si lo sabe, necesita la autorización del ministerio para trasladarlo aquí, pues han prometido que en el primer Consejo de Ministros harán el informe favorable.
Le doy tiempo para que usted lo paralice, pueda salir a la prensa y.
.
.
Pero no lo haga con sombra, sino diga: "He llamado ya a la ministra y lo he paralizado".
Así es como lo tiene que hacer, no diciendo: "Ay, fíjate, estos que decían que ya lo tenían".
No, no, como es realidad, como lo hace, como hace muchas cosas, como la Ley de archivos, por ejemplo.

Y bueno, y me llama mucho la atención que se atreva a hablar del claustro de la Valldigna cuando lo que pide es que desaparezca la Fundación Jaume II el Just.
¡Me llama muchísimo la atención, qué quiere que le diga!
Si es que no se tendría ni que atrever a hablar de este tema.

En cuanto.
.
.
Porque le estoy contestando como usted iba diciendo.
Luego entraré en lo que realmente quiero.
.
.
Le repetiré los mismos datos porque son reales y ahí están.
Dice: "No, es que ustedes no apoyan a los artistas valencianos, no hacen nada por los artistas valencianos".
Mire, pues la donación multimillonaria que ha hecho Miguel Navarro, que creo que es valenciano, por si usted no lo sabe, creo que es valenciano, al Ivam, ¿eso qué es?
, ¿eso qué es?

En cuanto a "La luz de la imágenes", hombre, yo sé que les molesta, les molesta.
Primero era porque recuperábamos patrimonio eclesiástico.
¿Ahora por qué es?
Pues porque estamos recuperando patrimonio mueble e inmueble, que ustedes no recuperaron ni soñaron nunca en recuperar, que estamos difundiendo el patrimonio.
.
.
, *(aplaudiments)* que estamos trabajando y dando trabajo a los restauradores y a los arquitectos.
Por lo tanto, ¡claro!
, eso les sienta mal, eso les sienta mal.

Y en cuanto a los pagos de sobrecostes sobre los colegios que ha dicho usted, que dice que lo dicen medios de comunicación, por favor, me gustaría que en esta tribuna, igual como lo ha dicho, diga qué medios de comunicación son.
Y si eso es verdad, ¡que vayan al juzgado, *(veus)* que vayan al juzgado!
, porque, ¿sabe lo que están haciendo?
.
.
.
, *(aplaudiments)* creando la duda, pero no se atreven a ir al juzgado, porque saben que quedarían en ridículo, porque no es verdad.
Simple y llanamente.

Pero vamos a hablar, vamos a hablar del presupuesto, que no hacemos nada ni en educación ni en cultura.
Pues señores, aquí tenemos una evaluación del presupuesto ministerial, de lo que nos tendría que venir, así, a la ligera, simplemente a la ligera, a la Comunidad Valenciana.
Mire, para bibliotecas, el presupuesto del ministerio ha aumentado un 4,4% respecto al 2005.
Y supone un 7% del presupuesto total del Ministerio de Cultura.
Pero no prevé, señorías, no prevé ninguna inversión de reforma de las bibliotecas públicas de la Comunidad Valenciana, ni de Castellón, ni de Alicante, ni de Valencia, ni de Orihuela, que tienen, que tienen cierto que ver con el ministerio, porque tienen competencias.

En cuanto a presupuesto previsto para la promoción del libro y publicaciones culturales, pues bueno, supone un incremento del 2,6% respecto al año 2005, lo cual supone un 1,5 del presupuesto total del Ministerio de Cultura.
Pues bueno, no prevé ayudas a la producción editorial ni a la promoción del libro y la lectura, que cuentan con el mismo importe del año anterior y que tendremos que ver qué migajas nos quieren dar a esta comunidad porque, claro, ustedes ya se encargan de que nos den migajas.

Como valenciana no les puedo dar las gracias, sino reprocharles aquí, desde esta tribuna, lo que hacen con nosotros.

En cuanto a.
.
.
, llama muchísimo la atención también, las partidas presupuestarias destinadas al Instituto Valenciano de la Música para el desarrollo de su temporada lírica y a Teatres de la Generalitat Valenciana para el desarrollo del Festival Dansa de València, que no experimentan ningún incremento.
¡Fíjese!
Pero, si esto no es bastante, no se consigna línea de subvención alguna para financiar las actividades de la Fundación de la Comunidad Valenciana del Palau de les Arts.
¡Ninguna!
Y usted encima quiere que desaparezca esta línea.
Pero sí que existe.
.
.
, ¡mire qué casualidad!
, existe dotación para la Fundación del Teatro Lírico para desarrollar sus actividades musicales por un importe de más de 17 millones de euros, que se incrementa un 3% respecto al 2005.
Sí que existe un importe de un 34,14% para el Consorcio del Palau de la Música Catalana, para el mantenimiento y funcionamiento de actividades musicales.
Sí que existe una partida presupuestaria de más de 12 millones de euros, en total un incremento global de una 29%, para el Gran Teatre del Liceu.
*(Remors)* 

Pero, ¡bueno, claro!
, es que, señora Noguera, está clarísimo.
.
.
Claro, cuando no les interesa el tema, pero el tema está aquí, está aquí.
Y mire, y esta comunidad autónoma y este Gobierno no va de victimista ­también se lo digo.
Por eso, por eso, en sus presupuestos, aquello que ustedes quieren quitar como la Fundación de la Comunidad Valenciana del Palau de les Arts, como la Fundación de la Luz de las Imágenes, todas esas fundaciones que ustedes las hacen desaparecer, pues bueno, todas esas fundaciones, todas esas fundaciones son lo que hacen que lo que no nos viene del ministerio podamos continuar siendo una comunidad primera que ustedes quieren que seamos la última.
Y eso no lo van a conseguir.
Mientras está el gobierno Popular, no lo van a conseguir.
*(Aplaudiments)*

En cuanto.
.
.
Es muy fácil decir: "Mire, no, es que ustedes no hacen nada por la diversidad del alumno ni por la compensación".
Pues ­vuelvo a repetirle­, programas de diversificación curricular en este curso, en este curso 2005-2006: 364 programas; programas de adaptación curricular en grupo: 98 programas; programas de garantía social: en el curso 1994-1995, que si no creo mal recordar fue el último que dejaron ustedes, había 101 programa; en este curso, en este curso, hay 244 programas.

En cuanto a la creación de las zonas educativas.
.
.
Claro, ustedes no tenían ningún problema, los alumnos iban todos a clase.
Claro, era perfecto.
No movían a ninguno ni creaban nada nuevo, solo que 11 infraestructuras escolares, pues claro, ¡dígame!
, pero si hay que adecuar a la Logse.
.
.
, porque como ustedes no pensaban cumplirla, les daba lo mismo, porque las leyes para ustedes están para no cumplirlas, para no cumplirlas, con lo cual no necesitaban hacer centros educativos.
Y, ¡claro!
, y ¡mire!
, los colegios rurales agrupados no existían, pues porque los niños los metían ustedes en un autobús y, ¡hala!
, que hicieran kilómetros, que lo mismo daba, porque son niños y no se quejan y, encima, no votan.

Mire, en el curso 2005-2006, se han puesto en marcha 56 centros más: 29 en Infantil y Primaria, y 27 en Secundaria.
Están terminándose, para este segundo trimestre del 2006, para el próximo año, 120 actuaciones, más las 445 del mapa escolar, díganme.
.
.
, si casi tenemos nosotros un centro diario mientras ustedes hicieron 11 en 12 años, 11 en 12 años.
¡Fíjese la diferencia, fíjese la diferencia!

Pero, bueno, esto no es solo lo que ustedes dicen, sino está también el tema de personal, que no lo ha nombrado y yo sí que lo he traído porque creo.
.
.
Mire, cuando ustedes piden sustituciones en menos de 7 días, me dan ganas de reír, y se lo voy a decir muy claro.
Cuando ustedes gobernaban, sustituían los de Primaria, los de Primaria, con más de 7 días, con 15 y 21 día.
De Secundaria, profesores de Secundaria no sustituían ninguno.
Porque, ¿sabe qué?
, mucho talante, mucho consenso pero nunca llegaron a acuerdos con las mesas sectoriales de los sindicatos.
Simple y llanamente.
¡Nunca!
Con lo cual, antes de hablar, yo creo que deberían de hacer un poco de historia de esos 12 años, que son muy interesantes, sobre todo en el tema de educación y cultura, sobre todo, sobre todo.

Por lo tanto, señora Noguera, lo que tiene que hacer es.
.
.
Nosotros, más de 500 centros a luces, y ustedes creando muchas sombras.
Pero vamos a seguir adelante trabajando por esta comunidad, tanto en educación como en cultura.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Tiene la palabra la señora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Gracias, señor presidente.

¿Ve, señora Nácher, como realmente están ustedes viviendo de un presupuesto pasado?
¿Ve como no está haciendo usted ninguna propuesta de futuro ni defensa de este presupuesto ni de las soluciones que vayan a hacer?
*(Remors)* Tan solo es, primero, echar la culpa a los de Madrid y al Gobierno central que no nos quiere y tal y tal y tal.
Eso sí, parece que su presidente Camps siempre ha aceptado que ha firmado los mejores convenios con este Gobierno central que se han firmado nunca, pero ustedes no lo podrán reconocer.
*(Remors)* Y, lo segundo, simplemente establecer comparaciones con el pasado.
Viven enganchados permanentemente en el pasado.

Y podríamos haber repetido el mismo discurso.
Mire, el año pasado, señora Nácher, le dije: "No es malo 'concertar' con colegios concertados que efectivamente garanticen y cumplan la ley".
Lo que es malo es la perversión que ustedes hacen.
Lo que es malo es utilizar dinero público para pagar en colegios privados elitistas del Opus que encima no quieren cumplir con la legalidad.
*(Remors)* ¡Eso es lo malo!
O lo malo es que ustedes suban a los seminarios católicos un 105% y, en cambio, les retiren las ayudas a las escuelas infantiles de los ayuntamientos.
*(Remors)* ¿Dónde están las 45.
000 plazas para escuelas infantiles?

Y me dice usted: "Retira todas las líneas de fundaciones".
Claro, y mantengo el dinero justamente para hacer patrimonio, para hacer cultura desde la conselleria.
Porque, a todo lo que usted me contestaba, aún no me ha contestado quién trabaja en las fundaciones, porque sé que muchos son de su partido, y no trabajan en restaurar, ¡eh!
, no trabajan en restaurar.
Y algunos no sé ni siquiera si van.
Otros van al despacho del señor conseller a asesorarle.
Por eso quiero eliminar unas fundaciones que no pasan el control parlamentario, lo cual no quiere decir que no hagamos el trabajo ni educativo ni cultural que se trata.

Por cierto, para seguir hablando, que usted dice "le voy a contestar a todo", pues todavía no me ha dicho los sobrecostes de colegios ni cuáles son ni para qué sirven.
Porque podrá usted seguir diciendo la cantidad de colegios que han hecho.
Eso sí, el agobio y la angustia que se está viviendo estos años para conseguir una plaza escolar por parte de los padres es increíble.
Y sobre todo, encima, cuando los niños tienen problemas de educación especial, tienen ustedes una enorme larga cola de centros todavía esperando al profesor de educación especial para atenderlos.
Pero los sobrecostes ¿a qué responden?
¿por cuánto son?
Todavía usted no ha soltado prenda ni ha dicho una sola cifra.

De Cultura, le podría decir alguna de las cosas que usted comenta, pero tan solo dos ejemplos, que sirven uno para Madrid y otro para aquí.
Supongo que cuando hablan de ese fervor por el patrimonio no se referirán a la rehabilitación del claustro de Vall de Christ, de Altura, aprobado por unanimidad en este parlamento y que ustedes no ponen dinero ni recursos, y que no puede financiar el 1% cultural por no lo han declarado BIC, porque no han querido declararlo BIC.

¿Y ustedes le han pedido al gobierno central o le han presentado alguna programación del Palau de les Arts?
¿Ustedes se han puesto en contacto?
Porque en cuanto se pusieron en contacto con la ministra de Cultura que vino aquí, a una visita, inmediatamente tuvieron aprobada la ampliación del Museo San Pío V, cosa que les estuvo negando su ministra del PP durante muchos años.
¿Pero ustedes han planteado alguna programación?

Y mire, hablando de Madrid y del gobierno central, ¿ustedes podrían explicar a los valencianos qué van a hacer con las transferencias educativas que el gobierno central va a mandar a esta comunidad para implantar efectivamente la nueva Ley de educación si ustedes se declaran insumisos?
¿Qué hacemos?
¿El gobierno autonómico se declara insumiso y eso significa que los valencianos no van a recibir el dinero?
¿O lo van a recibir y se lo van a gastar ustedes en lo que ustedes quieran y no en materia educativa?
Porque creo que los valencianos merecen una respuesta cuando un Partido Popular juega a la resistencia, al atrincheramiento y a utilizar de arma arrojadiza justamente a un gobierno autonómico democráticamente elegido y que representa a todos.

Y yo lo lamento, pero es que a mí me preocupa la imagen que se da de nuestra comunidad y la imagen que se está dando en el exterior cuando ustedes tienen que pedir además créditos bancarios para construir colegios, por ejemplo al Banco Europeo, y las noticias que allí puedan llegar son las que están llegando, que hay incendios provocados, ¡provocados!
, que hay asaltos *(remors)*.
.
.
Señor conseller.
.
.

Señor presidente, pido que retire el señor conseller lo que acaba de decir.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores.
.
.
Señores diputados, que no hay incendiarios en esta casa.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

*(Veus)* En ningún momento se me ha ocurrido a mí faltar al señor conseller y a ningún miembro del Partido Popular acusándolos de nada.
Lo mínimo que pido es un poco de seriedad.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

.
.
.
y de rigor cuando me escuchan.

 

**El senyor president:**

 

¡Señor Maluenda, por favor!

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

El incendio provocado *(remors)*.
.
.
Señor presidente.
El incendio provocado lo ha dicho la policía.
¿Usted dice que por mí?
¿Usted dice que por mí?
¿Quiere usted que nos veamos en juzgados con esa acusación?
¿Lo va usted a retirar *(veus)*, señor conseller?
*(remors).*

No tengo nada más que decir.
*(Protestes)*

 

**El senyor Such Botella:**

 

Això no pot ser.
Senyor president.
.
.

 

**El senyor president:**

 

¿Qué pasa, señor Such?

 

**El senyor Such Botella:**

 

No, només per a demanar-li per favor al senyor conseller que retire el que acaba de dir, perquè ha dit que ha estat un incendi provocat per la senyora diputada.
I jo crec que això ho ha de retirar i ja està *(remors)*.
És molt senzill.
Retire-ho i punt.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, vamos a ver, este presidente ha oído al señor Ferraro, ha oído al señor Maluenda, pero no ha oído al señor conseller *(protestes)*.
Un momento.
No, señores, no exageren.
¡No exageremos!

De vez en cuando *(remors)*.
.
.
Bueno, bueno, señora Noguera, no dramaticemos, no dramaticemos ahora *(veus).*

*(Pausa)*

Vamos a ver, vamos a ver.
Vamos a ver.
Permiten.
.
.
Señor conseller, ¿quería decir usted algo.
.
.
?
No, no.

Vamos a ver.
Señor Ferraro, señor Ferraro ¿puede retirar usted lo que ha dicho.
.
.
?
*(esbronc)*.

*(Alguns diputats des de l'escó diuen: "ha sido Maluenda")*

Señor Maluenda ¿quiere usted retirar lo que ha dicho?
*(remors)*.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Por favor, *one moment please*.

Senyor president, ¿que retire jo el què.
.
.
?
Jo no he dit res!
*(remors)*.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, señor Maluenda, si usted no ha dicho "res", retirelo.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

No, senyor president, jo només vull dir-li al senyor Such que no es pose aixina, que no es pose nerviós, que no s'esgarre les vestidures, qui no vullga pols, que no vaja a l'era *(remors)*.
Qui no vullga pols, que no vaja a l'era.
Només això.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, senyor Such *(veus)*

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor president *(veus)*.

 

**El senyor president:**

 

Por favor.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor president.

Hi ha una cosa, hi ha una cosa que és ben certa, que el senyor Font de Mora en el debat este dialèctic ha acusat la senyora diputada que l'incendi el fan ella.
I jo el que crec és que ha de retirar-ho i ja està, i s'acaba este debat *(veus)*.
Però ho ha de retirar.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Ferraro, senyor Ferraro.
.
.

 

**El senyor Such Botella:**

 

.
.
.
perquè està acusant d'un delicte.
No, no, està acusant d'un delicte.

 

**El senyor president:**

 

Este presidente cree haber oído que usted decía en una espontánea expresión *(veus)*.
.
.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Señor presidente, yo lo que desearía.
.
.
lo que desearía es que *(veus)*, si la señora diputada entiende que yo le he faltado al respeto, que me diga en qué le he faltado al respeto, nada más.
Para poder *(veu)*.
.
.
¡Claro!
Que me lo diga *(veus)*.

 

**El senyor president:**

 

Bueno, señores.
.
.
Señores, señores diputados, ¿se han relajado ya ustedes?

Vamos a ver, si ha habido alguna frase o alguna expresión que desde los bancos del partido del gobierno han podido ofender a la señora Noguera ¿se pueden considerar retirados?

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Pero, señor presidente, ¡es que no hemos manifestado nada!
¡No hemos manifestado nada en contra de la señora Noguera!

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Des dels bancs.
.
.
Senyor Such, que em toca a mi ara, per favor!
Siga educat, senyor Such, que ara em toca a mi.

Senyor president, des dels bancs del grup que sustenta el govern no s'ha dit res que puga molestar a ningú *(protestes)* ni del govern tampoc.
El senyor conseller, el senyor conseller.
.
.
el senyor conseller és diputat i forma part d'este grup.
I ací no s'ha fet ninguna exclamació, ninguna paraula que puga afectar la dignitat de ningú.
Això és un "cuento bananero" que estan fent perquè no tenen arguments.

Per tant, senyor president, pregue que continue la sessió.
I si no estan d'acord, que no intervinguen *(veus)*.
Al tema.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Senyor president, anem a vore, i amb tota la serietat i amb tota la rigorositat perquè el que s'ha dit és molt greu.
Amb tota la serietat.
El senyor Maluenda no ha dit res d'açò.
El que ha dit, que la que ha provocat l'incendi és la senyora Noguera, ho ha dit el senyor conseller.
I li demanem, per favor, que retire les paraules que ha dit.
Li ho demanem, per favor.
*(Aplaudiments).*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

És trist el que està ocorrent.
Jo pregue que es reprega tot.
Jo no tinc coneixement que el senyor conseller *(veus)*.
.
.
Jo no tinc coneixement que el senyor conseller estiguera en Guadalajara.
De quin incendi parla vosté?
*(veus)* Jo no, jo no.
Jo no.

El senyor conseller no anava a Guadalajara des de fa molt de temps.
De quin incendi parla la seua senyoria?
Dic jo!
Dic jo!

Senyor president, pregue que se reprenga la sessió, perquè és intolerable el número que volen muntar perquè no tenen arguments, perquè no tenen arguments.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Bueno.
Yo, si se han templado ustedes en los ánimos un poco más, se han ya desfogado y han tirado fuera.
.
.
, le dejaré los 35 segundos que le quedan a la señora Noguera y continuaré la sesión *(veus)*.

Señora Noguera, tiene 35 segundos.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Comentar que el propio presidente de la Generalitat en un momento tuvo que hacer una retirada de una palabra que había dicho y no ocurrió nada.
Me pareció un acto de caballero.

Yo creo que es una bajeza moral no tener la valentía de debatir conmigo parlamentariamente, y sí de realizar un insulto, y no mantenerlo en público y tampoco retirarlo.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Noguera.

Por favor, señora Nácher, tiene usted el uso de la palabra.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora Noguera, yo voy a continuar con el debate de educación.
Sé que es muy triste no tener nada para rebatir, y que usted no se esperaba que aquí habláramos de lo que.
.
.
las partidas presupuestarias, sobre todo en cultura, que nos concede el ministerio.

Pero mire, dice "no hacen ustedes nada en educación".
¡Nada!
si a usted la oímos, somos los más retrasados.
Pues bueno, tenemos aulas Pase, el Plan Previ ­que usted no se atrevió a votar­, el Plan del Trilingüismo ­que tampoco se atrevió a votar­, la evaluación en Primaria y en Eso.
Y usted, el día a día, lo que hace, lo que hace es hablar por hablar sin saber realmente lo que es educación.

En cuanto a las aulas infantiles, mire, hasta el jueves no había ley, y no hay ningún decreto que la desarrolle.
Con la famosa Logse de usted las aulas infantiles no existían, no existían.

En cuanto a la Cartuja de Vall de Christ, ustedes la compraron, pero sólo querían la consolidación.

Está claro, está claro que, ante la pérdida de un debate presupuestario, siendo la ley más importante, usted tenía que montar el número para poder ganarlo.

Pero, mire, yo voy a continuar.
Porque en el Museo de Bellas Artes, el Ministerio de Cultura ha conseguido una cantidad.
.
.
dotar, ha consignado, de 9.
547.
000 euros para la realización de las obras de la quinta fase.
¿Pero sabe para el 2006 que hay.
.
.
tiene previsto?
Sólo 100.
000.
En cambio lo demora hasta el 2009.
¿Usted qué quiere?
¿Qué cerremos el museo?
¿Está claro?
Es que la verdad ¡como no le importa!
Es como la ministra, Carmen Calvo, que decía que.
.
.
después de veinte años, no importa nada romper hojas de la Constitución.

En cuanto.
.
.
mire, la restauración usted dice "es que ustedes con las fundaciones no restauran nada".
Yo le puedo asegurar que restauramos.
Pero, mire, el castillo de Sagunto, que usted sabe que tiene un plan director y que pertenece la competencia al Ministerio de Cultura ¿sabe usted qué ridícula cantidad han puesto en los presupuestos?
100.
000 euros, simple y llanamente, ni para consolidar un murete, ni para consolidarlo.

Por tanto, señora Noguera, aparte de montar números para poder ganar un debate que no entra dentro de la responsabilidad política ni de la ética política, yo le he contestado a todo aquello que usted ha dicho, a todo aquello que usted ha dicho, y me parece que usted venía a hablar de todo menos de educación ni de cultura.
Me sabe muy mal que, siendo la portavoz, tenga que gastar estas estrategias para ganar un debate.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

A continuación, vamos a debatir el bloque cuarto, que presenta el Grupo Parlamentario Socialista y que defiende la señora diputada, la ilustre diputada doña Jeannette Segarra, que va de las enmiendas 2.
082 a la 2.
169.

Tiene la palabra, Jeannette.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Bona vesprada, senyors diputats.

De manera esportiva, cosa que vostés no saben, ni han sabut, ni sabran mai, vaig a defendre este bloc d'esmenes que hem presentat als pressupostos el Grup Socialista, i està basat en aconseguir un objectiu molt clar: el dret de tots els ciutadans i de totes les ciutadanes a disposar d'un temps, d'unes instal·lacions i d'un espai per a la pràctica esportiva.
És una idea que els socialistes creguem fermament en ella i que avui en dia és impossible de realitzar estiguent vostés governant com governen, perquè per a vostés l'esport no és ni una manera d'augmentar l'associacionisme, ni és un magnífic element per a potenciar la qualitat de vida, ni és una font de salut, ni molt menys l'entenen com una de les millors eines de cohesió socials.

Per això, maltracten l'esport federatiu, el maltracten, i s'obliden de l'esport escolar.
I quant a l'objectiu de fer esport en unes instal·lacions esportives dignes, com diu la cançó de Jarabe de Palo, "Depende".
I de què "depende"?
"Depende" si eres una població del Partit Popular; impossible si la població té un ajuntament socialista, d'Esquerra Unida o del Bloc.
Però el sectarisme no queda ahí.
"Depende" si eres del Partit Popular i afí al president Camps.
Perquè, si no, tampoc.
Potser estic equivocada, però espere que la senyora diputada que em precedix m'ho explique, perquè ho vaig preguntar en la comissió de pressupostos, ho vaig dir en la comissió d'esports, i encara estic esperant alguna altra explicació.

Per què fonamente esta afirmació?
Pel tracte que reben les diputacions.
La província d'Alacant no existix, la Diputació d'Alacant no té necessitat de firmar ningun conveni per a millorar instal·lacions esportives?
La ciutat d'Alacant o la seua Diputació estan bé com estan?
Perquè en els pressupostos de l'any 2006, Alacant, en matèria esportiva, en instal·lacions esportives, no existix, no els donen ni eixa frase que a vostés els agrada tant, "agua para todos".
L'esport no és esport per a tots, depén d'en quina província els valencians vixquem.
Alacant és la gran perjudicada.

I si parlem de València, què passa en la Diputació de València?
Tampoc el president, Fernando Giner, que és del Partit Popular, però no és afí a Camps, tampoc rep ningun conveni firmat en estos pressupostos?
Què havera passat si havera segut el president Fabra?
Perquè Fabra, inclús a part d'haver-se creat una línia nova per a la Diputació de Castelló de 1.
500 euros, han presentat una esmena, el Partit Popular, a estos pressupostos d'1 milió d'euros més: 500.
000 euros, els lleven a la tecnificació esportiva de Xest, i 500.
000 euros, a una línia generalista que era per a tots els ajuntaments.

Per això, el diferent, que he dit, a les tres diputacions és ben diferent en cada una d'elles i posa en evidència en estos pressupostos com valoren vostés el tema de l'esport.
Jo l'única explicació que tinc és que vostés estan pagant amb diners públics la fidelitat dels serveis prestats a un president.
Vostés, amb diners públics, paguen les seues divisions i els seus enfrontaments, i estan costant-mos molt car a valencians i a valencianes, perquè els seu enfrontament no és prou que malgasten i malbaraten els diners, com ho hem vist en els sobrecostos, és que ni els pocs diners que destinen a la pràctica esportiva i a la creació d'instal·lacions esportives estan servint per a apagar focs en una província i per a encendre'n a una altra.

Vostés no entenen el paper que els ha encomanat la ciutadania, vostés no entenen l'oportunitat que tenen al front d'este govern, perquè igual que han fet en les diputacions.
.
.
, passe a fer una anàlisi dels ajuntaments.
El que han fet en els ajuntaments és un escàndol i és molt injust.
No podia ser d'una altra manera, perquè han fet el mateix, com he dit abans.

Quina pèrdua de temps, els alcaldes i les alcaldesses que estan al front d'ajuntaments, com hi hem estat alguns, fent memòries, informes tècnics, per a demanar instal·lacions esportives.
Per a què?
Si vostés, en estos pressupostos que van a aprovar-se, deu ajuntaments, amb nom ­amb nom­, ja disposen de la quantitat de quasi 7 milions d'euros, mentres la resta d'ajuntaments, és a dir, més de cinc-cents pobles de la Comunitat Valenciana hauran d'optar a una línia que és d'1.
793.
000 euros per a tots.
És a dir, deu ajuntaments van a rebre de forma directa 6.
893.
000.
Deu ajuntaments.
I, en canvi, més de cinc-cents tenen una línia d'1.
700.
000 euros.

Han invertit i pervertit els pressupostos.
El que havia de ser per a tots els pobles és per a deu.
Tots estos pobles, sap què tenen en comú?
Que nou d'ells són també del Partit Popular.
Quina coincidència!
Deu són del Partit Popular, i tots afins a Camps.
És a dir, han fet el mateix que les diputacions, traspassen les seues baralles internes a les Corts Valencianes, i els diners per a la construcció d'instal·lacions esportives de la comunitat s'utilitzen d'una forma indigna, com diguem els valencians, per a acontentar estómacs agraïts, i desvirtuant el fi d'este programa, perquè ni fomenten l'activitat esportiva, ni s'ajusten a les necessitats de l'esport en la nostra comunitat.

No és un pressupost de govern, és un pressupost de partit, d'un partit que va a la deriva.

Jo li demane que aproven tres esmenes.
De tantes, tres.
Una, la supressió d'eixa línia nominativa, que la convertixquen en una línia genèrica a on tots els ajuntaments tinguen les mateixes possibilitats de demanar les instal·lacions que ells creguen, i vostés, govern, facen l'estudi que tenen de fer, si creuen que és necessària, però les mateixes condicions per a tots els pobles, no per a deu.
Els ajuntaments, que demanen; vostés decidixen, però amb criteris esportius, no amb criteris polítics.

L'esport base, un mínim de 450.
000 euros.
Sàpien que estan destinant a l'esport base, a l'esport escolar.
.
.
Conseller, jo li ho vaig dir, l'esport comença en educació, en l'escola, i vosté és el conseller.
És el mateix que s'invertia en l'any 1995, que tant a vostés els agrada recordar.
L'esport federatiu, almenys 3.
500.
000 euros.
Saben que és l'última comunitat que invertix en l'esport federatiu, qualsevol comunitat, Castella, Catalunya, Extremadura, Madrid.
.
.
, totes les federacions esportives reben més ajuda del govern autonòmic que la nostra.
I, més important, com he dit abans, suprimixquen eixa línia nominativa, facen-la en generativa per a tots, i el tractament per al pobles i les diputacions, que siguen per igual.
I la guerra que tenen vostés, solucionen-se-la en el seu partit i la seua seu, però no amb els diners de tots i en estes Corts.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Segarra.

Tiene la palabra, señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyora Segarra, sobretot per haver parlat d'esport, per haver-se centrat en l'esport i no aprofitar esta tribuna per a parlar de tot, muntar un número i no parlar de res.

Llavors, mire, l'objectiu dels distints governs del Partit Popular ha segut arribar amb l'esport per a tots, potenciar i promocionar la pràctica de l'esport per part dels ciutadans, recolzar l'activitat de les federacions esportives, que són 56, promocionant l'esport d'elit, i creant i potenciant els plans de tecnificació esportiva i donant suport a l'esport de base i a l'esport escolar sobretot.
I n'hi ha una cosa que hui, en eixos centres de col·legis que vostés tant critiquen, que, vaja, doncs, a la millor gràcies al Partit Popular els jocs de pilota no es perden, perquè estava perdent-se eixe esport tan tradicional que forma part de la nostra comunitat.

Es donen ajudes a les federacions esportives per a programes o activitats esportives específiques; suport a les federacions amb funcionament i activitat esportiva que desenrotllen en l'àmbit de la promoció, formació, tecnificació i organització d'esdeveniments esportius de les seues respectives modalitats.
En matèria de promoció i formació esportiva, perseguim uns objectius plasmats en els programes que tenen una major participació de l'esport federat i, a *grosso modo*, són els següents.

Els Jocs Esportius de la Comunitat Valenciana: que jo sàpia, hi participa l'alumnat escolar; la formació esportiva, destacant la línia de cursos de formació per a titulars, entrenadors i tècnics esportius, que funciona ­mire per a on­ des de 1999; campanyes de promoció esportiva; programes de tecnificació esportiva tant en l'esport d'elit i d'alt rendiment; ajudes a les seleccions autonòmiques de categoria sènior i júnior, que representen la nostra comunitat en els diferents campionats d'Espanya per comunitats autònomes; programes d'esport adaptat, desenrotllant en col·laboració directa amb la Federació Espanyola d'Esports Adaptats de la Comunitat Valenciana (Fesa), que a més a de l'activitat competitiva i esportiva genèrica de la dita federació, es duen a terme dos programes específics dirigits a persones amb discapacitat, en què, a més, intervenen altres conselleries.

L'eliminació de barreres arquitectòniques en qualsevol edifici, a què vosté fa menció, doncs, mire, resulta que es veu que abans no existien discapacitats, fins a 1998, i d'açò no vull fer ninguna broma, no vull ni fer ninguna broma, però la llei es va aprovar en 1998.
Vosté diu que és que a mi m'agrada molt parlar del 1995, mire, doncs, no, estic parlant-li del 1998, perquè abans vostés mai es van atrevir ni a traure un decret.
Es veu que no existien.

Per a arribar a tots els municipis de la nostra comunitat, s'ha creat el Pla d'infraestructures esportives, que té dos objectius principals: un, que tots els ciutadans puguen gaudir d'instal·lacions esportives, un esport per a tots; i, per una altra part, vertebrar la nostra comunitat, des de Vinaròs fins a Pilar de la Horadada, no ens quedem a mitat camí, com altres.

I, clar, i li dic ja que al llarg d'este 2006 va a aprovar-se un altre pla d'instal·lacions esportives, en el qual vosté sap que col·laboren els ajuntaments, que col·laboren les diputacions i que col·labora la Generalitat.
Mire, els ajuntaments democràticament elegits, en el qual el poble deposita la confiança en un alcalde o en un partit polític, i nomenen l'alcalde, és l'alcalde el que decidix allò que vol per al seu poble, és el que ho decidix.
Vosté diu que a soles són per a uns ajuntaments.
.
.
Mire, doncs, senyora Segarra, explique'm què fea vosté en la inauguració del pavelló esportiu de l'Eliana, d'ajuntament socialista, perquè, vaja, jo crec que invertim al llarg de tota la comunitat, li ho he dit, des de Vinaròs a Pilar de la Horadada.
Perquè, clar, si és un dels exemples, i vosté el coneix bé, perquè va a anar a vore'l.

Però, mire, a més d'això, diu, "és que no n'hi han instal·lacions per a Alacant".
.
.
Vosté em demana una instal·lació que justament ja està prevista, que és el centre de tecnificació d'Alacant.
Diu: "Crear el centre de tecnificació".
.
.
Si és que ja està!
Està, però ja fa molts anys, sap, que està el centre de tecnificació d'Alacant, no és que anem a fer-lo, és que està en funcionament.
Però, com vosté sap, mos crida l'atenció, com sempre, eliminar la partida del pressupost del Circuit del Motor i Promoció Esportiva, societat anònima, sent una societat que du en funcionament el circuit del motor de Xest, reconegut a nivell nacional i internacional, i que vosté ara diu.
.
.
, però que deu dir-ho, jo sí que ho dic, que enguany ha baixat més de 2 milions d'euros respecte a la partida del 2005, perquè ja està més assentat, ja té més reconeiximent, llavors, no necessita tants diners com abans, com estos anys passats.

Però demana.
.
.
, i açò sí que crida l'atenció, demana la creació d'una pista de motocròs en Aielo de Malferit.
Vosté és d'eixa comarca i sap que a trenta quilòmetres, en Albaida, n'hi ha una en funcionament.
A més, no és que Aielo de Malferit no es mereixca una instal·lació esportiva, no estic dient això, sinó el que estic dient és que vosté demana per demanar, sense tindre en compte ni els recursos econòmics, ni el que fa falta en la comunitat.
I açò ho demostren.
Jo no li puc acceptar estes esmenes de malbaratar els diners, que vosté vol que malbaratem els diners, però és que eixe circuit d'Albaida, que ja té reconegut, du cinc anys en funcionament este circuit de motocròs d'Albaida, té un reconeiximent nacional, perquè vosté sap que enguany s'han celebrat, en el 2005, el Premi Nacional de Quad i el Premi Nacional de Motocròs Júnior.
Clar, jo, com comprendrà, no puc entendre que vosté, a trenta quilòmetres em demane que en faja un altre.
I amb eixe què faig?
, el tanque?
Diu, no, amb eixe el fa.
.
.
No vullc el de vell, el circuit del motor de Xest no el vullc, però vullc el circuit del motor d'Albaida.
Llavors, el de Xest el tanquem.
I em diu, no, és que té color o no té color.
.
.
Mire, en Xest governa el Partit Socialista.
.
.
Per tant, vosté mateixa es tira les pedres a la seua teulada.
És a dir, està dient-me que té color, que no té color, però la veritat és que, al final, vosté mateixa està contra els ajuntaments del seu poble, del seu propi partit.

Per tant, mire, li vaig acceptar l'esmena aquella que li vaig que li vaig acceptar, perquè em pareixia que aportava positivament als pressupostos, però el que no puc acceptar és ninguna de les seues esmenes, perquè el que demanen és malbaratar els recursos econòmics que tenim, i vosté, quan mos acusa que fem obres faraòniques i fanfàrries i "boatos", doncs mire, vosté l'única cosa que ha demostrat en estes esmenes, és que si vosté governara no és que faria això, sinó que damunt dilapidaria els diners i els tiraria.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Por favor, hagamos las réplicas desde el estrado, por cuestión de economía de tiempo.
*(Pausa)* Tiene la palabra.

 

**La senyora Segarra i Sales:**

 

Senyora diputada.

Si jo governara, el primer que haguera fet és que des de l'any 93 s'haguera creat la Llei de l'esport, que està aprovat per unanimitat, i que vostés han sigut incapaços de posar-la en funcionament durant deu anys, val?
Això si jo haguera governat.

Segon, jo no estic en contra i li ho he dit cinquanta mil vegades, li ho torne a repetir, més clar impossible, del circuit de Xest.
El que em pareix una gran barbaritat és que el 33% del pressupost d'una secretaria autonòmica vaja destinada a un circuit.

Per l'altra part, l'única cosa que li demane és que lleve una línia nominativa.
Perquè vosté no m'ha contestat, igual que el conseller no m'ha contestat, per què 7 milions d'euros se'n van destinats a deu poblacions, totes elles del Partit Popular i afins a Camps, i per què més de cinc-cents pobles es queden en 1.
700.
000 euros.
Diga'm per què.
Això és malbaratar i disfressar la realitat.

Després, per què les tres diputacions d'Alacant, València i Castelló reben el tracte tan diferenciat?
Què és el que té Castelló que no té València i Alacant?
He tret el que s'invertix per habitant en cada comunitat.
Mire, Alacant, 0,25 cèntims d'euro, Castelló, 6,53 euros, i València 1,52 euros.
Això és el que invertix esta Generalitat en estos pressupostos en inversions en instal·lacions esportives.
És una vergonya.

Vostés, els diners de tots són per a tapar els pecats de vostés i les seues guerres.
Això no és esportiu.
Això és malgastar els diners de la Comunitat Valenciana.
Sense pensar ni molt menys en l'objectiu principal: en l'esport per a tots.
L'esport per a tots és per a tots en les mateixes condicions, no com vostés estan fent ús.

L'esport base, ho torne a repetir i no em contesta, quan diu els jocs esportius, senyora Carmina, els jocs esportius és el que nosaltres diem esport base.
I en l'any 95 tenien els mateixos 200.
000 euros que enguany són 240.
000 euros, no ha pujat ni l'IPC.
L'única cosa que ha pujat en inversions esportives en esta comunitat des quan governàvem nosaltres a vostés, és el capítol de personal, que han creat direccions, secretaries autonòmiques; que s'ha incrementat en un 111%.
Però l'esport federatiu i l'esport base estan igual que en l'any 95.

I l'esport per a instal·lacions esportives estan fent una gran barbaritat, perquè estan distingint fins i tot entre campistes i zaplanistes.
No n'hi ha ni una població que siga afí a Zaplana.
Si s'ho han gastat tot.
Bo, Torrevella té a Alacant, l'única ciutat que té Torrevella a Alacant.
Mira què casualitat.
I la ciutat d'Alacant.
No hi ha més ciutats a Alacant?
Apart, la diputació d'Alacant tampoc té absolutament res.
No hi ha més ciutats a Alacant?

Què és el que passa a Castelló?
*(Remors)* Tant se li deu al senyor Fabra?
Conteste'm eixa pregunta, i si no hi ha contestació, eixa línia genèrica suprimisca, eixa línia nominativa la suprimix i la fa general per a tots els ajuntaments.

I cada ajuntament, el d'Aielo de Malferit demana una pista de motocròs, em pareix perfecte.
Vostés que estan governant, diguen, diga-ho i decidisca si l'ha de tindre o no.
Però que la poden demanar un ajuntament?
Faltaria.
Com si pot demanar un pavelló cobert.
Faltaria.
I el senyor conseller si haguera tingut la llei que havia d'haver-la tingut creada, tindria un consell per a dir quines instal·lacions són les que fan falta en cada localitat i en cada comarca.

Però el que vostés estan fent és gastar els diners per a instal·lacions esportives que són molt vistoses, que són molt vistoses, per a anar vostés jugant en la guerra que tenen entre PP campista i PP zaplanista.
El Partit Socialista, en absolut res.
Ni un poble del partit Socialista, ni un poble d'Esquerra Unida, i ni un poble del Bloc.
Es veu que no existixen.

Per tant, senyor conseller, en lloc de riure's, solucione, suprimisca eixa línia i fàça-la general per a tots els pobles.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Gracias, señora Segarra.

Por favor, tiene la palabra, señora Nácher.
*(Remors)*

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Segarra, mire, quant a la Llei d'esport ve a dir vosté que la van aprovar en el 93.
Què van fer en el 94 i 95 que encara governaven?
O és que va ser una llei electoral per a les pròximes eleccions però no els va valdre de res?
Possiblement siga això.
*(Remors)*

Diu, mire, és que resulta que invertixen molt a Castelló i després em diu, per habitant resulta que a Alacant tenen un set coma escaig i a Castelló un sis coma escaig.
Doncs mire, encara n'hi ha menys.
Amb la qual cosa vosté mateixa s'ha contestat.
S'ha contestat.
*(Remors)*

I mire, i quant a les infrastructures vaig a ser curta.
Els alcaldes, les esmenes que vosté ha presentat ací, la majoria d'elles els alcaldes, que m'ha posat en contacte en ells, no saben res d'eixes infrastructures.
Es a dir, ho ha demanat vosté.
Ara ells estan preparant els papers per a presentar-ho al Pla d'infrastructures esportives.
Això sí que és de veres.
No al seu pla, sinó al plan.

Però, mire, què casualitat, em crida molt l'atenció, perquè clar, m'he mirat les de l'any passat, que vosté va ser la primera volta que va ser portaveu d'esport, i m'ha mirat les d'enguany.
I aleshores vosté diu, no, és que vostés zaplanistes i campistes.
Doncs mire, jo crec que també n'hi ha alguna cosa a dir, perquè la població de Castelló de Rugat, la qual el seu alcalde és socialista i vosté es va presentar junt a eixe alcalde a unes eleccions per rivalitzar a un lloc orgànic *(remors)* del seu partit.
*(Remors)*

Doncs mire, li dic, com la cançó de Jarabe de palo, "Depende", perquè vosté, per a Castelló de Rugat, no demana res.
*(Remors)* Per tant, per tant, depende, depende, senyora Segarra, depende de, com diu Jarabe de palo.

Però mire, mosatros no anem a entrar en eixes guerres que vosté vol i que vosté tant s'ha esplaiat, perquè resulta que vosté també té les seues guerres en la seua comarca.
I per això anem a dir-li que, mire, són uns pressupostos racionals, i que vosté l'única cosa que volia és que els recursos econòmics dilapidar-los i gastar-los sense sentit, i sense saber quines infrastructures fan falta en el que és la Comunitat Valenciana.
I sense creure, com es demostra dia a dia i en estes esmenes ho demostren, en la vertebració d'esta comunitat.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

A continuación entramos dentro del debate del bloque 5, que corresponde al Grupo Mixto, presentado por Francisco Tomás Puchol, el ilustre diputado.
Corresponde a las enmiendas de la 2.
359 a la 2.
373.

Tiene la palabra el señor Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Les esmenes presentades pel Grup Mixt en esta secció dels pressupostos generals de la Generalitat Valenciana, estan encaminades a defendre l'entitat idiomàtica de la llengua valenciana, lluitant contra la catalanització que està produint-se en els col·legis, universitats i l'administració pública valenciana, a més d'exigir la derogació de la catalanista Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Per això és interessant fer referència a les següents qüestions.

L'article 1 del dictamen de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, de 9 de febrer de 2005, diu que la llengua pròpia i històrica dels valencians, des del punt de vista de la filologia, és també la que comparteixen les comunitats autònomes de Catalunya i de les Illes Balears i del Principat d'Andorra.
Les diferents parles de tots estos territoris constituïxen una llengua, és a dir, un mateix sistema lingüístic.

L'article 6 del dictamen de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, de 9 de febrer de 2005, diu que és un fet que a Espanya n'hi ha dos denominacions igualment legals per a designar esta llengua, la de valencià i la de català.

L'article 9, apartat segon, del dictamen de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, de 9 de febrer de 2005, diu que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua insta *(el senyor president colpeja amb la maceta)* a totes les institucions valencianes, les administracions, els poders públics i el sistema educatiu, aixina com a tots els mitjans de comunicació, les entitats, els organismes i les empreses de titularitat pública, o que compten en finançament públic, a ajustar les seues iniciatives en defensa de la denominació i l'entitat del valencià als principis i criteris continguts en el present dictamen.

Senyor conseller de Cultura, açò és el que diu l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i este és el mapa del sistema lingüístic català que pretén imposar-mos a tots els valencians.

Senyors diputats, després de quasi deu anys de govern popular a la Comunitat Valenciana, la societat valenciana està reclamant unes polítiques actives que defenguen les nostres senyes d'identitat.
I en concret l'idioma valencià a través del sistema educatiu, la creació d'un cos específic d'inspectors que supervisen l'ensenyança del valencià, el reciclatge del professorat, o la creació d'un procediment sancionador contra les administracions, corporacions locals o empreses públiques que promocionen el català en detriment de l'idioma valencià.

Però sobretot és necessari derogar una institució que s'ha convertit en el cavall de Troia del catalanisme, i que està creant les bases normatives per a sustentar les tesis de la unitat lingüística defesa per Carod-Rovira i Esquerra Republicana de Catalunya.
Des d'este entramat, demane a tots vostés un vot de consciència front a la demagògia i front als discursos buits de contingut.
S'ha acabat el temps.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

No res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.

Pasamos al bloque sexto que presenta.
.
.
Ahora se oirá.
Pasamos al bloque sexto que presenta el Grupo Entesa, representado por don Alfred Botella, con las enmiendas que van de la 2.
393 a la 2.
453, y de la 2.
455 a la 2.
563.
Tiene la palabra Alfredo.

Sí.
Les aviso a ustedes que ha habido una equivocación en el planteamiento, que es el bloque primero de la sección 10.
*(Remors)*

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Quan vàrem discutir en la comissió la presentació dels pressupostos per part del conseller per a este any 2006, nosaltres ja els vàrem qualificar com a uns pressupostos enganyosos, falsos, repetitius, privatitzadors, etcètera.

Després del debat de les esmenes que hem tingut en la comissió, jo li afegiria que, a més a més, són el paradigma del malbaratament dels diners públics.
I a més a més, com a mostra, vàries dades.
Mentre l'execució de les inversions del pressupost del 2005 s'encontra al 37%, el 10% menys de la mitjana de la resta de conselleries,.
.
.
s'han inventat un programa en la conselleria que es diu Construyendo salud.
Un programa que no ve a contar-nos res nou, perquè el que ve a plantejar ara és, en primer lloc, que apareguen una sèrie de centres de salut que havien aparegut i desaparegut en diferents pressupostos ­uns anys apareixien i uns altres ja no apareixien, segons li convenia a la conselleria.
I que, a més a més, vénen a plantejar ara tot un seguit de centres de salut que des d'Esquerra Unida hem vingut reivindicant en molts pressupostos i que la negativa sistemàtica de la conselleria i de la representant en la Comissió de Pressupostos era que eixos centres de salut no feien falta.

Cal dir que a la ciutat d'Alacant, en concret, tres centres importants, el de Benalúa, el de Campoamor i el del carrer Girona, que al final no se sap molt bé si serà un centre de salut, un centre d'especialitats, continuarà sent una seu de la conselleria.
.
.
És a dir, encara estan ahí en el *batiburrillo* eixe.
Cal dir que havent-los pressupostat, dediquen la quantitat simbòlica de 50.
000 euros, és a dir, com una *llimosna* que es dóna no se sap molt bé per a què.

Perquè cal dir que el programa este de *construyendo salud*, que diu que va des de l'any 2005 al 2008, no hi ha ninguna partida pressupostària ­en eixos anys, 2006, 2007, 2008; el 2005, per suposat que no, perquè ja ha desaparegut­, no hi ha ninguna partida que assegure que eixos centres de salut van a construir-se.
En el 2008 apareixen algunes partides per a començar a construir ­el 2008, que ja no estaran governant, i aleshores es quan destinen diners­, però el problema *(el senyor president colpeja amb la maceta)* és que igual ens trobem de cara a la construcció d'hospitals.

Si veiérem l'hemeroteca d'aquestes Corts, voríem que Esquerra Unida ha plantejat infinitat de construcció de segons hospitals en les comarques, i l'argument principal era la negativa, perquè no feia falta el segon hospital.

Després vénen i es trauen de la mànega allò de *los hospitales sociosanitarios*, que, en definitiva, ve lligat a la política sanitària privatitzadora del Partit Popular, que és: aquells hospitals que siguen rendibles econòmicament els gestionaran unes empreses privades i *los sociosanitarios*, que són els que costen diners a l'erari públic, eixos se'ls quedem nosaltres i paguem entre tots eixos gastos, eixes despeses.

Bé.
Cal dir que inclús aixina, el senyor conseller, que és molt hàbil en els seus plantejaments quan intervé, mos va dir, ja en este pressupost i en l'anterior, que l'hospital de Dénia no constava en els pressupostos perquè això anava a construir-ho una empresa, que era la qui anava a gestionar-ho.
I ho presentava com una qüestió, diríem, important, des del punt de vista de l'erari públic, perquè no anàvem a gastar nosaltres els diners.
Però cal dir que eixa empresa *(veus)*, que serà la DKV.
.
.
No sé si té molt a vore la DKV amb les empreses sanitàries o amb la mateixa sanitat, però, bé, la DKV és la que gestionarà l'hospital de Dénia.
Eixa empresa, en tan sols setze mesos, en tan sols setze mesos que estiga gestionat l'hospital, revertirà cap a ella els diners que haja invertit en la construcció.
A partir dels setze mesos, tot guanys.
I, per tant, eixes explicacions que mos dóna el conseller, que ací ens estalviem la construcció dels hospitals.
.
.
Mire, no ens estalviem tant, perquè al final resulta que mos consta més diners de la butxaca.

I dir que, per una altra banda, al marge o juntament a aquestes qüestions que demostren que no hi ha una política inversora en el tema de sanitat, el que estem mirant és que, per una altra banda, augmenten, per exemple, els concerts amb les clíniques privades este any el 40%; augmenten les despeses farmacèutiques este any *(el senyor president colpeja amb la maceta)* el 16,6%.
Un any més que demostra el fracàs de la política de la conselleria en contenció del gasto.

I què dir del tema de salut mental?
Hui han estat una sèrie de ciutadans manifestant-se a les portes d'estes Corts reclamant que el pressupost de la Conselleria de Sanitat no augmente desmesuradament, sinó simplement se reposen els diners que se'ls ha retallat en este pressupost, i que va significar que eixes associacions, que són col·laboradores de la conselleria, que estan portant els servicis que la conselleria és incapaç de portat a efecte, que puguen pagar als professionals que donen eixos servicis.

I que, a més a més, tinguen en compte que eixes associacions es veuen obligades, en la majoria dels casos, a haver de fer préstecs bancaris perquè les subvencions, en el cas de pagar-los, sempre vénen tard i mal.
Ara, en el mes de novembre, estan cobrant les subvencions de tot l'any, la qual cosa vol dir que les persones que estan allí treballant tots estos mesos han cobrat d'un préstec que ha fet l'associació amb el banc i que ha hagut de pagar uns interessos d'eixos diners que la conselleria no li reposa.

Però, a més a més, no solament és que retallen el pressupost respecte a l'any passat en 42.
000 euros, en este cas, a l'associació de familiars de malalts mentals d'Alacant, sinó que juntament amb açò.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados, ¿hacen el favor de salirse al pasillo a hablar?

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

De totes maneres, dir que no solament estes associacions han de fer front a eixes partides, sinó que també el que ocorre és que al llarg.
.
.
este any que ve van a trobar-se amb la papereta que no podran pagar, com he dit, als mateixos professionals.
I, en definitiva, no es podrà complir allò que tenen com a objectiu, que és donar un servei adequat als malalts mentals.

Però amb açò, la conselleria incomplix els acords amb les associacions i incomplix els mateixos plans que elabora.
Perquè nosaltres tenim esmenes que no solament van dedicades a eixa qüestió.
.
.
Que jo voldria fer una reflexió al respecte, a fi que aprofitant que està el conseller, nosaltres retiraríem la nostra esmena, en concret, de l'associació de familiar de malalts mentals d'Alacant, si la conselleria estiguera disposada a negociar una transaccional que fera possible complir les expectatives d'esta associació.
No sé si la senyora diputada està en condicions de poder negociar açò, o caldrà recórrer al senyor conseller o ni tan sols el senyor conseller va a fer cas d'aquesta qüestió.

Però dir que amb açò, com he dit abans, no solament s'incomplixen els acords amb les associacions, sinó també el mateix pla de salut mental de la conselleria.
Dir que en esta qüestió ­que a nosaltres mos sembla molt important i que la conselleria se li ompli la boca cada vegada que parlen d'este tema, com la dedicació tan important que dediquen a eixa qüestió­, dir que desapareix el que és la política de salut mental.
Ara es diu política sanitària de llarga i mitjana durada.
I no sabem això.
.
.
si ahí entra tot.
I si entra tot, està clar que encara escasseja més el pressupost.

Perquè cal dir que en el tema de salut mental, en global, ha abaixat respecte a l'any passat el 45,88%, el pressupost d'ara respecte al de l'any passat.
I el senyor conseller mos explicava en la comissió que això es degut que l'any passat encara no s'havia construït l'hospital sociosanitari Padre Jofré, i ara ja està construït i ha hagut de pagar-lo.
El que vol dir que la Conselleria de Sanitat, en un hospital que construïx, es berena la meitat del pressupost en salut mental.
I jo crec que eixa és una qüestió en què caldria reflexionar.

No vull acabar sense dir que nosaltres totes les esmenes que hem plantejat, de cara al pressupost de sanitat, van encaminades a millorar les condicions dels professionals, les condicions sanitàries de les comarques.
.
.
I que la senyora diputada segurament eixirà ara a dir-me que hi ha molts centres de salut que mosatros posem ací i que ja estan en el pressupost.
Ja li ho vaig dir en la comissió ­però com moltes voltes escolta però no sent, perquè ho tinga en compte­, que nosaltres el que fem són centres de salut i hospitals que veníem reivindicant i que ara apareixen en partides simbòliques, nosaltres posem els diners necessaris perquè s'assegure la seua construcció, perquè allò altre significa ni més ni menys que apareixeran en el paper, però, en definitiva, no hi haurà construcció ni de centres de salut ni d'hospitals.

Dir que nosaltres una de les preocupacions també importants que manifestem en les nostres esmenes és el tema de la legionel·la.
La legionel·la que ja no és un patrimoni, en este cas, negatiu de la ciutat o de la comarca de l'Alcoià, sinó que ara recentment també en Torrevella més de 30 casos s'han produït.
Encara no han dit quin és el focus del contagi, perquè diuen que és un centre comercial, *pero nadie sabe dónde està*.
I algú ho sap, però no ho vol dir.
Jo voldria recordar que esta és una malaltia de declaració obligada.
I que, per tant, no solament cal dir els casos quan es produïxen, sinó quan es detecta el focus cal dir on està per a impedir que es repetisca.

Però dic açò perquè nosaltres les esmenes que plantegem, que ja les hem plantejat com a proposicions no de llei, com a preguntes, com a interpel·lacions ­ja no sabem què és el que fem de fer, a vore si el conseller al final es dóna compte i s'entera­, el que volem és que faça un estudi, diríem, de la zona on estan produint-se estos casos, un estudi on participen professionals reconeguts.
I que, a més a més, juntament amb això ­perquè em queda poc temps­, dir que també volem, i hi ha una partida al respecte, que aquelles persones que han sigut afectades per eixa malaltia, tinguen també una recompensa econòmica.

El mateix que en el cas dels malalts d'Ardystil, que la conselleria no contenta amb el que els ha passat a aquestes persones, és capaç de recórrer les sentències dels tribunals a l'hora de pagar-los les indemnitzacions.
Al final, ha de pagar-les perquè la justícia els diu que el recurs no cap.
Però l'altre dia la senyora diputada, quan jo li feia referència a l'esmena que tenim, em deia: "No, ya han cobrado".
No, no.
Que han cobrat, ja ho sabem.
Ara el que els malalts demanen és que hi haja un control rigorós de la seva malaltia i que hi haja, lògicament, una permanent atenció, que no existix i que vénen reclamant permanentment estos afectats.

Per tant, aquestes qüestions que a mosatros mos semblen fonamentals, juntament amb tot un seguit d'esmenes que hem vingut plantejant en altres pressupostos de cara a la valencianització, al que és, diríem, la pròpia retolació dels centres, que les persones amb deficiències o disminuïdes ­des dels cecs, els sords, etcètera­, puguen accedir als centres de salut i als hospitals en les mateixes condicions que les persones que no tenen este tipus de deficiències.
.
.
I, per tant, en definitiva, que la salut siga per a tots i totes les ciutadanes, que entre tots i totes la paguem i que, en definitiva, no siga per al benefici d'uns quants, que és la política sanitària que està portant a efecte el Partit Popular.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Botella.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Popular, la ilustre señora diputada doña Esther Franco.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor conseller.

Oyéndole, señor Botella, tengo la sensación de que vivo en otra comunidad.
No vivimos en la misma o por lo menos usted no se entera de lo que pasa, por lo menos, en la Comunidad Valenciana en lo que se refiere a la Conselleria de Sanidad.

Año tras año nos quiere imponer o nos quiere convencer de cosas que realmente no tienen ninguna lógica.
Para usted todo está por hacer, no construimos centros, no hay dinero.
.
.
No sé, poco menos que, como decía en comisión, los enfermos se mueren sin atención sanitaria.

Yo creo que es usted un osado que, si de verdad pensase lo que dice, no se atrevería a decir la mitad de las cosas que ha dicho hoy aquí.
Y, además, también es un poco oportunista porque usted hoy no se dedica a defender sus enmiendas sino que lo que hace es valerse de una manifestación para estar aquí, bueno, haciendo una lectura totalmente errónea de lo que realmente sucede.

Lo primero que quiero subrayar, señorías, es que estamos ante unos presupuestos sociales, unos presupuestos que la Conselleria de Sanidad tiene para el año 2006, 4.
609 millones de euros, con un aumento de un 10,4%, lo que supone un incremento global con relación a los presupuestos de la Generalitat, de un 39,7%.
Vuelvo a insistir que estamos ante unos presupuestos eminentemente sociales, como hace siempre año tras año el gobierno del presidente Camps que se preocupa y ocupa de la salud de nuestros valencianos.

Hablaba usted de Ardystil.
.
.
Voy a empezar por el final porque realmente seguirle a usted es muy difícil; es bastante anarco en sus intervenciones y seguirle es muy difícil.
Dice que se haga un estudio de Ardystil pero, ¿señor diputado, señor Botella, usted no sabe que ya existe una línea que es el programa 411.
40, en los objetivos 2.
2 y 2.
3 de la Escuela Valenciana de Estudios para la Salud se dedica al estudio de estas enfermedades?

Pide también el desarrollo de una línea de investigación específica para las enfermedades laborales, que hoy se ha olvidado de decirnos, cosa que también está.
¡Fíjese!
, usted dice que año tras año pide y nosotros le decimos que no, pero yo le tengo que manifestar, señor Botella, que lo que sucede es que usted, las enmiendas que presenta son copiadas literalmente año tras año.
Y ¿qué sucede?
Que esta conselleria sí que va haciendo cosas, hasta el punto de que alguna de ellas la ha tenido que retirar porque pedía que se hiciese algo que ya había terminado a lo largo de este año.

Mire, la legionelosis en Alcoy.
.
.
Estudios, todos, y con los mejores expertos.
Y creo que usted debe tener conocimiento de que así se están haciendo.
Usted también reconocerá conmigo que la legionelosis ha existido siempre y que lo que ocurre es que ahora la detección se hace con unos métodos mucho menos agresivos y que, por tanto, se diagnostican más.

Le diré también que los ciudadanos de Alcoy nunca han estado más protegidos contra la legionela como lo están con el gobierno del Partido Popular.
Somos la única comunidad que ha realizado la búsqueda activa de instalaciones de riesgo.
Y Alcoy, especialmente, se encuentra con una legislación específica por la que se considera a este municipio de zona de actuación especial.

Y en cumplimiento de este plan se han realizado 300.
222 inspecciones en el 2004, 300.
222.
Y gracias a ellas se han detectado 17.
760 instalaciones susceptibles de producir legionelosis, y que no estaban censadas.
Semestralmente ­usted también conocerá­ que se comprueba el mantenimiento de estas instalaciones así como su limpieza y desinfección.

Señorías, el esfuerzo que está llevando a cabo el gobierno del presidente Camps para prevenir y combatir la legionelosis, probablemente es el mayor en estos momentos que se está haciendo no solo en la comunidad sino en toda España.

Hablaba usted de la salud mental.
Mire, ilustre diputado, en el año 1996 teníamos 57 unidades de salud mental en funcionamiento.
En el 2004, 74, o sea, 17 más.
El Plan director de salud mental y asistencia psiquiátrica ha puesto en funcionamiento ocho unidades más una en el barrio de La Coma, en Paterna.

Se han creado cinco unidades de salud mental infantil, se han creado hospitales de día.
Hemos aumentado considerablemente el número de camas.
Se ha inaugurado el hospital de Padre Jofré ­¡claro que sí!
­, con 150 habitaciones individuales, con 50 camas específicas para los enfermos mentales.

Hemos creado unidades de hospitalización a domicilio.
Usted también se olvida de decir eso, y sabe que esas unidades también facilitan el cuidado y el tratamiento de estas personas, porque son atendidas por profesionales que saben perfectamente lo que tienen que hacer en cada momento con este tipo de enfermos.

En enero del 2006 habrá concluido la transferencia del personal del hospital de la Diputación de Alicante, algo que usted también pedía en sus enmiendas pero que también se ha olvidado de manifestarnos.

Hablaba de los enfermos, de la atención sanitaria de media y larga estancia.
Yo pienso que los enfermos y los familiares crónicos y terminales van a percibir un aumento considerable de recursos, tanto materiales como humanos, porque van a ver que se ha ampliado su atención sanitaria para este año 2006, porque se van a destinar ­apunte, señor Botella­ 59 millones de euros, lo que supone un incremento de un 4,6 con relación al año anterior.
Luego, estamos mejorando y estamos poniendo dinero y recursos.

Se va a ampliar el número de camas en los hospitales sociosanitarios, que sabe muy bien que esos hospitales lo que hacen es que atienden a este tipo de personas.
Se va a aumentar, como le decía, en 160 camas la Magdalena de Castellón.
Se le va a aumentar con 60, que va a tener 200, en total; Doctor Moliner, tendrá 251 con las 50 que vamos a aumentar y, San Vicente del Raspeig tendrá 199 con las 150 que le vamos a poner.
Total, habremos creado 786 nuevas camas con la construcción de cuatro nuevos hospitales.

Y son realidades.
Nosotros no decimos que vamos a construir y no construimos, como hacían otros, y usted lo sabe.
Nosotros decimos que vamos a construir y construimos.
Y ahí está Padre Jofré, que ya está inaugurado y que está en funcionamiento.

Sabe que vamos a construir el hospital sociosanitario de Campanar, que tendrá 300 camas, que será aquí en Valencia; el de la Marina Alta de Dénia, con 136 camas, y el de Benidorm, con 200.

Y esto, señoría, supone, nada más y nada menos, que pasamos de 490 camas a 1.
436.
Supongo que no seguirá diciendo usted que no hacemos cosas y que no dedicamos recursos.
Están ahí y, además, se pueden comprobar.

Con relación a las necesidades sociosanitarias, le decía que también hemos creado, y usted debe conocer, el programa Palet, que es la atención a pacientes ancianos frágiles, pacientes con enfermedades crónicas, con patologías complejas de larga evolución, y pacientes en estadío terminal.

Hemos creado centros para la detección precoz y diagnóstico de las personas que tienen alzhéimer ­usted también se ha olvidado de nombrarlos.
Y sabe que hay una unidad de detección precoz en San Vicente, otra en la Magdalena y otra en el hospital Moliner.
Y también estas personas.
.
.
Usted nos solicita en varias propuestas que quiere que creemos centros de día para atención a estos pacientes.
Usted sabe que esta atención, estos centros de día los hace la Conselleria de Bienestar Social.
Supongo que será allí donde las ha pedido porque, lógicamente, en la Conselleria de Sanidad no lo hacemos.

Bueno, se ha olvidado de una cosa muy importante porque, claro, lo que es positivo, usted no lo nombra: de la carrera profesional.
Usted no dice nada de los profesionales, pero yo sí que le voy a decir algo que puntualmente ha sucedido y que creo que es de gran importancia.
En primer lugar, le diré que en cuanto a personal, en política de personal, la plantilla la hemos aumentado en un 33,26%, un 33,26%, y que en la actualidad tenemos a más de 50.
000 profesionales trabajando.

Hoy, y sin ningún complejo, señorías, podemos asegurar que los profesionales sanitarios están de enhorabuena y así lo han reconocido.
El pasado viernes, la Conselleria de Sanidad y todos los representantes de los sindicatos que tienen participación en la mesa sectorial, firmaron un acuerdo que es histórico, un acuerdo con la Conselleria de Sanidad en que los médicos y enfermeras se colocan a la cabeza de toda España porque ya son los mejor pagados de nuestro territorio a nivel nacional.
Con este acuerdo somos los mejor pagados y, además, en unas condiciones laborales muy óptimas, que van a revertir, por supuesto, en la atención a los pacientes.
El montante económico que supone ­por si a usted le interesa­ con relación a los médicos será aproximadamente de 12.
000 euros al año, y en los enfermeros será de 7.
800 euros al año.

Señorías, yo creo que es importante resaltar este acuerdo que, como les he dicho, ha sido firmado por todos los sindicatos; que, además, los profesionales, hoy, desde aquí, desde esta tribuna y desde la representación que tengo del Grupo Parlamentario Popular, tengo que felicitar a los profesionales de la sanidad porque se lo merecen y, además, estoy convencida de que eso va a repercutir considerablemente de una forma muy positiva en ellos y en la sanidad en general.

En cuanto a la atención primaria, usted dice que prometemos que vamos a construir.
.
.
¡No sea osado!
¡No siga usted cosas que no son ciertas!
Nosotros, lo que decimos, lo cumplimos.
Y usted lo sabe.
Entonces, no lo repita tantas veces porque no ha lugar, ilustre diputado, no ha lugar.

Mire, desde el 1995 hasta el 2004 la inversión ha superado los 200 millones de euros, en atención primaria.
Hemos puesto en funcionamiento 128 centros de atención primaria.
Solo en esta legislatura, en la sexta, en la que nos encontramos, se han puesto en funcionamiento 24 centros de atención primaria y 7 consultorios han sido reformados.
Ilustre diputado, no sé por qué le molesta que yo le diga lo que hemos hecho.
A mí me molesta que usted diga lo que no hemos hecho, porque no es cierto.
Así que mi obligación, como persona del Grupo Parlamentario Popular que sustenta al gobierno del presidente Camps, es decir las realidades, lo que se hace, no omitir y escuchar solamente lo que usted pretende que se oiga que no se hace.

Le decía que tenemos en proyecto la construcción de 57 nuevos centros, 23 ampliaciones y 50 adecuaciones de consultorios.
Y he de puntualizar que ya se han puesto en funcionamiento 3 nuevos centros y otros 3 se están finalizando, más una ampliación que es.
.
.
Y los que no están o usted dice que no aparecen es porque están en fase de ejecución, pero están contemplados en ese plan.
Y nosotros.
.
.
, el conseller ha prometido que en 2005-2008 se van a construir y, no tenga la menor duda, se construirán porque, además, usted, en el debate de presupuestos en comisión decía: "No, no es que ustedes los dejarán de construir, lo dejarán todo para el 2008 y seguramente no estarán gobernando".
Pues mire, en el 2008 seguramente estaremos gobernando, porque si usted lee las encuestas, y lo dicen los ciudadanos, está claro que vamos a seguir gobernando y que, por supuesto, vendremos a dar cuenta una vez más de que estamos cumpliendo lo que decimos y estamos construyendo los centros que hemos dicho.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Franco.

Tiene el uso de la palabra.
Por favor, don Alfred, desde el escaño.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Franco, jo crec que vosté, si reflexiona un poquet, es donarà compte en primer lloc que no l'ha escoltat pràcticament ningú de tot el que ha dit vosté; després va i li aplaudixen, no sé de què, perquè, segurament, si els pregunta a cadascú dels qui han aplaudit no sabran ni per què.
Però ni tant sols el conseller, ni tant sols el conseller, senyora diputada.

Jo això del conseller ho entenc perquè com sé que és qui li fa els paperets perquè vosté vinga després ací i diga les quatre coses que ha de dir, doncs no fa falta que estiga.

Vosté diu "vosté i jo vivim en una altra comunitat".
No, vivim en la mateixa.
El que passa és que jo visc la realitat i vosté viu en els núvols.
Perquè diu "home!
vosté en lloc de defendre les esmenes, ve i se n'aprofita d'una manifestació".
No, jo és que tinc per costum donar la cara.
I vosté hauria d'haver baixat, igual que jo i altres diputades, a donar la cara en la gent que té els problemes.
I aleshores no vindria vosté ací a dir que és que resulta que està tot solucionat.
Perquè si vosté parlara amb la gent es donaria compte com no està solucionat.
El que passa és que vosté té per costum llegir els paperets i oblidar-se de la realitat.

Diu "es difícil seguirlo".
Tampoc es tracta que em seguisca.
Vosté en vore les esmenes i dir per què està en contra és suficient.
Diu, "no sap vosté una línia que hi ha que diu que s'investigaran les malalties i tal.
.
.
".
Però si no estic.
.
.
jo les esmenes que plantege no són d'això.
Vosté se les llig?
Vosté sap el que està llegint i el que està discutint?
Si no és un problema que ho sàpiga jo, si no ho saben els afectats.
Els afectats de la síndrome Ardystil reclamen que tinguen l'assistència adequada i que hi haja un seguiment de la malaltia perquè no està fent-se, perquè sinó no ho reclamarien.
I ve vosté i diu "és que hi ha una línia, que està ací.
.
.
".
Doncs a eixes persones vosté els trau ací una carta i dir-los la línia, i veurà el que li contesten, li diran els punts; vosté la línia i ells li diran els punts.

I després diu "la legionel·losi d'Alcoi, mai no han estat tant protegits els ciutadans d'Alcoi i de la seua comarca".
Cal posar-se les mans al cap, perquè si mai no han estat tant protegits i a cada setmana eixen uns quants casos, no vull dir si no estigueren protegits no en queda ni un ja allí.

Vosté jo crec que estes coses les ha de parlar en més serietat i en més arguments.
I dir que està fent-se un estudi "que nadie conoce" ­li ho dic en castellà perquè ho entenga millor­, "que nadie conoce ni sabe donde está", doncs eixe estudi no aprofita per a res.
Compren?
Perquè vosté diu "s'han fet més de 300.
000 investigacions, inspeccions, i s'han detectat no sé quants focus".
Però vosté el que no diu és que hui s'investiga i s'inspecciona en una empresa en concret i es diu "ací està el focus, solucionen el problema", i l'empresari soluciona el problema, i els treballadors a l'estiu treballen a 50 graus de calor perquè no poden connectar l'aire condicionat, i estan pagant les conseqüències de la seua política.
I quan diu "ja està solucionat, han complit el protocol", a la setmana que ve va i torna a eixir el problema allí.
Què és el que vostés investiguen?
Investiguen les causes reals.
Perquè vosté l'únic que investiga és que allí està el focus.
Això ja.
.
.
Això ho sap qualsevol que tinga uns mínims coneixements.
Però la solució no és aixina.

I després ens parla de salut mental.
Jo ja amb açò vaig a callar-me, perquè per a què li he de dir el que diu la gent que ha vingut este matí sobre el tema de salut mental?
I vosté s'atrevix a dir ací el que han invertit, el que estan fent en no sé quins llocs, i parla de les unitats de salut mental.

Vosté no sap que les unitats de salut mental a domicili estan incompletes en molts dels casos?
I que no funcionen adequadament?
I que no hi ha suficients unitats de salut mental en els hospitals comarcals?
Vosté ho sap això?
I que no hi ha els llits adequats?

I diu, hi ha una sèrie d'obres que estan acabant-se o ja s'han acabat.
I se cita l'hospital de Sant Vicent.
Mire, pressupost de la Generalitat de 2003, hospital de Sant Vicent, cost estimat, 1.
650 milions; s'havia d'acabar el 2005.
No, el 2004, perquè al 2005 ja no hi havia pressupost.
2004, hospital de Sant Vicent, la mateixa reforma i ampliació; en lloc de 1.
650 milions, 2.
270 milions, fins el 2006.
Ara en els pressupostos de 2005, en compte de 2.
270, 3.
100 milions.
S'ha acabaria en el 2007.
I ara en este, 3.
586 milions.
És a dir, 2.
000 milions més des del 2003 a ara, i s'acabarà en el 2008, diuen vostés.

Si eixe és el compliment de les coses que vosté diu que està fent, doncs "apaga y vámonos".
Però en el tema dels professionals, home!
clama al cel.
Si vosté ha estat en debats amb mi fa tres mesos i els representants dels professionals l'han posat a caldo, i li han que els professionals són els últims de tota Espanya en salaris.
I ara, tres mesos després, ve vosté i diu que són els millor pagats.
D'on han tret els diners?
On està el pressupost?
El que passa és que s'ha aplegat a un acord a diversos anys.
I d'ací a deu anys vosté diu que seran els millors pagats, però no diu que a les altres comunitats autònomes també s'ho apujaran, i aleshores no sabem si seran els millors o els pitjors pagats una altra volta.
Vosté de què està parlant ací?
I diu que jo "soy un osado!
" Vosté el que és és una ignorant, perquè en definitiva no sap de què està parlant, i ve ací a plantejar coses que no toquen.

Però, en fi, com el paper és molt sofrit i vosté és molt atrevida, doncs ve ací, planteja les coses, les llig, el paperet que li han passat, i punt.
Però jo crec que si alguna volta vosté s'atrevix realment a enfrontar-se als problemes, a parlar amb la gent que té els problemes, a posar els pressupostos adequats per a solucionar eixos problemes, a xafar el terreny concret, doncs aleshores vorà vosté com té una altra opinió diferent, i aleshores estarem els dos en la mateixa comunitat i en la mateix terreny, no estarà vosté en els núvols i jo xafant el terreny, senyora diputada.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Botella.

Tiene la palabra, señora Franco.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

No voy a utilizar sus descalificaciones porque sería ponerme a su nivel, y nada más lejos de mi intención.
No sé por qué le preocupa que me escuchen o no.
Lo que yo he dicho queda escrito en los diarios de sesiones, y eso es lo importante; igual que queda escrito lo que ha dicho usted.
Y, lamentablemente, lo que dice usted tiene muy poco contenido.

Los "paperets" que usted dice que me pasan, siempre me dice lo mismo.
Pues tengo mucha suerte, porque, afortunadamente, lo que yo digo aquí tiene un contenido.
Desgraciadamente lo que dice usted no tiene ninguno.
Porque ni se los lee, ni se los prepara.
Aquí sale a utilizar el tiempo de la mejor manera posible para descalificar continuamente a todo el mundo.
Y mire, yo creo que usted, que es ya una persona veterana en estas Cortes, como mínimo tendría que tener la decencia de venir preparado, adecuadamente para venir y dar argumentos reales, no lo que se ocurre en cada momento o lo que le van diciendo por la calle.

Y mire, yo atiendo a las personas cuando tienen problemas.
Lo que no haga es ir a agitar a las masas, como hace usted algunas veces y como ha hecho en algunas ocasiones, sí, concretamente en algún lugar que usted lo sabe.
Estas personas fueron atendidas ayer por el director general, y usted lo sabe, y les dio las explicaciones pertinentes.
Es ahí donde se tienen que dar, no en la calle, armando líos, y usted ahí, ¿ya me contará qué les dice usted?
¿Qué les va a solucionar?
Si no tienen ningún tipo de responsabilidad de gobierno.
*(Remors)* Si usted tuviese algún tipo de responsabilidad de gobierno *(el senyor president colpeja amb la maceta)* podría, pero a usted le gusta el lío, y ahí está metido.
¡Claro que sí!
Y no he bajado porque no me han llamado, porque si me llama, posiblemente habría bajado.
¡No pasa nada!
¡No tengo ningún miedo!
Yo estoy con las personas que tienen problemas siempre y en el momento que lo necesiten.

Y mire, por qué no habla usted.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares, por favor.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

.
.
.
de la financiación sanitaria.
¿Eso no le preocupa?
¡La financiación sanitaria no le preocupa!
No, no, a usted le preocupa las cosas que se le ocurren.
Pero no le preocupa el decir por qué no dice usted a su partido a nivel nacional que le pida al gobierno del señor Rodríguez que haga con esta comunidad lo que tiene que hacer con relación a la financiación.
¿Por qué no lo pide?
Eso sería hacer una política positiva.
Lo que hace usted es todo negativo.
No sirve para nada lo que dice.
Solamente para desprestigiar.
Pero afortunadamente no lo consigue.
Porque cada vez que se presentan a las elecciones lo que consiguen es sacar menos votos.
¡Algo pasa, señor Botella!
Algo pasa.

Y miren, no vuelva a decir lo de Alcoy, por favor.
Los expertos que hay estudiando toda la problemática de Alcoy son los de mayor prestigio a nivel de la comunidad.
Y le vuelvo a decir, somos la comunidad que mejor trabaja en esta línea.
Los ciudadanos de Alcoy son los más protegidos en este sentido, porque hay unas inspecciones ­que le decía­ cada tres meses.
Porque se ha visto todos los puntos que puede haber.
Y, como le he dicho anteriormente, entérese, lea un poquito algún papel.
Y, si quiere, yo se lo pasaré.
Instrúyase un poquito.
Y ahora detectar la legionelosis es muy fácil.
Antes no había, no había, porque era muy difícil detectarla.
Ahora es muy fácil.
Y entonces, la ventaja que tienen los ciudadanos es que se detecta rápidamente y se les pone un tratamiento adecuado.
Así que los ciudadanos de esa zona, de la zona de Alcoy, están muy protegidos.
Y este gobierno, el gobierno del presidente Camps, está trabajando en una política sanitaria que nunca, nunca ha tenido esta comunidad.
Y se lo digo con el orgullo de ser una representante de ese.
.
.
de ese grupo parlamentario que apoya a este gobierno.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Botella.
.
.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Ja ho sé, és una qüestió d'ordre, senyor president.
Que la senyora diputada ha fet referència que no tinc decència política, i jo li demanaria que almenys retirara eixa paraula en concret, perquè jo no he tractat de la decència d'ella encara.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor.
.
.
señor Botella, por favor, no confundamos el léxico.
Aquí, en lenguaje político, se utilizan adjetivos calificativos que no significan estrictamente lo que significa por si sola la palabra, sino referida a una serie de datos.
.
.
No, yo pienso que tenemos que tener tranquilidad cuando debatimos.
.
.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Jo estic tranquil.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
y tener la misma vara de medir cuando calificamos al adversario que cuando recibimos del adversario las calificaciones, con todo el respeto.
Y lo digo a todos por igual.
A veces tenemos una sensibilidad para oír y otra sensibilidad para decir.
Y en eso hemos de tener cuidado.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

No, no, a mi no m'ho diga això.

 

**El senyor president:**

 

Continuemos, y perdonen todos.
Discúlpenme si les ofendo a algunos, pero es que.
.
.

Vamos a entrar en el segundo bloque de enmiendas que presenta el Grupo Parlamentario Socialista, concretamente la señora María José Mendoza, y que corresponde a las enmiendas 2.
564, 2.
598, 2.
601 a 2.
162, 2.
695 a 2.
710, 2.
713 a 2.
749, 2.
866 a 2.
888, 3.
005, 3.
007 a 3.
097, 3.
112 a 3.
125, 3.
127 a 3.
136, 3.
139 y 3.
140.

Tiene la palabra, señora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Gracias, señor presidente.

Las enmiendas que paso a defender en nombre del Grupo Parlamentario Socialista tienen un objetivo básico, que es reforzar el sistema sanitario público.

El gobierno del Partido Popular ha privatizado la provisión de los servicios, ha provocado disfunciones asistenciales y un impacto negativo de esas privatizaciones en el sistema público.
Las cuentas son opacas, el favoritismo es manifiesto con determinados empresarios.
No han sido capaces de mejorar la eficiencia económica de los servicios, los sobrecostes son excesivos y, además, ocultos.
La última respuesta parlamentaria es que no disponen todavía de las cuentas de Alcira de 2004.
Estoy hablando de una respuesta de octubre de 2005.
Y teóricamente el pliego de condiciones dice que en marzo de 2005 tenía que estar ya la facturación cruzada y la cuenta de resultados.

Ustedes, en una situación de endeudamiento disparado, con proyectos propios de la iniciativa privada, como Terra Mítica, han sido incapaces de corregir las desigualdades en la atención sanitaria que sufren los valencianos.
Y a lo mejor es que ustedes entienden que aquello de las desigualdades son diferencias.
Pero nosotros creemos que las diferencias que hoy sufren los valencianos son desigualdades, y además, inaceptables.

La privatización de la provisión no es un elemento complementario en el sistema sanitario público valenciano, es un elemento sustitutivo: monopolios privados con mercados cautivos, que además no arriesgan.
Y lamento que no esté el conseller de Sanidad, porque tuvo una fórmula para rescatar Alcira, para inyectar 72 millones de euros a la UTE que gestionaba el hospital de la Ribera: recomprarlo para volverlo a vender.
Y en aquel momento, ¿qué consecuencias tuvo?
Paralización de la ampliación de Elda, paralización de la ampliación del hospital de Denia, paralización de la unidad integral ambulatoria de Elche, por ejemplo, porque era el 25% del total de la inversión prevista en infraestructuras sanitarias.

¿Qué consecuencias ha tenido sobre la atención?
Ha paralizado el desarrollo y la modernización, la modernización, que es la mejor defensa del sistema sanitario público, de la gestión y de la adecuación de recursos en Gandia, en el hospital Lluís Alcañís, el hospital de Ontinyent ni hablemos.
El hospital de Denia está colapsado.
Hoy mismo vuelve a salir en prensa que hay una peregrinación inaceptable de pacientes de Denia a Alcira.
Esas son las diferencias, que son desigualdades.

Y si hablamos de la salud mental.
.
.
Y además lamento que no esté el conseller de Sanidad, porque tengo que decirles, señores diputados, que a pesar de que Alcira tiene el mismo porcentaje de población mayor de 65 años que la media del conjunto de la Comunidad Valenciana, como la empresa no asume el gasto farmacéutico, está gastando 87 euros por ciudadano y año más en farmacia que la media de la comunidad.
Porque no han puesto los mismos objetivos para los hospitales privatizados que para los del conjunto del sistema, porque no quieren ni que los ciudadanos ni los profesionales se puedan sentir presionados por la iniciativa privada, pero sí por la pública.
Porque Alcira es una apuesta política y no es una apuesta de modernización y de mejora del sistema público.

En el tema de salud mental, tengo que decir que todavía existen graves deficiencias en la Comunidad Valenciana.
Miren, su plan de salud mental, que es un plan antiguo ­es un plan antiguo conceptualmente­, comprometía para 2.
004 400 nuevos trabajadores más en la red de salud mental.
Hasta la fecha, se han contratado 70, y estamos iniciando 2006.
Y es todo el esfuerzo de incremento de recursos de personal que ha hecho el gobierno del Partido Popular.
Camas hospitalarias, hasta la apertura de Padre Jofré, teníamos el 85% de las que existían en el año 1995.
Pero es que la población, solo entre 1999 y el 2004, ha aumentado un 16%.
Se ha comido el incremento de camas, se lo ha comido el incremento de población.
Hace falta, como dice la Organización Mundial de la Salud, un presupuesto explícito para salud mental.
En estos momentos, la diputación provincial está pagando la atención a la salud mental.
No es una red integrada.
Los 62.
000 euros que reducen en los programas de atención domiciliaria a las personas más frágiles representan lo que algún fasto del gobierno se gasta en una cena.
62.
000 euros.
Y siguen regateando.

Nosotros hicimos la oferta de una enmienda transaccional, que negaron en comisión, que hablarían para el Pleno, y hoy, por pura prepotencia, por pura prepotencia.
.
.
Porque la calle solo es para la derecha.
Porque dígale a Rajoy si ha tomado la calle o no la ha tomado, que la ha tomado y no la ha dejado, que la ha tomado y no la he dejado.
*(Aplaudiments)* Y cuando los familiares y los enfermos participan de manera efectiva, desde el punto de vista democrático, que es pidiendo que adecuen los recursos de atención, a eso le llaman algarada, a eso le llaman algarada.
Ese es el sentido que ustedes tienen de la participación y de la democracia.

Y su famoso y estupendo plan de salud, presentado a bombo y platillo, resulta que tiene objetivos que están por debajo del conjunto de programas que en estos momentos debate el consejo interterritorial.
Y en el plan oncológico, ni en el antiguo suyo.
.
.
porque en el socialista sí que había objetivos de reducir el tiempo entre la sospecha de un cáncer y el diagnóstico definitivo.
No tienen ni tan siquiera un compromiso teórico.

Pero es que Andalucía y Castilla-la Mancha, como saben que está explícito en el programa del consejo interterritorial de oncología, tienen tiempos comprometidos de espera.
Y los tienen no verbalmente y de boquilla, sino con decretos, que los hacen operativos.
Y esa es la diferencia.

Y mire, usted ha hablado en la comisión, y hoy en el Pleno.
.
.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Acabo ya, señora presidenta, porque acaban de poner la pantalla hace dos minutos.
Acabo ya.
*(Veus)*

En 2004.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Señoría, pero tiene un minuto ya en rojo.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

En 2004 había 23 millones de euros para la construcción de ese hospital, de Campanar, y el hospital de Benidorm.
Y ahora eso se ha reducido a 2.
700.
000, el 10%.
Y eso solo sirve para un proyecto.
Y además, han puesto que el 66% de ese presupuesto se traslada hasta 2008.
De nuevo, y una vez más, le ponen la pelota en el tejado de otros para dar la sensación de que siempre están haciendo.
Y su acción de gobierno en sanidad, en la mayoría de las ocasiones, es tan virtual.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, per favor.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

.
.
.
como el AVE detrás de la cabeza de Camps en su campaña electoral.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a contestar, té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, a pesar del tono de su intervención, señora Mendoza, quiero aprovechar la ocasión, en esta primera intervención, la última de este año, para desearles a sus señorías unas felices fiestas, una feliz Navidad, y que el año 2006 sea un año que, sobre todo, como portavoz de sanidad, lo que es más importante para todos, que tengamos salud, porque realmente no nos damos muchas veces cuenta hasta que la perdemos, que nos dé mucha salud para todos.
Igualmente hago extensiva esta felicitación a los servicios de la cámara.

Y a continuación, señora Mendoza, trataré de contestarle a todas las enmiendas, ya sabe que yo lo intento siempre, como le dije comisión, como usted se merece, pero realmente voy a tratar de concretar los temas en los que usted ha hecho más hincapié.

Usted, señora Mendoza, continúa con ese discurso de la supuesta privatización de la sanidad.
Lleva ya muchos años con ese discurso usted y su grupo parlamentario y los distintos portavoces de sanidad que han pasado por estas Cortes.
Y es un discurso que sabe usted que no cala, que no cala porque es un discurso que es absolutamente falso.
No existe ninguna privatización de la sanidad por parte de este gobierno, y eso es un hecho.
Usted se refiere de manera reiterada al hospital de la Ribera, que es una especie de fijación que parecía que últimamente habían abandonado y que de repente han vuelto a recuperar.
El hospital de la Ribera es un hospital que funciona bien, es un hospital que está bien valorado por los usuarios.
Es un hospital que está bien valorado por los alcaldes de la comarca de la Ribera, incluidos los pocos alcaldes que tienen ustedes en esa comarca del Partido Socialista, y que.
.
.
No, no.
Si es una realidad.
O sea, la realidad es que está siendo bien valorado y la realidad es que ustedes tienen pocos alcaldes, señor Such, aunque a usted le moleste oírlo.

Cuando hablamos del tema de los conciertos, vamos a ser serios.
Los conciertos, usted sabe que en esta comunidad son los mismos conciertos que funcionan en otras comunidades también gobernadas por el Partido Socialista.
Está concertado el transporte sanitario, está concertada la diálisis.
.
.
Y como novedad en esta comunidad autónoma, funciona el Instituto Valenciano de Oncología, que me imagino que usted reconocerá, si es capaz de reconocer algo bueno de este gobierno, que funciona perfectamente y que está desarrollando una gran labor.

Insiste usted, como le he dicho antes, en lo del hospital de la Ribera.
Mire, el hospital de la Ribera usted sabe ­porque se lo dije en comisión, y no me importa reiterárselo­ que está tratando posiblemente enfermedades y tratamientos con un 15% más de complejidad que otros hospitales.
Pero no se trata aquí de establecer un ranking de comparación, aunque ya se sabe también que este hospital de la Ribera ha sido sucesivamente premiado ante todos los hospitales de su categoría por la magnifica labor que está realizando.

Mire, ha hecho usted referencia ­no sé a qué venía­ al tema de las manifestaciones y la calle.
Pero, bueno, simplemente por contestarle, que realmente su talento y su talante no le permiten realmente ver el porqué no puede manifestarse.
.
.
A usted le molesta que haya cualquier discurso que sea contrario al suyo.
Y eso es evidente.
Es evidente en esta tribuna y es evidente en cualquier sitio.
Cuando hay cualquier tipo de discrepancia, se les acaba a ustedes el discurso democrático.
Ustedes solamente quieren que se manifiesten los que están de acuerdo con ustedes o los que ustedes de alguna manera controlan o tutelan.
Esa es la pura realidad.

Mire, en este momento yo pienso, y nuestro grupo lo piensa también, que la política social y la política sanitaria tienen que ser algo más que buenas palabras, tienen que ser hechos, que es lo que está realizando este gobierno con la sanidad en esta comunidad.
Sabe usted que desde que gobierna el Partido Popular se ha incrementado el presupuesto sanitario en un 121%.
Y debería saber usted que en el año 1995, ustedes, el último presupuesto que aprobó el Partido Socialista, solamente destinaron 2.
000 millones de euros a la sanidad, algo que parecería preocuparles tanto.
La señora Mendoza, como no le gusta lo que le estoy diciendo, ya no me presta atención.
Pero es igual, no importa.
El incremento ­ya que ustedes hablan de compromiso, a mí me gustaría que el compromiso fuesen los hechos­, el incremento de ese último presupuesto fue solo del 5%.
En el 2006, el presupuesto que aprobaremos en esta cámara, evidentemente, sin su ayuda, es de 4.
600 millones de euros, con un incremento respecto al año anterior del 10,7.
Son cifras, pero las cifras son muy representativas de lo que es la prioridad de un gobierno.

Este Gobierno destina casi el 40% de su presupuesto total a la sanidad.
¿Se imagina usted lo que podríamos hacer, si no estuviéramos absolutamente solos, en mejorar la sanidad?
¿Se imagina usted si igual que existen transferencias para otros hospitales, como puede ser el hospital de Valdecilla de Santander, o como puede ser el hospital general de Asturias, existieran transferencias para el hospital de la nueva Fe?
¿Se imagina usted lo que podríamos hacer en esta comunidad con la sanidad si ustedes, en vez de hacer oposición a todo lo que realiza este gobierno, independientemente de que piensen que es bueno o malo para los valencianos, ustedes se pusieran en algún momento del lado de este gobierno y realmente sustentaran iniciativas que saben que son positivas para esta comunidad?

Pues, señora Mendoza, simple, clara y llanamente, funcionaríamos mejor.
Pero eso sería.
.
.
*(inintel·ligible)*, posiblemente debe ser como pedir peras al olmo.
Sería una vez decirles a ustedes que se olviden, y a usted concretamente, del discurso de oposición a todo; que se olviden realmente de esa ideología trasnochada que usted trasluce cuando interviene en la tribuna y que, realmente, defendieran no los intereses partidistas sino los intereses de los valencianos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, agua para todos, y no tenemos agua.
Por las acciones de gobierno del Partido Popular, no hay agua.
Por las acciones de gobierno del Partido Socialista, habrá agua en la comunidad *(veus)*, gratis total.
.
.
*(aplaudiments)*, gratis total que decía el conseller Farnós.
De momento, solo el año que se revierte Alcira, o sea, sí que hay fórmula económica y jurídica para revertir a la red pública, se paraliza la ampliación de Denia.
Y hoy hay una noticia clarísima de que se envían enfermos de Denia a Alcira.
Eso es consolidar no diferencias, sino diferencias que son desigualdades inaceptables.
Y eso es su responsabilidad.

Y mientras tanto, no se ha modernizado el hospital de Gandía, no se ha construido la unidad integral de Elche, no se ha hecho el hospital sociosanitario que prometían en Benidorm y que ahora.
.
.
Ustedes pusieron 23 millones de euros en 2004 para construcción de nuevos centros, no para Padre Jofré, y eso se ha reducido en 2006 a 2,7.
Pero para invertir en 2006, 300.
000 euros, el 2,4% de lo que dijeron que en 2006, que acababan de construir esos hospitales porque se acababa el presupuesto, iban a invertir, que eran 12 millones de euros.
300.
000 es el 2,4% de 12 millones de euros.

Y, además, ¡claro que son responsables!
, porque ¡claro que ha costado!
, no ha sido gratis total.
El problema es que no ha sido gratis total.
El problema es que se ha acumulado un déficit de recursos en todas y cada una de las comarcas del País Valenciano.
.
.
­sí, sí, en todas y cada una de las comarcas del País Valenciano­, un déficit de recursos de atención.
Entre ellos, un déficit de recursos de atención también a la salud mental, también a los enfermos que están en los últimos días de su vida y necesitan cuidados paliativos.
Porque ustedes se comprometieron a tener 25 camas por millón de habitantes de cuidados paliativos en 2004, y tienen 11, siendo generosos, en 2006.
Porque acaban de abrir 16 camas en el hospital Padre Jofré para una ciudad de casi 800.
000 habitantes.

Y es todo lo que hay en la ciudad de Valencia y en su área metropolitana de cuidados paliativos.
¡Claro que lo hemos pagado caro!
No ha sido gratis total, pero no ha sido gratis total solo en términos económicos.
Ha sido muy caro para los valencianos en términos de atención sanitaria de calidad.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Y además, le recuerdo una cosa, señor Clemente: el acuerdo de financiación hoy en vigor, revisado por el gobierno socialista de José Luis Rodríguez Zapatero, y con una inyección de dinero adicional para todas y cada una de las comunidades autónomas, con una propuesta del ministro Solbes encima de la mesa para reformular el concierto de financiación con las comunidades autónomas, eso se plantea en el 2004 cuando gana las elecciones José Luis Rodríguez Zapatero.
Porque hoy.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

.
.
.
si hubiera ganado el Partido Popular, estaría, estaría en marcha el maravilloso acuerdo de financiación de las comunidades autónomas del señor Zaplana, que además defendió, como conseller de Economía, el conseller Rambla.
*(Veus)* Y, además, se tragó lo que impone Galicia y Castilla-León, que dice que de cápita, nada, que lo importante.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Señora Mendoza, lo siento pero se le ha pasado el tiempo.
.
.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Acabo ya.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Acabe, por favor, pero ya.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Acabo ya, señora presidenta.

Nada más y muchas gracias.

Y hoy tendríamos ese acuerdo que era negativo para el País Valenciano, como ha sido negativa toda la política del gobierno del Partido Popular.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Muchas gracias, señora Mendoza, muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado, el señor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Mendoza, mire, ustedes, desde luego, prefieren tirar el agua al mar o regar el desierto de los Monegros, que que venga el agua a la Comunidad Valenciana.
Y esa es la realidad.
Esa realidad la saben todos los valencianos y ese discurso sabe usted o debería saberlo, si no viviera en ese Himalaya ideológico en el que usted vive, que ese discurso lo tienen ustedes absolutamente perdido.
Lo que no entiendo es por qué insiste en seguir por ese camino.

En cuanto al hospital de Denia, realmente lo que debería de ser usted es un poquito más cauta y no hacer referencia al hospital de Denia, porque usted sabe perfectamente que el hospital de Denia hace dos años que la alcaldesa, que es de su mismo partido, lo tiene paralizado seguramente por algún interés político *(remors)* que usted aquí no quiere reconocer.
.
.
*(La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)* Pero la voluntad de este gobierno es hacer el hospital de Denia.
Veo que no le interesa oírlo, pero es que los hechos.
.
.
¿Por qué insisten ustedes en ponerse la venda delante de los ojos?
¿Por qué no quiere usted ver la realidad?

El hospital de Denia está paralizado porque el ayuntamiento lleva dos años sin ceder los terrenos a la Conselleria de Sanidad para que se haga otro hospital.
Y está todo preparado para que ese hospital lo haga.
No me haga usted el signo ese que realmente eso sabe usted que es así.
Y lo saben los ciudadanos de la comarca y lo saben los ciudadanos de Denia, y ustedes tendrán que responder en la comarca de cómo están utilizando y cómo están paralizando el hospital de Denia con fines absolutamente electorales para enfrentar a los ciudadanos de la comarca con el gobierno de la Generalitat.
Esa es la pura realidad.

Mire, señora Mendoza, se lo digo muchas veces.
Sería deseable que fuera con ustedes, pero con ustedes o sin ustedes hemos mejorado la asistencia primaria, la asistencia especializada, hemos mejorado el servicio de urgencias, tenemos la mejor alta tecnología de toda España.
.
.
Todo eso lo hemos hecho.
Lo hemos hecho, desgraciadamente, solos, porque ustedes prefieren mirar a otras comunidades que no se llaman Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc, bloc número 3 del Grup Parlamentari Socialista, en les esmenes 2.
614, de la 2.
617 a la 2.
691, la 2.
693 i la 2.
694.

Per a la seua defensa té la paraula la il·lustre diputada, senyora Soler.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

Gracias, presidenta.

Señorías.

Voy a centrar mi intervención en la defensa de un grupo de enmiendas con las que pretendemos ahondar en la búsqueda de soluciones a un grave problema de salud pública, a una situación que preocupa, y mucho, sobre todo a los ciudadanos de Alcoy, porque es allí donde se concentra la reiteración de los brotes epidémicos por legionela y, por lo tanto, es allí donde más se concentra el riesgo de contagio, el riesgo de infección.

Señorías, solo quiero recordarles que en Alcoy, en los últimos seis años, hemos sufrido hasta 13 brotes epidémicos.
Y por su parte, mencionar que es la propia Sociedad Española de Neumología la que también ­no solo nosotros­, la que también atribuye a esta ciudad el 11% de los casos de neumonía por legionela registrados en el conjunto del país en los últimos ocho años.

Señorías, en todo este tiempo, y pese a contar con el cuerpo normativo más completo en esta materia, la experiencia demuestra que las acciones preventivas han resultado un auténtico fiasco, señorías.
Un fracaso, un fiasco y un problema en sí mismo, esas medidas preventivas, para los propios propietarios de los equipos de riesgo y también para los usuarios, que somos todos los alcoyanos, de la red de agua potable de la ciudad de Alcoy.

Soportamos elevadísimos niveles de cloración en el agua que digerimos diariamente so pena del riesgo que ello pueda comportar sobre nuestra salud.
Los empresarios ya les han trasladado sus inquietudes, su malestar ante las continuas contradicciones que presenta su sistema.
Ellos saben, y esto es muy grave, que sus equipos cumplen la normativa vigente y que pese a ello continúan dando positivo y, en ocasiones, siendo originarios de brotes epidémicos.

Señorías, no sé si ustedes sabrán que la legionela les cuesta a los empresarios de mi comarca más de un millón de euros al año.
Y lo que es más grave, les cuesta la salud y la vida a las personas.
*(Aplaudiments)* Y ustedes, ustedes insisten año tras año en esa actitud que podríamos calificar de cobarde, de ponerse la venda en los ojos, de negar la evidencia y de resistirse a reconocer lo que ha constituido el fracaso más flagrante en sus políticas de salud pública.

Este grupo le ha insistido, en infinidad de ocasiones, que es necesario revisar los contenidos de sus políticas preventivas.
Le hemos pedido encarecidamente que revisen y que actualicen esos métodos.
Ustedes saben igual que yo que los últimos siete brotes registrados en la ciudad de Alcoy, han derivado de equipos de riesgo que cumplían con todos los requisitos marcados por su normativa.
Y a día de hoy es inconcebible, es inconcebible que no se disponga de un estudio que trate de localizar el origen del problema, es impensable.

Y lo que más nos indigna, señorías, es que ustedes hayan utilizado la propaganda con este tema tan serio.
Ustedes han anunciado públicamente, en diciembre del 2003, hace dos años, el encargo de un estudio que a día de hoy, dos años después, todavía no existe.

Aunque todo esto que les he expuesto, ustedes, señorías, ya lo han escuchado en muchas ocasiones, en tantas como mi grupo parlamentario ha presentado propuestas, comparecencias, iniciativas y, por cierto, lo único que hemos recibido de su grupo parlamentario, del Partido Popular, ha sido la autocomplacencia y el menosprecio más absoluto hacia todas nuestras propuestas y hacia nuestros planteamientos.

Y en esta ocasión, tengo que reconocer algo nuevo, señorías.
Algo ha cambiado, algo ha sucedido.
Ustedes, tengo que decirles que han terminando reconociendo su propio fracaso.
Pero lo hacen como siempre, con la boca pequeña y por la puerta de atrás.
De la misma manera que hicieron, hoy justo, el martes pasado, hace una semana, convocando a los empresarios de mi comarca para comunicarles la intención de su conselleria de cambiar su estrategia en la lucha contra la legionela.
Pero hoy les voy a decir algo más, y es que en estos presupuestos que nos han presentado, de una manera también muy velada, ustedes también reconocen de forma explícita las razones que este grupo le ha ido argumentando a lo largo de todo este tiempo.

Miren, cuando ustedes hablan en sus líneas de actuación de programa de salud, de seguimiento y adecuación del Plan de prevención, están afirmando que hay que replantearse el sistema.
Y es que ustedes han introducido este año esta sutil modificación para evitar un reconocimiento público y a *viva voce* de que ustedes han errado en sus políticas preventivas.
Porque de lo contrario hubieran seguido en su línea de presupuestos anteriores, de seguimiento y desarrollo del plan de prevención.

Y les pido que puestos a asumir, asuman las enmiendas de este grupo, porque nuestras enmiendas están planteadas desde la base a la que ustedes, después de seis años, parece que finalmente han llegado, señorías.
Porque nuestras enmiendas pretenden la reedición de los protocolos de actuación, la elaboración de ese estudio serio y riguroso porque nuestras enmiendas, en definitiva, pretenden contribuir a resolver de forma definitiva este gran problema.

Por eso, reclamamos ­atención­ que reconsideren nuestras propuestas y, sobre todo, coherencia, la coherencia que han demostrado no tener en todos estos años.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.
El temps molt bé, eh.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Clemente.
*(Remors)*

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Yo, señores diputados del Grupo Socialista, señora Soler, le recuerdo que en la comisión, a pesar de los abucheos y de los insultos que constan en el *Diario de Sesiones* que realizó su grupo parlamentario, le aceptamos treinta enmiendas.
Porque nosotros entendemos que esas enmiendas que se aceptaron, pues de alguna manera mejoraban el texto.
Me imagino que para ustedes serían importantes, porque si no, no las habrían presentado.
Pero en fin, nunca se sabe.

Mire, se ha centrado usted en el tema de Alcoy.
En Alcoy usted sabe, porque creo que es de allí, que se ha trabajado, se ha trabajado mucho.
¿Que se pueden seguir haciendo más cosas?
Evidentemente.
Ha entrado usted en una primera contradicción cuando ha dicho que realmente no se habían revisado los protocolos, y luego ha dicho que recientemente se habían revisado los protocolos.
Pero en fin, no tiene demasiada importancia.

Sabe usted, porque antes lo ha comentado la señora Franco también en esta tribuna, que hace años la legionela no se podía diferenciar del resto de neumonías.
Entonces había neumonías que eran por legionela, y no teníamos la capacidad científica para determinar cuáles eran por legionela y cuáles no eran por legionela.
Pero ya se lo he explicado eso muchísimas veces y ustedes prefieren hacer oídos sordos.

Se ha hecho numerosa legislación sobre esta zona, sobre legionela en concreto.
Una legislación que luego el gobierno central y otras comunidades autónomas han adoptado.
Luego no sería tan mala.
Y en concreto sobre la zona que tiene más casos, sobre la zona de Alcoy y sobre la zona de Cocentaina.
Se han realizado 322.
000 inspecciones.
Que a nosotros nos parece positivo, porque se realizó un cambio de política que era ir a buscar la posibilidad de la enfermedad.
No ir a tratar la enfermedad o cuando ya había surgido el caso.
Pienso realmente que es una diferencia básica que ha realizado este gobierno.

Me llama poderosamente la atención de que por fin, ustedes empiecen a defenderse, a defender y a preocuparse por los empresarios.
Algo que desde luego parecía que no lo tenían hasta ahora muy claro.
Pero bueno, será que los trabajadores, los que ustedes llaman trabajadores y empresarios, que yo esa diferencia no la he compartido nunca.
Pero bueno, parece ser que ahora ya están muy preocupados por los empresarios y por sus condiciones.

Mire, en el año 2003, por darle un dato, aunque realmente los datos creo que en esta discusión a ustedes les sirven de muy poca cosa, en el año 2003 se registraron 256 casos de legionela; en el año 2004, 195 casos.
Eso representa una disminución del 25%.
Que desde luego, ¿a todos nos gustaría que no existiera ni un solo caso de legionela?
Por supuesto.
Pero también podría reconocer que la colaboración que ha realizado el ayuntamiento, la colaboración del ayuntamiento, de la Generalitat y de los empresarios, de alguna manera está dando sus frutos.

Mire, yo desde luego, señora Soler, ha planteado usted unas enmiendas.
Nosotros hemos aceptado algunas de las que usted ha presentado.
Y desde luego, el resto de las que usted mantiene vivas no nos parece que mejoren en absoluto el texto.
Me imagino que ustedes no lo van a reconocer.
Pero hemos hecho un ejercicio, realmente incluso de humildad, frente a soberbia política que ustedes tienen.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Per a rèplica, té la paraula la il·lustre diputada, senyora Soler.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bueno, en primer lugar decirle, señor Clemente, que esas enmiendas que dice que aceptaron en comisión, ninguna de ellas pertenecía al grupo de enmiendas que hace referencia este problema de la legionela.
En segundo lugar, decirle que sí, que yo he centrado mi exposición en el caso de Alcoy, porque ahí es donde, le insisto, es donde se produce el problema de la legionela.

Sabemos que la legionela se detecta en el año 97, se controla, se diagnostica.
Pero lo que estamos diciéndole es que lo que no es normal es que en una sola localidad se concentre tanta reiteración de brotes.
Le he dicho que trece brotes en seis años.
Yo creo que son excesivos.

Y si ustedes se vanaglorian tanto, como siempre hacen, en cualquier ocasión que tenemos para hablar de ese tema.
Si ustedes realmente dicen que han puesto en marcha este plan de prevención.
Ese plan de prevención lo que tendría que haber dado como fruto es el zanjar este continuo goteo de brotes.
De lo contrario no ha sido así.
Por eso nosotros siempre reivindicamos que revisen ese plan de prevención.
Y siempre nos encontramos con la negativa de su grupo.
Porque su grupo está demostrando que tiene muy poca voluntad política, por acabar con este grave problema sanitario, que afecta y que vulnera el derecho a la salud de cualquier ciudadano de esta comunidad.

Usted siempre se basa, parece que justifiquen el número de inspecciones como que con eso ya está bien hecho.
Esa no es su única responsabilidad.
Su responsabilidad es entender que las inspecciones, ya se lo dije en comisión, no son un fin en sí mismas.
Son un medio para evitar los casos.
Y en eso ustedes están fallando.
Y nunca van a reconocer con humildad, pese a que usted ahora me ha mencionado esa palabra que nunca les he escuchado.
Ustedes nunca van a reconocer.

Hacía referencia a que en estos presupuestos hemos encontrado una diferencia semántica respecto a otros presupuestos.
Ustedes cuando hablaban de seguimiento y desarrollo del Plan de prevención en sus presupuestos del año 2005, estaba bien claro lo que querían decir: que estaban contentos con el resultado de su plan de prevención.

Pero es que este año, por eso le he hecho referencia, este año encontramos seguimiento y adecuación.
¿Qué significa esa palabra, adecuación?
Lo que ustedes no quieren reconocer públicamente: su fracaso, el fracaso de su gobierno.
*(Remors)* El fracaso contra *(aplaudiments)* este problema, que ustedes niegan como tal pero que ahí están las cifras y ahí están las estadísticas.
Ustedes mírenlas todas y compárenlas, comparen.
Y no caigan en el error de malinterpretarlas porque ustedes son expertos en ello.
Son expertos.

La tasa de incidencia en la ciudad de Alcoy deriva.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze per favor.

 

**La senyora Soler Cejudo:**

 

Sí.
Lo que quiero decir es que ustedes no saben interpretar las estadísticas y siempre lo hacen con finalidad claramente partidista.
Yo les invito a que recapaciten, reflexionen, sean un poco humildes y acepten nuestras enmiendas.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.
Muy brevemente.

Mire, señora Soler, nosotros no nos vanagloriamos de nada y mucho menos de la enfermedad de los valencianos.
Aunque ustedes insistan en ese discurso.
No hay nada en mi discurso de autocomplacencia ni de autosatisfacción, y menos cuando nos referimos a la sanidad de los valencianos.

Pero hay una cuestión que no sé si a usted la habrán explicado porque entonces no estaba usted en esta cámara.
Aquí en esta cámara se creó una comisión de investigación de la legionela.
Una comisión de investigación que ustedes, el Partido Socialista, abandonaron.
La abandonaron porque no podían controlar.
Porque ustedes abandonan y dan la espalda a todo lo que realmente les contradice en sus criterios o que ustedes no pueden manejar.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al segon bloc.
Bloc número quatre, del Grup Parlamentari Socialista, que comprén les esmenes de la 2.
750 a la 2.
764, de la 2.
766 a la 2.
813, de la 2.
816 a la 2.
824, de la 2.
826 a la 2.
842, de la 2.
845 a la 2.
848, 2.
850 a 2.
865, 2.
889 a 2.
979, 2.
981 a 2.
991, de la 2.
993 a la 3.
003, de la 3.
100 a la 3.
106, de la 3.
109, 3.
110, i de la 3.
144 a la 3.
172, exceptuant la 3.
159 i la 3.
160 que han sigut retirades.
Per a la seua defensa té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores y señoras diputados.

Mire, señor Clemente, nuestro grupo también les desea a todos salud para el año 2006.
Pero también usted debe saber que para tener salud no solo basta creer en la providencia, sino que además hay que poner en marcha medidas y acciones para recuperar la salud cuando se ha perdido.
Y lo más importante: medidas preventivas y de promoción de la salud para no enfermar.
Y desde luego, en eso el gobierno del Partido Popular no puede dar lecciones a nadie.

Dicho esto, para que vea que sí que queremos salud.
Mire, ya se lo dijimos en la comisión.
Ustedes han presentado unos presupuestos, por mucho que intenten ocultarlo, privatizadores, insolidarios, que anteponen el negocio al interés de los ciudadanos, basados en la mentira, el engaño, la propaganda.
Que además demuestran de forma clara y rotunda la ruina en la que está inmersa la Conselleria de Sanidad.
Y lo que es más grave, que no garantiza ni nuevas prestaciones ni más ni mejores servicios sanitarios.

Hemos presentado enmiendas serias, rigurosas, para garantizar una sanidad pública de calidad y sin exclusiones, pensando en las personas.
Y por supuesto, no pensando en las empresas privadas ni en los negocios de determinados empresarios.

Ustedes han publicitado el Plan construyendo salud 2005-2008, cuantificado en 1.
100 millones de euros.
Pero les recuerdo que cuando miramos el presupuesto y lo analizamos, la verdad es que nos parece bastante vergonzoso que repitan veinticuatro centros de salud.
Veinte centros están en los presupuestos entre el 96 y el 2003, cuando la construcción de un centro de salud todo el mundo sabe que tarda aproximadamente doce meses.

Es decir, en dos años y medio del gobierno del presidente Camps no han sido capaces de licitar, construir y poner en funcionamiento ni un solo centro de salud.
Todos los centros que han inaugurado se venían arrastrando de forma agónica, pues desde hace ocho, seis, siete, nueve años.
Yo creo que eso es importante.
Y por lo tanto los presupuestos demuestran que ustedes, por mucho que se empeñen en ocultarlo, no priorizan la sanidad pública en nuestra comunidad.

Y mire, la realidad es que según el informe del CES del año 2004, más de un millón de valencianos y valencianas no tienen asistencia sanitaria en centros de salud.
Pero claro, ustedes ahora han encontrado la solución copiando a la conselleria de Educación, pues si ya no teníamos bastante con los barracones en educación, pues ahora también tenemos barracones en sanidad.
Como están en el centro de salud de la Malvarrosa, o como el centro de salud de Burjasot.
Y eso es lo que a ustedes les preocupa la sanidad en nuestra comunidad.

Mire, este año, para la construcción de todos los centros de salud, ponen 23 millones de euros.
Pero en los dos últimos años, y me voy a centrar en los dos últimos años del gobierno del presidente Camps, han dejado de invertir 27 millones de euros; es decir, el 30% de lo que presupuestaron ustedes no han ejecutado.

De camas, ¿qué le vamos a decir?
También han encontrado la solución para terminar con ser la última comunidad en camas por mil habitantes.
Pues el conseller hacía referencia muchas veces, le pasaba a usted lo que tenía que decir del hospital de Denia.

Mire, nos parece deplorable, o sea, deplorable, que desde el año 2000 han incumplido todas sus promesas electorales.
Han encontrado la solución: el salón de actas, camas.
Y han encontrado la solución.
En el hospital Clínico prometieron habitaciones individuales y han puesto tres camas.
Pero de forma estructural, porque fuera hemos ido a visitarlo y tiene ya tres camas por habitación.

Lo han encontrado de forma muy sencilla.
La realidad es que en el presupuesto de este año para la construcción de hospitales, de esos doce hospitales que van a construir hasta el 2008, hay 56 millones de euros, y de estos, 44 son para el hospital La Fe.
Es decir, quedan 12 millones de euros para la construcción de todos los demás hospitales, y esa es la realidad de lo que les preocupan a ustedes las infraestructuras sanitarias.

Otro de los temas que nos preocupa, y que más preocupa a los ciudadanos, son las listas de espera.
Ustedes, de forma reiterada, han incumplido el plan de garantía ese que dicen que van a poner en marcha, pero que como nunca hacen un decreto ni ninguna norma, es una burla y es una tomadura de pelo, y hemos presentado enmiendas muy rigurosas, para terminar con lo que más preocupa a los valencianos y valencianas.

Pero, mire, resulta que en el año 1996 pusieron el plan de choque para disminuir las listas de espera quirúrgicas de una forma, pues, puntual.
Pero, claro, llevamos diez años, nos ha costado 178 millones de euros y el problema no se ha solucionado.
Y ahora hacen un decreto para disminuir, en vez de a los 60 días ir al plan de choque, ¿y eso qué es?
, ¿qué quiere decir?
, que ustedes, los 45 días que han publicitado de la garantía de no demora, ustedes mismos están asumiendo que no la van a cumplir.
Y esa es la realidad de lo que está pasando.

El tema de los conciertos, de cómo se priman los intereses particulares y privados, es escandaloso.
¡Cómo se han sobrepasado todos los límites!
Han aumentado de los presupuestado del año 2001 al 2006, en conciertos, el 130,19%.
Eso, en los presupuestos.
Pero es que, en sobrecostes se han gastado 108 millones de euros más de lo que ustedes habían presupuestado.
¡Y usted se atreve a decir "¿se imagina qué comunidad tendríamos?
"!
Yo sí que le digo, señor Clemente, ¿se imagina usted qué comunidad tendríamos y cuántas nuevas prestaciones y cuántas cosas podríamos hacer con esos 108 millones de euros más que ustedes han primado a determinadas empresas?
¿Supone usted cuántas cosas podríamos hacer?
A eso es a lo que tiene que dar usted respuesta, y, desde luego, no la están dando.

Pero, mire, hasta el año 2003 sabíamos los enfermos dónde se remitían y lo que costaba lo que se les pagaba a las empresas privadas.
Desde el 2004 y el 2005, no contestan absolutamente a nada.
O sea, una falta de transparencia absoluta, y eso demuestra algo, y eso demuestra que ustedes tienen mucho que ocultar.
Por lo tanto, en trasparencia hemos empeorado mucho en estos dos últimos años.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Pasa lo mismo con las empresas de los conciertos.
Hace dos días nos contestaba el conseller porque habíamos pedido la facturación a las empresas que tienen conciertos con la Conselleria.
Teníamos el 2003 y el 2004, pero en el primer semestre nos dice la actividad, pero no nos dice la facturación.
Por lo tanto, creemos que eso pone de manifiesto cuál es la voluntad del gobierno del Partido Popular y, desde luego, demuestra que, trasparencia, nada de nada de nada.

Por lo tanto, le pedimos que acepten estas enmiendas, porque son enmiendas cuantificadas, con rigor, con seriedad y que, de verdad, van a solucionar los graves déficits que tiene esta comunidad.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular l'il·lustre diputat senyor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Mire, señora Llinares, ustedes realmente insisten con el discurso del negocio.
Realmente indica absolutamente falta de argumentos.
Mire, el mejor negocio que hacen los valencianos es darles a ustedes la espalda continuamente y cada vez más.

Mire, ha entrado usted realmente en un tema que no sé cómo lo pisan, porque creo que, realmente, es un poquito complicado para ustedes explicar que cuando ustedes gobernaban solamente construyeron 64 centros de salud y que el Partido Popular en el gobierno lleva en este momento 113 centros de salud, con una cobertura del 93%.

Si quiere usted que hablemos de esta legislatura, desde que gobierna el presidente Camps hay 24 nuevos centros de salud puestos en funcionamiento, 24.
Y antes de que acabe esta legislatura tendremos una cobertura del 100%, todos los valencianos tendrán una cobertura de centro de salud.
.
.
No, pero es lo que pasa es que podía haber cogido, posiblemente, un discurso más cómodo u otro tema, pero que realmente insista usted en los centros de atención primaria, me parece chocante.
Pero es que, realmente, ya no les queda discurso, porque no quieren ver la realidad.

Hace poco se inauguraba en la ciudad de Valencia el Hospital Padre Jofré.
Fue realmente lamentable que ningún representante del Partido Socialista quisiera ver una realidad de un hospital que se ha puesto en marcha, de un hospital necesario para los valencianos, y que ustedes, con ese discurso de querer dar la espalda y de querer negar la evidencia de todo lo que les molesta, prefirieron simplemente no ir a verlo.
Eso sí, luego les gusta mucho ir de tapadillo a ver que si en algún momento, momentos puntuales, en algún hospital hay más de una cama por habitación.
.
.
Eso sí, realmente *(remors)* ese discurso y esa estrategia sí es la que realmente les va.

Mire, otra incoherencia más, el que usted se ponga a hablar ahora mismo del Plan de garantía de no demora y presente enmiendas sobre el plan de garantía de no demora, que fue un plan que se presentó en la ley de ordenación sanitaria en estas Cortes, que yo defendí, que ustedes votaron en contra, y que ustedes, ahora, después de votar en contra del Plan de garantía de no demora, presenten numerosas enmiendas hablando de lo bueno que sería poner en funcionamiento el Plan de garantía de no demora, me reconocerá, señora Llinares, que como mínimo es chocante, como mínimo.

Mire, habla usted de disminuir las listas de espera quirúrgicas.
.
.
No solamente las quirúrgicas, estamos disminuyendo las quirúrgicas y las terapéuticas, y vamos a seguir disminuyéndolo, porque es un compromiso de este gobierno y nosotros los compromisos los cumplimos.

Insiste usted en el tema de los conciertos.
Ya lo hemos hablado aquí, en esta tribuna, del año pasado a este solamente se ha incrementado presupuestariamente el 8,27%.
Esa es la realidad, y como usted lo sabía, ha tenido que referirse a otros años anteriores.
No tienen discurso.
Pero es que esos conciertos, señora Llinares, son para mejorar servicios básicos de los valencianos.
A usted no le gusta hablar del pasado, pero cuando ustedes, que también lo tenían concertado, solamente habían dos Samu en la Comunidad Valenciana.
En este momento tenemos la mejor red de Samu de toda España, tenemos 42 Samu, pero también tenemos 92 unidades de soporte vital básico.
Tenemos un Samu por cada 100.
000 valencianos y una unidad de soporte vital básico por cada 50.
000 valencianos.
Dígame, qué otra comunidad, incluso las que gobierna el Partido Socialista, tiene este servicio concertado tan excelente como lo tiene la Comunidad Valenciana.

Mire, ha habido algo realmente que le he echado de menos en su intervención, pero me imagino el porqué.
Usted, en esta tribuna, hizo referencia a la carrera profesional.
Hoy no ha hecho referencia, dice que se lo espera para la réplica.
Pues, me alegro de haberle recordado, porque quiero recordarle sus palabras, señora Llinares, porque consta en el *Diario de Sesiones*: "Ustedes no pasan de las palabras a los hechos".
Pues, mire, señora Llinares, a pesar de ustedes, a pesar de que ustedes no apoyaron esta iniciativa, sabe perfectamente que se ha firmado la carrera profesional, la Conselleria de Sanidad, con todos los sindicatos de la mesa sectorial, con Comisiones, con UGT, con el Satse, con todos, con el Csif, con todos.

Y a ustedes lo que realmente les molesta es que se haya firmado esa carrera profesional, algo que ustedes también se comprometieron y que no realizaron, y este gobierno lo ha prometido y lo ha cumplido, a pesar de que ustedes han hecho todo lo posible para que ese compromiso no se realizara.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula per a rèplica la il·lustre diputada senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Clemente, a pesar del gobierno del Partido Popular, tenemos unos excelentes profesionales, y ustedes han votado en contra de todas las enmiendas que hemos presentado para que los profesionales puedan hacer su trabajo como corresponde, y no tener solamente tres minutos para enfermos, como ocurre en la actualidad; para que solamente tengan 1.
400 cartillas asignadas y no 2.
000 y 2.
200 como tienen algunos en estos momentos.
Usted de eso no habla.

Carrera profesional, ¡faltaría más!
Desde el 1995 prometiéndola, pero este año solamente al 20%, la demoran al 2010.
Por lo tanto, eso es un acuerdo de mínimos.
No es la mejor carrera profesional de España, es como Galicia, pero peor que Cataluña, que Andalucía *(remors)*.
Y eso es así, que les guste a ustedes o no les guste.

Pero, mire, le voy a decir más.
Me refiero a los dos últimos años, porque el pasado son ustedes.
Son tan pasado, y ustedes tienen que hacer referencia al 1995.
.
.
No, no, perdón, pasado son ustedes, usted son un proyecto agotado, sin ideas, ni iniciativas y sin futuro.
Y le decimos, además, para terminar con las listas de espera, que no se lo he podido decir, porque no tengo suficiente tiempo, lo que tienen que hacer.
Son propuestas serias y rigurosas para solucionar lo que más preocupa a los valencianos y valencianas en este momento, como les han dicho los datos del barómetro sanitario, que el 66% de los valencianos y valencianas dicen que la situación de las listas de espera está igual o ha empeorado en el último año, desde el 2003 al 2004.
Y, eso, le decimos cómo tienen que solucionarlo, pero ustedes de eso prefieren no contestar y no hablar.

Pero, mire, hoy no ha hecho referencia al gobierno de José Luis Rodríguez Zapatero.
Y usted se atreve aquí a decirnos que nosotros no apoyamos sus iniciativas.
¿Pero saben ustedes lo que hace?
, que mientras que el Ministerio de Sanidad toma importantes decisiones *(veus)* para mejorar la calidad de la sanidad pública pensando en las personas y no pensando en los empresarios ni en el negocio, y ha puesto en marcha leyes muy importantes, ustedes se dedican a torpedear diariamente las iniciativas del Gobierno central, cuando, además, gracias al acuerdo de financiación sanitaria ustedes han podido cuadrar las cuentas de la Generalitat, y se empeñan de forma reiterada en engañar a los valencianos y a las valencianas; cuando ustedes saben que han recibido o van recibir más de 400 millones de euros.
.
.
Porque los anticipos a cuenta, el compromiso es que se dediquen para la sanidad, y el conseller de Sanidad, y usted, como portavoz, deberían de reivindicar que ese dinero se dedique a las personas, a mejorar las condiciones de la sanidad pública, y no a otras historias que posiblemente sea lo que vaya a hacer el gobierno del Partido Popular, conociéndoles como les conocemos.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Y eso es lo que usted, desde luego, tendría que contestar.
Y ser un poco más serio y más riguroso, porque nuestras enmiendas están cuantificadas y demuestran las prioridades del Partido Socialista y de dónde sacamos el dinero, y lo sacamos de ese capítulo, "Otros servicios", 227, "Otros servicios", que ha aumentado de forma escandalosa *(veus)* del año 2003 y 2004, 2005 y 2006.
¡De forma escandalosa!

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, per favor, vaja finalitzant.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Eso, de verdad, es a lo que ustedes se tienen que dedicar en cuerpo y alma para mejorar la sanidad pública en nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Clemente.

 

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Mire, señora Llinares, nuestros profesionales de la sanidad son buenos a pesar de ustedes.
No se trata de que gobierne el Partido Popular, ni de que gobierne el Partido Socialista.
Pero realmente es mucho más fácil ejercer la sanidad desde que gobierna el Partido Popular que cuando gobernaban ustedes.

Mire, vuelve usted a hablar de la carrera profesional y está confundida, Andalucía no tiene carrera profesional.
Y ustedes lo que realmente lamentan es no haber podido paralizar este acuerdo, porque usted está diciendo.
.
.
Es que, realmente.
.
.

Yo le voy a hacer una pregunta, señora Llinares, o sea, ¿por qué este acuerdo es tan malo y lo han firmado todos los sindicatos de la mesa sectorial?
Explíqueles algún día, o mañana mismo, o ahora a los medios de comunicación, el por qué han firmado UGT, Comisiones Obreras, el Csif, el Satse.
.
.
Todos los sindicatos de la mesa sectorial han firmado un acuerdo que es malo, que usted ha calificado como muy malo.
¿Qué quiere decir: porque no son capaces, porque no representan a los trabajadores?

Porque ustedes se siguen pensando que todavía son los únicos representantes de los trabajadores, y ese discurso está acabado y ese discurso está absolutamente trasnochado, señora Llinares.
Ustedes cada vez representan a menos y, desde luego, a los trabajadores de la comunidad hace mucho tiempo que no los representan.

Mire, que me diga usted del Ministerio de Sanidad.
.
.
El Ministerio de Sanidad, y todos los ministerios del gobierno del señor Rodríguez Zapatero boicotean esta comunidad.
La boicotean con el agua, la boicotean con las infraestructuras, la boicotean con la educación, y también la boicotean con la sanidad.
Y ustedes son corresponsables de esa política, porque ustedes deberían plantarse y decir al gobierno socialista de Madrid que quieren defender los intereses de los valencianos y no defender los intereses de otras comunidades que no se llaman Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar, una vegada finalitzada la secció 10, a la secció 11, Empresa, Universitat i Ciència, amb el bloc primer que correspon al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa, amb les esmenes de la 3.
183 a la 3.
246.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, benvingut, bona vesprada.

Senyores i senyors diputats.

Aquestes esmenes que vinc a presentar aquí, a la trona, des d'aquí la trona, són les mateixes que vam discutir a la comissió i que en aquell moment no van vostés tindre en consideració cap d'elles.
No obstant, per recordar aquella situació, vaig a fer una xicoteta exposició en la mateixa línia que les vam tractar en la pròpia comissió, per a recordar què és el que allí vam presentar.

En Universitat i formació superior, que presentàrem una quantitat d'esmenes, aquestes les basem en un creixement econòmic necessari en beques per a pagaments de tasques acadèmiques, transport, foment del valencià, acció de formació i dinamització d'innovació docent i convergència europea i subvenció a les universitats públiques valencianes.

En Investigació i transferència tecnològica, el que demanem en estes vuit esmenes són.
.
.
intentem, millor dit, transformar o que es transformen les beques en investigació per contractes laborals, i considerem necessari una inversió per al mateix tema de 6 milions d'euros.
El compromís d'assolir un nivell comparable a la mitjana europea en els propers tres anys, podríem parlar de l'escala i de quina forma, i la creació de línies de treball entre l'empresa i les associacions empresarials per al desenvolupament en R+D+I.

Quant a la indústria, ja m'ho han sentit vostés moltes vegades, però ho tornaré a repetir, el teixit industrial valencià, que està format majoritàriament per les pimes, la xicoteta i la mitjana empresa, és necessari per a mantindre-les assumir amb totes les conseqüències la problemàtica sobre la qual s'ha d'actuar.
En estos moments no val obviar la crisi industrial ni la conseqüència d'aquesta, perquè existeix i perquè no és cap vergonya afrontar-la, ni dir que està ahí i que tots podem fer un nucli junts i podem avançar.
Solament des d'una perspectiva clara es podrà tractar la crisi actual i planificar per al futur eixa xicoteta i mitjana indústria.

La indústria valenciana és exportadora nata de les seves produccions i aleshores es troba en una situació d'esgotament.
Fa falta mercat, el mercat que tenim davant és per a deslocalitzar-se, els capitals han de ser mixtos, per tant, tenim una problemàtica també ahí que l'hauríem d'estudiar.

La deslocalització empresarial ens condueix a externalitzar tota o en part la producció d'estes empreses i, si unim el preu de l'euro al preu de gas-oil, encara que en estos moments haja tingut una rebaixada, ens trobem amb la necessitat de plantejar uns objectius bàsics per poder sortir de *l'impasse* en el que estem immiscits.

Després d'aquesta explicació, senyories, permeta'm que els indique cada una de les línies, no en aquelles que demanem línies d'actuació concretes, però sí aquelles que fan referència al capital que s'hauria de repartir per la pròpia conselleria de la forma en alguns programes que nosaltres considerem que haurien d'estar dotades.

Per indicar línies, per a Esquerra Unida considerem que han d'estar més potenciades les següents: al Programa 422.
60, que fa referència a Universitat i formació superior, una dotació de 800.
000 euros en dos partides dividides, per a beques i.
.
.
per a la preparació en l'ensenyament universitari, per a.
.
.
l'exempció de pagaments de taxes acadèmiques i per al transport de l'alumnat universitari.
Augmentar la despesa pública en ensenyament universitari per assolir l'1,1% del PIB a l'any 2007.
Si mal no recorde, este és un compromís del senyor Camps, president dels valencians, i el propi conseller d'Indústria, Universitat i Ciència.
I m'haguera agradat que haguera estat contemplat.
Però, no obstant, hi ha una línia que parla d'este 1,1%.
Aplicar 55 milions d'euros provinent de despeses diverses al finançament universitari.

Hem preparat també una nova línia de 200.
000 euros destinats a les universitats valencianes per finançar l'activitat per augmentar l'ús del valencià.
No podem parlar molt del valencià si a l'hora de la veritat no el practiquem.
I és lamentable que una part molt important de la vida d'un estudiant, aquell que ha estudiat en valencià, tant la primera fase, la segona, com en els instituts, aplegue a la universitat i es trobe que no pot estudiar en eixa llengua que ell ja ha estat estudiant abans.

A banda d'estos 200.
000 euros per a este menester, hi ha una altra línia semblant que també considerem que hauria d'estar dotada amb 300.
000 euros més.
I també està l'esmena presentada a aquesta.
2 milions d'euros per accions de formació i dinamització d'innovació docent i convergència europea.

Al programa 542.
50, Investigació i transferència tecnològica, hi ha dos esmenes concretes que ens semblen molt importants.
Ja he anunciat una, 6 milions d'euros, mitjançant la transformació de les beques d'investigació en contractes laborals i d'idèntica duració, i 3 milions d'euros dedicats a contractes per a becaris, semblant a l'anterior, però directament als becaris.

El programa 722.
20, Política industrial, té una nova línia la 722.
.
.
Ai!
Perdó.
El programa 722.
20, Política industrial, té una nova línia, que hem presentat, per a la qual demanem una dotació d'1.
350.
000 euros per a la realització d'estudis i iniciatives, despeses de funcionament i personal dels instituts tecnològics, amb observatoris de mercat per millorar la informació, el coneixement de mercat i l'estratègia empresarial.
Així mateix, 800.
000 euros per a nous projectes empresarials de caràcter estratègic.
138.
000 euros com a increment en promoure o per a la prevenció de riscs laborals, en eixa partida que tant s'anomena, mineria i pirotècnica, i espere que l'any que ve també pogueren ser en la construcció.

Quant ens plantegem la política industrial considere imprescindible la visió clara de la problemàtica existent i els objectius bàsics perquè proposem modificacions de tot eixe apartat, amb la finalitat de poder-li donar contingut a aquelles esmenes que nosaltres presentem.
Demanem una nova línia d'actuació de 300.
000 euros per a elaborar estudis sobre infraestructures, finançament econòmic, observatori estadístic, societat de la informació i noves tecnologies, en el marc de l'Euroregió de l'Arc Mediterrani.

A mi em sembla, de veritat, un poc depriment vore com quantitat d'empreses valencianes estan treballant en eixa línia i que la pròpia conselleria pose com una barrera d'impediments i no vullga ajudar a estos estudis, quan a la cap i a la fi serien també bons per al propi govern del País Valencià, que és el que ha de sustentar la indústria valenciana.
Per tant, jo reclame un poc d'atenció ací.
Sé que vostés no estan conformes, però em sembla que és perdre un tren imprescindible i que res sobra.
En estos moments en matèria d'indústria falta pràcticament tot, en un nou món, en un creixement diferent, en un repartiment diferent, en nous canvis i molta tecnologia.

En definitiva, Programa 761.
10, Ordenació i promoció comercial, sol·licitem 300.
000 euros de creixement per a un pla de dinamització comercial urbana.
Quan dic creixement és perquè estes partides estan contemplades i el que intente és que s'incrementen una mica més.

De la mateixa forma, 1.
700.
000 euros per al Pla de modernització i innovació tecnològica per a les pimes.
600.
000 euros de creixement per al Pla d'urbanisme comercial i modernització en infraestructures.
300.
000 euros de creixement per al consum responsable.
I 124.
000 euros de creixement per al suport, promoció i competitivitat de productes de la Comunitat Valenciana.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

I per últim, acabe, em falta una.
Acabe.
Al Programa 112.
50, Alt assessorament en ciència i tecnologia, he presentat una esmena també de creixement, perquè considere insuficient el que hi ha.
I després haver fet l'estudi, i per a arredonir, considerem que faria falta una injecció de 200.
000 euros per a beques en matèria d'investigació i tecnologia quan tanta falta en estos moments ens fa.

Senyories, espere tinguen a bé el tindre en compte aquestes esmenes, que sí que m'agradaria foren acceptades per tots vostés en estos moments.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyors consellers.

Senyories, bona tarda.

Vorem si en el temps que tenim puc ajudar-los amb el pressupost de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència per a l'any 2006.

Este pressupost és un pressupost que és un clar exemple de l'aposta del govern, del Partit Popular, del govern del president Camps, pel creixement de la nostra comunitat.
Aposta que és fonamentalment *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*.
.
.
Aposta que és fonamentalment de cara a allò que és apostar per la seua indústria, la seua universitat i el seu sistema de ciència i de tecnologia.

El pressupost d'esta conselleria s'incrementa en un 19,62% respecte a l'any 2005.
És un increment important i superior al que va ser l'increment de pressupost general, que és d'1,9.
És un pressupost innovador i competitiu, que són els principals eixos de la política d'esta conselleria.

En general, les esmenes que vosté ens va presentar, li ho vaig en comissió i li ho repeteixo ara, són esmenes que la majoria són temes d'addició, de modificació o línies d'actuació que ja estan contemplades des del text pressupostari, o esmenes que, com li havia explicat, pertanyen a una altra conselleria que té un pressupost propi.
Per exemple, demanen subvencions per a instal·lacions de plaques solars tèrmiques en dependència de l'administració, realització d'auditories sobre consums energètics a les grans empreses, desenvolupament de normatives i reglamentació elèctrica per a millorar el rendiment energètic.
I, senyora Pérez, la competència de tots estos temes és de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, que ja té un pressupost per a tot açò.

En l'esmena 3.
231 sol·liciten que es pose l'Impiva i la seua xarxa al servei de les pimes.
Vostés saben que l'Impiva i la seua xarxa està al servei de les pimes des que es va crear per llei de la Generalitat Valenciana 2/1994.

En l'esmena 3.
232, temes de política industrial, ens parlen vostés de la crisi del sector tradicional.
Després amb tranquil·litat li explicaré tot el tema de la crisi dels sectors tradicionals.
I ens parlen de la deslocalització empresarial, de la situació de l'euro front al dòlar o de l'alça del preu del petroli.
Tot açò són factors externs que estan contemplats dins del que és la globalitat del pressupost.

En l'esmena 3.
227 sol·liciten la modificació del sistema d'ajudes a les empreses que es deslocalitzen, i és una cosa que s'està fent.
La majoria de les convocatòries d'ajudes contemplen mesures de modificació del sistema d'ajudes on és obligatori mantindre un mínim de cinc anys el que és la inversió feta perquè puguen rebre la subvenció.

Un altre exemple és l'esmena 3.
246, en la qual sol·liciten suport per al sector del calçat.
Miren vostés, l'aportació a este pla sectorial està inclós dins del que són les transferències corrents i de capital a l'institut, com totes les aportacions que n'hi ha als plans sectorials.
L'actuació de l'Impiva i del Pla de competitivitat de l'empresa valenciana preveu suport a tots els sectors que contemplen plans de competitivitat, i, entre ells, està el calçat.

En comerç exterior presenten una esmena referida a la creació de marques valencianes.
I, de veritat, em pareix molt bé, estic totalment d'acord amb vosté.
Es més, la conselleria està d'acord amb vosté i per això ja ha introduït una nova línia en este programa, que és la T5797, de suport a la creació de marques de plans de competitivitat, que està dotada amb 800.
000 euros.

Vosté ens està dient esmena per esmena una sèrie d'introduccions, de modificacions i d'addicions.
Jo li he de dir que el que és el reforçament de la competitivitat a l'empresa valenciana s'ha incrementat en un 27,60%, dins del seu programa pressupostari, i en un 15,54 en el que és el programa destinat al comerç exterior.
En empresa s'ha apostat per la política industrial amb plans de competitivitat de l'empresa valenciana.
Estos plans s'han fet molt bé, s'han estudiat, s'han mirat les febleses, s'han mirat els punts forts i s'ha mirat a vore quina és la problemàtica existent dins de cada sector, tant els tradicionals com els emergents, per a trobar les solucions, per a trobar les línies on s'ha d'actuar, per a reforçar més i per a trobar a on estan els problemes i lluitar contra ells.

Per a complir amb els plans de competitivitat s'han augmentat les dotacions que, com vosté sap, estan dins del pressupost, en l'Impiva, amb la finalitat de fomentar el desenrotllament i la cooperació empresarial, afavorir la innovació i l'enfortiment del sistema d'I+D i potenciar la consolidació i l'apertura de nous mercats afavorint la formació i el desenrotllament de capital humà fomentant la I+D+I de les empreses.
S'han incrementat les ajudes a la millora de la qualitat, el medi ambient i les noves tecnologies fins a 761.
740 euros.
Perdó, procuraré parlar una mica més fort.

El complement de la política industrial és el comerç exterior, i per a ell s'ha augmentat el pressupost en un 15,54% fomentant la internalització de les empreses amb una dotació de 4,2 milions d'euros.
Esta aposta per la internalització ­ja els ho va dir el conseller en la seua exposició en comissió­ serà un instrument que estarà a mans de l'Ivex.

En el programa de comerç vostés plantegen la necessitat de dinamitzar i modernitzar el comerç, i pretenen l'aplicació d'un pla sense tindre en compte que totes les línies d'este programa tenen com a objectiu la dinamització i modernització del comerç.
I per això estan previstes les ajudes, per a la incorporació de noves tecnologies que milloren la competitivitat de les pimes comercials.

Pel que es referix a la millora de la qualitat dels serveis de les empreses comercials, n'hi ha línies específiques per a la potenciació de la investigació i del desenrotllament dels serveis oferits per les pimes, comercialment.
Però, independentment d'això, està prevista la posada en marxa d'un pla específic de qualitat basat en la norma Unix 175001 per al xicotet comerç.

Vostés volen augmentar la dotació d'un pla de dinamització comercial urbana amb 300.
000 euros i d'un pla de modernització i innovació tecnològica amb 1.
700.
000 euros.
I, per això, el que fan, com totes les aportacions que ens van fent i els canvis que ens van fent de línies i de programes, el que fan és carregar-se tota la dotació que n'hi ha per al capítol II dels programes d'esta conselleria.

Aleshores, m'agradaria que em diguera com van a funcionar, perquè si vostés no doten pressupostàriament tot el que són els serveis generals, doncs, les administracions no tenen cap forma de tindre els mitjans per a adquirir serveis i per adquirir tot el que necessiten perquè funcione l'administració.

El comerç, com la gran aposta de la política d'esta conselleria, es potencia de la dinamització, de la modernització, la formació i la millora, especialment del comerç urbà, i s'incrementa el pressupost en un 4,57%.
L'aposta més forta en línia de comerç és la Llei de comerç, que vosté sap que està en esborrany, però serà una llei moderna, *ex professa* per a entendre i donar resposta a les noves formes de consum.
En consum es continua professant en la protecció dels consumidors, incrementant el pressupost en un 6,53%.

Anem a passar al que són les esmenes de seguretat industrial.
Vosté les ha tocades molt poc, però jo li diré que en estes esmenes ens parlen del que és distribució d'energia elèctrica, que és competència de la Conselleria d'Infraestructures i Transports, que ja té un programa seu propi, ens parlen d'una sèrie d'esmenes referides a aparells indicadors d'alineació i direcció de vehicles, d'aparells de mesurar, que saben que són actuacions que estan dins dels protocols dels ITV supervisats pel Sepiva, i ens aborden una sèrie de temes d'inspeccions de vehicles que estan tutelats per la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència, a través de l'àrea corresponent del Sepiva, que és l'encarregada que tot funcione bé i que, a més, té una col·laboració ­que vosté ens la demana i ja la té­ interinstitucional en el cas de col·laborar, en este cas, amb la direcció general de tràfic.

En universitat i formació superior s'ha incrementat en un 30% la subvenció a les universitats públics, un 48,68% les beques d'exempció de taxes a alumnes universitaris amb una dotació de quasi 3 milions d'euros, s'han creat les ajudes per al voluntariat social d'alumnes universitaris amb un import de 450.
000 euros i el foment d'activitats universitàries per a majors amb 150.
000 euros.
En este programa hi ha una novetat important, que vosté no l'ha esmentada, i jo crec que sí que és important, que és la Universitat Internacional Valenciana.

Jo crec que açò vostés ho han passat una miqueta per alt, però en les seues esmenes ens demanen l'establiment d'un marc de finançament per a les universitats, que este marc existix des de 1995, sap que recentment es fa firmar la pròrroga pel nostre president, pel president Camps, amb els rectors, i sap que està concretat per als anys 2006-2007, inclús els trets fonamentals per a anys posteriors.
El nostre finançament, senyors, jo crec és dels millors que n'hi ha a Espanya, i, a més a més, inclús, els diria més, a Europa.
En estos moments està superat per Suècia i Alemanya i crec que poca cosa més.

Com ja els vaig dir en comissió, respecte a la despesa pública en ensenyança universitària, el finançament és boníssim, i en les universitats públiques valencianes ha superat l'1,1 del PIB.
En l'exercici 2004 es va aconseguir pràcticament l'1,16 del PIB, i es calcula, amb criteris de l'Ocde, a efectes de comparació amb altres països europeus, que estaríem molt pròxims a l'1,4 del PIB de la Comunitat Valenciana.

Resumint, les universitats de la Comunitat Valenciana disposen d'un finançament pactat, estable i suficient que garantix la qualitat de l'ensenyança i la investigació.
El nivell de finançament ha aconseguit que la nostra comunitat, en relació a la seua riquesa, és dels majors d'Espanya i supera al de molts països europeus.

En el programa d'investigació i transferència tecnològica, la majoria de les seues esmenes són en la transformació de les beques d'investigació en contractes laborals d'idèntica duració o sobre els joves investigadors i les seues condicions laborals.
En estos moments, la convocatòria d'ajudes de la Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència ja ha implementat el model 2+2 perquè els becaris d'investigació predoctorat formalitzen un contracte laboral les dos últimes anualitats.
Això és una cosa que vostés ens han demanat i està contemplat.

En investigació s'ha augmentat un 11,36% les ajudes al foment, al suport de la I+D i a la transferència de tecnologies en les empreses en el marc dels plans de competitivitat aconseguint 20 milions d'euros.
S'està impulsant la posada en marxa del projecte de parcs científics a través de les ajudes per a la formació d'uns gestors de parcs científics amb 810.
000 euros.
Es pretén la construcció d'un parc científic per a cada universitat, que seran les eines fonamentals del que serà la creació d'empreses.

Vosté comprendrà que anem a rebutjar-li les seues esmenes perquè, com li he dit abans, estan reflectides dins del que és el text pressupostari, i algunes altres, doncs, sentint-ho molt, haurien de dirigir-se a uns altres organismes que no siga esta conselleria.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**La senyor vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora diputada, mire si n'hi ha coses per a contrarestar que no sé per quina d'elles començar.

Jo no li he dit que el pressupost siga al cent per cent negatiu, ni li he presentat un pressupost per a la Conselleria d'Indústria, Universitat i Ciència, alternatiu al que ha presentat la pròpia conselleria.
Perquè, vostés diuen: "i el president Camps ho ha fet tot".
Supose que el conseller tindrà la capacitat suficient com a càrrec principal de saber què és el que necessita la seua pròpia conselleria.
No deurien fer eixes coses, perquè els queda en una pràctica massa antiga.
Ens oblidem de la modernor i, lògicament, en conseqüència no apliquem economies modernes per al sector.
Però, mire, jo de forma ràpida li vaig a dir el següent perquè vosté es faça una idea.

En recerca i desenvolupament.
Alt assessorament.
Té un creixement, que vosté l'acaba d'exaltar molt, del 9,57%.
*Chapeau* !
Jo no li parle d'eixe alt assessorament.
Però, les coordinacions en infraestructures, en recerca i desenvolupament baixen el 92,26%.
I la recerca més les transferències tecnològiques baixen un 22,02%.
I les esmenes presentades són per regular, són per regular.

Però, després, podem parlar d'universitats.
Doncs, vaig a triar aixina *a voleo* tres o quatre coses, per no entretindre'ns molt.
La pèrdua total d'una partida pressupostària existent en l'any 2005 que desapareix en el 2006, com si estiguera tot fet.
I parle dels convenis encomanats de gestió.
O la pèrdua d'1,06% sobre les despeses financeres al nou pla d'inversions.
O, a més a més ­per buscar-li una altra, axina, *a voleo*­, la pèrdua d'una línia d'actuació, perquè ha desaparegut, de finançament d'accions en centres de formació superior.
Una altra nova línia que està a continuació: les activitats d'extensió universitària i creació de la universitat lliure.
O per rematar, doncs, mire, esta és d'allò més bonica, una reducció del 49,89% en innovació docent i convergència europea, sobre la que jo he insistit dues vegades perquè es tinga en compte.

Que este pressupost és la panacea, doncs, probablement per a vostés, però no donen satisfacció al conjunt del País Valencià.
I ho lamente.
Si donaren satisfacció, a mi els sectors em dirien que les esmenes que presente, doncs, que no les presente.
No creu vosté?
Si fem una tasca, i vostés saben com treballem, la fem amb totes les conseqüències, i sempre intentant avançar perquè el pressupost siga de tots, no d'una part.

Vosté sap, senyora diputada, el que significa una cançó que diu: "sí, senyor".
I vosté també sap la conseqüència de dir "sí, senyor" el que va representar en l'11-M.
I vosté sap que a mi no m'agraden els enfrontaments.
I vosté sap que jo considere que el sistema està fet per a participar i, des de la divergència, aplegar a la convergència.
Doncs, vosté sap el que ha fet?
Des d'una convergència que haguera servit per a poder aprovar-ho tots, ha buscat les parts divergents i crear la divergència necessària per a no acceptar cap esmena.
Eixe és el comportament que el Partit Popular, o vosté en este cas, que és qui debatix les esmenes, ha tingut front a les esmenes d'Indústria, Universitat i Ciència que ha presentat Esquerra Unida: l'Entesa.
I ho lamente moltíssim.
I ho lamente per dues qüestiones: una, perquè anem a perdre alguns mesos; i, dos, perquè quan començaran a aplicar allò que els he demanat.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

.
.
.
els acords no podran realitzar-se ajustant-se la realitat.
Per tant, haurem perdut un temps meravellós vostés i el sector.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera :**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Pérez, en primer lloc, li voldria dir que no sé a què ha vingut eixa referència que ha fet a l'11-M i al "sí senyor".
Sincerament, no ho crec.
Si ens està dient que ací el que estem fent és dir "sí, senyor" a tot, doncs, no senyoria.
Li he dit abans que esta conselleria quan presenta les coses les estudia, les revisa, busca consensuar les coses que es poden consensuar i el primer que fa és analitzar els problemes que existixen, i més en temes tan seriosos com són els temes d'empresa, universitat i ciència.

Vosté diu que els sectors li dirien.
Mire, senyora Pérez, ja li he dit abans que s'ha posat en marxa el Pla de competitivitat de l'empresa valenciana amb 300 milions d'euros, que n'hi ha 13 plans consolidats i 6 plans sectorials emergents, i es faran, a més, sobre microsectors, que són empreses xicotetes cap a eixos sectors.
Jo li diria que un pla de competitivitat que està acceptat pel Pavace, que se n'ha anat directament al Ministeri d'Indústria, al govern central de Madrid, i que allí el ministre Montilla i el nostre senyor conseller van convenir una sèrie de mesures.
És un pla que és conegut.
I el que és conegut es coneix perquè és bo.
I esta conegut per tot Espanya.
I ens demanen referències dels plans de competitivitat.
Això és perquè als sectors tradicionals i sectors emergents s'estan estudiant i s'està mirant a vore què passa.

Vosté ens ha parlat també del tema de les universitats.
El Pla de finançament universitari 2006-2007 s'ha firmat amb cinc universitats públiques, i el Pla d'infraestructures docents, científiques i tecnològiques també.
La inversió destinada a estos projectes és de 822 milions d'euros.

Senyora Pérez, és molt important també ressaltar, i avui ha sortit en premsa, jo no sé si vosté ho ha llegit, el que és el programa de dinamització de la convergència europea i innovació educativa en la comunitat, on es pretén harmonitzar sistemes d'ensenyament dins del marc de l'espai europeu d'educació superior.
Això és una cosa que vosté també ha dit.
I jo li recalco que és una cosa que esta conselleria està mirant de fer-ho, però, és que, a més a més, és una conselleria que ha apostat per la innovació.
El conseller va dir: "en innovació me la juego".
I sí, senyor, això és el que nosaltres fem, ens la juguem.
I per això estem fent el que estem fent.

Jo, de veritat, sap vosté que sóc una persona prou oberta a tot i m'agradaria que no haguérem tingut eixe tipus de debat, que en algunes coses vosté ens haguera recolzat i ens haguera dit "està bé".
Però, sentint-ho molt, jo crec que el que passa és que vostés no han de.
.
.
este pressupost és un pressupost continuista.
Ho he sentit estos dies.
I vostés ho han dit en un sentit, jo crec, que és en un sentit totalment diferent.
Este pressupost és un pressupost continuista perquè la comunitat, la nostra comunitat, la Comunitat Valenciana, des que governa el Partit Popular, continua sabent què vol fer: continuar avançant, continuar creant ocupació i en definitiva continuar creixent.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.
*(Aplaudiments)*

Anem a passar a continuació al segon bloc, bloc número 2, del Grup Parlamentari Socialista, i que comprén les esmenes de la 3.
353 a la 3.
423, de la 5.
356 a la 5.
378, de la 5.
383 a la 5.
398 i de la 5.
414 a la 5.
423.
Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Marco.

 

**La senyora Marco Gual:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor conseller.

Vamos a defender las enmiendas presentadas a un presupuesto ficticio, insuficiente y opaco, el presupuesto de Empresa, Universidad y Ciencia.
Un presupuesto que genera tensiones.
Un presupuesto que, descontado el Plan de financiación universitario para el año 2006, tiene 2,8 millones menos recursos que el año pasado.
Un presupuesto que hace agua lo miren por donde lo miren.
Y un presupuesto al que el Grupo Parlamentario Socialista ha presentado toda una serie de enmiendas, para subsanar unos pequeños defectillos, como decía el señor conseller, que yo considero que más que defectillos son verdaderos agujeros negros.

Vayamos por el primero: los planes de competitividad.
Un verdadero fiasco, una tomadura de pelo.
Resulta que el señor conseller presenta a bombo y platillo toda una serie de planes de competitividad industrial para los sectores tradicionales, industriales de la Comunidad Valenciana, y para nuevos sectores que ascendían a unos 300 millones de euros en tres años, 2005, 2006 y 2007.

No hace falta ser muy inteligente y solamente hacer una simple división, para ver que en los presupuestos del año 2006 debería haber una consignación presupuestaria de 100 millones de euros.
¿Ustedes los han visto?
Yo tampoco.
¿Por qué?
Porque no están.
No están en el presupuesto.
No están.
Solo hay 21 millones de euros para los planes del señor Nieto.
Aunque aparezcan 54 en el Impiva.
Y aunque el señor conseller se llene la boca diciendo que hay 95 millones de euros; 95 son toda la política industrial de este Consell, toda la política industrial de este Consell.

Ustedes se permiten el lujo de votar en contra de una enmienda presentada por el Partido Socialista, por el Grupo Parlamentario Socialista, para aumentar la dotación presupuestaria de esos planes de competitividad.
Con ello ustedes están dejando solo al señor conseller, al señor Justo Nieto.
Y solo, él solo se ha quedado y sin la ayuda de nadie, con la Universidad Internacional.
Una universidad que ha surgido no sé si de un sueño de verano, por no decir de un calenturón político.
Porque la puesta en marcha con un millón de euros solo, no tiene ningún sentido hoy en día, ni en el momento ni en la forma en que se ha generado.

Ni en el momento, porque quedan por solventar muchísimos problemas de las universidades públicas valencianas, como es el Plan de financiación plurianual de las universidades públicas valencianas.
Y como son los parques científico tecnológicos de las universidades públicas valencianas, que no están claros en su presupuesto.
Ni en la forma: sin consenso, sin diálogo, como ustedes generan las universidades.
Y prueba de ello es la Universidad Miguel Hernández de Elche, prueba de ello es la Universidad Miguel Hernández.

Y nosotros, el Grupo Parlamentario Socialista, sólo pedimos consenso, diálogo, complementariedad entre universidades.
Y ustedes, los que enarbolan la bandera de lo bien hecho, resulta que se permiten el lujo de votar en contra.
Supongo que no podía ser de otra forma con un partido que desprecia la inteligencia, como hace el señor conseller, y que ahora acabamos de oír que enarbola, dice que la innovación, en la innovación me la juego.
Sí que se la ha jugado, porque resulta que en el presupuesto se han reducido, el presupuesto de ciencia en 28 millones de euros, ni más ni menos, 28 millones de euros.
Y tanto que se llenan últimamente la boca con Europa, resulta que para el espacio europeo de educación superior han reducido ustedes la partida presupuestaria en un 50%.

Al parecer tampoco hay que equipar las infraestructuras científicas, porque como no se puede inaugurar, a ustedes solamente les importan los edificios que eso sí que se inaugura.
A lo mejor si aprenden, saben cómo inaugurar una pipeta, o un microscopio, o un becario.
Igual a lo mejor el año que viene aumentan la partida de ciencia.

Y también aumentan los recursos respecto a las becas de investigación.
Sí.
Las becas para esos individuos intelectualmente pobres como dice el señor conseller.
Y en esta área resulta que ustedes también votan en contra de una enmienda que presentamos para un Plan de investigación en áreas prioritarias y de futuro para la Comunidad Valenciana de 11 millones de euros.
Eso sí que es precariedad.

Y de becarios a becarios.
De precarios a becarios.
Los del Ivex, que de precarios no tienen nada.
Vaya, esos sí que no son intelectualmente pobres, y económicamente resulta que tampoco.
En boca del señor conseller los becarios de investigación hay que eliminarlos.
Sin embargo los del Ivex hay que potenciarlos porque contribuyen a la buena imagen de la Comunidad Valenciana.

Vaya, me pregunto si lo necesario de su exigencia tiene algo que ver con su origen familiar: hijos, sobrinos, familiares de ex presidentes, consellers, directores generales, presidente de la diputación, y fíjese qué generosos somos que hasta la hija de un humilde chofer.
Vaya.
Lo del chofer, seguro, lo de humilde lo dejaremos estar.
La experiencia valenciana con los chóferes evidencian que empiezan de humildes y acaban como acaban.
Y la faena de chóferes debe de ser dura, la verdad, seguro que la de chofer de algunos políticos, seguro.
Y hay que pagarles un plus de peligrosidad, ya sea en dinero o en especie, como las becas.

Y hablando de peligro, peligro también tienen los asaltos, sobre todo si los hacen personas que no son especialistas en el salto, ¿no?
Porque me podrían decir ustedes, ¿qué hace el señor Salcedo y la señora Hernández asaltando las sedes de Méjico, Marruecos y Hong-Kong?
¿Me están diciendo ustedes que hacen ejercicios, y no espirituales como los legionarios?
No lo sé.
La verdad es que no lo tengo muy claro.
A lo mejor solo estaban elaborando un guión cinematográfico, como digno de película son los pagos de Julio Iglesias.

Algunos de estos casos hicieron que el año pasado yo pidiera aquí, en una carta a los Reyes Magos, un kit de limpieza para el Ivex, en una carta.
Debe ser que me porté mal y no me dieron ese kit de limpieza para el Instituto Valenciano de la Exportación.

Y este año con más motivos, porque hace unos meses, mientras todos estábamos descentrados con la melodía de la operación armónica, contraataca la operación Mondragón, y casi con la armónica le podemos poner melodía al texto de la operación Mondragón.
Aquello de: "Viaje con el Ivex, si quiere gozar.
Viaje con el Ivex, gratis total.
Y disfrútelo todo al pasar con el Ivex.
Si en paraísos fiscales desea cobrar, y los impuestos no quiere pagar, con el Ivex trabajará".

Esa es la melodía *(Aplaudiments)* de la operación Mondragón.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Finalitze, senyoria, per favor.

 

**La senyora Marco Gual:**

 

Señorías, tienen la oportunidad de ubicarse al lado de la honestidad, de la responsabilidad política, de la transparencia y del pueblo valenciano en definitiva.
O situarse del lado de las mentiras, la estafa y el engaño, votando en contra de las enmiendas presentadas al Ivex.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Mundo.
*(Remors) (La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)*

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora i senyors diputats.

Senyor conseller.

Bé, jo a la senyora Marcos ­Marco, Marco­ quan la sentia ara acabant en el final del seu recital i les seues gràcies, jo crec que faria molt bé, la invite a vindre al meu poble el dia Sant Antoni que allí també recitem lloes, que tenen un similar paregut al que estava fent vosté en este moment.
I penso que ha de ser més seriosa en els seus plantejaments i en el que estem aquí.
Per a això hem vingut aquí en esta trona a parlar de plantejaments seriosos, seriosos.

Anem a tractar 130 esmenes, 130, senyor conseller, aquí.
De les quals de l'Ivex són 16 esmenes.
El que han vingut a voler justificar, en estos set minuts que tenim de temps, la majoria dels seus plantejaments, a través de voler parlar del que sempre han parlat en esta cambra, i el que sempre s'ha contestat tant per part del conseller com per part del president en totes les compareixences que ha hagut.

Mos han presentat esmenes al tema, en la primera part tracten sobre les diferents seccions que composen la conselleria.
Mos presenten una sèrie d'esmenes sobre la política industrial que estem portant des de la conselleria, des de la direcció general.
Les quals, ja, tal com vaig dir en la comissió, no depenen.
.
.
el projecte de pressupostos, depenen d'organismes on són la base de desenrotllament de dites línies d'actuació.
Proposa crear una sèrie de serveis com d'informació, assessorament de les Pymes, una base de dades d'accés públic per a les subvencions concedides, un observatori permanent de la Pyme, suport a la creació d'empreses per a menors de trenta anys, suport a l'empresa familiar.

Totes estes mesures que vosté està demanant són propostes que estan incloses tant en la xarxa d'instituts tecnològics, com en les Ceis, els centres europeus d'empreses innovadores, com en les associacions empresarials, el Impiva.
Per tant, les seues propostes són una reiteració al que s'està realitzant en este moment.
En la comissió m'ho va dir, i nosaltres.
.
.
les va passar a ple perquè les hem rebutjat.

Hi ha una altra sèrie d'esmenes i les pretenem rebutjar hui també, que parlen d'actuacions en zones de.
.
.
desenrotllament dels sector industrials, de polígons industrials a Alacant, a Xèrica, Viver, la planta de *(Inintel·ligible)* de Azuébar, a Benicarló, la urbanització de polígons industrials del Pla i Sant Vicent d'Ontinyent.
Són actuacions totes elles que estan de forma global incloses en els pressupostos de la Generalitat en partides globalitzades no nominatives.
Les nominatives estan les actuacions ja previstes i firmades per l'oficina Isis, o pels diferents acords que té la conselleria per a realitzar actuacions.

Per tant, totes estes nosaltres no les rebutgem perquè sí.
Les rebutgem perquè no hi ha un acord signat en la conselleria, i per tant en qualsevol moment podrien arribar a ser un acord per a tirar endavant eixos projectes.
Sempre i quan no siguen esmenes de campanar, únicament i exclusivament per anar a portar la discòrdia en eixos ajuntaments.
I a tractar de portar una política nefasta contra la conselleria, quan el que està creant la conselleria és dotar a les necessitats del que cada un dels municipis puguen realitzar.

Les esmenes presentades a les universitats, jo crec que haurien d'estar tots contents de l'increment que les universitats han tingut en estos pressupostos.
En els pressupostos recullen partides suficients per a desenrotllar totes les funcions, tant de les universitats com a temes docents, com a temes d'investigació, com a temes de parcs tecnològics.

El conseller, en totes les compareixences que hem tingut, i en totes les proposicions que s'han presentat aquí, i sempre en el seu missatge, sempre mos ha donat eixa apertura de cara a les universitats, de cara a aconseguir major reptes i la major concreció entre el que és universitat, empresa i tecnologia.
Tot un conjunt d'actuacions encaminades al millorar els sectors industrials i productius de la nostra comunitat.
Per tant, tenen un finançament suficient en estos pressupostos i avalada d'un acord signat per a l'any 2006-2007.

En temes de beques d'investigació, nosaltres hi ha una quantitat important ficades per a beques, per a programa Erasmus, també superiors a l'any anterior, i inclús per al transport vostés superen una quantitat de 60.
000 euros, quan hi ha fixats 800.
000 euros, que complixen el que són totes les diners, els compromisos que hi ha assumits en este moment.

Per tant, nosaltres pensem que també en investigació, desenrotllament i investigació, hi ha unes quantitats suficients.
I en els plans de competitivitat ­després m'estendré més a ells­, però mire, senyora Marco, vosté al respecte s'ha centrat en el tema de l'Ivex.
Nosaltres entenem a l'Ivex d'una altra forma a la que vostés tracten en esta obstinació de criminalitzar i desacreditar.

Per a nosaltres l'Ivex és tot el contrari.
És una ferramenta important per a la nostra projecció a l'exterior.
Prova d'ell és que cada vegada, en lloc de tancar oficines, se n'estan dotant de noves oficines en nous mercats emergents, que permeten major presència de les nostres empresaris, i contactes importants en els mercats, en el que els resultats dels nostres productes exportats a eixos països demostren la implantació de l'Ivex en tot el que és l'exterior.

D'altra forma, les figures importants que tenim en estos pressupostos, que són uns plans de competitivitat recentment firmats i contemplats en els pressuposts en quantitats suficients, senyora Marco, suficients per a portar-los a terme, en les diferents partides que intervenen.
No és una partida sols, sinó que el conseller ho ha dit reiteradament que els 95 milions estan ahí contemplats.
L'Ivex també forma part d'una de les accions presentades en estos plans, i en conseqüència tot el nostre recolzament, a l'igual que s'ha manifestat en quantes preguntes, interpel·lacions o compareixences s'han fet el passat any o aquí este present any aquí en les Corts.

Per tant, honorable conseller d'Empresa, Universitat i Ciència, com el president Camps també aquí ha dit referent a l'Ivex, tot el recolzament al mateix en la seua expansió el seu treball i el seu d'això.
Per tot això, senyora Marco, que siguen més respectuosos, que no creen una sensació de caos en la nostra indústria, perquè als nostres empresaris hem de donar-los confiança i presentar-los un futur amb esperances de continuarr sent una comunitat on les iniciatives empresarials estan demostrant que es pot créixer més.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Mundo, per favor.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Creem en les persones i disminuïm l'atur.
I això és possible quan tenim una societat civil disposta i il·lusionada.
Els seus missatges són totalment contradictoris.
I els anys mos han donat la raó, i a vostés els col·loquen els missatges en el lloc on estan: en l'oposició.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera :**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Marco.

 

**La senyora Marco Gual:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Mundo, usted ha dicho que deseaba planteamientos serios.
La verdad es que esta tarde sí que ha sido todo un ejemplo de planteamientos serios, con los insultos a la compañera Ana Noguera, la diputada Noguera.
Y también hemos visto sus planteamientos serios en la prensa esta mañana, cuando ustedes llaman "bobo solemne" al presidente, al presidente *(veus)* de todos los españoles y de todas las españolas.
*(Aplaudiments)* Esos son los planteamientos serios que tiene el Partido Popular.

Ese "bobo solemne" que dicen ustedes va a invertir en la Comunidad Valenciana 52,4 millones de euros *(protestes)* en unes planes sectoriales para cuatro sectores, cuatro: el juguete, el mueble, el calzado y el textil.
52,4.
¿Le recuerdo cuánto va a invertir la conselleria?
21 millones.
Ese "bobo solemne" que dicen ustedes, el pasado viernes, ustedes mismos ratificaban un protocolo general con el Ministerio de Educación y Ciencia, porque se aportaban 2.
340.
000 euros para invertir en I+D+I en nuestra comunidad.
*(Veus)* Y eso que es "bobo solemne".
Le recuerdo que el presupuesto de ciencia de la Conselleria de Empresa, Universidad y Ciencia ha bajado en 28 millones de euros.
¡Menos mal que tenemos un "bobo solemne" en Madrid!
¡Menos mal, menos mal!

Usted también ha dicho que tenemos otro planteamiento del Ivex.
¡Por supuesto que tenemos otro planteamiento del Ivex!
, porque ustedes solamente hacen que engañar a los ciudadanos.
Engañan a los ciudadanos cuando esconden las facturas falsas de.
.
.
bueno, lo que es el contrato "b" de Julio Iglesias a la Sindicatura de Cuentas.
Engañan ustedes a los ciudadanos cuando pagan dinero libre de impuestos y en paraísos fiscales, dinero que sale de todos los impuestos de los valencianos y de las valencianas.
Engañan cuando hacen que las familias que no pueden llegar a fin de mes paguen los excesos de los aires de grandeza del Partido Popular.
Engañan cuando omiten el principio de publicidad en las becas del Ivex.
Engañan cuando ser familiar del Partido Popular es un mérito curricular.
Engañan ustedes cuando asaltan la sede del Ivex en el exterior, no sé si para esconder información que es relevante ­no sé si será, pero seguro que comprometida sí que es.
*(Veus)*

Mire, ustedes nos engañaron a todos los ciudadanos.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

 

**La senyora Marco Gual:**

 

.
.
.
nos engañaron a todos los ciudadanos en el 11-M, en el *Yakolev-42* y en el *Prestige*.
Y nos siguen engañando con los casos Fabra, Terra Mítica e Ivex.
Mire, y tienen la desfachatez de salir empresa diciendo que el Consell no tiene nada que ver con todos estos casos.
¡Por favor, por favor!
, si son los mismos, los de aquí y los de allí, los de hoy y los de ayer, exactamente los mismos.
Y los ciudadanos lo saben, como saben que ustedes han convertido al Instituto Valenciano de la Exportación en *l'institut valencià* de enchufes y chanchullos.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo començo la meua intervenció pensant que les seues paraules, com sempre, cauen al lloc que han de caure.
Són irrespectuoses amb les persones, amb les circumstàncies i sempre tracten de traure-li profit a fets que, indubtablement, indubtablement, vostés tracten de crear i mantindre, en contra del que és la vertadera realitat d'una conselleria, que és el que estem parlant en este moment aquí.
*(Veus)*

Crec, senyora Marco, que si tot el que vosté mos ha contat, i des de les files socialistes mos han contant durant este últim any, la situació a la nostres empreses i dels empresaris de la nostra universitat, de l'Ivex, de l'Impiva, del Sepiva, mos trobaríem amb una comunitat autònoma que no creixeria per a res, la situació seria lamentable, una comunitat utòpica, a la qual no coneixem en este moment, amb una gran taxa d'atur, i on l'economia tendiria al caos més absolut.
Però, afortunadament, estem davant una situació totalment diferent, i on totes les seues impressions tenen molt poca lat entre els ciutadans.

Però li he de dir que les seues frases, les seues asseveracions, deixen en un lloc molt delicat a tots els sectors.
Senyora Marco, està creant confusió i sembrant dubtes, primer, respecte als sectors industrial tradicionals, els quals el que demanen és recolzament i confiança, que tots junts, a través del plans de competitivitat que han sigut aprovats, i la seua posada en marxa, estan sent referència per a donar solucions a curt i llarg termini a les variables que incidixen en el desenrotllament harmònic dels diferents sectors.

La Conselleria d'Empresa, Universitat i Ciència està il·lusionada amb els resultats que puguen oferir estos plans de competitivitat.
Per això està dotant estos pressupostos de les quantitats pactades dins dels diferents aspectes que incidixen en els plans.
Deixem treballar al sector, juntament amb la conselleria, i vorem els fruits que s'aconseguixen.
I per damunt de tot, no creem la sensació de pànic dins del sector i ajudem i motivem els empresaris i no els deixem dins d'un profund sentiment de crisi, que és el que es desprén de totes les accions que vosté està indicant.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera :**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc, bloc número 3, del Grup Parlamentari Socialista, de les esmenes 3.
247 a la 3.
330 i de la 3.
331 a la 3.
352.

Per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Marco.

*(Remors)* Aquí pone señora Marco, pero si ustedes me indican que es la señora Sánchez Brufal, evidentemente, se le va a dar la palabra a la señora Sánchez Brufal.
Cuando usted quiera.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

Gracias, señora presidenta.

Durante estos tres minutos que tengo para defender las 104 enmiendas, que no me aprobaron en la comisión, lógicamente voy a hacer un planteamiento global respecto a los programas de promoción y ordenación comercial y defensa de los consumidores.

Tengo que decir, en primer lugar, que para hacer un planteamiento global, la palabra que más me venía a la cabeza es que la política comercial del Partido Popular, de los distintos gobiernos del Partido Popular, es lunática.
Es una política comercial absolutamente lunática.
Y no lo digo en el sentido coloquial de la palabra, sino que lo digo en la acepción del diccionario, con cambios constantes de humor.
*(Veus.
La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)* 

Y esos cambios hacen referencia, por una parte.
.
.
en ocasiones ponen en marcha la campaña propagandística del gobierno en apoyo al pequeño comercio, e incluso nos han llegado a hablar de moratorias, de adaptación de las adjudicaciones administrativas, de las licencias administrativas a ordenación comercial, de los centros de innovación comercial, Instituto Tecnológico del Comercio, el impulso del observatorio de comercio, el impulso de los centros comerciales abiertos.
Y, sin embargo, a continuación, no solamente tienen un desprecio absoluto por el comercio, sino que incluso llegan a estar en contra de las propias medidas que ustedes mismos han impulsado y han puesto en funcionamiento.

De hecho, lo más desbaratado que se ha visto ha sido en este programa, que se ha olvidado no solamente el comercio, sino de publicar la ficha referente al comercio.
Y en este momento tenemos.
.
.
en lo único que coincidimos, tanto el Grupo Popular como nosotros, como el Grupo Socialista, es en enmendar, en ese sentido, al gobierno del Partido Popular.

El diagnóstico de ustedes, de cuál es la situación que tiene el gobierno dentro de estas enmiendas, nos lleva a pensar que realmente están fuera de lo que realmente es la problemática concreta del gobierno, llegando a presentar como problema del comercio, llegando a presentar como ese problema, la necesidad de incrementar la competitividad internacional de la Comunidad Valenciana.
Eso no se podría atrever a decírselo a los comerciantes de Castellón, Valencia y Alicante, que están sufriendo una situación en nuestras ciudades de absoluto desequilibrio.

Nuestro diagnóstico es muy diferente.
Nuestro diagnóstico es que en este momento nuestras micro y pequeñas empresas comerciales valencianas se encuentran en una situación de absoluto desequilibrio de formatos comerciales, creados por la política de autorizaciones que han tenido los distintos gobiernos del Partido Popular.
Y lo que es perentorio para ellos es mejorar la eficiencia y la competitividad de las mismas, porque de otra forma va a ser imposible mantener la competencia real para dar un servicio a los consumidores y para mantener claramente nuestras ciudades, el entramado urbano de una forma equilibrada.
Y por ello, y por ello, nuestras enmiendas van referidas a actuar sobre el entorno físico de nuestras pequeñas empresas comerciales, actuar sobre las personas que actúan en el comercia y actuar, sobre todo, sobre la innovación y la necesaria asunción.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Señoría, por favor.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

.
.
.
de valor añadido a nuestras empresas.

¿Y qué decir simplemente del consumo?
Dentro del consumo, hemos asistido durante este año, y en las hemerotecas está, a las frases.
.
.
una de las frases célebres de esta conselleria respecto a la visión del consumidor no como el centro de los derechos, sino el consumidor como el culpable, en muchos casos, del comercio desleal e incluso parte de la crisis de nuestras empresas.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, per favor, finalitze, si és tan amable.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

Sí.
Muchas gracias.

.
.
.
de nuestras empresas valencianas.

El presupuesto en el consumo es un presupuesto anticuado, es un presupuesto que está absolutamente desorientado, que tiene que poner al consumidor dentro, como elemento clave de derechos y no como culpabilidad.
Y, desde luego, un gobierno responsable no puede seguir.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, moltes gràcies.

Però el repartiment del temps no el fa precisament esta presidència, i té tres minuts i no quatre i mig que porta ja.
Si és tan amable, finalitze, que té encara dos minuts de rèplica i podrà seguir continuant parlant el que vosté vullga dir.
O siga, que moltíssimes gràcies.
A la rèplica, li donaré la paraula.
Gràcies, senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Sánchez, vosté diu, i és ben cert, que estem parlant de 104 esmenes, 104 esmenes en este moment.
Però que realment 68 d'elles, i aixina ho vam dir en la comissió, pertanyen al que és la fitxa FP4, que per un error és va ficar en la de política lingüística en compte de comerç.
I que, indubtablement, en una esmena del Partit Popular, aprovada ja en la comissió, es va solucionar eliminant tota la fitxa i creant la fitxa nova.
No 68 esmenes, eliminant línia a línia i després creant línia a línia.
Per tant, eixa esmena l'únic que significa.
.
.
o eixes 68 esmenes, totes es referixen a un mateix tema.
Almenys les que representen l'eliminació de les línies en este moment, que està solucionat, jo crec que les hauria de retirar vosté.

Però, bé, en definitiva.
.
.
Ha parlat vosté també del comerç.
Jo crec que el comerç en la nostra comunitat és un dels temes que la conselleria durant estos últims anys ha fet un avanç molt important.
Quant a actuacions comercials i quant les línies mestres d'urbanisme comercial, i altres actuacions, a través del que han sigut els plans d'acció comercial de diferents municipis, s'ha creat un desenrotllament comercial important dins de les nostres ciutats.
Estan creant-se els centres oberts dels centres de ciutat, en competència amb eixes grans superfícies exteriors que tenim de les nostres ciutats.
Que indubtablement hi ha una visió global del que és el comerç de la nostra comunitat, no estem tancats.
No creem que eixa creació de 87.
000 xicotets comerços durant estos últims anys siguen, diguem, referència que les coses van malament.

Sabem que hi ha molt de comerç menut, però s'han fet fórmules atractives, tant pels ajuntaments amb el tema de mercats municipals com en el tema de petits comerços al centre de les ciutats, per a potenciar davant del que representen altres activitats comercials, com són les grans superfícies a l'exterior, o com, per exemple, la recent posada en marxa d'activitats a Castelló, com el cas d'El Corte Inglés, però tot això supeditat també a actuacions dins de la ciutat.

Per tant, jo crec que la política comercial és una política adequada i marxa per uns camins importants.
Per tant, és obvi que el que són esmenes a este apartat hauria d'haver-ne moltes menys, perquè pensem que en el comerç, tant en la garantia als consumidors i consumidores.
.
.
que no se'ls fica, per suposat, senyora Sánchez Brufal, no se'ls fica tota la seua responsabilitat damunt d'ells.
Ells estan respectats en tots els seus aspectes.

I que, indubtablement, la conselleria treballa per l'equilibri comercial que puga n'hi haure entre el comerciant, entre el consumidor i, en definitiva, que ni haja una relació totalment important i contractual de forma que nosaltres les mesures les entenem en altres aspectes, en aspectes de protecció al comerç i al petit comerciant respecte, doncs, a competències deslleials que puguen tindre, que indubtablement estan perjudicant els comerciants de la nostra comunitat.

Per tant, les actuacions comercials que estem representant, jo crec que van en la bona línia, senyor conseller, els pressupostos recullen eixes expectatives en què els sector està, acabem d'aprovar una llei d'horaris comercials i esperem que la nova llei de comerç consensuada per tots, per tots los sectors i per tots nosaltres, done verdadera resposta a les necessitats d'un sector important, que és el comerç, i d'un sector estratègic que mos done una sortida a una necessitat que és complementària d'altres situacions en la nostra comunitat.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Mundo.

Tiene la palabra la senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

Gracias, señor presidente.

Como decía antes, los consumidores lo que se merecen y lo que necesitan es un gobierno responsable que no siga diciendo dónde deben o dónde no deben comprar, incitando a no comprar en tiendas de multiprecio o en tiendas de las denominadas étnicas.
Lo que se merecen los consumidores es que sus derechos estén en el centro de las políticas, y que cuando vayan a comprar al comercio legalmente establecido que quieran, se encuentren con que ese comercio está cumpliendo la legislación vigente y con que ese comercio tiene productos que son seguros y cumple todos los requisitos para su tranquilidad.
Y en eso, que nos dijo el conseller que iba a ser la estrella, que era la inspección y la sanción, tengo que recordarle que ni siquiera ha aumentado el presupuesto de ingresos en sanciones.
Será bastante menos estrella.

Pero respecto al comercio, precisamente nosotros le presentamos las enmiendas línea a línea para que pudiéramos consensuar cada una de ellas, porque muchas de ellas están aprobadas y estuvieron aprobadas el año pasado y, sin embargo, ahora no lo están.

Respecto a urbanismo comercial, la apuesta está clara, pero la aportación de la Generalitat Valenciana ha ido disminuyendo año a año.
Me habla de los centros comerciales abiertos y el impulso que la Generalitat le da a él.
No solamente no se ha regulado todavía, después de muchas promesas, sino qué ha pasado con el centro comercial abierto de Castellón o por qué no aprueban la enmienda en la que nosotros le planteábamos que se impulse un centro comercial abierto en Alicante, dado que es la ciudad de toda la Comunidad Valenciana que tiene un desequilibrio mayor en las aperturas.

Es necesario, de una vez por todas, el que hagan un plan de modernización y revitalización de mercados municipales, galerías comerciales y mercados no sedentarios.
No solamente que puedan dar ayuda, sino que haya un plan de revitalización, porque, además, en muchas zonas en las que hay que potenciar el comercio rural, en este momento el abastecimiento está siendo ofrecido precisamente por los mercados no sedentarios.

Lo que tienen que hacer, y es lo que creo que deberían haber hecho, era haber cogido línea por línea, cada una.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
.
.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

.
.
.
de las propuestas que nosotros le hacíamos y haber llegado a alguna transacción, e incluso haberlas aprobado, porque lo que le presentamos, ustedes mismos, cuando han ido a pedir dinero al Gobierno central, algunas de ellas las han aprobado.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Sánchez Brufal.

Por favor, señor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyors i senyores diputats.

Senyora Sánchez, mire, mos reiterem en conceptes que crec que hem deixat molt clars anteriorment.
Esta conselleria i este equip que suporta la Conselleria, este grup parlamentari, estem plenament d'acord amb el treball i l'esforç que s'ha fet quant al tema d'urbanisme comercial.

Vosté me diu que se reduïxen los pressupostos.
Jo li dic que, per experiència, eixes coses, la reducció, sap que hi ha una línia d'ajudes que acaba al finalitzar l'any, que n'hi ha municipis que a vegades no complixen amb els seus compromisos i, per tant, no hi poden entrar i, per tant, queden uns romanents, i jo sempre que he parlat amb la Direcció General, perquè ha estat un tema important que considero, per als municipis, d'entrar dins d'eixes ajudes a través dels plans d'acció comercial, sempre han intentat d'acabar les obres amb temps, per a no quedar romanents i poder consumir tota la partida.
Vostés saben que quan arriba final d'any i no se consumixen eixes partides, se'n van finalistes i, per tant, què més que el que vol el conseller, que és gastar tots los diners que tenen dins del pressupost, i a vegades tenen problemes de poder-ho realitzar.

Per tant, estem en la línia correcta, igual que tots los plans d'acció comercial que ha fet, igual que el que representa a la defensa dels consumidors i dels usuaris, diguem, de tot el que és el comerç.
Jo crec que vostés hagueren estat molt més encertats si hagueren donat suport a la llei de pressupostos, de l'avantprojecte de la llei d'acompanyament, en la qual n'hi havien mesures importants per a garantir esta defensa dels consumidors i per a donar eixe reforçament al que són les inspeccions que puguen n'hi haure quant a tots los actes que puguen n'hi haure al respecte de fraudulents.

Per tant, senyora Sánchez, li repetixo, estem davant una direcció general plenament convençuda que estem fent una política adequada, que any tras any estem anant en una direcció incrementant l'aspecte comercial de la nostra comunitat, prova d'ella està que en moltes comunitats estan detràs de la nostra expectativa, de com estem evolucionant en eixe aspecte i, per tant, animo la Conselleria a seguir la mateixa línia que penso que és una línia acceptada, adequada i totalment respectuosa amb los comerciants, amb los usuaris i amb tota la gent que estem disfrutant d'un comerç important en la nostra comunitat.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Mundo.

Entramos en el debate del último bloque del día de hoy, y corresponde al Grupo Mixto, defiende don Francisco Tomás Puchol, que va de la 3.
424 a 3.
431.

Tiene la palabra el señor Puchol.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías, las enmiendas presentadas por el Grupo Mixto en esta sección de los presupuestos de la Generalidad Valenciana están encaminadas a contrarrestar la preocupante situación que está atravesando la Comunidad Valenciana desde el punto de vista económico y muy concretamente el sector empresarial de Castellón, Valencia y Alicante.

La Comunidad Valenciana se ha situado como la más endeudada de toda España en relación al PIB con una deuda que alcanza los 9.
399 millones de euros y una hipoteca arrastrada de 16.
163 millones de euros, lo que provoca que gran parte del presupuesto anual de la Generalidad Valenciana se destine a pagar intereses por créditos adquiridos.

La deuda de la Comunidad Valenciana ha crecido el 350% en los últimos diez años y, por ello, el gobierno del señor Francisco Camps debería haber puesto todavía más política activas para frenar el creciente endeudamiento y descontrol presupuestario facilitando y no entorpeciendo la actuación de la Sindicatura de Cuentas.

La crisis económica que sufre la Comunidad Valenciana nos ha situado a la cabeza de las regiones españolas más desindustrializadas, produciendo un descenso de la producción industrial valenciana, la agudización del desequilibrio entre los balances de importaciones y exportaciones y la pérdida de liderazgo empresarial de lo valenciano en los mercados nacionales e internacionales, y eso no lo dice el Grupo Mixto, lo dicen todos los indicadores económicos, el Banco de España, el Fondo Monetario Internacional, el Instituto Valenciano de Estadística o la Cámara de Comercio.

Mientras las arcas de la Generalitat siguen sin recursos, las empresas y mercados valencianos se están enfrentando a unas políticas agresivas *(el senyor president colpeja amb la maceta)* y descontroladas emprendidas por los países menos desarrollados, sin que desde la endeudada administración valenciana se pueda ayudar adecuadamente a estos sectores.
Los grandes estados que no poseen intereses en la llamada industria básica o en el sector agrario, están imponiendo una estructura mundial globalizadora y una sociedad de mercado que es incapaz de resolver el problema de las injusticias individuales y colectivas.
Más bien al contrario, las irá agudizando de manera progresiva.

Es necesario defender una sociedad basada en el trabajo libre, en la empresa, en la participación, una economía que esté controlada oportunamente por las fuerzas sociales y el estado, de manera que se garantice las satisfacción de las exigencias fundamentadas de toda sociedad.

Por eso, y ante la crisis que estamos atravesando, especialmente de la industrial tradicional valenciana, nosotros proponemos, y estamos dispuestos a buscar, alternativas para nuestras empresas, puesto que no podemos quedarnos como meros espectadores mientras que terceros países inundan nuestros mercados y acaban con el tejido empresarial valenciano.

Se ha acabado el tiempo.
Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Vamos a entrar, una vez terminado el debate de las enmiendas, en la votación.

Vamos a proceder a la votación de los bloques tercero y cuarto, que han defendido las ilustres diputadas doña Ana Noguera y doña Jeannette Segarra, que me han dicho que podemos votarlo de forma conjunta.

Procedemos a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, 46 votos en contra y 1 abstención.

Procedemos ahora a votar el bloque 5 de enmiendas, que ha defendido don Francisco Tomás Puchol.
Lo vamos a desglosar en dos, la 2.
361 y la 2.
363, que las votamos ahora.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 2 votos a favor *(remors)*, 52 votos en contra y 32 abstenciones.

Señores, ahora vamos a votar el resto.
Señores, comienza la votación del resto.
Resultado de la votación: 1 voto a favor, 85 votos en contra.
*(Veus)*

Procedemos ahora a la votación de la sección 9.
Comienza la votación: 46 votos a favor, 40 votos en contra y 1 abstención.

Pasamos a continuación a votar el bloque de enmiendas que ha presentado, en la sección décima, en primer lugar, don Alfred Botella.
Pero vamos a desglosarlas, la 2.
443 y la 2.
444.
Votamos primero la 2.
443 y 2.
444.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 46 votos en contra, 34 abstenciones.

Vamos a votar ahora el resto.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 46 votos en contra y 1 abstención.

Ahora vamos a votar los bloques 2, 3 y 4, que han presentado doña María José Mendoza, doña Rebeca Soler y doña Encara Llinares.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 46 votos en contra y 1 abstención.

Vamos a votar ahora la sección 10, de sanidad.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 46 votos a favor, 40 votos en contra y 1 abstención.
Queda aprobada la sección 10.

Vamos a someter ahora a votación el bloque primero de enmiendas de la sección 11, que ha presentado doña Dolors Pérez.
Vamos a desglosar de ellas la 3.
184, 3.
223 y 3.
232.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 46 votos en contra y 35 abstenciones.

Comienza la votación del resto.
Comienza la votación: 40 votos a favor, 46 votos en contra y 1 abstención.

Ahora vamos a votar los bloques 2 y 3, que ha defendido doña Amparo Marco, pero vamos a desglosarlos.
En una primera votación, la 3.
317, 3.
321, 3.
324, 3.
372 y 3.
375.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 46 votos en contra y 7 abstenciones.

Vamos con el resto.
Comienza la votación: 40 votos a favor, 46 votos en contra y 1 abstención.

Ahora vamos a votar el bloque 4.
Concretamente, de ese bloque 4, primero la enmienda número 3.
424.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 1 votos a favor, 80 votos en contra y 6 abstenciones.

Ahora vamos a votar la 3.
425, 3.
426 y 3.
428.
Comienza la votación: 35 votos a favor, 46 votos en contra y 6 abstenciones.

Y ahora la 3.
427, la 3.
429, 3.
430 y 3.
431.
Comienza la votación: votos a favor, 1; votos en contra, 45; y abstenciones, 40.

Vamos a proceder a votar la sección 11, de empresa, universidades y ciencia.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 46 votos a favor, 40 votos en contra y 1 abstención.

Una vez cumplidas estas votaciones, se levanta la sesión y se convoca el Pleno mañana a las diez horas.

*(Se suspén la sessió a les 20 hores i 53 minuts)*