Educaci%C3%B3%369405.06.21%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el 21 de juny de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 42 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando González Delgado.
Reunió número 30.

El senyor vicepresident:

Buenos días a todos.

Se procede ahora al listado, al paso del listado.
Adelante.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay cuórum.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora secretaria.

Pasamos ahora a la aprobación del acta de la reunión anterior.
Queda aprobada, ¿no?

Projecte de llei, de La Generalitat, del mecenatge cultural, científic i esportiu no professional a la Comunitat Valenciana.
Debat i votació del dictamen de la comissió (RE número 93.
364, BOC número 254)

El senyor vicepresident:

Bueno, pues a continuación, debate y votación del dictamen de la comisión sobre el Proyecto de ley de La Generalitat, de mecenazgo cultural, científico y deportivo no profesional en la Comunitat Valenciana.
(Veus)

La senyora Quiñonero Hernández:

Nos gustaría un pequeño receso para llegar…, terminar de llegar a los acuerdos que estamos…

El senyor vicepresident:

Adelante, señora Quiñonero.
Se produce el receso.

La senyora Quiñonero Hernández:

Que sea, por favor, de quince minutos.
Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Bueno, pues ha llegado ya el momento de las intervenciones.
Por lo tanto, tiene la palabra en primer lugar la diputada del Grupo Ciudadanos Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Espérate que no sé dónde tengo mi intervención.
(Rialles i veus)

El senyor vicepresident:

Adelante y no me hagáis que yo os tenga que llamar la atención y poner orden.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, gracias presidente.

Bueno, desde Ciudadanos, hemos presentado enmiendas a la ley de mecenazgo que ha presentado el Consell en la línea de mejorar la claridad y la aplicabilidad de la misma.

Se trata de crear una ley que impulse la colaboración público-privada para sostener una arquitectura cultural, científica, y deportiva de nuestra comunidad y que estas tres áreas tengan el mismo peso.
Cosa que como ya he dicho en alguna ocasión, ya lo recoge en la anterior ley, pero, así como para dejar de manera explícita en la exposición de motivos que en la aplicabilidad de esta ley se debería velar por una igualdad efectiva entre hombres y mujeres en los tres ámbitos de actuación.

Por otro lado, crear una ley donde se recoja la claridad de sus objetivos, los beneficiarios y también la estructura de composición de los organismos destinados a promocionar y a difundir el mecenazgo.
En ese sentido, hemos querido hacer modificaciones del redactado del articulado de la ley.

En el artículo 1 debemos indicar que compartimos el objetivo con el que se presenta esta ley, que es contribuir a fomentar e impulsar el mecenazgo de carácter privado en los diferentes ámbitos de interés que se marcan.

Pero hemos querido añadir que ese fomento del mecenazgo se consiga mediante qué.
Pues, faltaba una parte importante de esta ley, que es mediante una regulación de un conjunto de medidas tributarias y administrativas, que esa es la finalidad, una parte de la finalidad del mecenazgo, y no se hacía mención en su objetivo.

Además, no solo busca fomentar, promover y difundir la cultura del mecenazgo, sino orientarla hacia una optimización, una visión más positiva, ¿y esto qué quiere decir?
Pues darle este valor añadido y hemos añadido la palabra enriquecimiento hacia esta cultura.

Y también en el artículo 2, proponemos substituir la palabra altruista por responsabilidad y participación social corporativa, entendiendo que ser mecenas es una finalidad social más que altruista, ya que existen unas desgravaciones fiscales para este fin.
(Remors) Por favor.

Por otro lado, hemos querido especificar quién puede aportar a este mecenazgo y entendemos que tanto personas físicas de manera individual como colectiva o personas jurídicas.
Eso hemos querido añadirlo en el artículo 2.

En el artículo 2 también queremos hacer una pequeña modificación de la definición de lo que se entiende por micromecenazgo.
Entendemos que su contribución es más que un fin de participación con la sociedad que altruista, puramente dicho.
Y así como añadimos en la enmienda 9 la definición de interés social y empresas culturales, porque no aparece a lo largo de todo el texto esa definición.
Hemos querido poner la definición de ambos constructos para que se pueda entender también.

En el artículo 3 hacemos una amplia definición de los beneficiarios del mecenazgo, aunque se intentan recoger todos los agentes de interés.
Desde Ciudadanos solicitamos que sí que se incluya un nuevo apartado donde se generalice cualquier otro tipo de actividad cultural o artística que pudiera surgir para validar una ley que dure por lo menos una generación.
Por lo tanto, ampliar el espectro.

Y, por otro lado, queremos matizar que en el deporte se encuentran únicamente las federaciones deportivas, olvidando aquellas asociaciones que son las que más necesitan del mecenazgo por tener pocos recursos.

De la misma manera que a nivel cultural se olvidan de museos de nuestra comunidad como el de Bellas Artes de Valencia, el IVAM y el resto de los museos de titularidad pública y de dependencia autonómica y también entidades locales, así como instituciones museísticas de titularidad privada.

También se olvida, y hago mención de ello, la perspectiva de género, y esta es vital.
Para garantizar la igualdad de oportunidades del mecenazgo deportivos sobre todo en aquellos que tienen una mayor presencia de hombres, y la promoción de la igualdad dentro también del mundo cultural y de la investigación, de ahí que se haya presentado la enmienda 20.

Finalmente, respecto a este articulado pues creemos que poner un importe neto de negocio a 300.
000 euros para ser beneficiario limita mucho lo que es el mecenazgo en muchas entidades y personas que van a hacer una elevada inversión para obtener esa cifra y que en ocasiones no tienen ni beneficio.
Por poner un ejemplo, en el mundo del audiovisual, el importe de negocio fácilmente podría superar esta cifra, aunque es cierto que esta cifra, esta propuesta para buscar un criterio de responsabilidad en el mecenazgo, creemos que limita el acceso a algunas áreas que podrían ser beneficiarias.

Y en el artículo 4 se habla de las modalidades del mecenazgo dejándolo o no especificando un amplio espectro de modalidades que sí que recogen otras leyes autonómicas.
En este caso, en el artículo 4, por el tiempo que tengo no voy a definir cada una de ellas, pero hemos querido recoger otro tipo de modalidades que recogen otras leyes autonómicas, y creo que amplía la visión del mecenazgo en nuestra comunidad.

En cuanto al punto 2 del artículo 4, también se debería hacer mención de las obras de arte cedidas, a las que no se hace mención.

Y en el artículo 5, uno de los compromisos que se busca desde La Generalitat con el mecenazgo es el que se encuentre con agrupaciones de empresas o agrupaciones de interés económico.
¿Para qué?
Para unir esfuerzos en proyectos culturales.
Yo creo que también tenemos que contar con la participación de aquellas empresas culturales u otro tipo de agrupaciones para potenciar la cultura, el deporte y la investigación en nuestra Comunidad Valenciana.

Y respecto al consejo asesor del mecenazgo, indicar que el artículo 9 propone que no haya discriminación alguna entre lo público y lo privado y que se estipule universidades tanto públicas privadas o entidades de cualquier aspecto a modo generalista.

Y en cuanto a las funciones en el consejo asesor del mecenazgo, muy importante que tengan en cuenta sus señorías garantizar el control sobre la transparencia y la publicidad de las actuaciones de mecenazgo en todas sus modalidades reguladas en esta ley, cosa que no se ha contemplado.

Y ya para ir finalizando, porque ya se acaba el tiempo, senyor president, sí que es importante hablar sobre las funciones también de la coordinación entre las distintas administraciones y organismos autónomos para mejorar el desarrollo de estos actos culturales, científicos y deportivos, una coordinación que no estaba especificada igual que en aspectos de transparencia.

En líneas generales hemos querido enmendar esta ley para modificar algunos aspectos que nos gustaban, pero que no quedaban bastante claros.
Por otro lado, para dar este valor añadido de algunos aspectos que se habían dejado en la ley que sí que se recogen en otras comunidades autónomas y que creemos que enriquece la misma.
Espero que sean aceptadas la mayoría de las enmiendas, aunque sí que es cierto que hemos aproximado alguna de ellas.

Muchas gracias.

La senyora Quiñonero Hernández:

Sí, muchas gracias, presidente.

Yo quería señalar la buena disposición de la conselleria para llegar a transacciones, y que eso ha posibilitado también que este grupo parlamentario retire en la discusión previa una serie de enmiendas que voy a decir ahora in voce: la 1, la 2, la 4, la 7, la 22, la 27, la 30, la 42, la 55, la 56 y la 24, que quedarían retiradas.

Quiero señalar que con la ley de mecenazgo nos embarcamos en un proyecto a nivel autonómico y en nuestro marco que abre la puerta a aportaciones privadas al mundo de la cultura, de la ciencia y del deporte no profesional.

Una inmersión que supone también un cambio, bueno, entrar en un nuevo paradigma: la cultura y la ciencia no pueden ser asunto de segunda que se dejen de lado en momentos de crisis, tampoco el deporte no profesional, y tampoco en momentos de abundancia.
Porque la cultura no es una industria, aunque detrás de ella haya industrias culturales.

La cultura, como la investigación, debe ser un asunto medular de las políticas de estado, porque en su alma está precisamente generar comunidad, vínculos, lazos en los que nos reconozcamos.

En ese sentido es fundamental que el mecenazgo pueda estar apoyado en aquellas iniciativas que sean precisamente…, que fomenten la creación libre.
Aquella creación vanguardista que se apoya a los artistas y aquellas iniciativas capaces de ponernos a la sociedad un espejo delante de nuestros ojos, marcarnos caminos, ayudarnos a reflexionar sobre lo que somos, a reírnos de nuestras propias tragedias, a aligerar el dolor de vivir.

También esas iniciativas con proyectos especialmente vanguardistas de la investigación científica y aquellos deportistas, especialmente también a las mujeres que se encuentran en una situación de más dificultad para cumplir sus objetivos.

En este debate de fondo no solo cabe afrontar la participación de estas empresas e iniciativas culturales, científicas y deportivas, sino sobre todo también facilitar la coexistencia de estas iniciativas públicas y privadas a través de estos incentivos económicos.

Discutíamos en el proyecto si en este sentido se trata o no de altruismo y en qué medida se busca la desgravación fiscal sin pasar por la hacienda pública e ir a parar a determinados proyectos.
En ese sentido, señalar que hemos retirado la idea de plantearlo…, de plantear esta enmienda, como defender el altruismo, aunque se señala también que ese altruismo tiene esta contramedida.

En ese sentido, queríamos señalar que son aportaciones de empresas que lo hacen sin ánimo de lucro.
En qué medida también esto es un cambio de paradigma y entramos a convivir dos formas de entender, dos formas que empiezan a convivir lo público y lo privado.
Y que tendremos, en esa medida que la propia ley…, hacer un seguimiento, y plantear un seguimiento para ver en qué medida sí fomenta, y cómo fomenta aquellas pequeñas iniciativas también que facilitan una investigación y no redundan en lo que ya tiene apoyo institucional o grandes apoyos.

El papel es determinar unas vías lo suficientemente ágiles y sencillas para que los proyectos puedan prosperar y para que artistas, científicos y deportistas puedan beneficiarse de apoyos económicos que les permitan llevar a término sus objetivos, investigaciones y obras.

Es esencial facilitar el micromecenazgo y también fundamental que la sencillez del procedimiento permita pequeños proyectos, no sólo los grandes de estas ventajas.

Establecer límites a los beneficiarios de este mecenazgo.
Hemos entrado a discutir si había que limitar a estas empresas y, en realidad, hemos llegado a un acuerdo de manera que también entre los criterios se pueda plantear que las pequeñas y medianas empresas y asociaciones puedan tener especial atención para sus proyectos.

Agradezco a la conselleria los esfuerzos por llegar a acuerdos y las enmiendas de aproximación, no solamente a los grupos del botànic, sino también al Partido Popular y Ciudadanos.

Muchas gracias, señoría.

El senyor vicepresident:

Gracias señoría.

Damos paso ahora a la intervención de Ana María Besalduch.
¿No?
Ah.
.
.
Bueno, bueno, es que pensaba que tenían una misma intervención.
El diputado Josep Nadal por el Grupo Parlamentario Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, arribem ací, després d'una gran negociació a esta comissió, per al primer pas per aprovar la llei de mecenatge, de cultura, de ciència i d'esport no professional.

Des de Compromís, igual com ara l'ha explicat la companya del PSPV, simplement havíem presentat dos esmenes sobretot perquè pensàvem que.
.
.
, confiàvem molt en l'avantprojecte que s'havia presentat des de conselleria, trobàvem que era una faena ben feta, molt correcta en el sentit que era una llei molt pràctica.

En eixe sentit, pensàvem que més enllà de presentar un parell d'esmenes perquè es notarà que ens ho havíem llegit, sí que és veritat que pensàvem que és una llei molt pràctica i molt interessant de cara a la finalitat que pretén.

Es definixen els beneficiaris, es definix quin interés social és el que han de tindre els beneficiaris, es definix què ha de fer el consell de mecenatge i la faena del dia a dia de l'oficina de mecenatge.

Pensem que és interessant també, evidentment esta és una llei pensada per al mecenatge individual, o siga per a l'IRPF, hi ha deduccions en l'IRPF.

Ja ens agradaria, i ho he dit ja en totes les intervencions que he tingut, que des de la Generalitat valenciana, des d'estes Corts, poguérem fer més política fiscal i poder realment que les deduccions foren a l'impost de societats i, per tant, tindre una veritable llei de mecenatge on les empreses pogueren apostar pel mecenatge més en enllà del que fa hui en dia d'apostar pel patrocini.

En este cas sembla que hi ha bones notícies, perquè sembla que el nou govern de l'estat vol tirar endavant una llei de mecenatge en este sentit que sí que ja entraria en l'impost de societats.
Per tant, parlaríem d'empreses; per tant, en teoria podria tindre més recorregut que aquesta llei.

Però en esta llei anem més al que és la persona, al que són els mecenes, l'empresari que en un moment donat decidix apostar per la cultura, per la ciència o per l'esport no professional.
I en eixe sentit trobem que també és una part important, en el sentit que sempre hi ha hagut un empresari model que s'ha preocupat d'això en totes les èpoques; moltes voltes s'ha trobat a faltar que hi haguera més empresaris que es preocuparen d'això, empresaris i empresàries en este cas.

També en este cas, pot ser una persona individual, també es parla molt del micromecenatge.
Per tant, no fa falta ser empresari per a poder ajudar la cultura, la ciència, l'esport no professional.
La llei està també molt mirà de cara al micromecenatge per algunes coses que havien eixit en esta societat els últims anys com el crowdfunding, per internet i tal, amb esta llei podria començar a quedar regulat.

I, d'altra banda, parlar de les esmenes que nosaltres hem presentat.
Hem presentat dos esmenes, una per a l'impuls del valencià i l'altra per a llevar el límit de 300.
000 euros a les empreses que podrien optar al mecenatge.
Hem tingut molt de dubte en això, i ho hem parlat molt en tots els partits.
Tots els partits havíem presentat esta esmena excepte Podem.
Pensem que, clar, hem tingut dubtes en el sentit que nosaltres evidentment sempre intentem prioritzar la xicoteta i la mitjana empresa, però també és veritat que en temes com ciència o inclús en l'àmbit de patrimoni, doncs poden haver-hi projectes molt interessants que els facen empreses que tinguen molta facturació i que necessitarien mecenatge per a fer-se, independentment de la facturació que tinguen.
I, que tampoc seria molt, un projecte d'investigació que siga interessant en l'àmbit científic no podria quedar-se fora, al mateix temps no podem posar un límit a les empreses culturals i, a les científiques, no.

En eixe sentit, ho hem canviat i ja no com un requisit indispensable, però sí com un mèrit de cara a la declaració d'interés social, sí que posem que es faça el mèrit en aquells projectes que estiguen fets per xicotetes i mitjanes empreses com un mèrit, però no com un requisit indispensable que puga deixar fora algunes empreses que ara no ho tenim clar, però que podria ser contraproduent.

Després dir que, bé, que hi ha hagut una negociació bastant intensa.
En este sentit, donar-los les gràcies a tots els partits, perquè pense que en esta llei tots.
.
.
, la veritat és que han anat en una actitud prou positiva, que hi ha algunes coses a les quals no arribarem, algun acord, però ja són.
.
.
, trobe que molts detallets.
I res més.

Per últim, volia presentar les esmenes d'aproximació a les quals hem arribat tots els partits.
Jo les he mostrat a tots, supose que les haurem de signar, però, bé.
(Remors) Abans de votar haurem de signar-les, d'acord, però, bé, però ho dic in voce, que les tinc ací i ara les signaran.

Res més.

El senyor vicepresident:

Bien, muchas gracias señor Nadal.

Demos ahora la palabra a la portavoz del Grupo Socialista.
(Veus) Ana Besalduch, adelante.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí, gràcies, president.

Bé, la veritat és que arribem a esta comissió i jo arribe amb un bon sabor de boca, perquè moltes de les coses que ja s'han dit en els que m'han precedit en la paraula, sobretot eixe esperit que deia la companya Llum Quiñonero que podria ratificar, com diríem en l'argot jurídic, Â«doy.
.
.
, por economía procesal, doy por reproducido lo que ha dicho (rialles) mi compañera LlumÂ».

O moltes de les coses que també ha dit la companya de Ciudadanos, Mercedes, i les que ha dit Nadal, perquè al final arribem a la conclusió entre tots i en el treball de les esmenes i les transaccions que hem fet, el que sí que tenim tots clar és que volem de veritat que el mecenatge funcione.

El mecenatge no és una cosa que està implantat en la nostra societat, no tenim eixe esperit d'impuls del mecenatge que, sí que vull deixar clar com també s'ha dit ja, que no ve ací el mecenatge a substituir la inversió pública en cultura, en patrimoni, en investigació, en esport no professional, sinó a ajudar en estes polítiques públiques.

És veritat que hi ha xicotets matisos en els quals encara no hem pogut arribar a un acord, jo pense.
Ja dic que són xicotets matisos, i per ficar algun exemple i sense cap ànim de confrontació, la cessió d'ús és el comodat que ja està regulat en el Codi civil.
Vull dir, que potser no cal tornar a reiterar-nos en tot això.

O que.
.
.
, filantròpic, el caràcter filantròpic, doncs és consubstancial al mecenatge.
O nosaltres pensem que estem parlant d'un interés social i que afegir el corporatiu doncs és més propi d'un argot empresarial i no del món de la cultura, de la investigació i de l'esport, perquè és més una responsabilitat social i no sols corporativa.
Però, bé, són detalls que estic segura que podem anant polint i que arribarem a bon port.

El que sí que estem tots molt d'acord és, sobretot, en l'article 13 i en l'article 3 on hi ha grans transaccions, perquè són la clau d'esta llei, perquè per una banda estan els beneficiaris i, per l'altra banda, estan les coses que cal tindre en compte a l'hora de qualificar un projecte d'interés social o no.

L'article 13 s'ha recollit en la transacció.
Quasi totes, jo crec que la pràctica totalitat de les aportacions dels grups i, per tant, jo crec que mos hem de felicitar perquè sí que és veritat que esperem que sí esta nova llei doncs impulse ja d'una manera definitiva el mecenatge en la societat.

Mos pareix molt bé, doncs, algunes aportacions, com el tema de la transparència i la coordinació, perquè és molt important també tot el tema de la coordinació.
Jo també em vull quedar en una cosa d'esta llei, i és que no hi ha hagut cap esmena en el sentit que.
.
.
, a vore com ho explique, en el sentit que siga la gent la que tria els projectes que vol finançar, perquè sí que vull recordar que en l'anterior llei, que tenia les seues coses positives i les seues coses que no, evidentment, però sí que al final era La Generalitat la que decidia quins projectes se n'anaven a finançar o no.

I aquí no serà així, que al final serà la societat valenciana la que decidirà dins dels projectes que es declaren d'interés social a quin vol ajudar, en quin es vol convertir en un mecenes.

I esta línia que estava en l'anterior llei, este dirigisme, i en esta no, tampoc ha sigut motiu d'esmena per part dels grups, i per tant jo crec que és un gran pas endavant.

I respecte de les esmenes que hem presentat conjuntament Compromís i el PSPV, que el company Nadal ja les ha explicat, només matisar que sí que hem inclòs també en la part del patrimoni.
.
.
, quan parlem de patrimoni cultural hem afegit l'històric, i a més el material i l'immaterial.
Perquè en el patrimoni valencià.
.
.
, el patrimoni immaterial valencià també és molt important, igual que l'històric i que, per tant, pensàvem que havia de tindre eixa expressió concreta en la llei.

I que, bé, com està dins de la transaccional és una cosa en la qual també estem d'acord tots els grups, aixina que en el que no mos haguéssem pogut ficar d'acord, mos queda d'ací al plenari per vore el que podem acabar de polir, però agrair a tots la predisposició a millorar i a consensuar esta llei.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Besalduch.

Tiene ahora la palabra el diputado del Grupo Popular Miguel Ángel Mulet.

Señor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Muchas gracias, presidente.

En la línea de lo que decía mi compañera Mercedes, hemos podido entre todos recoger aquello que realmente nos parecía importante.

Yo he de decir que, por nuestra parte, por parte del Partido Popular, después de ser eliminada su opción a una enmienda a la totalidad en el último plenario, tendimos la mano para negociar esta ley, para intentar mejorar esta ley en todo ello que podía en una oposición constructiva.

Hasta ahora no, pero también he de reconocer que estas veinticuatro últimas horas han sido de infarto.
(Rialles) Ha habido propuesta y voluntad, y lo he de reconocer, y lo he de reconocer.
Ha habido propuesta y voluntad por parte de todos para intentar mejorar.

Queda algo por hacer, queda algo por hacer porque también hay yo creo que es que…, en tan breve plazo de tiempo no hemos podido hablar de todo.
O sea, hace unos minutos se hablaba de si la anterior ley era dirigista, y yo creo que no.
O sea, esta ley de alguna manera recoge y mejora la anterior ley, cosa que se podía haber hecho con su desarrollo normativo, pero, bueno, estamos en buena lid.
Y en esa lid se va a mantener el Partido Popular, en una lid de consenso para intentar llegar al final.
Hay elementos fundamentales, hay elementos fundamentales como el discriminatorio, no, y ahí deberemos pulir todos los detalles, no podemos dejar o crear discriminaciones entre público y lo privado.

Y no podemos crear discriminaciones entre el gran y pequeño mecenas o agente cultural, científico o deportivo.
Bueno, pues todo eso lo vamos a tener que ir puliendo.

Y también tiene que haber, por lo menos nosotros así lo vamos a pedir, y esto es más político que legal, una auténtica voluntad.

El actual gobierno ha demostrado que no tenía ninguna voluntad en desarrollar la anterior ley.
Y, de hecho, no se han desarrollado los aspectos normativos, y sin embargo sí que se ha preparado una nueva ley, que mejora, claro que mejora.
¿Cómo no va a mejorar si todos aportamos, para eso estamos, no?

Pero lo que también exigiremos políticamente es la voluntad de desarrollar esta ley, porque si hemos estado cuatro años para hacer esta ley, que ya la teníamos hecha, que no la habíamos desarrollado normativamente, cuando tenemos carencias importantes.
Recuerdo que tenemos sobre la mesa la ley de la música, la de bibliotecas, la de patrimonio y no hemos empezado con ellas, cuanto menos que haya una voluntad real por parte del actual gobierno de desarrollar y aplicar esta ley.

Serán las exigencias, tendremos más debate y tendremos más posibilidades de perfilar esos detalles de los que hemos hablado.
Antes que nada, y para no dejarlo en el tintero, retiramos la enmienda número 12.
Y vuelvo a repetir, y reitero que, en este maratón de escasamente veinticuatro horas, hemos visto una voluntad clara de llegar a consenso.
No hemos llegado al cien por cien en esta primera negociación, pero estoy seguro de que, con ese talante, y si de verdad hay una voluntad manifiesta de la Generalitat valenciana, del gobierno, de desarrollar y aplicar esta ley, de aquí al próximo pleno seguro que llegaremos a un consenso.

El senyor vicepresident:

Gracias señor Mulet.

Pasamos ahora a las votaciones, ¿no?
(Veus) (S'interromp la gravació)

Nuestro letrado lo dirá, porque este presidente es tan poco presidente, es la primera vez que es presidente de algo… (Veus i rialles)

Por supuesto, por supuesto, señor Mulet.
(S'interromp la gravació)

Procedemos pues a las votaciones.

Enmienda transaccional a las enmiendas 11, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 21 y 23.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Queda aprobada por 10 votos a favor, 5 en contra, 0 abstenciones.

Enmienda transaccional a las enmiendas 20, 44, 46, 50, 51, 52, 48, 49 y 47 ¿Votos a favor?
(Algú diu: Â«47, no.
Â») (Veus) (Algú diu: Â«Esta es la del artículo 13, ¿no?
Â») (Rialles) Sí.
Por mayoría, unanimidad.

Enmienda transaccional a las enmiendas 20, 44, 46, 50… (remors) -ah, ¿ya la hemos votado?
Ah, sí, es verdad- de aproximación a la enmienda 26.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?

Enmienda de aproximación a la enmienda 31.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
(Remors)

Enmienda de aproximación a la… Sí, ¿perdón?
(Algú diu: Â«Habría que decir que se aprueba, si no no quedará en el registro de la sesión.
Â»)

Bien.
Es necesario decir que se aprueba por 8 votos a favor, 5 en contra y 2 abstenciones.
Disculpen ustedes la falta de experiencia presidencial que tengo.

Enmienda de aproximación a la enmienda 36.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
0.
O sea, 8 votos a favor, 7 en contra, 0 abstenciones.

Enmienda de aproximación a la enmienda 38.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Votos a favor, 13.
Votos en contra, 0, ninguno.
Y 2 abstenciones.

Enmienda de aproximación a la enmienda 41.
¿Votos a favor?
¿Sí?
Perdón.
Entonces lo repito.
Enmienda de aproximación a la enmienda 41.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Enmienda de aproximación a la enmienda 53.
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Enmienda 32 del Grupo Podemos.
¿Votos a favor?
(Algú diu: Â«¿Podría repetir por favor?
Â»)

Lo repito, sí.
 Enmienda de aproximación.
(Veus) Ah, no, no, perdón.

Enmienda 32 del Grupo Podemos, perdón, sí.
¿Votos a favor?
(Veus) Sí.
(Veus) Bien, vamos a decirlo así.

Enmiendas del Grupo Podemos.
La primera de ellas, la 32.
La votamos.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
7 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 33 del Grupo Podemos.
Seguimos en la misma línea.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
5 votos en contra.
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Enmienda número 35.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
7 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 40.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
5 votos en contra.
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Enmienda número 57.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
7 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 60.
¿Votos a favor?
13 votos a favor.
¿Votos en contra?
0 votos en contra.
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Pasamos ahora a las enmiendas planteadas por el Grupo Ciudadanos.

Enmienda número 3.
¿Votos a favor?
15.
Unanimidad.

Seguimos ahora con la enmienda número 5 del Grupo Ciudadanos.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Bien, pasamos ahora a la enmienda número 8 del Grupo Ciudadanos.
¿Votos a favor?
2 votos a favor.
¿Votos en contra?
13 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 9 del Grupo Ciudadanos.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 10.
¿Votos a favor?
10 votos a favor.
¿Votos en contra?
5 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 25.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 28.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 34.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Y pasamos a la enmienda 37, 37 no, a ver.
.
.
sí (Veus) 37, ¿no?
Sí, pues eso.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Pasamos a la enmienda 39.
¿Votos a favor?
15.
Unanimidad.

Enmienda número 6, no, no, perdón, 54.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.
(Algú diu: Â«Es que no me he dado cuenta, estaba…Â»)

Enmienda número 58.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Pasamos a la enmienda número 59.
¿Votos a favor?
15.
Unanimidad.

Pasamos ahora a las enmiendas del Grupo Popular.
¿No es así?
Sí.
Bien.

Enmienda número 6.
¿Votos a favor?
5 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Enmienda número 16.
¿Votos a favor?
5 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
2 abstenciones.

Enmienda número 29.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Enmienda número 43.
¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
8 votos en contra.
¿Abstenciones?
0 abstenciones.

Ahora pasamos a la votación de los artículos.

Artículo 1.
¿Votos a favor?
(Remors) Pasamos.
(Remors) Bueno, pasamos, ¿no?
Artículo 1.
¿Votos a favor?
(Remors) Tenemos artículos 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, hasta 14.
( (Remors)

¿Alguien se ha dejado un móvil cargando en la sala C?
(Algú diu: Â«Lo voy a dejar y lo llevo a seguridad por si les dice algoÂ».
) Muy bien, gracias.

(Remors) Hacemos los catorce y ya está, ¿no?
Qué más da, si estamos perdiendo más tiempo en decidir esto que en votar.
Da igual (Veus) (Algú diu: Â«A ver, ¿cuáles son?
Â») (Algú diu: Â«El 1, el 3, el 6, el 7, el 8, el 10, el 11, el 12 y el 13.
Â») Pero, fíjate, estamos empleando más tiempo en esto (remors) que en votar los catorce.
(Algú diu: Â«Votamos estos y el resto, y ya está, son dos votaciones.
Â») Exacto, dos votaciones sí.
(Algú diu: Â«Eso es por un lado, y el resto.
Â») (Algú diu: Â«El 2 y el 14 por otro lado, claro.
Â») (Algú diu: Â«¿Y las disposiciones?
Â».
) Total, que estamos empleando más tiempo en esto que si hubiéramos votado.
(Remors) Realmente, me parece absolutamente ridículo.
Perdonen ustedes la impertinencia de este presidente, pero es que me parece bobo.
(S'interromp la gravació)

1, 3, 6, 7, 8, 10, 11, 12 y 13.
(Veus) Votación.
¿Votos a favor?
(Rialles) ¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
(Algú diu: Â«5.
Â»)

¿Seguimos con los otros?
2, 1 y 4 (Algú diu: Â«2 y 14.
Â») 2 y 14, perdón.
 (Rialles) ¿Votos a favor?
8 votos a favor ¿Votos en contra?
0 votos en contra.
¿Abstenciones?
7 abstenciones.

Vamos ahora.
.
.
, pasamos entonces al artículo 2, (Veus) pues al 4, 5 y 9.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
2 votos en contra.
¿Abstenciones?
5 abstenciones.
(Veus) (Algú diu: Â«Y ahora todas las disposiciones y la exposición de motivos.
Â»)

Ahora tenemos que aprobar todas las disposiciones y exposición de motivos.
¿Votos a favor?
8 votos a favor.
¿Votos en contra?
0 votos en contra.
¿Abstenciones?
7 abstenciones.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del ple el dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, del mecenatge cultural, científic i esportiu no professional a la Comunitat Valenciana

El senyor vicepresident:

¿Hemos terminado?
(Veus) (Algú diu: Â«Hay que designar a una persona que va a presentar el dictamen.
Â») Ah, bien.
 (Veus) Pasamos, por favor, pasamos a otro capítulo que tienen que votar, perdón, la designación, perdón, la designación del miembro de la comisión que ha de presentar ante el pleno el dictamen de la comisión.
(Algú diu: Â«Yo propongo que sea Fernando.
Â») La presidenta, ¿no?
(Algú diu: Â«No, no.
Â») (Veus) Yo quiero mucho a mi presidenta, pero, bueno… Acepto.
(Algú diu: Â«Venga va, unanimidad.
Â») (Aplaudiments) Si la presidenta que me quiere mucho estará encantada.
(Algú diu: Â«Se suspende un momentito.
Â»)

Sí, ya sé que habéis dado por suspendida por unos minutos la comisión, pero la suspendo.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, senyor Vicent Marzà Ibáñez, per a informar sobre els criteris que s'han seguit en la concessió d'ajudes econòmiques per al foment del valencià destinats a mitjans de comunicació social, com també a associacions i entitats sense ànim de lucre, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 89.
667)

El senyor vicepresident:

Si quieren que vayamos al punto cuatro, deben guardar silencio para que el punto cuatro se cumpla.

Damos la bienvenida al conseller de Educación, Investigación, Cultura y Deportes.

Buenos días o buenas tardes.
Buenas tardes ya.

Damos la palabra.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Gràcies també, diputats i diputades.

Com saben tots vostés, comparec en esta comissió i cite textual.
.
.
És il·limitat?
Sí, crec que està parat.
No he mogut.
.
.
D'acord.
(Un diputat intervé amb el micròfon desconnectat)

Sí, magnífics.
Gràcies.
Havia vist que estava parat i no he dit res perquè estava en 7:54.

Bé, deia que gràcies, senyor president.

Gràcies també, senyors diputats.

Comparesc en esta comissió, com saben, i cite textualment per a informar sobre els criteris que s'han seguit en les concessions d'ajudes econòmiques per al foment del valencià, destinats tant a mitjans de comunicació com a associacions i entitats sense ànim de lucre.

Unes ajudes a la promoció i ús social del valencià que tenen una dimensió que va més enllà del nostre territori i és que responen a diferents normatives, diferents reglamentacions i acords que van fins i tot a la Unió Europea.
De fet, el mateix reglament de la Unió Europea, en l'article 54, capítol I, secció 11 diu que s'ha de fer i s'han de promoure ajudes a la cultura, a la conservació del patrimoni.

També, per exemple, la Carta europea de les llengües regionals i minoritàries, que està signada per l'estat espanyol i, per tant, d'aplicació i d'obligat compliment, també marca i també determina que s'han d'incentivar les ajudes a l'ús de les diferents llengües i s'ha de realitzar en diferents àmbit.
I precisament per això l'estat espanyol, La Generalitat i el govern de La Generalitat també estem obligats a complir amb aquesta Carta europea de les llegues regionals i minoritàries que es va signar en 1992.

Per tant, no és una cosa que vinga de nou.
És una qüestió que fa molts anys que així s'ha determinat també i s'ha acordat i signat pel govern de l'estat a nivell internacional.
A més a més, també tota la normativa, tota la legislació a nivell estatal també ho avala i ho determina.
La mateixa Constitució parla de la riquesa de les modalitats lingüístiques de l'estat i com a patrimoni cultural que, evidentment, ha de ser objecte d'especial respecte i protecció.
O l'Estatut d'autonomia o la Llei d'ús i ensenyament del valencià que també ens ho fan així.

Bona mostra d'això és que arreu de l'estat existixen ajudes com les que nosaltres hem presentat i arreu d'Europa també.
Al País Basc mateix hi ha subvencions per a associacions sense ànim de lucre, també per a la difusió i recuperació de l'eusquera, també subvencions amb mitjans de comunicació.
A Navarra també hi ha altres ajudes, per exemple, a institucions sense ànim de lucre.
A les Illes Balears també, a premsa diària.
A Galícia també, amb govern del Partit Popular es donen ajudes per al foment de la llengua minoritzada.

Un concepte de llengua minoritzada que està molt bé perquè, efectivament, és una llengua minoritzada i, per tant, s'ha de posar en valor, s'ha de promoure i s'han de fer polítiques públiques que incentiven i que ajuden el conjunt dels sectors.

A Galícia és el que els estava dient, però a França, per exemple.
França també té ajudes a l'edició d'obres en bretó, per exemple, o a la visibilització també d'entitats i associacions a Còrsega del cors; a Gran Bretanya també hi ha ajudes per a promocionar el gal·lés a les noves tecnologies i als mitjans digitals, també a mitjans.

Per tant, normalitat del que hi ha arreu d'Europa.
A Escòcia, l'escossés; als Països Baixos, de fet, també existix.
Hi ha ajudes a una llengua que ací no és molt coneguda que és el frisó i que està als Països Baixos i que també té aquests tipus d'ajudes per a fomentar la presència en l'àmbit públic.
Per tant, l'ús en els diferents àmbits d'ús.

Per tant, l'estat espanyol, les diferents comunitats, Europa, el conjunt del món promociona la diversitat lingüística i ho fa amb ajudes com les que nosaltres presentem ací.
Per tant, és una qüestió normal.
Una qüestió de normalitat arreu de l'estat igual que ho és arreu d'Europa i arreu del món.
Per tant, el que no era normal era no fer-ho.
El que no entrava dins de la normalitat és no fer el que estem fent ja.

Per tant, dit això, sí que és cert que la compareixença i la seua estricta literalitat em sorprén allò Â«d'informar sobre els criteris i les ajudesÂ» perquè són públics.
Estan publicats.
Totes les ajudes que fem des de la conselleria es convoquen en pública concurrència.
I, per tant, els criteris són més que públics.
L'odre de base està publicada, com no pot ser d'altra manera.
Ha tingut el seu procés també d'exposició pública per a poder-se esmenar.
I hi ha les convocatòries, que es poden trobar al DOGV.

Per tant, entenc que, si es volia saber només els criteris o si es volia informació sobre els criteris, es podria haver anat a l'ordre, a l'article 12, per exemple, en el cas d'ajudes als mitjans de comunicació, o a l'article 14 en les ajudes a associacions i entitats sense ànim de lucre.

La finalitat de les ajudes és compartida, ja està explicada.
És la promoció i l'ús del valencià per a fomentar, evidentment, que es puga usar en els diferents àmbits d'ús com es fa a la resta d'Europa com es fa a la resta de territoris i, al mateix temps, complint evidentment la legislació que ens marcava i els acords internacionals.

Per cert, uns acords internacionals, per exemple, el de la Carta europea de llengües regionals i minoritàries que l'estat espanyol i les seues institucions han estat incomplint contínuament.
I que en els mateixos informes d'avaluació del compliment es demana que s'ha de fomentar i que s'han de fer actuacions com les que estem fent.
I, per tant, el que fem és complir també amb els informes que es fan de valoració de l'aplicació d'aquesta Carta europea de llengües regionals i minoritàries.

Quin procediment s'ha seguit?
El procediment, com no pot ser d'altra manera, ha estat un procediment clar, net, transparent, en el qual primer es reben les sol·licituds, el grup de tècnics valoren eixes sol·licituds a partir d'uns criteris objectius que tenen un valor numèric -després els explicaré perquè tot el món tinga clar com funciona- i es processa, evidentment, la documentació per tal de garantir eixa petició i la seua justificació.

Per tant, una segona qüestió.
Una vegada presentades les sol·licituds i a la comissió tècnica, que assigna a cada subvenció via una aplicació informàtica que gestiona les subvencions, assigna i calcula les puntuacions de cada sol·licitant i aquestes sol·licituds puntuades són les que després s'eleven i acaben determinant, en funció dels punts que té cada sol·licitud, la quantitat.

I, per tant, l'últim pas és el de la justificació de la subvenció i, en este cas, es comprova que les activitats i motius de la subvenció s'han realitzat, s'ha justificat el pagament i, per tant, s'han complert les diferents fases que estan establertes en les convocatòries.

A més a més, també es minoren aquelles que no es justifiquen.
Per tant, si no es justifica tot el que es diu que es va a fer, doncs es minora després perquè no s'ha justificat adequadament.

Els criteris de valoració deia que són públics, estan publicats en les convocatòries, en les ordres de base també.
Com a exemples, les ajudes a associacions i entitats sense ànim de lucre, per exemple, activitats que tinguen com a objectiu afavorir i difondre l'ús i promoure l'ús del valencià i la cultura valenciana.
Doncs, bé, l'import pressupostat val 20 punts, l'edició de material de difusió fins a un màxim de 15, si és un llibre o una revista són 5 punts, si és una pàgina web són 4.
Doncs, evidentment, cada puntuació i, per tant, transparent i clara perquè tot el món sàpia quan es presenta també per què es valora cada qüestió i en quines quanties.

Igualment, el material que se'n fa fins a un màxim de 8 punts, per exemple si hi ha accions de voluntariat lingüístic això puntua fins a un màxim de 20 punts.
Depén de la quantia de persones a les quals arriba i la incidència en la població puntua més o menys.
Si és entre 5 i 20 persones són 4 punts, si són 43 o més persones són 18 punts.
Doncs això és el que es fa en total amb total normalitat.

Igualment, si hi ha campanyes específiques d'acollida lingüística a diferents tipus de ciutadans i ciutadanes, doncs bé, també es puntua.
O, per exemple, si hi ha formació en valencià a persones dirigides a col·lectius específics com, per exemple, nouvinguts o altre tipus de col·lectius, es puntua segons també el tipus de cursos que es fan, el tipus d'atenció que es fa.
Doncs, si és un nivell A1 són 2 punts, si és un C1 són 6 punts.
Doncs això és el que es puntua i és la baremació que al final determina la quantia de cadascuna de les subvencions de les entitats que les han sol·licitades.
I, per tant, queda clara quin és la seua baremació i és, a més a més, pública.

També, igualment passa amb les ajudes a mitjans de comunicació.
Es valora en funció de cadascuna de la tipologia dels mitjans, si és ràdio, si és televisió, si és premsa escrita, mitjans digitals.
I, per tant, segons el tipus de programa, segons si s'emet més hores o menys en una llengua.
És a dir, si hi ha més hores d'emissió de música en valencià, quin és el percentatge sobre el total, quin tipus de programes hi ha.

Per tant, és el càlcul que hi ha i són els criteris que és pels quals se m'ha demanat la compareixença.
I, per tant, s'ha d'acreditar, evidentment, que s'ha fet aquesta feina.
Per exemple, en premsa escrita no és el mateix que es publique una notícia en paper a la setmana que hi haja especials de forma continuada o íntegrament en valencià.

Per tant, evidentment, les ajudes varien en funció també de quina és la seua edició o, per exemple, la periodicitat de les publicacions.
El tipus d'informació que es publica, informació que ajude també a dignificar tots els àmbits d'ús del valencià.
El valencià no s'utilitza només per a determinades coses, no s'utilitza només per a festes.
També s'utilitza per a parlar d'economia.
I, per tant, evidentment, com qualsevol altra llengua, s'ha de valorar el conjunt d'aportacions que fa cada mitjà.

Per tant, a partir d'aquestes baremacions és com s'atorga després la puntuació final i la resolució que atorga les quanties i les subvencions.
Per tant, eixos són els criteris que seguixen.
Com poden vore, uns criteris transparents que tenen clarament la seua definició i que tot el món es pot acollir, i sap de quina manera pot demanar i per què.
I amb un criteri clar perquè hi ha un model.
Hi ha un model que pensem que ha de ser així.

De fet, parle del model perquè crec que és igual de lícit que uns tinguen un model, altres en tinguen un altre.
Durant els anys del Partit Popular, per exemple, en 2014 hi havia també unes ajudes al foment del valencià a mitjans de comunicació.
Es van començar a fer en 2014, no abans.
Des del nostre punt de vista hauria d'haver sigut abans, evidentment.
Però van començar en 2014, just en el moment en què la televisió pública es tancava.

Nosaltres pensem que no només és necessari una televisió pública, sinó el conjunt de mitjans han de ser-ho.
I, per tant, pensem que hauria d'haver estat des del principi.
També el de les associacions i entitats es porta realitzant des de l'any 1989.
Hi ha hagut ajudes a mitjans.
Per a nosaltres quantitats molt menors, extremadament menors.
Haurien d'haver sigut molt més grans des del principi, però ahí hi ha hagut uns criteris.

Quins criteris?
Per exemple, en la primera de mitjans de la 2014 i 2015 es van adjudicar 800.
000 euros un any, l'altre 1.
500.
000 i va arribar a cinc ràdios i tres televisions perquè els criteris que allí s'exposaven donaven un multiplicador molt gran en funció de la presència, l'àmbit potencial de telespectadors, d'audiència.
L'àmbit potencial.
En canvi, nosaltres pensem que no ha de ser l'àmbit potencial, ha de ser l'àmbit real.

I, per tant, mirar realment quantes visites hi ha a eixe mitjà de comunicació per a calcular després el multiplicador o quantes edicions hi ha del determinat periòdic o quants oients té la determinada empresa.
I, per tant, nosaltres pensem que no és només l'àmbit potencial com en l'anterior, sinó que el concret.
I eixa és una de les diferències.
Però hi ha un criteri.
És el criteri que hem establert; per això vam canviar la convocatòria i vam determinar això.

I una altra qüestió també diferent i, per tant, una qüestió de criteri és que el multiplicador era de entre 50 i 2 en funció de l'audiència potencial i nosaltres pensem que eixe multiplicador el que feia era concentrar en només molt poques empreses.
Desincentivava que tots aquells que estan fent moltíssimes coses no arribaren a tindre eixes ajudes.
A banda que les quanties eres molt menors.

I, per tant, nosaltres pensàvem que havia d'arribar al conjunt de projectes que ho estan fent precisament per a incentivar l'ecosistema comunicatiu valencià, per a incentivar-lo, perquè tot el món poguera tindre també accés.
I, per tant, que això poguera anar funcionant.

Quin ha estat eixe resultat?
Doncs, miren, ha estat bastant clar.
Ara el ho diré, però sobretot vull fer incidència en això, que hi ha un model i hi ha uns criteris.
I, per tant, a mi m'agradaria escoltar quins són els criteris que pensen que estan malament.

Hi ha hagut període d'esmenes en el qual no n'hi ha hagut, en exposició pública i, per tant, saber què és el que cadascun dels grups pensen, si és que hi ha algun criteri que pensen que no és adequat i es justifique perquè resulta que, una vegada hem introduït eixos criteris perquè tenim un model diferent, els resultats han estat bastant significatius.

I passe a descriure'ls per anar acabant aquesta primera intervenció: en les ajudes, per exemple, a mitjans de comunicació 2014 van ser 7 els beneficiaris dels que s'havien presentat, 7, i a 2017 van ser 158 projectes, empreses que es presenten i que tenen ajudes per a fomentar, per tant, molt més diversa, evidentment, de totes línies editorials i que tenen un abast també del conjunt del territori que arriba a moltíssima més gent i moltíssims més mitjans, a banda d'haver augmentat molt el seu pressupost.
Hem passat dels 800.
000 de 2014 a 2.
000.
850 de 2017.
Però arribar a 158 i això també ho fan els mateixos criteris.
Per tant, una incentivació real és el que volíem i són els criteris que buscàvem i el resultat que ha tingut.

El de les associacions, per exemple, també hem seguit eixe criteri.
Hem augmentat el pressupost, evidentment.
I es veu també en que hi ha un projecte darrere per a incentivar i pensem que està tenint bons resultats.
Hem passat de 87 sol·licituds l'any 2014 a 175 en l'any 2017.
Per tant, sí que s'està incentivant.

I, sobretot, una qüestió que ens ho han dit i ens han repetit moltes vegades els mateixos beneficiaris, la gent potencial de presentar-se que veuen que és real, que hi ha voluntat i que sí que arriba i que, per tant, la gent té un incentiu a presentar-se i sap que acaben presentant més projectes perquè, realment, sí que s'acaben repartint de forma objectiva, de forma amb criteris clars i, per tant, amb una puntuació que es barema.

Per tant, uns resultats -pensem- d'aquests canvis en els criteris i d'aquestes ajudes, que són normals -com déiem- a la resta de l'estat i són normals a la resta d'Europa, que les hem fetes d'acord amb el nostre model i un model que el que busca és incentivar l'ús del valencià en els diferents àmbits d'ús; potenciar també que les empreses, sobretot els mitjans de comunicació, normalitzen que qualsevol ciutadà puga tindre accés a la informació des de qualsevol prisma ideològic a una comunicació, una informació veraç i que siga en valencià també.

Per tant, que puguen accedir a informació en la seua llengua, més enllà de quina és l'empresa de comunicació i que està tenint resultats.
Resultats, a més a més, d'abast -com els he dit- de fins a 158 sol·licituds quan partíem de 7 en l'inici de 2014.

I, a més a més, també pel que fa a associacions i entitats sense ànim de lucre en el mateix sentit.
Hem arribat a entitats diverses, completament diverses des d'associacions culturals, musicals, de malats d'alzhèimer, de clubs d'escacs, de moviments de scouts.
I, per tant, arreu del territori repartides per a fomentar l'ús del valencià també en estos àmbits d'ús, que és allò que volem: que el valencià estiga present en tots els àmbits d'ús.

I, per tant, que siga una llegua normalitzada i no una llengua en situació de minorització que és el que ens vam trobar.

Així que a la seua disposició per contestar les seues preguntes.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor conseller.

Damos la palabra ahora a la diputada del Grupo Parlamentario Ciudadanos, Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Marzà, por acudir a esta comparecencia.

La verdad es que era usted quien me tenía que dar respuestas a algunas de las preguntas que yo tengo.

En primer lugar, quiero indicarle que, desde Ciudadanos, apostamos por esta promoción a la diversidad lingüística, como no podía ser de ninguna otra manera.
También indicar que apostamos también por esta normalización a la cual usted ha hecho mención durante toda su comparecencia.
Pero creo que, cuando usted hace referencia a la legislación europea, usted manipula en función de su antojo.

Y le voy a explicar por qué.
Porque es cierto que la legislación europea dice que las ayudas culturales, hay que favorecer a su difusión y también a la difusión de las lenguas, pero este tipo de difusión hay que cogerlo con pinzas porque sí que le pediría que no lo hiciera rozando ningún tipo de ideología a la hora de impartir sus criterios.

Y le voy a explicar de manera clara por qué le digo esto.
En este caso, quiero decirle que, como bien usted ha hecho mención, fue en 2014 cuando se empiezan a aplicar este tipo de ayudas económicas para el fomento del valenciano destinado a medios de comunicación y empresas.
Aunque solo -como bien usted ha dicho- se destinaba a radio y televisión y no se hablaba de la prensa escrita ni digital.

Y, sinceramente, me alegro que usted amplíe, en 2015, a prensa escrita y digital.
En el año 2015, con el cambio de gobierno, se prevén unas ayudas de un millón y medio como bien ha dicho, para incluirlo.

En este caso, indicarle que, en esas ayudas, según el anexo I decía que Â«serían a empresas de carácter privado, legalmente constituidas, que tenga como actividad la publicación y edición de los contenidos informativos en prensa escrita y digital en el ámbito de la Comunidad ValencianaÂ».
Eso es lo que decía usted en 2015, aunque después en 2016 lo cambia.

En este caso, uno de los aspectos que me gustaría preguntarle, porque usted me dice: Â«Si no tiene los criterios claros…Â».
Claro, los criterios los tenemos muy claros porque -como bien dice- están publicados.
Además, usted sabe que hicimos una pregunta escrita solicitándole información para tener mayor documentación.
Pero, aun así, una vez analizado, tenemos algunas dudas que creo que usted es la persona responsable de dar respuesta a las mismas.

En el caso de la empresa de Comunicacions dels Ports, SL, da un salto cualitativo del año 2014, donde entra ese mismo año y la mitad se conceden más o menos 11.
000 euros de ayudas.
Sin embargo, para el año 2015, recordemos que es de julio a agosto se le concede cuatro veces más, hasta 56.
000 euros.

Mi grupo quiere pensar que el aumento de esas cantidades debe ser proporcional al nivel de valenciano de la actividad de la empresa porque es una cifra importante.
Me gustaría preguntarle en qué ha cambiado esa empresa para pasar de darle 11.
000 euros a 56.
000 euros.
Sí que nos podría explicar a qué se debe esta diferencia porque la comunicación tanto en 2014 como en 2015 es en valenciano y en esta zona es donde se habla valenciano y el medio sigue siendo el mismo.

Igual de importante es la cifra que encontramos en el caso de la empresa Mas Mut Producciones que, junto con Comunicacions dels Ports, ambas están vinculadas -como usted sabe- a un medio de comunicación del señor Francisco Javier Puig, que sabe quién es.
El hermano del presidente de La Generalitat.

Bien, Mas Mut SLU se llevó en total más de 23.
000 euros en el año 2015, siendo la primera vez que se concede está subvención.
Pero también queremos y le pedimos, señor conseller, la relación de actividad sobre esta empresa.
¿Por qué se lo digo de manera oral?
Porque se lo hemos pedido por escrito y no nos lo ha facilitado.

Además, tengo que decirle que en 2015 hablábamos únicamente del ámbito de la Comunidad Valenciana, pero nos encontramos que estas dos empresas, por ejemplo, Partal Maresma i Associats Vilaweb empieza a recibir subvenciones.
En 2014 no recibe ninguna subvención y en 2015 pasa a tener más de 50.
000 euros.
Lo mismo pasa con Tirabol Produccions, que en 2014 no recibió ninguna ayuda y en 2015 cuenta con más de 45.
000 euros.
Lo mismo pasa con Premsa Periòdica Ara que en 2014 le dieron cero euros y 2015 22.
363.

Me gustaría conocer qué criterio han marcado aquí, porque yo entiendo que ponía en el ámbito de la Comunidad Valenciana.
Bien es cierto que usted en 2016, en su segundo artículo 2.
1, incluye empresas legalmente constituidas que tengan como actividad la publicación y edición de prensa digital registrada en la Comunidad Valenciana y añade algo diferente en 2016.
Y pone: Â«o que dediquen uno de los apartados a la información relacionada con la comunidadÂ».
En este caso me llamaba la atención, por eso le preguntaba, si en 2015 no se incluía otro tipo de empresas por qué se incluye ahora en 2016.
Y por qué se les da esa subvención.
Quiero que me explique esta duda que nos genera.

Y con respecto a Vilaweb, por ejemplo, además de ser un medio que no tiene sede social en la Comunidad Valenciana.
Se lleva en 2015 mucho más importe que medios que tienen sede en nuestro territorio, pero ese no es el problema.
Lo que quiero decirle es que este medio, como usted sabe, está dirigido por el señor Vicente Partal.
¿Sabe usted quién es Vicente Partal?
Le conoce, ¿verdad?
Es el autor del libro A un pam de la independència.
Le adjunto la foto.
O también El nou homenatge a Catalunya o una oda a como la comunidad autónoma se está dirigiendo como un país, incluso el 9N historia secreta de una votación revolucionaria.
 Este es Vicente Partal.

Por otro lado, nos encontramos Premsa Periòdica Ara, SL, que tampoco tiene sede en la comunidad, sí que la tiene -como usted sabe- en Baleares y en Andorra, además de Cataluña, y además en su manifiesto de la constitución reza lo siguiente: Â«Ara nace para ser una obra pública que mira y explica el mundo desde Cataluña.
Â»

O nos podemos fijar también en su editorial del día 6 de junio en la que se apelaba a la libertad de los llamados presos políticos.
Y aquí van las subvenciones de la conselleria de educación.
Y no estoy haciendo demagogia para ello.
Simplemente me he dedicado a navegar por internet y ver hacia dónde va nuestro dinero, porque también es mi dinero, señor Marzà.
Es el dinero de todos los valencianos y quiero saber dónde va a ir a parar.

Y recuerdo que Ara se lleva un total de 84.
000 euros aproximadamente entre 2015 y 2016.
O Tirabol Produccions, editora de portales como Racó català que tiene como presentación de su proyecto la siguiente: Â«xarxa, un punt de trobada a la gent d'arreu dels Països CatalansÂ» o altaveu de Â«fer-se ressò de les diferents tasques de grups, gent i associacions que realitzen arreu del territori a favor del catalanismeÂ».

Y señor Marzà, quería preguntarle el porqué de esas subvenciones, sobre todo en 2015, donde no se ponía este matiz o esa instrucción que usted sí que pone en 2016.
Esa es la gran pregunta.

Por otro lado, en cuanto a la orden de 2016, me gustaría preguntarle por qué este cambio de incluir a empresas que antes no podían entrar.
Yo a veces me he preguntado que igual vio peligrar sus ingresos en Cataluña por la entrada en vigor del 155 y también fue una empresa para darles salida a que pudieran publicar aspectos de nuestra Comunidad Valenciana.

Son preguntas que no se las voy a contestar yo.
Quiero que me las conteste usted.
En ese sentido, como se me ha acabado el tiempo, continuaré en la réplica, pero sí que me gustaría que me diera respuesta.
Sobre todo, voy a ser muy concisa, ¿por qué en 2015 se dan subvenciones a empresas según los criterios, según al articulado fuera de la Comunidad Valenciana?
¿Y por qué usted hace esa modificación en 2016 y no la hace antes?
Esas son las preguntas clave.

Sobre todo, también la empresa Ports de Morella, saber qué diferencia hay de lo que hacía en 2014 de lo que hacía en 2015.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Ventura.

Tiene la palabra el diputado César Jiménez por parte del Grupo Parlamentario Podemos.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Com que sabia que hi hauria un debat sobre la qüestió de la seua social de les empreses que reben subvencions, jo m'he preparat una graella i crec que hi ha diferents llocs de procedència o llocs on està la seu social i que ací els únics que estan establint greuges comparatius són els que discriminen entre un lloc de procedència o un altre.

I hi ha altre debat de fons que és que quan, en lloc de mitjans de comunicació, són poders econòmics d'altres àmbits no està mal rebre lobbys anglesos per a instal·lar Puerto Mediterráneo o cedir mig port de València a empreses xineses que aniríem a vore què diria el Partit Comunista xinés sobre les seues intencions al món i ens escandalitzaríem del que allí conté.
Este és un debat de fons que ja tindrem.

A mi el que em preocupa realment és que les convocatòries servisquen per al que es declaren que serveixen.
I diu la convocatòria que és per al foment del valencià.
Aleshores, analitzant l'ordre de bases i les resolucions i les convocatòries, a mi el que em preocupa d'esta ordre és que no veig massa transfons o trasllat del que diu en l'ordre de bases, l'article 6, que parla del foment de les clàusules socials.

Després en la resolució en la qual es convoquen les ajudes hi ha alguna valoració sobre plans d'igualtat entre homes i dones i tal, però jo voldria saber si, o m'agradaria que les convocatòries serviren perquè la gent que treballa en el foment del valencià tinguera oportunitats de treball i els mitjans de comunicació que reben estes subvencions ajudaren a crear eixe teixit que després ha de fomentar el valencià no sé si s'està aconseguint, perquè hi ha experiències de mitjans que, bé, no sabem ben bé si darrere hi ha tècnics avaluant els continguts, però.
.
.
Jo no voldria anomenar cap mitjà en concret, però si jo li dic Â«aixequeÂ» vosté sap a què m'estic referint, no?
Si darrere no hi ha un control rigorós de quin valencià s'està utilitzant i de quina manera s'està expressant cap a fora, realment no s'està fomentant el valencià.

I jo sé que l'odre de bases tenia previstes unes causes de reintegrament.
Una de les causes és l'incompliment total o parcial de l'objectiu de l'activitat.
I jo voldria saber, s'han anunciat en diferents vegades, hem preguntat i ens han dit que hi hauria reintegraments i jo voldria saber, si en eixe incompliment dels objectius inicials, quin ha sigut el volum dels reintegraments perquè el que em preocupa -com deia abans- era que la resolució i que la convocatòria servisca per a l'objectiu que declara que és la convocatòria.
Com deia, trobe a faltar algunes clàusules socials implementades en els criteris.
Estarem més atents en futures convocatòries en públic per a poder fer esmenes de les bases de resolució perquè crec que no hi ha el trasllat d'eixe article 6 a la resta d'articles.

I després, he fet -com deia- una graella dels mitjans de comunicació que han sigut beneficiaris.
Com deia, hi ha de diferents procedències, però jo no sé ben bé si, mirant els primers llocs, hi ha una correspondència tan clara entre el foment del valencià d'eixos mitjans i les ajudes que reben perquè hi ha mitjans -i tampoc voldria anomenar-ne cap- que després vas a la realitat, vas al mitjà en concret, obris el periòdic en concret i no es veu eixe volum, no es veu eixa intenció de promoure el valencià i convidaria ací a redefinir âd'alguna maneraâ els criteris perquè hi haja eixe trasllat més òptim.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor diputado.

Damos la palabra ahora a la diputada del Grupo Popular, Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señor Marzà.

Mire, nosotros también consideramos que… (Remors)

El senyor vicepresident:

Silencio… Silencio

La senyora Gascó Enríquez:

Le decía que para nosotros también es importante que nos explique esta convocatoria porque son muchas las dudas que nos genera.
Sobre todo, nos genera dudas respecto al texto de las órdenes, nos generan dudas las formas, el cómo se han resuelto, cómo se han justificado.
Y también el criterio en base al cual se mantiene.

Voy a empezar por el principio: por las formas y por el texto.
Mire, hay que recordar que la convocatoria de 2015, el gobierno anterior ya la tenía lista, pero la consellera Catalá por una cuestión de prudencia lógica se la dejó preparada encima de la mesa para que la publicaran ustedes.
Cuál fue nuestra sorpresa que una orden, que a priori es muy sencilla, ustedes tardaron cinco meses en publicarla.
Cinco meses.
No vio la luz hasta noviembre.

Entonces, claro, a nosotros nos sorprendió porque, además, tuvieron que hacerlo de forma in extremis, estaba a punto de cerrarse el presupuesto y, además, los plazos para presentar las justificaciones, hacer las valoraciones y las publicaciones eran prácticamente imposibles.

Evidentemente, como no podía ser de otra forma, leímos la orden con mucha atención para ver dónde estaban las modificaciones que justificaran ese retraso de cinco meses.
Y la verdad que nos sorprendió muchísimo cuando vimos que se había eliminado la obligatoriedad de que las empresas que concurrieran tuvieran que poseer la licencia.

Y también nos sorprendió muchísimo que la principal, o una de las principales empresas beneficiarias de eliminar esa licencia, fueran las de los familiares del presidente de La Generalitat.

Y también nos sorprendió muchísimo que, en la convocatoria de 2016, una vez se había resuelto por parte del Consell las licencias de TDT, cuando ya tenía el hermano del president de La Generalitat esa licencia concedida por ustedes, vuelven a cambiar la subvención y vuelven a poner el tema de las licencias como requisito obligatorio.

¿Sabe qué pasa, señor Marzà?
Que alguien mal pensado podría concluir que ustedes han modificados los textos de las órdenes para adecuarlas a las circunstancias personales de los familiares del president de La Generalitat.
Así que le pregunto: ¿puede explicarme a qué se deben estos cambios para que nadie malpiense, señor Marzà?
Yo lo siento, pero ¿sabe qué pasa?
Que a estas alturas ya no creo en casualidades.

Pero también quiero comentar otras cuestiones respecto a las modificaciones de la orden de ayudas.
Usted lo ha dicho muy bien: esta orden nace con la vocación de ayudar al sector audiovisual después del cierre de Canal 9.
Es decir, radios y televisiones, pero ustedes la amplían para prensa escrita y prensa digital.
Y qué sorpresa que, de las principales empresas beneficiarias de este incremento, porque concurren en todas las modalidades, resulta que es la de la empresa del hermano del president de La Generalitat.
Esto también es una casualidad.
Es que, claro, de verdad que sorprende.

Y algo muy concreto, señor Marzà, ¿hoy usted, aquí, puede afirmar que ningún técnico recibió instrucciones para favorecer estas empresas?
Es muy sencillo, dígame sí o no.
¿Usted puede afirmar con toda rotundidad que ningún técnico recibió instrucciones?
Es que, ¿sabe qué pasa?
Que, gracias a sus modificaciones en la orden, las empresas de los familiares del señor Puig pasan de recibir 6.
000 euros a recibir más de 100.
000 euros.
¿Esto también es una casualidad, señor Marzà?
Es que a nosotros no nos parece ya una casualidad.
Nos parece que son un cúmulo de irregularidades.

Mire, y otra cuestión.
Gracias a su convocatoria, asociaciones y entidades que se dedican a proclamar la independencia de Cataluña y a defender la construcció dels països catalans pasaron de no recibir dinero porque el domicilio fiscal no lo tenían en la Comunidad Valenciana a recibir 100.
000 euros en 2015 y más de 300.
000 euros en 2016.

Pero lo peor de todo no es esto, que ya es muy grave.
Lo más gordo es el enredo al que acuden para recibir ayudas por todas partes.
Mire, Associació Nou País subcontrata con Catmedia Global y esta, a su vez, contrata con Tirabol Produccions.
Y es curiosa esta situación cuando los accionistas de muchas de estas empresas coinciden y las tres, evidentemente, se presentan a su convocatoria y, evidentemente, las tres reciben ayudas.

Luego está Serveis de Comunicació Global Aquitania, que por cierto no aportan proyecto y les asignan 28.
000 euros.
Y cómo no, también subcontratan con Tirabol Produccions, que Tirabol, a su vez, subcontrata con Ernest Comunicacions que, por supuesto, también recibe subvención suya.
¿Todo esto es una casualidad, señor Marzà?

Y es curioso que esta misma forma de proceder, este mismo galimatías sea la forma de proceder de las empresas del president de La Generalitat, donde los accionistas de las varias empresas coinciden y todas se subcontratan las unas a las otras.

Y termino.
Mire, desde mi grupo le pedimos que comprobara la subvención de oficio, señor Marzà, porque nos presentaba -como puede ver- más que dudas razonables.
Y nos contestaron que no había ninguna evidencia de que se hubiera cometido alguna irregularidad.
¿Puede afirmar hoy lo mismo, señor Marzà?
¿Está seguro de que no se ha cometido ninguna irregularidad?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Gascó.

Tiene la palabra ahora el portavoz del Partido Compromís, José Ramón Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, moltes gràcies per vindre a explicar sobre esta proposta.

La veritat és que ja ha passat bastants mesos des que va eixir esta convocatòria de subvencions i ens sobta un poc vindre a parlar ací d'açò.

Nosaltres simplement dir que estem, des de Compromís, molt contents que haja canviat el paradigma pel que feia al suport de la llengua pròpia.
Han passat vint anys en què vam viure una espècie de revival del que va ser el franquisme.
En el franquisme la llengua està prohibida, però en l'època del Partit Popular la llengua no està prohibida, però sí que està molt amagada i sense suports institucionals pràcticament de cap tipus.

Es va arribar fins i tot a tancar Canal 9.
Ni les publicacions en valencià, ni la literatura en valencià, ni la música en valencià, ni res del que es feia en valencià tenia un suport realment decidit més enllà d'algunes cosetes molt simbòliques i molt determinades.
I, per tant, el canvi és evident i nosaltres, amb això, estem molt contents.

De fet, sí que volem dir que s'han notat estes ajudes en molts mitjans de comunicació, sobretot els mitjans de comunicació que la gent ha vist tota la vida.
Mire, jo a voltes pose la ràdio i sentir, per exemple, Los 40 principales o altres ràdios parlant en valencià, amb l'accent que tenen ells en presentar les cançons, que sempre s'havia fet en castellà, açò és el mateix, però presentant-ho en valencià pensem que és un gran avanç.

I no entenem massa bé les crítiques, si no és que les crítiques que es fan sempre van destinades a gent que, evidentment, el que els molesta no és la subvenció, sinó simplement els molesta més el valencià que altra cosa.
Si la subvenció, en este cas, estiguera parlant d'altre tema, igual no s'atrevirien a clavar-se amb certes empreses per este tema.
Però el tema del valencià sí, no?

També vull dir que està clar que veiem uns criteris públics, de pública concurrència.
Abans es feia arribar als mitjans de comunicació i això també hi ha una llei de publicitat institucional que ho ha tallat.
Es feia arribar als mitjans de comunicació, a amics, mentre que als altres es discriminava totalment.

Només mirant els mitjans de comunicació als quals s'ha arribat, evidentment, s'ha presentat qui ha volgut, però s'ha arribat a mitjans de comunicació de diferent ideologia, de diferent procedència i que tenen també diferents opinions molt diferents respecte al tema de llegua pròpia.
De fet, hi ha un mitjà de comunicació que opta a les subvencions, li donen la subvenció i després critica en primera plana d'eixe mitjà de comunicació les subvencions al valencià, quan eixe mateix mitjà de comunicació s'ha presentat i li ho han donat.

Jo veig que hi ha molta burrera ideològica en este sentit de mirar uns mitjans, sí, altres, no.
La representant de Ciudadanos parlava de Vilaweb, que és del senyor Vicent Partal, ens ha tret els llibres, ha llegit algunes coses.
Si no li agrada Vicent Partal, no el mire.
A mi no m'agrada el diari El País, jo abans el furtaria que el compraria també.
Però entenc que des de les institucions públiques es tinga en compte el Grupo PRISA per a donar-li esta subvenció.

Ho entenc perquè sóc un demòcrata.
I entenc que totes les empreses (se senten veus) vinguen d'on vinguen que facen el mitjà de comunicació en valencià tenen dret a rebre subvenció.
I siga una empresa de dretes, d'esquerres i estiga a València, a Madrid, a Barcelona o a la Xina popular que deia aquell.

En eixe sentit, no entenc esta discriminació ideològica i veig que és un poc tornar al de sempre de Ciudadanos i el Partit Popular contra la llengua.
(Veus) A vindre ací a parlar de Catalunya.

Per favor, demane que.
.
.

El senyor vicepresident:

El silencio se impone a la ordinariez.

El senyor Nadal Sendra:

Sí que li demanaria, senyor conseller, per acabar.
.
.

La senyora Gascó Enríquez:

Una cuestión de orden, por favor.

El senyor vicepresident:

Cuestión de orden, nada.
Que siga la comparecencia del señor.
.
.
(La senyora Gascó parla amb el micròfon desconnectat)

Respétense las comparecencias.

La senyora Gascó Enríquez:

Pero se lo puedo explicar.

Por favor, le estoy pidiendo la palabra por una cuestión de orden, es un segundo.
Solamente le pedimos que, por favor, los comparecientes se dirijan al conseller, no a los diputados que hemos intervenido.
(Veus)

Si me escucha, igual se lo puedo explicar.
(Veus)

Cuando se está incumpliendo el reglamento, hombre.
Explíqueselo, por favor, señor letrado.
Rogamos que el letrado le explique al presidente un segundín que los comparecientes deben dirigirse al conseller y no a los diputados que hemos intervenido porque entonces tendremos derecho a réplica.
(Veus) Si no, tendremos derecho a réplica.

La senyora Caballero Hueso:

Señor presidente, la portavoz no puede interrumpir la intervención de un diputado.
Espérese a que acabe el diputado y entonces pide la voz para lo que usted pretenda.

El senyor vicepresident:

Es que esto se convierte en un guirigay.
Esto no es una cuestión de petición de orden, es un grado de ordinariez en las comisiones verdaderamente intolerable.
Y como hay mala educación, no la soporto.
(Remors) Me comporto igual, no.
Estoy actuando, poniendo un poco de orden aquí.
Elevo la voz, pero no digo ninguna cosa improcedente.

Bueno, vamos a ver.
¿En qué quedamos?
¿Acaba del señor…

El senyor Nadal Sendra:

Sí, moltes gràcies, deixem acabar.

Jo simplement dir que tot el que he dit li ho estic dient al senyor conseller Marzà.

Per acabar, dir-li, senyor conseller, que nosaltres evidentment estem molt contents, però des de Compromís ens agradaria que el nivell d'ajudes i de subvencions a la llengua pujara en els pròxims anys.
Evidentment tenim À Punt, que això significarà una cosa molt positiva per a la nostra llengua pròpia, però pensem que no ens hem de quedar ahí, ara estem al nivell de la comunitat autònoma de Galícia i pense que ens mereixem encara més del que tenim.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Nadal.

Tiene la palabra la portavoz del Grupo Socialista, Mercedes Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor conseller, per vindre -com vosté ha començat la seua intervenció- a explicar uns criteris que, des del meu punt de vista, estan clars en una resolució.
Jo els he repassat i jo no veig on està la subjectivitat perquè són criteris tècnics.
Però li honra també vindre a comparéixer i explicar una cosa que jo crec que està clar.
Però, bé, la transparència del Consell del botànic és eixa: vindre totes les voltes que els diputats ens ho demanen.

En els criteris hi ha una cosa que igual sí que pot tindre un poquet de problemàtica perquè algú no entenga una cosa o un altra.
Es parla de Â«ámbito de la Comunitat ValencianaÂ».
Jo vull preguntar-li: és àmbit d'emissió o àmbit de seu?
Perquè, clar, una cosa és que una empresa estiga a França, però tinga emissió ací, fomente ací el valencià i ahí el criteri és que igual algú no ha entés la diferència, el que vol dir l'àmbit de les resolucions.

Hi ha altra cosa molt important des del punt de vista del Grup Socialista i és que, en este moment, la forma d'accedir a estes ajudes són per concurrència competitiva.
I em diu el contrari si no estic encertada, les ajudes no es donen a qui el conseller li apetix.
Igual per això hi ha empreses que ara tenen les ajudes que toquen i abans no en tenien gens o tenien ajudes molt baixetes.
Igual és que els barems, igual és que la concurrència competitiva abans no es feia com es fa ara.

Jo no sé, les preguntes són a vosté.
Jo crec que les ajudes ara es donen sense cap subjectivitat, però igual el dubte està ahí i, igual que s'ha deixat caure el dubte de si familiars del president de La Generalitat han sigut beneficiaris ara.
Jo li faig la pregunta directament: vosté ha dit que se beneficiara empreses que són familiars del president de La Generalitat?

I, per últim, jo ací realment la petició de compareixença, jo la veig més tirada pels mitjans, per un intent d'altres grups de.
.
.
, a través dels mitjans, dificultar la tasca de govern del Consell del botànic perquè, clar, crida l'atenció que, per una part, en un mitjà de comunicació es critique que cinc diaris digitals de fora de la Comunitat Valenciana reben ajudes econòmiques per fomentar el valencià.
Cinc de trenta-quatre.
Estem parlant de 100.
000 euros de 900.
000 dedicats a empreses digitals, d'un total de quasi tres milions d'euros, de 2,8.
Molt lluny del milió i mig aproximadament que teníem en 2015.

A mi em pareix -i és una opinió personal- que igual el grup que ha demanat la compareixença, el que està intentant és enarborar una altra volta eixa senyera antitot, que jo crec que no diu molt de ningú de nosaltres perquè hem d'intentar governar per a tots i no promoure anti res.
I ahí jo el que em crea la impressió és que hi ha empreses de fora de la comunitat, de Madrid, del País Basc que ahí no es fica cap problema.

I respecte al de les emissores pirates jo vull fer un aclariment i perdó, president, em passe molt poquiu.
En les sol·licituds de llicència, en estos casos es funciona com en el DNI, que en la sol·licitud ja pots operar.
Sols una pregunta, conseller, fer-li una pregunta molt concreta: en l'hipotètic cas que el bisbat de Tortosa, amb una ideologia totalment diferent a la que en este moment té el Consell del botànic, tinguera una emissora de ràdio i complira els requisits, vosté pensa que se li hauria de donar les ajudes?

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora diputada.

Señor conseller, tiene la palabra.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.

Moltes gràcies també, diputats i diputades.

Intentaré contestar-los a totes les seues intervencions.

A la darrera, ja que ha sigut una pregunta tan directa, si el bisbat de Tortosa tinguera les condicions i es presentara, evidentment que sí, perquè els criteris i les valoracions són tècniques i, de fet, bona mostra d'això està al llistat d'entitats, que el tinc ací mateix, però crec que és públic i vostés el poden vore i poden observar que hi ha desenes d'entitats, empreses que, precisament, com s'ha comentat en diverses ocasions, no tenen precisament ningun dubte en atacar el Consell perquè ideològicament estan en contra.
Doncs, molt bé, però tenen els requisits i tenen quanties.

De fet, tenen quanties les que els pertoca.
Quanties segons la baremació que moltes d'elles són immensament superiors a altres mitjans.
Per tant, crec que eixa pregunta va molt bé per a poder evidenciar que açò no és una qüestió ideològica o no es una qüestió que busque qui parla bé o malament, sinó que arribe a tot el món i amb criteris tècnics.

Per això sí que hi ha hagut algunes intervencions amb algunes qüestions que ha posat en dubte la distribució, els criteris de baremació com es feien i de quina manera, si es volien beneficiar, fins i tot, m'ha semblat extremadament greu i ara entraré que es vulga dir que es beneficia un determinat grup empresarial, unes determinades empreses.
Això em sembla extremadament greu perquè evidentment que no és així ni és així, ni això és possible que siga així, perquè no volem en cap cas.

I, per tant, crec que està totalment fora de lloc insinuar qüestions que són delictives i que no responen a la realitat i ara els explicaré moltes de les qüestions també que han dit, però també, evidentment, no es funciona com potser algú estava acostumat.
I això, de vegades, fa que se suposen coses que no són.
Això que vaja per davant.

Després, la petició d'augment d'ajudes, jo també la faig.
Per tant, tenen vostés (rient) la capacitat d'augmentar els pressupostos, ja veurem.
Però sí que és cert que la seua aplicació està tenint efectes, tal com se'ls demanava dels diferents grups.
I es veu això en el seu dia a dia i, sobretot també, inclús en la generació de llocs de treball.
Es va veient en diferents àmbits com està disminuint també el nivell de desocupats o com que hi ha determinades titulacions que comencen a tindre més moviment també de contractacions precisament perquè s'està promovent l'ús també de les diferents llengües.

I ahí el diputat de Podem ens feia eixa reflexió, si realment s'està tenint impacte o no.
Sí que l'està tenint, només cal veure el panorama comunicatiu valencià en què no és una única dependència sobre els mitjans públics pel que fa a la presència de la llengua, sinó que, a més a més, també hi ha altres mitjans privats que ho estan fent.
Evidentment, molts d'ells, la immensa majoria d'ells entenc jo que tenien ja la voluntat de fer-ho i altres, doncs, haurà sigut casualitat que també estan aquestes subvencions.

Per tant, jo crec que tot ajuda i, per tant, el dret a una informació veraç, independent, de diferents ideologies i que puga ser en diferents llengües, en esta cas la nostra, en llengua pròpia, en valencià, evidentment que s'ha ampliat clarament en estos anys de govern.
I això només cal veure i fer una passejada pels quioscs o fer una passejada o inclús escoltar les ràdios, com estava dient també el diputat de Compromís.

Per tant, sí que veiem que està tenint efecte, sí que veiem que està tenint impacte i que està funcionant.
Evidentment, estem oberts a mirar qualsevol redefinició de bases, de convocatòries, això que també s'ha anat plantejant.

Sí que dir-li que s'efectuen minoracions.
De fet, si no recorde malament, passa de 40.
000 euros les minoracions que s'han anat efectuant.
Per tant, sí que hi ha minoracions i sí que es comprova.
Això va també per a aquelles insinuacions o, si no insinuacions, fins i tot qüestions més directes que si això es justifica, com es justifica i no.
Evidentment que estaven justificats i ara els ho diré.

De fet, les justificacions són, evidentment, els tècnics els que les han de valorar.
No estem asseguts ahí nosaltres, el conseller o equips de la conselleria, sinó que són els tècnics i evidentment que no es pressiona ningú per a puntuar.
Es puntua d'acord amb les baremacions que estan publicades i són els tècnics els que fan les seues puntuacions d'acord als projectes que es presenten i d'acord després també amb les seues justificacions.

Hi ha qüestions que em semblen extremadament greus o algunes d'elles.
I, per tant, evidentment, fent ús de la paraula les contestaré perquè hi ha qüestions que responen crec que a eixa voluntat que es manifestava abans de crispar per crispar.
Jo entenc que algú necessita tornar a certs debats perquè, si no, les enquestes tornen a anar malament.
I entenc que en eixos debats, de vegades, un se sent més còmode perquè, clar, ja no va tan bé el tema i tornem a traure el monotema per a vore si així crispem perquè, si hem de presentar model o criteris, doncs no tenim.
I això passa a alguns grups.

I és evident perquè encara no he escoltat el criteri diferent i la proposta de per què s'hauria de canviar i com s'hauria de baremar diferent.
No ho he escoltat.
M'agradaria saber-ho perquè, és cert, abans han tingut vostés un debat amb la llei de mecenatge, en vam tindre també amb la llei de l'IVAM.
Quan es plantegen qüestions estem disposats, quan es plantegen qüestions concretes a millorar-les i ho hem fet i hem arribat a acords, però de moment d'aquesta qüestió ens hem tirat a fer -sincerament, des del meu punt de vista, humilment- l'esperpent aquell d'assenyalar a aquell que pensa diferent -almenys així ho pense jo- per a pujar el nivell de tensió i que al final no es parle del que estem parlant ací, que són els criteris, les assignacions i el perquè amb un objectiu clar, que és fomentar l'ús del valencià.
Per tant, això que vaja per davant.

I, mire, si es preocuparen molt de quins són eixos criteris, si realment els hagueren tingut i això fóra una gran preocupació, doncs en el procés s'haguera pogut esmenar les bases.
Per exemple, només va haver-hi en les esmenes tres esmenes d'una mateixa empresa i dos van ser acceptades en el procés d'exposició pública.
Per tant, els grups hagueren pogut determinar.
Entenc que és que no hi ha un altre criteri, no hi ha altre model, no hi ha un model alternatiu, entenc perquè, si no, s'haguera pogut fer.
I, per tant, pense que això ha de ser una qüestió ben clara.

I, mire, subvencions a entitats d'una determinada ideologia i que vosté no para de dir que estem afavorint entitats catalanistes i que això és una barbaritat, segons vosté.
A mi m'agradaria que fera vosté diverses reflexions.
Una és molt clara, i és que jo entenc que el seu portaveu només veu espanyols allà on va.
En canvi, resulta que vostés són els que comencen a vore, a dividir a tots eixos i a dir: Â«Estos no em valen, a estos no se'ls pot subvencionar perquè pensen diferent a mi.
Â» (Remors) Sí, sí.
És el que ha dit.
Perquè pensen diferent a mi.

En canvi, el seu portaveu diu que todos iguales, todos españoles.
En canvi, els que pensen diferent no cal subvencionar-los.
Fora.
Eixos fem una frontera, que és el que vostés estan dient.
A eixos frontera i fora.
Ni un.
Eixos em preocupen moltíssim, veritat?
A vosté li preocupa moltíssim que reba subvencions empreses que tenen seu a Catalunya.
Doncs, mire, ho pot fer vosté i les pot contar, és fàcil.
N'hi ha 145 que tenen la seua seu al País Valencià, 5 que són catalanes i 6 de Madrid.
Les de Madrid no està preocupada vosté.
(Veus)

Per tant, on van a parar els impostos dels valencians i les valencianes?
Resulta que les empreses de Madrid sí, però les empreses de Catalunya, no?
Per tant, de què estem parlant?
Estem parlant d'una qüestió de llengua?
Estem parlant d'una qüestió d'ideologia?
De línia editorial?
D'anar contra la llibertat de premsa?
D'això estem parlant?

Per tant, on està la dificultat?
El problema està en els criteris?
Veig que no.
El problema està en el foment de l'ús del valencià?
Segons vosté no.
En la realitat després veiem que proposta, ninguna.

Per tant, el problema està que reben ajudes entitats, empreses que són fora del territori valencià?
Per tant, vostés són els que volen que fem fronteres?
Vosté no sap que hi ha una normativa europea que no es pot limitar per raó geogràfica?
No la coneixen?
Que, per exemple, igual que el centre 103 l'està construint, si no recorde malament, una empresa de Jaén, i no passa res, no?
Doncs, en lliure competència es pot presentar qualsevol empresa que complisca els requisits i no es pot limitar geogràficament, evidentment.

Per tant, entenc que ja no és una qüestió geogràfica, no hauria de ser una qüestió lingüística -almenys pel que vostés han dit-, sinó, per tant, és una qüestió ideològica.
Vostés estan en contra que hi haja gent que pense diferent.
Doncs, mire, no, nosaltres no.
Per això pot vore vosté absolutament tota la llista de totes les entitats que pensen diferent i que manifesten de forma directa que estan en contra del que diu l'actual govern i estan subvencionades i estan justificades i endavant.
Perquè el que volem és que es fomente el valencià âpensen el que pensenâ i tinguen la línia editorial que tinguen.
Per això es diu llibertat de premsa i per això s'ha de garantir.
Em sembla extremadament greu que es vulga atacar que cadascú pense com vulga.
I així ho manifeste.
I que ho justifique després de la manera que ho han justificat totes i tots.

S'ha parlat també de si hi ha empreses sense llicència o que no tenen les justificacions suficients.
Totes les entitats que han rebut ajudes emeten d'acord amb la normativa.
Per tant, no diguen que són il·legals.
Emeten d'acord amb la normativa.
Bona mostra d'això és que vostés tenen l'expedient, bona mostra d'això és que resulta que hi ha un certificat que s'incorpora de la secretària autonòmica de comunicació que diu això.
I, a més a més, l'adjudicació, com vostés han pogut vore a l'expedient, té la conformitat de la intervenció de La Generalitat.

Per tant, si hi ha una qüestió que no fóra, doncs haguérem dit, Â«no es pot fer aixòÂ», perquè és una fiscalització prèvia.
I, per tant, la intervenció de La Generalitat diu es conforme, es pot.
Fiscalització prèvia.
Per tant, pense que hi ha qüestions que passen o sobrepassen algunes limitacions que pense que haurien de tindre, com a mínim, dins del debat parlamentari.

Hi ha una altra de les acusacions més contundents que s'ha fet i que crec que, sincerament, han passat de llarg el que hauria de ser.
.
.
, des del meu punt de vista.
I és que es diu que es vol beneficiar unes empreses determinades i resulta que eixes mateixes empreses també tenien ajudes quan governava el Partit Popular.
I quan un va i mira, resulta que em pregunta: i com és que reben més?
Evidentment hem augmentat les quanties.
Per tant, arriben a molt més mitjans i tenen més quantitat.

Però és que, a més a més, si vosté vol saber, ja que en una qüestió objectiva ho pot determinar quin pes té eixe mitjà en el conjunt de les ajudes, per a saber si un vol beneficiar-lo o no, resulta que, en les que va convocar el Partit Popular el pes de les empreses que vosté ha dit eren d'un 4% del conjunt i el pes actual d'eixes empreses en el conjunt és d'un 3%.

Per tant, si un vol beneficiar a algú, va i resulta que tenia més pes dins de les ajudes que hi havia del Partit Popular les empreses que vostés han mencionat, tenia més pes, un 4% del conjunt.
I en canvi ara és al voltant d'un 3%.
Per tant, menys del conjunt de les ajudes que vostés feien.
Per tant, clarament ningú ha volgut beneficiar a ningú, ningú ha volgut beneficiar a ningun entramat empresarial; al contrari, el que s'ha fet és criteris tècnics, baremacions tècniques i justificacions.
Són les empreses que vostés han dit de diferents empreses que vostés han estan dient.

Per tant, empreses que diuen que estem beneficiant i que no les estem beneficiant perquè tenien més pes en el conjunt de les ajudes quan governava el Partit Popular que no ara.
Per tant, jo crec que vostés això també s'ho haurien de mirar un poquet, perquè hi ha acusacions que són extremadament greus i que, sincerament, van més enllà del que hauria de ser desitjable.
Almenys així ho pense jo també.

I pel que fa a la justificació, diuen que si els demanem justificació o no, que la justificació com l'hauríem de demanar, no?
I resulta que la justificació té exactament els mateixos criteris, la mateixa forma de justificar que quan governaven vostés.
Exactament els mateixos i ho fan els tècnics i complixen amb el que es determina.

Per exemple, ací tenen una de les empreses que vostés han anomenat i és que han d'aportar, a banda de la memòria explicativa i la presenten, la declaració responsable, la presenten, el disc dur que conté la documentació i que avala que han estat fent allò que han estat fent.
I, per tant, ahí és on està.
Exactament el mateix que es demanava quan governava el Partit Popular.

Per tant, crec que queda bastant clar que, evidentment, les justificacions es fan i, a més a més, sense cap criteri subjectiu que vulga anar cap a un costat o un altre.
L'objectiu clar és que es fomente l'ús del valencià en el conjunt.
I ahí queda clar que 7 empreses hi havia abans, més de 158 les han demanat ara.
I l'abast que hi ha.
Per tant, molt més impacte, molts més objectius assumits, a banda del augment de les quantitats que hi havia totals.

Més enllà d'això, jo crec que també s'ha intentat dir i abans s'ha dit per alguns grups.
Evidentment este govern el que vol és fomentar l'ús del valencià en el conjunt i normalitzar-lo.
I és que partíem d'on partíem.
I, per tant, hi ha molt de camí a fer, però jo entenc que hi ha alguns grups -almenys així ho he vist també- que fins i tot estan en contra de l'oficialitat de l'asturià.
No ho entenc.
Totes les llengües són oficials, totes les llengües pròpies, per a mi, crec que han de ser oficials.
Però és que, fins i tot, amb una llengua que no era oficial hi havia més inversió a Astúries per habitant en promoció de l'ús de la llengua, 1,5 euros, que al País Valencià que és llengua oficial.
Que estàvem, quan vam arribar, en 0,95 euros per habitant.
Per tant, era més que necessari fer, millorar i tenir més impacte en aquestes ajudes.

Per tant, jo pense que queda ben clar que estes ajudes són necessàries, que han tingut el seu impacte, que evidentment tot el que vostés han exposat ha estat contestat.
I ara sí, passe a la seua disposició per al següent torn.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor conseller.

Tiene la palabra la diputada Mercedes Ventura por el Grupo Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidente.
Lo está haciendo muy bien.

Indicarle que lo que yo le he preguntado es conocer ese paso de la normativa de 2015 a la normativa de 2016.
Y le vuelvo a repetir: en 2016 usted recoge, en el artículo 2.
1, que podrán solicitar esas ayudas empresas legalmente constituidas que tengan como actividad la publicación y la edición de prensa digital registradas en la Comunidad Valenciana y ¿qué incluye usted?
Se lo voy a volver a decir: que dediquen uno de los apartados en información relacionada con la comunidad.
Es decir, que amplía el abanico a otras empresas de otras comunidades.

En 2015, usted ya dio ayudas a empresas de otras comunidades.
Únicamente, lo que le quería decir es que me explique por qué no lo introdujo en los criterios de 2015 y va a 2016.
Aquí, sinceramente, es una duda que yo tengo que usted no me ha contestado.

También no queremos hacer fronteras, lo que queremos es que se utilice la lengua de una manera correcta y la lengua valenciana.
Yo tengo que decirle, si usted me dice de hablar de demagogia, más demagógico es encontrar en estos medios la palabra País Valencià.
Yo creo que es Comunidad Valenciana y (inintel·ligible) .
.
.
se lo tengo que decir.

Y también, por otro lado, no queremos hacer fronteras, sino abrir nuestra comunidad a todas las economías y a nivel internacional se hiciera falta.
Claro que sí.
Como bien usted ha usado la legislación europea, pero no la manipule.
Lo que quiero decir es que lo que queremos que nos dé son los criterios que ha considerado para triplicar el presupuesto de algunas de las empresas que le he indicado, siendo el volumen muy superior, incluso en muchas ocasiones tres veces más de la que les daba usted en 2014.
No se les daba nada, en 2015 se introduce, en 2016 se triplica.

Solo quería preguntarle qué criterios han modificado porque la prensa sigue siendo la misma, los portales siguen siendo los mismos y la publicación y el volumen sigue siendo el mismo.
Solo quería preguntarle que nos justifique por qué se le da este tipo de subvenciones.

Por otro lado, no voy a entrar, porque ya ha entrado la compañera Beatriz Gascó en lo de eliminar licencias en 2015 y después introducirlas en 2016.
En ese criterio no voy a entrar, pero sí que quiero indicar que en 2016 Producciones Els Ports pasa de 56.
000 euros en 2015 a 83.
000 en 2016.
Y le quiero hacer solo una pregunta: ¿cuál es la diferencia sustancial en actividad y en el cumplimiento de los requisitos de esta empresa para pasar de 11.
000 euros en 2014 a 83.
000 en 2016?
Porque, además, si juntamos todas las ayudas recibidas por las empresas Producció Els Ports i Mas Mut, que no voy a volver a decir a quién se vincula con ellas, nos juntamos con un total de 288.
700 euros aproximadamente.

Yo ya le anuncio, como no me ha dado respuesta, que mi grupo vamos a solicitar la documentación al respecto.
Creemos, como usted dice, que aquí estamos para fiscalizar, queremos fiscalizar… No, esta documentación no nos llegó.
Nos llegó mucha información, pero esa información no nos ha llegado.
Queremos comprobar que la memoria de actividad se presenta en cada una de estas empresas.

No solo la de Els Ports, sino otras empresas que nos falta la documentación y que se justifica el significante incremento de las ayudas en el fomento del valenciano porque nos remitieron -como le había dicho ya- hace unos meses la documentación acerca de los expedientes creados de la solicitud de la convocatoria del año 2017, pero tengo que decirle que no está completa.
Se lo tengo que decir.
Por ejemplo, no hay rastro de Comunicaciones de Els Ports y solo le digo, a modo de ejemplo, entre otros ejemplos que le podría ofrecer.

Por otro lado, me gustaría preguntarle cuáles son las prioridades de su conselleria en las ayudas para fomentar en valenciano en los medios de comunicación social y qué repercusión cree que tienen estas ayudas a nuestra comunidad y también qué repercusión tienen estas ayudas, está teniendo una mente abierta, en medios que la difusión del valenciano, déjeme que lo dude, ¿vale?

Y no me queda más tiempo, pero sí que me gustaría que me diera respuesta a mis preguntas.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Ventura.

Tiene la palabra, sí, muy bien.

El senyor Jiménez Doménech:

És una breu reflexió.
No esgotaré el temps.

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, vosté sap que jo vinc del món de les ONG i que allà gestionem subvencions i sempre hem dit una qüestió filosòfica profunda del món de la cooperació és que l'objectiu de tota la convocatòria de subvencions ha de ser que, amb el pas del temps, no siga necessària i que els mitjans de comunicació i el panorama comunicatiu valencià d'ací uns anys no necessite estes subvencions perquè hi haja un teixit i una demanda social sobre el valencià i sobre mitjans que publiquen en valencià suficient com per a que no hagen de ser subvencionats.

Aleshores, crec que torne a dir que estarem atents a futures convocatòries perquè pensem que és molt important que es cree eixe teixit, que estes ajudes ajuden a crear eixe teixit.
Que si utilitzem traductors automàtics només en desinstal·lar el traductor ja ho tenim, però si es contracten persones i hi ha múscul darrere serà molt més fàcil esta implantació i esta independència, ja finalment, de les subvencions.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor diputado.

Tiene la palabra la diputada del Grupo Popular, Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.

A ver, señor Marzà, lo primero que hay que dejar muy claro es su predisposición al no, al menos con el Partido Popular, porque han sido muchísimas las propuestas que le hemos hecho respecto al tema del valenciano y nos las ha tumbado absolutamente todas desde el principio.
Así que no le voy a consentir que diga que usted ha pretendido consensuar algo cuando es totalmente falso.

Igual que no le voy a consentir que diga que no hicimos ninguna aportación a esta orden cuando los grupos parlamentarios no tenemos la posibilidad de hacer ninguna aportación a las órdenes.
Son simplemente las personas que se ven afectadas las que pueden hacer alegaciones a las mismas.
Por lo tanto, no dé datos que no son ciertos porque, si todo el rigor que nos está dando es el mismo que con estas afirmaciones, apañados y listos estamos.

Más cosas que le quería decir.
Ustedes decían: Â«No les importa que se contrate con empresas de Madrid y les importa que se contrate con empresas catalanas.
Â» Mire, nos importa que se contrate con empresas que incumplen la ley.
Nos importa que se contrate con empresas que hacen y defienden la ruptura de España.
Claro que sí.
Como la mayoría de los valencianos.
Nos preocupa muchísimo que se le dé dinero y subvenciones a empresas que no defienden nuestra Constitución y que la atacan.
Claro que lo criticamos.
Y usted como defensor de todos los valencianos también le debería importar.

Pero es que hay una cosa muy sencilla, señor Marzà.
Usted en 2015, pese a que decía que solo iba a conceder -porque lo ponía en la norma- ayudas con domicilio social en la Comunidad Valenciana, acaba concediendo ayudas a empresas que tenían el domicilio social en Cataluña y usted tiene que explicar por qué concede ayudas a empresas que no cumplen las bases.

Usted decía: Â«Lo que usted dice es muy grave.
Â» No, no, lo grave es lo que dice usted, señor Marzà.
Que luego, además, decía… Es que, empieza a dar unos datos, de verdad, que yo no sé de dónde se los saca.
Los números son muy claros.
Respecto a Comunicacions dels Ports, en 2014 con el Partido Popular 6.
323 euros de un total de 383.
000 y en 2015 el botànic le da 32.
124 de un total de 349.
810.
Es decir, pasa de 2014 de 1,6 a 2015 a un 9,2.
De verdad.

Y luego dice: Â«Si es que las justificaciones, además, son las mismas que las de ustedes.
Â» Si las justificaciones eran las mismas, el problema es cómo las aplican porque, por ejemplo, a la hora de justificar el galimatías que yo le decía de subcontratación de una empresa con otra, oiga, es que eso está incumpliendo artículos de la ley de contratos, pero a ustedes les da exactamente igual.
Y son muchas las empresas que utilizan con las mismas personas, que son las accionistas, las que subcontratan las unas a las otras.
Y usted de esto no me dice absolutamente nada.

Mire, señor Marzà, ¿sabe qué pasa?
Que cuando le presentamos el escrito de oficio para que revisara el expediente de las empresas que le estoy comentando, ustedes ni siquiera se tomaron la molestia de volvérselo a leer porque estoy convencida de que, si se lo hubieran vuelto a leer, no nos hubieran contestado que no se había cometido ninguna irregularidad.

Y precisamente porque consideramos que no se ha hecho un seguimiento correcto del destino de los fondos públicos, le vamos a denunciar, señor Marzà, porque nosotros consideramos que no se han hecho las cosas como tocaba.
Y que sí se han cometido irregularidades porque, que una empresa de familiares del president de La Generalitat, señor Marzà, pase a recibir 100.
000 euros cuando recibía 6.
000 euros y, casualidades de la vida, recibe estas modificaciones…, estos incrementos en las subvenciones, gracias a las modificaciones que ha tenido la orden, oiga, cuanto menos genera dudas razonables.

Y nos parece increíble el enredo de las empresas de la familia del president de La Generalitat para cobrar más dinero.
Oiga, es que el accionista de Comunicació dels Ports también lo es de Mas Mut Produccions.
Y una empresa subcontrata a la otra, pero las dos concurren como empresas diferentes y las dos reciben ayudas.
Es que es muy fuerte.

Y tampoco me parece ético ni estético que se justifiquen los gastos pagándole el alquiler de un local al señor Joaquín Puig Mestre.
¿Sabe quién es este señor?
Eso es nepotismo, señor Marzà.
Puede ser una duda razonable, puede ser una irregularidad que se mereciera que ustedes volvieran a estudiar el expediente o es ético y estético que aparezcan como gastos justificativos la contratación del hijastro del president de La Generalitat, señor Marzà.

Tampoco había que revisar el expediente por estas cuestiones.
Es que le estoy diciendo que es sospechoso que una empresa, cuyo incremento es del 1.
600% gracias a que se ha modificado, usted ha modificado las órdenes y que se acaben beneficiando los hermanos del presidente, el padre del presidente y el hijastro del presidente, señor Marzà.

Yo le planteo dudas.
Ojalá usted pudiera resolvérmelas.
Lo que yo le planteo no son acusaciones, no es grave, son dudas.
Ahora bien, son dudas muy razonadas que espero que usted me pueda explicar porque, si hablamos de las justificaciones -y termino porque no tengo más tiempo-, claman al cielo esas justificaciones.
No justifican la audiencia, dicen que tienen el 100% de oyentes en la radio, en la prensa digital dicen que sus lectores son en castellano cuando no escriben ni una línea en castellano.
Pero ustedes no se han dignado a revisar el expediente, señor Marzà.

Y ahora sí que termino.
Miren, o usted explica las cuestiones que yo le acabo de plantear, porque son muy concretas, o serán los tribunales quienes decidan si la justificación que han hecho estas empresas están hechas bajo los mismos parámetros que el resto de empresas y si ha habido nepotismo, malversación de fondos públicos y tráfico de influencias.

Si usted no es capaz de contestar a estas cuestiones, tiene un problema, señor Marzà.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Gascó.

¿Quiere intervenir algún otro diputado?

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Primer que res, tornem altra vegada als mateixos nivells de tensió habituals amb acusacions gravíssimes que no tenen cap fonament.
Li ho dic així de clar.
Evidentment que no modifiquem, li ho dic, no modifiquem en cap cas -em sembla molt greu que ho diga- pensant en ninguna empresa.
Li ho dic així de clar.
No modifiquen pensant en ninguna empresa i els criteris són ben clars i això és el que nosaltres posem damunt la taula per a que arribe al conjunt i que arribe al màxim possible.
Li ho dic perquè, sincerament, en cap cas s'ha pensat per beneficiar a ningú, ninguna empresa determinada i així de clar li ho dic.

Per tant, jo entenc que u puga intentar posar el dubte sobre tot, però no és així.
I torne a mirar-se els percentatges: 201.
000 euros era el total de 2014, 4.
900.
Això és un 4%.
383.
000 el de 2015, 6.
300.
Això és un 6%.
I després va al total que són 2.
800.
000 de 2017, 86.
000.
3,3%.
Eren menys sobre el pes.
Això és el que jo li dic.
(Se senten veus) Clar, clar que sí.
El pes sobre el total.
I tant que sí.
I això és el que vostés tenien i això és el que hi ha.

I es busca beneficiar a ningú.
Li ho dic així de clar.
En cap cas es busca beneficiar a ningú.
En cap cas.
I les justificacions les fan els tècnics d'acord amb allò que estableix i allò que aporten les empreses.
El conjunt d'empreses.
Exactament igual que es presentaven quan vostés.
Per tant, el mateix procediment.
No hi ha res diferent respecte a això.
(Una diputada intervé amb el micròfon desconnectat: Â«Sí que hi ha.
Â») No hi ha res diferent respecte a això.

Per tant, em sembla molt greu que s'arribe a eixos nivells i ho dic així de clar.
No, en cap cas.
En cap cas tenim nosaltres cap intenció respecte a això.
I ja li ho he dit en més d'una ocasió i li ho tornaré a dir.
És que no sé per què ha de pensar això.
Li ho dic de veres.
És que no tenim nosaltres ninguna intenció de fer ningú benefici a ningú.
Li ho dic així de clar.

Mire, la informació que demanava la té a disposició, evidentment.
Si alguna documentació de totes les que s'han tramés no arribat sencera, evidentment li la enviarem tota perquè està a disposició de tots vostés i evidentment que totes arriben.
Han arribat més de catorze mil peticions de documentació i d'informació.
I les hem esmenat tan ràpid com hem pogut.
Per tant, si ha faltat alguna informació que li arribe, però crec que les tenen en la seua majoria.

I, mire, evidentment que estes ajudes estan servint per anar fent camí i per anar millorant el que estàvem dient.
Ha millorat la política lingüística.
Hi ha molt bons resultats entre els quals el que arribe a moltíssimes més empreses, que això significa que arriba a molts més ciutadans.
Però també en altres àmbits de la política lingüística.

I jo.
.
.
, sí que m'agradaria que ens centràrem també en allò que s'està fent i aquelles qüestions que es compartixen o no perquè no he tornat a escoltar cap aportació respecte a això.
Diu que s'aporta.
No aporta res.
(Una diputada intervé amb el micròfon desconnectat) Simplement intenta acusar i ja està.
I com per a donar lliçons d'ètica i estètica no està tampoc.
No està tampoc.
Per tant, jo crec que ja ho tenim bé això.

I, mire, resulta que, a més a més d'això, els resultats són clars.
Mire, no només des que estem nosaltres les proves s'ha adaptat al marc europeu, la matrícula de la junta qualificadora es pot fer per internet -abans no es feia-, facilitar a la ciutadania.
Jo sé que vostés això no ho volen saber, però es promociona, per exemple, en administracions.
Abans eren 89 ajuntaments als que arribaven les ajudes.
Ara són 257 els ajuntaments als que s'està ajudant per a promocionar el valencià.

D'empreses editorials, per exemple, eren 8 obres les que s'arribava i ara arribem a 82.
Ni més ni menys.
S'ha ampliat també l'àmbit festiu, de 60.
000 euros a 200.
000, arribant a moltíssim més.
Ens hem incorporat a la xarxa europea per la diversitat lingüística, havíem d'estar perquè tenim diversitat lingüística al nostre territori.
Per tant, havíem d'estar i estar presents ahí.

Hem incorporat també per garantir el dret de totes i tots també i els diferents parlants i les diferents llegües, l'oficina de drets lingüístics.
Hem creat el Consell Social de les Llengües perquè hi haja participació amb representació, evidentment, de diferents estaments, de diferents llengües.
I, a més a més, hem augmentat les proves, hem augmentat els idiomes i hem creat i estem creant més escoles oficials d'idiomes.
Per tant, per a promocionar l'ús, per a promocionar les diferents llengües i la gestió del multilingüisme el que hem fet és avançar moltíssim amb resultats concrets i amb els criteris clars, transparents, aplicats per a tot el món de forma igual.

I això és el que ha fet este govern: promocionar el nostre ús, l'ús de la llengua pròpia i, evidentment, que tot el món puga conéixer altres llengües com hem fet en les escoles oficials.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor conseller.

Gracias a todos, señores diputados.

Concluye esta comisión, pero tenemos… (Remors) Concluye, por supuesto, la comparecencia, pero…

El senyor lletrat:

Si me permite el presidente, es que revisando la votación que hemos hecho anteriormente del dictamen, nos falta una enmienda que es del Grupo Parlamentario Ciudadanos, que es la 45, que no se había votado.
(Remors)

Entonces, si a sus señorías les parece bien, se somete a votación y corregimos.
(Remors) Por unanimidad se aprueba.

El senyor vicepresident:

Por unanimidad se aprueba.

Gracias.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 4 minuts)