Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 23 de novembre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 51 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 66.
Primera reunió.**

***Debat i votació del dictamen de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat, del Projecte de llei d'assistència jurídica a la Generalitat Valenciana (RE número 27.
283, reproducció mecanografiada)***

**El senyor president:**

 

S'obri la sessió.
Bon dia.

Il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Comienza el pleno con en primer punto del orden del día, que dice: debate y votación del dictamen de la Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las instituciones de la Generalitat, del Proyecto de ley de asistencia jurídica a la Generalitat Valenciana; registro de entrada 27.
283, reproducción mecanografiada.

Primer bloque de enmiendas, que corresponden a las números 1, 2, 4, 9, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23, 24, 26, 28, 29 y 32, que corresponden al Grupo Parlamentario Socialista, y defiende la señora ilustre diputada Andrés.

*(Remors)* Perdón, perdón, señora Andrés, disculpe a este presidente.
Y lógicamente, la palabra la tiene para la presentación del dictamen de la comisión.
.
.
*(Remors)*

Bien, entiendo que no es necesaria la presentación del dictamen por conocimiento de los grupos.
Y entonces, como decíamos al principio, el primer bloque de enmiendas.
Tiene la palabra la señora Andrés.
*(Remors)*

 

**La senyora Andrés Barea:**

Buenos días a todos.
Hoy se presenta, para el debate ya a la totalidad de este Pleno, la Ley de servicios jurídicos.
Es una agrupación de enmiendas bastante importante las que presentamos en este primer bloque, veinte enmiendas que se refieren a los artículos 1, 2 y 3 de este proyecto de ley.
En estos tres artículos se relacionan los motivos y el porqué de la creación de un cuerpo de lLetrados, la creación del organismo autónomo y el régimen económico y presupuestario.

Para empezar, el objetivo de este anteproyecto de ley a lo que aspira es a regular la asistencia jurídica de la Generalitat y un poco más.
Y me refiero a un poco más, porque no se refiere solo y exclusivamente *(El senyor president colpeja amb la maceta)* a la Generalitat, sino que también tiene una coletilla para las entidades de derecho público, sociedades, fundaciones dependientes de ellas; o sea, mucha, mucha, mucha administración que no está controlada por la propia administración.

Esta definición tan ambiciosa de intentar, digámosle, dar asistencia jurídica a la administración y que todo lo más próximo esté controlado, y todo lo más próximo esté bajo el parangón de lo que serían los servicios jurídicos, es un tema ambicioso que llega a ser también intentar asesorar a las fundaciones y a las empresas públicas.

Se va a transaccionar parece ser, quedando en fundaciones y empresas de la Generalitat, que no es poco.
Pero se evidencia que lo que se pretendía era el control.
Porque la intención del promotor era llegar más lejos de lo que son las competencias de la propia administración *(El senyor president colpeja amb la maceta)*

**El senyor president:**

Por favor, señores diputados.
Si siguen hablando entre ustedes, encima de que la dulzura y el tono de la voz de la señora Andrés es limitada, no hay forma de entenderse *(Remors.
El senyor president colpeja amb la maceta)*

**La senyora Andrés Barea:**

Tiene razón el presidente.
.
.

 

**El senyor president:**

Por favor, limiten las conversaciones dentro del parlamento.

 

**La senyora Andrés Barea:**

La verdad es que no tengo una voz potente, con lo cual es cierto que no sé si se me oirán, pero bueno, haremos lo que podamos.

Bueno, estábamos hablando de que lo que intentaba el promotor era llegar más lejos de lo que son las competencias de la administración.
Y esto es algo más que un síntoma de lo ambicioso en el sentido más estricto del proyecto que se presenta: el control de toda la administración y todo lo que se relaciona.

Se pretende controlar el asesoramiento jurídico a las empresas que participan con la Generalitat, pero también en las fundaciones.
Y una fundación y una empresa pública, por mucho que se empeñen, está sujeta por el derecho privado.
Que puede haber sido constituida por la administración, con una parte dotacional, que puede estar gobernada por la administración a través de su patronato, pero no deja de ser una entidad de derecho privado.
Por ello, nosotros limitamos el aspecto tan ambicioso de la ley, y dijimos que solo se podría asesorar y defender en juicio a fundaciones y empresas con participación de la Generalitat.

Pedimos en la enmienda 2 lo que la Ley de la función pública dice en su artículo 15, que clasifica la administración en administración general y administración especial.
Los subsecretarios forman parte de la administración general, y por ello añadimos "sin perjuicio de sus competencias".

Miren, lo decíamos porque es difícil conocer la administración, se lo dijimos en la comisión y lo dijimos en el pleno.
Porque este proyecto va a pasar de la acción propia de la administración del día a día, al asesoramiento jurídico y a la defensa en juicio como elemento central de la administración.
Es un cambio de una administración de servicios a una administración de litigio.

Nosotros pensamos que la administración es el conjunto de instituciones y administraciones que tienen que dar cumplimiento de la ley bajo el parangón de lo que establezcan los criterios políticos.
Un gobierno no se puede ignorar y una administración no se puede manipular.
Por eso consideramos que tendrían que haber dos esferas, que es lo que había hasta ahora: el asesoramiento jurídico que se desarrolla actualmente de forma descentralizada en las consellerias, y por otra, la representación y defensa en juicio, asumida de forma centralizada a través de los asuntos contenciosos.
Por eso, si no es así, se puede producir una paralización de la administración del día a día, y a cambio de esa concentración de servicios jurídicos va a ser inoperable la propia administración.

El señor vicepresidente, que está aquí como máximo responsable ­que no me está escuchando y espero que me escuche porque para eso es la máxima representación­, yo no sé si se ha planteado el Consell el problema que puede generar en la administración la concentración absoluta de los servicios jurídicos y la paralización de la propia administración.
No sé si lo conoce, y no sé si llega a saber el alcance que puede tener eso.

Pero la cosa es tan ambiciosa no solamente en la gestión, sino también en el control político, porque hubo que ponerle control a la ambición política que tenía hasta dónde quería llegar.
Y se le tuvo que poner en principio aquí en estas Cortes.
Se le puso en estas Cortes, se le puso en el Síndico de Agravios, en el Consejo Jurídico Consultivo.
Y nosotros añadimos una enmienda, a la Academia Valenciana de la Lengua.
Esta Academia Valenciana de la Lengua, que nosotros hemos reconocido en nuestro Estatuto, cuál es mi sorpresa el otro día en comisión que no fue aceptada la enmienda a la Academia Valenciana de la Lengua.
Y consideran, y corríjame si me equivoco, que la Academia Valenciana de la Lengua no era más que para fijar los criterios de la norma del valenciano, simple y llanamente.

A mí lo que me parece que pasa es que ustedes no se fían de la Academia Valenciana de la Lengua, tal como la tienen ahora y la intentan controlar.
Dígame, y sería por precisar, esa falta de reconocimiento de la identidad que tiene la propia Academia, desde el reconocimiento de la propia institución, si confían en la Academia Valenciana de la Lengua o si creen en la Academia Valenciana de la Lengua.

Al artículo 2 le hemos presentado quince enmiendas, nada más y nada menos.
Este artículo es la justificación del cuerpo de letrados y del organismo autónomo, la creación de un organismo autónomo, que al parecer ustedes están planteando presentar una transaccional.
Pero como le decía el otro día, será la primera carga en profundidad que se deja caer sobre la administración pública.
Aunque ahora parece ser que ustedes se plantean que van a retirarlo, luego más adelante explicaré por qué creemos que van a retirarlo.

Y no menos importante, y en eso no piensan retroceder ni un paso, es la figura del abogado general.
Que es todo un problema.
¿Ustedes saben por qué no queríamos un organismo autónomo?
Por los antecedentes en el ordenamiento jurídico.
No existiría ningún antecedente de este tipo de administración.

Los servicios jurídicos, la intervención, son el núcleo común de carácter horizontal de todas las administraciones.
No tenemos una legislación específica que los regule.
La Ley de hacienda pública es del año 91.
La Lofage, la Lofage, que regula las prestaciones de servicios a través de los organismos autónomos y empresas públicas es del año 97.
Y no se ajusta en nada a la Lofage.
Porque la Lofage determina dos formas de organismos autónomos.
Determina uno de prestación de servicios, que sería la extensión de la propia gestión de la administración pública, como podía ser el Ivadis, y otra es con contraprestación económica, como podía ser el Ivaj.
Pero desde luego, en ningún concepto están los servicios, digamos, troncales de la administración, lo que sería la intervención y lo que sería los servicios jurídicos.
No entendemos, por lo tanto, la fórmula que se quiere justificar para la creación de estos servicios.

La segunda parte, la del abogado general, solo por situarnos en el espacio, le diré que de un artículo que justifica la creación del cuerpo de letrados la creación del organismo autónomo y el abogado general; de ese artículo que tiene cinco puntos, tres se lo dedica al abogado general.
Fíjese la importancia que su propulsor le da al tema del abogado general.

El requisito es también, parece ser que son bastante unipersonales: Ser de reconocido prestigio, cuando en ningún momento se pone un dato objetivo que se pueda medir, que es la antigüedad.
Nosotros hemos puesto quince años.
Hemos puesto un tiempo importante en el reconocimiento de un cargo tan importante.
Ya sé que le parece mucho el tema de quince años, pero por ejemplo, por reverenciarlo, el fiscal general del Estado, el giscal en cap de la Comunidad Valenciana, tiene que tener quince años.

Hemos pedido también que no sea acumulable los cargos, o atribuible a otros cargos.
Porque al parecer lo que se pretendía es no ser solamente director de los Servicios Jurídicos, sino que además habría la posibilidad de que sea nombrado en cualquier otra cosa.
Y además de ser jefe de los servicios jurídicos, pues incluso podía llegar a ser conseller; con lo cual la imparcialidad de los servicios jurídicos quedaba bastante en entredicho.

Otro tema es el tema de las funciones.
.
.

 

**El senyor president:**

Señora Andrés.
.
.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Sí, enseguida termino.

 

**El senyor president:**

Se ha terminado su tiempo.
Luego continuará en la réplica.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Otro tema es el tema de las funciones, que me parece que son desmesuradas y que ustedes deberían de plantearse en una transaccional.

Nada más y muchas gracias.
 *(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Andrés.

Para el turno de contestación, tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Popular, la señora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señor presidente.

Antes de comenzar a contestar a la señora Andrés las enmiendas planteadas, sí que me gustaría hacer constar una enmienda de carácter técnico.
Y es que a lo largo del texto se hace referencia a la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, o al conseller de Justicia y Administraciones Públicas.
Y habida cuenta que dicha conselleria ha modificado su nombre, como enmienda técnica me gustaría hacer constar que se pusiera "la conselleria competente en la materia", para que siempre esté actualizado.

Al margen de eso, y contestando ya a las enmiendas formuladas por el Partido Socialista; decirle, señora Andrés, que usted ha agrupado tres artículos.
Para entendernos yo voy a contestarle artículo por artículo.

Del artículo 1, ustedes han presentado tres enmiendas.
En la enmienda 1, nosotros entendemos que el texto original del anteproyecto de ley es más técnico que el propuesto por ustedes.
Ya que es el utilizado en la Lofage o en la Ley general presupuestaria.

No obstante, y en aras *(el senyor president colpeja amb la maceta)* al consenso, tal y como ya le comentamos en la comisión, le vamos a ofrecer una transaccional en el sentido de remitirnos al artículo de la Ley de hacienda de la Generalitat, que define lo que son las entidades privadas en mano pública, de tal manera que se sustituiría el texto del punto 1 por el siguiente: "Esta ley tiene por objeto regular la asistencia jurídica a la Generalitat, así como a las entidades de derecho público, sociedades y fundaciones vinculadas o dependientes de ella a la que se refieren los apartados 2 y 3 del artículo 5, del texto refundido de hacienda pública de la Generalitat, aprobada por decreto legislativo de 26 de junio del Consell de la Generalitat".
Esa es la transaccional que le ofrecemos respecto de la enmienda 1.

La enmienda 2, señora Andrés, tengo que decirle que se la vamos a aceptar.
Ésta afecta al punto 2 del artículo 1, y la admitimos, de tal manera que el artículo quedaría así: "dicha asistencia jurídica se encomienda a la abogacía general de la Generalitat, todo ello sin perjuicio de las competencias por la legislación a los subsecretarios".

Sin embargo, en este artículo, la última enmienda, señora Andrés, se la vamos a rechazar.
Ustedes lo que quieren es que se añada a la Academia Valenciana de la Lengua como uno de los supuestos que contempla esta ley para para eximirla de su aplicación, tal y como sucede con la Sindicatura de Cuentas, el Síndico de Agravios o el Consejo Jurídico Consultivo, cuyo asesoramiento en derecho corresponde a sus propios órganos.

Sin embargo, como ya le dijimos en comisión, señora Andrés, no se puede equiparar jamás la Academia Valenciana de la Lengua con los anteriores, porque la misma no tiene en sí misma un contenido jurídico, a diferencia.
.
.
¡En absoluto!
Porque lo que no se puede es entender como contenido jurídico el hecho de la fijación de las normas lingüísticas del valenciano.

Por eso la rechazamos, porque entendemos que no tiene ningún sentido el hecho de que la Academia Valenciana tenga una asistencia jurídica propia.
Eso no significa, señora Andrés, que pretendamos manipularla, que pretendamos controlarla, como usted ha querido hacer ver aquí en esta tribuna.
El mero hecho de prestarle asistencia jurídica no significa controlar.

Así, pues, respecto del artículo 1, ya le he dicho que le aceptamos una, transaccionamos otra y le rechazamos la tercera.

Al artículo 2 usted ha presentado un bloque de doce enmiendas, de las cuales yo le ofrezco transaccionar nueve de ellas, en concreto la 9, 15, 16, 18, 20, 21, 22 y 23.

La enmienda número 9 es una enmienda importante, es una enmienda de supresión.
Ustedes lo que pretenden es que la abogacía general deje de estar constituida como organismo autónoma, tal y como se había concebido en el anteproyecto de ley.

Nosotros, en aras al consenso, en aras a acercar posturas, en aras al acuerdo, vamos a aceptarle esta enmienda, que, ya le digo, es un punto muy importante de la ley.
Con la aceptación de esta enmienda tendríamos que transaccionar la enmienda 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23 y 75.
Tendríamos que transaccionarlas y, entonces, en el artículo 2.
4 quedarían suprimidos prácticamente todos los puntos.

En el f) le ofrezco una transaccional en la que usted solicitaba que se añadiera el principio de coordinación y nosotros se lo aceptamos, pero en otro párrafo del que usted menciona.

Y, luego, en el punto g), transaccionaríamos también el texto y quedaría de la siguiente manera: "elaborar la memoria anual de la abogacía general de la Generalitat, que será remitida al Consell y a les Corts dentro de los seis primeros meses de cada año.
Dicha memoria incluirá, en todo caso, información sobre la asistencia jurídica externa a la Generalitat, con indicación del coste de cada asunto por el que se solicita y las razones que motivaron su externalización".

Luego, del resto de enmiendas de este artículo, que son la 11, 12, 14 y 24, señora Andrés, se las vamos a rechazar.

En la 11 ustedes quieren que el abogado general de la Generalitat, que consta que será nombrado entre juristas de reconocido prestigio, se le añada: "y reconocida experiencia de, al menos, quince años en el ámbito del derecho público valenciano".
Sin embargo, nosotros entendemos que tal y como está en el texto es suficiente, ya que no existe ninguna norma, ni estatal ni autonómica, que exija semejante antigüedad, que es incluso cinco años superior a la exigida para ser consejero del Consejo Jurídico Consultivo.

Respecto de la enmienda 12, ustedes quieren añadir que "el abogado general tenga el rango de secretario autonómico".
Y nosotros se la rechazamos porque limita injustificadamente las capacidades de autoorganización del Consell, que puede optar porque tenga un rango de secretario autonómico; el director del servicio jurídico de la Comunidad de Madrid, por ejemplo, tiene el rango de viceconsejero, equivalente a secretario autonómico; subsecretario, como es el caso de la abogacía general del Estado; o de director general, como ocurre en gran parte de los servicios jurídicos de las comunidades autónomas.

En la enmienda 14 quieren ustedes suprimir que "el cargo de abogado general pueda ser atribuido al titular de otro órgano superior de la Generalitat".
Nosotros entendemos que no hay motivo para ello.

Y en la enmienda 24, que ya consta que "se podrá nombrar un director general de la abogacía entre abogados de la Generalitat con, al menos, cinco años de antigüedad", ustedes quieren que se amplíe a diez años.
La rechazamos porque entendemos que ya con cinco es más que suficiente, habida cuenta de que a ningún director general de ninguna administración pública española se le exige ningún tipo de antigüedad, es suficiente requisito el de objetividad el que deba ser funcionario, caso único en la Generalitat.

En conclusión, de las doce enmiendas presentadas, ya le digo que le ofrecemos transaccionar nueve de ellas y le rechazamos cuatro.

Y respecto del artículo 3, señora Andrés, también le propongo transaccionar todo el contenido del artículo, de tal manera que prácticamente se suprimiría todo él menos una parte del punto 3, que intentaríamos llegar a un texto común y conjunto.

Por lo que ofreciendo yo esta transaccional, señor presidente, solicito un receso.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Quinzá.

Transaccionamos primero y ¿replicamos después?

Pues, se declara un receso para transaccionar.
Aprovechen para calmar su hipoglucemia, que esta mañana, por lo visto, no ha habido tiempo para darse un tentempié a primera hora.

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 13 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 47 minuts)*

**El senyor president:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
la palabra a la señora Andrés, para el turno de réplica, comunicarles a los señores diputados que la votación se realizará alrededor de las dos y cuarto y, lógicamente, calculo que votaremos hasta el artículo tercero, con el bloque primero y el bloque segundo.
*(Remors)* O sea, que no habrá votación hasta las dos y cuarto, para que lo tengan claro.

Tiene la palabra para el turno de réplica, la señora Andrés.

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, vamos a ver.
Hemos parado para hacer un conjunto de enmiendas que hemos transaccionado y que, en principio, solamente quería referirme a las enmiendas que se refieren al tema de las fundaciones, sobre todo, que como se ha planteado aquí antes corresponden al artículo 5 de la Ley de hacienda pública, y nosotros lo pedíamos por una cosa muy concreta.
Es porque estas fundaciones son las que se ven afectadas por el control presupuestario, por el cumplimiento de reglas en los contratos de cuantías elevadas y por ser auditadas por la Sindicatura de Cuentas.
Nos parecía importante desvincular aquellas fundaciones que son subvencionadas por la Generalitat, porque uno no puede controlar la Asociación de Extranjeros, aunque lo quiera controlar.

Pero, por otra parte, también querría decir lo que.
.
.
, una enmienda que hemos llegado también para hacer una transaccional, que luego votaremos, que es el tema de la subsecretaria, simple y llanamente por una cosa: existe una orden del 1 de 2005, firmada el día 30 de septiembre, donde el señor Marí Olano deja excluidos todos los informes de las consellerias que correspondan a los directores generales, o sea, los establecimientos de bases generales reguladoras de la concesión de subvenciones, las disposiciones generales y los reglamentos de carácter organizativo.
Esto lo dejaba excluido, con lo cual había gente que ya se había posicionado y había dicho: "Hombre, pues si me dejan sin servicio jurídico me lo voy a montar".
Y, entonces, por ejemplo, el reglamento de la conselleria de Agricultura ya había dotado de un servicio jurídico.
Esto es lo que en todo momento le he estado queriendo decir cuando esta concentración de poder, este acúmulo de poder estaba produciendo un desdoblamiento, en principio, una falta de asistencia en las propias consellerias y, después, un desdoblamiento que pagaremos todos los valencianos.
Esto es lo que va a pasar.

Me decía usted lo de los 15 años.
Pues sí, es cierto, es mucho tiempo, es mucho tiempo.
Le decía que el fiscal general son 5 años, pero también es cierto que son 10 años, y léaselo, el presidente del Consejo Jurídico Consultivo, 10 años.
Tiene una medición de la experiencia a través de la antigüedad y es importante también determinarlo.

Hemos hablado antes del famoso punto *g*), que todo el mundo nos hemos reído, pero es que si leemos lo que era el punto *g*), que se ha transaccionado, decía: ".
.
.
y aquellas otras leyes que le atribuyan a los presidentes o directores de las entidades autónomas", con una semejanza absoluta con la cláusula Camps, absoluta.
Algo como decir: "Lo que me toca y lo que puedan darle a alguien, que me toque a mí también".
Es algo, verdaderamente, que había que resaltar, que ese punto quedaba fuera de lugar como así, al parecer, ya sabemos quién es la persona que asesora al presidente para poner la cláusula Camps.

Otro tema es el tema de la Academia Valenciana de la Lengua, y por terminar le diré que no solamente es un organismo para el tema de la aplicación de las normas ortográficas.
En los presupuestos, en el punto 3 dice: "Consolidar la autonomía orgánica y funcional y presupuestaria de la propia entidad".
Y no solamente es el reconocer esto sino que, además, además, es una irresponsabilidad y es, desde luego, una barbaridad, porque en el Estatuto hemos firmado el reconocimiento de la Academia Valenciana de la Lengua como una propia institución, con lo cual consideramos que esto que ustedes no han dado marcha atrás, no es, simple y llanamente, más que el intentar controlar la Academia Valenciana de la Lengua a través de un jurista a la medida que dé respuestas a las expectativas que ustedes tienen, que tiene que dar la Academia Valenciana de la Lengua para el Partido Popular.
Esto es un "no" a los valencianos, es un "no" al reconocimiento de que es una entidad y es un "no", desde luego, al reconocimiento de una propia institución.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Andrés.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, la señora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora Andrés, este bloque de enmiendas de los tres artículos, usted ha presentado 21 enmiendas.
De estas 21 enmiendas, nosotros hemos aprobado o transaccionado 16, y solamente le hemos rechazado 5 enmiendas.
Esto es voluntad de llegar a acuerdos, esto es talante negociador y esto son ganas de consenso, las que tiene este grupo.
Le estamos tendiendo la mano.

Había un tema fundamental que dijo usted, en el debate de la enmienda a la totalidad de esta ley, que les parecía una barbaridad que esto fuera un organismo autónomo, que esto era una condición *sine qua non* para llegar a acuerdos.
Y nosotros precisamente por eso, y pese a que tenemos razones objetivas que puedan demostrar una mayor agilidad o mayor independencia para constituirlo como organismo autónomo, decidimos tenderles la mano, y decidimos aceptar esta gran propuesta.
Y así, con 16 de las 21 presentadas en este bloque.
Si esto no son ganas de llegar a acuerdos, si esto no son ganas de negociar, pues ya me dirá usted lo que es.

Nosotros le hemos rechazado únicamente 5 enmiendas y por las razones que ya he expuesto y que le reitero.
Una de ellas es que es obvio, es lo de la asistencia letrada de la Academia Valenciana de la Lengua.
Se empeñe usted o no se empeñe, la Academia Valenciana de la Lengua, sus funciones propias no son funciones jurídicas sino funciones lingüísticas, señora Andrés.
No me compare usted la Academia Valenciana de la Lengua con el Consejo Jurídico Consultivo o el Síndico de Agravios porque es que no tiene ninguna comparación.
Y precisamente por eso le hemos dicho que no a que tuviera un letrado propio.

Como también le hemos rechazado el hecho de que el abogado general tenga una reconocida experiencia de al menos 15 años en el ámbito de derecho público valenciano.
Ya le he dicho que esto no se contempla en ninguna norma, en ninguna norma, ni estatal ni autonómica.
Y le insisto: están ustedes pidiendo una antigüedad superior a la que se pide para ser consejero del Consejo Jurídico Consultivo.

Las enmiendas que nosotros le hemos rechazado, es que son de cajón.
No se sustentan por su propio pie.
Yo ya le pedí en comisión, señora Andrés, que las retirase.
Usted las mantiene y nosotros.
.
.
, ¡mire que tenemos ganas de llegar a acuerdos y creo que lo estamos demostrando!
, pero es que hay cosas con las que lógicamente no podemos llegar a acuerdos porque es que no tienen ningún sentido o no mejoran el texto, más bien lo complican.

Por todo lo demás, ya le digo, señora Andrés, que yo espero que a lo largo de todo el texto seamos capaces de llegar a grandes acuerdos como ha ocurrido con este bloque.
Desde luego, el Partido Popular está por la labor.
Así lo ha demostrado y así va a seguir demostrándolo a lo largo de todo el texto.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Quinzá.

Completado el debate del primer bloque de enmiendas y, lógicamente, llegado a transaccionales, estamos a expensas de que esas transaccionales lleguen a la presidencia, pero vamos a continuar con el segundo bloque, que corresponde al grupo L'Entesa, y que corresponde a las enmiendas números 3, 5, 6, 7, 8, 10, 13, 17, 19, 25, 27, 30, 31 y 33.

Tiene la palabra, para la defensa de las enmiendas, el ilustre diputado y síndico del grupo Entesa, Joan Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bon dia.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Perdón, perdón, señor Ribó.

Me han dicho que no han entendido ustedes lo que he tratado de explicar antes.
Resumo: la votación se producirá a partir de las dos y cuarto, de todo lo que hayamos, hasta ese momento, debatido.
Lógicamente, luego ya pondremos la hora de la siguiente votación.
Pero antes de levantar la sesión para comer, tendremos la votación de lo que hayamos adelantado hasta ese momento.

Señor Ribó, puede continuar, y perdone.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies.

Bon dia.

En primer lloc, manifestar i reiterar alguna de les idees que plantejàrem en el debat de totalitat d'aquesta llei.
Nosaltres pensàvem que aquesta llei tenia i té una sèrie de mancances i té, sobretot, una sèrie de plantejaments, al nostre entendre, que no són afortunats, que van per un mal camí.
I en citaria unes quantes.

La primera, el seu caràcter d'entitat autònoma, que jo espere que això s'arregle.
Sembla que hi han vies d'arreglar-se, però n'hi han altres importants que no tenen vies d'arreglar-se, almenys de moment, com és tot l'aspecte relacionat amb l'assistència externa, la possibilitat, al nostre entendre, que continua terriblement oberta d'externalitzar aquests serveis jurídics d'una manera important, i una mancança, al nostre entendre, molt important, que és la mancança d'una escala tècnica jurídica que cobrisca a totes aquelles persones que són tècnics jurídics i que no estaran en el cos d'aquesta advocacia.

Bé, dit açò passe a plantejar les esmenes del nostre grup corresponents als tres primers articles.
Les referents a l'article primer són dos esmenes que al nostre entendre tenen una importància relativa però sí que voldríem ressaltar, en l'apartat tercer, quan es parla d'assessorament i quan es parla de representació i defensa, que es fa una distinció entre les distintes, concretament, entre les distintes instàncies de la Generalitat Valenciana.
Nosaltres, el que proposem amb aquestes esmenes, concretament és, deixant a part les Corts pel seu caràcter específic, que s'englobe d'una manera pareguda a tots els organismes amb caràcter genèric sense fer cap distinció, per una banda, ni cap oblit, per una altra.

Efectivament, s'ha mencionat abans el tema, concretament, de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Jo crec que és un tema a destacar i a mi em sembla que és important ressaltar-ho.
Però n'hi han o en podrien haver altres que a mi em sembla que també s'han d'englobar.
Per tant, nosaltres el que fem és un plantejament genèric en aquest sentit de forma que englobe a totes les instàncies, exceptuant, evidentment, les Corts Valencianes, pel seu caràcter específic, per igual.

En l'article 2 i l'article 3, que nosaltres plantegem la seua eliminació, es planteja ja com ha de ser l'Advocacia General de la Generalitat.
L'article 2 es planteja que siga una entitat autònoma, i en l'article 3 es planteja el règim econòmic, pressupostari i patrimonial.
No és lògic una entitat autònoma.
O siga, no és lògic.
Un cos tan important com és la defensa jurídica de la Generalitat no té cap trellat, jo crec que és una qüestió evident, que siga una entitat autònoma, i nosaltres ens alegrarem quan signem la transaccional, que açò desaparega d'aquesta llei.
Serà, si açò es produeix, un pas endavant.
Perquè plantejar-se com a entitat autònoma un element tan important de la Generalitat és, en definitiva.
.
.
, potser serà major agilitat, com s'ha mencionat abans per la portaveu del Partit Popular, però el que és evident és que també serà major opacitat, com es pot deduir, per exemple, del que apareix en els mitjans de comunicació en altres entitats com, per exemple, Ciegsa.
El que és segur és que seria més opac.
El que no sabem, és si seria més àgil.
Però segur que legalment seria més opac.

I no és bo, no és bo que tinga caràcter d'entitat autònoma, no té justificació que un element com l'Advocacia General, que té un caràcter de vinculació directa amb les instàncies de govern, no estiga directament vinculat al Consell.
Nosaltres no ho podem entendre.
Entenem que això és una pràctica típica de polítiques que volen afeblir tota l'administració, que volen afeblir tot el que podríem denominar aparells de l'Estat.
Sembla una pràctica típica de la dreta nord-americana.
Em sembla una pràctica que condueix, exagerant un poquiu l'argumentació, però jo crec que sí que és una reflexió important, condueix a polítiques d'un estat feble que no pot ni respondre a determinades desfetes.

Nosaltres som partidaris de tenir un estat important per a defensar tots els elements de l'estat social, dels elements de benestar, i per això necessitem tindre vinculat també un cos jurídic.
Per tant, nosaltres ens plantegem un model que estiga integrat dintre de l'administració valenciana, com una administració important i, per tant, ataquem, lògicament, tot el que es plantege en sentit contrari.
Bé, hi han algunes peces que jo crec que són importants destacar-les, en la mateixa direcció.
El que tinga personalitat jurídica i patrimoni propi.
.
.
­després en parlaré, concretament.

Bé, i després, quan es planteja l'advocat general de l'Estat, nosaltres entenem, i ahí sí que fem una aposta, d'alguna manera contrària, per descomptat, al Partit Popular, però també en general.
Nosaltres entenem que l'advocat general de l'Estat ha de ser entre els funcionaris que tinguen, evidentment, una preparació determinada, que hi haja llibertat d'elecció per part del Govern.
Per què pensem que ha de ser d'esta manera?
Perquè nosaltres volem una funció pública eficaç, una funció pública que d'alguna manera funcione indistintament de qui siga que estiga governant.
Em sembla que este tema és important.

I la defensa de la Generalitat és una pràctica que d'alguna forma entenem que no necessita de persones de l'exterior.
.
.
No vaig a dir comissaris de l'exterior d'un partit determinat o personal de confiança.
Pensem que és molt important que siga el que siga el que mane, siguen els funcionaris de la Generalitat els que tinguen la màxima responsabilitat.
Que es faça des de dins, des de dins d'aquests cossos, perquè segur que hi han persones de la màxima confiança del govern, siga el que siga, i segur que estaran més enterats del funcionament diari de com es planteja aquesta defensa.

Per tant, nosaltres plantegem, en definitiva, que indistintament de la seua preparació.
.
.
, açò, qui ho esculla ho ha de decidir, que no siga una persona qualsevol, que siga una persona amb coneixements, evidentment jurídics, però que estiga dintre dels cossos de la Generalitat.

A nosaltres ens sembla també que no té massa sentit que el càrrec d'advocat general siga atribuït al titular d'un altre òrgan.
Entenem que aquest mecanisme no hauria de ser.
Ja tindrà prou faena esta persona com perquè, a més, puga acaparar càrrecs dintre de la Generalitat.
Per tant, no entenem aquest mecanisme.

I bé, per a acabar, jo crec que hem de parlar de l'article 3.
L'article 3, que jo espere que desaparega, espere que desaparega per una sèrie de coses que són divertidíssimes.
Jo no vull deixar, jo no vull deixar de comentar-les, encara que siga un poquiu en pla de broma.

Tal com està plantejat en el projecte de llei ­jo crec que és important recordar-ho­, diu una cosa que crec que s'ha de llegir, en el seu apartat *d*): "Les costes processals a què poguera ser condemnada la Generalitat s'abonaran a càrrec dels pressupostos".
Les costes processals a què poguera ser condemnada la part contrària seran ingressos de l'Advocacia General.
Per dir-ho d'una manera clara: si perdo, que pague la conselleria; si guanye, m'ho quede.
Jo tinc una frase aquí al final: "Quin morro, eh?
".

Jo espere que això desapareixerà, perquè em sembla que és un plantejament molt difícilment presentable, molt difícilment presentable.
Però a mi sí que em sembla que és important ressaltar-ho, que açò no tenia cap sentit.
És una cosa, és una institució que, en definitiva, si no guanya un procés paga l'altre, i si el guanya, es queda amb els beneficis.
A mi em sembla que és molt descarat, i estarem tots molt contents que açò desaparega d'aquest projecte de llei a l'hora de convertir-se en llei.

Aleshores, en el mateix sentit, nosaltres entenem que els ingressos que genera aquest cost per costos processals, etcètera, han d'anar on van els ingressos generals del Consell, a Hisenda.
Pensem que és el mecanisme normal, i amb aquestos diners després es farà el que es determine en els pressupostos.
I em sembla que és el que és raonable.
El mateix que em sembla que no es raonable plantejar concretament elements patrimonials propis, ja que els patrimonials són els del Consell, el de la Generalitat, que és el que em sembla raonable.

En definitiva, com que som conscients que hi ha una sèrie d'esmenes transaccionals, a nosaltres ens sembla important ressaltar que si açò se substància i si desapareix, un dels elements importants del nostre rebuig serà un pas endavant, no suficient, però evidentment entenem que serà un pas endavant que haurem de saludar.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ribó.

Para turno en contra, tiene la palabra el ilustre diputado del Grupo Parlamentario Popular, Señor Ovejero.

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señor presidente.

Señor Ribó, los que ejercemos como políticos debemos, además de hacer caso a las peticiones de la sociedad valenciana, también escuchar a aquellas personas técnicas, cualificadas y sobre todo en esos textos legislativos, que son eminentemente jurídicos, a las personas que entienden.

Usted ha reconocido en comisión, y es sobre las enmiendas presentadas al artículo 1, la 3 y la 5, usted ha reconocido en comisión, al igual que yo, que no entiende la diferencia entre unos organismos u otros.
Y yo le indico que sí, que yo ya lo he contrastado.
Y, tras contrastarlo, le digo que las excepciones previstas en el proyecto obedecen a que estas tienen funciones propias de contenido jurídico.
Ahí ya se acaba lo que es la contestación a las enmiendas 3 y 5.
Yo creo que es bueno que nos asesoremos y especialmente aquellas personas que en un momento determinado no tenemos la licenciatura en derecho, que es lo que aquí se puede contemplar.

En lo que respecta al artículo 2, en las enmiendas 6, 7, 8, 10 hasta la 19, en el debate en Pleno de su enmienda a la totalidad y después en comisión, ustedes recordarán que ya le indiqué la predisposición de mi grupo por llegar al máximo consenso posible, para que esa ley pudiera ser aplicada en el futuro por cualquier gobierno, con independencia de su color político.
Se lo he dicho y se lo reiteraré a lo largo de este debate.

Y, en base a ser coherentes con nuestras afirmaciones y mostrar a la sociedad valenciana, a los que nos han votado, a todos, a ustedes y a nosotros, que nuestras propuestas intentan ser consensuadas, no aplicando, como otros en otras circunstancias y en otros territorios, el rodillo de la mayoría absoluta, vamos a aceptar eliminar el sentido de organismo autónomo de la abogacía general.
Pero, ya le digo, en pro de ese consenso y en pro que sí que queremos, como bien decía mi compañera, tender una mano a todos los grupos de la oposición para que esta ley salga entre todos.
No lo sé al final lo que ocurrirá, pero por parte del Grupo Popular desde primer momento ya lo estamos demostrando.

Lo que sí le tengo que decir es que hay algunas matizaciones, como respecto a las enmiendas 10 y 13, que consideramos que menoscaban las funciones que el Consell pretende del abogado general y, además, suprimen una posibilidad de que haya un menor gasto público.
Ya que si los cargos se acumulan en una sola persona, no por ello esa persona cobra el doble, cobra de los dos.
Por lo que estas dos enmiendas ya le anuncio que las vamos a votar en contra.

Y en lo que respecta al artículo 3, como ya hemos estado un tiempo transaccionando o intentado transaccionar con las propuestas y con las enmiendas presentadas por el Grupo Socialista, yo también le voy a solicitar una enmienda transaccional a las enmiendas 25 y 30, que en caso de que llegáramos a un acuerdo ­y yo solicito del presidente un receso mínimo, porque creo que lo tenemos bastante adelantado­ pues harían decaer todo el resto de enmiendas de este artículo al desaparecer de este proyecto.

Le reitero que hemos aceptado una de sus pretensiones, una de las tres que usted indicó en el primer momento, para poder llegar a un consenso en esta ley, pues el gobierno Popular, el Grupo Popular, quisiera que esta ley necesaria, y no hay que olvidarlo, para instrumentar una asistencia jurídica acorde con una administración moderna, austera y eficaz, sirva para cualquier administración, la actual y las venideras, no le hacemos un traje a medida, queremos que salga entre todos.
De ahí la importancia de que estamos dispuestos a transigir, como de hecho lo estoy demostrando, con algunas de sus peticiones, para intentar llegar a ese acuerdo por el bien, ya no solamente de este gobierno sino de los que en su momento llegarán a gobernar toda la comunidad.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ovejero.

Entiendo que el tiempo de la transacción lo pueden realizar ustedes mientras seguimos el debate.
.
.
*(remors)* Vamos a ver, señor Ovejero, no pueden ustedes realizar la réplica sin transaccionar primero.
Dos minutos de descanso.

 

*(Se suspén la sessió a les 12 hores i 11 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 15 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Una vez transaccionadas las enmiendas tiene la palabra la señora Andrés.
Perdón.
Tiene usted razón, señor Ribó.
Es que la lluvia a veces, cuando uno la extraña tanto.
.
.
Señor Ribó, tiene la palabra.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Molt ràpidament per a rèplica.

En primer lloc, celebrar que s'haja arribat a una transaccional en la qual desapareix l'article 3 i el caràcter d'entitat autònoma.
I alguns comentaris.

El primer respecte al tema que estan només aquelles instàncies amb contingut jurídic.
El tema de contingut jurídic és un concepte complicat, si ho referim, per exemple, a l'Acadèmica Valenciana de la Llengua.
Evidentment, nosaltres entenem que hi ha coses de contingut jurídic i que aquest tema podria tenir incidència.
No és només una qüestió normativa.
L'aplicació de la norma té contingut jurídic també.
Per exemple, jo posaria un exemple perquè se'ns entenga: és possible, és perfectament possible que alguna instància oficial donara determinades ajudes a alguna entitat que no compleix les normes que ha promulgat l'entitat amb capacitat normativa, i d'alguna manera això podria generar problemes jurídics.
Per tant, el problema de contingut jurídic és un problema complicat.
I, per tant, nosaltres entenem que o tots o ningú, perquè qualsevol institució de la Generalitat d'alguna forma és molt difícil dir que no té contingut jurídic.

Un altre, concretament.
Anem a vore.
Vosté ha plantejat que no s'accepta l'esmena que es puga acumular el càrrec d'advocat general.
Jo no dic que vaja a cobrar el doble, però el que és segur és que si acumula dos càrrecs teòricament haurà de treballar el doble.
Com que les persones acostumen a ser limitades, el que fa no és treballar el doble sinó treballar 1,5, i aleshores el treball és menor en qualsevol dels dos càrrecs que s'acumulen.
No és bo l'acumulació de càrrecs.
Per això nosaltres ho hem eliminat.
Evidentment, nosaltres pressuposem que hi ha aspectes de limitació, de limitació quan a salari, ho pressuposem.
Però encara que no hi haja acumulació de salari, açò no és bo per un adequat funcionament d'un element tan important, com és el cos jurídic, no ens sembla correcte.

I una última idea.
Nosaltres celebrem que s'haja donat este pas, que deixe de ser una entitat autònoma.
Però, mire, per arribar a un bon port no hi ha prou només amb un pas, normalment cal fer més d'un pas.
Per tant, arribar a un lloc implica un, dos, tres, quatre passos determinats.
És positiu que es done un pas, però pot ser no suficient.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'Il·lustre Diputat Senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora presidenta.

Muy breve, señor Ribó.

Los problemas jurídicos que usted alegaba ahora, en su réplica, nada mejor que los jurídicos para solucionarlos.
Ya le he dicho que antes hemos contrastado, he contrastado por mi parte si realmente había que asumirlos o no, la enmienda que yo le voy a rechazar.
Y se lo digo, porque esto está contrastado con muchos expertos jurídicos, y sobre todo con uno de los más expertos, ya no ahora, en estos momentos tenemos la suerte de tenerlo en la Generalitat, en el gobierno del Partido Popular, que es uno de los redactores de la ley si no el máximo.
Por lo tanto, él, no solamente por lo que respecta ahora el cargo que está ostentado aquí o detentando en el Consell de la Generalitat sino por su historial técnico, jurídico, creo que tiene una visión global, y él a su vez también lo habrá contrastado con otros medios jurídicos de otros sitios, para haber dejado el texto en esta manera y que no le podamos aceptar esas enmiendas que usted ahora, en la réplica, ha vuelto a indicar.

Me alegro, también, me congratulo con usted, que hayamos llegado a esa transaccional que vamos a aprobar, seguramente, en pro de lo que ya le he comentado antes en mi intervención, que vayamos poco a poco juntos por el bien de todos los valencianos y las valencianas.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyor Ovejero.

Anem a passar al bloc número tres, que comprén les esmenes 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42, 43, 46, 47, 51, 52, 53, 54 i 65, del Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula l'Il·lustre Diputada Senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Vamos a ver, por concretar.
Yo entiendo el buen espíritu que los dos ponentes del Partido Popular predisponen a esta ley, pero no hay más remedio que transaccionar, porque la verdad es que la ley en principio es un poco bodrio.
Lo digo por aquellos que nos estén escuchando, es bastante bodrio y hay que darle unos remaches para ajustarla, que la cosa, a veces, es complicada.

Dicho esto, vamos a entrar en el artículo 4, al cual hemos presentando nueve enmiendas.
Este artículo determina la creación del cuerpo de letrados a quien se le atribuye el asesoramiento en derecho y la representación en defensa y juicio.
La creación de un cuerpo especial, una novedad relativa, en la Generalitat Valenciana.
La Generalitat, como tal, hace 25 años que existe, la administración pública, y nuestra administración pública se establece en relación de puestos de trabajo.
Se busca la persona más idónea para el puesto.
La creación de cuerpos especiales, como decía, es una novedad relativa, son cuerpos especiales funcionarios que desempeñan actividades especiales, profesiones especiales y que se rigen por una ley especial.

Son tres los cuerpos creados últimamente y que ha creado el Partido Popular, dos de ellos en leyes de acompañamiento: el cuerpo de hacienda y de inspectores de tributos.
Y las enmiendas que nosotros presentamos deslindan, por un lado, la importancia sobredimensionada que se le quiere dar al cuerpo de letrados, que se materializa en querer que esta ley; fijar, por ejemplo, el complemento de destino ya en la propia ley.
Mire, el complemento de destino, se lo decíamos el otro día, es una cosa que se fija en la relación de puestos de trabajo y se fija en la Conselleria de Justicia y Administración Pública.

Y pedimos también que se suprima una cosa que no entendemos muy bien, que es excepcional, "a quien supere las pruebas de convocatorias inmediatamente anterior, quedando en una mínima calificación".
¿Qué significa excepcional?
¿Qué significa que se le reservará, que pueden acceder personas que suspendieron en otras oposiciones se les reservará un examen?

Pedimos también que se aumente el número de promoción para la promoción interna al 40%, ya que existe una reserva legal para ello.
Pedimos, también, que en el órgano de selección que plantea para la elección de este cuerpo de letrados que exista mayor pluralidad, que exista un abogado del estado, que los representantes del Consejo Jurídico Consultivo sean los miembros electos aquí, en estas Cortes, por aquello de darle más autenticidad a la reforma del Estatuto, y que el secretario de ese órgano de selección sea un abogado de la Generalitat.

La verdad es que este artículo es todo un batiburrillo, pero no especifica en ningún momento porqué la necesidad de un cuerpo de letrados.
A mí me gustaría que los ponentes del Partido Popular, la señora Quinzá, nos dijera cuál es el motivo real, necesario de la creación de un cuerpo de letrados.
Nosotros la verdad es que no lo vemos, solo vemos unas cuestiones muy en el entorno de la persona que lo propulsa, que es justificar su importancia y buscarle un hueco, la capacidad y la cobertura política y, desde luego, la posibilidad de colocar a gente.
Porque me gustaría que me dijera ¿cuántos contratos interinos y cuántas comisiones de servicio se han producido en este último año?
Sería una cosa interesante por saber.

Dígame, también, el tema del Consejo de Abogados.
Nosotros hemos presentado una enmienda, la enmienda 46, al Consejo de Abogados, que es un organismo asesor y de control ­y, puntualizo, asesor y de control­, compuesto por un número de juristas, por una parte, de designación directa y, por otra parte, a través de una elección democrática creando un colegio electoral.
Y es básico que un organismo autónomo lo tenga, lo tiene Canal 9, a pesar de que no lo quiera, pero también, por ejemplo, lo tiene el abogado del Estado, que tiene un consejo asesor de justicia.
Digan por qué no quieren este órgano asesor.
Sería una cosa bastante.
.
.
*à la mode* de lo que se pretende mantener un órgano unipersonal, un órgano tan importante.

Y respecto a la asistencia jurídica externa, que tanto se ha hablado de ella.
Se exige un informe previo, o este abogado general pide un informe previo a cualquier contratación externa.
Hay una multitud de cosas en las cuales se pide este informe previo: contratos administrativos, convenios, después de presentadas las ofertas, informes sobre sociedades y fundaciones.
O sea, todo tipo de control.
Pero es tan preocupante para el propulsor de esta ley el tema del control de la asistencia jurídica externa que ya en el 2004, nada más tomar posesión, en el mes de agosto, hizo un decreto que se ha plasmado literalmente, literalmente en esta ley, de una forma reglamentista, impropia, improcedente.
Esta es la obsesión que tiene.
.
.
y esta es la obsesión que tiene porque parece ser que él quiere ejercer la dirección y la coordinación sobre los despachos de abogados externos, que es difícil ¿eh?
, porque es un tocho así lo que se nos ha contestado de contrataciones externas.

Mire, en la exposición de motivos dice dos cosas, dice: preceptivo y vinculante el informe a la contratación externa y preceptivo y no vinculante a fin de que el abogado general pueda emitir su parecer acerca de los posibles prestadores de la asistencia jurídica.
Eso viene en la exposición de motivos.
¿Eso qué quiere decir?
¿Una carta de recomendación a aquellos despachos que sean más afines o más amigos?
Eso es un condicionante que se mantiene en la exposición de motivos.

Yo creo que todo lo que aquí se plantea en este artículo viene rondando lo mismo, porque en el asesoramiento en derecho también pide una serie de informes preceptivos por parte de la Abogacía General que coinciden con informes que tiene que elaborar el Consejo Jurídico Consultivo.
Dice: "sin que haya problemas con el Consejo Jurídico Consultivo".
Cuando se plantea es que pueden haber problemas.
Pero es que van a haber informes del Consejo Jurídico Consultivo respecto a los convenios y acuerdos, respecto a propuestas de resolución, respecto a la redacción de estatutos, que coinciden.
Y el Consejo Jurídico Consultivo les ha presentado una mención especial a que recojan que no se produzca duplicidad en la elaboración de informes por no obstruir a la propia administración.

Y, desde luego, pedimos una enmienda en concreto que no solamente pueda pedir informes el presidente, los consellers, los secretarios autonómicos, sino que lo pueda pedir toda la estructura de la administración, incluidos, también, la representación territorial del gobierno, los directores territoriales, los jefes de área y jefes de servicio para avalar la legalidad de las actuaciones que se realizan en la administración.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula per al torn en contra, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Quinzá.

Quan vulga.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señora Andrés.

Antes de comenzar a contestarle las enmiendas que usted ha defendido no puedo dejar pasar lo que ha dicho usted de esta ley, que esta ley es un bodrio.

Señora Andrés, así demuestra usted su talante.
O sea, el talante del Partido Socialista es que si el Partido Popular tiende una mano, intenta llegar a acuerdos y acepta enmiendas, que entendemos que son importantes para el Partido Socialista, en aras, además, para intentar llegar a un consenso, es que la ley es un bodrio.
Si no llegamos a acuerdos es que somos unos intransigentes, queremos controlar y queremos imponer.
Bueno, aquí con esa intervención ha demostrado aquí su talante.

En relación al grupo de enmiendas que usted ha defendido, se refieren en concreto a los artículos 4, 5 y 6.

Por ir por artículos, le diré que en el artículo 4 usted ha presentado ocho enmiendas.
En principio, se las vamos a rechazar todas.
Nosotros le ofrecimos transaccionar una de ellas, la 39, no hemos recibido todavía respuesta.
En la 39, en el anteproyecto de ley, consta un 20% de reserva de plaza para promoción interna.
Nosotros le ofrecimos un 30%.
No nos ha contestado.
Esperamos que en la réplica nos conteste y ya le diremos.

Luego, la enmienda 35, sí que se la vamos a rechazar.
Ésta es referente al punto 3 del artículo, y se refiere al régimen retributivo de los funcionarios del cuerpo de abogados, y que los mismos tendrán un complemento de destino correspondiente al nivel 26.
Ustedes quieren que se añada: "que tendrán los complementos específicos que establecerán en la relación de puestos de trabajo en la mesa de función pública".

Ya se lo dije en comisión, y le reitero, que se la vamos a rechazar porque, como usted bien conoce, señora Andrés, la Mesa de Función Pública no establece complementos específicos, cuyo establecimiento corresponde, pero por normativa estatal básica, no porque lo diga esta diputada, a la administración.
En la mesa simplemente se negocia.
Así es que, esta enmienda que ustedes presentan contraviene lo dispuesto en la ley.

Es evidente que la fijación de los complementos específicos de los abogados de la Generalitat, como los de cualquier otro funcionario, se deberá negociar en la mesa de función pública, pero no porque lo diga o no lo diga esta ley, sino porque así lo exige la normativa de función pública valenciana.

Respecto de la enmienda 36, que ustedes presentan, persigue que se suprima "que el complemento específico de estos puestos se fije en atención a la especial responsabilidad y dificultad técnica de los mismos".
Nosotros la rechazamos porque los puestos de abogados de la Generalitat requieren una preparación técnica y una dificultad y responsabilidad en su desempeño que debe ser especialmente considerada en la fijación de las retribuciones.

Por lo demás, decirle, señora Andrés, que este precepto sigue en la línea marcada ya por el recién creado Comité de Expertos sobre el estatuto del empleado público, dependiente precisamente del Ministerio de Administraciones Públicas, como ya le anuncié, gobernado por el Partido Socialista.

La enmienda 37 la rechazamos también porque ha sido negociada con los actuales letrados y ya se llegó a este acuerdo.

Las enmiendas 40, 41, 42 y 43 son referidas a la composición del órgano de selección que evaluará las pruebas de ingreso.
Las vamos a rechazar porque en la composición del tribunal los abogados del Estado no pueden estar mezclados con otros cuerpos, sino tan solo con los abogados de la Generalitat, ya que sus funciones son análogas.
Lo que parece que no tenga sentido es lo que ustedes solicitan, y es que se mezcle con registradores de la propiedad, con notarios, cuando el lugar idóneo sería el que consta en el anteproyecto de ley.

En relación a sustituir un representante del Consejo Jurídico Consultivo por un consejero electivo del Consejo Jurídico Consultivo, he de señalarle, señora Andrés, que ya, como le anuncié en comisión, ha sido el propio Consejo Jurídico Consultivo el que ha solicitado expresamente que no se limite la presencia del consejo a los consejeros, sino que también puedan ser miembros del tribunal sus letrados que, además, han superado una dura oposición, muy similar a la de los abogados de la Generalitat.

En la enmienda 46, ustedes solicitan un artículo nuevo y proponen la creación de un Consejo de Abogados de la Generalitat.
Aquí, señora Andrés, nosotros también le tendimos la mano, le pasamos un texto alternativo y le ofrecimos un texto transaccional en el que prácticamente se contemplaban todas las pretensiones de su enmienda y se mejoraba el texto.
Por ejemplo, suprimíamos el apartado en el que ustedes decían que los vocales cesan únicamente por expiración del plazo o por cesación de la situación de servicio activo.
Sin embargo, por razones obvias usted sabe que no es así, y se puede cesar por muerte, se puede cesar por renuncia, se puede cesar por otras circunstancias que usted no contempla.
Nosotros, lo único que hemos querido ha sido mejorar el texto y concretarlo.

Pero parece ser que el acuerdo al que quieren llegar ustedes es que o se acepta lo que ustedes dicen o no hay acuerdo.
Ya le digo que nosotros le hemos ofrecido un texto transaccional, que yo espero que lo medite antes de la réplica y me dé también una respuesta, porque estaría bien que ambos grupos nos pusiéramos de acuerdo, ya que nosotros estamos haciendo esfuerzos para ello y lo estamos demostrando.

Y referente al artículo 5.
Este artículo trata de la asistencia jurídica externa.
Ya le aceptamos una enmienda en comisión, que fue la 56, y el resto se las vamos a rechazar porque van dirigidas a suprimir el informe favorable del abogado general en los contratos o convenios a celebrar por la administración y otras entidades.
Entendemos que esto es contrario a los principios de coordinación previstos en toda la asistencia jurídica a la Generalitat.

Y el artículo 6 es el relativo a la función consultiva de asesoramiento en derecho.
A este artículo presentaron ustedes dos enmiendas al anteproyecto.
En concreto, la 64 y la 65.
La enmienda 64 ya se la aceptamos en comisión.
Quedando viva la enmienda 65, sí que le digo que se la vamos a rechazar porque ustedes lo que quieren es que se añada un nuevo punto que diga que "los miembros del Consell, secretarios generales, directores generales, delegados territoriales y directores de organismos, entidades dependientes de la Generalitat, puedan consultar sobre cuestiones jurídicas relacionadas con los asuntos de su competencia a la abogacía de la Generalitat, siendo emitidos los correspondientes informes por los abogados adscritos a cada conselleria".

Ya le anuncié en comisión que usted con esta enmienda está presuponiendo que va a haber abogados adscritos a cada conselleria, y esto es mucho presuponer.
Habrá que dejar que sea el Consell el que con su facultad de organización decida si tienen que estar adscritos o no a cada conselleria.

En definitiva, señora Andrés, en este bloque de enmiendas también nosotros les hemos ofrecido transaccionales a dos de ellas, dos importantes, además: una, la creación del Consejo de Abogados y, otra, la ampliación de la reserva de plazas, y le aceptamos otras tantas en comisión.

No confunda usted, no confunda usted, señora Andrés, y esto sí que se lo ruego, las ganas de negociar, el talante de verdad negociador que sí que tiene el Grupo Popular, con que la ley sea un bodrio que lo que define es su talante.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula per a rèplica, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada senyora Andrés.

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, vamos a ver, señora Quinzá.

En principio, el tema del bodrio.
Pues, exactamente, es un bodrio, no dicho por mí, que soy una simple diputada, sino reconocido por muchísima gente implicada en el tema, por muchísimos juristas.
Y sabe que usted que incluso tiene visos de inconstitucionalidad, cosa que mucha gente se ha escandalizado de ver una ley como ésta, ha escandalizado usted hasta los propios profesionales.

Mire, respecto a lo del complemento de destino.
Mire, nosotros le decíamos que en la Mesa de Función Pública ­y por el conseller­ lo que no podía hacer el abogado general es blindar un cuerpo de élite con unas retribuciones específicas.

Respecto a la promoción interna.
Nosotros nos mantenemos en el 40% porque en la ley establece la reserva de promoción interna en un 50%, y, como mínimo, tendría que ser un 40 en este concurso.

En el tema del texto alternativo que nos presenta el Consejo de Abogados.
Mire, le decía que estaba muy lejos por muchas cosas.
Por tres cosas: primera, porque establece un número de vocales nombrados y separados libremente por el abogado general, quiere usted una corte de acompañamiento; tres vocales elegidos por los abogados, sin embargo, no dice que constituido un colegio electoral y elegidos de forma democrática.
O sea, completamente, completamente en el desaire y en el descontrol que supone la permeabilidad de lo que es un servicio jurídico.

Pero, además, le voy a referir temas concretos como verbos que nosotros poníamos en nuestra enmienda: emitir, asistir, fijar e informar, y, sobre todo, informar en lo que se llama el artículo 13, el tomar posición ante la defensa de intereses particulares, oído el consejo.
Y eso es lo que no quiere este abogado general, no quiere un consejo que le controle, no quiere un consejo que ponga trabas, no quiere un consejo que emita votos particulares.
Y, desde luego, lo que sí que quiere es una corte del faraón.
Esa es la diferencia del tema que hay.

Con respecto al tema de la contratación externa.
Mire, se lo he leído en la exposición de motivos, señora Quinzá, el tema que decía que no solamente se precisaba un informe favorable para la externalización, sino un informe para decir cuál le parecía mejor.
Y en una contestación a una pregunta parlamentaria al señor Camarasa no relaciona personas, personas que tienen una vinculación muy directa con el Partido Popular, como Esther Fonfría, Estudios Jurídicos Manuel Broseta, José Pedro Pérez Llorca, que lo conocerán ustedes bastante bien, toda una serie de gente.
.
.
Suárez Illana Abogados, Auxiliadora Hernández, también conocida en Presidencia, una serie de gente muy afín al Partido Popular.

Mire, de todas manera, le tendría que decir que es que el decir que se quiere controlar la externalización, y desde que llegó el señor Marí, aproximadamente el 7 de mayo, se ha aumentado de un año a otro, me parece que es decir mucho.

Mire, en el año 2004 ­y esto es una contestación a una pregunta parlamentaria­, se externalizaron 2.
154 asistencias jurídicas; en el año 2003, 1.
703.
O sea, que desde que está el señor Marí se ha aumentado un 38,06, un 38,06.
Esto, la verdad es que no una manera de controlar la externalización.
Es difícil, es difícil que se pueda controlar.
Pero, además, se debería dirigir a quién se quiere externalizar.

Usted me ha dicho que.
.
.
Me parecía que planteaba ­y si me equivoco, me corrige­ el tema de que no se van a producir servicios.
Si se lo he dicho antes.
Lo que pasa es que este ha sido más atrevido que ninguno, que es el de la Conselleria de Agricultura, que no le duelen prendas, y ha constituido el gabinete jurídico el 26 de octubre.
O sea, no me diga que no va a ser, porque se están produciendo en todas las consellerias, en todas las consellerias.
Pero este ha sido más chulo y lo ha puesto en el reglamento, con lo cual se está haciendo un cuerpo de excelencia para asesorar.
.
.
Que, por cierto, no admiten la enmienda de que se extienda el asesoramiento al resto de la estructura de la administración, ni tampoco del gobierno, ni tampoco del gobierno, porque le recuerdo que un director territorial forma parte de la estructura de gobierno.
Por esa parte, ustedes niegan el que pueda nacer ese cuerpo de excelencia, que solamente va a asesorar al presidente que le acompaña con frecuencia y a los distintos consellers.

Yo creo que este planteamiento que se está haciendo en esta ley, independientemente de que yo diga un bodrio, desde luego, jurídicamente ha levantado muchas ampollas, porque desde luego no se ajusta en nada a las realidades y a las pretensiones de lo que debería ser un servicio jurídico.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula per a rèplica, i en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Señora Andrés, yo, la verdad, es que esperaba que en este turno suyo de réplica me contestara a la mano que le hemos tendido, a las dos transaccionales que le hemos ofrecido, y no ha sido así.
Por lo que entiendo que ha sido usted quien rechaza el acuerdo y quien rechaza el consenso.

Por otro lado, yo me alegro de que usted coincida conmigo, y coincida además con este proyecto de ley, en que se debe poner freno o intentar limitar la externalización.
Eso es precisamente lo que está persiguiendo este anteproyecto de ley.
Y parece mentira que usted no lo vea.
Lo que se pretende es reducir al máximo y que sea excepcional el tema de la externalización.
Me alegro que en ese tema estemos de acuerdo.

Usted sube aquí a la tribuna e intenta, no sé con qué ánimo.
.
.
saca nombres de abogados que nos suenan.
A eso podemos jugar todos.
Mire, señora Andrés, yo soy concejal de un ayuntamiento socialista y le puedo decir los letrados de ese ayuntamiento, y que probablemente también le suenen a usted y a su grupo: el señor Granados, fallecido, el señor Pérez de los Cobos.
.
.
¿Verdad que le suena?
No es que tengan una asistencia jurídica externa puntual, es que tienen un contrato de arrendamiento de servicios y tienen una iguala mensual.
Y si quiere, luego le digo el importe.

En definitiva, señora Andrés, veo que pese a que nosotros estamos haciendo esfuerzos, pese a que nosotros estamos tendiendo la mano, ustedes están demostrando al final su verdadero talante, y es que no quieren.
.
.
.
Yo creo que incluso les molesta que nosotros le aceptemos las enmiendas.
Ya le digo, le hemos ofrecido dos transaccional y usted es que ni tan siquiera las ha valorado.
Las enmiendas que además he dicho que le rechazamos, le he expuesto ya los argumentos.
Es imposible que las aceptemos.
Y mira que estamos haciendo esfuerzos.
Pero son de cajón, no mejoran el texto y lo complican.

Por todo eso, señora Andrés, vamos a, en este bloque de enmiendas, rechazarle las que ya le he dicho ­entiendo que usted rechaza la negociación de las que le hemos ofrecido­ y quedarán únicamente las que le aprobamos en comisión.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Anem a passar al següent bloc, bloc número 4, esmenes 38, 44 i 45, que corresponen al Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa.

Per al torn a favor, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Anem a vore.
Aquestes esmenes són a l'article 4, sobre el cos d'advocats, i un nou article que proposem.

En el cas del cos d'advocats, la primera esmena que nosaltres plategem és que el 20% de les places es reserven als funcionaris de carrera de la Generalitat per a garantir el compromís d'accés intern.
Em sembla important deixar clar, dintre dels mecanismes de la Generalitat Valenciana, els mecanismes de promoció dintre dels funcionaris, perquè entenem que eixe és un dels elements importants que s'ha de potenciar.

La segona esmena que plantegem, la 44, parla concretament de les possibles compatibilitats.
Es referixen a l'apartat 6.
Diu: "Els advocats de la Generalitat exerciran les seues funcions en règim de dedicació exclusiva, amb incompatibilitat respecte de qualsevol altra activitat professional, sense que en cap cas puguen defendre interessos contraris a la Generalitat o estar associats o prestar servicis a despatxos i bufets que ho facen".
Ahí hi ha una contradicció molt clara.
Si hi ha incompatibilitat amb qualsevol altra activitat professional, si hi ha règim de dedicació exclusiva, el que no té sentit és que puguen estar associats o prestar serveis a despatxos o bufets que defensen interessos no contraris, però a favor de la Generalitat.
Sembla com si la segona part d'alguna manera deixara forats perquè aquesta incompatibilitat no fóra tan incompatible i perquè açò de qualsevol altra activitat professional, realment hi haguera *coladeros*.

Nosaltres entenem que els advocats de la Generalitat tindran molta faena, tenen molta faena i, per tant, s'han dedicar, perquè, entre altres coses, també es presten a una molt adequada bona remuneració.
Per tant, no ha d'haver cap forat per a incompatibilitats.
I aquí hi ha un forat objectiu perquè els advocats de la Generalitat puguen, repetisc, defendre interessos a favor de la Generalitat, o pròxims a la Generalitat o no contraris a la Generalitat, en gabinets i despatxos, concretament.
I a nosaltres ens sembla que açò no ha de ser, aixina de senzill.
Ens sembla contradictori en una funció pública que funcione adequadament, sobre tot a aquests nivells.

Després hi ha un altre article que per a nosaltres és important, és un dels elements importants.
Al final de tot este procés quedaran persones, lletrats, que han estat assessorant a la Generalitat, que han estat fent funcions paregudes a què farà el cos d'advocats, que no entraran en este cos d'advocats.
Què fem amb ells?
Jo crec que esta és la pregunta.
I per a nosaltres és molt important aquest tema, perquè entenem que és necessari crear una escala tècnica jurídica, que és la proposta que es fa.
No la fem nosaltres només, és una cosa que ens ha vingut dels sindicats, per part dels sindicats de funcionaris.
I ens sembla una proposta important.
Fins i tot hi ha articles després que parlen que quan estiga saturat el cos d'advocats, es cediran determinades prestacions a persones amb coneixements jurídics que no estiguen en este cos d'advocats.

Nosaltres entenem que això s'ha de reglamentar.
I, per tant, plantegem que es cree l'escala tècnica jurídica que permeta realitzar determinades tasques que se li encomanen, que estiga vinculada, evidentment, al cos d'advocats, amb algun tipus de relació, i que tinga també un cert aspecte de funció pedagògica o de formació de molts dels advocats que no siguen, per dir-ho aixina, d'excel·lència, i entren directament per a poder entrar posteriorment mitjançant un procés d'accés.
Em sembla un mecanisme raonable, em sembla un mecanisme d'aprofitar adequadament els recursos humans.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

.
.
.
que en estos moments té la Generalitat i que, si no, d'una altra manera poden quedar-se totalment desaprofitats.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, consideramos.
.
.
vamos a hablar primero de la enmienda 38 ­voy a hablar por separado de las enmiendas que usted ha puesto en este grupo­, que consideramos que la redacción de la enmienda 38 es la adecuada, incluso todavía más clara que la que usted indica, en pro de esa transparencia en la actuación de los abogados de la Generalitat.
Creo que, en ese aspecto, a esa enmienda había la posibilidad de una transaccional.
No sé si en el transcurso del debate todavía habrá alguna posibilidad, pero de momento, ya le digo, la 38 no se la aceptamos.

Sin embargo, esta explicación sí que vale para decir que sí que vamos a aceptar la enmienda 44, por lo mismo: porque consideramos que su texto, en este caso concreto lo que usted solicita, va a ser mejor incluso que el que estaba ya reflejado.
Es decir, que la transparencia que todos pretendemos y que usted aquí ha aludido, estamos todos por defenderla.
Por lo tanto, no se preocupe, en esta ley estamos todos pendientes para procurar que no haya agujeros, que usted ha indicado.
Por lo tanto, le digo que la 44 sí se la vamos a aceptar.

Y le vuelvo a reiterar: desde el Grupo Popular pretendemos que el texto de la ley sea coherente, conciso y claro ­todo en base a esa transparencia­, y que en el futuro, en los próximos años, esta ley se pueda aplicar en cualquier gobierno.
De ahí que estemos aceptando una serie de enmiendas, que quizá en algunas cosas haya unas pequeñas lagunas.
Ya le digo que la enmienda 44 se la aprobamos porque consideramos que mejora el texto.

Por lo tanto, paso a la enmienda 45, que es la 4 bis, que usted indica en su grupo, que es la creación de una escala técnica-jurídica.
Nosotros creemos, el Grupo Popular, que no tiene sentido en estos momentos, porque la ley limita la función de la abogacía general de la Generalitat a dos funciones jurídicas: la representación y defensa y el asesoramiento, que son precisamente las que desempeña el gabinete jurídico de la Generalitat en la actualidad, y no al resto de funciones jurídicas, como las de tramitación de expedientes, recursos, reclamaciones, subvenciones, autorizaciones, licencias, inspecciones, sanciones, etcétera, etcétera.
Que a pesar de tener un contenido jurídico, todo en la administración, por definición del artículo 113.
1 de la Constitución, tiene contenido jurídico, no serán desempañadas por la abogacía de la Generalitat, y que son precisamente las que actualmente competen a los denominados técnicos jurídicos.

Además, el que una persona ocupe en la actualidad un puesto de trabajo de técnico jurídico no depende sino de que tal puesto se denomine así, y no de su contenido, que a veces es variopinto y diferente en cada puesto de trabajo.

Por otro lado, se propone esta enmienda como una especie de preparación para el ingreso en el cuerpo de abogados, cuando dicho cuerpo solo tendrá, dejando a un lado las especialidades de las personas que han estado en el gabinete jurídico un mínimo de tiempo, una vía de ingreso, que es la oposición libre, igual para todos.

Por último, si se tiene que plantear la creación en su momento de una escala jurídica, ya se planteará en el futuro.
Ya sabe que en las conversaciones que hemos tenido usted y yo a nivel de nuestros respectivos grupos, ya lo hemos comentado.
Pero una vez que la abogacía de la Generalitat haya rodado un mínimo de tiempo y se pueda ver cuáles son sus necesidades, defectos y virtudes.
Es decir, que no voy a aprobar esta enmienda, pero sí que le comunico la intención, como se lo he dicho en las conversaciones que hemos tenido, que en un futuro es posible que se pudiera aceptar, pero para el debate de este proyecto, no.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula per a rèplica, el síndic del Grup d'Esquerra Unida, el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Breument.

Mire vosté, hi ha un aspecte que nosaltres no podem acceptar, perquè pensem que va en contra dels acords amb els sindicats, i són precisament els mecanismes d'accés intern.
Per tant, és important que en el cos d'advocats hi haja també un mecanisme d'accés intern, no pot ser un element blindat.
I per açò plantegem l'esmena anterior.
I espere que arribem a algun tipus de plantejament conjunt.

Nosaltres pensem que en el tema de l'escala tècnica jurídica, vostés desaprofiten una oportunitat.
No neguem que després es reglamente, però sí que està clar que no tots els que estan realitzant aquestes funcions estaran després en este cos.
Hi haurà, per tant, personal desaprofitat.
Sí que és important que aquest personal d'alguna manera es puga reubicar.

I a nosaltres sí que ens sembla important també que puga haver un mecanisme de formació en els noves generacions que entren, que poguera ser un mecanisme, perquè vostés mateixos, en articles que després veurem, plantegen la possibilitat en determinats casos de passar-los a funcionaris o a tècnics jurídics.
El mecanisme normal seria que hi haguera aquesta escala tècnica jurídica.
A nosaltres ens sembla que seria un mecanisme raonable, seria un mecanisme d'aprofitar recursos, que no acabem d'entendre per què no es fa.

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, le digo lo que a veces le digo a través de esta tribuna: Nosotros consideramos que no es oportuno crear ahora, en estos momentos, la escala técnica, pero también usted tiene que comprender que tenemos derecho a pensar diferente de usted.
Creemos que así recogemos más la inquietud, no de ciertos colectivos, sino de lo que pretendemos que sea la ley coherente.
Y por eso dejamos la puerta abierta en este caso a que se pueda crear en un futuro.
Pero en estos momentos el gobierno del Partido Popular, el Consell, cree que no es el momento oportuno para ponerlo en marcha.

No obstante, lo que es la promoción de estos trabajadores, de estos funcionarios, sabe usted que sí que se contempla en estos artículos y que vamos a defenderlos como cualquier otro.
Pero no creemos oportuno en estos momentos el ponerla en marcha.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Muchas gracias, ilustre diputado.

Té la paraula, per a defendre ja el següent bloc, que és el bloc 5, l'esmenes 48, 49, 50 i 55, el síndic del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Bé, una de les coses, quan discutíem l'altre dia els pressupostos de la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques, hi havia una cosa que era òbvia.
Diu: "com que hem fet nous edificis de justícia, baixen automàticament l'apartat de lloguers d'edificis".
Jo crec que aquí hauria de passar una cosa pareguda.
Si anem a tindre un cos d'assistència jurídica d'excel·lència, la conseqüència immediata hauria de ser que l'assistència jurídica externa baixara a mínims, si no, per a què ho volem.
Jo crec que està clar.
De la mateixa manera que no tindria sentit tindre nous edificis de justícia i pagar lloguers, no tindria sentit que tinguem un cos d'assistència jurídica i continuem gastant-nos el mateix en assistència jurídica externa.

Jo vull ressaltar, s'han comentat ja algunes coses sobre este tema, jo vull ressaltar que ens últims anys el Consell s'ha gastat 12,2 milions d'euros, en assistència jurídica externa.
Més de 2.
000 milions de pessetes.
Per tant, la creació d'este cos pot tenir una rendibilitat, pot tenir una rendibilitat important per al Consell.
Evidentment, amb aquestos duros es poden fer moltes coses.
Si el cos este assumeix la major part d'aquesta assistència jurídica externa, podem estar contents, perquè serà una millora de recursos important.

La primera conseqüència que nosaltres entenem és que l'assistència jurídica externa ha de ser excepcional.
Excepcional quan?
Doncs quan siga un cas d'una especificitat tan gran.
.
.
, jo què sé, no se m'ocorre una idea, però se'n podrien comentar moltes, i que, en qualsevol cas, s'haurà de reglamentar.

El segon element que plantegem en estes esmenes és que, evidentment, abans de plantejar-se l'assistència jurídica externa a qui siga, siguen montescos o siguen capuletos, m'importa poc, s'haurà de garantir que no és possible fer-la des del cos d'advocats.
I, per tant, s'han d'establir els mecanismes corresponents.
Nosaltres plantegem, per tant, en una esmena, la 48, el caràcter excepcional d'aquesta assistència.

I, en segon lloc, que abans de plantejar-se aquesta assistència jurídica externa es plantege que ho faça el cos d'advocats, que només es puga fer en casos d'elevada especialització o en altres situacions específiques que es determinen reglamentàriament, em sembla molt important, i que d'alguna manera prioritzar sempre el tema del cos d'advocats.

Hi ha una última esmena, que jo sí que voldria ressaltar, que em sembla important, que és la 55, que es refereix al punt sisé.
Ahí parla que per a tindre aquesta assistència externa s'ha d'emetre un informe per part concretament del responsable màxim.
Però diu a continuació, s'ha d'emetre en quinze dies, i diu "De no emetre's dins de l'esmentat termini, es podran prosseguir les actuacions".
És incomprensible.
El que hauria de dir és que no podran seguir.
Perquè, en definitiva, el mecanisme normal a recórrer a l'assistència jurídica externa, per alguna persona que poguera estar interessada suposadament, serà allargar el procés.
No té cap sentit.

Nosaltres entenem que si hi ha un mecanisme, sempre este mecanisme s'ha de respectar.
El que no té sentit és que si no funciona el mecanisme es puga fer el que es vullga.
Tenim el camí claríssim per si de cas hi haguera una persona interessada, que sempre hem de pensar en totes les direccions, doncs que poguera funcionar en sentit contrari.

Per tant, esta esmena em sembla important, igual que les anteriors.

L'assistència jurídica externa.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

.
.
.
a partir d'ara ha de ser excepcional.
La norma ha de ser que ho faça el cos d'advocats, perquè sinó no té sentit crear-lo.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular i per a torn en contra, el senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, ya le adelanto, como le he comentado en el transcurso de las negociaciones que hemos tenido, que vamos a votar que no a estas modificaciones y adiciones, al considerar la coordinación ­el discurso que hoy estamos haciendo desde el primer momento­ la coordinación y unidad del texto.
Pero sí que hay que resaltar eso, que son modificaciones y adiciones a un texto que de entrada parece que usted está en casi todo de acuerdo, salvo ligeras matizaciones.
Por lo tanto, no estamos tan lejos, el planteamiento de su grupo y el mío.

En su argumentación, tanto en comisión como hoy, reitera la posibilidad de la discrecionalidad por parte del Consell.
Y yo le tengo que decir que nada más lejos de la realidad.
En el espíritu de la ley, no me cansaré de repetir que este proyecto, eminentemente jurídico-técnico, nada político, es crear el instrumento idóneo para una asistencia al Consell, sea el que sea.
Por lo tanto, consideramos que no hay que aceptar esas enmiendas por ese proyecto y por ese espíritu que hoy contempla toda la ley.

La verdad es que a veces pienso que ­y hablo ya de un argot ya menos técnico y más político­, que ante lo apabullante de estos últimos días, de la previsión de las encuestas electorales para el 2007, ustedes, y otros sobre todo, ven fantasmas en cualquier planteamiento legislativo o ejecutivo que haga este gobierno.
Yo les diría que no se rindan ya.
Piensen que entre todos estamos pretendiendo leyes para que las pueda aplicar sea quien sea.
Y no me cansaré de repetirlo a lo largo del debate de esta ley.
Parece que nos acusan de que estamos haciendo una ley para nosotros.
¿Es que ustedes no piensan gobernar nunca?
Porque es que creo que cuando ven las encuestas se amilanan y entonces consideran que todo el texto, todos están viendo los recovecos que puede preparar el Partido Popular para seguir en la eternidad.

No, señor Ribó.
Hacemos un texto de ley o pretendemos un texto de ley.
Por eso hemos estado dispuestos a negociar con ustedes, y en concreto con usted a quien me toca dirigirme, que para eso le estoy defendiendo o negándole sus enmiendas.
Que los queremos hacer para todos.
Por favor, no busquen espacios políticos.
Aquí los tenemos todos, en la Comunidad Valenciana.
Le digo ahora por su grupo.
Piensen que pueden ganar, sino solos, por lo menos en compañía de otros.

Por lo tanto, no vean nada, ni fantasmas ni cosas feas en todo lo que nosotros pretendamos.
Es una ley jurídica y técnica para cualquier gobierno.
En el 2007 yo estoy convencido que ganamos nosotros, las encuestas así lo dicen.
Pero piense que pueden ganar ustedes.
Ayuden a hacer esta ley que también les valga y no vean que estamos haciendo nada con arreglo a un traje a medida para el gobierno del Partido Popular.
Es un traje que queremos hacer entre todos, en la mejor sastrería, que son las Cortes Valencianas, para el bien de todos los valencianos y de cualquier gobierno que tenga detrás.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, l'il·lustre diputat senyor Ribó, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

No, doncs mire, no tenia res a veure amb açò, eh?
, de veritat.
Nosaltres plantegem que la validesa d'aquesta llei la veurem, per exemple, jo no sé si en el 2006 o en el 2007.
Quan veiem les despeses que s'ha gastat el Consell que siga per assistència jurídica externa, no estava predeterminant cap tipus de govern.
Em val exactament igual per a un que per a altre.
O siga, el que no gastem, si tenim un bon un cos jurídic, que no gastem en assistència jurídica externa és independent del govern que hi haja, és absolutament independent.

I mire vosté, posar restriccions perquè l'assistència jurídica externa es faça és independent també del govern, perquè pot ser una qüestió fins i tot de comoditat.
Pot ser més còmode dir "que ho faça el gabinet tal, que açò és molt complicat".
També podria passar açò.

Per tant, no és una qüestió que guanyen uns, no és una qüestió d'enquestes.
És una qüestió d'intentar fer una llei en la qual si tenim un instrument per a garantir l'assistència, la defensa, etcètera, els informes, etcètera, que funcione.
I, per tant, posar moltes restriccions o condicionar l'assistència jurídica externa a determinats casos que siga raonable, tinga trellat que es facen fóra.
Però si no té trellat que es facen fóra, s'han de fer dins, i açò no ho diu la llei.

El problema és que la llei no ho diu.
Deixa molts forats perquè qualsevol persona, siga qui siga, eh, siga qui siga del partit que siga, deixa molts forats perquè es continuen tirant moltes coses a l'exterior.
I a vegades en qualsevol govern pot ser molt més còmode fer-ho a l'exterior, pot ser molt més còmode, no es cansa tant el personal, etcètera, etcètera, i paguem tots.

Per tant, nosaltres entenem que açò és una qüestió a defensar per damunt del govern que hi haja.
És una qüestió de fer funcionar un organisme, que el no adequat funcionament ­repetisc­ ens ha costat en els últims anys més de 2.
000 milions de pessetes.
I no són del PP eixos milions.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

.
.
.
són dels valencians.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Sí, señor Ribó, podía haberle contestado desde el escaño, porque simplemente es decirle que reiteramos el texto de la ley.
En su momento ya veremos esos gastos, cuando tenga el momento, pero yo considero que es el texto justo que le hace falta a un gobierno sea del color que sea.

Por lo tanto, no aprobamos sus enmiendas.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Anem a passar al següent bloc.
Bloc número 6, correspon a les esmenes 57, 58, 59, 61, 62, 66, 71, 72 i 73.

Per a la seua defensa o torn a favor, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ribó, en representació d'Esquerra Unida-l'Entesa.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Sí, continuar un poquet en la mateixa idea d'abans.
Nosaltres entrem en l'article 6 quan ja parlem de funcions, quan parlem d'assessorament en dret, nosaltres intentem incloure una sèrie d'elements nous: tot tipus de contractes, en l'esmena 57; les condicions jurídiques incloses en els plecs de condicions dels contractes administratius, en la 58 ; les reclamacions administracions administratives prèvies a la via civil i laboral, en la 59; retirem la 60; els expedients de denúncia i d'evolució d'ingressos indeguts, en la 61; la defensa jurídica de les competències de l'administració del Consell respecte a l'Estatut d'Autonomia, en la 62.

I en l'article 8, passant a l'article 8, que és l'altre, nosaltres plantegem.
.
.
Hi ha un apartat que imaginem que açò estarà relacionat amb l'anterior, que no té relació, concretament en el punt 2, al final de l'apartat dos diu, concretament, "que haurà d'abonar-se a l'Advocacia General de la Generalitat".
Nosaltres entenem, ­imagine que serà coherent amb l'anterior­ que s'abonarà a Hisenda de la Generalitat.

I en el mateix article 8 hi ha un apartat que sí que voldria ressaltar, per un tema que és el que acabem, el que acabem de parlar.
Diu "excepcionalment, quan així ho aconselle la naturalesa de l'assumpte i a proposta de l'autoritat competent previstes en tal, tal, tal.
.
.
podrà acordar que la representació i defensa en juí siga assumida per un advocat, o confiar-li només la defensa, tot encomanant-ne la representació a un procurador".
A nosaltres ens sembla que açò el que s'hauria de fer és aprofitar concretament l'escala tècnica jurídica que proposem, i continuem proposant-la, perquè no s'ha votat, i continuem proposant-la també per un altre motiu, i és que hi ha una esmena en les addicionals, per Partit del Socialista d'aquesta escala tècnica, o siga, malgrat que m'haja dit que no, jo espere que canvie d'opinió fins a les addicionals, el seu partit respecte aquests temes.

De la mateixa manera, a l'article 8, l'esmena 72, parla exactament del mateix: habilitar funcionaris que pertanyen a l'escala tècnica jurídica.
Jo sí que li voldria ressaltar que en este article trobem funcions que perfectament podrien ser assumides per l'escala tècnica i que s'externalitzen.
Dit d'una altra manera, que li costaran diners al Consell perquè no es crea una cosa que li proposem els grups de l'oposició que s'hauria de crear, que és l'escala tècnica jurídica.
Jo crec que seria bo que d'ací a les addicionals, quan ho té el Partit Socialista, s'ho repensaren un poquet.
Que després es reglamente com creguen vostés.
Però és important, nosaltres insistim, en crear açò.
I és important que aquest aspecte, concretament, que sinó ens costarà diners, passe a ser integrat perfectament com es podria integrar per l'escala tècnica jurídica.

Bé, jo crec que açò és tot.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies.
.
.
*(Remors)* Estupend.
Moltes gràcies.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora vicepresidenta.

Señor Ribó.

Con respecto a las enmiendas presentadas con el artículo 6 y el artículo 8, en primer lugar me alegro, como es natural, que usted retire voluntariamente la enmienda número 60.
Y como se dice que hasta el mejor escribano hace borrones, en este caso concreto, lo mismo que nosotros hemos aceptado algunas matizaciones suyas, pues usted también reconoce lo mismo.
No, si al final nos llevaremos bien.
Por lo tanto, me alegro que la 60 quede retirada.
No, yo con usted personalmente, bien, pero a nivel de grupo quizás a lo mejor hay tantas diferencias ideológicas que jamás nos vamos a poner de acuerdo.

En la enmienda 66, efectivamente, si transaccionamos una enmienda que tenemos presentada, decaería en este caso concreto.
.
.
, se la aceptaríamos, no decaería, se la aceptamos perfectamente, que es la 66.
Y ahora ya voy a explicarle lo que le vamos a decir que no en este caso concreto, que es el resto, pero con alguna motivación.

Yo me vuelvo a reiterar en lo que hace referencia a estas enmiendas del artículo 6, a la explicación de voto en contra, que está ya en el *Diario de Sesiones* de la comisión, en el diario de las comisiones.
Yo le recuerdo en cuanto a la enmienda 57, que civil, mercantil y laboral son tres modalidades de contratos privados.
El género engloba a la especie.
Por lo tanto, como son términos jurídicos, términos tan técnicos, yo asumo lo que se me indica por las personas expertas.

En lo que es la enmienda 58, le indico que el punto afectado expresa puntualmente lo que dice la Ley de contratos de administraciones públicas.
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Es literal lo que se transcribe.
Por lo tanto, consideramos que si ya se ha aprobado con un organismo, dijéramos, superior, que nosotros puede recogerse perfectamente en la ley; por lo tanto, no hay que modificarla.

Lo que solicita a través de su enmienda 61, no es preceptivo, simplemente, taxativo, no es preceptivo, por lo tanto, no podemos admitir la enmienda.
Y reiterarle que de la defensa jurídica de las competencias de la administración del Consell respecto a l'Estatut d'Autonomia, que es otra de sus enmiendas, ya informa el Consejo Jurídico Consultivo.
Por lo tanto, no ha lugar a introducirla.

En lo que respecta al artículo 8, las enmiendas que usted presenta, le tengo que decir que la votación ya en contra, o mi argumentación de la enmienda 45, de propuesta de la escala técnica jurídica, conlleva también por coherencia la de estas enmiendas, en concreto la 71 y 72.
No obstante, le reitero una vez más que la Abogacía de la Generalitat, cuando haya rodado un mínimo de tiempo *(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* y puedan verse sus necesidades, defectos y virtudes, cabría la posibilidad de plantearse en ese futuro su creación.
Pero de momento no consideramos que debe incluirse en este proyecto de ley.

Y su enmienda 73, de supresión de la excepcionalidad de la representación.
Como ejemplo práctico le diría que si esto lo aceptáramos, impediría contratar a personas con conocimientos excepcionales, como por ejemplo asuntos con el extranjero.
Por lo tanto, consideramos que no podemos, y le pongo ese ejemplo en concreto; es decir, que hay actuaciones jurídicas muy especiales que no habrá más remedio que contratar ese servicio externo.

Por lo tanto, con esa motivación le digo que no vamos a poder aceptar este bloque de enmiendas, aunque sí reiterarle la que sí que le vamos a aceptar, que es la 66.

Nada más.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies.

Bé, donat que no n'hi ha demanda de rèplica, anem a passar al següent bloc, que és el bloc número 7, en les esmenes 67, 68, 74, 75, 76, 77, 79, 81, 83, 85, 88, 89, 91, 92, 94, 95, més un nou article.
I estan defensades pel Grup Parlamentari Socialista, per la seua il·lustre diputada senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, en principio, solo por animar un poco el asunto, señor Ovejero, no es un tema de encuestas.
Es un tema de que no queremos que nos condicionen cuando gobernemos.
Fíjese si la cosa tiene diferencia.

Bueno, el artículo 8, vamos a tratar el artículo 8, el artículo 11, 12 y 13, más un artículo nuevo.
El artículo 8 es defensa en juicio, en el cual hemos presentado cuatro enmiendas.
Y dice la enmienda que presentamos, el punto 2, el artículo 2, habla del establecimiento de convenios para la prestación y defensa en juicio de sociedades y fundaciones.

Mire, yo no sé si habría que plantearse o habría que analizar, por ejemplo, que el Ivadis, por ejemplo, que no está la consellera, que hasta hace un momento, el Ivadis, que se monta para el tema de la externalización de una prestación de un servicio, no tenga derecho a lo que sería la prestación de unos servicios jurídicos.
Queda bastante en entredicho.

Pero el tema también en el punto 3, por ejemplo, es que ustedes establecen establecer convenios con la propia administración de una forma bastante endogámica.
Parece ser que el interés lucrativo, porque los convenios no sé cómo van a quedar con respecto a la remodelación que se está produciendo en la supresión del organismo autónomo.
Parece ser que ustedes con los convenios aspiran a tener una cantidad de ingresos importantes, sobre todo con los organismos autónomos y con las fundaciones públicas.

Pero, ¿qué pasaría si hubieran fundaciones, si hubieran organismos que no quieran conveniar, por su gran problemática, como podría ser el Ivex, o Radiotelevisión Valenciana?
Pero quiero ir más allá, ¿qué pasaría si esas empresas públicas, esos organismos públicos, pusieran condiciones para ser representados; si establecieran un convenio pero pusieran condiciones?

La situación, la verdad, es que sería bastante kafkiana.
Sobre todo, porque quien tiene la responsabilidad directa de hacer los convenios es el abogado general, que dice el artículo 2.
4, dice, se celebrarán los contratos y suscribirá convenios en nombre de la abogacía general, como una de las funciones del abogado general.

Al artículo 11 presentamos dos enmiendas, se refieren a los convenios con las entidades locales.
Miren, en principio nosotros habíamos dicho que se podría prestar asistencia jurídica, si la administración local quería, si voluntariamente lo pedía, por una extensión del principio de subsidiariedad, que se promueve en la Dirección General de Administración Local, que ustedes se han cargado más o menos, pero vamos.
Pero nos parece muy curioso que aparezca en este punto, en el único punto, en este y en otro que vamos a hablar a continuación, el tema de la contraposición de intereses.
Ustedes se blindan ante la administración local, incluidos los organismos y las fundaciones en el tema de contraposición de intereses.

El artículo 12 se refiere a la licencia y asistencia letrada a los trabajadores y cargos públicos.
Mire, esta enmienda ha sido controvertida por un principio, por el verbo que utiliza un condicional, podrá asumir; es un tema que condiciona que se podrá hacer o no se podrá hacer.

Pero mire, el abogado de la Generalitat, dice el texto, "podrá asumir la defensa", y continúa, "siempre que la citada persona hubiera actuado con sujeción a la legalidad, o cumplimiento de órdenes superiores, y no constituya una infracción manifiesta, siempre y cuando se cumpla el principio de presunción de inocencia".
Hasta aquí totalmente de acuerdo.
Pero hay un punto en el cual no estamos de acuerdo, que es cuando dice "siempre que existan coincidencia de intereses".
No entendemos lo que se refiere cuando usted se plantea qué son coincidencia de intereses.
Coincidencia de intereses, ¿es la responsabilidad patrimonial, tema que sacó en la memoria el Consejo Jurídico Consultivo?
¿Es el tema de la responsabilidad patrimonial?

Porque ahí, claro, ya no estamos tan de acuerdo.
Porque, ¿qué pasa?
¿Quién tiene la culpa cuando se produce una denuncia ante una persona en concreto por mala asistencia, cuando la situación desde la lista de espera para una intervención es de dieciocho meses?
¿Cuando las puertas de urgencia están como están?
La situación es bastante complicada.

Hay otra cosa que siempre ustedes plantean.
Y no recogen una enmienda que nosotros planteábamos, que es la contraposición de intereses dentro de lo que sería el tema de la defensa de trabajadores y personal de la administración.
Mire, nosotros presentamos una enmienda 83 con el único sentido de intentar regular estas contraposiciones de intereses que se puedan producir.
Pero desde luego, consideramos que de alguna manera ustedes están encubriendo algo que subyace, que es el tema de la responsabilidad patrimonial.
El artículo 13, el famoso artículo 13, defensa por razones de interés general.
Artículo que ustedes han vendido, han tenido que cambiar, han tenido que negociar, pero que no acaba de estar nada claro.
Mire, dice, circunstancias, las que se plantearían, la concentración voluntaria de criterios de actuación.
¿Quién cuantifica cuántas concentraciones voluntarias de intereses individuales hay para que se hagan unos intereses colectivos?
¿Quién determina que no es una causa de interés particular, sino una causa de interés general?
¿Quién decide ir a querellarse?
¿Quién decide presentar un recurso de inconstitucionalidad?
¿En nombre de quién se hace?

La verdad es que el tema ha quedado un poco *light*, pero que aun subyace en el fondo la cuestión.
Dice, elaboración de modelos de escritos, la emisión de informes, otros medios que puedan utilizar.
Y también le digo que la aprobación de estudios jurídicos y seminarios dirigidos.

Y aquí aparece lo que ya hablamos hace unos meses, cuando se pidió la comparecencia en este sentido; el tema de la fundación Agua y Progreso.
Agua y Progreso que se dedica al tema de la formación, el tema de la venta y el tema de algunas cosas.
La verdad es que no consideramos que tendrían que continuar existiendo estos criterios, porque nosotros le advertimos la posibilidad del recurso de inconstitucionalidad, porque se estaban ustedes arrogando algo que pertenece al Ministerio de Justicia.

Y otra cosa son los costes.
Que ha pasado más o menos desapercibido.
Pero dice, los costes de dicha defensa serán sufragados total y parcialmente con cargo a los presupuestos de la Generalitat.
Eso lo dice la ley.
Entonces se va a producir un agravio comparativo entre distintos colectivos.

¿Van a ser las mujeres maltratadas defendidas en esa situación, en la misma situación de interés general?
¿Van a costearle los abogados?
¿Qué es lo que va a pasar aquí?
Porque se va a producir una total discriminación respecto a lo que ustedes consideran intereses generales.
Y luego hemos puesto un artículo 98 ­y termino enseguida­, que es la contraposición de intereses que pueden haber entre propias instituciones, y que ustedes no sé qué es lo que van a hacer, pero desde luego en comisión dijeron que no.

Simplemente queríamos establecer una forma reglada, extrajudicial del propio litigio, para evitar la conflictividad y llevar a las situaciones de crispación a la propia ciudadanía valenciana.

Nada más y muchas gracias.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies.
*(Remors)*

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señora Andrés.

Con estas enmiendas que usted ha defendido se ve el resto del articulado de la ley.
En el artículo 8, este trata de la representación y defensa en juicio, que ustedes presentaron cinco enmiendas al anteproyecto: la 67, 68, 70, 74 y 75.
De las cuales, la enmienda 75 ya ha sido transaccionada anteriormente junto con las enmiendas referidas al artículo 2.

La enmienda 70 entiendo yo que ha decaído por aceptación de la 69 de Esquerra Unida, que es idéntica, y que suprime el punto 3 del artículo 8.
Y en la enmienda 67 le ofrezco yo el mismo texto que hemos transaccionado para las enmiendas anteriores.
Quedan la 68 y 74, de este artículo, que le vamos a rechazar por los siguientes motivos.
Respecto de la enmienda 68, ya le dije en comisión que yo no la entiendo.
No solamente no mejora el texto sino que además desconozco el significado de un convenio regulado.
Se lo expliqué en comisión.
No entiendo, no conozco el significado de un convenio regulado, porque si es un convenio, como su propia palabra indica, está regulado por la asunción de voluntades de las partes que lo suscriben.
Entonces, lo vamos a rechazar, porque no entendemos a qué se refiere y, en cualquier caso, lo que haría sería complicar el texto.

Respecto de los reparos que tiene usted y que ha mostrado en esta tribuna de qué ocurre si un organismo no quiere suscribir un convenio, como por ejemplo el Ivex, pues, señora Andrés, no hay ningún problema.
Si un organismo no lo quiere suscribir, no lo suscribe.
Si es que no hay mayor problema.
Lo que se le ofrece es la posibilidad.

En relación a la enmienda 74, pretenden ustedes que sea por acuerdo del Consell, ni más ni menos, la propuesta de que el abogado general acuerde que la representación y defensa en juicio sea asumida por un abogado.
Esto nos parece una barbaridad y por eso lo vamos a rechazar, porque sería elevar al Consell asuntos de escasa trascendencia política y administrativa.
Esto es confundir, señora Andrés, al gobierno valenciano con una dirección general.
Yo le propondría, en todo caso, en esta enmienda una transaccional referida a que sea, en todo caso, el miembro del Consell que dependa de la abogacía general quien suscriba los convenios, si usted lo acepta.
Pero, en cualquier caso, señora Andrés, sí que decirle que este modelo es el modelo de la abogacía del estado, es el mismo modelo, es idéntico con el que ustedes no solamente están de acuerdo sino que aplican.

El artículo 11 es el relativo a los convenios con las entidades locales.
Ustedes han presentado dos enmiendas, 76 y 77, que le vamos a rechazar.
En la enmienda 76 ustedes lo que pretenden es que la Abogacía General de la Generalitat Valenciana, que dice que podrá suscribir convenios con las entidades locales de la Comunidad Valenciana que tengan por objeto la representación y defensa de aquellas por los abogados de la Generalitat, sustituirlo diciendo que podrá hacer extensiva la asistencia jurídica a las entidades locales de la Comunidad Valenciana, con un carácter integrador de la administración pública valenciana, siempre manteniendo el respeto a la autonomía municipal.

Pues, señora Andrés, faltaría más.
Entendemos que ya constando en el fondo de la propuesta, el fondo de su propuesta está ya en el texto que nosotros proponemos.
Y usted no solamente no mejora el texto sino que además complica el sentido e introduce explicaciones que son impropias de un mandato normativo.
Es obvio que a ninguna entidad local, y además así queda patente y claro a lo largo de la ley, se le obliga a suscribir convenio alguno.
Y, por tanto, hay un respeto escrupuloso de la autonomía municipal.
Lo que ocurre es que se les ofrece la posibilidad de que, mediante el oportuno convenio, puedan acogerse a este nuevo servicio que va a ofrecer la administración.

En la enmienda 77, señora Andrés, le propongo el mismo texto que hemos acordado para enmiendas anteriores, de la 1 a la 67.

En el artículo 12, este es el relativo a la defensa y asistencia letrada de autoridades y personal al servicio de la Generalitat Valenciana.
Ustedes presentaron cinco enmiendas al anteproyecto, la 79, 81, 83, 84 y 85.
La 84 ya se la admitimos en comisión y el resto se la rechazamos en comisión y se las vamos a volver a rechazar por los mismos argumentos.
Las enmiendas 79 y 81, ya le comenté en la comisión que es una auténtica barbaridad lo que usted propone.

Ustedes quieren sustituir el imperativo de "asumirá" en lugar de "podrá asumir" la defensa de autoridades y el personal al servicio de la Generalitat Valenciana, así como quieren suprimir la parte del artículo que se refiere a que asumiría la defensa, siempre que las citadas personas hubieran actuado con sujeción a la legalidad.
Señora Andrés, siempre debe de haber un margen de apreciación de la conveniencia o no de asumir la asistencia jurídica.
La redacción propuesta por ustedes en este caso, y se lo dije en comisión, para ser más clarificadora le pondré un ejemplo, obligaría al abogado de la Generalitat a defender a un profesor detenido in fraganti abusando sexualmente de sus alumnos.
Si acogemos el tenor literario de su enmienda, esto está ocurriendo, le digo, es una auténtica barbaridad.

Además, las limitaciones que ustedes pretenden suprimir vía enmienda 81 son necesarias y aparecen incluso con mayor amplitud en la normativa del estado.
Las expresiones, de hecho, además, son una traslación literal del artículo 410 del Código Penal, relativo al delito de desobediencia.

La enmienda 83, lo que ustedes proponen no vincula la actuación del abogado de la Generalitat al servicio público por lo que ­y literalmente interpretada­ ustedes lo que hacen es que ponen abogado gratuito a funcionarios y autoridades de la Generalitat para cualquier asunto, porque no lo vincula a que sea en el ejercicio de sus funciones.
Señora Andrés, la redacción de la ley es clara y sencilla y las enmiendas que rechazamos no hacen más que oscurecerla.

En relación a la enmienda 85, ustedes quieren suprimir que sea en virtud de acuerdo del abogado de la Generalitat la asunción de la defensa o asistencia letrada.
Sin embargo, no tiene ningún sentido, puesto que es el abogado general el que coordina y dirige toda la asistencia jurídica.
¿Si no es él, quién autoriza la asistencia?
¿El director general del funcionario?
¿El propio funcionario?
No tiene ningún sentido y va en contra de los principios de coordinación y unidad de criterio que se desarrollan a lo largo de la propia ley.
Y que, además, exige usted en una de sus enmiendas.

Y, luego, el artículo 13 es el relativo a la colaboración por razones de interés general en la defensa de particulares.
Ustedes presentan siete enmiendas, que se podrían reducir a una, y que lo que piden es la supresión de todo el artículo.
Ya le anunciamos, no solo en comisión sino que dejamos meridianamente clara la enmienda a la totalidad que ustedes presentan, que esto es una cuestión de conceptos.
Ustedes esto lo ven como algo negativo.
Yo no sé qué es lo que temen ustedes.
Ustedes ven fantasmas donde no los hay.

Nuestro grupo ve muy beneficioso para todos los valencianos y valencianas la posibilidad de que por razones de interés general el Consell pueda autorizar que la abogacía general colabore en la defensa de particulares o asuma el coste total o parcial en la defensa de los mismos.
Ojalá, insisto, hubiesen tenido esta posibilidad los afectados por la pantanada de Tous.
Ustedes, si quieren, y en aras a intentar llegar a un acuerdo, podríamos añadir a este artículo que existirá una comunicación a las Cortes cuando se tome este acuerdo, en aras a llegar a un acuerdo.

Y, luego, la enmienda 98, que piden ustedes un artículo nuevo, se la vamos a rechazar, porque regulan ustedes los distintos supuestos en los que pudiera existir una contraposición de intereses.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Señoría, por favor, vaya finalizando.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Termino, señora presidenta.

Este artículo es de contenido claramente reglamentario y huelga en esta ley.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Muchísimas gracias, ilustre diputada.

Tiene la palabra, para réplica, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, la ilustre diputada señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Por precisar.
Antes estaba integrada la enmienda 97 y la 98 es la que se refiere al artículo nuevo.

Bueno, en cuanto a la que ha presentado la señora Quinzá.
Mire, yo antes le he leído la enmienda 83 que le presentábamos, "siempre que se trate de situación de apariencia de la calidad y hubiera actuado cumpliendo órdenes superiores y no constituye una infracción manifiesta y clara y determinante del ordenamiento jurídico".
No me diga lo del profesor que abusa del niño, porque estaríamos hablando de una materia penal.
Usted es abogado, yo no.
Usted sabrá que hay cosas indefendibles, no me ponga ese ejemplo tan sumamente improcedente.
Contésteme qué pasará si se denuncia al servicio de reanimación de La Fe porque se ha muerto un señor.
Contésteme a esa pregunta, que es la que verdaderamente afecta mayoritariamente en el día a día.

Pero hay una cosa que también le tendría que decir.
Mire, el Consejo Jurídico Consultivo dice en el informe que realizó este año dice que la administración pagará siempre en el tema de responsabilidad patrimonial y defenderá por aplicación de la Ley 30.
Y una vez se haya producido la sentencia firme y directamente sobre la persona y si esa persona incurre en responsabilidad, dolo, culpa o negligencia grave, la administración, entonces, podrá reclamar al funcionario, que es otra cosa.
O sea, que en principio el Consejo Jurídico Consultivo lo deja bastante claro.
Y, desde luego, lo viene a apostillar con lo que aclara la Ley 30 de que siempre que se recurra contra la administración con nombres y apellidos de una persona, por aquello de hacerlo más materializable y más recurrible, tiene que haber una defensa de la Administración.
Y una vez que se haya determinado que existe dolo o culpa, entonces hablaremos del tema.
No me ponga ejemplos que pueden herir la sensibilidad de la gente que nos puede escuchar.

Mire, respecto a los convenios.
Se han producido seis convenios hasta ahora.
La Agencia Valenciana de la Energía, el Instituto de Cinematografía Ricardo Muñoz Suay, el Ivam, el Ivadis, el Instituto Valenciano de Finanzas, y lo dejo entre paréntesis.
Pero si lo ha preguntado el Ivex ¿van a llegar a acuerdos de un convenio con el Ivex, con Cacsa?
Porque es que la situación del gasto es desproporcionada.
Cada convenio se está produciendo una media de 3.
600 euros.
Desde luego, pienso que piensen hacer caja si hacen convenio con los 17 organismos autónomos y las 19 fundaciones, piensan en hacer caja.
Pero la caja es muy relativa, ya que durante los últimos años que ha gobernado el señor Camps esta legislatura se ha gastado 4.
500.
000 de pesetas, 4.
500.
000.
Usted dice, y lo acaba de testificar en la intervención que ha tenido, podrán acudir.
.
.
Es que no les vamos a cerrar la puerta y tanto que podrán acudir.
Y tanto que podrán acudir, porque, le diré que solamente, solamente en tema de defensa Radiotelevisión Valenciana se ha gastado lo mismo que se ha suscrito en convenios hasta ahora con seis entidades, lo mismo en defensa.
No le hablo de asesoramiento que son los informes a la medida, que eso es otra cosa.
Porque podríamos citar el de agricultura con la universidad para un informe de no sé qué, que parece ser que no se ha hecho, que es de 98.
000 euros.

Y otro tema que yo no me he querido contestar es el tema de la Fundación Agua, el porqué del artículo 13, su convivencia con la Fundación Agua.
Mire, esa fundación de agitación, esa fundación de agitación, que no tiene desperdicio cuando se mira su página *web* y, desde luego, ha tenido cinco actuaciones este año, una de ellas, la última en el Huerto del Cura, porque pagamos todos, porque pagamos todos.
Y le tengo que decir que si uno aprieta los *links*, uno solamente entra en relaciones con entidades empresariales, curioso, que tiene, por ejemplo, artículos que dicen: "Aconsejables a leer.
Símbolos de la buena suerte y los malos augurios.
Fiebres antitrasvase.
Bono habló y Sevilla cayó".
Es una apología.

Pero no solamente es eso, que ya es grave, sino que yo le pregunto al vicepresidente del gobierno sobre quién es el presidente de esta fundación y su idoneidad, y me dice que el presidente es una persona que responde a la idoneidad del puesto completamente.
Y yo le pregunto ¿y las retribuciones?
Y me dice que las que percibe la Ley de presupuestos de la Generalitat cualquier director general.
O sea, que el señor de la Fundación Agua y Progreso recibe un sueldo de la Generalitat con cargo de director general.
Y eso es lo que esconde el artículo 13, señora Quinzá, contraposición de intereses, litigio, propaganda y colocación.
Eso es lo que esconde el artículo 13.
Y esto es uno de los graves motivos por el cual no estamos de acuerdo con esta ley, porque esconde no solamente la ordenación de los servicios jurídicos, que ojalá pudiera ser así, sino que es una plataforma política de asesoramiento y sostenimiento del propio gobierno.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la Il·lustre Diputada Senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Mire, señora Andrés, precisamente usted me dice que ya que soy abogada sabré que hay cosas indefendibles.
Pues precisamente porque soy abogada le digo que todo el mundo tiene derecho a un abogado y todo el mundo tiene derecho a defender sus intereses.
Pero yo aquí no voy a irme por las ramas, como está haciendo usted.
Yo lo que le digo es que, precisamente, también porque soy abogada, le reitero que es una barbaridad el texto que usted propone, por las razones que ya le he expuesto.
Los ejemplos no son ganas de herir ninguna sensibilidad, los ejemplos son clarificantes, porque es cierto lo que yo he dicho.
Es una animalada lo que usted propone.

Además, usted se encierra con que nosotros lo que buscamos es que pretendemos hacer caja con los convenios con las fundaciones.
Mire, señora Andrés, es una posibilidad que nosotros ofrecemos, no vincula, es la posibilidad.
Nosotros no vinculamos a nadie sino que les damos la posibilidad de poderse acoger a la defensa por parte de la abogacía.

En relación al convenio con el Ivex, que preguntaba usted si teníamos un convenio con el Ivex, pues, efectivamente, le diré que sí, que ya se ha hablado con el Ivex, que hay un convenio y que además está en trámite de publicación en el Dogv.

Y lo que ustedes temen es el artículo 13, le tienen muchísimo miedo, el hecho de que la administración ponga a disposición de las valencianas y valencianos que se pueda asumir el coste de un abogado o asumir la defensa en temas de interés general.
Yo se lo he reiterado en numerosas ocasiones.
Esta ley se hace para que puedan aplicarla todos los gobiernos, sean del color que sean.
Este gobierno está preocupado, precisamente, por ampliar el servicio de las valencianas y los valencianos.
Ojalá, insisto, hubiésemos tenido esta ley en la desgracia que ocurrió con la pantanada de Tous.
Ojalá se hubiese podido aplicar antes y no hubiésemos dejado en indefensión a nuestros valencianos.

Señora Andrés, yo le digo que es una cuestión ya conceptos, de ponernos de acuerdo.
Ustedes nunca asumirán el artículo 13, porque yo aquí aplicaría el refrán de "cree el ladrón que todos son de su condición".
Y yo le digo que el artículo 13 aquí, lo que buscamos nosotros es dar servicio, precisamente, a personas que lo puedan necesitar.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Anem a passar, i a petició del grup esmenant, a agrupar el bloc número 8, número 9 i número 10, que comprén les esmenes 78, 80, 82, 86, 87, 90, 93, 96 i 99 i 100, que corresponen al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida: L'Entesa.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre síndic senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Anem a començar amb l'article 12, defensa i assistència lletrada d'autoritats i personal al servei de la Generalitat.
Aleshores, jo crec que dóna un poc la casualitat que la portaveu també és funcionària i ens hem vist amb casos d'aquest tipus.
"L'advocat general de la Generalitat podrà assumir la defensa.
.
.
".
Nosaltres entenem que ha d'assumir la defensa i, per tant, plantejarem "assumirà", perquè parla d'una cosa, i com que s'ha parlat d'este tema ja, jo vull parlar-ne.
".
.
.
de responsabilitat civil o penal derivades de fets realitzats en l'exercici dels seus càrrecs, funcions o ocupacions.
.
.
".
Violar un alumne no és un exercici dels seus càrrecs, funcions o ocupacions; és una altra cosa, com s'ha mencionat abans.
Que jo sàpiga, no consta en cap delimitació ni de càrrec, ni de funció, ni d'ocupació.
Consta en altres coses, però no en açò.

I, per tant, entenem.
.
.
Però, mire vosté, jo sí que li vull posar un exemple que em va passar; no a mi personalment sinó a un amic.
Una persona que és directora, s'emporta els xiquets un dia d'excursió a la platja, se'n va a esmorzar i quan torna hi ha un xiquet que s'ha ofegat.
I va tindre un greu problema.
I açò sí que és un tema de responsabilitat seua.
I va tenir problemes de si la defensaven o no la defensaven.
I nosaltres entenem que té obligació la Generalitat de la seua defensa.
Perquè açò, efectivament, és exercici del seu càrrec de director, en este cas.
I si un professor se'n va en una activitat extraescolar i té un problema amb els seus alumnes, i passa moltes vegades, és obligació de la Generalitat la seua defensa.
I tal com està plantejat, no està clar.
I no estem parlant d'altres coses.
Perquè càrrecs, funcions o ocupacions no són altres *virgueries* que es puguen mencionar aquí.
Açò està en el Codi Penal.
No estem parlant d'açò.
Estem parlant ­repetisc­ de l'exercici dels càrrecs, funcions i ocupacions.

Vostés diuen "es podrà".
Per tant, es pot quedar una persona sense defensa, un director d'un centre escolar.
Ja no vaig a parlar de sanitat, no ho conec tan bé.
Però hi han molts casos en eixa situació.
És perfectament possible.

I a continuació diuen: ".
.
.
sempre que les esmentades persones hagueren actuat amb subjecció a la legalitat.
.
.
".
Qui ho determina açò?
Açò normalment ho determina un tribunal i el declara culpable o innocent.
Doncs, ara no, ara serà l'advocat general que fa un prejudici d'esta persona, si ha estat culpable o no ha estat culpable.

En definitiva, la presumpció d'innocència d'este funcionari, on està?
Ha estat prejutjat per l'advocat general i, per tant, bona marxa du, a l'hora d'anar als tribunals!
Està precondemnat, està precondemnat.
És gravíssim al nostre entendre este plantejament.

Tornen a insistir en el "podrà assumir", i a nosaltres ens sembla que, de veritat, deixen amb la màxima indefensió, deixen amb la màxima indefensió totes aquelles persones que treballen per la Generalitat.
.
.
Podria ser el cas d'un arquitecte, que se li caiga una casa, perfectament, o qualsevol.
.
.
Pot ser culpable o no ser culpable, però haurem de veure si és culpable o no.
No pot ser prejutjat prèviament.

Per a nosaltres ­repetim­ este tema és molt greu, perquè si una de les funcions és la defensa i no ha d'assumir necessàriament aquesta defensa, no podem entendre, concretament, a què es dedica.

Article 13, defensa de particulars.
Doncs, va a ser que no, eh!
El tema de la pantanada de Tous, va a ser que no.
Eixe no és el motiu, no és el motiu, no és el motiu!
Jo li vaig a posar un exemple.
Mire vosté, quan es volen veure les intencions d'un partit a l'hora de formular una llei es veu el que ha fet abans i el que no ha fet.
Jo li vaig a posar un exemple de com no van vostés per ahí, van per un altre costat.
Què és el que intentaren fer l'any passat?
Han intentat, a través del col·legi d'advocats, que s'ajude els particulars presumptament damnificats per la supressió del transvasament de l'Ebre.
Perquè açò estava en els pressupostos!
I eixa intencionalitat és manifesta i està escrita.
Què és el que no han fet vostés?
La pantanada de Tous és de 1982, però tenim un problema aquí molt recent, que vostés podien haver actuat, si tenien esta bona voluntat: el cas de l'hepatitis C.
Tenen moltes persones ahí que hagueren pogut intervenir en la seua defensa.
Doncs no els he sentit encara, eh?
, en un problema d'aquesta gravetat.

Per tant, miren vostés, amb les seues accions i amb les seues omissions, el problema que plantegen ací no és un problema de pantanada de Tous o un cas general d'estos, o hepatitis C.
El problema que plantegen ací és el que han fet vostés, és la defensa de presumptes.
.
.
, de presumptes persones que estiguen damnificades per un transvasament que no es va fer.

A nosaltres açò ens sembla claríssim què és el que vol dir aquest tema.
En definitiva, utilitzar diners públics en benefici dels criteris polítics d'una formació política determinada.

Però mire, malgrat estar convençuts d'açò, nosaltres podríem arribar a una clàusula d'acord.
Bé, qui decideix el bé general, el Govern o aquestes Corts?
Nosaltres plantegem.
.
.
Posem una clàusula restrictiva, que mitjançant una majoria qualificada es puga tractar en determinats casos.
Quan una majoria qualificada d'aquestes Corts accepte que és un problema general, d'acord.
Però, segur que no volen!
Perquè aleshores, no és l'origen d'aquest article.
L'origen d'aquest article és desviar recursos pels interessos particulars del partit que governa, que ara són vostés, i demà serà un altre.
Me dóna el mateix, és que me dóna el mateix!
El que siga.
Açò no és correcte, mane qui mane.
No és correcte.
No és correcte utilitzar recursos per a muntar campanyes contra el no-transvasament del pantà de l'Ebre, ni és correcte, com m'imagine que tindran pensat ja, preparar recursos contra el canvi de transvasament del Xúquer-Vinalopó, que imagine que ho estaran pensant.
No ens ho diran ara, n'estic convençut, però està previst, està clarament previst.
Açò no és correcte.

Jo podria imaginar alguna situació en què fera falta.
Doncs, d'acord, decidim-ho tots, per una majoria qualificada.
Però crec que esta no és la seua intenció.
I, per tant, a nosaltres ens sembla que és greu.

Acabe amb dos esmenes respecte a les addicionals.
Mire vosté, vostés plantegen un mecanisme específic d'entrada en el cos d'advocats, per tal de fer proves exclusives a aquelles persones que estan treballant.
A nosaltres ens sembla molt bé que aquelles persones que treballen des de fa temps en l'advocacia de la Generalitat tinguen unes condicions especials d'accés amb una condició: que per haver entrat en el treball on tenen aquesta condició especial, hagen entrat mitjançant un mecanisme de concurs de mèrits, no mitjançant el dit, el sistema digital per part del Govern.
Si accepten esta condició, em sembla perfecte.
Però si no, entenem que és un mecanisme per a possibilitar, concretament, l'entrada de persones amb *enxufe* o persones que han entrar digitalment, i no em semblaria correcte.

Pensem que estes esmenes són importants, són un dels elements més importants d'aquest text i que, d'alguna manera, com li deia, senyor portaveu del Partit Popular, per a arribar a un bon port, s'ha de fer més d'un pas; se n'han de fer, almenys, tres o quatre.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Gracias, señora vicepresidenta.

Vamos a ver, señor Ribó, usted ha agrupado estos tres bloques.
Yo le voy a intentar matizar alguna de las enmiendas.
Las otras, ya puede considerarlas rechazadas.
A todas, en concreto, le vamos a decir que no, pero, no obstante, creo que se merece una explicación del porqué mi grupo considera que no debe aceptarlas.

En el artículo 12, la enmienda 78, consideramos que debe haber un margen de apreciación de la conveniencia o no de asumir la asistencia jurídica en aquellos casos en los que hubiese sido objeto de una acción ilícita manifiesta y grave con ocasión del desempeño de sus cargos, funciones o empleos.
Usted piense, con los ejemplos que le ha puesto mi compañera o con el que usted ha explicado, que siempre la Generalitat tiene una responsabilidad subsidiaria de todo lo que hace ese maestro; aunque lo haga, se atacaría y tendría una responsabilidad.
Por lo tanto, creo que se podrá discernir si se puede asumir o no en casos concretos.
Por eso, si aceptáramos su enmienda, tendríamos que estar obligados a defender, cosa que quizás ningún gobierno debería hacer.

En lo que respecta a la enmienda 80, estas limitaciones son necesarias si aparecen incluso con mayor amplitud en la normativa del Estado.
Tenemos que hacer una ley coherente con lo que ya está preestablecido.
Y las expresiones, además, son traslación literal del artículo 410 ­se lo dije en la comisión­ del Código Penal, que trata del delito de desobediencia.

En referencia a las enmiendas 82 y 86, consideramos más claro y mejor el texto nuestro y, por lo tanto, no aceptamos las suyas.

Además, en este artículo, como no podía ser de otra forma, me reitero en todo lo expuesto por mi compañera señora Quinzá, en las contestaciones al Grupo Socialista.
Por tanto, creo que por economía procesal dejamos ya solucionado el artículo 12.

En cuanto al artículo 13, el Gobierno considera la necesidad de la permanencia de este artículo en su totalidad sin adiciones, como usted nos pide a través de sus enmiendas.
De momento, yo me alegro siempre que las enmiendas sean de adición porque, por lo menos, ya el espíritu, usted ya lo interpreta y lo acepta.
Lo que hace es una serie de matizaciones con esas adiciones.

Lo que sí que le digo es que podemos estar de acuerdo en un momento determinado en introducir un trámite de debate de la decisión del Consell en les Corts, pero después, un debate después de la decisión que haya adoptado el Consell.

Y si aprobamos sus enmiendas, el resto de las enmiendas al artículo 13, podríamos caer, en referencia a algunos, y a algunas, como la enmienda 90, incluso en la inconstitucionalidad.
No podemos, señor Ribó, otorgar al órgano legislativo funciones ejecutivas que no le competen y no le corresponden.
Por lo tanto, eso en referencia al artículo 13.

Y en las disposiciones adicionales primera, que lleva la enmienda 99 y 100, yo le vuelvo otra vez a comentar que hemos intentado consensuar algunos apartados y artículos de este proyecto del gobierno, de un gobierno elegido por la mayoría absoluta en el 2003 por las valencianas y los valencianos.
Hemos transigido en pro y búsqueda de un acuerdo entre todos los grupos de la cámara para lograr dar una eficaz respuesta a la necesidad de instrumentar una asistencia jurídica a la Generalitat, acorde con los postulados ­se lo dije en el debate de la enmienda a su totalidad­, de acorde con los postulados de una administración moderna, austera, eficaz y tributaria, de un sometimiento pleno al Estatut, a la Constitución y al resto del ordenamiento jurídico.

Sabe usted que hemos llegado a un acuerdo por escrito con diversas organizaciones, incluidas las sindicales, a excepción de una afín a su ideología, lo que al menos sigue demostrando coherencia por su parte, de su grupo, con sus enmiendas.
No puede decirse lo mismo de otros que de forma torticera, a última hora, rompen los acuerdos.
*(Remors)*

Ha estado en el ánimo de mi grupo.
.
.
­cuando a usted le toque, hablaremos­, en el ánimo de mi grupo lograr una ley que pueda ser aplicada en el futuro por cualquier gobierno con independencia de su color político.
Le he dicho que lo iba a reiterar.
Es que quiero que quede claro, que esta ley es para todos.

El Grupo Popular ha intentado, rebajando las pretensiones del texto original, conseguir un acuerdo amplio.
La intransigencia, la falta de coherencia, la vuelta atrás en acuerdos firmados, creo que lo van a impedir.
Lo siento.

En el debate en comisión y hoy en el Pleno, el proceder del gobierno del Partido Popular ha sido, señor Ribó, y usted tiene que reconocerlo, cuestionado con incluso frases alusivas a tener intereses extraños, y/o electorales, cuando se haga efectivo este proyecto, ante lo cual he intentado demostrar con mis intervenciones, tanto en comisión como en el Pleno, creo, su error de planteamiento.

Por ello, como colofón, porque usted en la agrupación de esos tres bloques ya.
.
.
, solamente.
.
.
*(inintel·ligible)* en una réplica, creo que usted y yo en representación de nuestros respectivos grupos, hemos tenido un debate, bueno, coherente.
Pero también le he de explicar, en relación ya, en concreto, a las enmiendas 99, 100, que son a la disposición adicional primera, he de confesarle que me produce, al menos, hilaridad y extrañeza lo que Izquierda Unida: L'Entesa pretende realmente con estas disposiciones adicionales.
Se lo comento después de lo que usted ha querido, veladamente, en algunos momentos del debate, explicarnos.
Porque con esas propuestas, no es ni más ni menos veladamente, lo que pretende el grupo suyo: favorecer a unas personas concretas, muy respetables, pero concretas.
Las propuestas presentadas contrastan con el espíritu de todo el proyecto, que es coherente, amplio y transparente.
Por lo tanto, estas dos enmiendas también se las vamos a rechazar.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Té la paraula, per a rèplica, el representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, il·lustre diputat senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Començarem per la 99, perquè m'he quedat un poquiu sorprés del que ha dit vosté, que demanem que els mecanismes d'accedir concretament al cos d'advocats, els mecanismes especials, els mecanismes de via directa, els mecanismes que es basen en una persona que té una sèrie de mèrits, etcètera, siguen només per a aquelles persones que han accedit a un càrrec mitjançant un concurs de mèrits, a mi no em sembla.
.
.
de veritat, jo és que açò ho demane sempre en l'administració pública.

O siga, a mi me sembla bé prioritzar, fer concursos específics en l'administració pública, donat l'elevat nivell de precarietat, però no prioritzar aquelles persones que han passat per ahí i han arribat ahí pel mecanisme digital, de *dit*, no de *dígit*.
Aleshores, si a vosté li sembla un mecanisme estrany, ho lamente, però és una cosa que tampoc no depén de ningú, que me val per a montescos i per a capuletos, em val per a tots, jo vull ressaltar-ho.

I anem a la part més important, eh?
, el tema dels problemes, el tema de la indefensió que al nostre entendre es planteja a l'article 12 respecte de funcionaris en general, treballadors de l'administració pública.

Al final, tal com queda aquesta llei, este cos jurídic sempre pot decidir si defensa o no defensa.
I clar, és una situació d'indefensió per part concretament de qualsevol persona que treballe en l'administració pública.
La potestat que aquesta siga defensada o no, no depén del seu treball ni depén que ho haja fet bé o malament, depén que el cos de l'Advocacia diga que sí o que no.
A nosaltres ens sembla terrible.
Ens sembla terrible que una persona que està treballant per a l'administració pública no tinga la garantia de defensa, repetisc, en l'exercici del seu càrrec i en les condicions que hem plantejat abans.
No en altres històries que estan contemplades en el Codi Penal.
I qualsevol persona, quan ix per ahí, estiga en el temps i l'espai del seu horari o no, pot fer qualsevol altra cosa.
Això és un altre tema, però açò no és l'exercici del seu càrrec.

I a nosaltres ens sembla, repetisc, molt greu.
Li reitere que la immensa majoria del funcionaris, els treballadors de l'administració, s'han de sentir profundament preocupats per aquest "podrà assumir", i no aquesta obligatorietat com nosaltres plantegem.

I, per últim, el tema de la defensa de particulars.
Mire, no.
Jo estaria disposat a plantejar una transaccional, si vostés volen, si no els hi agrada açò.
És possible que estiga mal formulat, val, d'acord.
Doncs mire, en lloc de demanar "la determinació que un tema siga considerat d'interés general serà realitzat per les Corts Valencianes", val, "implicarà l'autorització prèvia de les Corts Valencianes per una majoria qualificada".
Val?
Si volen, si els hi val aixina, estupend.

Però jo crec que no és açò vostés el que volen, eh?
No volen vostés un tema en el qual puga eixir per unanimitat una cosa d'estes, com podria eixir en una pantanada de Tous o un cas d'hepatitis C.
Açò no és el que vostés volen.
El que vostés volen és poder-lo utilitzar, vostés o qui vinga, insistisc, me dóna el mateix.
Estem articulant una llei en funció.
.
.
fins que es canvie.
Vostés volen utilitzar açò en funció dels interessos del seu partit.

I repetisc, la vegada que han fet indicadors que anaven a fer una cosa pareguda, ho han plantejat en funció d'uns interessos polítics del seu propi partit.
No ho han plantejat en el cas d'un interés general, com pot ser un cas que tothom haguera entés una defensa i una sèrie d'actuacions jurídiques, com és el cas de l'hepatitis C.
Ningú li haguera dit que no en este cas.
Aleshores, per què no s'ho han plantejat?
Per què no estaven pensant en açò?
En què estaven pensant?
Estaven pensant en el canvi de transvasament del Xúquer, estaven pensant en el transvasament de l'Ebre i estaven pensant en històries d'este tipus.
Clar!
Per açò no se'ls hi ha ocorregut!

Per tant, nosaltres tenim en este tema diferents tipus d'esmenes.
La primera, la dura, l'esmena 87, que es suprimisca, perquè entenem que hi ha mecanismes d'assistència jurídica per a les persones, eh?
, que n'hi ha que funcionen per ahí, que estan en els pressupostos, etcètera, que podrien funcionar normalment.
Però si vostés creuen que poden haver casos, val, però que siguen d'interés general.
Qui ho determina?
Doncs la representació de les valencianes i els valencians, d'una forma qualificada.
Jo crec que és el mecanisme normal.

Si vostés realment volen que siga per casos d'interés general, doncs, evidentment, l'interés general ho decideix la representació general dels valencians, si no, no és possible; si no, no estan parlant d'açò.
Estan encobrint el que realment volen fer amb bones paraules.
Estan fent com el calamar, que quan va cap a una banda tira tinta perquè no sapiguem per on va.
Però en estos moments hi ha molts mecanismes de detecció a més de la vista.
Se'ls nota moltíssim.
Amb els fets que han fet, en tots els seus plantejaments, es nota tant que no ens ho podem creure ningú.

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Gracias, señora vicepresidenta.

Señor Ribó, se nota que usted, tanto como yo, somos legos en algunos apartados muy técnicos de esta ley.
Y yo creo que estoy mejor asesorado, creo que muy bien asesorado, más que usted en este caso.
Usted es un gran catedrático, me consta, pero en estas materias creo que adolece de una preparación; por lo tanto, quizá sus planteamientos que ha dicho, sin intención la más lejana de poder ofenderle, creo que podría haberse buscado algún asesor.

Por lo tanto, considero que las enmiendas que hemos rechazado son buenas para la ley.
Y le vuelvo a repetir, no vea en esta ley, que sé que usted, por lo que veo, creo que no va ni tan siquiera a abstenerse, pero piense que está hecha con la mejor voluntad, para que el gobierno del 2007 también la pueda poner, seguir continuando en marcha.
Y lo que sí que me someto es que a ver esos gastos, que veremos en los próximos presupuestos, si tiene usted razón o teníamos nosotros.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc, bloc número 11, comprén les esmenes 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120 i 121.
Totes seguides.

Senyora Andrés, té vosté la paraula per a defensar-les, en nom del Grup Parlamentari Socialista.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, vamos a ver.
Señora Quinzá, me ha referido antes a un dicho que dice "piensa el ladrón que todos son de su condición".
Pues yo le diría "no mente la soga en casa del ahorcado".
Con lo que le está cayendo al señor Fabra y el señor Marquina, vamos, no lo nombre.

Vamos a ver, el interés general.
Mire, del tema del interés general sólo le diría que podrían hacerlo efectivo, como ha dicho el señor Ribó.
En este momento hay un juicio importantísimo y podrían ejercer el tema de la responsabilidad civil subsidiaria que tiene la administración y adelantar cierto pagos a los afectados, que son muchos, y de verdad solucionarían importantes problemas para los ciudadanos y ustedes quedarían en mejor lugar.

Vamos a ver.
Este grupo de enmiendas en el que vamos a entrar ahora es la disposición adicional que viene a determinar quién podrá hacer el curso de ingreso a este nuevo cuerpo, excelente cuerpo de abogados de la Generalitat.
Y determina, por ejemplo, que podrán ser licenciados o funcionarios de todas las administraciones cualquiera, incluyendo también las entidades de derecho público, en este momento organismos y fundaciones públicas.
Con lo cual, quiere eso decir que todo dios podrá acceder.
La condición es haber desempeñado además ­segunda condición­ funciones de asesoramiento sólo durante dos años, desde febrero de 2001.
La verdad es que no entendemos esta fecha tan curiosa, febrero de 2001.
No sabemos si es una fecha cabalística o qué es esto, pero no entendemos el porqué.
Se hará un concurso selectivo, o sea, que se podrán seleccionar.
Quiere decir que ustedes van a examinar a gente que ya aprobó una oposición, que, por cierto, los textos ya circulan, graciosamente el señor Marí ha repartido algunos bocetos previos.
Y la situación paradójica es que se a formar a gente que lleva más de veinticinco años en la administración pública.

Desde luego, el artículo 4 dice, el artículo 4 con respecto a esto dice "se adquirirá un profundo conocimiento de todas las ramas, de todo tipo del derecho civil, procesal, autonómico y constitucional".
¿Será que estas personas no lo tenían?
¿Será que estamos desacreditando aquellos que formaron el servicio jurídico de antemano?

Después dice que combinará de forma equilibrada los ejercicios teóricos y prácticos.
O sea, que será una cosa del día a día, se irá evaluando.
E introduce un nuevo concepto en lo que sería los principios de acceso a la función pública, que es igualdad, mérito y capacidad, que lo regula la Ley de la función pública valenciana, la Ley 30, e introduce un nuevo elemento medidor que es la objetividad.
Es la primera vez, la primera vez que se introduce este elemento, la objetividad.
Hasta ahora se introducía la idoneidad en algunas de libre designación, pero la objetividad es la primera vez que se determina.

Mire, señora Quinzá, aquí hay un problema, y el problema es que se ha creado un cuerpo de excelencia, se van a quedar una serie de personas que se consideran más o menos idóneas, por decirlo de alguna manera, y otras van a tener que salir.
Porque se va a volver a examinar a unos funcionarios simplemente porque se va a producir un cambio de la administración general a la especial, simplemente que un curso adaptativo se podría hacer como lo regula la ley, como se ha hecho en otros casos, y en este caso no se va a hacer, con lo cual parece, parece que existen malas intenciones.

El artículo 109 es el famoso artículo de la escala jurídica.
Mire, la escala jurídica es un grupo de profesionales con los mismos conocimientos jurídicos y de asesoramiento.
Es cierto que pertenecen a otro nivel, se presentaron a otra oposición.
Pero nosotros planteamos esta enmienda con un sentido muy profundo, simplemente que se hiciera carrera profesional y no se crearan grupos estancos ni grupos elitistas.

Las transitorias tienen una carga.
.
.
, vamos.
Primero, dice "exención de pruebas", de las dos primeras pruebas sólo para quien hubiera aprobado una oposición similar a ésta.
La verdad es que no entendemos, cuando se refiere a esto, a qué es lo que se refiere, a quién se refiere que hubieran aprobado en otros sitios.
O sea que, como le hemos dicho repetidas veces, se va a premiar a aquel que suspendió una oposición.
¿Quiénes son estas personas que suspendieron en otras comunidades o en el estado?

Después, el tema del director general.
Mire, en la transitoria tercera.
Si uno lee detenidamente, y hemos puesto cinco años para el tema de director general, si uno lee detenidamente dice será con una antigüedad como requisito.
Es el único que mantiene el requisito.
Le recuerdo que el director general de la Abogacía no tiene requisito de antigüedad.
Tendrá cinco años de antigüedad.
Pero dice.
.
.
eso no es así, porque si uno lee a continuación, el punto y seguido, apostilla, "una vez cumplido dicho plazo ­o sea, cinco años­ continuará ejerciendo el cargo hasta que el Consell de la Generalitat acuerde su cese".
O sea, que lo que está pretendiendo, si uno lee literalmente lo que está allí diciendo, es que se le nombre por cinco años.
Y como usted muy bien sabrá, los directores generales no son nombrados por un tiempo, son nombrados por el Consell y cesados por el Consell.
No se puede uno proteger de esa manera ni puede proteger a aquel colaborador más directo.

Yo creo que en el tema del acceso, en el tema de las excepcionalidades, lo que se está produciendo es una irregularidad en toda regla.
Se está produciendo una desatención a los propios profesionales que allí estaban.
Y, desde luego, se está dando una puerta abierta a que puedan acceder personas de otras administraciones y de otro tipo de organismos y fundaciones.
Se está procurando crear una administración o un cuerpo a la medida de la persona que lo provea.
Y, desde luego, yo creo que esto es contraproducente para los propios servicios jurídicos, y es contraproducente para la administración y es contraproducente para los propios usuarios.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señora Andrés.
A ver, a la disposición adicional primera han presentado ustedes ocho enmiendas, que nosotros le vamos a rechazar.
Esta disposición es la relativa al ingreso mediante curso selectivo al cuerpo de abogados de la Generalitat Valenciana.

El ingreso a que hace referencia esta disposición adicional ya fue objeto de un pacto amplísimo, en el que hubo un informe casi unánime, como usted sabe, de la mesa de Función Pública.
Solamente Comisiones Obreras votó en contra.
El resto de los sindicatos votó a favor.
Los letrados también están conformes con el sistema.

En esta negociación, como en toda negociación, señora Andrés, todas las partes ganaron algo y todas las partes perdieron algo.
Todas las partes cedieron en aras a un consenso, y fruto de ello es el acuerdo casi unánime del acuerdo de la mesa de Función Pública.

Por todo eso vamos a rechazar nosotros las enmiendas, porque no vamos a reabrir ese debate.

A la disposición adicional segunda, tercera y cuarta no han presentado ustedes enmiendas.

Respecto a la disposición adicional, quieren ustedes una disposición adicional nueva, que es la enmienda 109, relativa a la creación de una Escala Técnica Jurídica de la Generalitat Valenciana.
Esta enmienda se la vamos a rechazar porque, como ya le dijimos, en la mesa de negociación de la Función Pública la idea puede ser buena, pero para el futuro.
Una vez que el cuerpo de abogados esté en marcha y se sepa cuáles son sus fallos y sus aciertos.
Crear esta escala ahora sería una desnaturalización del modelo que prevé la ley.
Además la creación de una escala jurídica no tiene sentido en estos momentos, porque la ley limita la función de la Abogacía General de la Generalitat a dos funcionares jurídicas: la representación y defensa y el asesoramiento, que son precisamente las que desempeña en estos momentos el gabinete jurídico de la Generalitat.
Y no el resto de funciones jurídicas, como la tramitación de expedientes, recursos, reclamaciones, subvenciones, autorizaciones, licencias, inspecciones, sanciones, etcétera, que, a pesar de tener un contenido jurídico, toda la administración, por definición del artículo 103.
1, tiene contenido jurídico, no serán desempeñados por la Abogacía de la Generalitat.
Y que son, precisamente, las que actualmente competen a los denominados técnicos jurídicos.

Además, el que una persona ocupe en la actualidad un puesto de trabajo de técnico jurídico no depende sino de que tal puesto se denomine así, y no de su contenido que muchas veces es variopinto y diferente en cada puesto de trabajo.

Por otro lado se propone esta enmienda como una especie de preparación para el ingreso de cuerpos de abogados, cuando dicho cuerpo sólo tendrá, dejando a un lado las especialidades de las personas que han estado en el gabinete jurídico un mínimo de tiempo, una sola vía de ingreso: la oposición libre, igual para todos.

Por último, si se tiene que plantear la creación de una escala jurídica, como ya le hemos dicho, ya se planteará en un futuro, una vez que la Abogacía de la Generalitat haya rodado un mínimo de tiempo y después de ver cuales son sus necesidades, defectos y virtudes.

La disposición transitoria primera es la relativa a la exención de pruebas.
Han presentado ustedes dos enmiendas, la 110 y la 111.
Se las vamos a rechazar porque, como ya he dicho con las enmiendas anteriores, ya han sido objeto de debate y de acuerdos.
Además ustedes se oponen a que se pueda eximir del examen teórico a las personas que hayan superado con posterioridad al 1 de febrero de 2001 la totalidad de las pruebas selectivas teóricas de ingreso en cuerpos especiales de funcionarios del grupo A, licenciados en derecho.

Yo les digo, y le repito, señora Andrés, como ya le dije en comisión, que superar las pruebas teóricas a que se refiere este precepto indica un grado de preparación y de conocimientos muy superior a lo que exige para superar los ejercicios teóricos de técnico del grupo A de la Generalitat.

Respecto de la disposición transitoria segunda han presentado ustedes siete enmiendas.
La 112 se la admitimos en comisión.
Y el resto se las vamos a rechazar.
La 113, al igual que el resto de las enmiendas anteriores, ya fue objeto de un pacto amplísimo.
Esta enmienda en concreto se rechaza porque especialmente este precepto fue pactado con el sindicato de interinos.

En la enmienda 118, ya le dije en comisión que no tiene ningún sentido que usted quiera que se añada un párrafo en el que se hará constar que en ningún caso resultará de aplicación lo dispuesto en la presente disposición para los funcionarios que se incorporen con nombramientos provisionales o comisiones de servicio durante el proceso de integración previsto en la presente ley.
Sin embargo, ya les digo que carece de sentido porque ningún funcionario puede tener los derechos que le reconoce esta disposición transitoria segunda si no está en el gabinete jurídico antes de la entrada en vigor de la ley.
Por eso, señora Andrés, ya le dije que retirara la enmienda, porque la enmienda deviene absurda, ya que quien pase a desempeñar por nombramiento provisional o comisión de servicio un puesto durante el proceso de integración, por definición no estaba en el gabinete antes de la entrada en vigor de la ley, y por tanto no puede acogerse a la disposición transitoria segunda.

Respecto de la disposición transitoria tercera, han presentado ustedes tres enmiendas que vamos a rechazar.
La 119, que en realidad de lo que sirve para que no sea necesario que el director general de la Abogacía de la Generalitat sea un abogado de la Generalitat.
En la 120 se contradice además con otra enmienda suya, la enmienda 24, porque ustedes en la enmienda 24 exigen diez años al director general, ahora exigen quince.
Señora Andrés, aclárense.
Y en la enmienda 121 también se la vamos a rechazar porque no mejora el texto y complica la redacción.

Nada más y muchas gracias.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, senyora Quinzá.

Per a rèplica, té la paraula la il·lustre diputada del Grup Parlamentari Socialista, senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, vamos a ver, señora Quinzá.
Por partes.

Vamos a ver, usted no ha desmentido en ningún momento en el tema de que podrán acceder personas de sean de Ciegsa o en Cacsa ni en ningún organismo autónomo existente, porque podrán acceder.
Podrán acceder, y lo veremos.

Y también es curiosa, curiosa, la fecha de dos años, de 2001.
La verdad es que uno se fija que dicen "en los últimos cinco años".
Época PP.
Época PP.
La verdad es que el señor Marí, que pretende ser el abogado general, lleva desde el 7 de mayo aquí, en la Comunidad Valenciana.
Tiene hasta la fecha dieciocho meses ininterrumpidos, más un poco de tiempo que tiene anterior, ya, ya tiene los dos años.
Es simplemente una curiosidad.

En el tema de los principios de igualdad, mérito y capacidad, me parece que ese apostillamiento que ha hecho Marí Olano de la objetividad me parece un desconocimiento de la Ley de la función pública, de la Ley 30, que es imposible, imposible que el señor Marí lo tenga, imposible.
Con lo cual la intencionalidad está servida.

Mire, con respecto al tema de las personas que no aprueben, que pueden ser que no aprueben, porque la cosa puede ser que corra, serán suscritos a los subsecretarios de otras consellerias con un nivel 24.
Éste es un castigo en toda regla.
Porque no solamente es que ustedes los van a llevar a otros puestos ya que ocupaban, sino que además la diferencia de nivel va a ser aproximadamente de unos 2.
000 euros.

Se le ha llenado la boca del tema del acuerdo con los sindicatos en la mesa.
Mire, yo supongo que esto lo habrá recibido.
Lo ha recibido el señor Marí.
Lo ha recibido el señor Víctor Campos también.
En la cual dicen los sindicatos firmantes, en el caso UGT que era el sindicato firmante junto con otros, que rompe el acuerdo y pide que votemos en contra por no cumplimiento de las premisas claras que se habían establecido en ese acuerdo previo, en el cual en estas Cortes iban a reflejar con enmiendas y asumiendo determinadas posturas.
Y no se ha producido.
Y no se ha producido.
Exactamente no se ha producido porque se produjo después de la comisión.

Y mire, yo, respecto a la escala técnica, decirle que es un error, completamente un error que no asuman a este conjunto de profesionales, y que blinden, y que blinden, y que los hagan un cuerpo de excelencia, por aquello de tenerlos al servicio, me parece un error fundamental.

Pero mire, antes no hemos hablando un tema que es curioso.
Mire, hay 30 personas, hay 30 personas.
En éste último año se han incrementado en 7 personas más que están o interinos o en comisiones de servicio.
Todos relacionados con el Partido Popular.
Desde el hijo de un constructor, desde una concejala del PP de Paterna ­lo digo porque es mi comarca y la conozco­, desde una persona relacionada con un empresario de solera de esta comunidad, desde un técnico del ayuntamiento.
Un montón de comisiones de servicio que han ido supliendo a las personas con más de 16 y 18 años de dedicación en los servicios jurídicos que los ha agotado.
Los ha agotado porque el señor Marí lo que quiere es agotar a los profesionales, producirse una desbandada y llenarlo de adeptos del Partido Popular.
Y eso es lo que, en definitiva, está haciendo el señor Marí con esos servicios jurídicos, más allá de venderle una idea, que probablemente le saldrá mal, que es la creación de un organismo autónomo, que por eso lo han tenido que retirar.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señora Andrés, la verdad es que tiene usted una obsesión con el señor Marí que a mí me abruma.

Bueno, centrándonos en el anteproyecto de ley, lo que le digo respecto a esas enmiendas, señora Andrés, es que le reitero que esto ya fue objeto de un pacto, de una negociación amplísima.
Que hubo una firma prácticamente unánime de todos, que solamente Comisiones Obreras votó en contra.

Y a mí lo que no me vale, señora Andrés, es que usted ahora venga y me diga que en estos momentos UGT ha retirado el apoyo.
Porque lo que desde luego no tiene ningún sentido es que en una negociación todas las partes ceden, todas las partes pactan y todas las partes ganan y pierden algo.
Y es muy bonito firmar un acta, en aras a todo lo que allí se habla, y a posteriori, como no me admiten todo lo que quiero, presento un escrito y digo que no estoy de acuerdo.

Pero, en cualquier caso, señora Andrés, si usted me saca papeles, yo también le puedo sacar papeles.
Y ésta es el acta precisamente que se firmó por todos los sindicatos, por todos, menos por Comisiones Obreras.
Incluso por UGT, que es el que usted me saca.

Aquí no se ha engañado a nadie, porque ya en esta acta consta expresamente, y respecto de la escala técnica, que es lo que a usted le preocupa y a UGT, que pone, manifestaciones de la UGT, que decían "habría que añadir una disposición adicional tercera como modelo que debería recoger la futura ley de cuerpos, con la creación de una escala jurídica distinta de los letrados.
Se trataría también de acceso al grupo A, licenciados en derecho, con los requisitos y funciones correspondientes para posibilitar promoción interna desde una escala inferior".

Y a respuesta de esto, el señor Marí mantiene lo mismo que se mantiene en estos momentos.
Dice expresamente: "en cuanto a la creación de la escala jurídica entraña una filosofía que parece acertada, que le agrada y que habrá que meditar; en el sector privado y en instituciones como el Consejo de Estado o la Adjudicatura ya existen distintas categorías jurídicas.
No obstante, primero habrá que aprobar la ley y ver cómo funciona.
Hay que dejar madurar la idea y que se forme el cuerpo de abogados y evaluar funciones, cargas y necesidades".
Y a esto mismo UGT dijo que sí y todos los sindicatos prácticamente, salvo Comisiones Obreras, dijeron que sí, señora Andrés.
Luego lo que usted a mí me ha dicho ahora no tiene ningún sentido.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora diputada.

Anem a passar, per a finalitzar ja la llei, al bloc número 12, que va de l'esmena 122 a la 161, que correspon al Grup Parlamentari Socialista, i té la paraula la senyora Andrés.
Moltes gràcies, senyora Andrés.

**La senyora Andrés Barea:**

Queda la exposición de motivos, que es un conjunto de cuarenta enmiendas, porque había seis puntos, era una exposición de motivos muy amplia, muy reglamentista, que recogía casi todo lo que luego determinaban los artículos y, por lo tanto, había que modificar, en principio, la exposición de motivos.

La primera que nosotros planteábamos en esta exposición de motivos es el reconocimiento que parecía que se planteaba sobre la actividad de la asistencia jurídica, que no era como consideraba a partir de ahora el gabinete jurídico de la Generalitat y que lo que se había hecho antes estaba mal.
 *(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Y lo lamentable, sobre todo, era que no se sujetaba efectivamente al ordenamiento jurídico.

En el texto se desprende bastante confusión de lo que es la administración valenciana, sus relaciones con los usuarios, porque recoge frases como: "sabiendo defender las actuaciones en tribunales cuando sean cuestionadas por los ciudadanos".

Mire, para nosotros los ciudadanos son el elemento corrector de nuestra propia administración, son los que opinan de nuestra administración y son los que tendrán que decir si sí o si no lo estamos haciendo bien.
Y si persistimos en que estamos haciéndolo bien, desde luego lo que habrá es que aclararlo.
No podemos poner en un texto que aumenta la litigiosidad porque resulta que los usuarios son más conocedores de los temas.
Pues bienvenidas sean esas ideas conocedoras.

Desde luego, en el tema del organismo autónomo han tenido ustedes que plantear que se retiraba sencillamente porque no tenía precedentes en el ordenamiento jurídico y no han tenido más remedio que presentar esta transaccional.

Decía que era novedoso la creación de un cuerpo, un cuerpo que simplemente viene a la medida de las expectativas de quien lo promueve, pero no tan novedoso porque ya existían tres cuerpos diferentes anteriores que habían presentado ustedes en la Ley de acompañamiento.

Al punto 4 hemos presentado tres enmiendas que hablan del acceso al cuerpo.
Creo que ya lo hemos dicho todo, pero quisiera insistir en el concepto que se va a permitir, que es la creación de un cuerpo, lo que se determina en la función pública: por una oposición.
Simplemente ustedes lo que van a hacer es una remodelación de la administración general a la administración especial, y, por lo tanto, no se precisa volver a examinar a las personas que forman el cuerpo jurídico.

El punto 5 encuentra la regulación de la asistencia jurídica externa, que ustedes mantienen la idea de que se va a limitar la asistencia jurídica externa, y yo le diré que este año se han gastado dos millones, dos millones, y solamente en un recurso del Instituto Valenciano de Finanzas por el incumplimiento del pago del IVA se han gastado 15.
000 euros, 15.
000 euros, que no es poco.

Otro tema que también podríamos plantear en líneas generales es que en la exposición de motivos enumera las pretensiones emotivas que le llevan al articulado, pero plasma taxativamente una cosa detrás de otra, incluso los propios decretos anteriormente promulgados.

*(Ocupa la presidència el senyor president Julio España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Andrés.

Tiene la palabra para el turno en contra, la señora Quinzá.

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señor presidente.

Señora Andrés, como lo que estamos viendo ahora es el bloque de 49 enmiendas que afecta a la exposición de motivos, y habida cuenta que hemos aprobado y transigido muchas de las enmiendas que ustedes han presentado hoy y que necesariamente afectan a esta exposición de motivos, yo sí que solicitaría, señor presidente, un receso, no más de tres minutos, para adecuar la exposición de motivos a las transacciones que ya hemos hecho y que afectarían a las enmiendas 129, 131, 135, 136, 137, 138, 139, 141 y 142, 151, 153 y 155, para adaptarlas a las transacciones que ya hemos acordado con el Partido Socialista.

**El senyor president:**

Muy bien, señora Quinzá.

Como necesitamos un receso también para normalizar el problema.
.
.
Señores, tranquilidad.
Señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Señor presidente, mire, yo considero que si las enmiendas que se plantean transaccionar van en consonancia, ya que ya he explicado en este momento que la exposición de motivos es un antes de a lo que se refieren los artículos y lo que viene a modificar son las precisiones que hemos cambiado en los artículos, que se pase a votación.

 

**El senyor president:**

Sí, pero como a este presidente le tienen que llegar las transaccionales, y aún están construyéndolas, cinco minutos y volvemos a reanudar el Pleno.

 

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 24 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 14 hores i 43 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Vamos a reanudar el Pleno.

Vamos a proceder de la siguiente manera, si estamos todos de acuerdo y no hay ningún problema.
Vamos a leer, primero, las transaccionales y vamos a proceder a su votación.
Luego, en función de lo que transaccionamos, vamos a votar de los bloques las enmiendas que queden por votar.
Después, procederemos a la votación de todos los artículos y de las adicionales.

Por favor, señor secretario, procede a la lectura de las transaccionales.
Por favor, un poquito de silencio.

 

**El senyor secretari primer:**

Gracias, presidente.

Enmienda técnica.
En todo el texto, las referencias a la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas y al conseller de Justicias y Administraciones Públicas deben ser sustituidas por "la conselleria competente en la materia" y "el titular de la conselleria competente en la materia".

Enmienda número 1.
Enmienda transaccional a las enmiendas números 1 y 2.
Artículo 1.
1.
Sustituir el texto del punto 1 por el siguiente: "Esta ley tiene por objeto regular la asistencia jurídica a la Generalitat, así como a las entidades de derecho público, sociedades y fundaciones vinculadas o dependientes de ellas a las que se refiere los apartados 2 y 3 del artículo 5 del texto refundido de hacienda pública de la Generalitat, aprobada por Decreto legislativo de 26 de junio del Consell de la Generalitat".

Artículo 1.
2.
Sustituir el texto del punto 2 por el siguiente: "A los efectos de esta ley se entiende por asistencia jurídica el asesoramiento en derecho y la representación y defensa en juicio, en los términos establecidos en los capítulos 2 y 3, todo ello sin perjuicio de las competencias por la legislación de los subsecretarios".

Transaccional 2.
A las enmiendas número 9, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23 y 75.

Artículo 2.
1.
Suprimir el punto 1.

Artículo 2.
4.
Supresión de este apartado.
Supresión de este apartado.
Supresión de este apartado.
Supresión de este apartado.

Artículo 2.
4 f) Sustituir el texto por el siguiente: "f) Garantizar la realización efectiva de los principios de unidad de actuación, criterio, doctrina y coordinación de la abogacía general de la Generalitat Valenciana, a cuyo efecto podrá dictar las instrucciones oportunas y asumir personalmente cualquier actuación consultiva o contenciosa, encomendada a un abogado de la Generalitat Valenciana".

Artículo 2.
4 g) Sustituir este texto por el siguiente: "g) Elaborar la memoria anual de la abogacía general de la Generalitat, que será remitida al Consell y a las Cortes dentro de los seis primeros meses de cada año.
Dicha memoria incluirá, en todo caso, información sobre la asistencia jurídica externa a la Generalitat, con indicación del costo de caso asunto por el que se solicita y las razones que van a motivar su externalización".

Transaccional tercera.
A la enmienda número 52.
Artículo 5.
4.
Sustituir el texto del punto 4 por el siguiente: "Las sociedades mercantiles y fundaciones de la Generalitat, a las que se refieren los apartados 2 y 3 del artículo 5 del texto refundido de la Ley de hacienda pública de la Generalitat, aprobado por el Decreto legislativo 26 de junio de 1991, del Consell de la Generalitat, deberá solicitar informe del abogado general de la Generalitat con carácter previo a que contraten, encomienden o encarguen la prestación de asistencia jurídica, tanto con carácter permanente como con carácter puntual, incluyendo los servicios de secretaría y asesoría letrada de sus órganos de administración".

Transaccional cuarta.
A la enmienda número 53.
Artículo 5.
5.
Sustituir el texto del punto 5 por el siguiente: "La contratación laboral de carácter indefinido o de carácter temporal superior a un año en las sociedades y funciones de la Generalitat a las que se refieren los apartados 2 y 3 del artículo 5, texto refundido de la Ley de hacienda pública de la Generalitat, aprobado por el Decreto legislativo de 26 de junio de 1991, del Consell de la Generalitat, cuando la misma tenga por objeto la prestación de asistencia jurídica requerirá informe del abogado general de la Generalitat con carácter previo a la formalización del contrato".

Transaccional quinta.
A la enmienda número 67.
Artículo 8.
2.
Primer párrafo.
Sustituir el texto del primer párrafo por el siguiente: "La representación y la defensa en juicio de las sociedades y fundaciones de la Generalitat, a las que se refieren los apartados 2 y 3 del artículo 5 del texto refundido de la Ley de hacienda pública de la Generalitat, aprobado por Decreto legislativo de 26 de junio de 1991, del Consell de la Generalitat, podrá encomendarse a la abogacía general de la Generalitat, a través del oportuno convenio, en el que se determinará la compensación económica que habrá que abonarse a la abogacía general de la Generalitat".

Transaccional sexta.
A la enmienda número 77.
Artículo 11.
Primer párrafo.
Sustituir el texto del primer párrafo por el siguiente: "La abogacía general de la Generalitat podrá suscribir convenios con las entidades locales de la Comunidad Valenciana que tengan por objeto la representación y defensa de aquellas por los abogados de la Generalitat, excepto en los procedimientos que exista conflicto de intereses con la propia Generalitat o entidades, sociedades o fundaciones vinculadas o dependientes de la misma, a las que se refieran los apartados 2 y 3 del artículo 5, del texto refundido de la Ley de hacienda pública de la Generalitat, aprobado por Decreto legislativo de 26 de junio de 1991, del Consell de la Generalitat.
Tales convenios se publicarán en el *Diario Oficial de la Generalitat Valenciana*".

Transaccional séptima.
A las enmiendas números 26, 28, 29, 30, 32, 34, 25, 27, 30, 31 y 33.
Se suprime el artículo 5 y se añade un nuevo punto al artículo 2 con el siguiente texto: "Todos los ingresos por costas y convenios previstos en el artículo 8.
2 de esta ley se incluirán como ingresos de hacienda de la Generalitat Valenciana dándoseles el destino que reglamentariamente se establezca".

Transaccional octava.
A las enmiendas transaccionales números 129, 151, 153 y 155.
Exposición de motivos puntos 2 y 5.
Donde dice: "empresas y fundaciones vinculadas" debe decir "empresas y fundaciones vinculadas a las que se refieren los apartados 2 y 3 del artículo 5 del texto refundido de hacienda pública de la Generalitat, aprobado por Decreto legislativo de 26 de junio del Consell de la Generalitat".

Gracias, presidente.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor secretario.

Señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Només una qüestió tècnica en el moment que s'ha llegit l'esmena transaccional que suprimix l'article 3, no el 5, com ha llegit vosté.
Crec que hi ha hagut un error en la lectura, únicament perquè quede clar.
Se suprimix l'article 3.

 

**El senyor president:**

Sí, está claro, señor Ribó.

Señor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Sí, presidente.

Hay una transaccional a la exposición de motivos puntos 2 y 5, que es la última que se ha presentado a la mesa.
¿Se ha leído ya?
Que conste también que se había leído la exposición de motivos 2 y 5, es que no la había escuchado.

**El senyor president:**

Perdón, señor secretario.

**El senyor secretari primer:**

Gracias, presidente.

Con respecto a la transaccional a que hacía mención el señor Ribó, la transaccional séptima, tiene razón el señor Ribó, y es el artículo 3.

**El senyor president:**

Bien, ¿podemos votar todas las transaccionales juntas?
Pues, votamos todas las transaccionales leídas de forma conjunta.

Comienza la votación.
82 votos a favor y ninguno en contra.
Quedan aprobadas.

Vamos a ver.
Ahora vamos a votar las enmiendas del primer bloque, la 4, 11, 12, 14 y ninguna más, porque la 24 la vamos a votar aparte.

En la 29 ha habido un error en la redacción de la enmienda, y, como podrán ver, no pueden haberse presentado la 30 en el Grupo Socialista y en la Entesa.
Entonces, hemos investigado y resulta que donde ponía 30 del Grupo Socialista es la 29 y no es la 30.

Entonces, vamos a votar las que hemos dicho.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 44 en contra.
Quedan rechazadas.

Ahora vamos a votar la 24.
La enmienda número 24 que quedaba.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 33 votos a favor, 44 votos en contra, 5 abstenciones.

Ahora vamos a votar el bloque segundo, que queda confeccionado por las enmiendas números 3, 5, 7, 8, 10, 13, 17 y 19.
Comienza la votación.
38 votos a favor y 44 votos en contra.
Quedan rechazadas.

Ahora vamos a votar el bloque tercero, que son las enmiendas números 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42, 43, 46, 47, 51, 54 y 65.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 44 votos en contra, 0 abstenciones.

Ahora vamos a votar el bloque cuatro, que son las enmiendas 38, 44 y 45.

Perdón, señor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Pediría votación de la 44 por separado.

 

**El senyor president:**

De acuerdo.

Pues, vamos a votar primero la 44.
Comienza la votación.
81 votos a favor, ningún voto en contra.

Y, ahora, vamos a votar la 38 y la 45.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 44 votos en contra.

Y, ahora, vamos a votar el bloque quinto, 48, 49, 50 y 55.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 44 votos en contra.

Vamos a ver, del desarrollo de la votación estoy sacando conclusiones de que, a lo mejor, podemos abreviar más.
Vamos a votar, si les parece, todas las enmiendas que, fuera de las transaccionales, no han sido, lógicamente, extraídas por el voto de algún grupo en particular.
Vamos a votar todas menos la 75, menos la 90, la 120 y la 66.
¿Andrés?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Sí, señor presidente.

 

**El senyor president:**

Perdón, señor don Andrés Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

No, nos entendemos igual, no se preocupe.

Por nuestra parte creo que falta la 57, que habíamos pasado un bloque aparte, que era la 57, la 73 y la 90.

**El senyor president:**

Tiene usted razón.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Muchas gracias, señor presidente.

**El senyor president:**

Bien, pues, vamos a votar, si les parece bien, la 57, 73 y 90 primero.
Comenzamos la votación.
6 votos a favor, 44 votos en contra y 32 abstenciones.

Ahora creo que quedaba solo diferente la 75.
No, perdón.
La 66.
Vamos a votar la 66.
Comienza la votación.
82 votos a favor, ningún voto en contra.

Y ahora vamos a votar la 120, que quedaba pendiente por ahí suelta.
Comienza la votación.
33 votos a favor, 44 votos en contra, 5 abstenciones.

La 75 es una enmienda que ha sido incluida dentro de una transaccional.

Ahora todas las demás juntas.
Señor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Sí, señor presidente.
Gracias.

Todas las demás juntas, excepto las enmiendas 131, 135, 136, 137, 138, 139, 141 y 142.
Estas en un bloque y el resto todas en otro bloque.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Pues vamos a votar primero las que ha dicho el señor Castellano: la 131 y de la 135 a la 142.
Comienza la votación.
82 votos a favor, ningún voto en contra.

Y ahora el resto de todas.
Comienza la votación.
38 votos a favor, 44 votos en contra.

Vamos a ver.
En la ley incluso ha desaparecido algún artículo, como el artículo 3, me parece recordar.
Entonces, yo voy a nombrar los artículos conforme están puestos en el.
.
.
y luego, si hace falta correr el número, que se entienda que se ha corrido.

¿Se pueden votar.
.
.
?
No.
Entonces, vamos artículo por artículo.
*(Remors)*

Bien.
Vamos a votar el artículo 1.
Comienza la votación.
43 votos a favor, 37 votos en contra.

Artículo 2.
Comienza la votación.
43 votos a favor, 34 votos en contra, 5 abstenciones.

Artículo 4.
Votos a favor, 44; en contra, 37.

Vamos a ver.
Tengo una duda señor letrado.
Hay dos transaccionales a las enmiendas 52 y 53, y no sé si queda artículo nuevo o no queda artículo nuevo.
*(Remors)* No quedaría.

Artículo 5.
Vamos el artículo 5.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 38 votos en contra.

Vamos a votar ahora el artículo 6.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 38 votos en contra.

El artículo 7.
Comienza la votación.
44 votos a favor, ningún voto en contra, 38 abstenciones.

Ahora votamos el artículo 8.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 38 votos en contra.

Ahora vamos a votar los artículos 9 y 10.
Comienza la votación.
44 votos a favor, ningún voto en contra, 38 abstenciones.

Votamos el artículo 11.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 44; votos en contra, 33; abstenciones, 5.

Votamos ahora el artículo 12.
Comienza la votación.
Votos a favor, 44; votos en contra, 38; ninguna abstención.

El artículo 13 lo votamos ahora.
Comienza la votación.
43 votos a favor, 38 en contra.

Vamos a votar ahora la disposición adicional primera.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 38 votos en contra.

Ahora vamos a votar las disposiciones adicionales segunda, tercera y cuarta.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 33 votos en contra y 5 abstenciones.

Ahora vamos a votar la disposición transitoria primera.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 33 votos en contra, 4 abstenciones.

La disposición transitoria segunda.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 33 votos en contra, 5 abstenciones.

La disposición transitoria tercera votamos ahora.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 33 votos en contra, 5 abstenciones.

Ahora vamos a votar la disposición derogatoria y las disposiciones finales primera, segunda, tercera, cuarta y quinta.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 33 en contra, 5 abstenciones.

Ahora vamos a votar la exposición de motivos.
Comienza ya la votación.
Votos a favor, 44; votos en contra, 33; abstenciones, 5.

Y ahora vamos a votar la totalidad de la ley.
Comienza la votación.
44 votos a favor, 38 en contra, ninguna abstención.

Queda aprobada la ley.

Señores síndicos: ¿la explicación de voto ahora a la reanudación del Pleno?
*(Remors)* Señores, se va a hacer ahora.

Tiene la palabra para explicación de voto, el señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Molt breument.

Nosaltres hem votat que no a aquesta llei perquè considerem que és una llei que continua no sent adequada per als serveis que planteja.
Cal reconéixer que s'ha introduït una millora que nosaltres considerem important, i és que deixe de ser una entitat autònoma, però no és suficient.
Queden moltes coses en aquesta llei que nosaltres considerem no presentables, com és l'assistència jurídica externa, com és la manca de seguretat que els funcionaris i treballadors de l'administració pública tindran una garantia de defensa, i com són moltes altres coses.

Per tots aquests motius, hem votat en contra d'aquesta llei.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ribó.

Tiene la palabra la señora Andrés para explicación de voto.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, ¿qué podemos decir más después de todo lo que hemos dicho?
, me dice el señor Perelló.
Y la verdad es que se ha llegado a acuerdos, pero son acuerdos que no van a la profundidad de la ley.
Hemos tenido que aceptar una ley innecesaria.
Se ha tenido que retirar un organismo autónomo, innecesario completamente, porque no controlaba la situación, a pesar de ser aprobado por el Consell.
No se controla el tema de la contratación externa, el tema del litigio a través del artículo 13, la exclusión de los propios trabajadores.

Y, en definitiva, solo decirles una cosa: cuando nosotros gobernemos, esta ley se retirará.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Andrés.

Tiene la palabra la señora Quinzá para explicación de voto.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señor presidente.

Señora Andrés, una vez más ha subido usted aquí a esta tribuna a demostrar su talante y el de su grupo.
*(Protestes)*

Nosotros entendemos esta ley como necesaria.
Entendemos que es una buena ley y que no solamente favorece a una mejor administración, sino también se presta un importante servicio a las valencianas y a los valencianos.
Y pese a conocer su voto en contra, les hemos tendido la mano, hemos intentado llegar a un acuerdo.
Les hemos aceptado.
.
.
diría casi que son más les enmiendas que hemos transaccionado y les hemos aceptado que las que hemos rechazado.
Este es el talante de un grupo y ese es el talante de otro, que si no se impone lo que ellos dicen, no hay manera de llegar a acuerdos.

Nada más.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Quinzá.

Se levanta la sesión, que se reanudará a las cinco de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 15 hores i 16 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 17 hores i 4 minuts)*

 

***Pregunta formulada pel diputat Antoni Such Botella, del GP Socialista, sobre si el senyor conseller ha estat informat en tot moment del funcionament de l'Institut Valencià de l'Exportació (IVEX) a Miami, al conseller d'Empresa, Universitat i Ciència, senyor Justo Nieto Nieto.***

**El senyor president:**

 

*(Inoïble)*.
.
.
con el punto 4 del orden del día, que dice: Preguntas tramitadas por el procedimiento especial de urgencia de acuerdo con la resolución de carácter general 2/VI, del Grupo Parlamentario Popular, del Grupo Parlamentario Socialista y del Grupo Parlamentario de Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana-Entesa.

La pregunta del Grupo Parlamentario Popular, por excusa de la consellera no procede.
Y procede a continuación tratar la pregunta 38.
876, que corresponde al señor diputado don Alfred Botella i Vicent.
.
.
*(Remors)* Perdón.
*(Remors)* Sí, a don Antonio Such Botella, correspondiente al número que había dicho, 38.
876, y la realiza al conseller de Empresa, Universidad y Ciencia.

Por favor, señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, vosté ha estat informat en tot moment del funcionament de l'oficina de l'Institut Valencià de l'Exportació a Miami?

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra el honorable señor conseller, señor Nieto.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Senyor president.

Señorías.

Señor Such.
La respuesta es sí, sí en el año y dos meses que llevo de presidente del Ivex y sí en relación con todo lo pertinente de que debe ser informado el presidente del Ivex, es decir, en temas que tienen que ver con auditorías anuales, con reuniones del orden del día, acuerdos tomados, políticas a desarrollar, situación de las oficinas del extranjero, etcètera, etcètera.
La respuesta, por tanto, es sí, sí señor.

 

**El senyor Such Botella:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Nieto, com vosté sap, este no és un tema nou.
És un tema que el Grup Parlamentari Socialista porta molt de temps intentant esclarir i que ha anat tenint esdeveniments nous que ens han portat a esta situació en estos moments.
Esdeveniments que passen pel descobriment que efectivament ací a la trona es va mentir en un moment determinat per l'antic president de la Generalitat, el senyor Zaplana, quan va dir que sols hi havia un contracte de 365 milions d'euros, i després es va descobrir que n'hi havia un altre contracte ocult de 615 milions d'euros.
Es va descobrir, va eixir publicat als mitjans de comunicació, i els socialistes hem preguntat ací reiteradament a qui li havien pagat eixos diners, de quina manera, com, per què s'havia fet un contracte lliure d'impostos contradient el contracte A teòricament, que deia que els impostos s'havien de pagar.

I tot açò ha anat portant un succeït que finalment puguem discutir ací en esta cambra la necessitat de crear una comissió d'investigació, que el grup majoritari, el seu partit, va rebutjar i, per tant, no es va poder crear la comissió d'investigació.
I que els socialistes ens hem vist obligats a presentar una querella en el jutjat per a esclarir què estava passant amb el contracte de Julio Iglesias, i sobretot volíem conéixer on havien anat destinats els 615 milions de pessetes de l'Ivex que es van pagar.

Però açò ha anat a més.
O siga, fa escassament unes setmanes un senyor que era el delegat de l'Ivex, el senyor Marquina, va dir i va publicar un mitjà de comunicació que se li havien donat instruccions concretes de falsificar factures per a pagar els 615 milions que anaven a paradisos fiscals, a un compte numerat i secret del qual desconeixia de qui era.
I a més a més no sols diu això, sinó diu que es reunir amb vosté, que li ho va contar i que, per tant, esperava que vostés feren alguna cosa.

Jo sé que vosté ha contestat en els diaris, ha contestat en els mitjans de comunicació i va anunciar en un moment determinat que anava a presentar una querella contra este senyor.
Jo la primera qüestió que li dic, senyor Nieto, és: Ha presentat vosté la querella contra este senyor?
I espere que em conteste.

Però a més a més, li pregunte: Este senyor li va explicar el que estava passant en l'oficina de Miami, les ordres que va tindre per part d'alts càrrecs de l'Ivex per a falsificar factures?
Li ho va contar, senyor Nieto?
Li va contar que efectivament s'estava fent front al pagament del contracte B, falsificant les factures?

Espere que vosté ho aclarisca, senyor Nieto, de veres, perquè vosté al cap i a la fi és un conseller nou en esta conselleria i vosté no tindria per què saber res de tot açò, no hauria de saber res de tot açò.
Però efectivament, vosté ara és membre del govern, i ens preocupa que este senyor li haja contat tot açò i que vosté no haja fet res.
Ens preocupa.
Sobretot per aclarir-ho.

Ens agradaria saber també si vosté li ha comunicat tot el que li va contar el senyor Marquina al president de la Generalitat.
Ens agradaria saber-ho.

I mire, li vaig a dir que del que vosté diga i explique de com ha actuat vosté com a conseller, si ha conegut l'existència de delictes, si li ho han comunicat, si li ha donat més o menys credibilitat, si ha investigat, si s'ha preocupat per saber de qui era el compte numerat i secret, que a nosaltres ens agradaria que vosté ho diguera ací, dependrà que finalment vosté vaja a comparéixer als tribunals o no.
Li ho dic sincerament, perquè vosté sap que la direcció del Grup Parlamentari Socialista, en ares a intentar esbrinar això, tenim una querella presentada en el jutjat número 19 de València, ho sap.
En ares d'intentar esbrinar això.
Una informació que se'ns ha negat reiteradament, de la qual este diputat que li parla va comparéixer en la seua conselleria per a intentar conéixer els contractes, les factures, i com, i se'm va negar, amb el senyor Manteca, senyor conseller, este diputat va comparéixer en la conselleria per a intentar vore els papers i se'm va negar.

Per tant, li dic que espere que vosté, quan va tindre coneixement de la informació que el senyor Marquina li va donar, haja reaccionat, haja intentat esbrinar què és el que ha passat, haja posat els mecanismes adients per a garantir la transparència suficient i la tranquil·litat de tots que els diners es van gastar bé, senyor Nieto.
Perquè de tot això va a dependre que nosaltres confiem en vosté per a poder seguir gestionant esta situació o no, va a dependre això.
I esperem que vosté complisca la seua obligació com a responsable públic.

El senyor Marquina ha fet acusacions molt greus.
I la resposta a les acusacions del senyor Marquina és que un dels personatges que se li va dir que era un dels responsables de la falsificació de les factures vostés ara l'han posat de delegat en Miami, senyor Nieto.
Eixa ha sigut la resposta que ara coneguem per part del govern.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor Such Botella:**

.
.
.
no només que se l'ha investigat, sinó que damunt se li ha posat.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor Such Botella:**

Senyor Nieto, explique vosté ací en la trona solemnement explique en què ha consistit tota la trama de l'Ivex, perquè els valencians i valencianes tenen dret a saber-ho.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Gracias, señor Such.

Tiene la palabra.

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Señor presidente.

Yo, señor Such, cuando vi su pregunta pensé que se había equivocado, porque la pregunta correcta que yo esperaba, y que seguramente hubiera tenido que decir que sí, que es la pertinente, es "¿Por qué no ha echado usted antes, por qué el Ivex ha tenido tanto tiempo a esta personaje, o a esta persona, en el Ivex de Miami?
" *(Veus)* Es decir, dos, tres años atrás.
¿Por qué?
Porque era lo pertinente, porque este señor.
.
.

 

**El senyor president:**

Por favor.
Señor Perelló.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

.
.
.
no había más que ver su historial, su historial profesional,.
.
.

 

**El senyor president:**

.
.
.
no dejen.
.
.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

.
.
.
que es espectacular.
En el año 2002 la oficina de Miami hizo 12 servicios de comercialización y la de Nueva York, 44; en el 2003 la de Miami hizo 6 y la de Nueva York, 98; en el 2004 Miami hizo 3 servicios de comercialización y la de Nueva York, 125.
Y además, en todo este tiempo, todas las encuestas le daban como un mal profesional, una empresa importadora se negó a importar nada de la Comunidad Valenciana si este señor seguía allí, etcètera, etcètera.

Además, yo pensé que usted había hecho la pregunta porque este señor lo contrató el Psoe, es decir, este señor es contratado por el Psoe inicialmente, y está allí.
A lo mejor tienen que ver las declaraciones de este señor con eso, no lo sé.
Pero yo cuando llego allí al Ivex y este señor pide hablar conmigo, al poco tiempo de llegar, este señor me dice exactamente lo que le voy a decir a usted.
En una entrevista, yo estaba recién llegado evidentemente, sabía poco del Ivex también, es verdad, llevaba un par de semanas o tres semanas, y este señor me viene a decir que él era "su hombre", o sea, era mi hombre para el nuevo Ivex.
Viene a ofrecerse, viene en un estilo muy americano, viene a ofrecerse y propone que le cambiemos el nombre al Ivex, que el que habíamos cambiado en Méjico estaba mal cambiado y que él era una persona que no tenía comprensión, o algo así, aquí en la oficina del Ivex en Valencia.
Y adiós muy buenas y nos despedimos.
Ni nada de lo que ha dicho después de las alfombras ni nada de nada, evidentemente.

A medida que se ha ido planteando poco después la situación en relación con el escándalo, yo mandé, eso es así, mandé vaciar todos los cajones del Ivex: véase todo lo que hay en el Ivex que tenga que ver con Miami y que pueda ser objeto de saber qué ha pasado.
Y desde luego, le puedo decir que con fecha de hoy, como han demostrado auditorías, como ha demostrado.
.
.
Por ejemplo, este año lo que se dijo aquí en las Cortes de que la fiscalía había denunciado al Ivex por unas facturas sin IVA.
Lo que hizo la fiscalía es sacar a luz todas las facturas del Ivex de 1999, todas, y de ahí encontró sólo tres de las miles que hay, sólo tres, en donde a nuestro juicio el IVA era deducible, y según ellos, no.
Ellos nos denunciaron en el sentido de que pagáramos, nos denunciaron no, que nos pidieron pagar creo que eran 191.
000 euros de IVA para ellos no deducible, y nosotros creímos que era deducible, y está en los tribunales.
Pero algo que admite luz y taquígrafos.

Hemos visto el contrato, no tenemos constancia de que exista otro de Julio Iglesias, no tenemos constancia de nada en el Ivex, en el Ivex, al menos es lo que yo sé como, como.
.
.
No, eso es lo que hay, y es lo que hay en los papeles y es lo que hay en la realidad.
Si usted sabe algo y tiene constancia de algo de verdad, pues a los tribunales correspondientes.
Yo voy a llevar a los tribunales el tema, lo voy a llevar como presidente del Ivex, y está convocada, hoy he dado orden de que se convoque la comisión ejecutiva, para que la comisión ejecutiva del Ivex o la asamblea están viendo que es lo mejor y planteemos la querella correspondiente.

Y me extraña todo esto tanto porque el mismo periodista que ha hecho todo este énfasis y tal, hace tres años él mismo dijo en el periódico que a este señor había que echarle por incompetente junto con el señor de Méjico, etcétera.
Por eso yo pensaba que la pregunta que tenía que haber sido era esa, ¿por qué este señor no ha sido echado antes?
El mismo periodista que hoy lo pone por las nubes hace tres años lo quería echar en este sentido.
Y este gran *manager* de Sergio, que dice también la prensa, el personaje hay que preguntarle a Sergio lo que era el *manager* de él, que también le.
.
.
, iba a decir le estafó, pero no lo digo, por un convenio o un contrato al estilo de los que este hombre hacía, como por ejemplo lo que hizo el Psoe con él, que se le pone un contrato de prestación de servicios a este personaje aparte de pagarle un sueldazo, el 2% de todo lo que se venda la Comunidad Valenciana en Miami.
Todo lo que vendan las empresas de la Comunidad Valenciana en Miami, el 2% es para él.
Pues algo así le hizo a Sergio y después lo llevó a los tribunales este señor, y así acabaron.
Por tanto.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Nieto.
.
.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Gracias.

 

***Pregunta formulada pel diputat Alfred Botella i Vicent, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa, sobre les gestions que ha fet el conseller davant la SEPI per tal de fer complir els acords del 16 de desembre del 2004 entre la SEPI i les centrals sindicals referent al grup d'empreses IZAR, i el grau de compromís per a assegurar el futur de l'empresa a Manises (RE número 38.
839), al conseller d'Empresa, Universitat i Ciència, senyor Justo Nieto Nieto.***

 

 

**El senyor president:**

A continuación corresponde la siguiente pregunta, que es la que hace don Alfred Botella, del Grupo Entesa ­por favor, señor Camarasa­ al conseller de Empresa, Universitat i Ciencia.
Por favor don Alfred.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller.

Quines són les gestions que ha fet vosté davant la Sepi, per tal de fer complir els acords del 16 de desembre del 2004 entre la Sepi i les centrals sindicals, referent al grup d'empreses Izar, i quin és el grau de compromís del senyor conseller per a assegurar el futur de l'empresa a Manises.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Señor Nieto, no toque.
.
.

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Señor Botella, le voy a dar la cara *(Rient-se)* para que no piense mal.

Le voy a contestar por el final.
El grado de compromiso.
Hay tres grados de compromiso: infinito, más un grado muy importante, más un poco más de compromiso.
Le voy a decir por qué.

Nosotros tenemos grado de compromiso infinito con todas las empresas, porque una empresa es a la socioeconomía lo que una vida es a una sociedad.
Y nos interesa mucho que las empresas tengan buena salud, porque creemos en las empresas y creemos en la vida.
Y por tanto, el compromiso con Izar Manises, como cualquier otra empresa, es sencillamente infinito.

Pero además el compromiso con Izar Manises es muy importante.
Porque Izar Manises es una empresa emblemática, es una empresa prestigiada, es una empresa del ámbito de la metalmecánica de las que no nos sobran; por tanto, Izar Manises es una empresa para nosotros especial y nuestro compromiso es precisamente especial con Izar Manises.

Y además también tengo un poco de compromiso en lo personal, porque un servidor, con Izar Manises, una parte de mi vida estuvo muy relacionada con Izar Manises.
Tuve ocasión de, en la etapa que fui transportista, he sido dos años transportista, traer a Izar Manises la tierra de fundición, entonces Elcano de Manises, la tierra de fundición, tierra amarilla que se usaba para el moldeo de las piezas de fundición.

Por tanto, conozco a muchas gente todavía de Izar Manises.
Y esta relación afectiva y de historia se ha puesto de manifiesto en todas las reuniones que hemos tenido.
Porque reuniones, y paso a contestar la primera, hemos tenido la tira, la tira.
Infinitas, no voy a decir infinitas reuniones pero muchas.
Tengo fechas, como por ejemplo, 13 de septiembre del año pasado, 21 de septiembre, 26 de septiembre, 26 de noviembre.
De este año, 11 de febrero, 7 de octubre, 17 de octubre, 11 de octubre.
Tanto con los comités de empresa como con sindicatos concretos que han pedido venir a verme, como con el director de la Sepi varias veces, como telefónicamente con todos.

Reuniones, por tanto, muchas.
Y en particular sí que me interesa resaltarle las que he tenido con el director de la Sepi, que le he hecho ver desde el primer momento, que queremos estar presentes en todo el planteamiento, las decisiones que afectan a Izar Manises.

Es verdad que Izar Manises sigue siendo una empresa ajena a nosotros.
Sigue siendo una empresa del conjunto de Izar.
Y que hasta que no se venda o se privatice, nosotros en lógica jurídica tenemos poco que decir en ese sentido.
Pero sí le hemos dicho que Izar ya, incluso como empresa de ellos, y el día después como empresa nuestra, los problemas y el futuro dependen de nosotros.
Y por tanto, nuestro deseo es colaborar y de buscar soluciones.

Y en la medida de ello estamos, intentando, sabemos.
.
.
no, no.
.
.
forma parte de la discreción del sumario.
Sabemos las empresas que se han presentado, sabemos los planteamientos de las empresas y de Izar Manises, perdón, y de la Sepi.
Y en eso estamos, colaborando para que al final la empresa Izar Manises sea una empresa con futuro, como corresponde a una empresa que hoy es capaz de hacer tres ámbitos de producción con bastante potencia.
El que tiene que ver con los motores de dos tiempos, que es un producto prestigiado, muy prestigiado en Europa.
Ahí estamos buscando socios con vocación de internacionalización y socios con vínculo valenciano en ese *mix*.

Tiene también un ámbito de producción de mucha calidad en el tema de la energía eólica.
Tiene desarrollos y estructura capaz de tener tecnología en este sentido.
Y por tanto también es atractiva bajo este punto de vista.
Y también tiene el ámbito de los automatismos y en tema de defensa una actividad reconocida.

Por tanto, estamos actuando, y además desde la convicción, porque esto es lo que siempre se ha dicho cuando hemos hablado con Izar Manises.
Y de hecho también lo saben los sindicatos, y hemos hablado con la Sepi en este sentido, que Izar, digamos no es el problema de la Sepi, Izar Manises, no es el problema de la Sepi; Izar Manises, es, digamos la perla de la corona.
Izar Manises es, de todas las empresas del grupo, la que más futuro y menos problemas tiene.
Por muchas razones, porque es una empresa con una plantilla pequeña y cualificada, y es una empresa con una tecnología demandada.
De hecho siguen teniendo demanda.
.
.

Gracias.

 

**El senyor president:**

*(Sense micròfon)* Le recuerdo.
.
.
, no, le recuerdo que le queda medio minuto.
Y si le preguntan no tendrá tiempo para contestar.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Muchas gracias, señor presidente.
Es que prácticamente esa es la realidad de Izar Manises, y yo creo que se puede aportar poco más.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Señor Botella, tiene la palabra.

Tiene la palabra, señor Botella.
Y su reloj a la izquierda, para que no me digan que le trato diferente.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller.

Està bé que vosté vinga ací i mos done alguna lliçó de filosofia i alguna poesia al respecte.
Però jo crec que els treballadors d'Izar Manises la veritat és que no van a viure d'això.
És a dir, de les bones paraules de vosté no van a viure.
Van a viure de la continuïtat de l'empresa, dels seus llocs de treball.
I quan jo li demane que vosté tinga compromís, no es tracta solament que vosté mos diga que ha hagut la tira de reunions, que açò és "la joya de la corona", "la perla de la corona", que vosté està disposat a col·laborar, que açò és una empresa emblemàtica, temàtica, especial, que vosté té una relació afectiva perquè ha portat terra allí i tot.

Mire, tot això està molt bé.
Però jo crec que ací vosté el que hauria de dir és, en eixes reunions que ha tingut amb el director de la Sepi, vosté què és el que ha exigit en la continuïtat de l'empresa.
Perquè vosté convindrà amb mi no solament que és una empresa emblemàtica i especial i temàtica, sinó que té possibilitats de continuïtat, en funció que la venda es faça en el *holding* d'empreses.
Perquè vosté sap que si eixa empresa es ven unilateralment, el futur està molt negre.

I que a més a més, el que hi ha que tindre en compte és que una de les exigències que s'han de fer a la Sepi és que els acords que va haver en desembre de l'any passat es porten a efecte.
Perquè els treballadors ja han complit, diríem, la seua part.
De 330 treballadors que n'hi havia se n'han jubilat 183 en este any.
Per tant, ha hagut una reducció important de la plantilla, per tal de minorar els costos i fer possible que eixa empresa tinga continuïtat.

Jo crec, senyor Nieto, que vosté al que hauria d'haver-se compromés ací és realment que n'hi haja continuïtat de l'empresa.
Que eixa empresa tinga, continue tenint una aportació pública important.
I això és una negociació en la Sepi, i vosté sap que ha hagut converses al respecte.
I que vosté hauria de comprometre's ací a recolzar-ho això.
Perquè del contrari.
.
.
Bo, està bé que vosté diga que vol col·laborar, que açò, diríem és una empresa model i tal, però al final, si no es donen les condicions adequades i vosté no fa força, juntament amb els comités d'empresa davant de la Sepi, perquè això tinga continuïtat, al final les paraules vosté sap que no servixen per a res.

I jo crec que ací al País Valencià, ja són massa els sectors industrials que estan en crisi.
Són massa les empreses que diàriament tanquen, que es perden llocs de treball en el que són els sectors tradicionals de la indústria valenciana.
I quan tenim una indústria puntera que pot tindre continuïtat, i que en definitiva pot salvar encara 150 llocs de treball aproximadament; la veritat és que, des de la conselleria, haurien de fer-se més esforços i major compromís.

Perquè jo crec que dir que el compromís pot ser "infinito, más muy importante, más un poco más de compromiso", jo no sé això què és el que vol dir, la veritat.
Jo crec que no fa falta que vosté diga tantes paraules, i que diga, mire, nosaltres en la reunió en la Sepi li exigim açò, açò, açò i açò.
I estem disposats a anar en els treballadors fins el final.
I estem disposats a salvar esta empresa en estes condicions.
Però vosté d'això no ha dit res.
Només ha dit que bones paraules.

I jo crec, senyor conseller, que en definitiva, este tipus de plantejaments que vosté fa ací, la veritat és que deixen, dirien en mal lloc a la conselleria davant dels treballadors.
I jo espere, que al marge del que vosté conteste ací, almenys el que jo li dic el faça reflexionar.
I siga capaç després, no solament en bones paraules, sinó acompanyant els treballadors on toca, i defenent el mateix que ells estan defenent.
Perquè això és la continuïtat de l'empresa, dels llocs de treball, i de moltes famílies, no solament d'Izar Manises, sinó al voltant d'eixa empresa que també es mantenen molts llocs de treball.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la senyora vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Nieto.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

Creo que tengo veinte segundos nada más, para decirle que no voy a reflexionar más que lo que he reflexionado sobre este tema, porque no creo necesario echar más esfuerzo del que estamos haciendo, que es todo, todo, para el futuro de la empresa Izar Manises.

Estamos haciendo lo mejor, lo mejor que sabemos, que es mucho, y lo mejor que podemos, que es mucho, con inteligencia y para que la empresa tenga futuro y sea una empresa moderna.
Y desde luego, lo que usted acaba de decir, una empresa vendida en el contexto del paquete global sería la peor de las soluciones para Izar Manises.

Probablemente sea buena para.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyor conseller.
.
.

 

**El senyor conseller d'Empresa, Universitat i Ciència:**

.
.
.
la empresa de Sevilla o para la empresa del País Vasco, pero no para Izar Manises.

 

***Pregunta formulada pel diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa, sobre la posició de la conselleria amb relació a la ubicació d'instal·lacions com ara les subestacions elèctriques i les línies d'alta tensió en zones habitades, atesos els possibles impactes ambientals d'aquestes infraestructures i amb referència concreta al cas de les instal·lacions a ubicar en el barri de Patraix, a la ciutat de València (RE número 38.
870), al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany.***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, que correspon al grup d'Esquerra Unida-l'Entesa.
I és la pregunta 38.
870, formulada per l'il·lustre diputat Carles Arnal Ibáñez, dirigida al conseller de Territori i Habitatge.
Quan vulga, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor conseller.

Vaig a concretar el sentit d'esta pregunta.
Pensa vosté que les radiacions electromagnètiques que provoca una subestació elèctrica, com la que es preveu a Patraix, i les línies elèctriques associades, no suposen cap perill per a les persones?
Està vosté en condicions d'assegurar que no existix risc per a les persones?

Resulta molt sorprenent que, en el cas de la subestació elèctrica de Patraix, el seu departament diga en la declaració d'impacte ambiental que l'impacte es considera nul.
I un any més tard, el mateix departament, en relació a la declaració d'impacte ambiental d'un projecte urbanístic al barri de la Torre de València, diga textualment que "se aconseja que la distancia de la línea a las viviendas sea la que recomienda la Organización Mundial de la Salud, de un metro por kilovoltio"; es decir, és a dir, en este cas concret, 220 metres de distància.

O siga, en el cas de la Torre s'està reconeixent explícitament un risc per a les persones, i s'establix una distància mínima de seguretat, una distància que ha estat establerta a partir de recomanacions d'organismes internacionals.
Com és que no s'ha aplicat el mateix criteri en el cas de Patraix?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.
.
.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat.

Vaig a abordar l'assumpte que vosté planteja, que a més, com també vosté sap molt bé, no és una competència de la Conselleria de Territori i Habitatge.
Però dit això, li vaig a dir que la declaració d'impacte ambiental va declarar acceptables, a l'efecte ambiental i sense perjudici de la prèvia obtenció de les autoritzacions sectorials aplicables a este projecte al que vosté feia referència, sempre que el projecte es porte a terme amb les previsions de l'estudi d'impacte ambiental, i amb els condicionants exigits en la mateixa declaració d'impacte ambiental.

Per tant, en la conselleria, a l'hora de realitzar la declaració d'impacte ambiental, s'ha tingut en compte les conclusions de l'informe tècnic sobre camps electromagnètics i salut públic, elaborat pel Comité d'Experts de la Direcció General de Salut Pública i Consum del Ministeri de Sanitat i Consum.
En el qual es conclou, que "no pot afirmar-se ­diu, la Direcció General de Salut Pública i Consum del Ministeri de Sanitat i Consum del govern de la nació­, no pot afirmar-se que l'exposició a camps electromagnètics dins dels límits establits en la recomanació del Consell de Ministres de sanitat de la Unió Europea, relatiu a l'exposició del públic en general a camps electromagnètics, produïsca efectes adversos per a la salut humana.

I aixina mateix també, l'informe de 12 de juliol del Consell de Ministres de Sanitat de la Unió Europea de l'any 99, on es fa una recomanació relativa a l'exposició del públic en general als camps electromagnètics, assenyala com a nivell de referència les 100 microtesles per a la freqüència de 50 hertzs com als límits establits en les recomanacions del Consell Europeu, és la que correspon a la freqüència del corrent elèctric a Espanya i en la majoria d'altres països.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat d'Esquerra Unida: L'Entesa, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Senyor conseller, vosté m'acaba de repetir les consideracions que apareixen ja en la declaració d'impacte ambiental referida a la subestació de Patraix.

El meu plantejament, la meua pregunta és per què n'hi ha eixes diferències de tractament entre una declaració i altra.
I ja li he explicat la frase textual que figura en el cas de la urbanització del barri de la Torre on també diu en un altre passatge d'eixa declaració: "Deben evitarse las molestias que la línea creará sobre la futura población, teniendo en cuenta las incertidumbres sobre la salud y el rechazo que normalmente generan este tipo de instalaciones".
El que vull saber, senyor Blasco, és per què n'hi han estes discrepàncies?
Responen al fet que són dos persones distintes les que firmen els documents?
Pot ser que segons l'alt funcionari que signe un document puguen establir-se uns criteris o uns altres?
Responen les diferències al fet que amb el pas del temps s'han acumulat noves dades, noves informacions o criteris més refinats que porten a establir més precaució en uns casos que en uns altres?
O estes diferències responen a indicacions o ordres de qui està per dalt d'estos funcionaris?

És cert que no n'hi ha una certesa absoluta pel que fa als perills de radiacions electromagnètiques, però està clar que n'hi ha un risc, encara mal estudiat, que permet i obliga a aplicar el principi de precaució, com de fet reconeix un dels documents que li he llegit, el del barri de la Torre.
Este principi de precaució no té per què impedir necessàriament una instal·lació, però pot portar a traslladar esta instal·lació a una zona que no estiga habitada, que no tinga al seu voltant centenars d'habitatges on viuen milers de persones, com és el cas de Patraix.

Per què no es trasllada esta instal·lació a un lloc on les línies elèctriques no hagen de travessar obligatòriament una zona densament habitada de la ciutat de València?
Com pot vore, coneixerà vosté este mapa on està la línia i els 200 metres que se recomanen al seu voltant, afectant centenars d'habitatges, milers de persones d'un barri densament poblat de València.
No s'entén, senyor conseller.

Per què no s'han considerat les alternatives?
El motiu és únicament econòmic?
Vol dir açò que s'anteposen els guanys empresarials a la salut de milers d'habitants d'un barri de València?
Quin sentit tenen les declaracions d'impacte ambiental si no és el de garantir, primer que res, la protecció del medi i de les persones davant de qualsevol projecte?
I no em diga, per favor, que açò no depén de vosté.
Les declaracions d'impacte ambiental les emet el seu departament i poden ser més o menys exigents o tolerants, com hem vist, poden ser a vegades més o menys.
Per què no són sempre iguals d'exigents?

Per altra banda, un estudi d'impacte ambiental, segons la llei, ha de proposar diferents alternatives i justificar raonadament l'elecció triada.
De vosté depén, del seu departament, que vosté dirigix, depén el compliment rigorós d'esta exigència, que es consideren realment totes les opcions i que estes opcions no siguen simplement menudes variacions de detall, sinó autèntiques consideracions d'opcions distintes.
En este cas, una ubicació alternativa en un lloc no habitat, en un lloc a on a 200 metres a un costat i a l'altre n'hi hagueren centenars, milers de persones afectades.

El seu departament pot condicionar i ha de condicionar.
.
.
, crec jo que ha d'exigir un projecte que presente estes diferents alternatives viables, diferenciades.
I si no és aixina, si no es presenten d'esta manera, que en definitiva és com marca la llei, hauria de negar eixa declaració positiva.
I és evident que en el cas de Patraix no s'ha actuat aixina.

Per tant, senyor Blasco, vosté, com a màxim responsable del departament que emet les declaracions d'impacte ambiental, té responsabilitats molt importants en este cas, responsabilitat en el sentit que les declaracions d'impacte ambiental siguen exigents i rigoroses, i obliguen a considerar totes les alternatives.
I, en este cas, a aplicar el criteri de prevenció que no s'ha aplicat en el criteri de Patraix.
Per què no s'ha aplicat, senyor Blasco?

I li recomane la lectura d'este llibre, que es diu *Lecciones tardías de alertas tempranas.
El principio de precaución*, publicat pel Ministeri de Medi Ambient quan encara governava el PP, traducció d'un document europeu molt important on s'analitzen.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, per favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
casos com estos d'on no n'hi ha encara una documentació científica concloent sobre les causes, però sí raons suficients per a aplicar el principi de precaució.
Aplique'l, per favor, com més prompte millor, en el cas de Patraix.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, una vegada més he de lamentar que vosté, com sempre, utilitza tots els ressorts de la demagògia per a intentar, inclús, com és en este cas, utilitzar fins a una preocupació lògica i raonable que pot tindre alguna part del veïnat d'este barri de València, per a intentar, vosté, ací, confondre una vegada més l'opinió pública.

Primera qüestió que li he de dir: vosté, la pregunta que ha fet l'ha fet sobre la subestació de Patraix i no ha fet en la seua pregunta ninguna referència a la Torre.
Voler mesclar una cosa amb l'altra és un exercici més de cinisme habitual de vosté, perquè si vol que li conteste a allò de la Torre, ho pregunta, ho pregunta.
Però la seua pregunta, la seua pregunta fa referència exclusivament al tema de Patraix, no al de la Torre.
Sobre la Torre, quan vosté vulga, podem també parlar.

I ara li vull dir el següent: com li he comentat anteriorment, la declaració d'impacte ambiental s'ha ajustat estrictament a les consideracions tècniques exigides d'acord amb l'estat de la ciència, els valors normatius i, amb més motiu, les dades tècniques de la Universitat Politècnica de València que conclou que la subestació de Patraix no representa cap risc per a la salut pública, segons figura en el projecte.

No obstant això, l'actuació competent per part de la Conselleria de Territori i Habitatge, que se circumscriu estrictament, estrictament, a l'emissió de la declaració d'impacte ambiental, a l'efecte exclusivament ambiental, no entra ni prejutja la prèvia obtenció de les autoritzacions sectorials aplicables.
De tal manera que, com vosté sap, la responsabilitat és del Ministeri d'Indústria, com vosté sap perfectament.
Perquè el que va assegurar que la subestació podria estar en sòl urbà.
.
.
, ja que el projecte de la subestació és competència de l'administració general de l'Estat.

Però a més a més, a més a més, una diputada del seu grup a Madrid, fent esta mateixa pregunta al Govern de la nació, li pregunta de qui és la responsabilitat, i consta, i vostés ho saben perfectament, que la resposta del Govern és que la instal·lació de la subestació elèctrica és competència del Govern de la nació i no de l'autonòmic.
I ho firma el Ministeri d'Indústria, el Ministeri d'Indústria, cosa que a la pregunta que vostés fan, en compte de dirigir-se al Ministeri d'Indústria, que és el que ha autoritzat això, vostés vénen ací i intenten confondre les competències del govern a què vostés estan recolzant a un govern autonòmic que no té ninguna responsabilitat sobre eixe particular.
Però, en fi, això és més o menys el que vostés acostumen a fer ací: dir una cosa en un lloc i ací vénen i en diuen una altra.

Per tant, vostés estiguen en eixe sentit molt tranquils que per molt que intente, per molt que intente aprofitar la lògica preocupació d'uns veïns que veuen en perill, a la millor, una instal·lació, que la responsabilitat que estiga ahí és del govern de la nació i no el d'aquí, és una expressió d'eixe tipus de política que seguixen vostés, que l'única cosa que fan és desprestigiar-se a vostés i desprestigiar, a més, les institucions públiques.

I a més, dir-li, dir-li que com vosté molt bé sap, este és un assumpte que està *sub iudice* i s'haurà de ser un poc prudent.
.
.
Sí, és un colofó, perquè en un estat de dret, encara que vostés se'l salten a la torera contínuament amb afirmacions difamants, s'ha de ser molt respectuosos amb el funcionament d'un estat de dret.
I estem davant d'un recurs que amb tota legitimitat han presentat els veïns i quan se substancie, aleshores se sabrà de qui és la responsabilitat.
I una vegada més, una vegada més es comprovarà que vostés han estat utilitzant els sentiments lògics i legítims de veïns.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

.
.
.
per a instrumentalitzar-los políticament i després fer vostés el ridícul, com és habitual.

 

***Preguntes números 15/05, 16/05, 17/05, 18/05 i 19/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre una taca de petroli detectada a l'agost de 2004, sobre una taca de contaminants en platges valencianes i sobre l'arribada de taques de fuel a les costes, que fomula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa (RE números 24.
760, 24.
761, 24.
762, 24.
763 i 24.
764).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Finalitzat este punt, anem a passar al següent punt, que és el punt número 5, amb les preguntes dirigides al conseller de Territori i Habitatge.
.
.
*(Crits i protestes.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*

Per favor, per favor, faça el favor el públic d'abstin.
.
.
!
Per favor!
Haurem de demanar que es desallotge el Ple.
Siguen tan amables.
.
.
No poden fer cap tipus de manifestació.
Per favor, aclarim.
.
.
*(Crits i protestes)*

Senyories, per favor, per favor!
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Pregue al públic que es mantinga en silenci o, si no, em voré obligada a expulsar-los del saló!

Per favor, siguen tan amables els serveis d'expulsar el públic.
Moltes gràcies.

Se suspén el Ple fins que el públic haja desallotjat el saló.
*(Crits i protestes.
S'interromp la gravació)*

 

*(Se suspén la sessió a les 17 hores i 44 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 17 hores i 55 minuts)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, anem a reprendre el Ple, amb les preguntes que corresponen a l'honorable conseller de Territori i Habitatge i que estan formulades per l'il·lustre diputat senyor Carles Arnal Ibáñez, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds, sobre una taca de petroli detectada en agost de 2004, sobre una taca de contaminants en platges valencianes i sobre l'arribada de taques de fuel a les costes.

Per tant, té la paraula l'il·lustre diputat.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bona vesprada, novament.

Esta pregunta fa referència a unes informacions que van aparéixer en els mitjans de comunicació fa ja temps, fa un any aproximadament, sobre una gran taca de petroli que se va localitzar prop del litoral valencià.
Poc de temps després van ser detectades taques de petroli en les nostres costes, en concret a les platges de Cullera i Sueca.

Sembla ser que aquestes taques procedixen d'operacions irregulars però freqüents, de neteja de tancs dels vaixells petroliers a la Mediterrània, i que segons estimacions poden suposar l'abocament incontrolat d'enormes quantitats de contaminants a la mar cada any, quantitats molt superiors a les alliberades de manera més concentrada en desgraciats accidents com el del *Prestige*.

Està clar que moltes de les responsabilitats al respecte estan en mans del Govern central.
Per tant, ja m'imagine que m'ho dirà, això, senyor Blasco, com acostuma a fer sempre.
Però també resulta indiscutible que els habitants del nostre territori poden ser molt directament afectats per estos vessaments.
No sols pels danys que poden suposar en les costes en relació amb el turisme i amb l'ús públic de les platges, sinó també pels danys ecològics que impliquen i pels riscos per a la salut humana que també poden tindre.
Per tant, crec que també haurien de preocupar-se, i molt, les autoritats valencianes i actuar coordinadament amb el Govern central.

Les meues preguntes pretenen obtindre aclariments sobre aquest cas puntual, però també pretenen anar més enllà i qüestionar les mesures de caràcter més general en relació a previndre els fets, perseguir els responsables i evitar els danys, o en qualsevol cas, restaurar allò afectat.

Per tant, li demane, senyor Blasco, que ens aporte tota la informació disponible que vosté haja recopilat sobre esta taca contaminant detectada en la mar davant de les nostres costes i que després sembla ser que va arribar al nostre litoral, enfront d'on s'havia detectat, i les circumstàncies referides a la seua retirada i descontaminació i els efectes que s'hagen detectat sobre el medi natural.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

De conformitat amb el que disposa l'Ordre de 23 de febrer de 2001, de la Direcció General de la Marina Mercant, que depén del Ministeri de Foment, on s'estipula la regulació detallada del Pla nacional de contingències per contaminació marina, he d'informar-lo, perquè tinga coneixement, que la Conselleria de Territori i Habitatge no és competent davant de l'aparició d'este tipus de taques en el litoral, sinó que l'organisme responsable és el Ministeri de Foment a través de la Societat de Salvament i Seguretat Marítima.

Per consegüent, i a pesar meu, he de dir-li, senyoria, que ha de remetre novament la pregunta a l'organisme que en este cas és competent, és a dir, a la Societat de Salvament i Seguretat Marítima que depén del Ministeri de Foment.

Així mateix, l'informe que des de l'aparició d'este tipus de taques a l'agost de 2004 cap responsable de la Societat de Salvament i Seguretat Marítima, li reitere, organisme competent en este tipus d'assumptes, s'ha posat en contacte amb personal de la Conselleria de Territori i Habitatge.

Per tot això, i per a major informació, i perquè vosté tinga complida resposta al que és la seua preocupació o inquietud, hauria de dirigir-se a la Societat de Salvament i Seguretat Marítima.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor conseller, jo no sé si vosté amb la seua resposta es queda tranquil, jo no.
Ja sabem que eixes responsabilitats són estatals, li ho he començat dient des de primer moment.
Però que les responsabilitats siguen estatals vol dir que vosté, com a màxim responsable del medi ambient valencià, no li importa res açò?
Vosté diu "no s'han posat en contacte amb mi les autoritats estatals".
Ah?
Són ells qui s'han de posar en contacte?
Vosté no té cap preocupació davant un fet que està repetint-se reiteradament i que està afectant al nostre medi ambient i possiblement, també, a la nostra economia, fins i tot al turisme o a altres activitats econòmiques que tenen una vinculació en la costa i que, en tot cas, segur, tenen impactes ambientals importants.

Vosté és el màxim responsable de l'àrea ambiental valenciana.
Jo pense que, almenys després d'haver rebut les meues preguntes, si abans no, és a dir, jo entenc que vosté per l'acumulació de feina i de moltes preocupacions urbanístiques i de molts treballs que vosté fa en l'Ivvsa i tantes preocupacions que vosté té en el camp, que sobretot se'n porta tota la seua energia, descuide un poquet la preocupació ambiental.
Jo entenc que vosté no tinga temps per a ocupar-se de tants temes.
Però li vaig fer totes estes preguntes indicant-li, suggerint-li ja que vosté hauria de recabar informació.

Jo haguera vist molt raonable, i continue no explicant-me perquè no ho ha fet, continue trobant raonable que vosté haguera establert contactes amb el govern central o fins i tot amb les institucions europees, que van ser les que van detectar inicialment, a través de mecanismes de detecció aèria, estes taques, i vosté s'interessarà en saber realment eixes taques d'on vénen, quin origen tenen, cap on van, amb quina freqüència s'originen, quines repercussions poden tindre en el medi ambient valencià.
El medi ambient que vosté és el màxim responsable de protegir.

Jo esperava que vosté ací, en base a eixes informacions que hauria ­entenc jo­ vosté d'haver recaptat a l'administració central i no esperar a vore si li envien una carta.
Perquè he de recordar-li que el seu govern, quan ho considera oportú sí que envia cartes i comunicacions i resolucions al govern estatal sobre qualsevol tema o, millor dit, sobre dos o tres temes que els interessa amplificar molt.
És que este tema no importa?
Bé, dic, en base a eixes informacions, haguera estat molt interessant que hui ens haguera pogut contar l'origen d'eixa taca presumptament de petroli, la seua composició, si és contaminant, molt contaminant o no.

Si això realment va arribar a les costes valencianes, coincidix amb aquelles taques que es van detectar en les platges de Sueca i Cullera?
Es va fer un seguiment del traçat, del camí que seguixen estes substàncies i la seua evolució posterior?
Se sap que es van detectar a la costa i que van estar replegant-se, però va anar a parar ahí tot o part es va dipositar en el fons davant de les nostres costes?
Això algú ho sap, a algú li interessa?
A nosaltres sí, als ciutadans ens interessa saber si eixes taques s'estan produint molt sovint i es detecten totes o només una part d'elles, si van a parar a la costa, si tenen alguna influència sobre els fons marins, sobre els ecosistemes litorals, si afecten a la pesca, si afecten els recursos naturals valencians.
Si no ens ho diu el govern central, nosaltres per suposat que ens hem adreçat també per a sol·licitar esta informació, però entenem que vosté també pot fer-lo i, és més, hauria d'estar molt interessat en fer-lo.

I estes influències sobre el medi ambient valencià, estos efectes, sí que són totalment responsabilitat seua.
Jo no dic que haja vosté de fer els anàlisis, que també podria fer-los, també podria vosté ordenar que s'investigara per compte seu si realment s'estan danyat alguns del valors ambientals naturals valencians.
Però si no vol fer eixa faena, almenys demane la informació a Madrid, que no està en Mart, que hi ha telèfons, hi ha cartes i, en confiança, d'una administració a altra podran demanar-ho, podran inclús exigir-ho.
Per què no exigir-ho?
Perquè no és una miqueta més reivindicatiu vosté també amb la defensa del medi ambient.
No tinga por, són els enemics, segons pareix; canya a ells, exigisca amb contundència la informació, o no?
No la exigeix en altres ocasions?

I en el cas final, en el cas quan van arribar estes taques a les platges de Cullera i Sueca, que es va replegar per mitjans de comunicació, va existir una polèmica en relació a les actuacions efectuades.
Ahí em pense que sí que tenia a vore vosté alguna cosa, alguna cosa els ajuntaments i alguna cosa el departament seu.
Crec que ahí sí que alguna cosa tenia a vore.
I, per tant, podria haver lligat una cosa amb l'altra i traure conclusions.
Però, bo, ahí va haver una intervenció i sembla que va haver una mala coordinació entre el que van fer alguns ajuntaments i el que va fer el seu departament, en concret el que afecta al parc natural de l'Albufera, on va arribar a notar-se estes influències.

M'agradaria saber què opina vosté de la coordinació d'estes actuacions.
A qui li corresponia coordinar açò?
És a dir, si hi ha interferències entre l'actuació estatal, la municipal i l'autonòmica, qui coordina en estos casos?
Va ser correcta la coordinació?
Què va passar?
Considera adequada l'eliminació d'este material contaminant que va arribar a la platja?
Què es va fer després amb eixos contaminants, amb eixe material?
Se suposa que és un fuel, sabem el que ha passat a Galícia, perquè a la televisió ha eixit moltes voltes.
Recorde que no fa més que tres o quatre dies que es va complir l'aniversari del *Prestige*, que va a saturar, pot ser, els mitjans de comunicació.
Però què es va fer ací, al País Valencià?
Què es fa quan ocorren este tipus de coses que no són de cap manera excepcionals sinó que es repeteixen?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyor Arnal, per favor.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

M'agradaria que estes coses es pogueren contestar, encara que no siga totalment competència seua.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula l'Honorable Conseller Senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Jo crec que estem davant d'un clar exemple de falta de compromís del govern central i per tant dels organismes i de les institucions que en depenen cap als assumptes que concerneixen als interessos directes de la Comunitat Valenciana.
Lamentablement, esta situació de desídia, d'apatia i de menyspreu cap a la Comunitat Valenciana s'està convertint en una constant durant els últims anys del govern socialista de Madrid.
És un clar exemple d'esta actuació el que estem parlant, on resulta notòriament manifest que en cap moment l'organisme responsable, la Societat de Salvament i Seguretat Marítima del Ministeri de Foment ha comunicat cap informació respecte d'això a la Conselleria de Territori i Habitatge.

Per tant, li torne a reiterar, senyor Arnal, que esta és una pregunta que vosté hauria de dirigir-la cap a qui té competències, no cap a l'administració autonòmica que no té ninguna responsabilitat sobre eixe fet.
I, tanmateix, també reconéixer-li que és normal que vosté no se senta tranquil després de les meues respostes.
Però jo crec que inclús hauria de no sentir-se tranquil ni de les respostes, ni segurament de moltes de les preguntes que vosté fa ací.

Gràcies.

 

***Preguntes números 27/05, 28/05, 29/05, 30/05, 31/05 i 32/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre la construcció de nous camps de golf, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa (RE números 25.
019, 25.
020, 25.
021, 25.
022, 25.
023 i 25.
024).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a continuar amb el següent bloc que també corresponen a l'Il·lustre Diputat Senyor Arnal, del Grup d'Esquerra Unida-Els Verds, l'Entesa, sobre la construcció de nous camps de golf i dirigides també a l'honorable conseller de Territori i Habitatge i són la 27, 28, 29, 30, 31 i 32.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Açò és un bloc de preguntes que estan totes relacionades amb el gran allau de projectes de camps de golf que s'han presentat en la nostra comunitat, sobretot en els darrers mesos, i que generen una preocupació perquè este tipus d'instal·lacions tenen, per una part, una sèrie de demandes de consum hídric, per altra banda, també, suposen l'alliberament al medi d'unes quantitats importants de pesticides i d'adobs nitrogenats que poden generar contaminació.
I, al mateix temps, també, estan vinculats en la major part dels casos a projectes urbanístics, projectes urbanístics que moltes voltes estos camps de golf van units a projectes de 2.
000, de 3.
000, de 5.
000 o més vivendes associades on tots els impactes associats que açò implica i que també van units a processos de reclassificació massiva de sòl no urbanitzable.
Generalment es projecten en llocs que són sòl no urbanitzable, que eren sòl no urbanitzable, però que de la nit al matí es reclassifiquen en urbanitzable i és on es pretén després fer els camps de golf.

A banda, preocupa també l'enorme quantitat d'estos projectes.
No estem parlant de dos o tres, com vosté sabrà, és més, espere que ens diga les quantitats més concretes, sinó de dotzenes de projectes que a voltes coincidixen en un mateix municipi quatre, cinc, set i fins i tot projectes en un mateix ajuntament, en un mateix municipi, cosa que resulta totalment, des del nostre punt de vista, desmesurat, fins i tot considerant la viabilitat del propi sector.
Eixa gran acumulació de projectes no s'acaba d'entendre en relació a la necessitat d'estes infrastructures i poden suposar una sobredosi, per dir-lo així, d'oferta, una sobreoferta que pot acabar comprometent la viabilitat de tot el sector.

Per tant, jo ja sé que vosté ja està acabant de preparar o, millor dit, ja ha preparat un avantprojecte de llei.
I ens agradaria saber el seus criteris, quan a l'aprovació o no d'estos projectes.
Quins criteris, quines exigències i sobretot quin és el número o la quantitat aproximada o el volum que vosté pensa que és raonable, tenint en compte els impactes i la capacitat del territori per assumir aquests impactes.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller Senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies.

L'aigua o els recursos hídrics de la Comunitat Valenciana són una preocupació de primer ordre per a este govern.
Perquè sabem que este recurs natural condiciona el futur de la nostra comunitat.
L'aigua, senyor Arnal, o millor dit la falta d'aigua frena el desplegament social i econòmic de la Comunitat Valenciana.
I, per eixa mateixa raó, independentment dels anàlisis específics i dels preceptius estudis d'impacte ambiental que comporta qualsevol proposta de desplegament urbanístic, el govern valencià va plasmar la seua preocupació sobre estos aspectes en la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge.

Esta llei establix que la implantació d'usos residencials, industrials, terciaris, agrícoles i altres que impliquen un increment del consum d'aigua requerirà d'un informe favorable de l'organisme de conca competent o l'entitat col·laboradora autoritzada per al subministrament de l'aigua, sobre la seua disponibilitat i compatibilitat d'este increment amb les previsions dels plans hidrològics, a més de la seua no afectació o menyscabament sobre altres usos existents i legalment ja implantats.
En eixe mateix sentit, l'article 18 de la llei preveu també el problema que vosté planteja quan a les previsions dels potencials contaminants d'aqüífers per l'ús de plaguicides, adobs, etcètera.
En conseqüència, senyoria, l'adequada utilització de sòl en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, particularment pel que fa a la implantació d'estes instal·lacions esportives, es troba prou garantida a través dels específics instruments previstos en el nostre ordenament jurídic.

Però, en tot cas, senyoria, i sense perjudici de l'anterior, tot projecte de camp de golf, porte o no aparellat altres usos, ha de ser objecte d'un anàlisis individualitzat, a partir de les normes vigents i a través de la tramitació de l'instrument concret que permetrà la seua implantació.
La qual cosa permet, sense dubte, un control més eficaç de les activitats i de la repercussió que estes puguen tindre sobre l'ordenació del territori i la utilització dels recursos naturals.
I, en eixe sentit, es determinarà la possibilitat o no de la seua realització.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula el senyor Arnal, en representació del Grup d'Esquerra Unida l'Entesa.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bé, senyor conseller, jo espere que vosté siga més concret a l'hora de plantejar eixos criteris que pensa vosté establir en relació als camps de golf.
Mire, com passa en altres casos, una cosa que en menudes quantitats pot ser una medicina, aplicar en dosi massives es convertix en un verí.
I això és el que ens pot passar, per exemple, amb els camps de golf.

Resulta que estem arribant, per la inusitada proliferació d'estos projectes, a una cosa que jo no podria discutir que en alguns casos puga ser convenient que en unes quantitats raonables puguen realment complir una série d'efectes beneficiosos, quan se sobredimensiona tant els impactes negatius són enormes i afecten a més ­torne a dir­ la pròpia viabilitat dels projectes.

Anem per un dels temes importants: l'aigua.
No s'acaba d'entendre com en una situació, en un país, en el qual no sobra aigua, que es permeta la implantació de noves instal·lacions que consumixen molta aigua.
I no s'entén com amb bon criteri es limita la nova implantació de regadius, i no obstant això no es limita en absolut la nova implantació de camps de golf.
Què passa?
Que són més prioritaris els camps de golf que l'agricultura?
És a dir, no es poden posar més terres en regadiu perquè se suposa que no hi ha aigua suficient, i això és acceptable.
Però, malgrat això, no s'aplica el mateix criteri en relació als camps de golf.
No ho entenc.

Vosté em dirà que es pensa utilitzar aigua reciclada o reutilitzar aigua que ja ha estat emprada i que després es pot depurar.
I què?
S'està tractant d'una aigua que si va a parar a este ús no va a parar a un altre ús que pot ser més important i prioritari.
Per tant, s'està amagant una cosa que és evident.
I eixos usos d'aigua no prioritaris es detrauen d'altres que sí que són més importants.
Per més depurada que siga, eixa aigua és una aigua que ja no està disponible a altres usos.

I a banda, ahí s'està ometent també una cosa elemental.
Eixa aigua d'on ix?
Per això moltes voltes els camps de golf es preveuen associats a una urbanització, per dos motius.
Jo vaig assistir a eixes jornades de golf que vosté va inaugurar fa uns mesos, i em vaig assabentar allí, gràcies als experts que van intervindre, i que afirmaven que, sens dubte, els camps de golf per a ser viables econòmicament, per a realment ser un negoci han d'anar units a estes urbanitzacions, per dos motius: primer, perquè el *pelotazo* unit a la urbanització és el que permet fer rendible el camp de golf i, en segon lloc, perquè així, eixa urbanització aporta l'aigua que depurada després s'utilitzarà en el camp de golf.
Però, clar, ací hi ha un problema.
Eixa aigua primer és una aigua que ara es demanda de nou, és la demanda que primer ha d'anar a eixa urbanització, l'ha d'embrutar i després l'ha de depurar i després la reutilitza el camp de golf.

Per tant, és una demanda afegida d'aigua.
Una demanda que abans no existia i que ara es fa, es tensiona en un territori que no té aigua suficient.
A no ser que vosté inventara la quadratura del cicle hídric i l'aigua, després de regar el camp de golf, anara a donar a veure a la urbanització.
Aleshores sí, aleshores sí que no incrementaria la demanda d'aigua.
Però, clar, vosté diu "el camp de golf es regarà d'aigua depurada".
Clar, d'aigua depurada que abans haurà embrutat la urbanització, que abans haurà consumit una gran quantitat d'aigua que es detrau d'altres usos més urgents i més prioritaris.

I després, quan a la utilització de fitosanitaris i d'adobs, que gasten en molta quantitat estes instal·lacions, pareix oblidar vosté que estem en un país on 130 municipis costaners, més de 130 tenen els seus aqüífers contaminats per nitrats.
I estes instal·lacions són molt intensives en utilitzar açò.
Vosté diu "aplicarem unes mesures per a disminuir la quantitat de plaguicides i d'adobs".
I és que no han sigut en estos anys capaços d'aplicar estes normatives a l'agricultura en general, però per al camp de golf sí, ahí sí que ho aplicaran.
Açò fa falta, senyor Blasco, a tota l'activitat agrícola.
I en estos anys que vosté porta almenys i en més anys que porta el PP, no s'han fet mesures adequades per a minimitzar la forta quantitat d'ús d'adobs nitrogenats i de plaguicides en la nostra agricultura.
I ara vosté em vol fer creure que el que no s'ha fet en tot el sector agrícola es farà en els camps de golf.

I després, la utilització de sòl urbanitzable.
Vosté, en el seu projecte ara ja no farà falta que es reclassifique.
Serà directament els camps de golf en sòl urbanitzable.
Vaja, no es prenga la molèstia, perquè ací ja sap que és fàcil reclassificar sòl urbanitzable.
No feia falta, no.
Ja és tan fàcil.
Però vosté ara ho facilita encara més.
Directament el sòl urbanitzable.
I el camp de golf, naturalment, i uns quants habitatges, apartaments turístics, hotels, altres instal·lacions esportives, etcètera, etcètera, etcètera.
Però ahí va tot en eixe paquet.

Açò ens pareix molt greu perquè açò significa utilitzar zones de gran valor agrícola o de gran valor natural i paisatgístic que es van a degradar en actuacions urbanístiques com és un camp de golf.
I a més aplicarà vosté mecanismes de declaració d'utilitat pública, en un cas, i en altres de declaració d'interés comunitari.
I açò ens pareix una autèntica perversió de la utilització d'estes figures, que són aplicables quan realment hi ha una necessitat pública.
I vosté la pretén aplicar a un negoci, a un *pelotazo* urbanístic aplicar mecanismes que estan pensats per a dotar els municipis de coses com hospitals, de coses com escoles, d'infraestructures necessàries i de veritable interés públic.
Diga'm vosté on està l'interés públic d'un camp de golf?
O millor dit, un camp de golf encara me'l podria creure, ¡però de tots els camps de golf!
Que realment a tots els municipis siga d'utilitat pública que hi haja un camp de golf!
Açò no se sosté.
I vosté està utilitzant d'una manera perversa e inadequada una figura que, torne a dir, està pensada per a dotacions que són de veritable interés públic.

I finalment, vosté no ha aportat cap estimació, i m'agradaria que ho fera, de la quantitat d'estes infraestructures que pensa necessàries.
Jo no negue que hi haja una certa demanda o que hi haja un interés.
Però arriba a tota eixa quantitat de projectes?
És a dir, vosté no creu que realment eixa quantitat desmesurada de projectes no van a acabar comprometent eixa oferta?

Però bé, la realitat ­torne a dir­, vosté voldrà justificar-ho com vulga, però la immensa dels projectes de camp de golf van associats a les urbanitzacions.
Això és el que ho justifica, no l'esport, no l'esport del golf, sinó el *pelotazo*.
Pero en este cas no el *pelotazo* a la piloteta blanqueta per a posar-ho en el foradet, sinó el *pelotazo* econòmic que va unit a esta excusa, perquè es convertix el camp de golf només en l'excusa per a poder fer el negoci urbanístic que sempre, en quasi tots els projectes, va associat i es tracta de milers i milers d'habitatges que multiplicaran els impactes ambientals i territorials d'esta activitat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, jo faig sempre un esforç per escoltar-lo a vosté a vore si puc entendre'l sobre la base en la qual vosté fa algunes de les seues preguntes.
Perquè la veritat és em costa molt pensar que el que vosté diu està basat en alguna cosa real.
Jo crec que vosté té una ignorància que no puc, no puc admetre que vosté tinga eixe nivell d'ignorància quan manifesta les afirmacions que fa vosté ací des de la trona.
Perquè està vosté plantejant ací un creixement desmesurat de les instal·lacions de camps de golf.

Però, li torne a dir, senyor Arnal, a la Comunitat Valenciana hi ha 22 camps de golf.
A Catalunya hi ha 42 camps de golf.
A Andalusia hi ha ja 187 camps de golf.
Portem un retard en el que és la construcció de camps de golf en relació a les autonomies on governen vostés en companyia del Partit Socialista.
És ridícul que vosté estiga ací plantejant un fantasma i demonitzant una activitat, que és una activitat que, a més de ser absolutament necessària per a mantindre un desenrotllament econòmic, una cohesió social, un creixement en llocs de treball, estem inclús nosaltres en una situació d'inferioritat respecte de competidors nostres als quals vostés, a més, estan desenrotllant d'una forma ahí sí que accelerada, perquè no té cap sentit que en tinguen més que nosaltres, i vosté torna ací a vindre a parlar d'una cosa que no puc pensar que vosté està ignorant eixa situació real.

Mire, estem en esta comunitat, com vosté acaba de dir, però després ha dit unes coses que no tenen res a veure en la regulació que estem fent ací.
Per primera vegada a Espanya estem treballant en la regulació d'uns camps de golf on l'activitat esportiva no vaja aparellada a la iniciativa urbanística immobiliària, igual que passa a la resta de tota Espanya, on els camps de golf s'estan aprovant exclusivament en base a la legislació urbanística.
Ací, per primera vegada, anem a posar per una banda el que són les instal·lacions estrictament esportives i el que són les urbanitzacions o el que són els projectes urbanitzadors, que estan absolutament en contradicció moltes vegades, i que jo compartisc eixe criteri.

Ací no va a haver, no va a haver cap camp del golf que siga coartada per a una urbanització o per a una actuació de caràcter immobiliari.
I això està arreplegat aixina en la llei reguladora.
.
.
en la llei reguladora dels camps de golf, i vosté continua passant per damunt d'eixe tipus d'observacions.

Per tant, estiga vosté, senyor Arnal, tranquil.
Ací el que hem de procurar és regular estos camps de golf de forma correcta, conforme anem a fer-ho.
Que a més estiguen associats al que és la millora del nostre paisatge.
Que servisquen fins i tot, que servisquen fins i tot per a la millora i per a la conservació, inclús per a millorar alguns dels territoris que nosaltres tenim degradats.
Eixa és la finalitat d'ahí.

I, per una altra, vosté fique eixe interés en vore com en altres llocs s'està portant una política molt més agressiva sobre eixe particular que la que estem ací.

Però què parla vosté de pressió urbanística?
Vosté sap que nosaltres tenim ací, a esta comunitat, menys sòl urbanitzat que a Catalunya, menys que a Balears?
Proporcionalment i en termes absoluts.
Home!
És un ignorant vosté!
*(Remors)* Tenim el 3,6.
3,6 ací urbanitzat *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*.
I a Catalunya més del 4.
I a Balears més del 5.
El que passa és que vosté és un ignorant.
I és una ximplesa voler discutir amb una persona que, damunt de no tindre arguments, ve ací a fer manifestacions de caràcter general, no se sap en quin sentit, no se sap en quin sentit.

El 94% del territori de la Comunitat Valenciana és sòl no urbanitzable.
Tenim una massa forestal superior en estos moments a qualsevol regió d'Europa.
Hem guanyat en massa forestal, segons diu l'Agència de Mediambient Europea, que no ho ha fet cap regió de l'arc mediterrani.
Tenim més de 400 quilòmetres de litoral, dels quals 137 estan protegits d'una forma total i absoluta.
I vosté continua venint ací i parlant de *pelotazos* en general, sense portar una sola prova i sense haver demostrat.
.
.

Li vaig a dir més.
Dels 7 o 8 camps de golf, dels 7 o 8 camps de golf que s'han aprovat en els últims tres anys ací, hi ha més, hi ha més presentats per Esquerra Unida i el Psoe que pel Partit Popular.
Amb això que li diga ja en té prou.
Amb això que li diga ja en té prou.
*(Aplaudiments).*

***Preguntes números 41/05, 42/05, 43/05 i 44/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre els expedients de restauració de la legalitat urbanística conculcada per l'ajuntament de la Vila Joiosa, que formula el diputat Joan Antoni Oltra i Soler, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa (RE números 25.
739, 25.
740, 25.
741 i 25,742).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar al segon bloc de preguntes, que són la 41, 42, 43, 44, que formula l'il·lustre diputat Joan Antoni Oltra i Soler, del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa, sobre els expedients de restauració de la legalitat urbanística conculcada per l'ajuntament de la Vila Joiosa, i que formula també a l'honorable conseller de Territori i Habitatge.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, es van presentar ja fa quasi un any, i fan referència al famós edifici de l'hotel Àtrium a la Vila.
Jo crec que l'Atrium podríem dir que és una mostra de la corrupció que provoca l'urbanisme al nostre país.
Un ajuntament amb majoria absoluta del Partit Popular, on l'alcalde més pareix un soci de la promotora que un representant, com una primera autoritat de l'ajuntament.

Tenim el fet que és un edifici que va començar la seua construcció amb una llicència "provisional" ­entre cometes­ a l'any 1999, condicionada a una sèrie de supòsits, entre ells una cosa tan estranya com és el famós Premi Hostaler, que s'aplica en aquesta comarca.
Un edifici que es va posar malauradament d'actualitat amb un fet terrible, i és que en una setmana tres treballadors de la construcció van morir.
I això és el que va servir de detonant perquè es publicitara quina estava sent la realitat d'aquest edifici.

A partir d'ahí es va conéixer per l'opinió pública que era un edifici on aproximadament 80.
000 metres quadrats d'edificació estava sobrepassant la seua llicència urbanística.
On hi havia 11 plantes construïdes de més.
Que hi havia fins i tot set decrets de paralització per part de l'alcalde, però, curiosament, tots tenien defectes a l'hora de comunicar en el nom, etcètera, etcètera, eixos set decrets mai no havien aconseguit parar aquelles obres.
Ni a cosa feta, eh, ni a cosa feta es poden fer les coses pitjor.

L'alcalde en tot moment, a pesar que un dia pel matí signava l'ordre de paralització i per la vesprada se n'anava a Fitur i presentava l'Atrium com un model, eh?
, un model d'actuació urbanística, una cosa que anava a ser un revulsiu a la població de la Vila, no, un emblema, un emblema turístic de la Vila.
I això és que està documentat.
Ho dic per allò que abans contestava al meu company.

Ara mateix hi han hagut denúncies, peticions per part de tot el món allí.
En el seu moment, després que passara tot açò, després, vosté mateix eixí un dia anunciant una sanció exemplar: 12 milions d'euros de multa, una multa que és cert que és una sanció exemplar.
També és cert que està recorreguda, que no s'ha pagat i que ja vorem si es paga i què és el que es paga, perquè ja vist el que ha vist un, la veritat és que pot pensar qualsevol cosa de quin serà el resultat final d'aquesta sanció.

També va dir vosté que anava a ser dur davant d'una infracció d'aquestes dimensions i que anava a forçar l'enderrocament, que l'ajuntament complira tots els requisits per a exigir el restabliment de la legalitat i l'enderrocament de tot allò que estiguera sobrepassat.
En l'informe municipal se parla d'eixos 80.
000 metres quadrats.
Després, curiosament, va anar abaixant la xifra.
L'alcalde sempre ha anat tirant cap avall i vosté acaba, digam, autoritzant o donant el vistiplau al que allí es diu el Prim, un acord que se fa sobre la marxa per a intentar legalitzar el que nosaltres entenem il·legalitzable, que és una infracció, jo crec que exemplar, que crea un pèssim precedent i que suposa que, al final, d'acord amb aquest document, amb aquest Prim, aprovat pel PP a soles en l'Ajuntament de la Vila i amb el seu vistiplau, al final s'haja d'enderrocar solament tres plantes i mitja, com a màxim, d'eixes famoses onze plantes que hi havien.

Al final es configura pràcticament quasi un premi al que hi havia.
Vosté sap que inclús en esta mateixa setmana s'ha publicat que el Tribunal Superior ha dictat una sentència per la qual, inclús, invalida aquella llicència provisional de l'any 1999.
Bé, davant d'eixa sentència, allò, el que queda és absolutament il·legal.
Ja no és que siguen les 11 plantes sinó que, en realitat, seria tot l'edifici.

Ací, el que a nosaltres ens interessa saber és què ha passat en tot este procés.
Primer, que vosté no se donara compte a pesar que l'edifici és impressionant les denúncies que hi havien, etcètera, etcètera.
Però fonamentalment, el tema que ens preocupa és com és possible que vosté haja anat canviant d'opinió d'eixe extrem rigor a l'hora d'exigir l'enderrocament d'un determinat excés d'edificació, per al final acabar enderrocant 14.
000 metres quadrats, que amb el que va a quedar allí legalitzat amb les mesures que vosté i l'ajuntament han pres, val moltíssim més que això.

O siga, al final, l'infractor ha guanyat.
I vosté acaba autoritzant o donant el vistiplau a una actuació que jo crec que és molt perillosa per l'exemple que suposa, i en la Vila n'hi han inclús uns quants exemples, si no tan grans, pareguts.
A mi m'agradaria saber a què se deu eixe canvi de criteri, perquè crec que marca un model perillós per a futures actuacions.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Senyor Oltra, vaig a contestar-li a la seua pregunta, però abans vaig a fer referència també a dos juís d'intenció que, com és habitual, vostés acostumen a introduir en les seues preguntes.
Un, la qualificació que ha fet vosté de l'alcalde d'este municipi i, després, de per què l'alcalde apareix més o actua més com a un suposat col·laborador de no sé quina empresa.

Mire, eixe alcalde, eixe alcalde, cada quatre anys se presenta democràticament a unes eleccions lliures i democràtiques, on a vostés els pega un bany que els deixa a l'altura del betum.
I això ho fan els ciutadans en nom de la seua llibertat i del seu dret lliure i se pronuncia coneixent les seues actuacions i les actuacions d'eixe senyor alcalde.
És a dir, és a dir.
.
.
Li he dit això perquè vosté se situe en el panorama en què vostés estàs: el catastrofisme, l'insult, la demagògia, la calúmnia, la infàmia i tota una generalització d'eixe tipus de coses.

Afortunadament, afortunadament, ací, cada ics temps la gent té la llibertat per a expressar-se democràticament i, en este cas concret, en este cas concret, vostés poden traure molt poquet de pit sobre eixe particular.

Dit això li vaig a dir que el cas de l'Atrium és un cas emblemàtic pel que té de negatiu d'indisciplina urbanística.
Un cas és una desgràcia que haja passat ací, i és d'una irresponsabilitat de qui ho haja fet possible que eixe monstre d'indisciplina urbanística s'haja pogut arribar fins a l'estat a què ha arribat.
I arribat a eixe punt, arribat a eixe punt, l'administració autonòmica, dins de les seues competències ha fet una actuació exemplar, sense precedents en esta comunitat autònoma ni en ninguna d'Espanya, que és, detectada una irregularitat urbanística, en el marc de les seues competències intervé i fa, per una banda, imposa la sanció econòmica pecuniària més important que s'ha posat mai en la història de l'urbanisme espanyol; i dos, comença un expedient sancionador encaminat a derrocar tot aquell nombre de metres quadrats que no poden ser legalitzats com a conseqüència de l'exercici de l'estat de dret que ací possibilita que unes persones, siguen privades o siguen públiques, puguen inclús intervindre per a fer valdre els seus drets.

Això s'ha seguit d'una forma, senyor Oltra, absolutament.
.
.
, d'una manera escrupolosa dins del que marca la llei, dins del que marca la llei.
Li ho dic jo.
Perquè si algú pensa que eixa llei està aplicant-se de mala manera, el que ha de fer és presentar-se, recórrer-ho i vore si els tribunals de justícia li donen o li substancien eixe tipus de coses.
Però és aixina, és aixina.

És més, l'administració autonòmica, en este cas el Govern de la Generalitat, enfront de la indicació de l'ajuntament, com vosté ha assenyalat, de derrocar 6.
000 metres quadrats, passem a 14.
000 metres quadrats, perquè entenem que inclús el que estava aplicant l'ajuntament, d'acord amb el que marca la llei i els informes que n'hi havien, no era suficient.

És a dir, hem arribat al nivell màxim del que la llei permet, perquè encara que vostés no ho creguen, estem en un estat de dret on cada institució té el dret a poder pronunciar-se, a poder recórrer i a poder fer valdre els seus drets.
Això és el que està passant.
I estem a punt, estem a punt ja d'arribar a la fase final.

Vosté diu: "És que no pagaran la sanció".
Doncs jo no sé com pot ser tan endeví vosté per a dir que no pagaran la sanció!
De moment està la sanció imposada, sense precedents en la història de l'urbanisme valencià.
Mire que hi han hagut ací anys, eh!
, mire que han passat governs de distint tipus i mire si hi han hagut persones al davant de les institucions!
Ningú havia descobert en esta comunitat una irregularitat urbanística d'esta envergadura.
Ha hagut de ser el govern del Partit Popular en un ajuntament, a més, en un ajuntament governat pel Partit Popular, el que assentara el precedent i l'exemple d'actuar amb una contundència no coneguda davant d'una irregularitat urbanística que, efectivament, i en això sí que coincidisc amb vosté, no era presentable ni estava justificada sota ningun concepte.

Per tant, hem actuat d'una manera exquisida complint, complint, perquè mosatros, com governem hem d'actuar de tal manera que qualsevol pas no se mos puga tornar en contra i vore-mos, haver de retirar-mos com a conseqüència d'una actitud, una conducta que no estiga basada en la llei.
Estiga vosté tranquil perquè hem fet el que màximament podíem fer dins de la llei.
Hem imposat una sanció exemplar i això acabarà, a més, en molt poques setmanes enderrocant allò que es pot enderrocar segons la llei, no segons el capritx d'uns i d'altres, perquè alguns dels que fan eixes afirmacions, com vosté la de 80.
000 metres.
.
.
Per favor, això vosté no té ningun informe tècnic, ningun, que justifique o que avale eixa afirmació que vosté acaba de fer.
La resta sí, la resta, sí.
I ací s'ha de ser conseqüent perquè si se fera el que vosté diu, segurament no se'n podria enderrocar ni un, ni un se'n podria enderrocar, perquè impediria en una actuació que seria absolutament arbitrària, poder enderrocar el que legalment és possible enderrocar.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Me suposava que després del repàs que li havia donat el meu company, vosté anava a reaccionar aixina.
Ja el vea jo que començava a alterar-se.
.
.
O siga, que por al que vinga darrere perquè a este pas, vosté va acumulant i, per tant, a l'últim que li toque, ja vorem com acaba.

Me pareix preocupant alguna de les coses.
.
.
Que no me conteste me pareix quasi normal, però sí que me pareix preocupant alguna de les coses que ha dit.
Me pareix absolutament injustificable.
Vosté, si jo no he entés malament, acaba de dir que un alcalde perquè ha guanyat les eleccions.
.
.
­este crec que és la primera volta que es presenta i que guanya, per cert; o siga, no és que duga tant de temps guanyant­ quasi té dret a fer el que li done la gana.
Perquè amb eixe argument que vosté ha utilitzat, al senyor Gil se l'ha de fer sant, perquè el senyor Gil va arrasar, va arrasar en Marbella crec que més que este ha fet amb mosatros en el PP ahí en Marbella.
O siga, que si eixe és l'argument, que mos pillen confessats.

Després, vosté diu que és la major sanció i tal i tal.
La sanció econòmica està sense pagar.
Jo no sóc endeví.
No sé per què, vist el que anava a enderrocar-se i el que al final s'enderrocarà ­també dic: si és que s'enderroca alguna cosa­, ja vorem com acaba la qüestió.
Però tampoc se pose totes les medalles, senyor Blasco.
És que vosté, al final, agafa la quinta i és que, és que no hi ha qui el pille.
Vosté també ha de saber que en esta comunitat s'han fet moltíssimes barbaritats i continuen fent-se, per cert.
Però actuacions dures quant a urbanisme, alguna també s'ha fet, i en algun ajuntament que era del PP.
Jo recorde, per exemple, l'enderrocament de determinats edificis d'un muntó d'habitatges en Oriola-costa, i manava un senyor que crec que després va ser antecessor seu, no?
, va ser conseller inclús d'urbanisme, de la Coput, el senyor Cartagena.
O siga, que actuacions, a voltes, se n'han hagut de fer.
I malauradament se'n deurien d'haver fet moltes més, perquè això, a la millor, haguera evitat determinades qüestions.

Jo el que crec ací, és que.
.
.
I vosté no m'ha contestat a per què eixe canvi de criteri, perquè en el seu moment ja no era la sanció, perquè la sanció, en este tipus de coses al final acaba sent.
.
.
Home, no guanya un tot el que havia pensat guanyar, però al final acaba beneficiat.
Perquè si salva gran part de l'excés d'obra.
.
.
I no és que m'ho invente jo; hi ha informes de l'ajuntament, del mateix ajuntament on se parla de 80.
000 metres, i això ho sap vosté.
Perquè inclús hi ha gent i me pareix que vosté mateix, on fa declaracions de cinquanta mil i escaig metres.
I l'actitud de l'alcalde, senyor Blasco, no és un juí de valors.
Si jo crec que sóc, inclús generós a l'hora de la valoració del comportament de l'alcalde.

Vosté ha de saber no solament que ha presentat públicament allò, com un exemple de, bé, que allò anava a ser el que anava a ser.
És que ell ha procurat sempre, sempre!
, intentar legalitzar, intentar minimitzar la infracció, intentar que el premi hostaler eixe li fóra d'aplicació, encara que fóra amb efectes retroactius.
Intentar legalitzar-la a base d'intentar permutes, cessions de solars, en alguns casos que no valien absolutament res.
.
.
L'alcalde ha actuat com un gerent de l'empresa.
Segurament el gerent no ha actuat tan bé, perquè en este cas l'alcalde tenia eixa doble dualitat d'estar, a més, on calia estar.
I, per tant, no és que siga un judici de valor.
A mi me pareix molt preocupant que vosté defenga un comportament, me pareix, impresentable d'un alcalde.
Que alcaldes n'hi han de tots.
.
.
, no ja de tots els partits, de tots els colors dins de cada partit.
Este.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, per favor.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
crec que no deuria vosté de defensar-lo.

I a mi me preocupa eixe canvi de criteri que hi ha hagut, que al final ha dut a eixe enderrocament de tres plantes i mitja.
Diu: "És que l'ajuntament volia derrocar-ne 6.
000".
No, l'ajuntament no volia derrocar res.
I si el deixen, a l'ajuntament, encara fan 11 plantes, 12 o 13, perquè és aixina, senyor Blasco, i no són ganes d'exagerar.
I si no passa la desgràcia que passa, s'acaba l'obra, com s'han acabat.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Oltra, per favor, en les preguntes sap que el temps és estricte.
I moltes gràcies.

Té la paraula, honorable conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Mire, senyor Oltra, no hi ha hagut, per part de la conselleria ­li ho dic seriosament­ ningun canvi de postura.
El que hi ha hagut un canvi de postura és en els que s'atreviren a dir inicialment que la Generalitat no anava a intervindre i a imposar ninguna sanció, i que eixe senyor acabaria l'hotel i no pagaria ninguna multa ni ninguna sanció, i després, a la vista de l'actuació exemplar del Govern de la Generalitat, els que han canviat són els que començaven a dir que la Generalitat no intervindria, que taparia els ulls davant d'eixa irregularitat, que se portava molt de temps en ella i que ningú li havia entrar a imposar la llei, i això és l'única cosa que hi ha hagut.

La Generalitat ­li ho torne a dir­ ha actuat escrupolosament al límit màxim del que la llei permet, vullga vosté vore-ho o vullga vosté no vore-ho.

I, senyor Oltra, jo, si m'he expressat malament, ara li ho rectifique, me rectifique jo mateix: jo he vullgut dir-li que el juí de valor de vosté sobre l'alcalde o qualsevol alcalde no és just, no és just.
Jo crec que s'ha de tindre un respecte per totes les autoritats que siguen legítimes.
No me compare vosté amb altres casos que han segut substanciats davant de la justícia i s'ha demostrat si este.
.
.
, com algú de vostés, algun dia se demostra davant d'un jutjat que han actuat il·legal o incorrectament, pagaran les conseqüències que siguen.
Però d'entrada, d'entrada no se pot tindre una actitud pejorativa respecte a una autoritat democràticament elegida, no se pot, perquè això només se fa quan no s'està amb responsabilitats de govern i quan se vol minar un sistema democràtic que ha d'estar basat en la confiança de les autoritats legítimament i democràticament elegides.

Una altra cosa és la crítica política, una altra cosa és el debat polític, una altra cosa és una actuació incorrecta que un puga denunciar.
Però vosté, vosté no pot dir ací, de veritat, seriosament, que este senyor està actuant com a gerent de l'empresa.
No pot dir-ho, perquè vosté fa amb això un insult a la intel·ligència de tots els veïns d'eixe poble que no pensen com vosté, que no pensen com vosté i que validen, amb la seua actuació democràticament.
.
.
*(Remors)* Clar que ho vorem, clar que ho vorem!
És que no han fet altra cosa només que anar vegent-ho!
Cada volta que vostés han fet una afirmació d'este tipus, la història ha demostrat que s'han equivocat, i que no ha segut mai demostrada.
I, per favor, un respecte, encara que un no compartisca.
.
.

Jo li ho dic: jo no compartisc l'actitud d'eixe ajuntament, no la compartisc.
I la prova està que no l'ha compartit el Govern de la Generalitat perquè a pesar de ser un ajuntament amb majoria del PP, ha actuat amb una contundència no coneguda en esta comunitat, no coneguda en esta comunitat ­fixe's vosté.
Perquè no compartim ni tan sols l'actuació, això no té res a vore perquè actuem dins de la llei, amb la màxima contundència.
Intentem restablir la disciplina urbanística i la legalitat i, al mateix temps, respectem les autoritats i les persones que legítimament i democràticament tenen el recolzament de la majoria dels ciutadans.

 

***Pregunta número 65/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre el tractament que reben els fangs acumulats en les depuradores, que formula el diputat Adolfo Sanmartín Besalduch, del GP Socialista (RE número 26.
181).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, que és la pregunta número 65 i que formula l'il·lustre diputat Adolf Sanmartín Besalduch, del Grup Parlamentari Socialista, sobre el tractament que reben els fangs acumulats en les depuradores i que va dirigida a l'honorable conseller de Territori i Habitatge, senyor Blasco.

Senyor Besalduch.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Presidenta, la pregunta és quin és el seguiment i supervisió que du a terme la Conselleria de Territori i Habitatge respecte als llots o fangs acumulats en les estacions depuradores d'aigües residuals de la nostra comunitat.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Espere, senyor Sanmartín, que a pesar que el senyor Oltra té interés que vosté estiga tranquil, no se fique nerviós.
Estiga vosté tranquil, que jo l'he escoltat perfectament des d'ací, eh?
, i, a més, li he entés perfectament la seua pregunta i, a més, la veig molt pertinent i està feta amb molt de respecte i amb molta saviesa.

Vaig a contestar-li al que vosté pregunta.

El tractament i la manipulació que reben els fangs generats a les instal·lacions públiques de depuració d'aigües residuals es deriven del que disposa el Real Decret sobre la utilització de fangs de depuració en agricultura i en l'Ordre ministerial del Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació, de 26 de d'octubre de 1993, sobre la utilització de fangs de depuració en el sector agrari.

Així, en el cas d'incomplir el que disposa el citat Real Decret, sempre que siga possible, els fangs s'apliquen en agricultura com a matèria orgànica o adob, ateses les seues característiques agronòmiques.
En sentit contrari, en el cas que els fangs no complisquen el que disposa el Real Decret no puguen ser reutilitzats en agricultura, són destinats a abocadors.

Tots els fangs produïts són caracteritzats i analitzats tant per les empreses productores d'estos com per l'entitat de sanejament d'aigües, per mitjà de les seues assistències tècniques de control i queden registrades les seues destinacions i aplicacions.

En relació amb els fangs generats a les plantes depuradores, el II Pla de sanejament de la Comunitat Valenciana establix una sèrie de criteris que, mitjançant la seua aplicació, planteja les següents solucions segons els nivells de producció de les plantes depuradores generadores de fang: 

Plantes que produïxen menys de 150 tones/any corresponents a poblacions de més de 5.
000 habitants.
La destinació prioritària serà la valorització agrícola per compostatge o l'aplicació directa del fang i la seua gestió a través d'un programa de control agrícola.

Plantes de producció compresa entre 150 i 1.
000 tones/any de matèria seca, corresponents a poblacions entre 5 i 40.
000 habitants.
La destinació prioritària serà la valorització agrícola del fang compostat i l'assecat tèrmic del fang no apte per l'ús agrícola.

Plantes amb producció de matèria seca superior a 1.
000 tones/any corresponents a poblacions de més de 40.
000 habitants, que representen el 88% de la producció de fang de la Comunitat Valenciana.
La destinació prioritària serà la valorització agrícola o energètica per a la producció de *pelet*, fertilitzant o combustible, segons la qualitat del fang, previ tractament de l'assecat tèrmic amb cogeneració elèctrica o per mitjà de compostatge.

Per a la correcta gestió d'estos fangs de depuració l'entitat de sanejament d'aigües establix tres nivells d'agents responsables: el gestor d'estació depuradora d'aigües residuals i postractament, que garantix la traçabilitat de la producció, la qualitat i la transferència del fang expedit; el gestor en destinació, que garantix la destinació controlada del fang; i el control del programa de gestió que és un sistema que assegura la bona pràctica mediambiental.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, presidenta.

Senyor Blasco, anem a parlar de la pràctica.
Això que m'ha dit vosté és la teoria i és el que diu el II Pla de sanejament, però no el que han fet.
De fet, vostés mateixos van reconéixer, en l'annex d'avaluació mediambiental corresponent al Pla de desenvolupament regional 2000-2006, que el tractament d'aquests fangs era una cosa complicada.
Vosté mateix assenyalava que era complicat des del punt de vista tecnològic, però també a l'hora de donar-los sortida, tant per a la seua utilització agrícola-forestal, com ha dit, valorització energètica o restauració d'explotacions mineres a cel obert.

I, per tant, cal estudiar seriosament quin tipus de tractament han de rebre, tant en la vessant del seu màxim aprofitament com en la vessant d'aconseguir el mínim impacte ambiental possible.
El problema és que vosté em parla de la teoria i jo li parle de què és el que han executat fins ara.
I com vosté em parla del II Pla de sanejament, jo li he de dir que si analitzem aquest II Pla de sanejament i depuració d'aigües, que ho va aprovar el Consell fa ja quatre anys, en juny de 2001, incorporaren, cosa que vosté no ha dit, el Pla nacional de fangs de depuradores d'aigües residuals i el Pla d'acció de fangs elaborat per la pròpia Generalitat Valenciana.

Aleshores, ens trobem a partir d'aquí amb quatre problemes i dos compromisos que no els han complit.
Els quatre problemes que fins ara no els han abordat de forma rigorosa i seriosa són: en primer lloc, continuem encara amb tremendes dificultats tecnològiques per a l'eliminació de fangs en abocadors; continuem amb la insuficiència d'infraestructures per a tractar de forma adequada els fangs produïts, tant en relació amb el dipòsit en abocador com en relació als tractaments necessaris per a la seua valorització agrícola; continuem amb un escàs o insuficient control des del punt de vista mediambiental, tant dels sistemes de tractament i valorització actualment existents com dels destins finals a través dels registres documentats de tot el procés de gestió ­després li diré els registres­; i continuem, sobretot, amb una escassa disponibilitat pressupostària per a fer front als costos d'inversió en aquelles infraestructures imprescindibles per al tractament o postractament de fang, perquè vosté m'ha dit una cosa que no és certa: qui ha de finançar-ho.
.
.
és a càrrec dels pressupostos de la Generalitat.
L'explotació i manteniment dels sistemes de tractament és el que s'efectua a càrrec del cànon de sanejament i que ho regula la Llei 2/92 de la pròpia Generalitat Valenciana.

I, per últim, i amb açò acabe, li recorde que també, d'acord amb el II Pla de sanejament que vosté esmentava, haurien de constituir-se per al tractament de fangs les següents infraestructures.
Jo vaig a dir-li comarques i pobles, i vosté m'ha de contestar en la rèplica, m'ha de contestar què és el que ha fet al respecte, i, per tant, vorem els incompliments.

Mire, s'havien de fer 100 noves plantes d'assecat tèrmic amb cogeneració, concretament una a la comarca de la Plana, a Castelló; l'altra a l'àrea metropolitana de València, concretament a Pinedo i ampliació de la de Quart-Benàger, que ja està en funcionament; a l'Albaida, el cas de la comarca de l'Alcoià a Alcoi; a la Foia de Castalla, que ja està en servei, que és Ibi; i el cas del Vinalopó, Alacantí-Marina Baixa, el cas d'Alacant.
I 100 noves plantes de compostatge per als *lodos* o fangs, que són: una, a la Plana de Castelló; l'altra per a l'Horta i la Ribera del Xúquer, a Sueca; una altra a la Marina; a Guardamar del Segura i a Pilar de la Horadada, fins i tot ací inclou l'ampliació de les ja existents a Aspe, que si mal no recorde és la comarca del Vinalopó, i a Calles, que és la comarca del Túria.

Per tant, aquells són els seus compromisos adquirits i a la vegada els seus incompliments en part.
Per tant, establisquen, planifiquen d'una vegada per totes un programa de solucions globals i un conjunt de prioritats.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria.
.
.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

.
.
.
per al tractament d'aquest fangs, i no em parle de la part teòrica, que també la tinc jo, que és el que volen fer amb el II Pla de sanejament i depuració d'aigües de la Comunitat Valenciana.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, el temps se li ha acabat.
Moltíssimes gràcies.

Té la paraula l'honorable conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Admetre que la teoria és bona, senyor Sanmartín.
Després de la meua exposició li ho agraïsc molt sincerament, perquè vosté sap que hi ha un principi marxista que diu que: "sense una bona teoria no es pot fer cap pràctica".
*(Remors)* En algun text es parlava de teoria i pràctica revolucionaria, en això s'ha avançat, però ja tenim més del 50% avançat si vosté ja em reconeix que, al menys, la teoria és bona.
No es preocupe vosté que anem a tindre temps per a la pràctica també, acabar-la de fer bona també.

El Pla de sanejament de la Comunitat Valenciana no solament detalla els criteris relatius als plans generats a les plantes depuradores, sinó que en aplicació d'estos estableix encertadament les possibles solucions segons els distints nivells de producció, la qual cosa, sens dubte, contribuix a dotar la Comunitat Valenciana d'un Pla de sanejament modern i ajustat a les necessitats que planteja la nostra comunitat.

Dir-li açò des d'un punt de vista formal, no vull deixar de dir-li, a més a vosté, senyor Sanmartín, que porta raó perquè portem un gran retard en el que és l'aplicació d'esta teoria, que la tenim molt ben dissenyada però que no l'hem pogut encara desenrotllar adequadament.

 

***Pregunta número 74/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre expedients sancionadors en el paratge del Desert de les Palmes, que formula el diputat Adolfo Sanmartín Besalduch, del GP Socialista (RE número 26.
454).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta que formula també l'il·lustre diputat Sanmartín Besalduch, del Grup Parlamentari Socialista, sobre expedients sancionadors en el paratge del Desert de les Palmes.

Té la paraula, senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

La pregunta és: què pensa vosté d'algunes de les il·legalitats urbanístiques que persisteixen actualment en el paratge natural del Desert de les Palmes?

A més a més, afegisc, ja que m'ha parlat de marxisme, com a historiador, vosté sap que el materialisme històric consistix en dos pilars fonamentals: el que és la teoria, en primer lloc, i la praxi política en segon lloc.

Vosté únicament parla sempre de la teoria, però de praxi política mai ens ha parlat, que és la deficiència que li he trobat i que li ha faltat a dir.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Vosté hauria de saber, senyor Sanmartín, que no pot existir una teoria sense una pràctica al costat.
Això sí que seria l'antítesi del que és un principi marxista.
Una teoria sense pràctica no és tal teoria; i una pràctica sense una teoria tampoc és tal pràctica.

Ara, mire, com tenim molt poquet de temps, i a vosté, apart del tema este de la disquisició sobre el materialisme històric, que estaria molt bé que el dialèctic algun dia ací l'abordarem, vosté em pregunta per la quantitat d'expedients que hi ha oberts ahí.
No sé si vaig a tindre temps de llegir-los tots, però.
.
.

Tenim un expedient, el número 636, de l'any 2003, en el que es realitzaren unes obres consistents en la construcció d'una planta baixa de dos.
.
.
tal i tal, no m'estenc per no.
.
.
Eixe expedient està remés a la Fiscalia per presumpte delicte contra l'ordenació del territori, està en mesa de tramitació per la Fiscalia, i hi ha una resolució de sanció que porta la data de 20 de juliol de 2004.

Hi ha un altre expedient sancionador, que és el número 103 per a la construcció d'una solera de formigó de sis metres en un posterior tancament d'instal·lació.
L'estat de la seua tramitació és que a este expedient estan encara presentant-se al·legacions perquè es va sol·licitar de la direcció del parc l'autorització per a.
.
.
Açò era una tema que es va plantejar dins del parc rector del Desert de les Palmes, de la muntanya del Bartolo.
Bo, doncs, en estos moments encara estan presentant les al·legacions i està sol·licitat el corresponent expedient sancionador sobre este particular.

L'expedient número 229, que parla de la rehabilitació d'un immoble ubicat al paratge Miravet, del terme municipal de Cabanes, que ja té una resolució de sanció del 3 de febrer de 2005.
S'ha interposat un recurs d'alçada que ha sigut desestimat i s'estan iniciant les actuacions sobre la restauració i l'execució de la sanció.

L'expedient número 235, per l'ampliació d'un habitatge al terme municipal de Cabanes, també dins de l'àmbit territorial del parc del Desert de les Palmes, que està sobresegut amb data de 23 de novembre de 2004, davant de les al·legacions que es formularen, on es va demostrar que tenien i que comptaven amb l'autorització per a realitzar estes obres.

L'expedient número 449, per l'ampliació d'un habitatge amb informe favorable i llicència de l'ajuntament sense respectar els condicionants imposats en l'informe d'esta conselleria.
S'ha dictat la resolució de sanció amb l'obligació d'eliminar esta ampliació, i en estos moments s'ha presentat també un recurs d'alçada.

L'expedient número 238, una extracció d'aigües subterrànies al parc natural del Desert de les Palmes, està sobresegut, atés que comptava amb l'autorització de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

L'expedient número 294.
.
.
Els tinc tots ací, però jo li diria que si vosté vol tindre un coneixement exacte se'ls puc passar per escrit i, després, sobre eixe particular, doncs, podem opinar sobre ells mateixos.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Senyor conseller, una cosa és la teoria i l'altra és la praxi política.
I vosté ha llegit *El Capital* igual que l'he llegit jo, el mal és que vosté després no ho ha aplicat

Bo, el que li he de dir és que aquells expedients els tinc jo també.
Si jo li he fet aquesta pregunta és perquè vosté em va contestar per escrit i em va senyalar a l'octubre de l'any passat que la Conselleria de Territori i Habitatge havia obert, fins a octubre de 2004, 135 expedients sancionadors per construccions il·legals en espais naturals protegits.
Fins aquí estic d'acord amb vosté.

Encara més, vaig a dir-li.
També estic d'acord amb vosté en el tema del seguiment d'aquests expedients sancionadors, una còpia dels quals obra al meu poder.
Ara bé, en quasi tots vosté sanciona al responsable amb una multa però també amb l'obligació de restituir la legalitat urbanística conculcada.
És a dir, el derrocament d'aquella construcció edificada de forma il·legal.
Dins d'un temps li portaré a vosté, i als mitjans de comunicació, les fotos actuals dels béns afectats ­als quals vosté ha posat un expedient­ i observarà com no sols no s'han derrocat les actuacions il·legals, sinó que en molts casos ­i ara els ho diré­ s'estan duent a terme ampliacions, a data de la setmana passada.
Li portaré les fotografies.

No me val, evidentment, que vosté em diga que ha remés a la Fiscalia ­vosté m'ho ha dit­, del Tribunal Superior de Justícia, de la Comunitat Valenciana, aquells expedients, en existir clars indicis que aquestes actuacions poden ser constitutives de delictes.
Estic d'acord.
A partir d'aquí el problema és que ja es passe olímpicament.

Jo pense que el que s'ha de fer és executar les seues pròpies resolucions i, més concretament, procedir a l'execució subsidiària ­que vosté ho posa en les seues resolucions­ de les ordres de demolició, tal com consta en aquestes resolucions.
I això és justament el que vosté no fa.
I li vaig a posar un exemple que il·lustra el que he dit fins ara.

Han passat cinc anys des que el seu director territorial a Castelló obrira un expedient relatiu a una edificació il·legal localitzada al paratge natural del Desert de les Palmes, coneguda amb el nom del Mas de la Comba.
Li posava el seu promotor una multa de 6.
000 euros i li obligava a derrocar allò construït il·legalment.
I en cas de no fer-ho el propietari, a la seua resolució posava que s'executaria de forma subsidiària per la Conselleria de Territori i Habitatge.

Doncs, bé, estem a finals de 2005 i l'obra en qüestió no sols no s'ha derrocat, sinó que a data d'ara s'està ampliant, i malgrat les diverses i variades denúncies presentades per tal i tal, malgrat l'expedient de la pròpia conselleria, malgrat l'anunci fet per vosté en febrer de 2004 anunciant una partida de 3 milions de pessetes per a restaurar l'entorn natural del susdit mas.
La situació, senyor conseller, seguix igual.

Jo finalitze.
Seguirem parlar d'aquest tema amb il·lustracions incloses, però li recorde que una cosa és fer les lleis, inclús resolucions, però altra és fer-les complir.
Com vosté ha iniciat en el tema del marxisme, jo li he de dir que, com a historiador, si el materialisme dialèctic té alguna cosa és que una cosa és el que vosté fa i l'altra la praxi política, que és el que vosté no aplica.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Gràcies.

Té la paraula l'honorable conseller Senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Mire, senyor Sanmartín, en mig de la pràctica i la teoria és molt més pitjor fer el ridícul, molt més pitjor.
Vosté ficarà l'exemple este de la Masia de la Comba i, efectivament, per això li dic que és molt important que vosté, abans que arreplegue els expedients i vinga a plantejar-los en abstracte i en general, que s'informe, perquè l'interés que tenim en la conselleria és d'informar-lo adequadament.

Mire vosté, això, a pesar, com vosté acaba de dir, hi ha una ordre de demolició per part de la Conselleria, no s'ha pogut dur a terme, perquè hi ha un recurs del jutjat contenciós administratiu de Castelló que paralitza eixa demolició, senyor Sanmartín.
Eixe cas concret, que és l'únic que vosté ha citat, no s'ha pogut produir la demolició perquè el jutjat contenciós administratiu de Castelló ha paralitzat la demolició.

Per tant, senyor Sanmartín, vosté si realment el que té interés és en ajudar a l'Administració a detectar algun tipus d'irregularitat, abans de fer ninguna denúncia en general o esta, que no té cap base, com li acabe de demostrar, informe's.
I si vegem que realment també hi ha alguna deficiència per part de l'administració, intentarem posar els mecanismes perquè.
.
.
*(inintel·ligible*).
Però l'exemple que vosté acaba de posar, vosté no pot anar front a una decisió d'un jutjat, que és el que té la competència judicial *(remors)* Escolte.
Jo el que li dic és que s'estan ampliant, però si hi ha un auto d'un jutjat que paralitza la demolició no es pot intervindre, com vosté molt bé sap, en eixos casos.

Per tant, jo li he fet una relació de fins on hem arribat en l'administració.
Si hi ha un altre cas, i vosté el coneix, estaríem encantats de què se'ns facilitara.
I jo li assegure a vosté que nosaltres continuarem actuant i si alguna cosa se'ns passa el que cal fer d'açò és no fer un debat moltes vegades que estiga fora de sentit.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

***Pregunta número 75/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre una possible modificació de la llei estatal d'aigües, que formula el diputat Adolfo Sanmartín Besalduch, del GP Socialista (RE número 26.
455).***

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la penúltima pregunta, que corresponde también a don Adolf Sanmartín y también al conseller don Rafael Blasco, la número 75.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, d'acord amb el seu parer, com afectaria al desenvolupament urbanístic de la Comunitat Valenciana la futura o possible modificació de la Llei estatal d'aigües per part del Ministeri de Medi Ambient del govern central?

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Entrant directament en la seua pregunta, senyor Sanmartín, li diré que cal diferenciar dos perspectives distintes.
Per una part, i des del punt de vista estrictament normatiu, és necessari fer una breu referència a la Llei valenciana d'ordenació del territori i protecció del paisatge, on els seus articles 17 i següents estableixen un ús eficient dels recursos hidràulics.
En concret, en l'article 19.
2 disposa que la implantació d'usos residencials, agrícoles o altres que impliquen un increment del consum d'aigua requeriran la prèvia obtenció de l'informe favorable de l'organisme de conca competent o entitat col·laboradora autoritzada per al subministrament sobre la seua disponibilitat i compatibilitat d'este increment amb les previsions d'estos plans hidrològics, a més de la nova afecció o menyscabament d'altres usos existents, legalment implantats.

D'altra banda, a nivell estatal, el mateix text refós de la Llei d'aigües assenyalada, en el seu article 25, que les confederacions hidrogràfiques emetran un informe previ en els terminis i supòsits que reglamentàriament es determinen sobre els actes i plans que les comunitats autònomes hagen d'aprovar en l'exercici de les seues competències en ordenació del territori i urbanisme.

Per consegüent, i a la vista de l'anteriorment ressenyat, cal afirmar que la pretesa modificació de la Llei d'aigües no afectarà al desplegament urbanístic de la Comunitat Valenciana, en la mesura que en data de hui tal informe és preceptiu, no solament en la legislació autonòmica sinó també en la legislació estatal en matèria d'aigües.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Señor Sanmartín tiene el turno de réplica, si lo estima oportuno.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Senyor conseller, a vore, coincidim totalment amb el que vosté diu.
I per això li hem fet la pregunta.
No entenc a hores d'ara el perquè de les seues reaccions i de les seues queixes qualificant aquesta disposició com a llei de ferro, ho deia vosté, que hipotecarà el futur desenvolupament urbanístic de la Comunitat Valenciana.
I no les entenc, perquè a vosté no li pareix lògic, no li pareix coherent que el màxim organisme de conca, és a dir la confederació, demane, abans de qualsevol ampliació urbanística, la disponibilitat de recursos hídrics per a verificar la seua viabilitat?
Amb les seues queixes demostre vosté que una vegada més li traeix el subconscient.
Perquè vosté mateix ha dit que no és res nou.
La seua conselleria, a hores d'ara, demana per a qualsevol declaració d'impacte ambiental, de forma obligatòria, l'informe favorable de conca.
Com ha dit vosté l'article 19.
2, de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, que vam aprovar en juny de 2004, especifica clarament aquesta obligació que vosté ha dit.

Per tant, a què vénen les seues queixes en els mitjans de comunicació?
A què vénen?
Per què diu als diaris que aquesta disposició és "una vuelta de tuerca más contra nuestro crecimiento" o "el resultado de un pacto vergonzante del gobierno central con los catalanes"?
Per què escalfa amb declaracions d'aquestes als ciutadans, si vosté sap que és una disposició vigent a la nostra comunitat, tant per la seua pròpia conselleria com per la Llei d'ordenació del territori?

Jo li recorde una cosa, senyor conseller, que diga clar als ciutadans que les disposicions ambientals i de sostenibilitat que vosté aprove en les pròpies lleis autonòmiques són pur artifici, perquè sinó no es queixaria.
Perquè resulta que el que vosté ha aprovat i després li diu la ministra de Medi Ambient diu que no li pareix correcte.

Mire, li recorde que en l'any 2004 es van vendre en la Comunitat Valenciana al voltant de 27.
000 vivendes de segona residència a la costa.
Per tant, per a la propera dècada, en cas de seguir la construcció al mateix ritme, es poden veure compromeses quasi 300.
000 noves vivendes al litoral, l'equivalent a 500 urbanitzacions i 40 camps de golfs.
Suposarà vosté, igual que supose jo, que cal racionalitzar els recursos hídrics i, d'acord amb la seua disponibilitat, planificar d'una forma o d'una altra el propi creixement urbanístic.
Ni més ni menys és el que li diu la pròpia ministra de Medi Ambient.
El que vosté ha de fer és, en lloc de discursos incendiaris als mitjans de comunicació dient que és que ens estan pressionant als valencians, etcètera, el que ha de fer és aplicar allò que vosté aprove.

I, insistisc, jo estic aprovant el meu propi Pla general d'ordenació urbana i em demane, com a qualsevol persona, l'informe de conca favorable.
I en la Llei d'ordenació del territori el mateix.
Resulta que ho diu la ministre de Medi Ambient i resulta que és "el resultado de un pacto vergonzante del gobierno central con los catalanes".
Ja està bé de discursos incendiaris que no porten a res.
Vosté, com a conseller i com a primera autoritat en matèria urbanística i de medi ambient a la Comunitat Valenciana, és el primer que no ha de fer de bomber piròman.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Vosté eixe mateix entusiasme, senyor Sanmartín, hauria de posar-lo perquè la ministra de Medi Ambient no vulga violentar les competències que té esta comunitat autònoma.
En cap moment nosaltres hem qüestionat el dret que té una institució, que porta la competència d'una conca, per emetre el seu informe, en cap moment.
El que hem qüestionat és que quan es parla, per exemple, del transvasament de l'aigua del Xúquer al Vinalopó, que afecta a un parc natural com el de l'Albufera, que afecta a molts espais naturals que estan protegits, d'acord amb la Llei d'espais naturals en la que ens regim en esta comunitat, el ministeri i el govern socialista de Madrid pretenga fer-ho sense comptar amb els informes d'impacte ambiental preceptius de la comunitat autònoma, d'acord amb la competència que tenim i amb la nostra normativa que hui és vigent ací.
Això és que l'hauria a vosté de preocupar-li.

I, després, eixos índex que vosté parla d'edificació i de proliferació, torne a dir-li que compartisc amb vosté que això moltes vegades és absolutament desmesurat.
Però procuren ficar eixe mateix interés en els alcaldes socialistes, que estan plantejant la requalificacio de més de 60 milions de metres quadrats en esta comunitat, la major part d'ells en la costa i inclús, sorprenentment, en alguns municipis, que no estan més enllà d'un quart d'hora de la ciutat de València, on alcaldes socialistes que pertanyen al seu partit plantegen la construcció de 18.
000 vivendes de cop, tres camps de golf.
I, a més, la Confederació Hidrogràfica del Xúquer es planteja que tindran l'informe favorable per a disposar de l'aigua que tenen els agricultors i transvasar-la a les urbanitzacions.
Això és el que els hauria a vostés de preocupar.

Perquè, efectivament, al final l'ordenació del territori, la planificació urbanística.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor conseller, arrimese al micro.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

.
.
.
hem de fer-la amb tota la major harmonia entre les instàncies municipals i les instàncies autonòmiques.

 

**El senyor president:**

Señor Blasco, si no se arrima al micro no se graba.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Pero lo importante es que usted me haya oído, señor presidente.

 

***Pregunta número 76/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre el pla de descontaminació de PCB, que formula el diputat Adolfo Sanmartín Besalduch, del GP Socialista (RE número 26.
456).***

 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Blasco.

Pasamos a la siguiente pregunta y última de la tarde de hoy, que también corresponde a don Adolfo Sanmartín Besalduch.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Com el senyor Blasco no vol parlar amb el micro, ara no em funciona el meu.

A vore.
La pregunta és un poc rara, però bo.
A dia de avui quin és l'estat d'execució del Pla de descontaminació dels bifenils policlorats?
Després concretarem el que és, perquè pareix una cosa molt rara, però realment és una substància tremendament perillosa que està en tots els transformadors elèctrics, per entendre'ns.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Señor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

Açò encara és molt més complicat que el tema del materialisme històric i diàletic a què fèiem referència, però com que vosté diu que després m'ho va a explicar, jo vaig ara a intentar contestar-li i a la millor l'entenc un poc més després i jo també li conteste.

Mire, si tenim en compte, jo he estudiat açò, ho tinc escrit perquè les paraules estes si no les llig no m'ixen tampoc.
Si tenim en compte que el Reial Decret de 27 d'agost de 1999, pel qual s'estableixen les mesures per a l'eliminació i la gestió dels policlorobifenils i dels policloroterfenils i fixa l'1 de gener de 2011 com a termini màxim per a dur a terme la descontaminació o eliminació dels aparells que continguen estos productes, a l'excepció dels transformadors elèctrics dèbilment contaminats que podran estar operatius fins el final de la seua vida útil, he de dir-li que, segons les dades de l'inventari d'aparells que contenen estos productes de l'any 2004, el ritme d'execució d'este pla és el següent.

El percentatge d'equips eliminats és del 33,69% i la quantitat d'estos productes eliminada és del 39,73%.
Per la qual cosa, l'indicador de l'eliminació se situa molt pròxim als objectius marcats en el pla de descontaminació, aprovat en l'any 2002, tenint en compte que es fixa en 2007 l'objectiu al cent per cent de descontaminació del 95% del total de les empreses, ja que en este 95% es concentren les empreses que es troben en possessió de més de deu tones d'estos productes.
Amb la qual cosa, senyoria, des de 2007 encara existeixen tres anys de cadència per a la consecució total de la descontaminació d'estos productes.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Señor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, senyor president.

Si vol, senyor conseller, li anomenem PCB, que és el mateix, bifenils policlorats i així ens aclarim, sinó és raríssim.
Els PCB vosté sap, i ara parlant seriosament, que són uns agents cancerígens que es localitzen en els elements aïllants utilitzats en els transformadors elèctrics.
Per tant, tenen uns greus efectes sobre el que és la salut a l'alterar els mecanismes hormonals del sistema reproductiu.
De fet, aquesta substància tòxica, malgrat estar prohibida a Espanya des de l'any 1985, segueix utilitzant-se en transformadors elèctrics que existeixen, de fet una moratòria fins el 2011 amb objecte que siga substituïda els PCB de forma paul·latina, a mesura que es van renovant els referits transformadors.

Jo li recorde que ­no veig al senyor Modrego­ però que l'anterior Conselleria de Medi Ambient va redactar un pla de descontaminació de PCB, és a dir de bifenils policlorats, on s'especifica que a data d'avui existeixen a la Comunitat Valenciana quasi dos mil equipaments per a retirar, que contenen al voltant d'1.
200.
000 quilograms de bifenils policlorats, PCB, la mitat d'ells que pertanyen a la companyia de subministrament elèctric Iberdrola.
Per tant, seré molt concret, el que demane és una cosa tan senzilla, tenint en compte que és la seua conselleria la responsable de l'execució del Pla de descontaminació, amb el fet que em diga el llistat d'empreses afectades pel Pla de descontaminació, primer.
Segon, quines són les que han renovat els seus transformadors?
Tercer, quines són les empreses que han actuat com a gestors medioambientals per a dur-lo a terme?
I quant i en última instància, quin tipus de tractament han utilitzat per a desprendre's dels PCB, bifenils policlorats?

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor diputado.

Tiene la palabra el conseller Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

Si vosté m'ho permet, senyor Sanmartín, vaig a parlar-li no solament dels PBC, sinó dels PCT, també, perquè són les dos coses, PBC i PCT.

Este real decret, al que em fèiem referència, conté que els PBC i els PCT se sotmeten a un inventari i expressa clarament que este inventari ha de realitzar-se a partir de les dades subministrades pels posseïdors d'estos, que també han de comunicar les peticions de descontaminació o eliminació.

El nostre pla va ser aprovat, com vosté ha assenyalat, en el 2002, i en este pla es conté la quantificació dels aparells inclosos, l'estimació dels costos de retirada, els objectius anuals de descontaminació i eliminació, com també els llocs i les instal·lacions apropiades on remetre estos aparells.
No tinc ací la relació, però li la puc facilitar si vosté té interés.

La qual cosa vol dir, senyor Sanmartín, que este pla està donant fins ara uns resultats acceptables.
I he de dir-li que en estos moments es troba en una fase de revisió i actualització, i en breu, en un termini breu, anem a poder obtindre les dades existents totalment actualitzades perquè, efectivament, estem ara revisant-lo per a poder presentar a les instàncies corresponents la relació exhaustiva al dia de la data, cosa que no tenim en estos moments.

Moltes gràcies, senyor president.

 

***Interpel·lació al conseller de Relacions Institucionals i Comunicació, senyor Esteban González Pons, sobre la política general del conseller sense cartera, responsable de relacions institucionals i comunicació i, alhora, portaveu del Consell, pel que fa als estudis demoscòpics que realitza la Generalitat, que formula el diputat Antoni Such Botella, del Grup Parlamentari Socialista (RE número 31.
564, BOCV número 116)***

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Después de este dúo de preguntas y respuestas, vamos a pasar al siguiente punto del orden del día, que diu: Interpel·lació al conseller de Relacions Institucionals i Comunicació sobre la política general del conseller sense cartera, responsable de relacions institucionals i comunicació i, alhora, portaveu del Consell, pel que fa als estudis demoscòpics que realitza la Generalitat, que formula el diputat Antoni Such Botella, del Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula.

 

**El senyor Such Botella:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, la interpel·lació que li formula el meu grup parlamentari, el Grup Parlamentari Socialista, fa referència a tot un seguit d'actuacions que es van produir a partir del mes de març d'enguany respecte al que era l'estudi demoscòpic que el Centre d'Investigacions Sociològiques va fer sobre la situació política, social i econòmica a la nostra comunitat.

I li fem esta interpel·lació perquè ens agradaria que, almenys, avui poguérem clarificar alguna de les coses i intentar que no es reproduïren els lamentables fets que en aquell moment es van produir, lamentables fets que, al nostre entendre, generen més confusió, generen realment una sensació de manipulació a la societat, com així ho van demostrar els propis mitjans de comunicació quan parlaven que el govern dóna parcialment les enquestes o dóna informació esbiaixada.

En definitiva, que intentem que entre tots hi haja una millora de la qualitat de la democràcia a la nostra comunitat, una qualitat de la democràcia que s'ha de basar per unes regles del joc normals, nítides, en les quals els recursos que s'utilitzen, per una part, perquè tenen la responsabilitat del govern, siguen també compartits, almenys, amb els grups de l'oposició, almenys amb estos diputats i amb la sobirania que radica ací a les Corts, i que tot eixe seguit que es va produir no torne a passar.

La interpel·lació li la fem des del sentiment que hem, almenys, d'establir uns criteris normalitzats perquè això no torne a passar, perquè la veritat és que els successos van ser un poquet lamentables, senyor González, un poquet lamentables.

Si partim de l'enquesta del CIS que en el mes d'abril de 2004 li va entregar a la Generalitat Valenciana el Centre d'Investigacions Sociològiques i que no es va conéixer mai fins a un any després, pareix que eixes dades no eren interessants.
A nosaltres, independentment de les dades polítiques, de valoració política, que poden ser interessants, també ens interessa saber què opinen els valencians d'altres qüestions, què opinen de la situació de l'educació, de la sanitat, de l'ocupació, què opinen de la situació econòmica.
.
.
Eixes són dades interessants per a nosaltres, no sé si per al govern de la Generalitat són suficientment interessants com per a explicitar-les públicament, però, almenys, eixa enquesta de l'any 2004 es va conéixer un any després.

Però, és que en l'any 2005 es va un estudi demoscòpic, en febrer, i ens trobem que al mes de març vosté apareix davant dels mitjans de comunicació i entrega unes dades parcials ­que després vosté va reconéixer que van ser un error­, unes dades parcials, a més a més comentades per part del seu departament per a intentar no sé quin tipus de manipulació o estratègia o fer creure les qüestions que vostés fixaven ahí d'una forma interessada de la seua pròpia mà.

Mire, jo crec que parlant de qualitat democràtica hem de ser conscients que açò no pot continuar així.
Nosaltres quan vam vore el que vosté va fer vam reclamar públicament les dades de l'enquesta, vam reclamar l'enquesta sencera, vam haver de fer-ho per escrit ací en estes Corts, vam demanar després empar al president de les Corts, perquè, entre altres coses, la sol·licitud de documentació es va publicar tard, i tot això jo crec que dificulta clarament el que tots nosaltres puguem fer els anàlisis adients respecte a les situacions.
Vosté va entrar una enquesta parcial, que venia a dir que el govern de Madrid és molt roín, que el senyor Camps és el millor del món, que està per damunt en valoració de tot el possible, però, sent així interessant, n'hi ha altres coses que ens interessen també i que vosté no donava.

Per això, nosaltres li fem esta interpel·lació en un pla positiu, sobretot perquè açò no torne a passar ja mai més, i, sobretot, per intentar aconseguir de vosté el compromís, el compromís, per altra banda, que vosté va adquirir públicament en els corredors de la cambra davant dels mitjans de comunicació, que a partir d'ara quan vosté reba les enquestes les penjarà a la pàgina *web* i les entregaran a estes Corts.
Vosté això ho va dir, immediatament quan va rectificar l'error va entregar el que era l'enquesta a tothom, a nosaltres també ens van entregar l'enquesta, nosaltres li ho agraírem perquè això era una rectificació que entenem que és important, però el que volem és que no sols siga una rectificació parcial, sinó que a la vegada senta un precedent.

Jo crec que en el to positiu que li ho estic plantejant, hauríem d'intentar entre tots que això fóra possible perquè, entre altres coses, eixes enquestes són enquestes que estan pagades per tots, no només pel govern de la Generalitat.
Jo crec que són els recursos públics de tots i que contenen dades d'anàlisis polítics que a tots ens interessen.
Jo, en eixe sentit, dir-li que si són pagades per tots el ben cert és que hauríem, almenys, tots de conéixer-la de primera mà i no intentar fer una utilització partidista i partidària d'unes dades que en un moment donat pot beneficiar a uns, i, en altres, no pot beneficiar, però sí que, almenys, constata una certa realitat del que és l'opinió si entenem que el CIS és un institut vàlid per a poder fer-ho.

Jo crec que, en eixe sentit, li emplace públicament, senyor González, a què això siga possible, li emplace públicament.

I no sols el tema del CIS, que jo m'he llegit el conveni i diu que, efectivament, la propietat dels estudis demoscòpics són de la Generalitat Valenciana, i jo entenc que la Generalitat Valenciana també són estes Corts, ho entenc així perquè així m'ho van explicar a la facultat i perquè així ho hem compartit després a nivell d'Estatut d'Autonomia i a nivell de les lleis.
I si som propietat de la Generalitat no són propietat sols del Consell, són de la Generalitat.
No entenc jo que poden fer eixa interpretació perquè vosté no tinga cap problema que, quan vosté torne a rebre les dades, vinga ací, ho diposite públicament perquè tots puguem fer les valoracions, i després ja cadascú té l'opinió que considere oportuna

Però, el que no es pot fer és, des de la pròpia administració valenciana, fer els comentaris que es van fer quan s'entregaren les dades parcials, perquè això jo crec que els mitjans de comunicació són suficientment intel·ligents per a saber que no es poden comparar dades que a la vegada estan comentades per la pròpia administració i que en tots els aspectes i en tots els sentits són favorables.

I jo li diré alguna cosa més, senyor González.
Mire, no només les del CIS, jo espere que vosté es comprometa ací, com es va comprometre també públicament als corredors d'esta cambra, que es comprometa també a què les enquestes que disposen, que siguen pagades amb diners públics, les puguem conéixer.
Jo crec que no és molt demanar una acció de transparència política i de normalitat institucional i democràtica que millorarà vosté la qualitat de la democràcia.
Que totes les enquestes que disposen, que estiguen pagades amb diners públics.
.
.
Jo les que faça el Partit Popular, de vostés són.
En això no hi ha cap inconvenient, cadascú les que se fa, se les paga, no hi ha cap inconvenient, però, almenys, les que estan pagades amb recursos públics estes Corts tenen el dret de conéixer-les i també jo crec que vostés tenen l'obligació de compartir-les i no intentar amagar en funció de les dades que s'establisquen.

Per tant, li dic, senyor González, que li emplace a què vosté faça efectiu ací públicament i d'una forma clara, ací a la trona d'estes Corts, amb el respecte que es mereixen les paraules que ací es diuen, que quan el Govern Valencià dispose de les dades dels estudis sociològics pagats amb recursos públics, estes Corts al sendemà tinguen coneixement exacte de les dades, de les enquestes i de l'opinió dels valencians sobre els problemes que ens afecten als valencians.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra el señor conseller, don Esteban González Pons.

 

**El senyor conseller de Relacions Institucionals i Comunicació:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Such, en primer lugar, quiero agradecerle el tono constructivo de su intervención, así como la clara voluntad de encontrar soluciones que he creído deducir de sus palabras a los problemas que tantas veces han planteado las encuestas realizadas con fondos públicos a este parlamento y a todos los parlamentos de España.

La verdad es que yo adquirí ante los medios de comunicación, y, sobre todo, y lo que me importa más, ante el presidente de la cámara, el compromiso de traer aquí todas las encuestas del Centro de Investigaciones Sociológicas que encargue la Generalitat y ese compromiso le puedo asegurar que va a cumplirse.

Lo que sucede es que la interpelación por mor de la dificultad, la lentitud o la complejidad del trámite parlamentario, llega con mucha tardanza y en un momento en el que yo creo que tampoco tenemos todos demasiadas ganas de hablar de encuestas, unos porque nos van muy bien, y, otros, a lo mejor, porque últimamente no les va tan bien.

En aquellos días, cuando hablábamos de la encuesta del CIS todos dijimos demasiadas cosas, de hecho yo creo que usted mismo, señor Such, antes de que la encuesta fuera conocida se atrevió a hablar para un medio de comunicación, no sólo del contenido de la encuesta, sino de una supuesta valoración de líderes e intención de voto que la encuesta contenida, que luego resultó no contener y que, según sus palabras, ponía de manifiesto que el Partido Popular perdía la mayoría absoluta cuando lo que resultó ser verdad es que en la encuesta del CIS no había ni solicitud de opinión sobre los líderes políticos ni tampoco una valoración en escaños ni en tanto por cien del voto que obtendrían los partidos políticos en una posible convocatoria electoral en las Cortes Valencianas.

Yo me comprometo hasta donde puedo hacerlo.
Y mi compromiso es que siempre que ustedes quieran, también, no volvamos a tener una guerra, trifurca, rifirrafe, zipizape de declaraciones como el que tuvimos en aquellas fechas.
Pero, realmente, puedo comprometerme a poco más, porque yo no soy el responsable de la política demoscópica de la Generalitat y eso, usted, que es un lector asiduo del *Diario Oficial*, debería saberlo.

En su interpelación me pide que le aclare cuál es la política general de este conseller sin cartera respecto de las encuestas que realiza la Generalitat.
Este conseller tiene atribuida la política de información de las encuestas, de los problemas derivados del medio ambiente, de los problemas urbanísticos o de los problemas sanitarios, de todo informo por igual, pero así como no gestiono la sanidad tampoco gestiono la política demoscópica de la Generalitat.

Por eso, mi compromiso, que puedo adquirir solemnemente desde esta trona, tal y como usted me lo reclama, es y sigue siendo el de la transparencia.
Y de la misma manera que con la encuesta del CIS se impuso el criterio de la transparencia, le puedo asegurar que para el futuro la transparencia seguirá imponiéndose de una manera total y absoluta.

Yo no soy el responsable como miembro del gobierno del presidente Camps de las encuestas que se realizan, de las preguntas que se ofrecen a quienes son encuestados ni de las tabulaciones, ni tampoco de decidir qué encuestas van hacerse o no hacerse.
Solo soy quien informa a la opinión pública tanto de las encuestas como de la política medioambiental o de la política de industria, de todas las políticas.
Y en lo que toca a la política informativa sí que le puedo asegurar que mi vocación seguirá siendo, como ha sido desde el principio, la de la total y absoluta transparencia.

Aquella encuesta del CIS, señor Such, no hizo otra cosa más que anunciar tendencias que han sido corroboradas y ratificadas por posteriores encuestas, tanto públicas como privadas, tanto del PP como del Psoe, tanto de otros gobiernos como del Centro de Investigaciones Sociológicas o de los medios de comunicación.

Quedando constancia de mi compromiso de transparencia en esta tribuna, si quiere su señoría, hablamos de esas tendencias.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Such, para el turno de réplica.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor conseller.

Puc deduir de les seues paraules dos coses.
En primer lloc, que vosté està disposat que quan tinga en les seues mans les enquestes, vindrà ací i les entregarà, quan estiguen en les seues mans.
I puc deduir també que algun altre responsable del Govern, que és el que té la responsabilitat de demanar les enquestes i de tindre-les.
Jo espere que siga qui siga, que vosté no ho ha dit, qui és el responsable del Govern, espere que quan tinga les dades li les done a vosté i vosté vinga ací i les entregue, perquè, clar, no m'agradaria que quan el responsable del Govern que tinga les enquestes, les tinga, es puga passar 15 o 20 dies intentant muntar ací l'espectacle i fent eixes coses que se solen fer, fins ara.
Espere que fins ara siga fins ara, i que el seu compromís siga real que quan les tinga vosté en les seues mans, vindrà ací i les entregarà.
Almenys jo ja em donaria per satisfet.
Desconec qui és el membre del Govern que és el que ha de tindre primer les enquestes.
Bé, dóna igual.
Jo espere i confie en la seua paraula, que quan vosté les tinga vindrà ací i les entregarà perquè, al cap i a la fi, vosté és el que les va entregar públicament als mitjans de comunicació quan va fer eixos comentaris, eixes enquestes que veníem comentant.

Mire, jo sé que vosté té ganes d'entrar en les enquestes públiques i privades, ja ho sé.
A més, és la seua obligació de fer-ho.
A nosaltres ens pareix bé, no els preocupe.
Jo crec que la millor enquesta final són la que els ciutadans i, sobretot, la valoració del treball que es fa i de tot un seguit d'actuació política, i cada u podrà vore-ho com vullga i com ho crega convenient.
Jo no tinc cap inconvenient que cada vegada que.
.
.
, el president Camps degué fer una junta directiva regional perquè no passe ningun sarau!
Una vegada s'inventa que ja estava aprovat l'Estatut, una altra s'ha de portar Acebes, Rajoy o Soraya i, l'última, s'inventa l'enquesta dels 17 punts, que una setmana després, un altre mitjà de comunicació la baixa a 14.
En una setmana han rebaixat 3 punts.
Jo crec que a eixe pas es poden rebaixar prompte.
.
.

Jo crec que això.
.
.
Si vosté vol mos posem a parlar d'això i també d'altres dades que diuen les enquestes que no es donen, com l'opinió que tenen els ciutadans del cas Fabra, que també estan.
Senyor González, també està, l'opinió que tenen els valencians respecte al cas Fabra i l'opinió que tenen els valencians també respecte al suport que el senyor Camps li dóna a Fabra.
Això també està en les enquestes, i tenim les dades, i són les enquestes privades estes a què vosté fa referència.

Però jo li dic que el que importa realment és que juguem un poquet net.
I vosté dirà: "Bé, jo sóc el Govern i puc fer el que vullga".
Vostés poden segellar i continuar.
I pot fer-ho, la veritat és que pot fer; mos ho estan fent en altres qüestions ací en este parlament, desgraciadament.
La democràcia cada vegada té menys qualitat ací a la nostra comunitat, d'una forma clara i evident, i es veu tots les dies, però espere que algun dia, algun dia vostés fagen una reflexió i diguen que val la pena la democràcia, que la democràcia ha de ser de qualitat, que no es pot jugar sempre amb avantatge, que no es pot jugar amb les cartes marcades, sinó que val la pena que entre tots confrontem políticament, ens diguem el que ens hàgem de dir però almenys amb una certa igualtat de condicions.

A mi em feia gràcia ahir un teletip que sortia als mitjans de comunicació d'un company meu que demanava, per favor, una treva de vint-i-quatre hores a Canal 9, una treva.
Que diguen ja de demanar una treva, senyors!
Ja.
.
.
, no, la rendició.
.
.
És una treva de vint-i-quatre hores respecte a l'actitud de Canal 9 al Partit Socialista.
Jo crec que és una cosa que és evident.

Però el que vull dir és que o fem un esforç per millorar la qualitat de la democràcia o anem s anar a pitjor.
Jo crec que vostés i nosaltres tenim una responsabilitat que això siga així i que no permanentment hi hagen cartes marcades en tots els llocs i avantatge permanent i subtítols en les declaracions en què s'informa allò que és sempre la posició del Govern.

Igual que es fa en Canal 9 amb els subtítols es fea en l'enquesta a què jo fea referència quan els títols es posaven dalt i se comentaven els resultats i les dades de l'enquesta que, com no podia ser d'una altra manera, tot era favorable al govern del senyor Camps i el govern de Zapatero era el pitjor de la història.

Jo crec que això moltes vegades frega el ridícul.
Jo crec que no val la pena fer el ridícul, perquè així després jo m'he interessat i he vist tots els reculls de premsa d'aquells dies i aixina apareixia.
O siga, enquesta esbiaixada, enquesta en què no es donen les dades.
.
.
Si som capaços, entre tots, de posar un poquet de sentit comú i intentem jugar tots amb les mateixes cartes i no per ser el govern, que és el poderós i l'oposició que és el dèbil, intentar permanentment matar-lo en coses que són de tots, perquè si fóra d'una cosa privada d'algú estaria bé, però en coses que són de tots.
.
.
Si férem eixe esforç milloraríem.
Jo crec que milloraríem d'una forma clara el que és la qualitat de la democràcia.

Jo ja li dic que jo sé que per a vostés és interessant dir que el senyor Camps és el millor i que Pla no té el suport.
.
.
Eixes coses són les normals que vostés fan, però la veritat és que els tests es fan quan la gent opina, quan la gent parla, i moltes vegades s'ha de viure en el carrer i estar en els bars i parlar amb la gent també per a saber el que s'opina.
I moltes vegades les enquestes són això, o tendències o moltes vegades no remarquen clarament el que és la realitat.
Però almenys sí que ens done, sí que ens ha de donar vosté la possibilitat que conegam les dades perquè, sobretot, són dades que es paguen amb diners de tots.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Relacions Institucionals i Comunicació:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señoría, le sigo agradeciendo su tono pero me permitirá que le diga que es fácil hacer según qué tipo de comentarios cuando a continuación no se tiene que tomar alguna decisión que contraste lo que uno acaba de decir.
Esta mañana mismo hemos conocido por un medio de comunicación que la inmensa mayoría del pueblo español pide que el ministro Montilla dimita.
Y ya veremos si el gobierno socialista de Madrid hace caso de esa encuesta y de ese clamor popular y lo escucha, como usted pretende que otros escuchen otras encuestas, porque a veces parece que uno solo quiere que se escuchen las encuestas que le resultan favorables y no quiere que se escuchen las encuestas que resultan más contundentes.

Usted dice lo que ha sucedido hasta ahora y pide que a partir de ahora juguemos limpio.
Nosotros estamos dispuestos.
Yo he venido y he traído la encuesta del CIS aquí, a estas Cortes, y cada vez que haya una encuesta del CIS, como me comprometí ante el presidente de la cámara, la traeré para que se distribuya a los grupos parlamentarios tal y como se hace en las Cortes Generales.

Pero jugar limpio es mucho más.
Jugar limpio es no mentir, es no falsear, es no trampear, es no dar mal ejemplo, porque esa sí que es una responsabilidad que tenemos como políticos.

El último debate de política general que terminó con el resultado que todo el mundo conoce, porque todos pudimos asistir aquí, dio lugar a una encuesta del Partido Socialista Obrero Español, una encuesta del Pspv.
Esa encuesta arrojaba un resultado espectacularmente beneficioso para Joan Ignasi Pla.
El 37,4% de los que habían visto el debate creían que había ganado Pla; el 31,5%, creía que había ganado el presidente Camps.
El problema es que si uno acude a Internet, y todavía hoy puede comprobarlo en Internet en la página *web* del Pspv, se encontrará con que el debate terminó a las ocho menos diez de la noche y la encuesta se había colgado a las ocho y diez de esa misma noche.
En solo 20 minutos se hicieron 2.
425 llamadas y se encuestaron a 2.
425 personas que, a tenor del cuestionario que se les propuso, prácticamente en ese tiempo ni siquiera hubo oportunidad de leérselo completo.

Pero en la misma página *web*, que todavía está disponible en Internet, del Pspv, puede verse que esa misma encuesta fue modificada a la una y veintidós del día siguiente, cambiando el resultado; quitándole 1,9 puntos a Joan Ignasi Pla y añadiéndole 1,1 puntos al presidente Camps.
Ni había tiempo para hacer la encuesta, ni hubo ningún criterio para hacerla.
Se colgó y se informó a los medios de comunicación de una encuesta que era completamente imposible que se hubiera hecho.

Dar ejemplo, pero darlo de verdad.
No hacer cosas que realmente nos ofendería que cualquier otro las hiciera.
Porque si somos demócratas, lo primero que tenemos que hacer es dar ejemplo de ciudadanía.
Y si pedimos al gobierno que no engañe, lo primero que no tenemos que hacer es engañar nosotros.

De verdad, señor Such, vale la pena.
Vale la pena dar ejemplo.
Vale la pena aplicarse uno la medicina que recomienda a los demás.
Vale la pena, si uno quiere poder reclamar, con solemnidad en esta tribuna, ejercicios de democracia, que empiece por practicarlos uno mismo.

Señoría.
.
.
, *(el senyor president colpeja amb la maceta)* el debate entre el presidente Camps y el.
.
.
Yo tengo aquí la captura de Internet.
Si el debate acabó a las dos de la tarde del día siguiente, alguien me tendrá que explicar.
.
.
*(Remors)* No, porque es que Joan Ribó también está encuestado.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

**El senyor president:**

 

Por favor.
Pero, por favor, le.
.
.
Vaya, me va a forzar a llamarle.
.
.

Yo creo que está.
.
.

 

**El senyor conseller de Relacions Institucionals i Comunicació:**

 

Yo creo, honestamente, que en democracia, señoría, hay que saber perder, sobre todo cuando casi seguro se va a volver a perder.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Si les parece bien, levantamos la sesión y mañana a las diez de la mañana la reanudaremos.

 

*(S'alça la sessió a les 19 hores i 33 minuts)*