LGTBI%291203.10.13%20macro.html





Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI realitzada el dia 13 d'octubre de 2016.
Comença la reunió a les 16 hores i 5 minuts.
Presideix la diputada senyor Llum Quiñonero Hernández.
Reunió número 5.

La senyora presidenta:

Bona vesprada.

I benvinguda la directora general de l'Institut de les Dones.
(Pausa i veus) Disculpeu.
Diputat.

Bona vesprada.

Comencem la comissió.
Primer començarem a passar llista i després aprovarem l'acta de la reunió anterior.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

De acuerdo.
Entonces pasamos a la aprobación, si procede, del acta de la reunión anterior.
Si no hay ningún inconveniente, queda aprobada el acta.

Compareixença de la directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere, senyora María Such Palomares, per a explicar les línies generals de la política a desenvolupar per l'institut durant la present legislatura, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 2.
589)

La senyora presidenta:

Y pasamos entonces a saludar, a dar la bienvenida a la nueva directora general del instituto de les dones.
Y tiene un tiempo de intervención libre.

Cuando usted quiera.
Bienvenida y adelante.
Gracias.

La senyora directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere:

Moltes gràcies per la invitació.

Bona vesprada.

Senyora presidenta, senyores diputades i algun diputat.

La compareixença de la directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere va ser sol·licitada en aquesta mateixa comissió el passat 5 d'abril.

Com sabreu, la meua incorporació com a directora es va produir fa poc més de dos mesos, però tot i així, si a les senyories no els importa, a més d'explicar les línies generals de les polítiques per a desenvolupar, sobretot us parlaré de fets i les polítiques ja iniciades per la meua companya Anaïs Menguzzato durant el seu any com a directora, sobre les que ara mateixa estem treballant, sobre aquestes polítiques.

Voldria agrair, abans de començar, l'interés mostrat per part del Grup Parlamentari Socialista en aquesta compareixença, sobretot perquè la matèria que ens ocupa, la igualtat, però sobretot les polítiques del Consell dirigides cap a nosaltres, les dones, han de tindre, indubtablement, el seu espai i la seua pròpia veu també ací a les Corts Valencianes.

Abans d'aprofundir en la matèria de manera més global, diré que és la primera vegada que des de la Generalitat valenciana s'ha entés que per a fer possible o caminar cap a la igualtat d'hòmens i dones i, per conseqüència, minorar la xacra que ens envaeix de la violència masclista -ja en són cinc les assassinades en la nostra comunitat-, s'ha de treballar de manera transversal en perspectiva de gènere i la consecució d'una millor coordinació institucional, perquè estic convençuda que ambdós factors, la transversalitat i la coordinació, són la clau per a avançar amb peus de gegant en aquest àmbit.

Em sembla que ja en anteriors compareixences s'ha fet menció a aquest fet, però no puc deixar-ho passar per alt i no recalcar així la seua importància.
Fou un compromís d'aquest Consell que en totes les conselleries hi hagués una persona responsable d'introduir la visió de gènere, ja siga a través dels plans d'igualtat o com en els pressupostos.

Aquesta figura es va consolidar a través de les diferents unitats d'igualtat.
La voluntat política i la sensibilitat del Consell en aquesta matèria era ferma.
I per això, les unitats d'igualtat deixaran de ser un compromís i les convertirem en una veritat.
Però no sols competeix a la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives introduir canvis en al resta d'òrgans de La Generalitat amb aquest caràcter transversal, sinó que ells mateixos, por voluntat pròpia, però sobretot per convicció, han de caminar en aquest sentit cap a la coresponsabilitat.

Exemple d'aquest model que ens caracteritza per la transversalitat és, sens dubte, la feina que s'està realitzant des de la conselleria de sanitat universal, en què han realitzat formació especialitzada per als seus professionals perquè sàpien identificar a través del nou sistema de cribratge universal, dones que puguen ser o estiguen sofrint alguns tipus de violència a mans de les seus parelles o exparelles.

També és lloable la formació que s'està donant anualment per part de l'Ivaspe a les forces i cossos de seguretat de l'estat, que de manera voluntària decidixen especialitzar-se en prevenció de la violència de gènere.

Des d'ací vull reconéixer també la bona disposició que té sempre la policia autonòmica, de prestar els recursos necessaris per a garantir la seguretat de les dones, aixina com de les persones que estan al seu càrrec, en aquest cas, dels seus fills i de les filles.

Recalcar també les bones iniciatives a nivell municipal que estan portant a terme les diferents regidories que porten…, en l'àmbit de la policia, amb iniciatives com fer grups especialitzats -i un reconeixement sobretot al grup Gama, que ha destinat 42 agents en exclusiva per a aquesta matèria-, per a previndre, detectar i protegir a les dones víctimes de violència de gènere.

Però -¿com no?
- també a la conselleria d'educació, que treballa fortament en l'enderrocament de les desigualtats per qüestió de gènere dintre de les seues aules.

En aquest sentit, es va constituir la mesa per la coeducació, la qual a través dels seus diferents grups de treball, han començat a estudiar i introduir qüestions tan importants com l'anàlisi de llibres de text i els materials educatius, la revisió del currículum escolar en les diferents etapes educatives, la formació inicial i permanent del professorat i la creació de la figura del coordinador d'igualtat i convivència en cada centre educatiu.

En l'actualitat ja s'han designat prop de 1.
400 persones perquè realitzen tasques dirigides a caminar cap a la igualtat.
Amb aquesta nova configuració i contingut, estem cimentant les bases per a la nova redacció de la llei d'educació valenciana, perquè la igualtat forme part del sistema educatiu.

Cal assenyalar que des de la direcció general es treballa de manera conjunta amb la conselleria d'educació en les campanyes de sensibilització contra la violència de gènere que s'inicien a partir del 25 de novembre en els centres educatius.

En la passada campanya es realitzaren un total de 213 tallers preventius en violència de gènere, amb la finalitat de sensibilitzar l'alumnat de segon de l'ESO sobre les causes i conseqüències de la violència de gènere, encaminades també a identificar situacions de violència en totes les seus manifestacions i a reconéixer indicadors de risc i dotar a l'alumnat sobretot d'habilitats per a evitar-ho.

També es van realitzar sis tallers dirigits a les AMPA, on van participar més de 93 mares i pares.
Aquest any reincidim amb el lema Â«No em toques el WhatsappÂ», perquè considerem que va tindre molt bona acceptació i perquè d'aquesta manera afermem el missatge i el públic al qual va dirigit, que són les i els adolescents, on estem identificant un augment de casos de violència en les seues diferents manifestacions.

Com a novetat, ens hem coordinat amb l'Ivaj per a unificar les campanyes del 25 de novembre per tal de mantindre aquest ressò entre ambdós, baix el mateix lema de Â«No em toques el WhatsappÂ».

Aquest any esperem que almenys puguem realitzar el mateix nombre de tallers que l'any passat.
Hem rebut ja sol·licituds de tallers de diferents centres educatius que estem començant a tramitar.

Amb tot açò, i el que a continuació els informaré, vull transmetre'ls quina és aquesta nova forma de mirar, una mirada compromesa en la igualtat i en l'eradicació de violència de gènere centrada en el paper proactiu de les administracions i en la coresponsabilitat.

En l'Acord del Botànic queda clar que la intenció del nou govern és rescatar persones, i per això és necessari invertir i creure'ns els serveis de proximitat, com ja estem fent.

Fins fa poc esperàvem que les dones víctimes de violència acudiren a les nostres institucions ja una vegada fets consumats, ja una vegada exercida aquesta violència.

Amb l'entrada del govern del canvi, el que pretenem és que no a sols les institucions, sinó també tots els serveis de proximitat tinguen les ferramentes, la formació, informació i especialització adequades per a detectar qualsevol signe possible de violència.

I com a servei de proximitat, em referisc no sols als dependents de la conselleria d'igualtat o d'aquesta direcció general, sinó als serveis municipals, cossos i forces de seguretat, centres de salut i sobretot centres educatius.
En aquest últim cas, és en el que hem de fer tota la incidència possible.

En aquesta línia, estem treballant també des de la conselleria d'igualtat perquè el servei d'Infodona siga un agent actiu i rellevant com a un servei de proximitat i d'atenció, però no sols quant a la promoció de la igualtat d'hòmens i dones, sinó també que dispose de les ferramentes necessàries per a previndre, detectar i atendre els casos de violència que puguen sorgir en l'àmbit territorial on exercisca les seus competències.

Creguem fermament que la xarxa d'agents d'igualtat són imprescindibles ja que són les que mantenen un contacte directe pròxim amb els ciutadans i, per tant, tenen un paper clau en l'atenció, assessorament i seguiment d'aquests casos.

Tenim prevista una dotació pressupostària que ens permetrà duplicar el nombre d'agents d'igualtat arreu de la Comunitat Valenciana, ampliant la xarxa fins a un total de 76 professionals, la qual cosa ens permetrà treballar de manera més dinàmica i més arrelada al conjunt del territori del País Valencià.

Per altra banda, des de la direcció general de l'institut de les dones estem treballant en revertir el sistema assistencial i institucionalitzat consolidat en aquestes dos dècades de govern del Partit Popular, per a convertir-lo en un sistema de protecció de les dones víctimes de violència, però sobretot que siga garant de les seues llibertats i drets subjectius addicionals, com són els atorgats per la condició de víctima, a elles i a les persones que tenen al seu càrrec.

Són tres les modalitats d'ajudes que venim fent efectives.
La primera d'elles, l'ajuda econòmica de l'article 27 de la llei orgànica integral contra la violència de gènere.
Ja no es considera aquesta ajuda com venia fent-se, com a una subvenció.
L'ajuda, tal com reconeix la mateixa llei, és un dret subjectiu a què les dones de violència de gènere poden recórrer pel seu caràcter indemnitzatori.
Ja no estan supeditades al compliment de les obligacions tributàries.

La segona ajuda és la que prové del fons d'emergència, que busca cobrir, si ve sabem que no ho fa de manera suficient, les necessitats més urgents, les bàsiques: alimentació i higiene, allotjament, transport i de protecció.

I la tercera i indispensable és la indemnització que s'està realitzant i fent efectiva a les filles i fills que han quedat orfes perquè les seus mares han segut assassinades.

D'aquesta manera reconeguem, tal com ho fa la llei de manera extensible, el dret subjectiu pel caràcter de víctimes de violència, encaminats també…

En aquest canvi de model, hem treballat en l'actualització i millora de l'ordre que regula la xarxa pública d'atenció social integral per a víctimes de violència de gènere.

L'esborrany de l'ordre que publicàrem des de la direcció general ha sigut substancialment millorat amb la incorporació de les al·legacions presentades en la fase d'audiència.

El passat 27 de setembre, organitzàrem una reunió de treball amb els 24 representants, tant de centres com d'entitats, per a tractar totes les al·legacions que ens van fer arribar a la direcció general.

La xarxa millora tres qüestions fonamentals.
La primera, i com a prioritària del Consell, era l'impacte que tindria sobre les seues usuàries, buscant la manera perquè l'atenció siga més especialitzada, però sobretot més humanitzada.

Hem revertit i hem modificat l'ordre ja que establia que sols podrien ser ateses les dones residents en la Comunitat Valenciana.
Amb aquesta modificació fem universal la xarxa de violència.

També reduïm les places.
Ara el màxim de places que es podrà albergar en els centres o amb els recursos que depenen de la Generalitat valenciana tindrà un nombre màxim de 20 per centre.

Establim, per primera vegada, també un itinerari adequat a les seues necessitats, d'acord amb els seus perfils i a les seues circumstàncies.

Considerem el dret subjectiu dels menors, protegim i intervenim també amb els menors, incorporem noves figures professionals a la xarxa.

Incrementem l'estança en els centres i vivendes, passem d'un any a tres en aquells casos que requerisca una intervenció més perllongada per a la consecució de la seua total autonomia.

Treballem en l'elaboració d'un reglament de règim intern comú, tant per a centres i vivendes dependents de La Generalitat, amb la participació dels representants de recursos i de les usuàries, per tal de garantir-los l'exercici dels seus drets i llibertats, al mateix temps que garantim les normes mínimes de convivència.

En segon lloc, aquesta xarxa també tindrà un impacte beneficiós de cara al personal que treballa amb ella.

Incrementem el personal de manera progressiva segons el nombre de places que disposen els centres i vivendes.
Incorporem la figura del psicòleg infantil i del o l'educadora infantil; facilitem formació en igualtat a tot el personal de la xarxa; incorporem noves àrees d'intervenció: l'àrea d'intervenció de menors, documental i legal, psicològica individual com grupal, així com la de gènere i igualtat.

I, per últim, pel que afecta a recursos, l'ordre descriu les característiques i funcionalitats de cada centre i vivenda especialitzada, però a més a més, tenim previst incrementar el nombre de recursos de manera racionalitzada en base a les necessitats produïdes.

En l'actualitat disposem de 4 centres dona 24 hores, un en Castelló, altre en València, altre en Dénia i altre en Alacant, que són la porta d'entrada a la xarxa pública.
I entre les noves funcions es realitzaran, a més a més de l'assessorament lletrat i les intervencions psicosocials a les dones víctimes, intervencions individualitzades també per als seus fills i filles.

Estem treballant en ampliar els centres Dona 24 Hores en un més, un més ubicat a Torrevella.
Segons la casuística, hi han més casos de violència de gènere en la província d'Alacant, i per això creguem que és necessari fer incidència en la prevenció i en la detecció en aquesta província.

Tot seguit, aquelles dones, així com les persones dependents d'elles, que necessiten de manera immediata i urgent un acolliment que els garantisca protecció i seguretat per la situació de risc a què estan sotmeses, seran derivades, si escau, als centres d'emergència.

Disposem únicament de dos centres d'emergència.
Amb la nova ordre, exigim que mínimament hi haja un centre d'emergència per cada provincial i estem treballant també i ja estan iniciats els tràmits per obrir un centre d'emergència a la ciutat de València.

Als centres d'emergència les professionals realitzaran un diagnosi de la realitat de cada dona i el seu entorn per valorar quin és el recurs més adequat per als seus perfils, atenent sempre la voluntat de les dones.
Des d'allí se les pot derivar a centres de recuperació integral o a les vivendes tutelades o supervisades.
Amb la coordinació de centres Dona 24 Hores i els centres d'emergència se les ajudarà a iniciar tràmits necessaris per a l'obtenció d'un lloguer social, si és el cas.

D'acord amb este últim punt també estem treballant amb la conselleria d'habitatge i obres públiques perquè siga assignada a la direcció general de l'institut de les dones un lot del parc públic de vivendes que puguem destinar-les a vivendes tutelades dirigides exclusivament a dones víctimes de violència de gènere.

Hem de renovar el conveni que hi ha també entre aquestes dos conselleries perquè, seguint els itineraris adequats segons els perfils de les dones, puguen assignar vivendes basant-se un lloguer social del mateix parc públic de vivendes.

Però, més enllà de l'ordre en la qual estem treballant, creiem també que és important actualitzar i aprofundir en el problemes que genera l'aplicació 7/2012, de La Generalitat, en matèria de violència de gènere.

Per aquest motiu, el dia 1 de juny es va celebrar, en reunió constitutiva, la taula per a l'anàlisi d'esta.
L'objecte de la taula és realitzar una anàlisi per elaborar propostes de millora a través d'un informe.
Una vegada resolt el contracte menor per a la dinamització d'esta convocarem els tres grups de treball per a entrar amb profunditat en les àrees de protecció i atenció jurídica, prevenció i assistència social integral.

D'altra banda, i ja acabe, destacar que a més de tot l'anterior, des del Servei de Promoció de la Igualtat, estem realitzant el pagament de la línia de subvencions de 300.
000 euros a prop de 80 projectes presentats en aquesta convocatòria per a l'execució de programes de serveis socials especialitzats que treballen amb dones de situació o amb risc d'exclusió social.

En breu se'ls convocara a la comissió avaluadora per a procedir a la concessió d'altra línia de subvenció destinada a entitats sense ànim de lucre per al desenvolupament de programes que fomenten la igualtat d'homes i dones i/o l'associacionisme de dones.

Aquesta última subvenció ha sigut introduïda como a novetat en aquesta legislatura, perquè considerem que el foment de la igualtat i, com no, a través del teixit associatiu, és el que manté la societat viva i en moviment.

De manera informativa dir-los que també estan finalitzant-se les obres en la planta baixa de la casa Nàquera, que estan molt avançades i que en poc més d'un mes podrem obrir la biblioteca i l'aula de treball.

Des d'aquest mateix servei, el de la promoció de la igualtat, intentem no sols produir canvis de contingut sinó també, a més a més, evidenciar canvis en les formes donant més participació al sector per a l'intercanvi d'informació de punts de vista amb les diferents actors institucionals.

En aquest sentit, el passat 3 de maig, constituïren la taula per a la igualtat laboral i salarial contra la feminització de la pobresa.
L'última reunió de treball es va realitzar el dia 12 de juliol, tenint pendent -i això ho saben que està pendent- en breu convocar la pròxima reunió amb la mesa laboral i salarial.

Ara sí, i amb açò acabe, en la descripció de totes les actuacions procedents de la direcció general també hi ha un altre òrgan, un altre ens que esta incorporat en esta, que és l'Observatori de Publicitat no Sexista, el qual servix com a búsqueda de suggeriments, de queixes i denúncies de la ciutadania.
I a través de l'observatori tramitem aquestes queixes ficant-nos en contacte amb les empreses que es troben dintre de la nostra competència, és a dir, dintre de la competència territorial, perquè es retiren o rectifiquen les campanyes, anuncis o altres impactes que hàgem valorat com a sexistes que reprodueixen conductes i rols masclistes o que puguen evocar el foment o la tolerància de la violència de gènere.

Sense més, moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor directora.

Té la paraula la portaveu del Grup Socialista, la senyora Falastín Mustafá per huit minuts.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Bona vesprada i benvinguda, senyora Such, a la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI.

En primer lloc, felicitar-la pel seu nomenament en nom del Grup Socialista.
I ens alegra poder-ho fer, perquè després de tants anys de sequera, de polítiques que ben bé es podien dir que s'han fet contra les dones de relegar-nos en espais, com benestar social o com una simple part d'un model únic de família, que qualsevol tema fóra prioritari davant de la igualtat entre homes i dones, per fi podem dirigir-nos a una directora de l'Institut de les Dones.
Benvingut el canvi que ens ha tornat un espai que vam conquerir fa molts anys amb un govern socialista i que se'ns va arravatar a la primera ocasió que van tindre.

Jo voldria felicitar-la també, des del meu grup voldríem felicitar-la, per fer-nos un poc més visibles, bastant més visibles.
Va ser un èxit aconseguir, mitjançant una queixa, que una coneguda editorial rectificara el seu col·leccionable per a incloure dones.
Negar les dones és negar la història de la humanitat.
Gràcies per eixos xicotets gestos que fan més gran el món.

La compareixença, com vosté ha dit, estava demanava fa temps per a l'anterior directora de l'Institut de les Dones, però la dinàmica parlamentària és així i casualment es dóna l'oportunitat, ara que fa poc mesos que ha arribat vosté a la direcció de l'institut, escoltar quines són les línies que pensa dur a terme.

Es troba vosté en una situació ben diferent a la de fa un any, s'han encetat molts projectes i s'ha canviat de forma exitosa, crec, la manera d'abordar les polítiques d'igualtat entre totes les persones.
Però també és veritat que és impossible revertir en eixe poc temps el desgovern i les polítiques fetes contra les dones, com ja he dit, durant vint anys.
Massa temps perdut, massa oportunitats perdudes per a canviar una societat patriarcal que ens discrimina en tots els àmbits.

Treballar per la igualtat no pot quedar-se en un parell de campanyes a l'any amb motiu del 8 de març i del 25 de novembre.
Adoptar determinat llenguatge o posar-se un llacet es queda en mera anècdota si açò no va acompanyat de la voluntat fèrria d'incorporar la perspectiva de gènere a la totalitat d'accions d'un govern.

Aconseguir la igualtat efectiva ha de ser una de les principals finalitats d'un govern decent, ja ho he dit més d'una vegada a esta casa que acabar amb la desigualtat més antiga del món és una qüestió de justícia i a més és una qüestió urgent, és urgent perquè a moltes dones els costa la seua carrera professional i laboral, la felicitat i, en el pitjor dels casos, també la vida.

Hi ha mesures, com el cribratge que ha comentat en sanitat, que han estat realment un encert i que ens demostren, amb el gran nombre de casos que s'han detectat, el fracàs de la nostra societat com a societat igualitària.

Un 10 a l'esforç per formar als cossos i forces de seguretat de l'estat perquè són aquells que han d'actuar amb eficàcia i rapidesa davant les agressions.

Molt important també actuar des d'educació, que és la ferramenta de deconstruir la desigualtat des de les seues arrels i dirigir-se també a pares i mares.

Ens va semblar un èxit la campanya Â«No em toques el WhasappÂ», perquè hem de tindre en compte que les noves tecnologies es veritat que són un avanç important en la nostra societat, però que s'han convertit alhora també en una terrible ferramenta de control per part del maltractadors.

Totalment d'acord que la lluita contra la violència de gènere ha d'estar present en aquells llocs més propers a la ciutadania.
Enhorabona per duplicar el nombre d'agents d'igualtat, perquè es tracta d'això, d'augmentar els recursos i no quedar-se només en declaracions d'intencions.

Endavant també amb eixa forma de treballar consensuant amb vint-i-quatre representants de centres i entitats les millores a l'ordre que s'havia presentat, la que regula la xarxa publica d'atenció social integral a víctimes de violència de gènere.
I imprescindible canviar la idea d'assistir per la de reconéixer drets.

Celebrem també la incorporació de professionals de la psicologia infantil, perquè no es poden aprovar lleis per a no complir-les, conforme van fer els governs anteriors del PP.

Respecte als centres d'emergència és fonamental la diagnosi que vosté ha comentat.
Tots els casos no es poden tractar igualment.
No hi ha un perfil de dona maltractada, encara que hi ha gent que ve ací de tant en tant a estes Corts a dir-ho.
Qualsevol dona és susceptible de ser maltractada.

Senyora Such, té vosté per davant molta feina, però és una feina també molt interessant.
I m'agradaria dedicar-li una cita, que de segur vosté coneix, una cita d'El Quijote que apareix a la segona pàgina d'eixa ferramenta tan bona que ens hem donat, que és el llibre violeta de la funció pública valenciana, i que diu: Â«Y de tal manera renovaron la república que no pareció sino que la habían puesto en una fragua y sacado otra de la que pusieron.
Â»

Ànim, força i tot el suport del Grup Socialista.

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Des del meu Grup Parlamentari Podemos-Podem donem també la benvinguda a la nova directora de l'Institut de les Dones.
Senyora Such, com vosté sap, per a nosaltres la igualtat i la lluita contra la violència masclista és fonamental, per això la vam incloure en un eix vertebrador de l'Acord del Botànic.
I per això el mes passat en el debat de la nació ja vam incloure una sèrie de resolucions per a donar-li encara més impuls a aquestes qüestions a l'hora que el Consell les executara.

Per això ens alegrem que l'ordre sobre la xarxa pública d'atenció social integral a les víctimes de violència masclista, eixa ordre que estableix les condicions i els requisits de recursos, haja estat, com vosté ha dit, substancialment canviada a través de la reunió que vam tindre el 27 de setembre amb els col·lectius feministes.

Li voldríem preguntar si vosté creu que després d'aquest canvi l'ordre assegura tindre un personal especialitzat i especialment que les dones, com ens van dir, supervivents de la violència masclista quan la subcomissió de Les Corts va tindre l'oportunitat de visitar un grup, si evita aquesta ordre que aquestes dones se senten tutelades i que se'ls lleva la llibertat quan estan en un d'aquestos recursos, en un d'aquests centres.

També una de les nostres resolucions que van ser aprovades allí va ser assessorar i coordinar els diferents ajuntaments perquè els recursos que s'assignen des dels ajuntament es facen no a través de la denúncia sinó a través de la certificació dels serveis socials.
Hi ha ajuntaments que això no ho coneixen, hi ha ajuntament que no saben com fer-ho i nosaltres vam impulsar que se'ls assessorara i se'ls coordinara, com vosté planificarà com a directora aquest assessorament i coordinació.

I també voldríem parlar sobre la xarxa d'agents d'igualtat municipalista.
Vosté ha fet èmfasi que augmenta, i és una molt bona notícia que augmentem els agents d'igualtat des dels municipis, però no és suficient.
Les professionals també necessiten que la seua feina no siga precària, no només augmentar-la sinó que la seua feina siga estable i extensa.
Perquè esperem que no i treballarem perquè no siga aixina, però si en un pròxim govern tenim unes altres persones amb unes altres ideologies, que se sàpiga que eixe treball d'igualtat de gènere realment haja penetrat en els municipis i que siga continu en el temps i no de forma precària.

I, per últim, les unitats d'igualtat.
Ha començat vosté la seua intervenció parlant de les unitats d'igualtat, ha sigut una bona ferramenta que s'ha implementat.
Però voldríem preguntar-li quin és el seguiment que se fa des del seu institut a aquestes unitats d'igualtat.
Perquè ens trobem amb casos, com per exemple la llei de funció pública que, efectivament, després es va crear el mecanisme del llibre violeta de la funció pública, però inicialment va ser una llei, com va dir la mateixa consellera de justícia, redactada únicament per homes perquè no trobava dones.
O, per exemple, des de la mateixa conselleria, el projecte de llei de coordinació de policies locals, de tretze o catorze persones només una dona policia ha participat en la redacció de la llei.

Aleshores, ens agradaria saber com vostés miren el que fan les unitats d'igualtat, perquè entenem que les unitats d'igualtat haurien d'estar atentes que, per exemple, estes lleis no foren redactades únicament per homes, perquè ajuda a integrar la perspectiva de gènere.

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

La senyora Ventura Campos:

Buenas tardes, señora Such.

Desde nuestro grupo parlamentario también queremos felicitarle por su cargo y le damos la bienvenida.

Usted nos ha explicado en breve tiempo todas las acciones que han realizado, como hacer universal las plazas de violencia y establecer veinte plazas por centro para mejorar el servicio.
Creemos que es algo óptimo que se ha ido desarrollando.
También se introduce la figura del psicólogo infantil, como ha comentado la compañera, y educadora infantil.

En este último punto, sí que me gustaría preguntarle que de cuántos psicólogos y educadores infantiles estamos hablando.
Le digo esto porque, como bien he manifestado en muchas ocasiones, dentro del ámbito escolar tenemos el plan Previ y el número de psicólogos es muy reducido.
¿Estamos hablando también de ese número tan reducido que han introducido ustedes actualmente?
(Veus) Es muy reducido el número de psicólogos que existen.
Por lo tanto, no pueden dar respuesta a toda la demanda existe.
Me gustaría conocer el número que ustedes han destinado para este fin.

Podemos observar también que ustedes han destinado un elevado presupuesto, o podemos entender, porque han hecho muchas…, ustedes indican que han hecho muchas acciones.
Pues deberían de haber destinado un elevado presupuesto para trabajar por una igualdad efectiva.

Pero analizando el estado de ejecución del presupuesto de gastos, el último que tenemos, a fecha 31 de agosto, solamente hay ejecutado un 48,5% del presupuesto en esa fecha.
Y además, en inversiones reales, donde el presupuesto en esa fecha es cercano al millón de euros, solamente se ha ejecutado un 5%.
Y en el caso de las transferencias corrientes, nos situamos en un 40% de la ejecución.

En esta medida o en este punto, quiero indicar que tenemos que recordar que aquí hay muchas reformas importantes, como los centros de atención a la mujer, entre los que están presupuestadas las del centro de protección a la mujer de Valencia, el centro de recuperación integral de Alicante o el centro de acogida de Campanar.
Por lo tanto, dentro del programa de igualdad.

Me gustaría preguntarle cuáles son sus prioridades de ejecución en las reformas previstas.
Y por otro lado, cuál es el porcentaje de ejecución a día de hoy, aproximado, en el tema de inversiones o transferencias que faltan por ejecutar.

¿Ese es mi tiempo?
(Veus) ¡Ah!
, yo digo, yo creo que… (Rialles) Estaba yo acelerada, y no sé…, ha ido para arriba en lugar para abajo.
(Veus)

Por otro lado, sabemos que se decidió también dotar de…, presupuestariamente 500.
000 euros al programa de igualad de género, mediante la transferencia de crédito, para realizar obras de rehabilitación en el inmueble de la antigua sede de la Dirección General del Instituto Valenciano de las Mujeres y por la Igualdad de Género.
Estas obras servirían para albergar en el edificio distintos centros y destinar espacios a usos propios del instituto, utilizando así los recursos.

En este medida, quería preguntarle en qué estado se encuentran las obras previstas de rehabilitación del inmueble.

Y finalmente, me gustaría conocer qué prioridades va a tener de cara al próximo año el Instituto Valenciano de las Mujeres y por la Igualdad de Género y si cree que de cara al próximo presupuesto incrementarán los recursos respecto al 2016.

Muchas gracias.
(Veus i rialles)

La senyora presidenta:

Gracias.
Y mis disculpas por la…

Bueno, tiene la palabra la portavoz del grupo Compromís, Maria Josep Ortega.

La senyora Ortega Requena:

Molt bé.
Tinc el temps bé, ¿no?

La senyora presidenta:

Sí.

La senyora Ortega Requena:

Moltes gràcies.

I enhorabona, María, tant per la seua designació com per la feina que està fent i ens està exposant hui en esta comissió de polítiques d'igualtat.
De veritat, moltes gracies.

El primer que vullc dir-li és que pot comptar -i que a més ho ha de fer-, ha de comptar amb totes les persones membres d'esta comissió per continuar assentant polítiques que exilien d'una vegada per totes els comportaments que atempten contra la igualtat de gènere i contra la llibertat que tenen totes les persones a poder fer o refer la seua vida.

Francament, en una de la matèries que més ens preocupa a esta comissió, com és la violència masclista que s'exercix contra les dones, jo personalment no li envege la feina.

Les retallades en els recursos per a lluitar contra esta xacra social que s'ha patit en els últims deu anys, sumat també a l'infrafinançament que patim les valencianes i els valencians, obliguen a haver de traure d'on quasi no hi ha i que si les coses s'hagueren fet d'una altra manera, hi haurien recursos econòmics per a poder plantar cara a estes situacions en unes millors condicions.
És evident.

I és evident també que la preocupació per a l'eradicació de la violència masclista que impregna esta comissió no ha estat compartida per qui ha d'assignar els recursos econòmics que arriben a les comunitats autònomes.

Tot això atés que no s'està complint ni el conveni del Consell d'Europa sobre prevenció i lluita contra la violència contra les dones, que sí va ratificar el govern espanyol en el 2014, però que no ha dotat de mitjans econòmics -és el que en valencià es diu posar aigua en cistella-, obligant l'actual govern valencià a fer autèntics exercicis de funambulisme per a poder, nosaltres sí, estar en línies polítiques i d'acció contra la violència masclista autènticament europees, amb fets i no només amb paraules.

Ja ens ho va dir l'ONU, els retalls que es vénen patint des del 2006 són contraris a les recomanacions del comité de les Nacions Unides per a l'eliminació de la discriminació contra la dona.

Va afirmar l'ONU que les mesures d'austeritat del govern de l'estat espanyol han tingut i tenen un impacte greu i desproporcionat en les dones.
I la senyora directora general sap, com sap vosté millor que jo, les coses no han canviat, almenys encara.

Recordem ací en esta comissió com hem hagut de contemplar amb perplexitat com en el Congrés dels Diputats s'han rebutjat propostes encaminades a la detecció dels problemes relacionats amb manca de recursos per a lluitar contra la violència de gènere.
I s'ha votat en contra també per a posar solució augmentant el recursos, amb debats que ens han fet avergonyir a totes les dones i hòmens que considerem que esta situació ja és insuportable.

Per tant, senyora directora general de l'Institut de les Dones, li reitere el nostre suport i la nostra ajuda en tot allò que vosté considere.
A falta de recursos i ganes d'altres, tirarem de coneixements, de sensibilitat, de voluntat i d'intel·ligència, sense oblidar, això sí, les demandes que per a les valencianes i els valencians tinguem allò que necessiten per a viure tan dignament com viu qualsevol altre.

Per tant, moltes gràcies i molta sort, perquè les dones d'este país sí que eixa sort mols fa moltíssima falta i la necessitem.

Moltes gràcies i molta sort.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, diputada.

Té la paraula Blanca Garrigues del Grup Popular.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, señora presidenta.

En primer lugar, señora Such, darle la bienvenida y darle la enhorabuena y desearle muchísima suerte en la responsabilidad que ahora comienza.
Y de verdad que se la deseamos, porque como siempre que les decimos que si usted le va bien, significa…, si usted hace una buena gestión, significa que a los valencianos y, principalmente, a las valencianas nos va a ir bien.

Y dicho esto, espero que de verdad su gestión sea más eficaz que lo que se ha venido realizando hasta ahora, porque se encuentra usted con una dirección general bastante abandonada y que necesita urgentemente mucho trabajo.

Y no lo decimos nosotros únicamente, sino que son muchas las noticias aparecidas en prensa.
Y mi compañera le acaba de dar un dato esclarecedor, que nosotros también teníamos, la gestión presupuestaria, la prioridad de la dirección general de las políticas de igualdad, un 5% ejecutado.
Creo que con eso ya habla bastante.

Y en este sentido, teníamos varias cuestiones, que algunas de ellas ya han comentado mis compañeros y usted misma ha comentado, pero que nos gustaría volver a comentar.

En primer lugar, nos gustaría saber cuál va a ser su línea de actuación general en materia de igualdad.
Nos gustaría saber el concepto que desde la dirección general se tiene de igualdad.
Nos gustaría saber si para usted igualdad es cambiar el nombre de un museo, es pensar en la mujer como una simple cuota, es promover que las mujeres se lleven a sus hijos al congreso o a las cortes, porque si es así, creo que no vamos a tener el mismo concepto.
Para nosotros la igualdad debe ser real, debe ser efectiva, y le aseguro que a ella nunca llegaremos por ese camino.

Para que podemos alcanzar la igualdad, debemos creer de verdad en la capacidad de las mujeres, y hay que crear políticas que vayan dirigidas a conseguir dicha igualdad.
Y por desgracia, son muchos ejemplos los ocurridos en los últimos meses… Ya sé que usted acaba de llegar, pero le tengo que recordar algunos de los ejemplos que han ocurrido en estos meses para que no se vuelvan a repetir y usted pueda poner solución.

Es muy ilustrativo que ustedes hablen de paridad, constantemente hablan de paridad.
Sin embargo, no la ponen en marcha.
Fue el Grupo Popular el que les tuvo que instar con una proposición no de ley para cumplir la paridad en los altos cargos y que a fecha de hoy sigue sin cumplir.

También es muy ilustrativo que hablen ustedes de representación de mujeres en exposiciones y, sin embargo, creen un comité de expertos de función pública y no haya ninguna mujer.
Por no recordar la contestación que se dio por la consellera de justicia en ese momento y que hasta el secretario autonómico reconoció aquí en sede parlamentaria que le había parecido fatal.

Pero es que, en ese sentido, ¿para qué sirven las unidades de igualdad?
, porque, desde luego, la de la conselleria de justicia no sirve para nada, no hubo un correctivo que estableciera esa situación.

También es importante -a nosotros nos parece…, debemos afearlo- el hecho de que se hayan eliminado las subvenciones a las empresas privadas para hacer planes de igualdad.
Pero peor es que cuando se les pregunta por qué se eliminan, la contestación sea que porque no se pedía esa subvención.
En lugar de trabajar para que las empresas pidan esa subvención y realicen planes de igualdad, se dice que no se solicitaban esas subvenciones.

Otra cuestión que nos preocupa enormemente, y que aquí ya se ha hecho referencia, son las agencias Infodona.
No sé si usted sabrá, me imagino que sí, que en el debate de política general el Grupo Popular presentó una propuesta de resolución que fue aprobada y que, por tanto, es de obligado cumplimiento.

Esa propuesta solicitaba que se mantuvieran todas y cada una de las agencias Infodona, manteniendo los puestos de trabajo de todas y cada una de las trabajadoras.
Anteriormente, mis compañeras hablaban de que tenía que ser un servicio efectivo, que no podía variar, que se debía mantener en el tiempo.
Si cambiamos ahora todas las trabajadoras, con la experiencia que estas personas, estas mujeres tienen, creo que flaco favor les estamos haciendo a las mujeres.
Y más cuando están realizando temas… mucho asesoramiento en tema de violencia de género.

Tengan en cuenta que a fecha de hoy hemos tenido conocimiento por prensa de que el convenio no se iba a renovar.
Finalmente, parece que hay algo nuevo.
Nos lo contará usted oficialmente.
Pero a fecha de hoy, oficialmente no tenemos ninguna noticia.
Pero no es que no la tengamos nosotros, es que las trabajadoras no la tienen.
Han solicitado una reunión y están a la espera.

Entiendan que están preocupadas, primero, por su trabajo, pero sobre todo por las personas que atienden.
Muchas personas se están dirigiendo a las oficinas Infodona a solicitar charlas para el 25 de noviembre.
Y, ¿sabe cuál es la respuesta?
Que no saben si las van a poder dar, porque no saben si van a poder…, si van a estar en su puesto de trabajo.
Creo que eso no son políticas que se deban hacer y creo que usted estará de acuerdo conmigo.
Y ahí hay mucho trabajo por hacer.

También queríamos saber sobre la casa Náquera.
Hablaron de unos plazos.
Yo creo que es mejor que no den plazos, porque el plazo que dieron…, bueno, creo que era en mayo cuando tenía que estar abierta.
Estamos en octubre -a pregunta de Podemos, en este caso- y la casa continúa igual.
Queremos saber qué ha pasado, como le preguntaba mi compañera, cómo van las obras, el tema de la memoria económica que solicité y que me dijeron que no había.
Queremos saber un poquito de ese tema.

Hoy queremos darle el beneficio de los cien días, sabemos que lleva muy poco.
Y de verdad que no…, todas mis conclusiones, mis reproches, mis quejas no son contra usted, sino contra la situación que hemos estado viviendo este año y que creemos que no se debe repetir, que debe haber trabajo.

Se quejan mucho, sobre todo las compañeras, del trabajo que ha realizado el gobierno anterior.
Sin embargo, le tengo que decir que todos los ejemplos que se han puesto son cosas que se venían ya realizando.

Ha hablado usted de formación y sanidad.
Le tengo que recordar que el gobierno anterior fue el que puso en marcha el programa que han dicho que es maravilloso, el abordaje y prevención de la violencia de género, iniciado anteriormente.

Ha hablado usted formación de los agentes de policía.
El Ivaspe lleva muchos años…

La senyora presidenta:

Diputada Garrigues.

La senyora Garrigues Francés:

…-acabo en seguida- realizando cursos de formación, y lo saben todos.
En los municipios se dan.

En el Ivaj habia una campaña ya, la última, Â«No dóna igualÂ» en el 2013, donde la fotografía -que la tengo que tener por aquí-… la foto ganadora era un móvil con un whatsapp, que viene…, que será, me imagino, el preludio del (inintel·ligible) …, que es el whatsapp.
Con lo cual, no me parece que deban ustedes tirar por tierra las políticas anteriores para enfatizar las suyas, sobre todo -no se lo dedicó a usted, lo dedico a las compañeras- cuando son más de lo mismo y se está haciendo más o menos lo mismo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Ahora, la directora general tendrá tiempo…, dispone del tiempo que desee para contestar a las preguntas.

La senyora directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere:

Bé.
Rosa, moltes gràcies.
Sobretot -repetisc-, moltes gràcies per insistir en aquesta compareixença i, sobretot, perquè en el temps passat no se pot parlar de les línies que se van a dur en la legislatura, sinó del que s'està realitzant ja i dels fets que s'estan realitzant.

He intentat fer un poc com un informe de gestió del que ha segut este últim any; també en part per manifestar la satisfacció del treball ja realitzat per la companya que estava anteriorment a mi.

No entraré massa en detall amb tu.
Sí que vullc entrar un poc en els que m'han interpel·lat.

Cristina Cabedo, bé, moltes gràcies també per la teua benvinguda.
Entre directament al gra.

Quant a l'ordre, la veritat és que…, bé, va ser… va ser beneficiós, sobretot, l'estudi de les diferents al·legacions, perquè no varen ser poques.
Més o menys hem acceptat un total del 60% de les al·legacions, cosa que modifica i millora bastant l'ordre, perquè, evidentment, al·legaren tant les representants dels centres como també les entitats, que també treballen de manera directa amb les dones.
I l'exercici de ficar damunt la taula i compartir i debatre sobre aquestes al·legacions va ser bastant fructífer i enriquidor.

L'ordre assegura personal especialitzat -crec que m'havies comentat, i jo crec que amb això també li responc a…, perdona, que no me sé el…, Mercedes-, assegura personal especialitzat, sobretot perquè l'ordre plantejava un cert número de personal multidisciplinari.
I totes i tots sabem que en els centres i les vivendes no sols són usuàries les dones sinó que també són els seus fills o filles que depenen o que estan al seu càrrec.

Per tant, era necessari abordar com anàvem a intervenir amb aquests xiquets i xiquetes que estan en els nostres centres.
Per tant, incorporem la figura del professional, del psicòleg o de la psicòloga infantil i la de l'educador i educadora infantil.

Si em permet, no sé si puc alterar… (Remors) Val.
No té res a vore amb el Previ, perquè això els psicòlegs que hi ha en els centres educatius és a part als psicòlegs que nosaltres destinem o la figura professional que nosaltres destinem, per a exclusivament els nostres centres, recursos o vivendes que estan incorporades dintre de la xarxa.
Per tant, és a part.

Evidentment, no sols és que un psicòleg, un educador infantil siga suficient o insuficient; és que, dintre del personal de centres i dels nostres recursos i de les vivendes, no hi havia cap amb la figura especialitzada per al tractament dels xiquets o de les xiquetes que allí s'allotgen en companyia de les seues mares.

Vaig rebre la resolució en el debat de política general i és cert que comentàveu que no sols fóra suficient la denúncia sinó que també, a través d'un certificat, se poguera atorgar la condició de víctima de violència.
Això ja s'està fent en l'actualitat.
De fet, nosaltres en la direcció general ja certifiquem la condició de víctima de violència independentment de si tenen interposada denúncia o no o si tenen una ordre d'allunyament o no, si tenen sentència o no.
I amb aquesta certificació els val per als drets o inclús per accedir a l'itinerari de la xarxa i accedir als recursos i a les vivendes dependents de La Generalitat.

Després, com coordinem.
.
.
, la pregunta també anava un poc encaminada a com coordinem aquests certificats o com assessorem d'acord amb aquests certificats.
La figura de l'agent d'igualtat que hi ha establida en els municipis, que en l'actualitat són trenta-dos agents d'igualtat en trenta-cinc municipis, té la informació per assessorar a les dones que atenen segons aquest sistema.

Per això, també nosaltres amb aquesta creació de la nova xarxa o sobretot l'ampliació de la xarxa el que volem és fer incidència en les funcions que tenen els agents d'igualtat, perquè no sols per a la promoció d'igualtat sinó que també tinguen totes les ferramentes adequades o tota la informació al respecte de la violència de gènere sobretot en matèria de prevenció, detecció i també atenció.

Per això és cert que en la realitat ja estan fent eixes actuacions però se'ls ha reconegut com a tal a les agents d'igualtat.
I creem que és important incorporar-les com a un primer pas, perquè són al final les persones, igual que els serveis socials els qui tenen eixe contacte més directe amb la ciutadania i creem que és important considerar-les com a tal i com a primera presa de contacte a l'hora de les dones o la ciutadania que acudisca allí, acudir als nostres centres o als centres Dona 24 Hores.
Evidentment, han de tindre tota la informació, són coneixedores de quin són els recursos que té La Generalitat.
Però si cal i no fóra aixina incidirem que tinguen estes ferramentes per a poder derivar-les.

Les unitats d'igualtat.
Nosaltres sí que estem coordinats amb les unitats d'igualtat.
De fet, des de la direcció general fem instruccions i sobretot resolem dubtes, perquè és de veres que s'ha encetat aquest any, s'ha donat formació des de la direcció general a les unitats d'igualtat, però és de deveres que moltes vegades és insuficient i que no poden respondre a tots els dubtes que genera fer un pressupost amb perspectiva de gènere o inclús assessorament o qüestions dels plans d'igualtat de les mateixes conselleries.
És de deveres que és insuficient, però per això nosaltres podem remetre'ns a la direcció general i treballem de manera coordinada i sobretot treballem de manera contínua, és a dir, que el contacte és directe.

A Mercedes li he contestat el percentatge de psicòlegs i educadors.

Quant a l'execució de pressupost, una cosa és el que està executat en el pressupost i l'altra cosa és el que està compromés en el pressupost.
Sí que tenim -i si no t'importa i no t'ho resolc ens fas una pregunta i t'ho responem- però sí que hi ha un gran percentatge -i volia dur-m'ho, però no m'he dut el pressupost- hi ha una part d'eixe pressupost que ja està compromés, sobretot perquè tenim previstes fer obres i sobretot per a iniciar l'obertura de nous centres, com puga ser la casa Nàquera, les obres dels tres pisos de d'alt, fer el centre d'emergències, la reubicació del centre Dona 24 Hores de Guillem de Castro a Guàrdia Civil, tot això són obres que d'alguna manera estan compromeses.
El que passa és que no estan executades encara.
Però si no t'ho he resolt i vols més informació trasllades la pregunta, que és un poc més tècnica, a la direcció general.

Les obres de Nàquera, i amb això també responc a Blanca, estan bastant avançades.
És de deveres que se peca de ficar terminis, però tampoc depén de nosaltres sinó de com vaja el procés de les obres, de les instal·lacions i altres coses.
Estan quasi acabades, però aixina i tot cal fer el trasllat del tots els mobles que hi ha a la biblioteca que està en el centre Nou d'Octubre.
Així i tot, jo previnc que en qüestió de poc més d'un mes estarà acabada la biblioteca.

Després, també Mercedes m'havia preguntat si en el pròxim pressupost incrementàvem el pressupost respecte dels recursos.
Ja incrementem en aquest pressupost, perquè evidentment nosaltres hem de fer-nos ja com l'esborrany del pressupost per a 2017, ahí ja incrementem més del que hi havia els recursos previstos, ja incrementem una xicoteta partida per a incrementar els recursos.

Evidentment, jo crec que sobretot no hem de pensar que com més recursos millor.
Cal valorar si són necessaris, on són necessaris i sobretot el que és més complicat, valorar la ubicació i de quins locals es disposa, ja siga els ajuntaments, La Generalitat o inclús Les Corts, per a valorar si és un lloc adequat i possible.

A María Josep Ortega, moltes gràcies també per incidir sobretot un poc des d'una visió més extraterritorial, més apartada del que és exclusivament el País Valencià.
Perquè és de deveres que en el Congrés, ací poden dir-se unes coses, però en el Congrés se'n feien unes altres.
I s'han aprofitat estes dos legislatures de desgovern, totalment un govern en disfuncions, on s'han plantejat coses.
Jo era membre de la comissió d'igualtat en el Congrés dels Diputats i els puc assegurar que moltes de les qüestions que ací plantegem després en Madrid es voten altres coses.
No estaríem parlant de la necessitat de fer una mesa d'igualtat salarial o de feminització de pobresa si en el Congrés s'haguera aprovat la llei d'igualtat salarial.
De fet s'aprovà, però com hi ha un govern en funcions, doncs, no ha volgut procedir a la seua tramitació, que encara es més trist.

Blanca, m'has dit moltes coses, m'has preguntat moltes coses.
Quant a allò del pressupost, repetisc, hi ha una part del pressupost que ja està compromés.
Però, en tot cas, si vos ve a bé feu-ho per pregunta escrita i aixina podrem respondre amb més detall.

Parles de quin és el concepte d'igualtat que tinc, quina és la línia d'actuació en igualtat, què pensem sobre les quotes.
M'has preguntat també quan farem possible la igualtat real i efectiva, que el Partit Popular parlava de paritat i per a què servixen les unitats d'igualtat.
Bé, jo crec que és un compendi de moltes coses, però que vaig a resumir de la millor manera possible.

Crec que el compromís i la sensibilitat que té este govern en matèria d'igualtat és indubtable i sobretot el compromís que tenen els partits que formem aquest govern del canvi.
I més quant és una pregunta un poc torticera, perquè justament el Partit Popular va ser qui va recórrer al Tribunal Constitucional la igualtat efectiva d'homes i dones.
Aleshores, en una llei on sí que explicava -i podeu traslladar el concepte d'igualtat que tenim en aquest nou govern o en l'Acord del Botànic- doncs, estaria bé que igual no som nosaltres qui ens hem de plantejar quin és el concepte d'igualtat, perquè jo crec que nosaltres el tenim ben clar.

Després, parles que se li va llevar la subvenció a les empreses per a fer plans d'igualtat.
Bé, el servici Infodona -i aixina introduïsc el tema també- el servici Infodona assessora de manera gratuïta qualsevol municipi, gent, empresa que acudisca a les seues oficines.
Per tant, no és necessari fer una subvenció perquè les empreses formulen eixos plans d'igualtat sinó que eixe servici ja era gratuït i és gratuït i podien utilitzar-lo.
Altra cosa és que no volgueren utilitzar-lo.

El servici Infodona, evidentment, a mi també em preocupa molt, sobretot perquè crec que les dos qüestions més importants d'aquesta direcció general en aquest últim any era la xarxa, l'ordre de recursos de violència de gènere i les agents d'igualtat.
A mi també em preocupa i a mi m'agradaria també que les dones treballadores que han estat tot aquest temps treballant com a agents d'igualtat en el servici Infodona continuaren.

Però, malauradament, nosaltres hem vingut ací no per a fer el mateix sinó per a produir canvis.
I nosaltres volem que per primera vegada el servici siga municipal, siga un servici de proximitat i siga proper al ciutadà.
Que això no lleva, evidentment, que a través, com se venia fent ara, un contracte amb una gran empresa, que no és especialitzada sinó que és una empresa integral que igual porta diferents accions, siga La Generalitat qui per tradició ha contractat amb aquesta empresa perquè exercisca aquest servici, doncs, no és aquesta la línia del nou govern que volem.
I, evidentment, intentant respectar els drets de les treballadores -i és cert que tinc d'ací poc una reunió amb elles- vorem la fórmula perquè municipalitzant aquest servici les agents d'igualtat puguen accedir o puguen promocionar aquestes places o aquest servici municipalitzat.

I amb açò acabe.
Gràcies.

La senyora presidenta:

Turno de réplica, la diputada Covadonga Peremarch tiene cuatro minutos.

La senyora Peremarch Palomares:

Gracias, presidenta.

Lo primero darte la bienvenida y darte mucha fuerza, porque os habéis encontrado todo por hacer, así que energía y fuerza.

La mayor expresión de desigualdad de género es la violencia de género y entender la violencia de género como mucho más que cuando el hombre llega a casa y los asesinatos y todo lo que gracias a Dios ya ha entrado en el imaginario colectivo pero hay que seguir ampliando.
Entender la violencia de género pues como las agresiones sexuales, que además hay que agradecer incluso el foco mediático que se está consiguiendo, y entender la violencia de género como el acoso constante en las redes a las mujeres es esencial.
Por eso quería felicitar sobre todo la campaña de Â«No me toques el WhatsappÂ» porque, entre otras cosas, por fin es una campaña que va hacia ellos, no hacia ellas sobre si tiene que denunciar o no sino hacia ellos con Â«no toques el WhatsappÂ».
Es esencial este tipo de campañas que son cercanas a la realidad de la gente, que no son alejadas, que no son incluso a veces estereotipadas.

En esa línea quería preguntarte sobre los talleres en los centros escolares, al alumnado, al profesorado, como has ido comentando, porque conocer su realidad es conocer no solo el presente sino el futuro que vamos construyendo.
Es importante siempre que se está dentro de una clase entender que lo que tú das es casi menos que lo es la información y el aprendizaje que ese alumnado te da a ti.
Por eso quería preguntarte si se está llevando a cabo el seguimiento de estos talleres en una línea de feedback, es decir hay algún mecanismo de recogida y registro de ese feedback de lo que se están encontrando esas personas en los talleres, de lo que van viendo, de las situaciones que van viendo, las contestaciones, lo que esas cabecitas que nos dan muchísima información.

Y creo que es importante recoger eso, porque recogemos, como he dicho antes, la realidad.
Y de esa realidad que muchas veces nos programan, pues, luego, cuando hemos conocido las realidades de las mujeres maltratadas hemos entendido la necesidad de una ventana única, por ejemplo, o de atender antes de la denuncia.

También en esa línea, en esa necesidad de conocer las realidades celebro que hablaras de la necesidad de ampliar recursos, por ejemplo el que has hablado de Alicante como provincia con mayor violencia de género, y la necesidad de adaptarnos a la información que nos está llegando.

Y quería saber si se lleva a cabo un seguimiento actualizado de los protocolos en los centros de emergencia, en los centros 24 horas.
Porque sabemos que en la violencia de género está todo aún por aprender muchísimas veces con la igualdad y con el personal y hace falta ir actualizando e ir renovando los protocolos para ver si se ajustan, de verdad, a las necesidades.

Por mi parte nada más.
Darle la bienvenida de nuevo, celebrar su nombramiento, agradecer su trabajo y la relación con las asociaciones, que creo que es algo que también tiene en cuenta y que también hay que felicitar, porque es esencial contar con ellas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Peremarch.

Hay turno de réplica.
¿Si alguien quiere intervenir?
Compromís.
¿Alguien más?

Pues, tiene la palabra la diputada Maria Josep Ortega, de Compromís, por cuatro minutos.

La senyora Ortega Requena:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.

Doncs, jo a la senyora Such voldria fer-li una reflexió respecte a algunes intervencions que hi han hagut ací, efectuades per companyes, companyes dones, que a mi m'agradaria que reflexionàrem totes juntes que en igualtat, en igualtat, no només els fets són importants, també ho són els símbols, sobretot quan els símbols se traslladen a educació, i educació no només és el que n'hi ha dins de les aules, educació també pot ser el que n'hi ha en una exposició.

I no he demanat la paraula per al·lusions, perquè m'he sentit al·ludida, perquè el comentari que s'ha fet de la reivindicació que en l'exposició que hi ha en el museu príncep Felip, dedicada a perfils científics, Â«Perfils de la ciènciaÂ» i el Â«Passeig dels científicsÂ», lamentablement només n'hi ha una dona.
Si ací n'hi han dones diputades que consideren que no és important exigir que n'hi hagen més dones en estos espais culturals i en estes exposicions, doncs, la veritat, és molt trist i és molt lamentable.
Perquè, mentre les dones continuem sent invisibles, quan les dones resulta que som part de la història de la humanitat, i mentre hi haja gent que es burle d'este reivindicacions, el que estem fent en estes comissions -com esta nova comissió d'igualtat-, doncs, serà paper mullat i deixarà de tindre ningun sentit.

Jo lamente, profundament, que se li haja preguntat si vosté està pensant en què és important, açò no és important.
.
.
, perquè jo donava per fet que totes les dones que estem ací, també la diputada que ho ha dit també trobava important que, de les 42 persones que hi han en esta exposició, només una siga dona i que eixa reivindicació sembla que ací siga ridícula i que no tinga importància.

La invisibilitat va en contra de la igualtat.
I esperem que també vosté, com a directora general, recolze la nostra reivindicació.
Perquè, tant als Â«Perfils de la ciènciaÂ», que n'hi han 42 siluetes, i només una dona, que és Marie Curie.
.
.
, jo pense que això és intolerable; i que al Â«Passeig dels científicsÂ», 17 perfils i també només una dona, crec que és vergonyós.
I espere que totes i tots els qui estem ací, en esta comissió, especialment a la comissió d'igualtat, recolzem esta petició i reivindiquem la visibilitat de les dones que han sigut el nostre passat, que són mares de la humanitat també i que mereixen un respecte i que n'hi han moltes dones científiques que estem invisibilitzant al món educatiu, que no només són els llibres de text, també són eixes exposicions que ixen al carrer.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Perdón.

Tiene la palabra la diputada Mercedes Ventura, por el Grupo Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

Bueno, en primer lugar, agradecerle las respuestas a parte de las preguntas que le he realizado.

Sí que me gustaría preguntarle…, o usted ha hecho alusión a los gastos comprometidos, ¿no?
, al crédito.
Tengo que indicar que solo hay un 9,6 de obras que están comprometidas.
Creemos, desde nuestro grupo, que es insuficiente o es una cantidad…, un porcentaje muy reducido, ¿no?

En esta, entiendo la buena voluntad o el buen hacer que ustedes querrán tener de aquí a diciembre y, pues, aumentar estos gastos comprometidos.
Pero usted también ha comentado que va a incrementar los presupuestos para el año 2017.
Y yo, la verdad que me he alegrado cuando usted ha dado esta noticia, pero he reflexionado en función de la tabla que tengo aquí presente y he pensado: ese incremento que usted quiere hacer para el año 2017, ¿no será parte del presupuesto que aún no ha ejecutado de 2016?
Es una pregunta que me gustaría hacerle porque, si estamos ya en octubre y únicamente podemos haber avanzado, pongamos, al 11 o al 15%, por ser optimista, ¿vamos a pasar esta partida presupuestaria a 2017?

Y, por otro lado, también me gustaría preguntarle, porque aún no me ha contestado, ¿qué prioridades va a tener, de cara al próximo año, el instituto valenciano de las mujeres y por la Igualdad de Género?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, diputada.

Tiene la palabra Blanca Garrigues, del Grupo Popular.

La senyora Garrigues Francés:

Gracias, señora presidenta.

En primer lugar, permítame que le conteste a la compañera del Grupo Compromís, que me ha aludido directamente.

Yo no he dicho que me parezca bien que no haya ninguna obra.
Eso de mi boca no lo habrá oído.
Usted habrá interpretado lo que quiera.
Pero yo he dicho…, he puesto eso en relación a que, cuando nos toca hacerlo a nosotros, no nos parece tan intolerable.
Yo no le he oído a usted decir que es intolerable que en el comité de expertos de función pública no haya ni una sola mujer y que, encima, la respuesta sea que no hay ninguna mujer preparada, que es lo que más me dolió a mí, no que no haya mujeres porque yo no soy de cuotas, lo siento, pero, ¿que no haya ninguna mujer preparada?
¿Que se haya pensado en mujeres y que no haya…?
Eso sí que ya me pareció indignante como mujer.
Pero yo no le he oído a usted decir que eso es intolerable.

Y lo que le decía es: consejo vendo que para mí no tengo.
Nos quejamos del museo, pero, cuando tengo que hacerlo yo, no lo hago.
Eso es lo que yo he dicho.
Lo he puesto en relación a la conselleria de justicia y, de hecho, he nombrado la unidad de igualdad de la conselleria de justicia, no estoy hablando de.
.
.

Siguiendo yo con la… (Veus) Le he dicho lo mismo que ella me ha dirigido a mí, no se ha dirigido… (Veus) Pero, bueno, siguiendo… No sé por qué de repente se molestan…

La senyora presidenta:

Diputada… Por favor, vamos a escuchar que termine la señora Garrigues.
(Veus)

Les ruego, por favor, que dejen terminar a la señora Garrigues.

Siga, señora diputada.

La senyora Garrigues Francés:

Bueno, siguiendo, le agradecemos que haya venido usted a comparecer, y más cuando, como usted sabe, está pedida desde abril, que era la directora general.
No se había venido todavía a comparecer.
Con lo cual, le agradecemos doblemente el esfuerzo que ha hecho de venir a explicarnos.

Lo que yo he querido exponerle es que nos parecen muy bien las actuaciones que ustedes están llevando a cabo, pero que no se pueden vender como novedosas, cuando ya se han realizado muchas de ellas, actuaciones, durante los otros tiempos, que es justo lo que le he dicho -y sé que usted no lo ha hecho, pero sí otros compañeros-.
Lo que no se puede hacer es, para vender o para poner en valor lo nuestro, echar por tierra lo que se ha hecho anteriormente.
Es decir…, porque aquí parece que la igualdad se haya creado con el botánico.
Y, mire, pues, no.

La verdad es que la igualdad es algo que estamos peleando muchas personas durante muchos años, y no mujeres, sino muchas personas, muchos gobiernos, del Partido Popular, del Partido Socialista y de muchas personas, muchas asociaciones que están trabajando día a día, asociaciones muy comprometidas, y muchas personas que están dando el callo todos los días para luchar por la igualdad y, sobre todo, para luchar por la prevención de la violencia de género.
Hay que erradicar esta lacra.
Y creo que ahí el compromiso lo tiene de todos.

Y ya acabo mi intervención, simplemente, bueno, diciéndole que hablan de que el Gobierno de España no ha hecho nada.
Yo no iba a sacar datos, porque los tengo, pero… No quería sacarlos, porque venimos a hablar de la actuación del gobierno de la Comunidad Valenciana y de lo que ustedes van a hacer.
Pero, bueno, le digo que el gobierno ha aprobado un plan de igualdad de oportunidades, de 2014 a 2016, dotado con 3.
127 millones de euros y con 224 medidas concretas.
No lo iba a decir, pero es que, al final, parece que lo que no se diga es que no se ha hecho, y creo que conviene recordarlo.

Como le decía…, y acabo simplemente poniéndonos a su disposición para trabajar en todo lo que el Grupo Popular pueda colaborar.
Sabe que nos va a tener siempre ahí, como creo que las compañeras saben que hemos estado ahí siempre que la causa lo merece, y la lucha hay que llevarla entre todos.
Aquí no es cuestión de partidos, no es cuestión de colores; creo que todos estamos por el mismo objetivo.
Y, por eso, vamos a seguir trabajando para conseguir acabar con la violencia de género y poner a las mujeres donde se merecen.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, diputada, y se agradece su buena disposición.

Tiene ahora la palabra la directora general del Instituto de les Dones, María Such.

La senyora directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere:

Val.

Covadonga, bé, moltes gràcies també.
I gràcies també per fer menció a les campanyes, quasi quasi de manera espontània i seguides, que han estat duent a terme els municipis, del Â«No és noÂ» i de les campanyes de Â«Stop agressionsÂ», que varen ser derivades també un poc pel que va ocórrer en els santfermins, en Pamplona.

La veritat que sap que esta, no?
.
.
.
Jo no he dit que nosaltres sigam els únics ni tampoc nosaltres tenim la torxa de la igualtat, però que és una de les fórmules en què estem contemplant que cada vegada som més els que estem sensibilitzats en aquesta matèria i cada vegada som més institucions i els serveis també de proximitat, com en aquest cas els ajuntaments, que estan treballant arran d'açò.

Els tallers en els centres educatius, aquest feedback.
És cert que fa falta recopilar més informació, i tens tota la raó que és necessari.
Però, ara mateixa, cada centre educatiu, un poquet en la línia del Previ, que és un sistema informàtic que tenen els instituts, poden ahí ficar totes les incidències que sorgisquen, ja siga de bullying, ciberbullying, assetjament escolar o siga, inclús, de violència de gènere.
Jo crec que aquest mecanisme és fonamental i és on devem incidir, en la coordinació d'aquest tipus de sistemes informàtics que ens poden donar tota la informació.
I en això responc també un poc a les línies generals o estratègies generals de la direcció general.

Jo crec que moltes conselleries o molts àmbits d'aquesta Generalitat disposen de mecanismes per a tindre molta informació, però necessitem un mecanisme que compartisca informació per a poder treballar tots de manera coordinada.
I un poc en aquesta línia és en què m'agradaria treballar, en el cribratge universal de sanitat, en el Previ en els centres educatius, en el Biogen, que ja treballem des de la conselleria i la delegació del govern, i el Roure, que treballem des de l'institut valencià de les dones.

Crec que tenim sistemes informàtics vàlids que, a més, ens poden donar molta informació i podem realitzar una tasca de seguiment bastant adequada.
Però fan falta recursos, no en diposem quasi.
I, bé, en poc que fem, es notarà.

És de veres que n'hi han protocols d'actuacions dels centres Dona 24 Hores.
Però jo destacaria un protocol que crec que sí que és necessari actualitzar, i és el protocol interinstitucional de 2013.
¿Per què crec que és necessari actualitzar-lo?
Perquè esgrimix les competències de cada conselleria, però no mapifica o connecta quins són els protocols d'actuacions de cada una d'aquestes conselleries, sinó que ho fa de manera separada.
I, en la majoria dels casos, nosaltres treballem conjuntament, tant en sanitat com en les forces i cossos de seguretat.
I crec que és necessari fer un protocol que intercale, d'alguna manera, aquestes competències o les actuacions per cada conselleria.

Maria Josep.
.
.
(La presidenta parla amb la compareixent, amb el micròfon desconnectat) Perdona?

La senyora presidenta:

Que tens un minut.
Vull que ho sàpigues.

La senyora directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere:

Ah!
, per a tot?

La senyora presidenta:

Sí.

La senyora directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere:

Ah!
Val.

Bé, molt ràpid.
Bé, doncs, a Maria Josep no li conteste.

És de veres que els símbols són importants.
En la campanya del Playmobil, com bé ha destacat Rosa, va ser un símbol.
Amb una nota de premsa aconseguírem que rectificaren la campanya.
I, bé, va ser bastant gratificant.

Mercedes, el pressupost.
Te torne a repetir que, per favor, demana-m'ho per pregunta escrita.
Però, bé, he preguntat ràpidament -és el que té la tecnologia- i, en l'actualitat, no sé de quina data tens això, però tenim.
.
.
(Veus) D'octubre?
A data d'octubre em sembla que tenim prop d'un 80% del pressupost executat.
No volem demanar.
.
.
(Veus) 80%.
Però, de totes formes, de totes formes, pregunta-ho per pregunta escrita, que no tenim problema en respondre això.

Nosaltres no volem augmentar la despesa per augmentar la despesa, simplement volem saber on destinar els recursos.

I, Blanca -acabe ja-, tampoc m'has interpel·lat ni m'has fet massa rèplica en aquest cas.
Però compartisc que és de veres que la igualtat és una causa de totes i tots, però cada un interpreta de quina manera vol lluitar per ella.

Nosaltres, i crec que en l'Acord del Botànic, evidentment no hem inventat res, sinó que ja abans, i ja, efectivament, en 2007, es van assentar les bases en la llei efectiva d'igualtat d'homes i dones en matèria d'igualtat de gènere.
I, per tant, cada u que opine i siga conseqüent en les seus actuacions i en les del seu partit.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Si vos sembla, el que fem és dos minuts de descans per a despedir la directora general i rebre el secretari autonòmic.
I passem al segon punt.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat, senyor Alberto Ibáñez Mezquita, per tal d'informar del compliment dels plans d'igualtat en les empreses públiques de La Generalitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 26.
415)

La senyora presidenta:

Bueno, les recuerdo que han quedado fuera del orden del día los puntos cuatro y cinco, y que vamos a pasar entonces al segundo punto del orden del día, que es la comparecencia del secretario autonómico de Inclusión y de la Agencia Valenciana de la Igualdad, para informar del cumplimiento de los planes de igualdad de las empresas públicas de La Generalitat, solicitada por el Grupo Parlamentario Podemos-Podem.

Tomará la palabra Alberto Ibáñez.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Molt bé, moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies al Grup Parlamentari de Podem per haver sol·licitat la meua compareixença.
I com ja ve sent costum, després de cada dia festiu, me toca comparéixer.
Per tant, em dificulteu més encara la conciliació en els pocs dies que tenim.
Però és un gust estar sempre ací.

Una xicoteta introducció, i és que m'agradaria destacar que en el govern del botànic la transversalitat de la igualtat, com ha explicat la seua directora en la compareixença anterior, és un valor.
La transversalitat, la horitzontalitat, el diàleg.
Una visió molt més feminitzada de la política i de les maneres de fer, en un treball en xarxa, a través de les unitats d'igualtat.

I la coresponsabilitat de cada conselleria a l'hora de fer-se càrrec de la igualtat i la perspectiva de gènere en tots els àmbits.
I no un model que nosaltres entenem més antic, vertical, on la igualtat la porta un lloc concret, i la resta no.
Per això, pregue que me disculpen si en alguna qüestió molt tècnica o molt concreta no els puc resoldre els dubtes, degut al fet que les persones responsables en matèria de sector públic i d'empreses públiques és la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic.

No obstant això, gràcies a la coordinació i les unitats d'igualtat, i que evidentment des de la conselleria d'igualtat tenim eixa tasca també de coordinació, sí que crec que hem pogut aprofundir el suficient per a poder retre compte, que és una de les tasques principals del govern.

I ja entrant en matèria, m'agradaria destacar que el passat 17 de juny del 2016 -per allò dels temps, ja saben vostés que l'administració autonòmica no destaca per ser una administració àgil, i crec que és un dels reptes del segle XXI que tenim els governs de diferents comunitats, estats, en municipis en general- va aprovar i va ratificar l'acord de legislatura de la mesa general de negociació del personal funcionarial estatutari i laboral de la Generalitat valenciana, del 9 de juny del 2016.

I crec que és una fita important, perquè és a partir d'ahí des d'on construïm un nou temps, un lloc on impulsem les noves polítiques de personal i de gestió d'allò més preuat que tenen les administracions públiques, que són els seus treballadors i treballadores.
I jo crec que això demostra molt bé l'eix 3 del botànic.
Que no només governem per a les persones, sinó governem amb les persones.

I haver aconseguit arribar a un acord amb els principals sindicats, és a dir, amb els representants dels treballadors i treballadores és un bon punt de partida.
I aquest pacte de legislatura ja té una perspectiva de gènere molt marcada, en tot el que és el pacte, però especialment en uns punts que m'agradaria ressenyar de manera molt breu, que és el punt e, que són plans d'igualtat entre dones i homes.

I després destacarem que n'hi ha quatre: el de funció pública, el de sanitat, el d'educació i sector públic.
Per a construcció mateixa de la casa, uns depenen de funció pública, altres són personal estatutari de sanitat, d'educació, i les empreses públiques.
Ho dic perquè jo mateix a vegades, no sóc expert en la matèria i dius: Â«Xe, com pot ser que açò un treballador igual de La Generalitat no ho té?
Â».
Doncs, perquè depenen de diferents règims, i crec que és important partir d'esta primera pinzellada.

El punt f, que és la coresponsabilitat i nous usos de temps, amb l'increment ja de les sis setmanes de durada del permís del paternitat, amb eixa proposta d'arribar a un pla pilot de permís igual i intransferible, per naiximent, adopció i acolliment, el PPIINA, que com bé saben és una reivindicació històrica dels moviments feministes.

I el punt g, que és la violència de gènere sobre les dones, on es regula diferents drets, com el dret a trasllat a un lloc de treball en funcions similars del mateix grup o subgrup de categoria professional.
L'elaboració d'un conveni en la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, perquè el trasllat i la mobilitat de les víctimes, de les supervivents de la violència masclista puga ser entre administracions.

Impulsar un acord amb l'administració general de l'estat i altres comunitats autònomes, com també regular en aquest acord que l'administració no publicitarà en cap cas la destinació del lloc de treball de les dones víctimes de violència masclista.

Tot açò s'emmarca també en l'impuls de la nova llei de funció pública valenciana.
I com bé s'ha parlat en la compareixença anterior, en este llibre violeta de la funció pública, coordinat per la professora honorària Júlia Sevilla, i també dirigit des de la Direcció General de Funció Pública.

Dins de l'impuls de la Comissió d'Igualtat de Funció Pública, a banda del llibre violeta, defensa el pla estratègic de recursos humans, que ja no anem complint bé el calendari, perquè calia haver fet coses el primer trimestre, però he començat dient que a l'acord s'arriba en el mes de juny.
Per tant, caldrà modificar el calendari d'actuació.
I jo crec que aquesta proposta que ens fa la comissió d'igualtat que dirigix funció pública, la directora Eva Coscollà, ja dóna pinzellades molt importants d'avanços.

La primera és la classificació com a llocs de treball de les mateixes unitats d'igualtat.
Com bé saben, les unitats d'igualtat, n'hi ha ara mateixa un compromís polític.
S'han posat en marxa, però cal desenvolupar-les.
Se'ls ha format, se'ls ha donat formació específica en matèria de gènere, tant teòrica com pràctica.
Per això, cal dotar-la d'estructura.
En una administració pública, al final cal buscar una arquitectura legal que sustente els canvis, si no, després se queden en això, en experiències.

La segona és realitzar un treballar per a la reclassificació dels llocs de treball en els sectors i àmbits més feminitzats.
Com bé saben, una mateixa persona, les mateixes funcions, no cobra el mateix de la mateixa administració autonòmica.
N'hi han ahí unes bretxes que no són per una qüestió de iure, és a dir, no són per una qüestió legal, sinó perquè els complements al seu salari depenen d'algunes, van cap amunt o cap avall, i casualment sempre són les dones les que ixen perdent.

Per tant, amb aquest impuls, una de les coses que es busca és reclassificar els col·lectius feminitzats, especialment de la conselleria d'educació i la de polítiques inclusives, que són, com bé saben, col·lectius molt feminitzats, com també sanitat.

Fins i tot, després, dins d'ells mateixa, n'hi ha diferents sous.
No cobra el mateix una infermera en el sistema públic de sanitat que en una residència de la tercera edat.
I per tant se donen ahí sempre eixes dicotomies que d'alguna manera o altra hem de trencar.
És una qüestió a mitjà termini que hem de resoldre.

L'aprovació progressiva dels permisos iguals intransferibles per naixement, acolliment i adopció, crec que és una proposta a ressenyar.
Crec que busca el canvi completament de model cap a la coresponsabilitat des del minut u.
I crec que és important en eixe canvi d'enfocament.

L'elaboració d'una guia de coresponsabilitat per a la vida personal, familiar i laboral de La Generalitat per millorar la informació quant a la gestió dels recursos humans, i sobretot informar dels drets.
Moltes vegades, els mateixos treballadors i treballadores no són conscients dels drets que tenen o la capacitat que tenen per a reorganitzar i tindre una flexibilitat laboral.

I per tant, aquest llibre i aquesta comissió, dins del pla d'igualtat de funció pública, defensa el que hi haja una guia de recursos on tu sàpigues per les teues característiques, per les teues categories professionals, els drets que tens relacionats, els nous usos de temps, que com bé saben, és una qüestió que preocupa el govern i que busca el canvi de paradigma.

Després, important també, es procurarà.
.
.
És una cosa que sí se solia fer, perquè jo crec que és important dir allò que es feia, però es feia per la bona voluntat dels funcionaris funcionàries.
I és que les vacances, aquelles mares i pares, amb fills menors de dotze anys, tinguen prioritat a l'hora d'agafar dies de vacances en els períodes no lectius escolars.
I per tant, introduïx aquesta mesura en el tema dels usos del temps.

També crec que és important l'actualització del protocol, i crec que és una eina molt important, del protocol d'actuació davant l'assetjament sexual i l'assetjament per raó de sexe, en l'àmbit laboral de l'administració pública, que està penjat a la web de transparència, com també en el Servei d'Atenció a la Ciutadania, Qualitat i Inspecció de Serveis, en un model tipus de denúncia.

És a dir, com bé saben, una de les denúncies o, millor dit, una de les conseqüències pitjors de la discriminació i desigualtat de gènere és l'assetjament en l'àmbit laboral.
I per tant, que des del minut u posem les eines.
Més enllà de la conscienciació, és a dir, de qüestions a llarg termini, que en el minut que passe qualsevol cosa, l'administració responga.
I no n'hi hasca corporativisme, i no n'hi hasca un obscurantisme que no entendríem ninguna de les persones que estem ací.

Desenvolupar el mateix reglament de les unitats d'igualtat.
Fonamental per a millorar la coordinació i l'eficiència, que estiga ja en l'acord de legislatura i en el pla d'igualtat de funció pública jo crec que defensa molt bé cap a on anem, cap a eixa transversalitat, on ens fem responsables.

Després, a més del pla d'igualtat en funció pública, deia que n'hi havia un altre, que és en sanitat.
És el primer que ja tenim, que ja ha eixit del forn, per dir-ho d'alguna manera.
És el pla d'igualtat de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública 2016-2019.
És el primer.
Afecta, si no recorde mal, de cap, 65.
000 treballadors i treballadores.
És una de les conselleries amb més treballadors i treballadores.

Per tant, pensàvem que era important començar per ací.
I el sector sanitari valencià està molt feminitzat.
El 70% són dones, i per tant, pensàvem que era molt important començar per ací.
Destacar una cosa: casualment, jo sé n'hi han partits que diuen que Â«no les gustan las cuotasÂ», doncs casualment enfront d'un 70% de treballadores, només un 50% dels alts directius de la conselleria els ocupen hòmens.

Ahí n'hi ha un 20% de sostre, que escolte, doncs no se dóna.
I jo crec que al llarg del temps ho hem vist, que quan ho deixem a la bona voluntat i no ho regulem, les coses no van bé, i passa el que passa.
I malauradament hem tingut exemples, que jo he criticat, d'aquest govern i dels anteriors, perquè crec que no és una qüestió només de confiança, no és una qüestió només de voluntat, sinó és una qüestió de llei que cal regular.

També regula àmbits importants, com les noves masculinitats.
Ja en educació vam parlar que no s'articulava un mecanisme de discriminació positiva cap a la dona, sinó que el que s'articulava eren mecanismes de discriminació cap al gènere infrarepresentat.
En aquest cas, per exemple, en els serveis d'infermeria o d'auxiliar d'infermeria, som els hòmens els que hauríem de tindre un avantatge.

O en molts àmbits, la immensa majoria evidentment haurien de ser les dones que històricament heu estat discriminades.

També posa molta importància en el pla d'igualtat de sanitat.
La importància dels permisos de paternitat, o assistir, per exemple, a les sessions de preparació del part.
Ací tindrem dos coses: la qüestió cultural, de conscienciar, és a dir, que a l'home no li done vergonya de dir: Â«Cojo un día libre para ir a acompañar a mi mujer a prepararnos para esto.
Â» És una tasca a llarg termini.
Però primer, n'hi ha una, que és que hem de reconéixer això i ho hem de posar per escrit perquè la gent puga adherir-se.

De forma molt breu, enunciar les principals àrees de treball, que són plantilles orgàniques, i relació dels llocs de treball.
Representació equilibrada, promoure la paritat per acabar tant en la bretxa salarial com en el sostre de cristall.
Accés a l'ocupació i promoció laboral des de l'equitat de gènere.
Sensibilització, formació i investigació.
Salut laboral amb perspectiva de gènere.

Detecció precoç, prevenció i protecció de les víctimes de violència de gènere en l'entorn, amb mesures com facilitar la mobilitat, la reducció i reorganització de la jornada, permisos, trasllats o excedències.
I protecció efectiva davant l'assetjament sexual per raó de sexe, orientació sexual o identitat de gènere.
És un pla coordinat des de la Unitat d'Igualtat de Sanitat i Salut Pública, amb indicadors d'avaluació i seguiment del desenvolupament.

I crec que és important açò últim que he llançat, perquè plans d'igualtat se n'han fet molts, la majoria s'han quedat en un calaix.
I jo sé que moltes vegades ens agrada un pla, una estratègia, ara un no sé què, ara una llei.
I moltes vegades, en aplicar seria suficient.
I per això és molt important que en les noves formes de fer política introduïm els indicadors d'avaluació, i que n'hi hasquen avaluacions a mitjan termini, a llarg termini en els processos de duració del pla.
Este és un pla que dura del 2016 al 2019.

En el cas d'educació, que és la segona conselleria amb més quantitat de treballadors i treballadores, està ara mateixa en la mesa sectorial d'educació començant a negociar-se, i el compromís ferm de la conselleria és que per a final d'any, i que per tant puga entrar en vigència el primer trimestre de l'any que ve, estiga ja el pla d'igualtat d'educació.

L'altra que també té un pla propi és l'administració de justícia.
Són 4.
500 treballadors i treballadores.
En la passada comissió del 28 de setembre ja es va aprovar iniciar els tràmits, i el compromís de la Conselleria de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques és, igual que educació, poder tindre-la a final d'any perquè entre en vigència l'1 de gener.

I ara ja anem a aterrar al tema més concret, que és sector públic, i si us sembla, aniré conselleria per conselleria de manera prou àgil perquè n'hi hasca després temps en les preguntes.

En el cas de Presidència, la primera és l'Agència Valenciana de Turisme.
Hi ha hagut discrepàncies, perquè formalment hi ha un pla del 2008, però que ni tan sols els seus treballadors i treballadores coneixien.
Per tant, escolte, existir, existia, però ja està.
I el que s'ha fet és: s'ha constituït una comissió d'igualtat en la mateixa Agència Valenciana de Turisme, formada pels treballadors i treballadores, i per la direcció.

S'ha firmat un compromís entre la direcció de l'entitat i els sindicats, i han iniciat ja la negociació i l'elaboració d'un nou pla que estarà elaborat a final de novembre, i entrarà en vigor a 1 de gener del 2017.

La Ciutat de les Arts i les Ciències va remetre a la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic el passat 3 d'agost del 2016 el pla d'igualtat subscrit entre l'empresa i els treballadors, del 29 de juliol, i estan ara acabant l'informe d'hisenda per a remetre a la conselleria de polítiques inclusives, per al seu visat.

En el cas d'Aerocas, evidentment no disposava de pla d'igualtat, i està el compromís de començar a elaborar-lo en el 2017 i que estiga acabat dins del primer semestre.
Per descomptat que n'hi ha algunes que no van a estar l'1 de gener, que és la posició majoritària, per singularitats concretes com puga ser Aerocas, CIEGSA, etcètera, que la situació de les entitats, en fi, vostés la coneixem millor que no, que n'hi ha comissions fins i tot d'investigació i saben com se feien allí les coses.

La Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea, hi ha un esborrany del 2015 que se va quedar en un calaix, que tampoc coneixia ningú i s'ha aprofitat -perquè pensem que és important aprofitar allò que s'ha fet- per a, eixe esborrany, servir de base per al nou pla d'igualtat i s'està negociant amb els treballadors i treballadores i també estarà acabat per a entrar en vigor l'1 de gener del 2017.

En el cas de vicepresidència destacar que l'Ivaj ha eixit en premsa que no tenia pla d'igualtat.
No és cert, perquè l'Institut Valencià de Joventut és un organisme autònom i, per tant, s'acull al de funció pública.
Per tant, és el mateix de la pròpia conselleria d'igualtat i ha de tindre'n un altre.
En canvi, sí és cert que l'IVAS, l'Institut Valencià d'Acció Social, no té pla d'igualtat.
S'està treballant.
De fet, ja s'han avançat alguns qüestionaris i, el mateix que la resta, estan elaborant-lo perquè l'1 de gener també tinga el pla d'igualtat.

Tots els plans d'igualtat que estic dient són també en la part de formació i prevenció, avaluació, indicadors en un cronograma, etcètera, que degut a.
.
.
, per molt que tinga temps limitat no vull estendre'm en excés.

En el cas d'hisenda, l'Institut Valencià de Finances també té un esborrany de fa molt de temps que han aprofitat per a estudiar.
Han pogut aprofitar el diagnòstic.
Les mesures, la veritat és que segons em comuniquen no i, per tant, continuen treballant i estarà disponible per a l'1 de gener de 2017.
En el cas de projectes temàtics sí que ha començat ja la pròpia negociació, és a dir, la proposta d'esborrany era millor que en el cas de l'IVF i estan en procés, també, de la negociació.
I intentaran que entre en vigor abans de final d'any però tot segur l'1 de gener estarà en marxa.

En el cas de justícia, Favide està en un procés -com vostés saben- ara mateixa d'extinció, per tant, no li hem reclamat el pla d'igualtat.
En educació, que és qui més sector públic té i és un poc complicat.
Culturarts, doncs actualment amb molt d'esforç per part del seu director s'està negociant la relació de llocs de treball.
És a dir, el huevo y la gallina, doncs igual.
És a dir, no hi ha pla d'igualtat perquè encara no tenen ni tan sol la relació de llocs de treball i cada ú qui és allí.
Encara no s'han aclarit.
Per tant, el compromís del mateix director és que en el moment en què la relació de llocs de treball, la RPT, estiga aprovada, el següent pas és fer el pla d'igualtat.
Abans tampoc té sentit fer-lo si no saps a qui va dirigit.

En el cas de l'IVAM, hi ha un pla caducat des del 2008 i el que ens traslladen des del museu és que va negociar-se amb els sindicats a finals d'any.
En la Fundació Misteri d'Elx ens diuen que ja han tingut reunions, ja ha començat a treballar-se en el pla d'igualtat.
En aquest cas ens diuen que serà després de les celebracions extraordinàries -que la gent que és d'Elx i del sud coneix millor açò que jo- reprendran les negociacions degut a que ara el patronat no disposa de tant de temps.

En el cas de l'Agència Valenciana d'Avaluació i Prospectiva, s'acull al pla d'igualtat de funció pública perquè també és un organisme autònom.
En el cas del Circuit del Motor, n'hi ha un pla d'igualtat del 2008-2011 que ningú sap com se va fer, ni se va aplicar, ni cap cosa i, per tant, s'han compromés en fer-ne un nou perquè este no era el millor.
I sobretot, no s'havia avaluat, no s'havia desenvolupat i era paper mullat.

En el cas de CIEGSA, doncs, en fi, sabem que està en una comissió d'investigació, que la cosa no és massa clara i no n'hi ha pla d'igualtat.
I em traslladen el mateix que en Culturarts, que en el moment en què aquelles qüestions legals i jurídiques bàsiques de quién trabaja aquí y cosas así, doncs ja començaran a treballar amb el pla d'igualtat.
Tampoc té pla d'igualtat la VIU, la Universitat Internacional de València.
I sí des d'educació s'apressa a la direcció d'esta que el pla d'igualtat es comence a treballar i a negociar.

Les arts de reina Sofía ja han elaborat el seu pla per al 2016-2019.
És un pla amb vint-i-quatre mesures concretes en les àrees d'intervenció, d'accés a l'ocupació, classificació professional, promoció i formació, retribucions i bretxa salarial, nous usos de temps i ordenació del temps, salut laboral i prevenció de l'assetjament sexual per raó de sexe i, per últim, comunicació i llenguatge no sexista.

En el cas de sanitat, a banda del pla de la mateixa conselleria, tenen en les fundacions Fisabio, que no compta actualment amb cap pla d'igualtat però, no obstant això, la conselleria sí que pren el compromís de tindre'l per al primer trimestre del 2017.
Així com l'Institut d'Investigació Sanitària de La Fe.
S'ha elaborat i negociat el pla d'igualtat 2016-2019 en l'Institut d'Investigació Sanitària, Incliva, en nou àrees d'intervenció i vint-i-dos actuacions, òrgans de govern i direcció, comunicació, formació, retribució i bretxa salarial, nous usos de temps, salut laboral, contractació pública, llenguatge no sexista i violència de gènere.

Com bé veuen, des del moment en què se signa el pacte de legislatura que és el punt d'inici, pràcticament la totalitat de les empreses públiques i de sanitat, educació, funció pública i justícia s'han posat les piles.
Ja vorem.
Vull dir, de moment ha d'estar el pla damunt la taula negociat.
I crec que és un bon símptoma que els plans se negocien amb els i les treballadores però després, evidentment, haurem de desenvolupar-lo i serà el moment d'analitzar-lo i avaluar-lo.
Jo crec que és un bon símptoma d'aquest govern la transversalitat de la mateixa.

En el cas d'economia, l'Ivace en el seu cas té diferents plans d'igualtat que no han sabut massa bé tampoc que estaven en l'Impiva, en Sepiva, però com a Ivace no en tenien.
I s'han posat les piles i començaran -gràcies a aquesta intervenció i que hem cridat a l'ordre i que no tenien açò molt clar- a elaborar el nou pla d'igualtat de gènere.

En el cas d'agricultura, VAERSA té un pla d'igualtat.
En fi, el mateix que els anteriors, en els calaixos.
I sí que s'està elaborant ja i em diuen que a finals d'octubre estarà el diagnòstic i avaluació del pla anterior -perquè ací sí que han volgut avaluar l'anterior-, un cronograma de la mateixa conselleria i amb nous indicadors, àrees i que estarà elaborat el segon pla per al 2017 per a l'1 de gener.

La Fundació CEAM va aprovar el 23 de juny del 2016 -com bé veuen han anat aprovant-se al llarg del primer semestre d'enguany- la proposta de pla d'igualtat de gènere que actualment està seguint el seu tràmit administratiu corresponent.
I, entre les novetats, destacar la creació de la figura de responsable d'igualtat de la pròpia fundació.
Jo crec que és molt saludable que les mateixes fundacions i empreses comencen a tindre un responsable d'unitat d'igualtat i la idea és que en el moment en què les unitats d'igualtat de les mateixes conselleries ja tinguen una estructura més enfortida, començarà a baixar cap avall i que siguen també els organismes, les empreses, etcètera, les que tot el món tinguen aquesta figura.

L'IVIA és l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.
S'acull també com a organisme autònom com l'Ivaj al pla d'igualtat de funció pública i, per tant, no necessita d'un específic.
I l'EPSAR actualment no disposa de pla d'igualtat.
No obstant això sí que s'han realitzat ja diferents accions i mesures per a aplicar perspectiva de gènere com, per exemple, una proposta de reclassificació dels diferents llocs de treball per acabar amb la bretxa salarial entre homes i dones que actualment està negociant-se en hisenda, degut a que no només és una qüestió de gènere sinó que n'hi ha altres qüestions per a reclassificar.
I, a més, l'empresa ha agafat el compromís d'elaborar i negociar el pla per al primer semestre del 2017.

Per últim, vivenda, la conselleria de vivenda.
Ferrocarrils de La Generalitat ha elaborat el segon pla d'igualtat integrat en el XII conveni signat per la direcció de l'empresa i els sindicats majoritaris per al 2016-2019.
I l'Eige, l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat, el pla d'igualtat està en procés d'estudi per a la seua elaboració, però ja s'han pres mesures concretes com corregir la infrarepresentació de dones i actualment la seua direcció és paritària al cinquanta/cinquanta.

Per concloure, m'agradaria agrair a la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic, a les conselleries que tenen organismes i empreses públiques, l'esforç que han fet en el primer trimestre del 2016 i espere que, al llarg d'enguany, acabem aquesta planificació i disseny de polítiques públiques i que l'any que ve, en una futura intervenció, puguem ja parlar d'avaluació i veure cap on camina aquest pla i coses que hagen de corregir.

Jo crec que és important també agrair a la directora general Empar Martínez, una dona que -com bé saben- era presidenta d'Evap, dones empresàries.
Demostra una vegada més la vinculació i les sinergies del govern amb el moviment feminista que ha llançat diferents instruccions, una en data de 14 d'abril i una en 10 d'octubre per a aquelles empreses que no havien començat o que encara havien començat però no havien comunicat l'estat, continuen fent-ho arribar tant a la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic que és la responsable, com a nosaltres per poder continuar coordinant.

I moltes gràcies i quede a la seua disposició.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula la representant del Grup Parlamentari Podemos-Podem, Cristina Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Benvingut, senyor Ibáñez, a aquesta comissió d'igualtat.
El nostre Grup Podemos-Podem vam demanar la seua compareixença perquè entenem que és difícil demanar igualtat a les empreses -diguem- privades si nosaltres des de les institucions, des de les conselleries i des de les empreses públiques no fem exemple.

Aquest estiu vam rebre o vam llegir a premsa alguns articles que parlaven justament sobre -com este que tinc ací davant- que més de la meitat de les empreses públiques incomplien el pla d'igualtat.
Es basa aquesta notícia, per exemple, en un informe d'intervenció que nosaltres l'hem demanat, l'hem demanat a documentació i documentació al mateix temps l'ha demanat a intervenció perquè segons se'ns ha informat no era públic el document.
Que haurem de vore com pot ser que no siga públic aquest document com perquè l'haja hagut de demanar documentació directament a intervenció.

Però, més enllà d'això, en les mateixes pàgines de la conselleria tampoc tenim informació.
Per exemple, tota la informació que vosté ens ha dit, per qüestions de transparència, haguera pogut estar inclosa en les pàgines web, per això una de les resolucions que vam indicar.
Així que m'atendré a la informació dels mitjans de comunicació on diuen que, per exemple, d'un total de trenta-nou societats públiques, vint-i-una infringixen la normativa d'igualtat.
I allí s'inclouen moltes de les que vosté ha comentat, com l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries, l'Agència Valenciana d'Avaluació i Prospectiva, etcètera, etcètera.

Aleshores, a col·lació d'aquesta informació i a la informació que vosté ara ens ha anat explicant, li volíem preguntar sobre la línia d'actuació que va a ser inclosa en els pressupostos, on s'indicava que es faria un pla d'igualtat d'oportunitats entre homes i dones per a La Generalitat i, en eixe pla d'igualtat, s'establiren els criteris perquè posteriorment cada conselleria, cada entitat i cada corporació de dret públic anara desenvolupant el seu propi pla d'igualtat.

Vosté, en la seua intervenció, ens ha anat explicant algunes de les qüestions o punts fonamentals que cada pla d'igualtat anava incloent.
Com, per exemple, en alguns plans d'igualtat ha esmentat el llenguatge sexista, en uns altres parlaven d'escletxes salarials.
En un altre, inclús, ha comentat que es creaven noves figures.
Aleshores, nosaltres ens preguntem si no seria millor crear eixa estructura perquè després, posteriorment, en cada pla d'igualtat que es fera en les diferents empreses públiques o conselleries seguira la mateixa estructura.

També li volíem preguntar el control i el seguiment que s'està fent des de la conselleria d'igualtat d'aquestos plans d'igualtat i quin ha sigut el paper que ha dut a terme les unitats d'igualtat, tant en l'avaluació dels anteriors plans d'igualtat com en la confecció de l'actual pla d'igualtat.
I bàsicament aquestes serien les qüestions per la nostra part.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té la paraula la diputada Covadonga Peremarch, com a no adscrita.

La senyora Peremarch Palomares:

Gracias, presidenta.

Bienvenido y gracias, Albert Ibáñez.

Bueno, ha sido genial Cristina, porque básicamente eran las preguntas que yo iba a hacer, iba un poco en esa línea.
Primero, recalcar el trabajo que se está llevando, el tema como el permiso igual e intransferible de paternidad.
Bueno, los puntos…, lenguaje sexista.
Todos los puntos que has ido marcando que son esenciales y que llevábamos tiempo esperando.
Dicen…, es un principio básico.
Para que las cosas sean distintas hay que hacerlas distintas.
Y eso es importante.

Por otro lado, recalcar la necesidad y la apuesta real para que las mesas de igualdad de las que has estado hablando, dotarlas de recursos para que las personas que están allí trabajando puedan llevar a cabo la labor, que a veces es lo principal.
Se tiene la voluntad pero hay que dotarla de opciones.
Y era básicamente… No te puedo preguntar mucho más porque era la relación esa, los criterios básicos, la columna vertebral del plan de igualdad para poder dar el visto bueno a los planes de igualdad de las demás.

Y, por otro lado, pues como bien ha comentado la compañera, ¿qué mecanismos de control se van a llevar a cabo?
¿Con qué mecanismos se prevé garantizar el cumplimiento?
Porque muchas veces queda superbonito el Â«ya tenemos el plan de igualdadÂ» pero luego no se lleva a cabo el cumplimiento.

Y nada.
Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la diputada Mercedes Ventura de Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias y encantada de tenerte aquí y que nos expliques todo el tema de plan de igualdad porque es algo que nosotros.
.
.
Hemos presentado una PNL en esta línea y es algo que teníamos cierta incertidumbre de cómo estaba el Consell llevando los planes de igualdad.

Nosotros sí que pedimos la información, pedimos por pregunta escrita.
Y, ¿cuál ha sido nuestra sorpresa?
Nuestra sorpresa ha sido que de las 53 entidades con participación de la Generalitat valenciana y disponi…, bueno, que tienen disponibilidad con planes de igualdad, de las 53, solo 9 tenían planes aprobados.

Por lo tanto, hay que predicar con el ejemplo.
Entonces, si desde el Consell no predicamos con el ejemplo, dentro de la administración fomentar planes de igualdad, pues por mal camino vamos.

Y sobre todo, me ha gustado mucho lo que has comentado, que para vosotros es muy importante el capital humano que trabaja en la administración pública y que veláis por su bienestar, por su bienestar.

En esta línea, yo creo que velar por el bienestar es tener planes de igualdad realizados.
Si no, son todo bombas de humo.
Porque si no se ve la… La mejor forma de velar por el bienestar es con planes de igualdad y -¡ojo!
, aunque no sea este el tema- con planes de valoración de riesgos psicosociales que no se están cumpliendo en su mayoría.

Por otro lado, sí que quiero indicar…, y me llama la atención que se eliminen las subvenciones para los planes de igualdad.
¿Por qué se eliminan estas subvenciones?
Me gustaría conocerlo.
Y ¿por qué ustedes eliminan estas subvenciones?
¿Porque ustedes no llevan estos planes de igualdad no quieren que los lleven las empresas privadas o porque vayan en este decremento?
Igual puede ser exagerada la expresión, pero me gustaría conocerlo.

Y creo que igual que ustedes velan por el bienestar de los trabajadores de la administración pública, yo también estoy interesada en que la empresa privada vele por el bienestar de sus trabajadores.

En esta línea, en cuanto a los planes (inintel·ligible) … ya se ha puesto en marcha el Consell para garantizar que todas las empresas y organismos públicos implanten planes de igualdad.
Y también quiero añadir: y organismos privados, ¿no?
, empresas privadas.
Y si en estos momentos no tienen implantados el plan de igualdad, ¿cómo se garantiza que, efectivamente, cumplen con las políticas de igualdad en todos estos organismos?

Según la conselleria, se está elaborando una nueva normativa sobre conciliación laboral e igualdad de género.
¿Velará por el cumplimiento de todas las empresas y organismos públicos de los planes de igualdad?
¿Nos podía dar más información al respecto?

Y en cuanto al protocolo de acoso sexual y por género, sí que me gustaría conocer si tienen pensando, tienen en mente hacer algún tipo de campaña para que los trabajadores conozcan que existe, porque a veces el desconocimiento no es un buen aliado para poder erradicar este tipo de conductas.

Finalmente, como le he dicho, nos sorprende que el Consell, que se sitúa…, que sitúa la igualdad como una prioridad, a la hora de la verdad permita que haya empresas, organismos y fundaciones que no apliquen estos planes de igualdad y que no haya actuado antes para resolver esta situación.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, diputada.

Tiene la palabra la diputada de Compromís, Maria Josep Ortega.

La senyora Ortega Requena:

Moltes gràcies, presidenta.

Moltes gràcies, senyor secretari autonòmic, per vindre ací.

Gràcies per haver donat explicacions de l'estat en què es troba l'elaboració dels plans d'igualtat en les nostres empreses públiques.

Li he de dir que resulta francament estimulant vore que s'avança en les estratègies per a aconseguir la integració de la igualtat entre dones i hòmens a les empreses públiques.
I a més, contribuir al fet que la societat prenga consciència que este és un objectiu que permet una millora de la productivitat i la competitivitat.
Però també de les condicions de treball de les treballadores i dels treballadors i la conciliació de la via laboral, familiar i personal.
Tot en un plànol d'igualtat.

Em faig càrrec que el procés té el seu temps i que les coses han d'anar una darrera de l'altra, però la igualtat efectiva entre hòmens i dones en l'empresa pública o privada és, sobretot, l'optimització de recursos humans, l'eliminació de qualsevol tipus de discriminació que per raó de sexe puga existir en una organització.

Garantir la igualtat de tracte i d'oportunitats entre dones i hòmens és augmentar la capacitat d'una empresa per a ser més competitiva, més útil per a la societat perquè li retorna capital, no només el relacionat amb la seua activitat, sinó també un capital en forma de valors, que són valors universals i que repercutixen de manera benèfica en la societat, evidentment.
Si el món laboral està lliure de discriminacions, de ben segur que una bona part de la nostra vida també ho estarà.

Els beneficis de l'aplicació de plans d'igualtat resulta més que evident.
Si les dones són poc més del 50% de la població activa, sembla raonable pensar que no podem deixar fora de les nostres organitzacions a més del 50% del talent existent.
Més encara quan Europa el 60% de les titulacions en empresarials o econòmiques corresponen a dones, mentre que només un 30% de dones en la direcció de les empreses.
Són xifres que deixen la realitat sense lloc d'on poder agafar-la.

No ens hem de limitar només a comptar el nombre de dones i hòmens que hi han a una plantilla, cal aprofundir en altres discriminacions, com ara l'escletxa salarial.
I estaria molt bé vincular els plans d'igualtat als convenis col·lectius, així com conscienciar a les empreses que encara no han posat en marxa plans i polítiques d'igualtat que han de canviar el model cultural -és necessari- i que a curt termini tot són beneficis: per a l'empresa pel que fa a l'eficiència i competitivitat, per a les persones que integren l'equip professional i, finalment, per a la societat en general.

Així que gràcies pel treball.
I permeta'm vosté demanar-li que per tot el que he exposat, continue espentant les persones responsables de completar els plans d'igualtat en les empreses públiques perquè amb la major rapidesa possible, puguem comptar amb un mapa de les nostres empreses en què el plànol de la igualtat efectiva entre hòmens i dones siga un exemple per a la resta d'organitzacions del nostre país.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, diputada.

Té la paraula la diputada Falastí Mustafá del Grup Socialista.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, presidenta.

Benvingut de nou, senyor Ibáñez, a Les Corts.

Agrair la seua compareixença per a informar-nos de la situació dels plans d'igualtat a les empreses públiques.
I voldria agrair també eixe esforç pel canvi de model.

Em referisc que partíem d'una situació a La Generalitat en què la igualtat -ja ho he dit abans en l'anterior compareixença- importava ben poc.
I això reflectia també l'elaboració de plans d'igualtat.
Allà on existien, eren poc més que una fórmula per a cobrir l'expedient.
Es deia que eren negociats, però la realitat era que a penes s'acceptaven mesures efectives de les que proposaven, per exemple, els sindicats, als quals des d'ací també vullc reconéixer la seua tasca continua per a aconseguir la igualtat entre treballadors i treballadores i el que hagen arribat a un acord amb vostés amb eixa finalitat precisament.

Crec que també s'ha de remarcar eixa nova forma de treballar de forma transversal des de totes les conselleries, des de cada unitat d'igualtat, implicant tots els departaments.
I faria una especial menció al que ha dit vosté, a la conselleria de sanitat, amb el seu pla d'igualtat que es va aprovar al mes de març, i també a la d'educació, que sabem que ho farà molt prompte.
És important dir-ho perquè són les que més personal tenen.

De la mateixa manera que ens sembla important la menció que ha fet vosté al protocol per a previndre i per a eradicar l'assetjament sexual.
Jo voldria donar-li les gràcies en nom del Grup Socialista, però voldria que em permetera donar-li les gràcies personalment, i en nom de totes les dones que hem patit assetjament a l'administració valenciana sota el control del Partit Popular, sota les urpes del Partit Popular.

És veritat que queda molta feina per fer respecte al compliment de plans d'igualtat a les empreses públiques, però també és veritat.
.
.
A mi no em fa gràcia.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«A mí tampoco.
Â») A mi no em fa gens de gràcia, gens de gràcia.
(Veus) És passar-ho per a entendre-ho.

 La senyora presidenta:

Señorías, señorías, por favor, estamos…

La senyora Mustafá Ávila:

A mi el que em sembla una barbaritat és que les dones tingam de passar per això, no dir-ho.
(Veus)

La senyora presidenta:

Disculpe… Disculpe, señor diputado, (veus) disculpe.
Estamos en el turno…

La senyora Mustafá Ávila

¿Cómo que no?
He dit dins de l'administració pública valenciana.
(Veus) ¿Sí?
¿Vol que li recorde Canal 9?
(Veus) ¿Vol que li recorde Canal 9?
¿Vol que li recorde…, li faça la llista?

La senyora presidenta:

Disculpen, por favor.
(Veus) De acuerdo.

La senyora Mustafá Ávila:

Me pareix una falta de respecte.

La senyora presidenta:

Continuamos con la intervención, por favor.
No interrumpan a la diputada que está interviniendo.
Después tendrán su turno de palabra.
De acuerdo.

Puede continuar.

La senyora Mustafá Ávila:

És veritat que queda molta feina per fer respecte al compliment dels plans d'igualtat a les empreses públiques, però també és veritat que l'últim any s'han posat en marxa molts processos d'elaboració de plans d'igualtat i que en realitat vora el 80% del personal -no sé si m'enganye- al servei de l'administració autonòmica té pla d'igualtat davant de la situació vergonyosa que es va trobar vosté a l'arribar a la secretaria autonòmica.

I dit açò, m'agradaria dir per què és tan important continuar elaborant eixos plans d'igualtat.
Elaborar plans d'igualtat significa facilitar la negociació i millorar la convivència i, el que és més important, aconseguir més justícia en l'àmbit laboral per a totes les persones.

Des del Grup Socialista valorem el seu treball, i esperem que continue en eixe línia perquè queda més de mitja legislatura i, com ja he dit, moltes coses per fer.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula la diputada Blanca Garrigues pel Grup Popular.

La senyora Garrigues Francés:

Pero pido la palabra por alusiones, para defender el nombre del Grupo Popular, no porque vaya a comparecer.
(Pausa i veus)

La senyora presidenta:

Disculpe.
Tiene un minuto más por alusiones y su intervención…

La senyora Garrigues Francés:

Gracias.

Seré muy breve.
Simplemente porque entendemos que se ha menoscabado el honor del Grupo Popular, del Partido Popular, cuando se ha hecho responsable a este partido, al gobierno del Partido Popular, por casos de acoso que hayan existido.

Entendemos que la diputada del Partido Socialista puede hacer referencia a casos de acoso que haya habido, y desde aquí sentimos la misma repulsa que cualquier persona que esté en esta comisión en estos casos.
Pero no se puede culpabilizar a un partido, igual que no se puede culpabilizar al Consell actual si existe una muerte por violencia de género.

Entonces, entendemos que son situaciones repugnables, que debemos todos rechazar, pero no amparar y utilizar las siglas de un partido para meterse por ese tema.

La senyora presidenta:

Tiene un minuto de réplica.

La senyora Mustafá Ávila:

Mire, jo no he responsabilitzar a cap partit, jo he dit l'administració pública que estava sota el control de governs del Partit Popular.
I sí senyoria, no tenien intenció de fer res.
Si no, ¿per què no ho han fet un protocol, com ha dit el senyor secretari autonòmic, per a previndre i per a eradicar eixes situacions?
És que de paraula no s'arreglen les coses, s'arreglen amb accions.

Gràcies.

La senyora presidenta:

El seu torn, diputada Garrigues.
(Veus) Disculpa.
Sí.
Remedios Yáñez en nombre del Grupo Popular.

La senyora Yáñez Motos:

Buenas tardes.

Gracias, presidenta.

Señorías.

Secretario autonómico.

En primer lugar, señor Ibáñez, agradecer la comparecencia para informarnos de cómo se estaban llevando a cabo todas las acciones, las que ustedes…, este gobierno se comprometieron en materia de igualdad.
Y en este caso, sobre todo, más concretamente, las empresas públicas.

Siento lo que ha ocurrido, pero creo que hay veces que cuando no se tienen argumentos, pues siempre se culpabiliza a los demás y se generaliza.
Y estoy…, vamos, refrendo todo lo que ha dicho mi compañera…, hechos.

Y por lo que se ha comentado -hechos-, protocolo de actuación frente a la violencia en el trabajo en la administración general del estado y los organismos públicos vinculados o dependientes de ellas, hecho por el Partido Popular.

Buen, llegado este momento y para seguir la intervención, durante un año de gobierno, el tema de la igualdad es suficientemente importante como para que incluso hubiera algunas acciones generales más concretas.
Ya no voy a las específicas que ha explicado, sino algunas generales.
Y ¿por qué digo eso?
Pues porque ya en los presupuestos del año 2016, una de las líneas de actuación era la creación del plan de igualdad y oportunidad de La Generalitat, desde el cual sería el que se partiese, con unos criterios homogéneos, para realizar los planes de igualdad de las consellerias y posteriormente los de las empresas públicas.
Bueno, pues este marco no se ha elaborado con esos criterios homogéneos.
Y a partir de ahí, bueno, cada conselleria ha ido elaborando -ahora entraremos en ello-…, pero, vamos, yo creo que hay que empezar siempre todo por los cimientos.

También hablaba de las unidades de igualdad, que se les ha dado formación, de que todavía no tenían la estructura totalmente conformada.
Yo creo que hay ser más diligente en la actuación, puesto que ya llevamos más de un año.
Y entonces, yo me pregunto: si esto estaba presupuestado, ¿qué es lo que han estado haciendo, solo la formación?
Habrán hecho alguna actuación.
Quizá a lo mejor es que no nos la ha contado, pero, bueno, querría saberlo.
Y si en sus actuaciones han obtenido algún resultado.

Luego, en cuanto a que…, ha comentado que estaban las consellerias, en las áreas, en la elaboración del plan de igualdad de ellas.
Sí que ha destacado, sobre todo, las de sanidad y las de justicia y bienestar, que eran las que por…, quizá estaban como más completas, en cuanto a su plan de igualdad.

Pero yo tengo una serie de preguntas en relación a ello, porque… Sobre todo, por ejemplo, en la sanidad.
¿Cuál fue el diagnóstico de la situación cuando llegó para hacer ese plan de igualdad?
Sé que se aprobó en la mesa sectorial del 4 de marzo y allí se llegó a una serie de conclusiones que me gustaría saber si me las puede explicar.

Porque unas de las cosas, que además ha concretado, en que había una…, era minoritario…, minoritario…, -no sé si lo ha llegado a comentar; creo que ha sido en general-, en cuanto a las profesiones sanitarias, sobre todo médica y de enfermería, que era minoritaria en hombres y mayoritaria en mujeres, pero no sé si ha llegado a comentar que en cuanto a los puestos directivos, había…, eran minoritarias las mujeres.
Bueno, pues esta mesa sectorial se hace en marzo del 2016 y aquí ya se llevaba más de medio año con los nombramientos que había realizado la conselleria de sanidad por parte del gobierno actual.
Por tanto, ¿qué medidas son las que han implantado?
Puesto que hoy, a día de hoy, sigue siendo una minoría de mujeres las que están en los puestos directivos, y son ya nombrados por ustedes.
Entonces, me gustaría saber qué es lo que van a hacer para esa paridad.

Luego, me pregunto también cómo se van a poder aplicar las políticas de recursos humanos para incorporar esa perspectiva de género en las estrategias de gestión en la conselleria de sanidad y qué fórmulas son las que los sindicatos -además, lo han vendido en los medios de comunicación- de los que forman parte la mesa sectorial.
.
.
, ellos decían que son los que habían presentado esas alternativas.
¿Cuáles son las que se van a aplicar?

Y en relación a la salud laboral, ¿qué modificaciones se van a llevar a cabo?
, puesto que las valoraciones de puesto de trabajo no es que sean complicadas, pero el ámbito sanitario sí que es complicado por los turnos y esa variedad de turnos que tenemos, porque es una actividad que son veinticuatro horas.

En cuanto a la conselleria de bienestar social, ha dicho que estaba constituida la comisión y que se realizó la reunión el 4 de mayo.
¿Cuántas posteriores se han realizado?
Me gustaría saber también si todas.
.
.
, todas las consellerias tienen un responsable de cada uno de los planes de igualdad.

Y en cuanto a la conselleria de educación, si.
.
.
, no se están aplicando todavía los permisos de las seis semanas de paternidad.
Eso todavía no se ha empezado a aplicar.
¿Cuándo se va a empezar a aplicar?

Si ya se tiene previsto un calendario de formación para los docentes en igualdad de género y coeducación.
Si, además, también tienen contemplado hacerlo lo antes posible, porque creo es importante formar al profesorado de educación en personas adultas y, también, en perspectiva de género.

Y creo que sí.
.
.
, bueno, sí que había comentado que -su compañera anterior- que se estaba revisando el material didáctico.
Eso sí.
Entonces, es una pregunta que ya no me tiene que responder.

Otra cosa que quisiera saber: la formación en perspectiva de género para todos los trabajadores de La Generalitat no se ha iniciado.
.
.

La senyora presidenta:

Señora Yáñez.
.
.

La senyora Yáñez Motos:

.
.
.
estamos en el último trimestre.
¿Cuándo se puede llegar?
Y, bueno, estoy terminando.

Y en cuanto a las empresas públicas, me gustaría saber todas aquellas que se han comentado que infringían o incumplían, ¿cuáles son los aspectos que incumplían?
Si era en el tema de.
.
.
-termino enseguida- en la paridad, en la conciliación o en la salud laboral.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Yáñez.

Tiene la palabra el secretario autonómico por tiempo ilimitado.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana d'Igualtat:

Moltes gràcies.

Senyora Cabedo, efectivament, La Generalitat ha de donar exemple.
Jo estic completament d'acord, i crec que això ho compartim totes i tots, que és l'administració pública qui ha d'anar per davant moltes de les vegades.

Preguntaré legalment això de.
.
.
, si és públic o no l'informe d'intervenció.
Jo crec que sí, i jo el tinc disponible en el meu despatx.
De fet, quan vaig vore la petició, vaig deduir que era per eixa notícia, i me l'he llegit.
I, bé, si me'l sol·licita directament per escrit, crec que no hi haurà problema que li'l fem arribar.

En el tema dels retards, dir que el pacte de legislatura és del 17 de juny.
Governar amb les persones és més lent, però és molt més estable.
Nosaltres podíem haver començat i haver fet el pla més meravellós del món, haver encarregat a una empresa externa que el fera, o a una universitat, i haver decidit nosaltres.
Però jo crec que el model nostre no és aquest, és un altre.
És treballar per i amb les persones.

Important la diferenciació que feia vosté del pla d'igualtat, que porta caducat des del 2014, si no recorde malament, i que n'hi ha un interés per part de La Generalitat de millorar açò i fer-ne un nou, i el cronograma era: primer, el pacte de legislatura i els plans interns, que sí tenen un (inintel·ligible) .
.
.
comú, vull dir, que no han ido apareciendo por ahí.
Vull dir, que des de la coordinació de les unitats d'igualtat se'ls ha dit què volíem, cap on anàvem.
És a dir, un diagnòstic, una planificació, àrees molt concretes, tema llenguatge, el tema de violència de gènere, tema d'usos de temps, tema salut laboral.
I després n'hi han altres especificitats que cadascú, depenent del diagnòstic, sabia cap on havia d'abordar.

Ah, val.
El pla d'igualtat d'oportunitats del 2014.
Per tant, el cronograma, ja s'ha posat en marxa tot el món a fer els plans interns; també la consellera de justícia ha anunciat eixe pla estratègic de recursos humans, amb mesures molt concretes, que he detallat abans, com la reclassificació del treball, etcètera.
I una vegada, diguem-ne, la casa ja s'ha posat les piles, a complir la llei, és el moment en el qual les unitats d'igualtat, que ja tenen un rodatge, que han tingut una formació, que han fet molt més que formar-se.
.
.
Els recorde que no són persones que tenen un ús exclusiu per a la igualtat, unitat d'igualtat, sinó tenen altres tasques.
Una de les qüestions que la comissió d'igualtat de funció pública ha demanat és que s'alliberen com a mínim una persona a temps complet i, conforme puga anar creixent el personal, més.
Però ja hem fet accions molt concretes com.
.
.
, només revisar tot el que passa per l'administració, que el llenguatge inclusiu és nul -las mujeres no existís-, ja tenen faena per a avorrir-se en dos anys i mig.
Per tant, jo crec.
.
.
, els informes d'impacte de gènere, que abans hi havia impacto cero.
Jo dic: això és que no va destinat per a les persones, ¿no?
, perquè si no.
.
.
, per a extraterrestres, perquè, com a mínim, un poquito de impacto tendrá.

I, per tant, jo crec que és el moment que, una vegada hem articulat la part interna de La Generalitat, que no estava articulada, que n'hi havien moltes coses que estaven fetes, però no passaven els procediments que la mateixa Generalitat se fixava, ¿no?
És a dir, efectivament, n'hi han plans que estaven, i dius: ¿què fallava?
Posiblemente que no se había dicho al órgano competente que estaba el plan.
Doncs les inèrcies, moltes vegades l'administració és molt gran.
Jo també entenc que n'hi havia una part que no era responsabilitat de l'anterior govern, sinó que era que cadascú se mete en su día a día i té el pla d'igualtat, que és el diu la llei, i se li oblida dir que ha de saber-ho hisenda i igualtat, ¿no?
, que tampoc és que no s'haguera fet res, que n'hi havien coses que s'havien fet, però que no estaven normativitzades.

La senyora Peremarch, important, ¿no?
, indicava el tema dels indicadors d'avaluació i de com anem a controlar açò.
Doncs la importància és que n'hi hasquen uns indicadors i que tu sàpies la mesura.
.
.
, l'àrea d'intervenció 1, l'acció concreta número 3, l'indicador és este.
Se ha hecho, no se ha hecho.
.
.
això se pot corroborar.
I, per tant, jo crec que això és la manera i crec que, més o menys, parlaven del mateix les dues diputades.

La diputada de Ciudadanos Ventura parlava d'una pregunta al conseller d'hisenda, que és qui té competències directes en la matèria, i entenc que té informació.
.
.
, la informació que a vosté li faciliten no està actualitzada.
Nosaltres la podem actualitzar quant el mateix que comentava abans, ¿no?
Normativament, per exemple, si no recorde mal, a vosté li deien que l'Agència Valenciana de Turisme té un pla d'igualtat.
És el del 2008.
Ara, nosaltres en tenim un altre.
Vull dir, que moltes vegades l'administració ahí té unes disfuncions, que és el que hem vullgut corregir a través de les unitats d'igualtat.
És a dir, que els plans d'igualtat no estiguen només en l'empresa, sinó que la conselleria en matèria del sector públic i en matèria d'igualtat siguen conscients.
Per això li dic que n'hi han molts d'ells que s'han posat en marxa i molts d'ells, la immensa majoria que els he dit, la data que he donat és l'1 de gener.
Per tant, ahí continuen sense estar perquè no el tenen.
Estan ara mateixa en eixe procés de negociació.

Crec que és molt important el que apuntava vosté de l'estratègia d'usos de temps.
En el vint i poc de novembre se farà un congrés, junt a la Fundació Isonomia de la Universitat Jaume I, on se posaran les bases de la primera estratègia valenciana d'usos de temps i coresponsabilitat, que beu i s'articula del pla valencià d'inclusió i cohesió social, que és on anem a articular totes les polítiques públiques.

Recordar que la intervenció era per al sector públic, i per tant en clau interna, i no he parlat, també per no fer-ho més extens, del que són les polítiques públiques cara en fora, ¿no?
, que donaria per a una altra comissió.

Molt important el que apuntes del sector privat.
És fonamental, ¿no?
I ací crec que hem intercanviat un poc els rols i me he vuelto yo más liberal que Ciudadanos, ¿no?
, esto de dar dinero a las empresas para que hagan cosas.
Nosaltres.
.
.
Clar, no és molt liberal.
I nosaltres, havent analitzat l'avaluació de les partides pressupostàries històriques dels plans d'igualtat que no s'utilitzaven, hem articulat altres mecanismes.
Per exemple, les clàusules socials.
Vull dir, a una empresa privada li seduïx molt més que el pla d'igualtat, la contractació de dones de víctimes de violència de gènere i altres mesures li bonifique per a la licitació pública, que la subvenció que li podia donar La Generalitat, que era pírrica.
Per tant, jo crec que n'hi ha altra manera de seduir al món privat i és decir: Â«Oiga, si usted hace esto que a mí me gusta, pues le voy a contratar más.
Â» ¿Val?
Vull dir, que tot no ha de ser només el donar diners, sinó n'hi han altres fórmules, ¿no?
, com beneficiar a aquell que ho fa bé, que dóna exemple.
Això també genera prestigi, però, evidentment, n'hi ha molt a fer en l'àmbit de les empreses privades.
I jo crec que ahí el tema dels visats, el tema que no només servisca com un tràmit administratiu, de l'empresa fa un pla, se lo visa La Generalitat y se ha acabado.
Te has llevado los puntos y el dinero, però després ahí ningú avalua res, és important, ¿no?

I ahí tenim un problema enorme, que és el tema de la inspecció, no només dels indicadors que en un termini de La Generalitat és senzill, però cap a les polítiques públiques i cap a les empreses privades la tasca, diguem-ne, d'avaluació, d'inspecció és molt complicada amb el poc personal que disposa La Generalitat.
Per tant, jo crec que un.
.
.
, sens dubte, un dels llocs on més ha de créixer -bendita troica y benditos aquellos que no nos dejan contratar- és en el tema de la inspecció, per a intentar que les polítiques públiques no siguen per assaig-error, sinó tu planifiques i pugues verificar que això ha passat.

I, a hores d'ara, és cert -i compartisc amb vosté la preocupació- que moltes vegades té l'encuny, s'emporta el segell, però després no saps si això és veritat.
No saps si s'ha fet, si no s'ha fet.
.
.
Estic complement d'acord que cal aparellar també els plans d'igualtat i la intervenció en el tema psicosocial de seguretat laboral, i crec que és una cosa on, en fi, els països mediterranis en general no anem massa avançats.
Jo crec que és una cosa que hem de reflexionar totes i tots.

La senyora Ortega m'indicava la importància de vincular els plans col·lectius i els plans d'igualtat.
Jo estic d'acord i crec que una de les qüestions que situa eixe nou frame és que partim tot açò d'un pacte de legislatura en els sindicats, i que el mateix pacte de legislatura, en el seu apartat t, té un pack que és: plans d'igualtat.
Escolte, açò està al mateix nivell que molts altres dels drets laborals.
Perquè al final estem parlant d'això, estem parlant de drets laborals; en aquest cas, amb perspectiva de gènere.
I, per tant, crec que es molt interessant.
I està sent més lent, perquè, evidentment, negociar en els sindicats, en moltes de les plantilles que no saps qui és la plantilla i qui no, porque esto, en fin, el sector público, doncs ja si compareix la companya.
.
.
, la secretària autonòmica o el conseller, doncs.
.
.
, o molts de vosaltres, que heu fet la fiscalització d'això en anteriors legislatures, saben com està el tema, ¿no?
Però jo crec que això és important.

Senyora Falastín Mustafá, complement d'acord amb la importància de reconéixer el paper dels sindicats que han tingut les anteriors legislatures, i que tenen ara, ¿no?
I això que són vehements amb nosaltres, i crec que ho han de fer i crec que són un contrapoder i un contrapés fonamental en un estat democràtic, i en moltes coses no ens posem d'acord i tenim visions diferents, i en altres, com és aquest cas, hem arribat a un acord.

Fonamental, ¿no?
, el tema de donar importància a eixe protocol d'assetjament.
I jo crec que és un tema que hem d'anar plegats de la mà totes i tots i crec que és fonamental.

I crec que és important també dir a la gent que existix.
No sé quina de totes les diputades havia parlat del tema de posar a l'abast aquest protocol i altres coses.
Crec que uns dels errors de l'administració és que moltes vegades fem i no contem allò que fem, ¿no?
I després resulta que diuen: Â«Oiga, ¿y esto?
Â» Â«Pues esto está hecho hace.
.
.
Â» A la millor fa quinze anys que està fet i que açò ho va fer el govern anterior o l'anterior.
Però el que sí que n'hi ha.
.
.
, l'administració és una gran desconeguda, i quan més la vas coneixent.
.
.
, jo, preparant aquesta intervenció, he conegut fundacions d'altres conselleries que no coneixia, he conegut que n'hi havien plans d'igualtat que jo pensava que no estaven, i m'han sorprés positivament algunes empreses.

 

Crec que és molt important, com apuntaves, és el canvi de model, ¿no?
, cap a on anem.
I en eixa estructura comuna en algunes coses, però les singularitats.
Jo espere que en el moment en el qual nosaltres puguem tindre l'articulat de les unitats d'igualtat, els plans importants negociats en sanitat, en educació, en justícia, en funció pública, i centrats en les empreses, eixe nou pla de La Generalitat d'igualtat d'oportunitats entre homes i dones, que és de les polítiques cap a fora, sí ja situe un esquelet que puga servir per a l'elaboració de diferents plans d'igualtat tant al sector públic com al sector privat.
Però fins que arribe eixe moment de negociació, entenem que no podem continuar incomplint la llei com s'estava fent fins ara.

I la senyora Yáñez me preguntava que per què incomplien les lleis de tot, i n'hi ha de tot.
Molts d'ells era possiblement desídia, és a dir.
.
.
, i me dóna ràbia, perquè havien fet la faena, però l'havien encunyada.
Per tant, normativament eixe document no ha existit mai.
Moltes vegades n'hi havien empreses en plans d'igualtat que és que només sabia l'empresa que estava, no sabia l'administració que estava.
No sé si m'estic explicant.
Per exemple, la del circuit.
Jo la veritat és que no m'imaginava que el circuit tinguera un pla d'igualtat.
A la millor un prejuicio mío del mundo de las motos, por.
.
.
 el té.
Ara, no n'hi havia constància ni en hisenda ni en igualtat.
Ara, tu vas a la conselleria i et diuen: Â«No, sí, sí el té.
Â» Vull dir que moltes vegades hi havia un problema de vasos comunicants.
Per això és tan important la transversalitat, perquè jo sí que crec que n'hi havia un esforç per l'anterior govern en el tema de la igualtat.

I n'hi ha moltes coses de la igualtat que les entenem diferents com, per exemple, el tema de les quotes.
Però sí que crec que n'hi havia un interés i crec que faltava eixe punt d'acabar de rematar la faena.
És a dir, si estava el pla, leches, ¿por qué no estaba donde tocaba?
 I crec que moltes de les empreses que he dit: està l'esborrany, estaven treballant sobre l'esborrany.
.
.
Vol dir, se va fer el treball?
, sí; ara bé, no se va acabar.
Que a nosaltres també ens ha passat, vull dir, n'hi han alguns dels nostres que li han contestat a Ciudadanos que no estan, doncs perquè la fundació no sé què no lo había avisado.
I dius: Â«¡Leche!
Â».
Esto es como.
.
.
, pues eso, ¿no?
 Vull dir, preparar-se molt un examen i fer l'examen i no entregar-lo.
Doncs no està l'administració per a anar per ahí perdent eixes coses.

Després, comentaves que què havia fet les unitats d'igualtat al llarg d'este temps.
A banda de la formació i que no tenen una dedicació exclusiva, s'han dedicat molt al tema del llenguatge inclusiu, que és peremptori en l'administració, fins i tot la mateixa conselleria d'igualtat moltes vegades dius, Â«mare de Déu!
Â».
És una feina que jo crec que és de totes i tots.

També han treballat molt en el tema dels informes d'impacte de gènere.
Jo recordaré sempre una de les primeres reunions de secretaris autonòmics que passava el Patricova.
Jo no sabia ni el que era, a mi me sonava allò a nom d'una dona russa.
Vull dir, i agricultura portava no sé quant de temps intentant aprovar el Patricova, i no estava l'informe d'impacte de gènere.
I la vicepresidenta va dir que no passava, eixe informe era tan important com el jurídic o l'econòmic, no?
I el d'agricultura va dir, Â«¡ay!
Â», i ràpidament va cridar la unitat d'igualtat d'agricultura i van treballar i van fer una proposta d'informe d'impacte de gènere, no?
Com ara també tenim el d'infància, la conselleria de sanitat ha fet el de salut, etcètera.

Després, en el tema d'educació no he parlat de polítiques públiques perquè no era el tema, però efectivament els nous coordinadors i coordinadores d'igualtat està acabant de treballar, la conselleria, per llançar un pla de formació permanent per a eixa gent perquè no hagen de buscar-se per ahí el que han d'impartir i de quina manera han d'entendre la coeducació.
També, paral·lelament, està ara mateixa elaborant-se la llei valenciana d'educació o van a començar a elaborar-la.

Després, jo no sabia, i m'ho he apuntat, que ara mateixa en educació les sis setmanes no estan.
M'ho apunte, tenia desconeixement absolut i jo ja sabeu que quan una cosa no ho sé no salgo y digo, eh.
.
.
, no, no ho sé.
Per tant, preguntaré a educació i si no està que m'articulen el per què no.
I evidentment és un dret reconegut que cal donar-lo.
I ja està.
I s'han de posar les piles educació, doncs educació, sí.

Vull dir, crec que un dels papers d'igualtat és posar les piles a les altres conselleries, no?
L'altra li va tocar a la conselleria de justícia, està li ha tocat a la d'educació.
Ací no hi ha color que se salve, no?
Jo crec que és important que tinguem clar que són primer feministes que d'un partit concret o d'un govern concret.
I això crec que és una cosa que ens farà anar cap endavant.

Després, la formació al funcionariat, està l'Ivap, no han començat els cursos, están en ello, anem un poc lents.
Està el d'igualtat, està el d'UNICEF sobre impacte de gènere i està el de diversitat sobre migració.
Sé que estan a punt d'eixir, però ja no me xafe a dir-li una xifra, que després em passa com Nàquera, y mayo se convierte en octubre.

I sanitat.
El diagnòstic, que tinc ací el pla.
És molt llarg.
No sé si vosté ha vist el pla; si no, li'l facilitaré.
És molt detallat, tant del tema sanitari.
Efectivament, som nosaltres responsables dels llocs que designem?
I casualment, només un 50 o un 70%.
La conselleria de sanitat, que té una consellera feminista al capdavant i que ha fet una tasca, el pla d'igualtat de la conselleria, en les fundacions, haurà també d'articular mesures.
Però, no obstant això, tornem a allò de moltes vegades, cal articular per llei el tema de la paritat.
I jo sé que ahí discrepem.
Que vostés pensen que no, que no és necessari.
Però la realitat és que quan no està articulat per llei no es fa.
I vostés damunt se queixen.
Oiga.
.
.
Vull dir, que açò és lo flipant, no?
Vull dir, igual que li dic que abans lo bé, ara.
.
.
Oiga, no queremos que sea por ley, pero como no se cumple, me quejo.
I dius, oiga, com quedem, no?

Però bé, jo crec que el tema de la paritat és un tema que haurem d'abordar d'alguna manera.
(Remors)

I l'últim, que és que no tinc ací marcat.
.
.
, en el tema.
.
.
era de salut laboral?
Allò de sanitat?
És que no m'ha donat temps a.
.
.
(Veus)

Sí, el tema de les gestions dels horaris.
Li busque l'àrea de treball, Salut Laboral.
La salut laborat té l'objectiu 5, que es Â«promocionar la salud laboral en las empleadas y empleados públicos desde la perspectiva de géneroÂ».
Me l'havia marcat per alguna cosa, eh?
Sensibilitzar, no.
.
.
Li busque.
.
.
Â«Realitzar avaluacions de riscs laborals considerant les variables relacionades amb el sexe, tenint en compte el sistema de recollida de tractament de les xifres, així com els estudis dels danys a la salut derivats del mateix treball.
Â» Â«Promoure la realització d'una avaluació inicial dels llocs de treball, remarcant la perspectiva de gènere en la funció reproductiva de les treballadores i treballadors, l'embaràs i la lactància, així com l'elaboració dels departaments d'un llistat de llocs exempts de risc per a la dona embarassada o en període de lactància.
Â»

Â«Els llocs de treball amb avaluació inicial de riscs laborals que tinguen en compte la consideració i possibles danys en funció reproductiva.
Establir accions preventives integrals no esbiaixades que incorporen la valoració de risc psicosocial i l'establiment de mesures efectives contra les desigualtats.
Elaborar funcionaments específics.
Â»

Bé, hi ha moltíssimes mesures.
Si li pareix li facilite el pla, així serà molt més àgil i tampoc sé si li estava contestant concretament a la pregunta.
A mi és una cosa que me dóna molta ràbia quan no conteste al que me pregunten.

I no sé si queda alguna cosa per respondre, però com tenim altre torn, m'ho recordeu.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té la paraula la diputada de Ciudadanos, Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidenta.

Bueno, agradecerle que haya contestado a las diferentes preguntas formuladas.
Sinceramente me sorprende mucho que no existan unos canales de comunicación fluida entre las diferentes administraciones.
Creo que ahí tienen un gran trabajo por hacer, para coordinar esta información para que les llegue de manera rigurosa.
Porque tengo que indicarle que el 22 de julio es la respuesta que nos dieron.
Y con información que está desfasada, pues sinceramente, estos diputados pues no podemos trabajar bien.

Por otro lado, indicar que no se trata de liberalismo, ¿no?
, el ofrecer subvenciones para que las empresas velen o fomentar el bienestar de los trabajadores.
Igual que la administración pública queremos fomentar el bienestar de los trabajadores, en la privada también se debería, porque estamos gobernando para todos los ciudadanos y queremos tener ciudadanos felices.

Dicho lo dicho, como le he indicado en mi anterior intervención, comparto que la igualdad es un valor y que para trabajar por una igualdad efectiva hay que desarrollarla, pero desde la acción, desde la acción y entre ellas estarían los planes de igualdad y dotar recursos para ellos.
En esta línea indicarle que, en función de los números de planes de igualdad que ustedes aquí indican, pues no estamos trabajando para una igualdad efectiva, porque nos superan el 17% de su totalidad.

Por otro lado, difícilmente, como le he dicho, podemos conseguir este objetivo.
Si no evaluamos no podemos conocer y no podemos desarrollar planes de acción encaminados a mejorar pues el tema de una igualdad efectiva.

En esta línea también pasa lo mismo con los recursos económicos destinados.
Entiendo que los recursos destinados a este cometido pues son reducidos porque no han cumplido ustedes con el calendario establecido.

Y para finalizar, pues me alegra escuchar que ustedes no vayan a dejar en un cajón los planes de igualdad, de verdad que es un alivio para mí, y que van a hacer un seguimiento; ese seguimiento pues entiendo que lo podremos conocer aquí todos y va a velar por una evaluación, un plan de actuación y otra evaluación así continuada en el tiempo.
Para ello pues entiendo también que en los presupuestos de 2017, 2018 y 2019 pues se deberá de poner esa partida presupuestaria para que esto no muera por el camino, sino que continúe con el tiempo.
Y espero que esas buenas argumentaciones que usted aquí nos ha hecho, no se queden en palabras, sino en hechos, y que no sea un titular más como nos tienen acostumbrados.

La senyora presidenta:

Gracias, señora diputada.

Tiene la palabra Remedios Yáñez, del Grupo… Disculpa, no me había dado cuenta.

Té la paraula la diputada del Grup Compromís, Maria Josep Ortega.

La senyora Ortega Requena:

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Seré breu.
Únicament agafe la paraula per donar-li les gràcies al senyor Ibáñez per tot el que ens ha exposat.

Diré que després del panorama que es va trobar, crec que és per agrair la seua feina, eixa facilitat, eixa predisposició a la negociació amb els distints agents socials, augmentar la consciència ciutadana en general.

I jo no pense que vosté haja de ser més diligent, pense que les coses estan fent-se bé, estan fent-se en els casos necessaris i cal fer les coses espaiet i amb bona lletra.
Perquè si altres que estigueren abans hagueren fet les coses espaiet, en bona lletra i les hagueren fet, hui ho estaríem posant en pràctica, no fent plans d'igualtat que estaven sense fer.

Per tant, moltíssimes gràcies per la feina feta i, una cosa molt important, per donar la cara, per vindre ací a donar la cara.
Pense que és molt important i és molt d'agrair un representant vindre ací, donar la cara pel que ha fet i pel que no ha fet.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ortega.

Té la paraula la senyora Remedios Yáñez, pel Grup Popular.

La senyora Yáñez Motos:

Gracias.

Bueno, en primer lugar, agradecer que haya reconocido que hay mucho recorrido y que mucho trabajo ya estaba hecho.
Y de hecho, pues en la página web de la vicepresidenta, la señora Oltra, pues los informes que están son los informes del Partido Popular, informes sobre política pública de promoción de la conciliación de la vida personal, familiar y laboral o la vía de conciliación, el Plan de igualdad 2010-2014, y muchos más de los protocolos, como el hemos dicho antes del Plan de actuación de violencia en el trabajo y la administración.
Entonces es de agradecer que se reconozca lo que se ha hecho.

Luego, por otro lado, ha comentado la poca comunicación que ha podido existir.
Entonces, mi pregunta es: ¿se van a realizar campañas dentro de las empresas públicas para que esto no siga ocurriendo?
¿Está previsto hacerlas en breve?
Porque, igual que la formación en los profesionales de La Generalitat, que somos los primeros que tenemos que tener claros los conceptos de igualdad de género, también es como tenemos que comunicarnos.

¿Está pendiente de hacer el fomento de la imagen igualitaria?
¿Qué acciones concretas se van a llevar a cabo?
Es que eso se me ha quedado de la primera intervención y querría irme con las respuestas.

Y, bueno, y también otra pregunta sería que si a las empresas públicas ya se les han asignado una serie de indicadores para que midan los objetivos que se han planteado cada una de ellas, de las empresas públicas en cuanto a sus planes de igualdad e indicadores de evaluación y seguimiento.
Y, por supuesto, si el calendario de acciones va a ser de obligado cumplimiento y no solo una fecha de si es cierto o no, sino que esto ya no sea demagogia y que sea algo que sea realidad.

Gracias.

La senyora presidenta:

Pues, señor secretario autonómico, tiene usted la palabra por cuatro minutos.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyora presidenta.

Buscava la instrucció del conseller d'hisenda del 14 d'abril -dia magnífic- i de la directora general del 10 d'octubre on apremia totes les empreses públiques -contestant a la seua pregunta- canalitzant que és la Direcció General de Patrimoni qui ha de tindre els plans d'igualtat de manera imminent.
Després ja li he dit les dates de les diferents empreses.

Però per buscar allò que vosté apuntava, i és que moltes vegades sí se fan, però no s'acaba de materialitzar i normativitzar.
És cert que molts d'ells se feien i no se desenvolupaven, no?
, igual que dic una cosa, dic l'altra, perquè no m'agradaria que se mal interpretaren les meues paraules.

Contestant-li a la diputada Ventura, primer, que m'havia fet i tal, estic d'acord amb vosté amb el tema del liberalisme, jo no estic en contra que se puga donar diners a les empreses; deia que no era una postura molt liberal.

I quant al tema de l'avaluació, té vosté tota la raó del món, li demane disculpes.
La mateixa realitat que li dificulta a vosté la tasca com a diputada, ens la dificulta a nosaltres com a govern, perquè un dels greus problemes, i crec que cada volta que vinc ho dic, és la manca d'informació estadística i de bases de dades comunes de la mateixa Generalitat.
Jo crec que ahí tenim un repte que va més enllà de les meues competències, si no del govern en general, i és que una agilització i en el tema de les noves tecnologies hauria de ser molt fàcil poder entrar i en un clic saber quantes empreses tenen el pla d'igualtat, quan s'ha negociat, quines són les mesures.
I, això, malauradament no passa i ocorren estes disfuncions i, per tant, li demane disculpes i li dic que a mi també m'ocorre desgraciadament.

En la primera pregunta que li havia contestat a vosté, que era el tema de quina manera anem articular-ho, evidentment, és obligatori.
Ho era ja, vull dir, i és que és la mateixa llei i, per tant, fa tretze anys que s'està incomplint de manera regular aquest article de la llei, i per tant més obligatorietat vinculant que una llei no hi ha.
Ahí el que cal és diligència, estar damunt, i jo sí que me compromet ací, davant d'esta comissió, de continuar seguint la tasca amb la directora general de Patrimoni i anar recordant-li que esta no està, que esta falta i de quina manera, no?

Després, evidentment, els plans d'igualtat que vullguen per escrit, li'ls fem arribar.
I vosté.
.
.
, l'agraïment és.
.
.
, jo no sóc adanista i no som nous en tot, vull dir, venim d'algun lloc, no?
I, per tant, hi ha moltes coses fetes, bé, mal, regular, i crec que això és important reconéixer-ho i també vénen en les noves maneres de fer política.
I crec que és important.

I, per últim, sí que m'agradaria acabar, no sé quina de les dos deia que al final moltes coses se quedaven en paraules i no en fets.
I sí que m'agradaria dir que hem arribat al primer acord de legislatura amb els sindicats, un fet tangible, que no havia passat mai, que ja està el pla d'igualtat de sanitat damunt la taula, que ja està acabant d'elaborar-se el d'educació, i el de funció pública i el de justícia.
Per tant, pràcticament la totalitat de les persones empleades de La Generalitat el tindrien.
En el sector públic, data 1 de gener, estaran la immensa majoria de les empreses públiques, exceptuant Aerocas, CIEGSA i dos més que les seues circumstàncies no ho permeten, i crec que eixos són els gestos que també se convertixen en fets, no?

Ara el que, evidentment, cal és que passe el temps i en qüestió d'uns mesos, un any, puguem començar a avaluar que els plans d'igualtat no eren paper mullat en una caixó, sinó eren la planificació d'un govern que creu i confia en la igualtat com un valor i com una manera d'entendre la vida.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor secretari autonòmic.

Y con esta intervención, se acaba nuestra comisión de hoy.
Gracias por el trabajo y por el debate.

Gracias y hasta el próximo día.

(S'alça la reunió a les 18 horas i 46 minuts)