Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 27 de febrer de 2002.
Comença la sessió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Presidenta Marcela Miró Pérez.
Sessió número 61.
Primera reunió.**

***Debat de la comunicació del Consell sobre la situació i perspectives del Pla Hidrològic Nacional davant el recent pronunciament de la Comissió de Medi Ambient del Parlament Europeu (RE número 37.
280)***

**La senyora presidenta:**

 

Senyores i senyors diputats, s'obri la sessió.

D'acord amb l'article 63 del Reglament de les Corts Valencianes, es proposa l'alteració de l'ordre del dia amb la inclusió d'un nou punt referent al debat de la comunicació del Consell sobre la situació i perspectives del Pla hidrològic nacional davant el recent pronunciament de la Comissió de Medi Ambient del Parlament Europeu.

Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor 26 en contra, cap abstenció i 2 nuls.

S'incorpora un nou punt de l'ordre del dia.

Senyor Perelló, per a què demana la paraula?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta, para explicar el voto que acabamos de emitir.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Perelló, té la paraula per tres minuts.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Queremos dejar pública constancia de nuestro parecer contrario a la propuesta que se nos acaba de someter a votación por cuanto supone, sin prejuicio de que no nos oponemos a debatir nada que se traiga a esta Cámara y por ello clamamos siempre, porque supone una alteración del orden del día que procede de una interpretación reglamentaria, desde luego, pero de una interpretación reglamentaria en la fase más restrictiva del Reglamento y en la que ha habido que hacer una interpretación en negativo para que estos grupos de la oposición no puedan tener con 48 horas anticipadas la documentación que se necesita para un debate de este calado.

No hay, además, ninguna justificación objetiva que sostenga el concepto de urgencia que ustedes, de una manera sesgada y con doble rasero, han aplicado al partido gobernante y al gobierno como no aplican jamás a la oposición.
Y porque la comunicación que sirve de base para que demos este paso ahora, forzando un pleno donde tenía que haber otro, está llena de nombres de personas, juicios de valor y afirmaciones sin prueba, que son los elementos que sirven para amordazar a la oposición en la Junta de Portavoces, sin ir más lejos ayer, permanentemente.
Lo cual supone un trato de privilegio al gobierno del partido del que usted forma parte, y que con su voto ha tenido que en la Mesa tomar una decisión política para actuar en la vertiente contraria a la que el artículo 64 da pie, y de eso también queremos dejar constancia.
Por eso hemos votado que no.
No estamos en contra del debate, estamos en contra de que asistamos en esta comunidad a una confusión permanente Mesa de las Cortes, partido político, Gobierno y Parlamento, señora presidenta.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Té la paraula, supose que per a explicació de vot, el senyor Font de Mora.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Efectivamente, señora presidenta.

Para explicar el voto de nuestro grupo parlamentario favorable a que se incluyera en el orden del día un tema de tanta trascendencia como es el que nos ocupa.
El hablar de pertinencia o no de este debate cae por su peso, señoría, cuando dentro de pocas horas en el Parlamento Europeo se va a tratar esta cuestión y se va a tratar una cuestión ante la cual el Grupo Socialista en el Parlamento Europeo ha promovido una enmienda que dificulta ostensiblemente la financiación del Plan hidrológico nacional.

De las palabras que se acaban de pronunciar aquí, antes de mi intervención, se deduce que no ha habido ninguna vulneración del Reglamento, que en todo momento el Regla-mento se ha seguido y el Reglamento se ha interpretado de acuerdo con un criterio de urgencia y teniendo como meta lo que tiene como meta este grupo parlamentario, que son los intereses de todos los valencianos, los intereses de nuestra comunidad, para resolver un problema histórico que otros no han sabido resolver.
Y si ahora les pesa, que les pese, y si ahora les duele, que les duela, señoría.
Es su responsabilidad.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Font de Mora.

Queda incorporat, per tant, un nou punt del orden del día, que cumple absolutamente todos los requisitos reglamentarios de los cuales está dotada democráticamente esta Cámara.

Nuevo punto: debate de la comunicación del Consell sobre la situación y perspectivas del Plan hidrológico nacional ante el reciente pronunciamiento de la Comisión de Medio Ambiente del Parlamento Europeo.

Tiene la palabra el honorable conseller de Obras Públi-cas, Urbanismo y Transporte.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

El Gobierno Valenciano acordó remitir una comunicación a las Cortes Valencianas, al amparo del artículo 158 del Reglamento de las Cortes, con el fin de abrir y dar a la más alta representación política del pueblo valenciano ocasión para pronunciarse sobre una cuestión que ha levantado en estos días, y sigue levantando, inquietud y preocupación entre los ciudadanos de nuestra comunidad.
Me refiero concretamente a la enmienda que una exigua mayoría de la Comisión de Medio Ambiente del Parlamento Europeo, mayoría de por un solo voto de diferencia, logró introducir la semana pasada en la propuesta de resolución sobre la estrategia de desarrollo sostenible para la Cumbre de Barcelona que el Pleno del Parlamento tiene que votar en su sesión de esta misma semana.

En esa enmienda, como saben sus señorías, aunque con una redacción bastante incongruente, se califica al Plan hidrológico nacional de sistema no sostenible de gestión del agua y se solicita a la Comisión Europea que no proporcione ayuda de la Unión Europea para proyectos de trasvase.

Sin duda, se trata este de un acontecimiento que en si mismo tiene poca trascendencia, puesto que se trata de una propuesta que aún hay que ver si es adoptada o no por el Pleno del Parlamento e incorporada a la resolución de la Cumbre de Barcelona, y parece descartado que vaya a ser aprobada por el Pleno.
Y, de todas formas, aunque fuese adoptada por el Parlamento, no tendría fuerza vinculante para las instituciones de la Unión Europea, y la Comisión ya se ha pronunciado sobre el tema del Plan hidrológico nacional y ha señalado que se trata de un asunto interno del Estado español en el que a las instituciones comunitarias no les corresponde entrar.

Sin embargo, siendo un asunto de poca importancia intrínseca, lo cierto es que produce inquietud social y adquiere relevancia por dos motivos.
Por un lado, porque se refiere a un tema fundamental para la Comunidad Valen-ciana, el Plan hidrológico nacional, que la gran mayoría de los valencianos percibimos como una decisión histórica, imprescindible para que nuestro territorio pueda tener una garantía de sostenibilidad, para que pueda seguir desarrollándose sin comprometer las oportunidades de las generaciones futuras.
Por eso es inevitable que cualquier pronunciamiento que pone en tela de juicio la puesta en práctica de esa garantía produzca malestar en la opinión pública de nuestra Comunidad, malestar en los valencianos.

Y, por otro lado, la relevancia que adquiere este acontecimiento y el motivo de la preocupación creada entre los ciudadanos está sobre todo en las circunstancias en las que se ha promovido ese intento de bloquear la financiación europea de un proyecto vital para la Comunidad Valenciana, quién lo ha impulsado, cómo y dónde.

Todos ustedes saben que la persona que ha aparecido como impulsora de esa declaración contraria al Plan hidrológico nacional es una eurodiputada socialista valenciana.
Pero no se trata de personalizar esta cuestión, *(remors)* porque no ha sido una iniciativa individual.
Esta propuesta de declarar al Plan hidrológico nacional como modelo insostenible de gestión del agua y ese intento de pedir que pueda recibir financiación europea no ha sido fruto de la actuación particular de un eurodiputado sino de una iniciativa que, al menos hasta anoche mismo, ha contado con el respaldo y el apoyo expreso o tácito del Partido Socialista, tanto a nivel nacional como a nivel de la Comunidad Valenciana.

La segunda circunstancia que ha causado malestar y preocupación en la sociedad valenciana es el lugar y la forma en que se ha planteado esta cuestión.
El Partido Socialista ha manifestado en muchas otras ocasiones su discrepancia con el Plan hidrológico nacional, impulsado por el gobierno del Partido Popular.
Y aunque esa discrepancia no me parece ni lógica, ni razonable, ni desde luego coherente con lo que ha mantenido el propio Partido Socialista en otros lugares y en otros momentos, en cualquier caso es una discrepancia legítima.

Lo que ya no parece políticamente legítimo es el acudir a una instancia de la Unión Europea con el intento de bloquear o dificultar el cumplimiento de una decisión tomada en España en un asunto de interés nacional y con una legitimidad democrática incuestionable.

El Plan hidrológico nacional es un tema de importancia histórica para España y de manera muy especial para nosotros los valencianos.
Es una cuestión de interés nacional que ha sido debatida libremente y aprobada democráticamente por la única y legítima representación del pueblo español.
Me parecería erróneo, pero explicable, que en ese debate y en ese proceso de aprobación un partido de la oposición pensara que era más importante hacer oposición al gobierno que defender el interés general.
También me pareció erróneo pero explicable que el sector valenciano de ese partido pensase que debía poner la lealtad del partido por encima de los intereses de los valencianos.

Lo que ya no sólo me parece erróneo sino inexplicable desde una lógica democrática es que ese partido, cuando su postura ha sido legítimamente derrotada en las Cortes Ge-nerales, en la institución parlamentaria que representa a todos los españoles, no sea capaz de aceptar lealmente ese resultado, aunque sólo sea de forma temporal hasta que consiga formar una mayoría parlamentaria diferente capaz de adoptar una decisión alternativa.
Al contrario, el principal partido de la oposición ha considerado legítimo acudir al Parlamento Europeo para utilizar las instituciones comunitarias en un intento de obstaculizar o dificultar el desarrollo de esa voluntad democrática legítima identificada con el Parlamento Español.
Y esto no sólo me parece un error político sino también una muestra de deslealtad institucional grave.

Las últimas noticias de prensa parecen indicar que también sectores cualificados del Partido Socialista opinan esto mismo, aunque desgraciadamente esas noticias no mencionan al Partido Socialista del País Valenciano.
No sé si es cierto esto o no.
Espero que podamos tener alguna confirmación en el debate de hoy.
Pero lo que sí es cierto es que, si ha habido esa reacción que indica la prensa, ha llegado tarde, después de una semana de respaldar por activa y por pasiva la enmienda del Parlamento Europeo.

Y además no es la primera vez que se produce, porque esta misma enmienda, prácticamente idéntica, ya habido sido presentada antes, en junio del año pasado, por la misma eurodiputada socialista, en otro debate que se celebró hace unos meses, sobre un informe relativo a la política de tarifación y uso sostenible de recursos hídricos.
Y aquella ocasión, en que también fue aprobada en comisión, aunque rechazada en el Pleno, no sólo dio lugar a ninguna reacción en contra por parte del Partido Socialista aquí o en Madrid sino, al contrario, fue jaleada como un triunfo contra el Plan hidrológico nacional, como un tirón de orejas al Gobierno y como un avance importante en una estrategia expresamente dirigida a tratar de frenar desde Bruselas el trasvase del Ebro.

Todos ustedes son perfectamente conscientes de que el Plan hidrológico nacional ha sido fruto de un gran esfuerzo técnico y político.
Se ha hecho un enorme trabajo de recopilación y de análisis de todos los datos relevantes para la política del agua en España, se han examinado todas las posibilidades y todas las alternativas con un rigor técnico intachable, se han estudiado las implicaciones ambientales, sociales, económicas y financieras para llegar, finalmente, a la formulación de una propuesta de Plan hidrológico nacional; una propuesta de Plan hidrológico nacional que, en contra de lo que se dice, no es sólo una propuesta de trasvases sino también un modelo y, fundamentalmente, un nuevo modelo de gestión del agua, unas exigencias de ahorro y de utilización racional y eficiente de los recursos.
Y, sólo como garantía complementaria, la previsión del trasvase del Ebro a favor de los territorios, como el nuestro, donde no es posible resolver los problemas de falta de agua mediante una mejor gestión, porque simplemente, a pesar de todos los esfuerzos de ahorro, de modernización, de reutilización, la falta de recursos propios hace insuficiente cualquier otra solución.

Por tanto, si el Plan hidrológico nacional incluye también la previsión del trasvase, pero como último recurso, cuando ya no son suficientes otras vías de solución, y la previsión está acompañada de garantías de que no habrán transferencias de agua que puedan producir perjuicio ambiental o social en la cuenca excedente y de compromisos para el desarrollo y mejora ambiental de esta.
La propuesta de Plan hidrológico nacional fue sometida por el gobierno de la nación a un proceso de debate público de una manera, yo creo, ejemplar.
Se ha promovido la negociación, se ha buscado llegar a acuerdos lo más amplios posibles, se han incorporado propuestas y sugerencias.
En el Consejo Nacional del Agua el proyecto fue apoyado por una amplia mayoría y muy debatido durante más de cinco meses, incluyendo los representantes de los usuarios de toda España que lo apoyaron de forma unánime favorablemente, y también recibió el apoyo de comunidades autónomas gobernadas por el partido que ha abanderado la oposición al plan, como Castilla-La Man-cha y Extremadura, porque entendieron desde un análisis racional que se trataba de una propuesta positiva y beneficiosa para sus territorios.

El gobierno ha hecho un gran esfuerzo para alcanzar el máximo consenso, pero no es posible alcanzar consenso con quien se niega a cualquier posibilidad de diálogo.
Ha sido posible llegar a un consenso con Cataluña porque el gobierno catalán tenía voluntad de dialogar y sabía que, a pesar de las dificultades con que se iba a encontrar en su propia comunidad, Cataluña tiene muchísimo más que ganar que perder con el Plan hidrológico nacional.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor conseller.

Senyories, per favor, pregue silenci.

Continue.

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gracias.

El gobierno catalán tuvo voluntad de diálogo y fue posible llegar a acuerdos recogidos en el plan y que, sin duda, lo mejoran, además de beneficiar a los catalanes.
Aragón no ha tenido esa voluntad de diálogo.
El gobierno aragonés no ha tenido otra actitud durante todo el largo proceso de elaboración y tramitación del plan que la negativa obstinada y sistemática, la oposición constante a cualquier oferta de diálogo y de negociación, seguramente porque ya negociaron en 1992 su pacto del agua que contemplaba totalmente el plan y el rechazo de cualquier posibilidad de consenso que no pasase por el abandono previo y total de las posturas defendidas razonadas y explicadas hasta la saciedad por el Ministerio de Medio Ambiente.
Lógicamente, en esas condiciones no es posible la negociación, no hay posibilidad de llegar a ningún acuerdo si una de las partes no quiere que se llegue a ningún acuerdo.

Lo mismo se puede decir de la postura mantenida por el principal partido de la oposición, que en unos pocos meses pasó de una defensa a ultranza de los trasvases, reflejada en el anteproyecto de Plan hidrológico nacional del ministro Borrell, que preveía casi cuatro veces más trasvases que el Plan hidrológico nacional aprobado en julio a posturas de rechazo a ultranza de los trasvases en algunos casos, a posturas indefinidas en otros, a posturas incluso de apoyo explícito a las propuestas del gobierno en algún caso.
Evidentemente, con quien no es capaz de mostrar una postura definida, unitaria e inequívoca no es posible llegar a ningún tipo de acuerdo.

Yo creo que ese ha sido el problema del Partido Socia-lista, porque lo que no es de recibo es que en un tema tan serio como éste, la solución al déficit del agua de la Comunidad Valenciana, las posturas vayan cambiando según el tiempo y según el lugar.
Y es evidente que el Partido Socialista valenciano no ha sido capaz de mantener una postura de defensa de los intereses valencianos, que han quedado postergados al patriotismo de partido.

Por tanto, no se puede decir que el Plan hidrológico nacional aprobado por las Cortes Generales ha sido un plan impuesto; ha sido una propuesta abierta y negociada con quien ha estado dispuesto a negociar, a introducir mejoras o a sacar legítimamente más provecho para su territorio, pero también ha sido el fruto de una voluntad decidida de resolver de manera duradera el principal problema histórico de agua en España.
El gobierno del Partido Popular asumió un compromiso firme porque tenía claro en qué consiste la responsabilidad de gobernar y porque tenía la fuerza que da la convicción de que se está en el camino justo.
Y, desde luego, aun teniendo una voluntad clara de llegar a soluciones que contasen con el respaldo más amplio, lo que nunca ha estado en el ánimo del gobierno del Partido Popular ha sido la posibilidad de abandonar esa responsabilidad, de traicionar ese compromiso o de dejar de servir a los intereses generales.

El caso es que el Plan hidrológico nacional fue aprobado, y fue aprobado, como decía antes, de manera irreprochablemente democrática, como un proyecto nacional, una política de Estado, con el apoyo, por supuesto, de la fuerza política que obtuvo el respaldo mayoritario de los ciudadanos y que incluía sin ninguna ambigüedad el Plan hidrológico nacional en su programa electoral, pero también con el apoyo de otras fuerzas políticas, el grupo catalán y Coalición Canaria, y también con un episodio curioso, que seguro que está en la mente de todos ustedes, de diputados socialistas que expresaron, no su apoyo, pero sí su disgusto y su rechazo al voto negativo que le fue impuesto por la dirección de su partido.

Para justificar la oposición al Plan hidrológico se ha dicho casi de todo: se ha dicho que quita agua a los pobres para dársela a los ricos, se ha dicho que fomenta el despilfarro del agua, se ha dicho que se han hinchado las necesidades de las cuencas receptoras, se ha dicho que los valencianos derrochan el agua, se ha dicho que es un plan desarrollista, que es un plan anticuado, que crea expectativas que acabará empeorando la situación actual, que es incompatible con las directivas comunitarias, que supone un perjuicio ambiental para el Ebro, que tardará mucho en llegar agua a la Comunidad Valenciana y cuando llegue será demasiado tarde, que perjudicará la calidad del agua en el Júcar.

No sé si se me olvida alguna, pero, desde luego, ninguna de esas argumentaciones tiene el más mínimo fundamento.
Y, si quiere, luego, a lo largo del debate podemos ir comentándolas una a una; pero hay una en particular que creo que sí es oportuno comentar ahora, porque es la que se está alegando en estos momentos como justificación para pedir que la Unión Europea no financie las obras del Plan hidrológico nacional, y es la supuesta incompatibilidad del Plan con la directiva marco del agua.
Este es un argumento que se ha repetido muchas veces pero hasta ahora yo no he visto que nadie haya concretado en qué exactamente contradice el Plan a la Directiva.
¿Cuál es el artículo vulnerado?
¿Qué preceptos son incompatibles ni por qué?
Les pondré un ejemplo.
Un artículo firmado por la eurodiputada Doña María Sornosa en el número 22 del boletín *Organización Sectorial del Medio Ambiente*, del Psoe, de enero del febrero 2002, en él se afirma por supuesto que el Plan hidrológico nacional incumple lo que la Unión Europea ha establecido como una correcta gestión de sus recursos hídricos.
Pero, ¿qué se aduce en concreto?
Pues, la filosofía de la directiva marco, sus objetivos prioritarios, la nueva cultura del agua y cosas por el estilo.
Pero, en concreto, en concreto, como siempre, nada.

¿Y por qué no se dan razones concretas para esa supuesta incompatibilidad?
Porque no existen, simplemente, simplemente porque no existen.
Veamos.
¿Cuáles son los contenidos fundamentales de la directiva marco?
Por un lado, conseguir un buen estado ecológico de las aguas.
El Plan hidrológico nacional no sólo es plenamente compatible con la mejora del estado de la cuenca excedente, a través del conjunto de medidas que forman el plan integral del delta del Ebro, sino que es imprescindible para que pueda mejorar el estado de las aguas en las cuencas receptoras.
O sea, garantiza la sostenibilidad en la cuenca excedente y garantiza la sostenibilidad de la cuenca receptora, porque supongo que sus señorías estarán de acuerdo conmigo en que también las cuencas del Segura y del Júcar necesitan mejorar el estado de las aguas; y garantizar un caudal ecológico suficiente en los cauces valencianos, mejorar la dotación de nuestras zonas húmedas y eliminar la sobreexplotación de nuestros acuíferos también es mejorar el estado de las aguas.

Por tanto, en este punto el Plan hidrológico nacional.
.
.
y lo podemos ver en el estudio ambiental estratégico, en la valoración ambiental estratégica del Plan y, fundamentalmente, de la zona del Delta; por tanto, en este punto el Plan hidrológico nacional no sólo es compatible con la directiva marco desde la perspectiva de la cuenca del Ebro, sino que el cumplimiento del Plan hidrológico nacional es un requisito necesario para que la directiva se pueda aplicar de verdad en amplias zonas de las cuencas del Júcar y en todas las cuencas del Segura.

Por otro lado, la directiva marco impone también el uso eficiente del agua.
Y este es uno de los aspectos centrales del Plan hidrológico nacional que marca la diferencia sustancial de este plan con cualquiera de los intentos anteriores de resolver la falta de agua en las regiones mediterráneas de España, incluyendo el anteproyecto de Plan hidrológico nacional del ministro Borrell, porque el Plan hidrológico nacional establece como requisito previo a los beneficiarios del trasvase que hagan un uso racional del recurso.
Eso lo hemos dicho hasta la saciedad.
Nos estamos cargando de razón.
Estamos haciendo ese uso racional.
Y estamos continuando con ese uso racional.
Da prioridad a las medidas de ahorro, racionalización, utilización de recursos no convencionales e incremento de la disponibilidad de los recursos propios en todas las cuencas.
Si no fuera así, estaríamos hablando todavía de un trasvase de 3.
000, 4.
000 hectómetros cúbicos, como se pedía en el plan de 1993, pero como se aplican estas medidas de uso racional, de modernización, de depuración, de reutilización, de aprovechamiento integral de todos los recursos, estamos hablando de volúmenes de trasvase mucho menores, del orden de los 1.
000 hectómetros cúbicos.

Y establece un amplio programa de infraestructuras con una inversión superior a los tres billones de pesetas, de los cuales un billón sería para modernización de regadíos, modernización de regadíos, no estamos hablando de trasvases, estamos hablando de mejorar la gestión del agua; 450.
000 aproximadamente para saneamiento y depuración, estamos hablando de Medio Ambiente, estamos hablando de depuradoras y saneamiento; 468.
000 millones para abastecimiento, estamos garantizando los abastecimientos, que el agua tenga calidad suficiente para que las gentes puedan abastecerse con agua de calidad; 450.
000 millones para infraestructuras de regulación y unos 250.
000 millones para obras contra inundaciones, contra las inundaciones que el otro día hablábamos aquí, ese problema que también tenemos los valencianos; 309.
000 millones para restauración hidrológico-forestal y 210.
000 millones para control y calidad de las aguas.

Sólo en la Comunidad Valenciana, de cerca de 220.
000 millones de pesetas de inversión, más de la mitad está destinada a infraestructuras de modernización de regadíos, depuración y reutilización.
Una cuarta parte para prevención de inundaciones, y el resto para regulación, control y calidad y regeneración hidrológico-forestal.
O sea, no solo estamos hablando del trasvase del Ebro, estamos hablando de una política integral del agua, estamos hablando de la mejor gestión posible del agua.

Otro de los aspectos fundamentales de la directiva es que las aguas tengan una estructura adecuada de precios.
Y el trasvase, previsto en el Plan hidrológico nacional, es precisamente la solución que permite un mayor grado de cobertura de los costes de suministros al regadío, con una distribución más equitativa de costes entre los distintos tipos de usuarios.
Otras alternativas, como la desalación de agua de mar, impedirían que nos acercáramos ni de lejos a esos grados de cobertura del coste para los usuarios, salvo que quisiéramos dejar a la mayor parte de los regadíos al margen de la solución, aparte que separarse de la costa más de un kilómetro y pico, sin llegar a los dos, es prácticamente imposible aplicar políticas de desalación.

Otro tema importante de la directiva marco es la protección de las aguas subterráneas, un objetivo al que el Plan hidrológico nacional responde al 100%, puesto que la eliminación de la situación de sobreexplotación que se dan en el Júcar y en el Segura es uno de los aspectos esenciales del plan.
Y eso es importante en el Plan hidrológico nacional.
Lo es en el trasvase del Ebro.
Y lo es en el Júcar-Vinalopó.

También es un objetivo fundamental de la directiva marco la protección de los hábitats sensibles que dependen del agua.
La mejora ambiental que posibilitará la aplicación del plan en el delta del Ebro con su evaluación ambiental estratégica y la recuperación y garantía de estabilidad para los caudales ambientales y para las zonas húmedas en el Júcar y en el Segura son también aspectos muy importantes del Plan hidrológico nacional que sirven directamente a la aplicación de normas y principios de la directiva europea.

Creo que esto son los aspectos más relevantes de la directiva marco y, además, yo no he oído ni leído hasta ahora ni una sola razón concreta y sólida por la que el Plan hidrológico nacional pueda ser incompatible con ellos, sí más bien al contrario, dispongo prácticamente de todos los estudios de evaluación ambiental integrada, de la cuenca excedente, de las cuencas receptoras, del trazado, del posible trazado, del delta del Ebro, y todos garantizan la viabilidad y la sostenibilidad del uso del agua en esos territorios.
Todos.
Todo lo contrario.
El Plan hidrológico nacional aprobado por las Cortes Generales el 5 de julio es un ejemplo de política del agua basada en exigencias de un uso racional, eficiente de los recursos y en el principio de desarrollo sostenible.

Yo creo que no se ha destacado bastante que es la primera vez en España que un proyecto de trasvase no tiene como objetivo ampliar la superficie de regadío.
Todo lo contrario.
Como saben, el Plan hidrológico nacional prohíbe expresamente que las aguas trasvasadas puedan destinarse a crear nuevos regadíos o a ampliar los existentes; de hecho las comunidades beneficiarias del trasvase de la Comunidad Valenciana y Murcia son las dos únicas comunidades para las que el Plan nacional de regadíos no ha previsto ni una sóla hectárea de nuevos regadíos sociales.

Las aguas del trasvase sólo podrán destinarse a garantizar los abastecimientos urbanos, a consolidar los regadíos existentes, a frenar la sobreexplotación de acuíferos y a mejorar las condiciones ambientales de las zonas degradadas por falta de agua.
Es decir, sólo el mantenimiento de los usos actuales, de los cuales depende un buen número de municipios y de ciudadanos valencianos, la mejora de la situación ambiental o la garantía suficiente para el abastecimiento urbano justifican la transferencia de agua, y no se permite, taxativamente, ningún nuevo uso, ninguna nueva transformación en regadío que pueda producir nuevas situaciones de déficit.

Esto sí que es una novedad en la tradición de la política del agua en España.
Hasta ahora las políticas del agua eran políticas desarrollistas ­más zonas en regadío, más agua para esas más superficies en regadío­, ahora no, son políticas de sostenibilidad del territorio, son políticas de sostenibilidad del uso del agua.
Hasta el anteproyecto del año 1993, que preveía una transformación de más de 600.
000 hectáreas en regadío, y de ahí la diferencia de trasvases de un plan a otro plan.

Además, la solución del Plan hidrológico nacional es una solución posible y proporcionada, que reduce los volúmenes de agua a trasvasar a un mínimo absolutamente indispensable, y que extrae esos volúmenes de una cuenca que atraviesa media España, captando toda el agua de una reserva hídrica excepcional como son los Pirineos.
Aun después de descontar una caudal ecológico del Ebro equivalente ­esto es importante­ a toda el agua aprovechada en la cuenca del Júcar, más de tres mil hectómetros cúbicos al año, eso se deja como caudal ecológico en el Ebro, porque lo necesita; aun después de deducir un consumo actual de 5.
500 hectómetros cúbicos al año en la propia cuenca, y aun después de deducir una reserva para futuros desarrollos en toda la zona de la cuenca del Ebro de 3.
400 hectómetros cúbicos al año, incluyendo hipótesis de incremento de regadíos en todo el pacto del agua a Aragón, como no se hace en ningún otro sitio, y de abastecimientos urbanos verdaderamente extremos, aun así, aun después de todo eso, el Ebro tiene cada año excedentes cinco veces superiores a todo el volumen máximo de agua que la ley autoriza a trasvasar, y les recuerdo que los excedentes del Ebro no son un invento del Partido Popular, porque el plan de la cuenca del Ebro ya estaba formulado y aprobado por el Consejo del Agua de Cuenca en febrero de 1996.

Esto va acompañado en la ley del Plan hidrológico nacional de todas las garantías medioambientales posibles a favor de la cuenca cedente, prohibición de efectuar trasvases entre junio y septiembre o cuando las condiciones hidrológicas del Ebro no garanticen suficientemente la satisfacción de todas las reservas a favor de la propia cuenca.
O sea, lo fundamental, lo prioritario, lo indiscutible, es que la cuenca cedente tiene todos los derechos del mundo, y no se coge una gota de agua sin cumplir todos los requisitos necesarios: compensaciones económicas mediante la cuota ambiental del canon del trasvase, prioridad al desarrollo de los territorios de la cuenca cedente, y prioridad a la ejecución de todas las obras necesarias en la cuenca del Ebro, fundamentalmente en el pacto del agua de Aragón, con la condición de que tienen que estar terminadas o iniciadas antes de que el trasvase del Ebro sea operativo.

Pero, aparte de las garantías a favor de la cuenca del Ebro, como tiene que ser, creo que es importante tener en cuenta que también aquí, en la Comunidad Valenciana, hay valores ambientales y necesidades sociales que merecen una protección y una garantía.
Y lo digo porque, aunque parece mentira, a veces da la impresión de que eso no se tiene en cuenta y que solo importa alguna sostenibilidad de algún territorio, pero no la sostenibilidad de todo un territorio, y parece que, en este caso, la nuestra no se tenga de ninguna manera en cuenta.

La noción de desarrollo sostenible no solo es proteger el medio natural, es eso, sí, pero en el marco de un proceso de desarrollo social y humano, como dice la declaración de Río, los seres humanos constituyen el centro de las preocupaciones relacionadas con el desarrollo sostenible, tienen derecho a una vida saludable y productiva en armonía con la naturaleza, y si El Hondo de Elche es un paraje natural amenazado por la falta del agua y tan valioso y tan merecedor de protección ambiental como el delta del Ebro, para mí, no hay ninguna duda, absolutamente ninguna, de que los agricultores del Vinalopó o los 800.
000 alicantinos que se abastecen de la mancomunidad de los canales del Taibilla, o la zona norte de Castellón, o la zona de la Plana, son valencianos que tienen tanto derecho a vivir y trabajar en su tierra libres de la amenaza permanente de la sequía como cualquier aragonés en la suya.

Con esas consideraciones, las que hacen necesario y urgente el Plan hidrológico nacional para la Comunidad Valenciana y, evidentemente, cuando hablamos del Plan hidrológico nacional no estamos hablando de declaraciones legales abstractas sino de infraestructuras que permiten cumplir los objetivos de ahorro, redistribución, saneamiento, depuración y uso eficiente del agua, y también materializar los trasvases como garantía adicional indispensable.

Antes les hablaba de una inversión prevista de más de tres billones de pesetas, 21.
000 millones de euros, de los cuales, más de un tercio afectarían directamente a la Comu-nidad Valenciana entre las obras directamente dentro de la comunidad más lo del trasvase.
La Unión Europea puede aportar una tercera parte de esa inversión, y estamos hablando de unos siete mil millones de euros, más de un billón de pesetas.
Como antes decía, estoy convencido de que la reciente aprobación de la enmienda contraria al Plan hidrológico nacional por la Comisión de Medio Ambiente del Parlamento Europeo yo espero que sea poco más que una anécdota, y que no está por eso en peligro la financiación europea del plan.
Pero lo que no es una anécdota es la situación de confusión y de desorientación que está creando el Partido Socialista, el segundo partido mayoritario en España y en la Comunidad Valenciana, que ahora defiende todo lo contrario de lo que propugnaba hace solo unos pocos años, cuando la situación no ha cambiado tanto como para justificar ese viraje, y eso es algo que ustedes, los socialistas valencianos, yo creo que conocen y saben muy bien.

En la medida en que ese partido, el segundo partido representativo del pueblo español, continúe en esa política de equívocos en Europa, presentando recursos contra el Plan hidrológico nacional ante la Comisión o a través del Gobier-no aragonés, haciendo giras de diputados y alcaldes para explicar las maldades del plan, presentando enmiendas absurdas y sonrojantes pidiendo que no se financie el plan, trayendo a España a diputados europeos para hablar contra el Plan hidrológico nacional, como si fueran la representación oficial de las instituciones comunitarias, creo que se está llevando a cabo un juego muy peligroso, explicable solo por una visión partidista de muy cortas miras y que a largo plazo sí puede acabar produciendo un perjuicio irreparable a las posibilidades de que el Plan hidrológico nacional reciba financiación comunitaria.

¿Significaría eso que no se llevaría a cabo el plan?
De ningún modo.
El compromiso del Gobierno español con el futuro de la Comunidad Valenciana y de las regiones mediterráneas es demasiado firme y está demasiado arraigado en la certeza de dónde está el verdadero interés nacional, para que esa falta de financiación pudiera significar el abandono del plan.
Pero sí tendría que significar, evidentemente un sacrificio económico mucho mayor para los presupuestos públicos y para los usuarios respecto a los plazos y los costes que nos permitirán los fondos europeos, si podemos acceder a ellos.

Yo entiendo que un mínimo de fidelidad y de disciplina de partido son necesarios para un funcionamiento razonable del sistema democrático, pero cuando esa fidelidad y esa disciplina acaban siendo un obstáculo insuperable para defender los intereses reales directos y concretos de los ciudadanos a los que se representa, creo que la vida democrática también exige el coraje de la discrepancia, y a mí, y estoy convencido de que a la inmensa mayoría de los valencianos, nos gustaría encontrar hoy aquí una muestra de ese coraje que ayer mismo manifestaba el presidente del Grupo Socialista en las Cortes de Castilla-La Mancha, al expresar su opinión contraria a la iniciativa del Grupo Socialista en Parlamento Europeo, porque considera que perjudica a Castilla-La Mancha y a un proyecto valenciano.
O como pasa en Murcia, o como varios alcaldes socialistas en la Comunidad Valenciana, o como algún representante socialista, que también lo ha dicho en los medios de comunicación y en público.

Creo, quizá, no les sea hoy especialmente difícil tener ese gesto, cuando parece que podrían contar con el respaldo de sectores muy importantes de su propio partido, si es que pueden confirmar, y desearía que pudieran hacerlo, lo que publicaba esta mañana la prensa valenciana.

En definitiva, señorías, el Gobierno Valenciano, y creo que todos los que estamos hoy en esta Cámara, sabemos que es mucho lo que se está jugando la Comunidad Valenciana con el Plan hidrológico nacional y con la financiación de sus infraestructuras, y creo que es una buena ocasión para que estas Cortes, como máxima representación de los intereses y de las aspiraciones de los valencianos, hagan un pronunciamiento inequívoco de que nuestra comunidad tiene un problema de déficit de agua, que hay amplias zonas de nuestro territorio que tienen necesidad de agua desde el exterior, porque aunque se están haciendo grandes esfuerzos para ahorrar y reutilizar todo lo posible, los recursos propios no son suficientes.
Que, por tanto, la previsión de un trasvase para nosotros imprescindible es necesaria, y que esa exigencia se enmarca en el contexto de una política del agua sostenible, perfectamente adecuada a la normativa europea y, por tanto, legítima acreedora a las ayudas financieras de la Unión Europea.

Yo no quisiera bajar ahora del estrado sin decir antes que yo creo que para todos los valencianos el tema que estamos debatiendo hoy, el tema del agua, es un problema, es una cuestión que para mí mismo no es tanto el venir hoy a defender una cuestión institucional en representación del Gobierno, que también lo es, y lo hago con todo el orgullo del mundo, sino es algo que llevamos muy dentro, sobre todo para algunos valencianos de zonas muy secas que hemos nacido con una tremenda necesidad de agua, que hemos visto cómo muchos municipios se quedaban sin una gota de agua, que hemos visto cómo los campos secos no producían absolutamente nada, perdían las cosechas y en algunos casos los campos, y hemos visto, además, cómo en estas Cortes ha habido normalmente una unanimidad importante a la hora de defender ese problema y esos intereses de los valencianos.

Por eso, yo creo que hoy, los valencianos todos, nos merecemos el que recapacitemos sobre ese tema, el que seamos capaces de llegar a acuerdos, el que apoyemos algo que habíamos apoyado hasta siempre.
Yo creo que la oposición, en este caso el Partido Socialista, tendría que recapacitar mucho sobre esos temas y reconocer lo que ha estado haciendo en años anteriores en este misma Cámara apoyando políticas de agua, apoyando el Plan hidrológico nacional, apoyando trasvases, porque, si es así, yo creo que todos los valencianos lo reconoceremos, y si no es así, estoy convencido de que todos los valencianos se lo demandaremos.

Muchas gracias.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, en representació del Grup Mixt, l'il·lustre diputat senyor Peris.

 

**El senyor Peris i Garcia:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Se'ns demana, per via urgent, se'ns demana pronunciament.
Se'ns demana pronunciament sobre el que considera el Govern un fet molt greu produït a la Comissió de Medi Ambient per una esmena que presenta una eurodiputada socialista, que es personalitza, Maruja Sornosa, i es demana un pronunciament urgent.
I el conseller ve ací, a la tribuna, i diguent allò de "nosotros, los valencianos", ens diu que hem de defensar, tots, els interessos conjunts del País Valencià, que estan greument en perill per eixa esmena votada a la Comissió de Medi Ambient que demà es votarà en el Parlament Europeu.

Anem a pronunciar-mos, senyor conseller.
Però em permetrà que li diga que tinc la mateixa sensació, en aquest plenari d'avui, que tenia al plenari a on vostés canviaren la Llei de govern: tinc la sensació que el Partit Popular comença a no entendre que sobre el mateix problema hi puguen haver posicionaments diferents; i, a més, que fins i tot, quan s'expressen, quan es defensen, també democràticament perquè també els valencians i les valencianes hem votat en urna directament els eurodiputats i eurodiputades, resulta que no es puguen defensar en els seus àmbits de participació propostes diferenciades a les que vostés proposen.

Perquè vostés juguen ací i intenten ser hàbils, però els agarrem.
Diuen: "La Unió Europea no ha dit res, ha dit que és un assumpte intern.
" Doncs si és un assumpte intern, vosté per què va demanar diners a Europa si és un assumpte intern?
I si demana diners a Europa, el Parlament Europeu almenys podrà opinar.
Almenys podrà opinar.
Tindrà dret a opinar.

I vostés volen demonitzar les persones, a més, i parlen de persones, personalitzen, com si l'esmena no l'haguérem votat en la Comissió de Medi Ambient quatre grups del Parlament Europeu: els Socialistes, els Verds, l'Aliança Europea per la Democràcia i les Llibertats, Esquerra Unitària Europea.
Com si no l'hagueren votat totes eixes persones.
Com si l'oposició al Pla hidrològic nacional.
.
.
que no és ni un pla, ni és hidrològic, ni és nacional; és una obra hidràulica antiquíssima, vella, obsoleta, insuficient i que no defensa els interessos dels valencians, senyors del PP, i ara parlarem d'això, i ara parlarem d'això.
Com si no es poguera tindre una altra opinió, o com si no hi haguera un muntó de gent i molts científics que han avalat eixes propostes polítiques, molts científics.
És a dir, que no solament tenen prou en guanyar per majoria absoluta, sinó és que resulta que no es pot ni pensar ni atrevir-se a pensar de manera diferent.
És molt preocupant, és molt preocupant.

Estos dies em vénen a la ment poemes de fa molts anys.
Poemes que semblava que estaven abandonats, però em vénen a la ment.
Em vénen a la ment poemes de la resistència, dient: "que se li tanquen totes les portes, que el cel se li vinga damunt, que li ploguen denúncies i denúncies, que el dit li senyale, i descobert comparega al centre de la plaça".
Això sembla, que no es pot ni discrepar, que no es pot ni discrepar.

Per tant, jo també, com Maruja Sornosa, però com un fum de gent, com moltíssima gent que es mobilitza, com molts ajuntaments, com molts polítics, com molts científics, li dic, que el Pla hidrològic nacional és un pla hidràulic que no va a solucionar els problemes de l'aigua dels valencians i de les valencianes.
I que, a més a més, ha fet desaparéixer del mapa, ha fet desaparéixer del mapa ­i ara parlarem­ des de Gilet fins a Crevillent.

Vostés, que parlen dels interessos dels valencians, vostés han portat a Europa en l'informe d'impacte ambiental un buit immens del País Valencià.
En l'informe d'impacte ambiental que el senyor Matas ha dut a Europa s'acaba la conducció a Gilet i torna a començar a Crevillent.
Vostés, que diuen que defensen els interessos dels valencians.
On està el Camp de Morvedre?
On està la Foia de Bunyol?
On està el Camp de Túria?
On està l'Horta de València i l'Albufera de València?
On està la Ribera, Alta i Baixa?
On està el Caroig?
On està l'Alcoià?
On està la Safor en eixe informe d'impacte ambiental?
No està.
.
.
Sí, sí, que el tinc jo ací.
Sí que és de veres, senyor conseller, que el tinc ací, que està ací, que està ací.
I ara vaig a ensenyar-li-ho a vosté.
*(Pausa)* Zona norte, afecció ambiental en el Delta, pàgina 83; zona media, zona media, sierra de Irta, sierra de Espadán y sierra Calderona, zona media.
Y zona sur, sierra de Crevillente, río Chicamo, sierra de Orihuela y Cabezo de Pericón.
On està el país?
On està des de Gilet a Crevillent?

Sap per què no està?
Perquè el gran problema del transvasament, la gran qüestió, la gran problemàtica és que vostés deixaran l'aigua de Tous per la de l'Ebre, que no és ni *prepotable* ­i eixe és el problema que tenen vostés mediambiental i encara no saben com resoldre'l­ perquè a més van a canviar la qualitat de l'aigua de tot el centre del país, d'eixos "nosaltres els valencians", de tot el centre país, que ocupa el 80% de la població valenciana, on no van a deixar ni un hectòmetre més de quantitat i li canvien la qualitat de l'aigua.
Eixe és el problema, i vosté ho sap, el problema mediambiental més important i més tràgic per als valencians.
I no saben com resoldre'l.

Per això hui el senyor Matas diu: "prompte sabrem el traçat definitiu".
Però en l'informe no saben si l'aigua anirà a Tous o a Escalona, i no saben després cap on anirà, no ho saben.
Per això ací intentàrem discutir una moció, per això ací intentàrem discutir una moció que vam dir: paren vostés el Xúquer-Vinalopó, que va des de Cortes, per vore si l'aigua de l'Ebre que és més dolenta, que és més dolenta, que té una conductivitat que ratlla la *prepotabilitat*, abans que baixe a Tous, mirem-ho.

Per això vam dir: fem una moratòria d'eixe transvasament perquè si se'n va de Cortes la bona, la de Tous encara és pitjor.
Perquè se'n va l'aigua del Xúquer; parem-ho perquè pot tindre conseqüències traumàtiques per a la Ribera, tràgiques per a l'Albufera, però econòmiques per a l'Horta de València, perquè a Manises, pel Xúquer-Túria es tracta l'aigua que beuen els valencians de València, i eixe vosté sap perfectament que és el problema del transvasament.
No saben com la tractaran, si la tractaran en el Sitjar, si la tractaran en Vilamarxant, si la tractaran a Tous.

I a més hi ha un altre perill afegit, un altre perill.
Una vegada estiga fet el transvasament des de Cortes de Pallàs, lligat per voluntat de vosté i del senyor Benigno Blanco e Iberdrola, i des d'Alarcón també baixa aigua cap avall pel Tajo-Segura, es farà el tercer transvasament?
De Tous se farà el tercer traçat des de Tous a Villena o es quedaran en eixos dos?
Eixe és el problema.
I ací no està, senyor conseller.
I no és mentida.
No m'atreviria, no m'atreviria, jo no sóc aixina, no és mentida.
Vosté tindrà un altre document, però el document que ha anat a Europa no té eixa part de l'estudi.
No té eixa part.

A partir d'ahí, vaig a llegir-li una altra frase d'un altre *desafecto*, un altre *desafecto*.
Diu: "Ante los datos que tenemos, no se puede decir que el objetivo del Plan hidrològico nacional sea traer agua para la agricultura murciana, sinó que el trasvase del Ebro está pensado para poder seguir urbanizando el litoral".
Este *desafecto* no es parlamentari europeu, no és socialista, és Carlos de Prada, comentarista ambiental de la *Cope* y *El Mundo*, que s'atreveix a dir això a Múrcia.
*Otro desafecto*, senyor conseller.

Senyor conseller, transvasament de l'Ebre no té ni una paraula en la llei, que vostés aprovaren per majoria absoluta sense voler consensuar una nova política de l'aigua, no té una paraula que parle de la gestió de la demanda.
En tota la llei, en tota la llei no està ni l'expressió.
Vosté ha vingut ací efectivament, sap on està on li fa mal l'atac al pla hidrològic i ha vingut a voler dir que és sostenible, que.
.
.
No, no, si no hi ha, si no està ni la frase.
No diu gestió de la demanda, és que ni ho diu, no és el problema.
El Pla hidrològic nacional és una llei feta per a fer un transvasament.

Per què un transvasament?
Primer, perquè no creuen en la nova política de l'aigua; segon, perquè el problema no és de llauradors, perquè si el problema fóra de llauradors, els problemes dels llauradors valencians que tenen problema d'aigua, en el Xúquer-Vinalopó tenen suficient aigua el problema dels llauradors, perquè amb el Xúquer-Vinalopó arriba aigua al Vinalopó i no feia falta més aigua.
I pel Tajo-Segura als altres llauradors que necessiten aigua.
El problema no són els llauradors.
El que passa és que vostés posen als llauradors en la pancarta.
El problema no és dels llauradors, perquè si fóra el problema dels llauradors tampoc tolerarien, perquè vosté diu "el Pla hidrològic nacional no permet ni una hectàrea més de regadiu".
No.
I per això les muntanyes estan sent arrabassades i desapareixen pins per a aparéixer tarongers de muntanya i no permet una hectàrea més de regadiu.

El problema és que vostés necessiten aigua potable per al litoral, i no volen fer-la de dessaladores, perquè és més cara.
No volen fer-la de dessaladores.
I no volen posar, com podria ser possible, una ecotaxa per a eixa aigua de dessaladora per a fer viables camps de golf en zones semiàrides o subdesèrtiques.
Per què no fa eixa opció?
Perquè no fa eixa opció a eixes comarques que no tenen aigua i que vostés volen fer turisme -que jo no entre ahí, en eixa opció- que és possible?
No, no, perquè això és més car.
Perquè això és més car.
Perquè això posa més dificultat al seu negoci especulador sobre el litoral, que és l'única cosa que es pretén en el transvasament.

I per què han triat l'Ebre?
Perquè no volen obrir problemes polítics en el Tajo i en el Duero.
I ara a mi em fa molta gràcia.
Diu vosté ací que li hem de fer cas al senyor Bono?
Al senyor Bono, que en el seu descontrol, amb el silenci còmplice de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, està dessecant el Xúquer?
Què ha de dir el senyor Bono, si vostés estan tolerant dessecar el Xúquer, que vosté sap que ja no hi ha ni cabdal ecològic quan entra el Xúquer a les terres valencianes?
Com demana vosté que els valencians de la Ribera li fem cas ara en aquest moment per a posicionar-nos al Pla hidrològic nacional al senyor Bono, que té interessos contraposats amb els nostres llauradors històrics, que entre altres coses pagaren el pantà d'Alarcó?
*(Remors)* Per favor, senyor conseller.

Tajo-Segura, Xúquer-Vinalopó des de Tous, des de Tous, i no hi ha problema d'aigua, nova política de l'aigua, gestió de la demanda i manteniment de les infrastructures, senyor conseller.
Perquè a la Unió Europea també saben allò dels forats del pantà de Maria Cristina, també ho saben, que vosté tira 20 hectòmetres cúbics d'aigua a la mar.
I el problema no és que passe eixe problema, que pot passar, ja li ho hem dit ací, pot passar.
Però el problema és que no passe res, que no se cessa a ningú, que no hi haja cap de canvi, ni a un auxiliar administratiu.
No passa res.
Vostés no estan en la nova política de l'aigua ni es reutilitzen ni gestionen.
Si no passa res!
Si la pressa d'Algar del riu Palància no té comportes, fa tres anys està acabada, i no passa res, i quan s'ompli de seguida es buida a la mar.
O se estan dessecant les marjals i no passa res.
Quina és la nova política de l'aigua?
Mire si se podien fer coses, abans de plantejar-se transvasaments.
Mire si es podien fer coses.

I a la par nord de Castelló, que té una part de vessant d'Ebre, perquè Castelló també és Ebre; que hi ha una zona seca, és de veres, es podria parlar després de fer tot això, després de fer tot això, es podria parlar d'un possible minitransvassament, es podria parlar.
Però després de carregar-se de raons i de fer polítiques reals de reutilització, de reciclatge, de reforestació de les capçaleres, de manteniment de les infrastructures, de noves preses hidràuliques menudes que retinguen les aigües de la pluja que tenim ací al nostre país.

I dir tot això, a més, senyor conseller, i dir tot això, a més, no és ser ni deslleial ni traïdor, ni inconseqüent, ni incoherent; és tindre una altra posició, és tindre uns altres plantejaments, és tindre una altra opinió, és escoltar a altres propostes.

Jo em sent.
.
.
em sent valencià.
Em sent que defense els interessos de nosaltres els valencians.
Pense que fa molts anys que estic mantenint-me fidel al meu poble.
I almenys sí que tinc clar que en aquests moments, jo, de Gilet a Crevillent també reivindique que som valencians, i que hauria d'estar haver-se estudiat què passa amb eixos en el problema del transvasament.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, l'il·lustre diputat senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

La veritat és que podríem començar dient allò que quina temporadeta que duen vostés a Europa en el que va d'any.
Si començaren aspirant a una presidència del comité i han acabat en una vicepresidència, i ara en la Comissió de Medi Ambient es fa el que es fa, i estem en el mes de febrer.
No m'estranya per això que el nostre president es dedique més a fer les amériques que a fer les europes.
Ja vorem com acaba l'any.

Home, no deixa de ser curiós també que ara, amb tota la borumballa que vostés mateixos han muntat sobre el Pla hidrològic nacional.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Oltra.

Senyories, per favor, pregue silenci.
Continue, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
el contrast amb el que va passar l'últim debat dels múltiples que han tingut ací sobre el Pla hidrològic nacional, que va ser el 16 de maig de l'any 2001.
Eixe dia, el Grup Parlamentari Popular presentà una proposta de suport, lògicament, a este tema, un tema que era importantíssim.
Vosté no estava en eixe debat; no hi havia cap altre membre del Consell que el senyor Ripoll.
O siga, l'interés és un interés molt relatiu, en tot cas, en això.

Què ha passat ara?
Que la Comissió de Medi Ambient en Europa, la comissió que cal per a estudiar temes d'estos i definir-se en temes com aquestos, ha admés una esmena determinada en què planteja una sèrie de resolucions.
L'esmena està ací.
No es pot dir solament una part de la veritat, senyor conseller, s'haurà de dir tot.
És una esmena jo crec important, aprovada, encara que siga per un vot, però aprovada en eixa comissió i que planteja moltes coses.
I mosatros reivindiquem la part que toca, perquè Esquerra Unida ha signat eixa esmena, ha proposat eixa esmena i està orgullós del resultat d'eixa esmena, perquè pensem, a més, que és el millor per al País Valencià i és millor per a l'Estat espanyol.

Jo vaig simplement a recordar-li algunes de les qüestions que contempla eixa esmena, que lògicament l'hem proposada mosatros també i que estem absolutament d'acord.
La comissió planteja el següent: que no es pot recolzar la proposta de Pla hidrològic nacional que planteja el Partit Popular, entre altres raons, primera, perquè contempla més de 800 obres dures entre pantans, embassaments, canalitzacions, etcètera, etcètera.
És un pla més hidràulic que un pla hidrològic.
I això ho sap vosté perquè ho hem plantejat en multitud d'ocasions.

Un dels segons apartats planteja que afecta a una tercera part del sòl declarat com a xarxa Natura 2000, o siga, a sòl protegit.
O siga, protegim sòl perquè considerem que reuneix valors ambientals que deuen ser importants a l'hora de la seua preservació.
I després es planteja una canalització, unes actuacions, que van a afectar directament a eixe sòl, i especialment al Delta de l'Ebre.
Li sona tot això?
Dic que si li sona, perquè és que tot això ho hem dit mosatros repetides ocasions.

Es vol que se financie una tercera part aproximadament, al voltant dels 8.
000 milions d'euros, però no es diu tota la veritat.
Ací el Partit Popular ha muntat tota una qüestió, demagògica absolutament, de pretendre dir: "Bé, és que si Europa mos retalla eixa inversió, evidentment, són uns diners que perd Espanya, que haurem de rascar-mos les butxaques, etcètera, etcètera".
Això és, podríem dir, inclús fals, perquè eixos diners Europa no planteja que no vagen a Espanya per a esta qüestió i que, per tant, se perden.
No és aixina, i vostés saben que no és aixina.
O siga, Europa el que planteja és que és un pla insostenible, que no és un pla ambiental, que té un impacte agressiu al medi ambient i a l'entorn i, per tant, no deu ser subvencionat per fons europeus.

Però també planteja una altra qüestió: que eixos mateixos fons europeus poden anar perfectament a Espanya per a cobrir altre tipus de qüestions.
I altre tipus de qüestions, vosté sap perfectament que, per sort o per desgràcia, en tenim moltíssimes i amb greus mancances.
Per exemple, perfectament podrien anar a cobrir els nostres dèficits crònics, no en l'Ave, que per això vostés ja s'han buscat la vida, sinó en la millora de la xarxa convencional del tren, que la tenen absolutament oblidada.
Per a això podria anar.
Podria anar per a la millora en qüestions de sanejament, en qüestions de més recursos per a la depuració.
Podria anar per al tema de reduir les diferències territorials entre la costa i l'interior.
Podria anar per a reduir dèficits crònics que tenim tant al nostre país com a la resta de l'Estat.

O siga, que no és cert, i vostés ho saben.
Per què estan dient això?
No és cert que si eixos diners no vénen per al Pla hidrològic es perden.
És que no és cert.
Probablement inclús estiguen molt millor utilitzats en altres tipus de qüestions, com aquestes que perfectament estan ahí i que vostés són els primers que diuen l'excusa que no hi ha diners.

A més, en un altre apartat reconeix que suposa una infracció clara a la directiva marc de l'aigua, suposa transferir aigua d'unes zones on no sobra per a altres zones.
I a més ­ho diu textualment l'esmena, i la tinc ací­ per a afavorir creixements indiscriminats en el litoral, creixements turístics, camps de golf, etcètera, etcètera.

Lamenta, a més ­i és curiós això, lògicament este aspecte vostés no van a publicitar-lo­, lamenta que la presidència espanyola de la Unió Europea aprofite eixa circumstància no per a donar exemple d'una proposta de respecte a la sostenibilitat europea, que és un tema que vosté sap que és un tema important i que se li vol donar la importància que cal.
El que diu l'esmena, i s'ha aprovat aixina, és que és lamentable que quan s'ha de donar un exemple en eixa via, l'exemple siga precisament el contrari: que es plantege, que s'intente inclús aprofitar eixa presidència per a plantejar una qüestió que és absolutament agressiva.

I a més, diuen una cosa que també és molt important i que mosatros hem repetit fins i tot tots els dies -no mos han fet cas, evidentment-, i és que quasi tota, quasi tota, i és molt dir, tota la comunitat científica està en contra del Pla hidrològic nacional que ha aprovat el Partit Popular, excepció feta, si vol que li diga, de determinada gent que a la millor té determinades coses que agrair.
Però inclús en el Consell Nacional de l'Aigua s'ha votat en contra per part dels responsables científics.

Per tant, el que ha passat per a mosatros té un culpable únic, i és el mateix Partit Popular.
El Pla hidrològic nacional deu ser un tema de consens.
Si hi ha un tema d'Estat al nostre país, evidentment eixe deu ser el tema del Pla hidrològic nacional.
I vostés han fet justetament el contrari: han transformat eixe tema en un tema de partit, han buscat la confrontació política.
Més que el diàleg, més que el consens, més que anar a buscar una solució satisfactòria per a tots, han anat a la imposició, a utilitzar eixa majoria absoluta que tenen en estos moments per a abusar d'ella i aprovar allò que volien aprovar.
¡Si el tràmit parlamentari va ser un tràmit jo crec que ridícul en eixe sentit!
En dos mesos es van *cepillar* més de 500 esmenes que hi havia ahí, no en van aprovar cap de l'oposició pràcticament i van fer el que van voler.

Què vol?
Que li recorde ací com opinava el ministre d'Agricultura, que el Pla hidrològic nacional s'anava a aprovar per eixe tipus de raons físiques que ell feia referència?
Si això està escrit, això ho va dir ell.
O que l'aprovació del Pla hidrològic nacional es faria com un passeig militar i, a més, a pas de passeig militar?
Tot això està escrit.
Vostés han enfocat un tema com aquest des de la prepotència.

I vosté deu saber que l'aigua és un dels temes que probablement més crema en este país, a pesar que siga una cosa contradictòria.
O siga, crema i crea conflictes entre veïns, entre veïns de la mateixa parcel·la en el camp, entre pobles, entre comunitats autònomes.
És que no saben que això és aixina?
Si vostés, el Partit Popular, en el seu dia va ser el millor piròman que hi hagué en el tema del Pla hidrològic.
O és que no ens recordem ací de l'any 1993?
Vol que li traga fotocòpies del president Aznar com criticava allò, com declarava que mai aprovaria el Partit Popular transvasaments de l'Ebre fins aquestes costes?
Tot això està escrit.
O siga, van fer el que calia fer en eixos moments, amb una actitud absolutament demagògica.
Per tant, jo crec que es van passar absolutament en això.
No és un tema fàcil.
Si la llei d'aigües de 1985 ja plantejava que s'havia de fer un Pla hidrològic nacional.
Per què no s'ha fet?
Perquè és un tema difícil.
És un tema que cal agarrar amb molt de tacte, amb molt de diàleg, sense eixa prepotència clàssica que vostés tenen.
I vostés no han anat per ahí, han anat a cosa feta a buscar una altra via.
I aixina els ha anat.

És un Pla mediambientalment agressiu.
I ho diem mosatros, ho diuen els col·lectius ecologistes, ho diu la comunitat científica, i ara ho diu la comissió europea que toca estos temes, que és la Comissió de Medi Ambient.
I a més, és una Pla que fa trampa, fa trampa a l'hora de sobrevalorar els excedents d'una zona com és el riu Ebre, que no és cert que estiga en les condicions tan òptimes que vostés parlen; fa trampa a l'hora de plantejar les necessitats que tenim ací nosaltres; fa trampes en tota una sèrie de números perquè quadre la petició de vostés que afavoreix eixe transvasaments de recursos, no per al destí que estan dient, que és l'agricultura, perquè això és més fals que verídic.
Perquè vosté sap que això no és axina.
L'objectiu fonamental d'aquest transvasament és dur aigua per a altres usos, per a altres usos que tots coneixem, fonamentalment el tema de la construcció.

Però s'hauria d'haver plantejat si el Partit Popular, abans de fer tot astò, havia fet o no havia fet els deures.
O siga, s'haurà de donar exemple quan es demana una aprovació d'un document tan important, s'haurà de donar exemple quan es demana l'aprovació i la subvenció a un Parlament europeu, s'haurà de donar exemple que el que calia fer ho tinc fet, no puc fer més i, per tant, requereix aquesta qüestió.
Vostés en eixe aspecte crec que no han fet els deures i, en tot cas, els han suspés.
Tots sabem que l'agricultura consumeix el 80% de l'aigua al nostre país.
Això està.
.
.
a pesar dels esforços que estan fent-se quant a modernització de recs, evidentment, estem molt lluny de donar exemple quant a estalvi d'aigua en eixe sentit.

Se depura i reutilitza tota l'aigua?
Possiblement estiguem en la comunitat autònoma on millor estem, però on millor estem estem parlant del 39% de l'aigua.
I estem parlant, amb dades oficials, que dos terceres parts de l'aigua que es depura, dos terceres parts de l'aigua que es depura, que no és tota ni molt menys, es tira al mar o al primer barranc que mos trobem per ahí perquè ningú la vol; ningú la vol perquè no es depura en condicions.
Per tant, no estem fent els deures, a pesar de l'esforç que s'haja pogut fer en estos dies.
I això l'altre dia el mateix president Zaplana ho reconeixia aixina.

En Espanya, segons dades del mateix Institut Nacional d'Estadística, 5.
000 hectòmetres cúbics d'aigua es perden tots els anys ­5.
000, cinc voltes més que el transvasament de l'Ebre­ per pèrdues en les canalitzacions.
I això és una veritat.
El mateix Pla hidrològic reconeix unes pèrdues del 30%, del 30%.
Al País Valencià estem inclús en una mitjana que supera això, prop del 44%, quant a pèrdues en la xarxa.
Caldrà fer esforços majors en eixe sentit.

La política del PP fins ara és una política absolutament equivocada, i és una política en eixe aspecte antivalenciana.
Prefereix, abans que controlar la demanda, augmentar l'oferta.
I això és una espiral diabòlica, diabòlica perquè dóna un resultat que tots sabem quin es, i és que per molta aigua que arribe, sempre en faltarà, perquè no es posen els mitjans per a intentar controlar això.

Què passa amb els regadius?
Es parla que l'aigua vindrà per a defensar l'agricultura valenciana.
Mire, el principal enemic de l'agricultura valenciana és la quantitat enorme de nous regadius que s'estan posant en marxa.
Més de 20.
000 des de l'any 1993 fins el 2001 al País Valencià, més de 20.
000 hectàrees s'han posat al regadiu.
I ara, des de l'any 1998, que vostés van modificar la llei de monts, encara amb molta més facilitat.
Ahí sí que està un dels grans enemics de l'agricultura.

Per què no s'ha aprovat encara el pla nacional de regadius?
Un tema que era tan important i que era bàsic, segons el ara president Aznar, en el seu moment quan estava en l'oposició.
Com anava a aprovar-se un Pla hidrològic nacional sense tindre abans un Pla nacional de regadius?
I tenia raó.
El que passa és que quan ha manat s'ha oblidat d'eixa promesa.
I, per tant, això està sense aprovar.
No tinc temps de dir-li ací el plantejament que fa el Pla nacional de regadius quant a previsió de nous regadius, tant al País Valencià com a la resta de l'Estat.
Faltarà Ebre, i faltarà Ródano, i faltarà Danubi i faltarà.
.
.
perquè si tot això va cap endavant, per molta aigua que vinga, serà impossible.

Es controla el creixement urbanístic, que és una de les raons ocultes, encara que més clares d'aquest transvasament?
Hi ha alguna mesura de control d'eixe creixement indiscriminat?
Per què no s'ha aprovat encara la nova llei d'ordenació del territori?
Perquè no hi ha interés que s'aprove.
Si el millor que hi ha és que continue la sensació actual: el limbe, en el qual ens trobem quant a ordenació del territori al País Valencià.
Un urbanisme a la carta.
O siga, ací hi ha per a tots.
Només que algú demane.
.
.
o vulga requalificar qualsevol terreny, s'aprova.
Tenim l'exemple més recent en el cas de Dénia.
¿Però hi haurà exemple més greu que el cas de Dénia?
O siga, una ciutat que tots els anys no té aigua potable que donar als seus habitants actuals.
I l'alcaldia ha de fer un bàndol dient que no es vega aigua perquè no és potable.
I ha aprovat, i vosté també ha aprovat, una ampliació de ­aprovarà, no sé preocupe, perquè crec que mai han dit que no a cap proposta d'este tipus, seria una cosa insòlita­ 20.
000 viviendes més, 50.
000 habitants més per a una ciutat que avui no té capacitat de garantir-nos un servici bàsic com eixe.
I qui diu això, diu de la resta de ciutats especialment al voltant de la nostra costa.

Camps de golf.
Vosté sap que solament en la província d'Alacant van a haver 30 camps de golf.
En una de les províncies més seques probablement d'Espanya, 30 camps de golf.
De moment.
I allí el qui no té un camp de golf està patint perquè no té un camp de golf.
Hi ha ajuntaments, com el d'Oriola, que crec que van ja per cinc o sis.
I els que queden per fer.
O siga, caldrà posar algun tipus d'ordre en eixe tipus de coses.
El voltant de Terra Mítica i tot això, per a què volem parlar, perquè és una realitat tal i conforme està.

El Partit Popular què ha preferit?
Ha preferit elaborar un Pla hidrològic que fonamentalment el que pretén és una obra pura i dura, més de 4 bilions de pessetes, construcció indiscriminada de pantans, amb tota l'agressivitat que això té en un país, que ja som el primer en qüestió de pantans en la Unió Europea, i un dels tres o quatre primers a nivell del món.
Quasi 1.
000 quilòmetres de canalització, alguna inclús duplicada en el tema del Xúquer-Vinalopó.

Llevar l'aigua d'una zona que no té.
.
.
perquè l'Ebre no està en condicions ­i jo crec que vostés són conscients d'això­, l'Ebre no està en condicions de suportar una extracció de 1.
050 hectòmetres cúbics.
El Delta de l'Ebre està en un procés de regressió des de fa molts anys.
Astò va a ser la *puntilla* que va a acabar de matar-lo.
Vosté ho sap, i la gent del Delta de l'Ebre ho sap.
I això és una cosa que lògicament Europa ha tingut en compte, perquè això és un atemptat ambiental de primer ordre i que no es pot consentir.
La qualitat de les aigües de l'Ebre que ha de vindre ací és impresentable.
O siga, caldrà fer maniobres per a intentar donar-li potabilitat a eixa aigua, perquè és una aigua molt pitjor que la nostra, que la que tenim en estos moments ací.
I això està completament ahí.

Han aconseguit vostés amb aquesta proposta desvertebrar i dividir el país, absolutament.
O siga, els seus interessos de partit han sigut els únics interessos que han provocat aquesta aprovació.
Han aconseguit això: una divisió absoluta del país, comunitats autònomes enfrontades unes amb altres.
Tot per quedar bé davant.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
davant de no se sap qui.

Per tant, mosatros no podem recolzar aquesta proposta del Pla hidrològic.
Ja ho vam dir en el seu dia.
Ens alegra que Europa coincidisca amb mosatros i no amb vostés.
I jo crec que el que cal és aprofitar la situació perquè el Partit Popular a tots els nivells es replantege un pla hidrològic nacional distint al que hi ha.
Perquè fa falta un pla hidrològic nacional, això és evident, però un pla hidrològic nacional molt diferent del que vostés han presentat.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

En representació del Grup Parlamentari Socialista­Pro-gressistes, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor conseller.

¡Vaya papelón el que le ha tocado a usted en el sorteo estratégico que se ha celebrado en la calle Caballeros, 2!
¡Vaya papelón!
Hoy no venía usted aquí a hablar del plan hidrológico, venía a hacer lo que ha hecho, que era obedecer un guión previamente establecido, en una reunión en la que usted no estuvo, de maniatar a la oposición, atacar al Grupo Socialista, empezar así y acabar así.
Lo único que ha podido poner usted en ese discurso es la fase de improvisación, que nació de un pueblo seco, como muchos que hemos nacido en un pueblo seco.

¿A qué venimos aquí hoy?
El plan hidrológico se ha debatido aquí, y hay manifiesta postura de cada uno de los grupos; de la nuestra también, aunque a ustedes les pesa, les pesa que fuera la que fue.
Y les explicaré por qué les pesa.

Si venimos a atender, según la comunicación que nos presentaron ayer, por urgencia, una preocupación pública, la imagen que dieron ayer en la Junta de Portavoces y la que están dando para venir aquí no es el plan hidrológico, es que un tornado rojiverde azota la Comunidad Valen-ciana, y no solo la Comunidad Valenciana, también España una, España grande, España libre, todas, todas.
Eso es lo que azota.

A eso venimos, una preocupación pública de duras consecuencias, que a usted no le preocupa, ha dicho que era una anécdota, y que al señor presidente ayer no le preocupaba, porque dijo: "El Parlamento Europeo podrá opinar ­me cuesta imitarlo, ya sabe usted cómo lo dice, que lo ve más que yo­ pero no es decisivo a la hora de decidir los fondos que se tienen que otorgar.
" Oiga, si es una anécdota, y si no es decisivo, y si no le preocupa a usted ni al presidente, ¿qué hacemos aquí?
*(Rialles)* 

¿Por qué le preocupa a la opinión pública?
Porque ustedes han vuelto a poner en marcha a la impúdica Genoveva, y han agitado y han hecho, como unos batasunos cualquiera, soliviantación de la opinión pública, *(remors)* utilizando la necesidad de los agricultores.

Por eso, a ustedes la única agua que les preocupa no es la del trasvase, es la que tiene al cuello el que se tenía que sentar aquí, que un día vendrá en visita oficial a Valencia y se lo diremos, ese.
¿Sabe cuál es esa agua, señor conseller?
Yo lamento que tenerle que decir esto a usted, pero usted ha asumido el papel y usted paga las consecuencias.
*(Remors)* Usted es el polichinela de esta farsa.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
y se ha dejado movilizar por esta farsa.
Ustedes han venido a representar una farsa a este Parlamento, después de manipularlo como lo están manipulando.

El agua que les preocupa es la que tienen al cuello con los enfermos en los pasillos, amenazados para que no se quejen; con los barracones en las escuelas sin calidad en la enseñanza; con la mandarina destrozada por vagancia y por impotencia; con la inseguridad ciudadana, y con un billón y pico de deuda, que quieren que paguen del bolsillo de los ciudadanos un plan que la Comunidad Europea, por culpa de Maruja Sornosa, no va a pagar.
No es Maruja Sornosa, no son los socialistas; es su impotencia, su cabezonería y su absolutismo a la hora de no admitir enmiendas al plan.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Ese es el principal problema.
.
.
*(S'interromp la gravació)*

¿Por qué, entonces, nos traen aquí.
.
.
?

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Perelló.
Un momento, por favor.

Señorías, ruego silencio.

Continúe, señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

No han tenido ningún miramiento en enmarañar la opinión pública.
Hasta cuatro miembros del Gobierno fusilando a una persona y hablando del nombre de un partido.
Algunos han seguido tan bien el guión, como la portavoz, que tampoco está aquí, que ya criticó ayer nuestra posición hoy, sin conocerla, porque estaba en el guión, en la reunión en la que alguno se permitió ironizar, en esa estrategia del bulo que han montado, diciendo: "hagamos como Bush".
Pero si Bush hace como ustedes, si se ha copiado de ustedes.
No pueden hacer ustedes como Bush, si se ha copiado de ustedes, de lo mentirosos que son.
Y había alguno en esa reunión que no sabía que habíamos votado aquí el plan, y que habíamos dado nuestro apoyo a eso y a otras cosas que ahora veremos.

Y le traen a usted aquí a eso ahora.
¿Pero es que no saben que las cámaras de Canal 9 han citado a algunos testimonios en La Vega Baja convocados, aleccionados y amenazados por concejales de su partido, para que estuvieran a una hora delante de las cámaras?
¿Es que se cree que no me he enterado?
¿Y por qué no han dado voz entonces a un partido al que están masacrando y a una diputada a la están saeteando como a San Sebastián?
¿En nombre de qué libertad y de que poder hacen eso?

A eso viene usted aquí y de eso es de lo que tiene que responder, a eso.
A eso es a lo que ha venido.
No, usted es el que ha venido, que lo ha asumido.
Ha venido a representar una farsa y una manipulación más, a utilizar la verdad de la peor de las maneras, la verdad como mentira, la verdad como mentira.
Sí señor, sí señor.

Mire, hasta tal extremo fue nuestra posición cuando se debatió aquí el plan, y no llevo cuenta de debatir más con usted, porque está debatido y no hay ninguna propuesta nueva, que el señor Maluenda, en voz de todo su grupo, dijo: "Jo he d'agrair al Grup Sociaslita que hàgem aplegat a eixe acord, que oferirem també al Grup d'Esquerra Unida per si vol sumar-se a eixa iniciativa que, al ser conjunta, transforma per complet l'original del Grup Popular", 28 de septiembre del 2000, *Diario de Sesiones* 49, página 19.

Si lo saben, ¿a qué vienen aquí?
¿De qué nos están criticando ahora?
¿Qué pretenden ahora, que no sea aprovechar el estado de necesidad de los agricultores y de esta comunidad para obtener impúdicos beneficios políticos y vivir de las rentas hasta las elecciones?
¿Qué pretenden, si no es eso?
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Pero es que en esa propuesta se hablaba de apoyar el plan, se hablaba de apoyar el plan, pero se hablaba de impulsar los usos del agua racionales, y se hablaba de la depuración y del saneamiento.
No me diga que sí, que usted ha puesto seis depuradoras en el Segura sin tratamiento de ningún tipo, y sigue yendo la contaminación al río.
Usted lo que ha hecho para justificarse aquí es como el que va al médico con diarrea y le recetan una mascarilla, y dice que ya le ha recetado.
No señor, sigue la porquería dónde estaba, y usted tiene que hacer ahora aquí el papelón.
Esa agua también les llega al cuello, la del Segura, donde además de la inmundicia del agua está la porquería de sus falsas promesas y la manipulación de los agricultores.
*(Remors)* Sí señores.
Lo tienen que oír, mientras no hagan un decreto de clausura del Parlamento y recorten más las libertades.
Lo tienen que oír, que todo se andará.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Y le voy a decir una cosa, señor conseller.
En 1994, el 23 de mayo de 1994, el plan también era importante, pero entonces ustedes y su presidente opinaban que no había que modificar la voluntad de Dios, que había una España seca y una húmeda.
Y hace muy poco tiempo de eso.
*(Aplaudi-ments des d'un sector de la Cambra)* La única razón para que hayan cambiado de postura es que Dios haya desplazado los cielos a la Moncloa.
Continúa la duda de si Dios existe, señor conseller, pero se ha resuelto que tiene bigote, se ha resuelto que tiene bigote Dios.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

*(El senyor diputat parla sense micrófon)* Senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló.
*(Remors)*

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Escúchenme bien.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Escúchenme bien si pueden.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló, un momento, por favor.
Le ruego que sea respetuoso en sus manifestaciones.
*(Remors)*

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta.
Si esta es una manifestación para toda la Cámara, yo la acepto, la acepto gustosamente.

Pero en 1994 era importante el plan, y aquí se ha hablado de que unos han cambiado de posición y se ha obviado una parte de la historia, como están acostumbrados.
Que no tienen memoria, que les dura un rato la memoria.
No digo ya otra memoria histórica de la que otras veces hemos hablado.

Escuchen lo que les digo.
No hemos estado jamás, jamás, en contra de que haya agua para la Comunidad Valenciana y para todo el que la precise, jamás.
Dígannos una vez que hemos estado en contra y dígannos una vez que a una cita para consensuar no hemos acudido.
Diga una fecha, señor conseller, si es capaz.
Nunca.
Y usted lo sabe.
Y le remuerde la conciencia de hacer el papel que ha hecho hoy, porque lo sabe y porque nos conoce, nos conoce mejor que otros de su partido.

Ahora de lo que sí que estamos en contra es de que hagan un plan absolutista, uno solo, sin tener en cuenta ninguna alternativa, solo una propuesta, solo la suya, ninguna más, sin obedecer ni una sola directriz de desarrollo sostenible, aplicando una política que en la Comunidad Europea no entienden, pero aquí sí.
Porque son ustedes unos depredadores del medio ambiente, porque les entregan una cosa y devuelven un búnker, un búnker debidamente rentabilizado.
Por eso no pueden cumplir con el desarrollo sostenible, y no lo han cumplido.

Y lo que les han hecho ahora no es nada más que una anécdota, que pegarles un tirón de orejas, del cual vienen aquí a socializar el error por haber hecho las cosas mal y por ser tan absolutos de haber puesto solo lo suyo.
Y no cuentan ni contarán que también los populares europeos les han dicho que ya está bien de hacer las cosas mal, porque les están poniendo en un aprieto en Europa.
Cuéntenlo también, que también se lo han dicho.

Por eso las prisas ahora, por eso y porque temen la financiación.
No por Maruja Sornosa; por su absolutismo, por su egoísmo, porque han optado por la guerra en vez de por el diálogo y por la paz.
Y si no hubieran optado por la guerra en vez de por el diálogo y por la paz, el presidente de esta comunidad no hubiera emulado antes de ayer a Josu Ternera, amenazando a nuestro secretario general ­con poco éxito, por cierto­, porque ha practicado el acoso a la tercera edad llevando 40 jubilados hoy a la Feria de Muestras a que lo abuchearan.
Eso, el que tenía que estar aquí.

Eso es lo que se esconde detrás de esta discusión.
Y ha llegado ya la hora de la verdad, de que llamemos a las cosas por su nombre, de no jugar a casitas, de no venir aquí a decir: "A ver si los pillo".
¿A nosotros?
Si nos da igual que nos corten la televisión.
Si convertiremos cada socialista en un portavoz y en un altavoz en cada pueblo para combatir sus mentiras.
Si nos han animado ustedes.
.
.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
¡Si han resucitado nuestro partido con sus enredos!
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)* Miedo no sé si tienen, pero vergüenza, desde luego no tienen mucha.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló, le vuelvo a repetir.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló, le vuelvo a repetir que sus manifestaciones guarden la debía cortesía parlamentaria y respeto a esta Cámara.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

En cualquier caso, y coincidiendo con usted, el derecho a la libertad de expresión será para mí prioritario siempre en cualquier cámara de diputados en la que pueda estar, siempre, y en la calle también.

Señor conseller, señores diputados.
No podrán demostrar jamás que hayamos estado en contra del agua, ni ahora ni mañana ni pasado.
Por nosotros no quedó aquí, y por nosotros no va a quedar fuera de aquí.
Si queda, será por ustedes.
Y nosotros nos diferenciamos de ustedes en que asumimos nuestros errores, y ustedes los socializan.
Vienen aquí a repartir su incompetencia.

Pero de lo que sí que estamos en contra es de que sean cómplices de un desastre de las confederaciones hidrográficas, de un desastre de política.
Sí, del chanchullo en el uso del agua, de que teniendo los cinco meses del año hidráulico más pluvioso de la historia estemos ya en sequía, con pantanos al 24%, porque han practicado desembalses masivos en beneficio de las hidroeléctricas, a las que no les tosen ni cuando no dan la luz, ni cuando apagan la luz hasta en los centros públicos de salud.

¿Sabe lo que le digo?
De eso es de lo que estamos en contra, de su repliegue a los intereses económicos de los grandes grupos.
Y cuando eso se mezcla con el agua y con el plan tenemos que decir no, aunque ustedes lo disfracen ante la opinión pública como un no al plan.
Nosotros no hemos dicho jamás ni diremos que no queremos el agua en la Comunidad Valenciana, porque la queríamos antes que ustedes y antes de que manipularan.

Nosotros no diremos jamás que no queremos euros para cualquier proyecto que nos afecte, ni aquí ni en el Parlamen-to Europeo.
Pero diremos que no queremos euros para que sigan reforestando la vecina Murcia con la complicidad del Partido Popular, 30.
000 hectáreas del mayor incendio de la historia, para convertirlas en regables por personas cercanas a su partido, con denuncias en los tribunales, que secan al río Segura.
Y para que permitan 16 pozos ilegales con 500.
000 metros cúbicos de extracción.
Y para que no se enteren en La Vega Baja, hacen estas maniobras aquí.
Roban el agua los suyos en Murcia y ustedes están complacidos.
La del Segura, señor conseller.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Y usted ignora.
.
.
no ignora porque usted no es un ignorante, usted es un buen técnico; usted calla.
Usted es cómplice, no es ignorante.
Usted es cómplice, no es ignorante.
*(Remors)*

¿Y nos trae aquí a esto?
Si esto les molesta, no haber hecho los lodos que han hecho.
¿Pero qué se creían, que nos iban a acojonar debajo del escaño?
¿Pero qué se pensaban?
¡Pero qué error!
¿Pero qué se creen, que se van a fumar a la Comunidad Valenciana como un cigarrillo?
Sí, es a lo que han venido.
No han venido a hablar de nada de esto.

Cumplan la resolución que se aprobó aquí.
Nosotros no hemos modificado nuestro voto, pero usted ni ha hecho depuración, ni ha hecho políticas de desarrollo sostenible, ni está custodiando el medio ambiente de la costa, ni está cuidando el saneamiento de esta comunidad, ni está cumpliendo las promesas del río Segura.
Y está engañando en nombre del señor presidente a los agricultores de esta comunidad, a los que la última promesa ha sido lanzarlos después de jubilados a que critiquen al jefe de la oposición en una visita oficial.
¿Puede llegar más bajo en una comunidad un gobierno?
¿Se puede llegar más bajo?

Es verdad que la sequía es mala, señor conseller, pero es peor querer llevar a una sociedad a la sequía de la libertad y de la información.
Es mucho peor.
Y ustedes han soliviantado a una opinión pública a la que llevan años conduciéndola a la sequía de los derechos.
El principal acierto de ustedes en su política ¿sabe cuál ha sido?
Reducir todas las clases sociales de esta comunidad a solo dos: adocenados y amenazados, que comparten juntos un inmenso silencio.
Ese es el gran logro que le tiene que transmitir usted al presidente.

Aquí no ha venido usted a hablar del Plan hidrológico nacional.
Ha empezado por donde ha acabado: atacando a la oposición.
Se le va a agotar, señor conseller.
Dígale usted al presidente que esto no funciona, que aquí hay que venir con honestidad, que aquí hay una resolución aprobada que no se ha modificado, que no se ha modificado, ¡que por los socialistas no va a quedar ni aquí ni en el Parlamento Europeo!
, ¡que es su tozudez!
, ¡su soberbia!
, ¡su soberbia!
, ¡su afán de modelo único, de pensamiento único, de proyecto único y de plan hidrológico único!
, el que les lleva de despreciar a la oposición, de aguantarla como un efecto secundario, de llamar a la libertad de expresión falta al decoro, ¡bonito decoro, señor conseller!
, el de estar todo el fin de semana machacando sin derecho a defensa a una eurodiputada, y predisponiendo la opinión de un grupo político elegido el mismo día, a la misma hora y en las mismas urnas que ustedes, y con la legitimidad de decir lo que piense.
En una televisión que pagamos, o debemos, todos los valencianos, y que se usa como arma arrojadiza.

Pues, mire, señor conseller, ni hemos negado el agua, ni la negaremos nunca, ni hemos negado los euros, ni los negaremos nunca, pero seguiremos oponiéndonos, en absoluta resistencia, a sus políticas graves e hirientes para esta comunidad.
En lo social, y también en lo hidrológico.
Porque ustedes, aunque manipulen a los agricultores, frente a un agricultor, una hidroeléctrica y un campo de golf, tienen claro el orden de actuación.
El agricultor, el primero, para ponerlo en la pancarta; la hidroeléctrica, la primera para ir a la cuenta del banco; y el del golf, para divertirse con los beneficios que le dé la hidroeléctrica.
¡Ese es su orden de actuación!
, y no pueden disimular ni un minuto más, señor conseller.

Pero, sigan por ahí, que sin más arma que el pensamiento, ni más munición que nuestras propias palabras, más temprano que tarde ¡les venceremos!
, señor conseller, ¡les venceremos con la razón.
.
.
!

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Perelló, acabe.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
frente al dislate, a la regresión y al autoritarismo que están manifestando cada vez que vienen aquí a manipular este Parlamento.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Senyor Font de Mora, per a què demana la paraula?

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Para una cuestión de orden, señoría.

 

**La senyora presidenta:**

 

Tiene la palabra para la cuestión de orden.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Nuestro grupo ha soportado con paciencia franciscana el *jacuzzi* parlamentario con que se nos ha obsequiado por parte del señor Perelló.
Pero hay una cuestión que no podemos dejar de lado, y es que a una persona que no está en esta Cámara y que ocupa un cargo, es una mujer que ocupa un cargo dignísimo en nuestra comunidad, se la ha insultado gravemente, se la ha llamado impúdica por parte del señor Perelló.
*(Veus)* Él retirará o no retirará sus palabras, nosotros le pediríamos que lo hiciera, pero no queremos dejar pasar la ocasión sin manifestar nuestra protesta, para que conste en acta, señoría.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Font de Mora.

Tiene la palabra el señor Perelló, para pronunciarse sobre el requerimiento realizado por el portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí, señora presidenta.

Yo atiendo con absoluta humildad las palabras del señor Font de Mora, y estoy dispuesto a retirar mis palabras tan pronto como la señora Vea Reig convierta la televisión en democrática, transparente, decente y pública, *(veus)* en ese momento las retiraré.
Mientras tanto, será impúdica*.
(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló Rodríguez.

Senyor Maluenda, per a què demana la paraula?
Per a intervindre?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyora presidenta, per a fixar la posició del meu grup davant de la comunicació que ha portat el Consell a la Cambra.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.
Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

En primer lloc, considerem necessària, oportuna i convenient la comunicació que hui el Consell ha portat a la Cambra per al seu debat.
Agrair al senyor conseller la seua informació, i sàpia, tinga ben clar, senyor conseller, que la preocupació que vosté i el Govern tenen, la compartix també el Grup Parlamentari Popular, i, el que és més, la societat valenciana, com a conseqüència de l'esmena que l'eurodiputada socialista, del Pspv, per a més inri, ha defensat en la Unió Europea i ha aconseguit que prospere, i en la qual demana que la Unió Europea no finance el Pla hidrològic nacional, i s'estan desvirtuant les coses, però és molt clara, la iniciativa diu, finalment: "Y pide a la Comisión Europea que por estas razones no proporcione ayuda de la Unión Europea para estos proyectos de trasvase".

Està claríssim que la senyora Sornosa té un criteri distint al nostre del Pla hidrològic nacional, que no compartim, però que és respectable, però la senyora Sornosa perd la raó quan se n'ix de casa i se'n va a Europa a intentar desprestigiar una llei tan legítima com és la Logse, que mosatros no vam votar i que estem complint, perquè l'acatem, perquè l'acatem!
, i és una cosa que no fan els socialistes, i especialment la senyora Sornosa, supose que dirigida des dels òrgans de direcció del Pspv en esta comunitat, ha presentat i ha defensat eixa esmena.

Que sàpia, que sàpia la senyora Sornosa, que si prospera finalment ­i que ho sàpia el Pspv, i que ho sàpia la societat civil valenciana­, que si prospera finalment eixa esmena en el debat de demà, les valencianes i els valencians haurem de pagar el transvasament de la nostra butxaca.
Que ho sàpia.

Per cert, senyor Perelló, benvingut a este tipus de debat, benvingut.
Ja veig que el seu grup ha hagut de recórrer a la seua facilitat per a escenificar, a les seues dots lingüístiques, per a expressar aquí un art escènic per a intentar tapar les vergonyes del Pspv en els temes de la política de l'aigua, però crec que això no serà suficient, no serà suficient, perquè la deslleialtat i la traïció que vostés estan cometent amb l'electorat valencià no ho taparà ni tan sols la seua intervenció i les seues aptituds per a eixes arts escèniques a què m'he referit.

Parlava d'emmordassar.
Ha dit "emmordassar", senyor Perelló?
Mire, emmordassar un diputat és el que intenten eixos dos diaris que a vostés els passen les instruccions de funcionament, *Levante* i *Información*, *(protestes)* això és emmordassar!
, que és el que intenten amb este diputat.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que és el que intenten amb este diputat.
Eixos diaris que diuen que són paladins, "paladins".
.
.
Sí, sí, escolten, escolten, sí, sí, paladins de la llibertat d'expressió, i quan este diputat, defensant els interessos generals d'esta comunitat, fa unes declaracions que no els agraden, me porten als tribunals.
Això és emmordassar!
*(Protestes)* Això és emmordassar!
, senyor Perelló, prenga nota.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un momento, señor Maluenda.
Un momento, señor Maluenda.

Señor Perelló, señor Perelló, ocupe su escaño, y atienda con el mismo respeto que todos lo hemos atendido a usted.
*(Veus)*

Tiene la palabra el señor Maluenda.
Continúe, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.
*(Remors)*

El Pla hidrològic nacional, el Pla hidrològic nacional, és la peça essencial de la nova política de l'aigua en Espanya, i és un conjunt de mesures que tenen com a objectiu la reordenació de recursos hídrics que en el territori espanyol, i molt concretament en la Comunitat Valenciana, estan desigualment distribuïts.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Maluenda.

Senyories, per favor, pregue novament silenci i respecte a l'orador, com a tots.

Continue, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

El fracàs del Psoe és que van fer una llei d'aigues en el 1985 i mai van ser capaços de desenrotllar-la, perquè van plantejar un *bodrio* de Pla hidrològic nacional que van haver de retirar perquè no sabien que per a poder fer un pla hidrològic nacional primer s'han de fer els plans de conca, i calia conéixer quins eren els recursos disponibles en cada conca per a poder trobar el dèficit, i, en funció d'eixe dèficit, aportar les solucions en el Pla hidrològic nacional.

Però el Pla hidrològic nacional no solament, conforme s'està diguent, és un transvasament d'aigues de l'Ebre a la Comunitat Valenciana.
El Pla hidrològic nacional és alguna cosa més, és alguna cosa més.
El Pla hidrològic nacional és un instrument que reordenarà recursos hídrics en el nostre país, i era molt urgent i totalment necessari que se promulgara mitjançant una llei, perquè els tipus d'actuacions que marca, com són la política de direcció de l'aigua, que era molt antiquada i era necessari incorporar política d'alforrar aigua, reutilització i ordenació de regadius, el que està fent la Generalitat Valenciana des del 1995, això que estem fent aquí, en la nostra comunitat, és el que el Pla hidrològic nacional arreplega.

En segon lloc, en moltes conques, falta aigua en llocs determinats, i, al mateix temps, hi ha excedents en altres zones.
Bé, doncs, racionalitzar eixa distribució.
Sempre s'ha dit que l'aigua en Espanya era un bé escàs, i jo sempre ho he negat, he dit que no és, que l'aigua en Espanya és un bé suficient, únicament que molt mal distribuït.
Bé, doncs, això és el que fa el Pla hidrològic nacional.

El Pla hidrològic nacional adopta unes mesures encaminades a potenciar eixa política que aquí s'està fent de sanejament i depuració d'aigua, però millorant la qualitat de l'aigua, utilitzant el sistema terciari a on faça falta.
Per a què?
Per a garantir que eixa aigua depurada reunix els requisits adequats per a poder-la utilitzar en l'agricultura.
Astò també ho contempla el Pla hidrològic nacional, i el Pla hidrològic nacional contempla una sèrie d'actuacions importantíssimes, com són les transferències d'un volum anual de fins a 315 hectòmetres cúbics en origen de la zona del Baix Ebre a la conca del Xúquer, i 450 a la conca del Segura, entre altres.

Però hi ha moltes actuacions en el Pla hidrològic nacional que vostés també estan negant, i que signifiquen dotar la Comunitat Valenciana ­estic referint-me a la nostra comunitat­ d'una sèrie d'infraestructures necessàries per al millora aprofitament de l'aigua.
I, per exemple, en la conca del Segura, modernització de regadius la Vega Baixa del Segura; la planta dessaladora de la Pedrera; el col·lector d'evacuació d'auies salines de la Vega Baixa i la dessaladora; la planta dessaladora i la millora de la qualitat en Pilar de la Horadada; ampliació de la dessaladora de la Mancomunitat del Canal del Taibilla, ampliació en Múrcia i en Alacant; recuperació ambiental i millora de la qualitat de les aigues del riu Segura; recuperació ambiental i millora de la qualitat de les aigues del riu Segura en la Vega Baixa, que sense cabal d'aigua és quasi impossible avançar, fa falta més cabal d'aigua; canal sobreeixidor del riu Segura en el regueró d'Hurchillo.

Actuacions del Pla hidrològic forestal: protecció i re-generació d'enclavaments naturals; automatització i telecomandaments dels canals d'instal·lacions principals dels posttransvasament Tajo-Segura; conservació i condicionament del domini públic hidràulic en el riu Segura; manteniment i explotació del sistema automàtic d'informació hidrogràfica; ordenació i protecció de recursos subterranis; obres per al mesurament i control dels cabals del riu Segura; ordenació i control dels aprofitaments hídrics; programa de control i seguiment de la qualitat de les aigues; ret bàsica de control de les aigues subterrànies; presa de Vilamarxant, presa del riu de Sallent, presa de Montesa, presa del Marquesat; terminació de la nova presa de Tous; embassament sobre el riu Alfambra; regulació per a recàrrega de les.
.
.
*(inoïble*) hivernals en el Belcaire; adequació del pantà d'Alarcón; presa de l'embassament de Mora de Rubielos; zona de regulació de la rambla de Cerverola; assut de regulació del tram baix del riu Túria; conducció Xúquer-Vinalopó.
.
.

Escolte'm, obra de modernització de la séquia real del Xúquer; modernització del canal del Camp de Túria; gran reparació i automatització del canal principal del Camp de Túria; modernització del canal Xúquer-Túria; modernització dels regs tradicionals en Escalona, Carcaixent, Sueca, Cullera i Quatre Pobles; pla de modernització de regs de la Plana de Castelló; millora, drenatge i reparació dels camins de servici i accessos al canal Xúquer-Túria; canal del marge esquerre del riu Magre; modernització de regadius tradicionals en el Xúquer; reposició de la séquia Major de Sagunt, afectada per la construcció de la presa d'Algar; abastiment als municipis de l'entorn de l'embassament de Contreras; reutilització d'aigues residuals depurades de l'Edar de Mont Orgègia i Rincón de León; col·lectors de Benidorm i la Vila Joiosa i ampliació de l'Edar de Benidorm; estació depuradora d'aigues residuals d'Alzira; depuració integral de l'Albufera sud; col·lector i estacions depuradores d'aigues residuals de Novelda i Monforte del Cid; regularització i bassa de regulació en la Vila Joiosa, en la Marina Baixa; ampliació de l'estació depuradora i col·lectors d'Altea, Callosa, Polop, la Nucia; col·lectors generals i Edar de Sueca; condicionament del riu Xúquer entre Carcaixent i l'autopista A-7; restitució i adaptació dels caixers naturals dels barrancs de Torrent, Chiva i Possalet; canalització dels barrancs de Carcaixent i Palmaret; canalització del riu Sec en l'autopista A-7 i la desembocadura al mar; interconnexió Manises-Picassent; canalització, defensa i urbanització en el riu Barxell; condicionament del baix Túria i nou caixer del riu; millora del drenatge de la marjal sud del riu Xúquer; laminació i millora del drenatge en la conca del riu Vaca; laminació i millora del drenatge en la conca de la Rambla de Gallinera; laminació i control d'avingudes en la conca mitjana del Serpis; canalització de la capçalera del barranc de les Ovelles; millora i condicionament del canal de Maria Cristina.

Actuacions del Pla hidrològic forestal: protecció i regeneració d'enclavaments naturals; correccions d'impacte ambiental i paisatgístic de la presa de Bellús; interacció mediambiental i foment social de la presa d'Escalona; ordenació i protecció de recursos subterranis; ampliació del sistema automàtic d'informació hidrogràfica de la conca del Xúquer; ret bàsica de control d'aigues subterrànies; infraestructura de reforços de recàrrega artificial en el Xúquer; programes de control i seguiment de la qualitat de les aigües; ordenació i control dels aprofitaments hídrics; manteniment i explotació dels sistemes automàtics d'informació hidrogràfica en la conca hidrogràfica del Xúquer.

El que no tenen els socialistes valencians és credibilitat en els temes de l'aigua, no tenen credibilitat.
I, clar, és el moment que s'aclarisquen d'una volta per a sempre, que diguen amb tota claredat si és que no volen que es facen estos projectes.
Si no volen que es facen estos projectes que ho diguen.
I si és que volen que es facen uns i altres no, que diguen quins són els que no volen que es facen.
I que ens diguen també si volen aigua de l'Ebre o no volen aigua de l'Ebre.
Que diguen clarament si estan pel trasvase o no estan pel trasvase.
Ja està bé que intenten confondre a la societat.

I diem que no tenen credibilitat, perquè jo podria llegir-los la intervenció que va fer el senyor Burriel amb una comunicació, aplicada en la Cambra per este mateix sistema, sobre política hidràulica i en la que deia que l'Ebre té aigua més que suficient per a resoldre els problemes de la Comunitat Valenciana i que tan sols en aigua de l'Ebre es resoldria el dèficit hídric del Vinalopó, de tota la conca del Vinalopó, de l'Alacantí i de la Marina.
I que, igualment, des de l'Ebre hauria de vindre l'aigua per a solucionar el problema de les aigües del riu Segura.

I jo els recordaria també la resolució 76 de la tercera legislatura, que està aprovada per unanimitat dels grups parlamentaris, presentada i votada favorablement conjuntament, Socialista, Popular, Nacionalista Unió Valenciana, Esquerra Unida i Mixt i que diu: "Les Corts Valencianes acorden recolzar firmement que el Pla hidrològic nacional, i en els corresponents plans hidrològics de conca, es contemplen les transferències de recursos hidràulics necessaris per a garantir la dotació hidràulica suficient de la Comunitat Valenciana i, en concret, el trasvase de l'Ebre a la conca del Júcar, al canal Júcar-Marina-Vinalopó, i la regularització dels aportaments previstos per la Llei del trasvase Tajo-Segura a les comarques del sud de la Comunitat Valenciana".

I la resolució 143, que és la que es crida com el pacte de l'aigua de la Comunitat Valenciana, que diu: "Es considera especialment urgent la transferència de recursos des de l'Ebre a les conques del Júcar i Segura, així com la transferència interna dels recursos des de la conca del Júcar a la comarca del Vinalopó, Alacantí i Marina.
Resulta absolutament precís garantir el manteniment en condicions adequades de tots els usos vinculats al trasvase Tajo-Segura.
Es donarà satisfacció a les necessitats hídriques de la província de Castelló, en ordre a pal·liar la seua sobreexplotació".

Tot açò és el que vostés han oblidat, perquè vostés van tindre un gir total i absolut amb un lapsus que van cometre després.
I dic un gir total i absolut perquè quan això es va aprovar ací en les Corts immediatament el portaveu del Grup Socialista va presentar una proposició no de llei a estes Corts perquè es debatira en el Ple que deia: "Considerant necessari que dins el Pla hidrològic nacional, actualment en tramitació, es garanteix l'estabilitat hidrològica de la Comunitat Valenciana amb l'aportació de les conques excedentàries de la resta d'Espanya a la del Xúquer i el Segura, es presenta la següent proposició no de llei: Les Corts Valencianes insten el Consell per a què s'eleve al govern de la nació la resolució aprovada per la Comissió d'Obres Públiques i Transports del dia 14 de desembre de 1993, per a la seua inclusió en el Pla hidrològic nacional".
Això ho firma Segundo Bru Parra el 17 de gener.
Però, clar, el van cridar de Madrid per telèfon i el dia 23 de febrer la retira sense més explicació.
Per això no tenen credibilitat.
Vostés diuen una cosa i en fan una altra.

El mateix va ocorre quan el primer govern Popular de la Generalitat Valenciana va plantejar al conegut pel botxí de la Comunitat Valenciana, el exministre senyor Borrell, que firmara un conveni de col·laboració per a garantir mesures de racionalització i millora de l'ús de l'aigua en la Comunitat Valenciana i no va voler firmar-lo, va estar en la taula del ministeri quasi un any, fins que va guanyar les eleccions el Partit Popular i es va firmar un conveni en gener de 1996 entre el president Zaplana i la ministra Tocino.

I hi ha una resolució, que dic que és el lapsus que cometen, a la que vosté ha fet menció anteriorment, senyor Perelló, de setembre de 2000, de recolzament al Pla hidrològic nacional, que ja s'estava tramitant.
Ens referíem al Pla hidrològic nacional que ja s'estava tramitant, i el vam redactar conjuntament el senyor Peris ­hui en els bancs del Grup Mixt- i este servidor de vosté.
I el va firmar el seu grup també i el van votar favorablement.
Posteriorment, quan van presentar una proposició no de llei dient que es recolzara el mateix Pla hidrològic nacional, vostés el van votar en contra.
Per tant, no diga que hi ha un acord, que vostés no han vulnerat i que vostés no han canviat de pensament.

I què fan fins ara?
Mire, el senyor Pla passeja en barca, el senyor Pla se'n va a passejar en barca per l'Ebre, no sé si és que va aprofitar aquell viatge que es comenta que va.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Maluenda, acabe.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, senyora presidenta.

.
.
.
que va anar a demanar-li consell polític al senyor Pujol i va aprofitar per a passejar en barca.
Però recentment també s'ha reunit en la Comunitat Valenciana amb el senyor Iglesias i amb el senyor Maragall per a negar-se al Pla hidrològic nacional, per a negar-se al Pla hidrològic nacional.
Jo no sé què pensaran els barcelonins quan sàpiguen que el senyor Maragall es nega i saben que Barcelona pot sofrir restriccions per a consum humà?
Jo no sé què és el que pensaran?

I per a colm, la senyora Sornosa defensa, amb una clara traïció a l'electoral que la va votar i amb el consentiment del Pspv, dels socialistes valencians, presenta una esmena que li diu a Europa que no done ni un sol euro a la Comunitat Valenciana, que vol que ho paguen de la seua butxaca les valencianes i els valencians.
I això és el que vosté tracta d'ocultar amb la seua escenografia.
Però, senyor Perelló, per molt que vosté tinga qualitats d'arts escèniques, la veritat és la que és i les vergonyes del Partit Socialista, del Pspv, estan al descobert.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a què demana la paraula, senyor Perelló?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Señora presidenta, para réplica al señor Maluenda.
Ha contradicho.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Sí, señor Perelló, tendrá derecho a réplica después que conteste el señor conseller, el honorable señor conseller.
La réplica le corresponde luego.
*(Remors)*

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Creo que estamos en una confusión seguramente derivada de mi propuesta, pero la réplica, la que solicito ahora, no es la que solicitaré cuando le corresponda al señor conseller; es la del señor Maluenda, de acuerdo con el Reglamento, por cuanto ha aludido y contradicho nuestros argumentos.

 

**La senyora presidenta:**

Para réplica al señor Maluenda tiene usted tres minutos.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Maluenda.

Después del apabullamiento que ha querido usted hacer aquí sin ningún motivo, se confirma mi tesis de que aquí no veníamos a nada más que a hacer una farsa.
Porque si ha leído todo lo que ha leído, que dice que está aprobado por nosotros en estas Cortes ¿se cree que cada vez que usted tenga una mala noche vamos a salir aquí a ratificar nuestra postura?
¿Todo lo que ha leído?
Pero si ha leído el Patricova, que no han hecho nada del Patricova también; pero si ha leído el anexo del Plan hidrológico, cuyos proyectos hicimos nosotros, que están aprobados desde 1996 y que si están sin ejecutar es por el recorte y la torpeza del gobierno de la nación.
¿Pero cómo puede venir aquí a hacer lo que ha hecho y no sonrojarse?
¿Pero cómo puede venir a volver a decir que lo vamos a pagar del bolsillo de los ciudadanos?

Pero, mire, si la directiva marco sobre política del agua sabe usted que a partir de 2010 va a obligar a establecer una política de precios que refleje todos los costes, con independencia de que lo pague la Unión Europea o los valencianos o los madrileños.
¿O es que el dinero de la Unión Europea no sale del bolsillo de los ciudadanos?
Es que parece que ustedes en el Parlamento Europeo o en la Comisión tengan la lámpara de Aladino.
"O lo pagará Europa o los ciudadanos".
Como si Europa fuera la tía rica de América que nos ha dejado una herencia.
¡Si Europa somos nosotros, que usted aún no se ha dado cuenta de eso!
Como metimos nosotros en 1986 a España en Europa, usted no se percató, no se percató.
¿Por qué diferencia entre los ciudadanos de Europa y los de la Comunidad Valenciana?
Lo pagarán igual los ciudadanos, igual.
Y a partir de 2010, no engañen no sólo a los agricultores.
.
.
hombre, engáñenlos si se dejan, pero a esta Cámara, a esta Cámara en la que casi todos peinamos ya algunas canas, venir a dar el mamotreto que ha dado diciendo a ver si alguno lo *arreplega* por la prensa.
.
.
Da igual lo que *arreplegue*.

Ha leído infundios e incumplimientos por un tubo.
El Patricova está sin ejecutar aquí hubo una comparencia hace poco y se demostró, está sin ejecutar.
El anexo del plan está en ejecución desde 1996 las obras que tienen que haber y están retrasadas por el recorte de su gobierno.
Y viene aquí a leer unas inversiones que diseñamos nosotros y que empezamos a ejecutar nosotros y piensa que nos vamos a tragar.
Pero, oiga ¿qué concepto tiene de nuestra inteligencia y de nuestro oído?
Por mucho que acelere y nos pase folios y folios y folios.
Pero ¿esto qué es?
¿Qué respeto es este a un grupo y al Parlamento?

Y, en suma, si está todo aprobado ¿para qué nos trae otra vez a esta tribuna?
¿Para cubrir qué papel?
¿Para convertirse en un rentista electoral a costa del sudor ajeno y de la sequía ajena?
Si vamos a tener que acabar regando, si lo han fiado a diez años.
Si a los diez años, como van las cosas y si se siguen produciendo clementinas, habrá que regar con el zumo de las clementinas.
Si tienen ustedes una desidia gubernamental, una desidia gubernamental que no tiene parangón en la historia de nuestro país y de nuestra Comunidad.
¿Cómo se atreve a pedirnos a nosotros que vengamos aquí a dar la cara?
Si ha dicho usted que la habíamos dado.
No ratificaremos lo que hayamos aprobado cada vez que usted o su grupo tengan un interés perverso político o una noche de insomnio electoral, no lo haremos.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Perelló.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Lo haremos cuando nos dé la gana y cuando lo consideremos oportuno.
Apúnteselo y que quede en el *Diario de Sesiones*.

Muchas gracias, señora presidenta.
*(Alguns aplaudiments)*

 

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Senyor Maluenda, per a rèplica, per tres minuts.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.
Senyories.

Senyor Perelló, vosté ho sap per què.
Perquè vostés adopten els acords i després els incompleixen, per això.
Perquè vostés aquí van votar favorablement al Pla hidro.
.
.
*(Veus)* Señora, pida la palabra y replíqueme, por Dios.
*(Remors)* Perquè vostés adopten ací els acords i després els incompleixen, perquè vostés ací voten favorablement al Pla hidrològic nacional i després el boicotegen en el Congrés i en el Senat.
I, el que més greu, ratllen en el que podria ser un delit de lesa pàtria *(remors)* quan van fora d'Espanya a negar el finançament que ens correspon.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Camarasa.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

I vosté diu: "que és que els diners dels fons europeus no els paguen els.
.
.
" Clar que sí, clar que sí, però no volem que hagen països a Europa de primera i de segona divisió.
I si hi ha de primera i segona divisió, volem estar en els de primera, volem estar en els de primera.
I en els de primera és que els temes que són d'interés general, com és el Pla hidrològic nacional, que ha d'estar finançats en gran mesura per part dels fons europeus.
I això és el que vostés volen impedir, eixa és la pataleta que els queda.
Com no han pogut privar a la societat espanyola de què es beneficie del Pla hidrològic nacional, concretament a la valenciana, ara volen que no es financie.
Perquè vostés saben que el desenrotllament econòmic i social de la Comunitat Valenciana passa necessàriament per l'aplicació del Pla hidrològic nacional i per el transvasament d'aigües de l'Ebre, vostés ho saben perfectament.
Però com tenen en la seua consciència el pecat de què no van a ser capaços de portar-lo endavant quan ho van intentar, no volen que ningú ho faça.

Eixe és el seu problema, senyor Perelló, eixe és el seu problema i el del seu partit.
I tenen un secretari general que on diu *digo*, ara diu que va dir *diego*.
Però, clar, la societat sap perfectament que l'alarma social que s'ha creat per l'esmena de la diputada del Pspv, valenciana, senyora Sornosa, el que és és un seguiment, una continuïtat del boicot que vostés des del primer moment estan fent al Pla hidrològic nacional.
I han de reconéixer-ho.

Per molt que vosté vinga ací a escenificar, a utilitzar les seues arts parlamentàries ­que reconec que són bones­, per molt que vosté ho intente, això ho tenen ahí, eixa vergonya no es pot tapar.
Vostés han traït el compromís que van adquirir amb l'electorat valencià, vostés van dir: "voteu-nos que defensarem els interessos valencians davant el govern de Madrid o davant el govern de la Generalitat" i ara no ho fan, ara ho traïxen.
I la senyora Sornosa, seguint eixes directrius del Pspv s'ha anat a Europa a dir: "jo a València vaig demanar el vot per a defensar interessos espanyols a Europa, però aquí vinc a parlar d'un acord del Senat negant la realitat".
Que és un acord del Senat de juny?
No senyor, és una llei, una Llei de 5 de juliol, aprovada en el Congrés i en el Senat.
I això està ocultant-lo a Europa i això és una cosa irreversible, perquè tenim potestat legislativa més que suficient per a adoptar en el Congrés dels Diputats una llei similar.

Per tant, Europa no pot paralitzar el Pla hidrològic nacional, com vostés han intentat.
Però com ho saben, el que volen és paralitzar el finançament.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Maluenda, acabe.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

­Acabe, senyora presidenta.
­ .
.
.
I això és una clara traïció a la societat valenciana.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula, per a donar resposta conjunta, l'honorable senyor conseller.
*(Remors)*

Señor Vicente, le llamo la atención por primera vez y en esta sesión de Pleno.
Aténgase al Reglamento.

Señor conseller, comience.
*(Remors)*

Señor Vicente, le llamo la atención por segunda vez y le advierto que a la tercera será expulsado de esta sesión plenaria.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

Gracias, presidenta.

Señoras y señores diputados.

La verdad es que si fuera verdad lo que el señor Perelló dice, que he venido a hacer aquí el papelón, sería un gran honor para mí hacer este papelón.

Cualquier tema relacionado con lo que es de mi competencia, pero concretamente más cualquier tema relacionado con el agua, para mí no será nunca venir a hacer un papelón, sino venir a defender lo que más profundamente creo en los temas del agua.
Y da la casualidad que en este caso lo que creo en los temas del agua se aplica perfectamente en el Plan hidrológico nacional.
Y da la casualidad que ustedes también iban por esa línea, también iban por esa línea.
Y acaba de decir usted que aquí mismo lo han votado.

Entonces, si todo eso es así, ¿por qué permiten que diputados europarlamentarios suyos hagan políticas contrarias en Europa y pongan en evidencia a muchos de su partido que están defendiendo esas cosas?
¿Por qué?
¿No estaremos totalmente legitimados aquí para venir y decir: pongan orden?
Porque nos están perjudicando a todos.
A ustedes también.
Y por eso están hoy tan disgustados y tan nerviosos en su ­digamos­ actuación.

Porque eso les duele, esa contradicción que hay dentro de su partido defendiendo en Madrid una cosa, en Aragón otra, en Castilla-La Mancha otra, en Aspe otra, en Bigastro otra, en Alicante otra, en Valencia otra o en Gandía otra, eso no se puede sostener.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Eso no se puede sostener.

Y le digo que a mí no me produce ninguna satisfacción venir aquí a decirles esas cosas.
Todo lo contrario.
Yo estaría mucho más contento y mucho más satisfecho si no se produjeran esas cuestiones, si todos unánimemente hubiéramos apoyado lo que aquí estábamos apoyando siempre.
Pero, además, ustedes saben que cuando se estaba debatiendo el Plan hidrológico nacional ­y yo me voy a referir a eso y no a otras cosas­ ustedes presentaron alternativas, el Partido Socialista del País Valenciano, fueron por la mañana con unas alternativas y volvieron por la tarde con otras que no se parecían en nada en lo que ustedes habían presentado.
Pero, además, ya eran bastante poco creíbles las alternativas que presentaban, pero tenían que hacer un poco ese papel.

Yo no quiero decir aquí cosas que he hablado con muchos de ustedes, porque si una gran mayoría están totalmente de acuerdo, si están de acuerdo, ¿por qué no vamos entre todos a no provocar que en Europa se mire la política hidráulica fundamental para el corredor mediterráneo, fundamental para la Comunidad Valenciana, como algo que no es bueno, como algo que no es sostenible?
Cuando yo le puedo garantizar ­aquí traigo una parte, en mi despacho tengo otra­, este es el estudio de las afecciones ambientales producidas en el entorno del sistema del delta del Ebro por el trasvase de aguas previstas en el borrador del Plan hidrológico.
Pero, exactamente igual está de todo, de todo, mi documento es de todo, de todo el trasvase, sin olvidar ninguna población que atraviese las obras del trasvase desde Gilet a Crevillente ­tampoco, sin olvidar, yo lo tengo­, y contemplando totalmente lo que es la red Natura.
Y cómo se tiene que hacer para que no haya afección a la red natura Y cómo se tienen que gestionar las aguas en el delta del Ebro para que no haya afección.
Y sabemos que todo eso es posible.
Y sabemos que si ustedes estuvieran en el gobierno posiblemente estarían diciendo otra cosa, porque decían otra cosa.
No podemos estar cambiando continuamente y, sobre todo, cuando nos jugamos yo creo que el futuro de la comunidad.

Para mí esta discusión sería mucho menos importante, o no estaría seguramente haciendo este papel, si estuviéramos viendo la curva de una carretera o un problema determinado.
No estamos viendo eso.
Lo que estamos viendo es tener agua o no tener agua en el futuro en la Comunidad Valenciana, poder mantener nuestro crecimiento y nuestro desarrollo sostenible en la Comunidad Valenciana.

Y por eso yo pido coherencia, pido responsabilidad y pido que no seamos irresponsables y vayamos a Europa a impedir que algunas de esas cosas se puedan hacer.
Porque, además, se da la circunstancia de que en Europa las políticas del agua, hasta hace muy poco tiempo, estaban, y las directivas, marcadas por los países europeos que constituían la primera comunidad económica, que prácticamente es el norte de Europa, el centro y el norte de Europa, donde la pluviometría y las características de esa zona son totalmente distintas a la nuestra.
Las problemáticas del agua del Mediterráneo, incluido el Mediterráneo español, son totalmente distintas a las de Centroeuropa o a las de Inglaterra: llueve mucho menos, tenemos problemas de escasez, hacer un trasvase aquí puede ser muy necesario para la sosteniblidad, seguramente en el Nilo no, o en el Rhin no, pero aquí sí, aquí sí, la problemática es distinta y por eso no hay que confundir a la gente, no hay que confundir a la gente.

Entonces, les pedimos responsabilidad, no a ustedes, sino a los que están también representándoles en Europa y que transmitan la realidad de lo que pasa, igual que si estuvieran gobernando, exactamente igual que si estuvieran gobernando.
Y así creo que nos iría mucho mejor a todos.

Yo no sé si cuando ha intervenido y ha dicho que ustedes ya se definieron sobre el Plan hidrológico nacional, eso quiere decir que continúan con la misma opinión.
Me imagino que sí.
Y que tampoco van a dejar que dejen de venir fondos europeos.
¿Es que van a decirles a sus parlamentarios en Europa que no apoyen esa enmienda que ha firmado algún parlamentario suyo?
Si todo eso es así, bienvenido sea este debate porque creo que habrá mejorado mucho las posibilidades de entendimiento con Europa.
Y eso es lo que creemos, eso es lo que queremos y eso es lo que yo estoy defendiendo aquí con toda la honestidad del mundo, lo que no sé si están haciendo otros.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

En el torn de rèplica té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor conseller.

Per a mi també és molt important aquest debat, efectivament.
Jo lamente que no se l'haja portat, perquè vosté ens ensenya l'informe del delta, diu que l'altre el té en el seu despatx.
Però, jo vaig a fer-li la mateixa pregunta ací a vosté que li he fet a la comissària europea de la direcció de medi ambient, la mateixa.
Diu: "El govern espanyol ha presentat a la direcció general 11 de la Unió Europea la traça definitiva dels transvasament de l'Ebre des de Xerta fins a Almeria?
" Primera pregunta.

Segona pregunta.
En la documentació que li ha tramés el govern espanyol s'inclou la totalitat de l'esmentat traçat i, concretament, el seu pas per les zones de la província de València des de l'eixida de la serra Calderona, l'arribada Túria-Vilamarxant, continuant fins trobar el Xúquer i des de Tous o Escalona fins Villena?
Segona pregunta.

Tercera pregunta.
Inclou la documentació que s'ha enviat a Europa, no la que té vosté en el seu despatx, que diu que la té, la que està a Europa, com afecta la traça de la transferència a diverses zones propostes, com a *(inintel·ligible)* pel govern autònom valencià, entre les que es troben la zona intermitja, Muela de Cortes, Caroig, curs mitjà i baix del Xúquer, l'Albufera de València, la Serra d'Énguera?

Són les tres preguntes que vosté no pot contestar ací afirmativament, perquè sap que no és cert.
No està des de la serra Calderona, li ho torne a dir, fins a Crevillent.
No està.
Perquè jo sí que tinc el document que s'ha presentat a la Unió Europea, i el tinc ací damunt.
I no està.
I ho diuen els científics que han avaluat el Pla hidrològic nacional i que han fet un informe.
I Rosamaria Miracle ho diu, que no solament no s'ha tingut en compte ara el parc natural de l'Albufera, tampoc es va tindre en el transvasament Xúquer-Vinalopó.
I ho diu Rosamaria Miracle quan estudia el que vostés han portat a la Unió Europea.

Clar que és molt seriós aquest debat!
I jo, al final, al final, en el seu intent simplement electoralista i de massacrar al Partit Socialista i de personalitzar en Maruja Sornosa, al final li agraïsc este debat, perquè a partir d'ara el poble valencià va a saber realment què suposa el Pla hidrològic nacional realment per als valencians.
Ara és quan la gent es va a sensibilitzar, efectivament!
Ara veurem des de Gilet fins a Crevillent tots eixos valencians quan viuen el favor que està fent-li el PP amb el Pla hidrològic nacional.
D'això anem a parlar poble a poble.
I anem a explicar-ho.
Com van a canviar la qualitat de l'aigua?
Com van a deixar l'aigua dolenta en Tous?
I com a tota una immensa zona on no li ve del Pla hidrològic nacional ­i vull repetir-ho solemnement­ ni un hectòmetre cúbic, li canvien la qualitat de l'aigua a canvi de què?
A canvi de què a eixos valencians?
Quan als altres, els llauradors, els que realment són llauradors del Vinalopó, en un esforç del Xúquer-Vinalopó i de reutilització tindrien prou i no faria falta el transvasament de l'Ebre?
I vosté ho sap perfectament, que l'aigua no és per als llauradors d'Alacant, no és per als llauradors, és per al litoral, és per als camps de golf, és per a jugades especulatives, és per a la urbanització del litoral.
No és per als llauradors.

Nosaltres anem a mobilitzar als llauradors, a la immensitat de llauradors valencians perjudicats pel Pla hidrológic nacional del PP, que van a tindre la solidaritat d'uns altres llauradors, que parlen amb la mateixa llengua, que tenen les mateixes tradicions nostres, que sembren l'arròs i que vostés van a perjudicar duríssimament, que són els llauradors del delta de l'Ebre, també.

Hi ha un altre problema important que jo agraïsc aquesta oportunitat per parlar del Pla hidrològic nacional, i vosté també sap.
Una altra pregunta, senyor conseller.
L'aigua a Barcelona va des de Xerta o va des del Segre?
Perquè si va des de Xerta efectivament no es perjudica la qualitat de la que baixaria cap ací, però si va des del Segre l'aigua de Xerta encara serà més dolenta quan baixe cap ací.
Eixa pregunta també vosté l'ha de respondre ací.
Des d'on va l'aigua a Barcelona del transvasament de l'Ebre?
Del Segre?
O de Xerta?
Ho torne a explicar.
Quan l'Ebre ix de Mequinensa l'aigua és molt dolenta, el Segre que ve del Pirineu en un curt traçat millora d'alguna manera la qualitat d'eixa aigua.
Si l'aigua a Barcelona va des del Segre, l'aigua que baixarà a Castelló i des de Crevillent cap abaix, no des de Gilet a Crevillent, serà encara molt més dolenta i tindrà conseqüències molt més nefastes.
I per a tractar-la, per a poder potabilitzar-la, per a poder beure-la, costarà moltíssim més econòmica i energètica.
Per això, nosaltres li diem: reutilització, reforestació, desaladores en les zones que vosté vulga fomentar, ecotaxa perquè paguen eixe sobrecost del tractament d'eixa aigua de la mar.
I l'aigua, efectivament, l'aigua on està i on toca per als llauradors.
Sí, senyor!
On està, on correspon i on toca.
I no per als camps de golf, no per als camps de golf.

Eixos són els plantejaments.
I, per tant, si serveix aquesta humil veu d'una entre 89, que li arribe a Maruja Sornosa, i que passe el que passe demà, que no retire l'esmena, que la vote, que la vote, perquè no és ella la que està enganyada, no és ella la que està enganyada.
Té darrere un munt de gent, un munt de polítics, un munt de llauradors, un munt d'associacions, un munt d'ecologistes, un munt de científics que aspirem a usar el territori, a treballar i a defensar els interessos dels valencians des d'un altre concepte, des d'unes altres propostes, des d'unes altres maneres, des d'unes altres economies, i que, a més, tenim dret a estar ací, a dir-ho i a defensar-ho.

I qui és eurodiputat i li ha votat el poble valencià està legitimat per a on està, que és en les comissions del seu Parlament, defensar les seues idees i les seues propostes; s'haja decidit ací el que s'haja decidit, s'haja decidit en el Parlament espanyol el que s'haja decidit.
Absoluta llibertat.
Absoluta llibertat.

Per tant, eixes són les nostres propostes, eixes són les meues preguntes, senyor conseller.
Vosté no pot demanar recolzament quan no sabem la traça definitiva, quan no fan els anàlisis d'estudis, quan estan dient uns hectòmetres cúbics que existeixen d'excedent, primer diuen: "No, el Xúquer és excedentari i com era excedentari hi ha que enviar aigües al Vinalopó.
I ve el Pla hidrològic i diu: "No, és que no és excedentari i fa falta l'aigua per al Xúquer".

Com quedem?
Era excedentari quan se justifica el transvasament intern del Xúquer al Vinalopó, que si fóra excedentari, i fóra des de Tous i no obrira el Caroig com una magrana, i no lligara el transvasament d'Iberdrola, jo li he dit ací que li diria que sí; que el problema no és eixe, el problema intern no n'hi ha entre els valencians.
Però resulta que després sí que és deficitari per a justificar el Pla hidrològic nacional.
Això també són contradiccions del Partit Popular, de les seues propostes.

Tot això li ho han dit els científics.
Tot això li ho diran el 10 de març en una immensa manifestació que es farà del conjunt de l'Estat espanyol, que demostrarà que eixa eurodiputada, passe el que passe demà, passe el que passe demà en el Parlament Europeu, està àmpliament recolzada, amplíssimament recolzada.
Són molts més dels que ells volen i diuen, senyor conseller, molts més.

I anem a treballar, efectivament.
Ja vorem el 2003 i el 2007, ja li ho he dit una vegada.
No tot el que es fa perquè es té majoria absoluta se té sempre la raó.
Per guanyar una vegada no se té sempre la raó.
Però almenys la diferència entre democràcia i dictadura és el dret a poder opinar de manera diferent.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula per a rèplica, el senyor Oltra, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Home, no sé quin serà el resultat final del debat, però per part nostra sí que tenim la satisfacció d'haver convertit ­almenys ho hem intentat i crec que en part ho hem aconseguit­ que un debat que va començar a iniciativa del Grup Popular, més com un auto de fe, un auto de fe model segle XXI, evidentment, no tenim la pira crematòria, però un poc anava en eixa línia, o siga, es tractava de criminalitzar a un partit, a un partit en concret, perquè és el que vosté.
.
.
a pesar que no és l'únic partit que manté eixa posició, però és el que electoralment més els interessa a vostés.
Criminalitzar a eixe partit, i especialment hi ha un cap de turc, un cap de turc en este cas que és Maruja Sornosa.
O siga, això i els autos de fe del segle XVIII i XVII tenen molt poc a diferenciar-se.
En tot cas ara la pena de mort no està permesa i per tant probablement cal canviar.

Però també és cert que hem pogut xarrar, encara que a destemps, perquè evidentment tot el que es xarra del Pla hidrològic nacional haguera estat molt millor en altre moment, abans de la seua aprovació que ara.
Però mai és tard, mai és tard.
Perquè, clar, nosatros pensem.
.
.
hem defensat posicions contràries a les de vostés, tan legítimes com a mínim com les seues, defensàrem que este és un pla hidrològic roín, negatiu i perjudicial als interessos de tota Espanya, i especialment als nostres, i que cada volta estem més convençuts, i ara encara en més raó tenint en compte la votació de la Comissió de Medi Ambient europea, i hem de dir: demà, el grup d'Esquerra Unida Unitària Europea, mantindrà eixa posició.
Continuarà defensant el que cal.
A pesar que ja ens anuncien que hi ha grups, inclús pot ser el mateix Grup Socialista, que pareix que recula, pareix que els han esglaiat.

Bo, en eixe cas enhorabona per a l'èxit de la seua ofensiva, que pareix que ja va cobrant-se alguna víctima.
Mosatros i altra gent anem a continuar mantenint la posició que creíem justa i que continuem creient justa, perquè pensem que eixe Pla pot ser molt molt perjudicial per al futur del nostre país.
I que conste que duem anys defensant la necessitat d'un Pla hidrològic nacional, però evidentment un altre model de Pla hidrològic nacional.
Aquest conté totes les característiques suficients per a no contribuir a resoldre cap problema; al contrari, agreujar-los, o siga, fer-los encara molt més grans.

I que conste una cosa també.
Amb independència del que passe demà, que probablement vistes les circumstàncies eixirà aprovat per una majoria important, en l'abstenció també d'algun grup important que fins ara ha recolzat el tema, això, ni tan sols això vol dir que aquest Pla lògicament no millora en res el pla, però és que ni tan sols això vol donar garantia que el Pla va a executar-se.
Perquè hi ha molta gent en contra.
Hi ha comunitats senceres en contra.
Hi ha recursos inclús davant d'instàncies de tot tipus en contra, perquè és un Pla que sí que ha tingut un èxit en una qüestió: en dividir a l'Estat espanyol, en dividir als espanyols quant si és el Pla que necessitem o no era el que necessitem.

I d'això hi ha un únic responsable, i ha sigut la prepotència que des del primer moment el Partit Popular, una volta tingué majoria absoluta -perquè mentre no la tingué tampoc es va atrevir-, una volta tingué majoria absoluta, va llançar el tema del Pla hidrològic nacional.
Des de la prepotència, des de la marginació de qualsevol opinió que no fóra la d'ells.
I d'ahí ve eixe intent de criminalització, de culpabilitzar a tot allò que legítimament pot representar posicions diferents a les seues; tan legítimes, dic, com les seues.

I vosté sap que estem davant d'un Pla hidrològic nacional que és perillós per al nostre futur.
I mosatros creiem que encara estem a temps, haurien d'aprofitar eixe toc d'atenció.
Toc d'atenció molt seriós que ha fet la Comissió Europea davant de les seues propostes.
Perquè mire que ho haurà intentat adornar i empaquetar-ho bé, bonic, perquè han fet de tot.
Han manipulat els números com els ha donat la gana.
Manipulat.
El Xúquer en un moment donat és excedentari, quan interessa, per a justificar el transvasament al Vinalopó.
Però és deficitari quan interessa per a justificar el Pla hidrològic nacional.
I l'Ebre pot tindre uns recursos immensos en un moment donat o pot estar sec si interessa.
O siga, es fa una manipulació a la carta dels números en temes tan seriosos com això.

I això va a tindre un cost important, perquè la pel·lícula no ha acabat.
La pel·lícula continua i està tenint unes conseqüències serioses per a tots.
Hauríem d'aprofitar eixa situació que s'ha creat a Europa, per a més que demà guanyar per golejada davant d'algunes qüestions que vorem demà en la votació, intentar ser més humils, intentar ser un poc més propers a la realitat, i dir: a vore si és que no tenim tota la raó mosatros, a vore si estos, que són no sé què, tenen alguna cosa de raó.

Perquè és que ja és molta gent la que està dient això.
Que ho diga l'oposició, entra, diguem en allò normal.
Però és que són molts col·lectius i gent que estudia els temes.
Vosté és tècnic, o siga, faça un parèntesi en este moment, oblide's en este moment que és conseller d'un govern determinat, i com a tècnic pose's en el lloc de la comunitat científica valenciana i estatal, que en una immensa majoria, en una immensa majoria, i jugant-se molt, jugant-se fins i tot que alguna gent, professionalment, ha tingut un cost personal prou alt, prou alt; i això perquè vostés, el que no estan vostés, o el que no signa el document que vostés posen per a què signe, té conseqüències negatives per al seu futur.
O siga, que els pille confessats com de vostés depenga que una persona en eixes circumstàncies haja de continuar depenent de la contracta o del treball que vostés li donen.

Pense en un moment en això, perquè possiblement amb tota la garantia del món, un altre pla general es podria fer.
I un pla general que jo reconec, sóc el primer en reconéixer, que és difícil, perquè posar d'acord en temes de l'aigua és molt difícil sempre.
Però evidentment, si no fóra difícil estaria fet.
Ahí està el mèrit, ahí està la capacitat d'un govern d'intentar consensuar i d'intentar arribar a uns acords que siguen per a dia de demà.

I una cosa també, perquè evidentment astò és quasi clamar en el desert, perquè vostés tingueren l'oportunitat en el seu moment, però van preferir el passeig militar, aprovar el pla per al que van aprovar i ara és molt difícil.
Per això crec un poc inclús quasi insultant que vosté ara vinga ací i ens demane a mosatros consens a l'hora que si a Europa.
.
.
Mos demana de veritat consens, senyor conseller, o mos demana submissió?
Perquè, a estes altures, demanar consens quan està aprovat tot això, es va aprovar en les característiques que es va aprovar després de molt de debat, la veritat és que per a prendre-s'ho a broma, perquè si no se posa u malalt.
O siga, per tant, no.

I una qüestió també que crec que és important.
No sé -m'imagine què passarà demà en el Parlament Europeu-, però no sé quin serà el futur del Pla hidrològic nacional perquè tampoc sóc endeví.
Però sí que voldria dir-li una cosa, que ahí sí que vostés tenen responsabilitat de moment mentre continuen en la governabilitat del país.
No continuen utilitzant el Pla hidrològic nacional com la vareta màgica que va a resoldre tots els problemes.
Deixen-se d'utilitzar això per a prometre solucions a tot.

O siga, ja està bé de prendre el pèl a la gent del Baix Segura i als llauradors valencians de que el Segura resoldrà el problema quan arribe el Pla hidrològic nacional, perquè, primera, això anant bé, segons els seus interessos, pot tardar perfectament deu anys.
Què han de fer la gent del Segura o la gent del Xúquer, del Millars, del Magre, etcètera, etcètera, en eixos deu anys?
Han d'esperar, asseure's a la vora del riu a vore què passa?
Però és que quan arribe els deu anys, per què continuen enganyant a la gent?
Algú es creu que van a tirar-li aigua de l'Ebre al Segura?
Això s'ho creu algú?
Algú controla les noves rompudes de terrenys, les noves plantacions de cultius que estan fent-se?
Les noves urbanitzacions que estan fent-se?

Si vosté sap, aquella zona tan deficitària d'aigua en estos moments, pràcticament quasi quan arribe el pla hidrològic no tindrà res a regar.
Si vosté sap que a la Vega Baixa el que més s'està plantant en estos moments no és hortalisses i coses d'eixe tipus.
Són xalets.
Eixa és la plantació més important que hi ha en la Vega Baixa en estos moments, per no parlar ja de la franja costanera.
Si no hi haurà res que regar.

I al preu que va a eixir eixa aigua, que és un element també important, està clar que no va destinat als usos que vostés volen dir que van destinats.
Van a altres usos.
Diga-ho, tinguen la valentia de reconéixer que va destinat a uns usos, que a la millor poden ser legítims des de la seua perspectiva, però que no són els interessos generals del país; que molta gent, si jo sé que molta gent va a eixir beneficiada del Pla hidrològic nacional, molta gent.
Els constructors van a ser uns d'ells, perquè és un pla amb molta obra dura, i això sempre és un negoci.
Les elèctriques, eixes elèctriques que vostés cuiden tantíssim, les cuiden més que els propis accionistes, evidentment això també va a eixir molt beneficiat.

Però fonamentalment el que va a eixir beneficiat ­si sobra alguna cosa a la millor va per al llaurador, si sobra alguna cosa­, però fonamentalment el que va destinat això és a continuar afavorint un model de creixement insostenible, que això ho sap vosté, un model insostenible, que en estos moments ja caldria haver-ho parat en molts llocs, que vostés no tenen cap intenció de detindre això o d'apostar per un model més racional de creixement, i estan afavorint eixe model avui, que no es dóna cap condició per a possibilitar eixe model de creixement.

Vosté sap, tenim l'experiència del Tajo-Segura en el seu dia.
Una cosa que va vindre bé en un moment donat al final s'ha transformat en una arma de doble tall.
Per què?
Perquè ha servit per a posar en regadiu zones que abans no es tenien.
Per tant, l'argument de l'agricultura és un argument fals.
Vostés estan utilitzant a l'agricultura valenciana com la coartada perfecta.
Però vosté sap, igual que jo, que això té trampa, i la trampa és el que jo li estic dient: el model pel qual aposten vostés, ací és un model que l'única cosa que pretén és facilitar recursos.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que saben que els fan falta per a continuar amb eixa política depredadora del territori.

I per a això, lògicament, Europa jo ho veig molt bé que no financie eixe tipus d'activitats que em pareixen que són activitats que no es deurien ni de fer, ni molt menys subvencionar en fons públics.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Perelló, per a rèplica en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores diputados.

Señor conseller.

Se nos ha pedido desde distintos momentos del debate ratificación, confirmación y hasta confesión.
.
.
en una posición judeocristiana casi en desuso.
Y se nos ha pedido desde lugares ­sí, señor conseller, me tiene usted que oír­, se nos ha pedido desde lugares en el que la mentira es tan práctica que no hay confesionario que la pueda recibir, ni penitencia, ni penitencia que la pueda absolver, ni advocación mariana que se haga cargo de ella.
No la hay en esta comunidad, señor conseller.
Y se nos ha pedido.

Mire si lo de hoy es poco importante, miren si realmente la farsa era tal, que ha tenido.
.
.
yo le voy a felicitar de todas maneras, no quiero que se vaya de aquí sin mi felicitación, por su papel, porque aunque le ha tocado un papel de reparto, lo ha intentado salvar con dignidad.
No lo ha conseguido, pero lo ha intentado.
En la soledad del que le toca el papel, mientras un conseller prepara la reválida, está toda la mañana tomando apuntes, mientras otro se va a la calle, y la de Agricultura está desaparecida.
Y el presidente, de viaje.
Y usted aquí, con nosotros.
Y nosotros con usted.

Mire si es importante para la agricultura este debate *(remors)* que la consellera está.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
en la mandarina, en la mandarina.
*(Remors)*

Yo le digo lo que le digo y usted me entiende perfectamente bien, y usted me entiende perfectamente bien, ¿eh?
, que ya lleva rato en la cosa.

Se puede decir lo que se quiera.
Se puede decir afirmando lo que se quiera.
Señor conseller, permítame que le diga: ustedes no quieren el plan, no quieren el plan.
Se puede decir sí diciendo no, y no diciendo sí.
No lo quisieron cuando lo planteaba el gobierno socialista, y no lo quieren ahora, a pesar de lo que plantean.
Y dirán: "¡Qué contradicción!
" ¿Cómo lo sé?
Lo sé por la cantidad de veces que quieren dar a entender que somos otros los que no lo queremos, por la absoluta y descarada proyección del fantasma de la duda que tienen sobre los grupos de la oposición, por la poca fe.

Porque si una cosa se puede decir de su intervención desde que ha llegado aquí es la poca fe que había en sus palabras, el poco convencimiento.
Nos ha hecho un discurso de la oración nocturna, de cinco de la mañana.
No hay ganas, no hay fe.
Y por eso no quieren que nosotros digamos reiteradamente lo que hemos apoyado, y por eso piden: "vamos a confirmar".
Pues vamos todos a María y nos confirman.
Tiene alguno en esta Cámara frustración episcopal y nos quiere confirmar cada ocho días.
Y nosotros decimos que no, que hemos dicho lo que teníamos que decir.

Mire, yo no le voy a poner en duda que usted quiera agua para la Comunidad Valenciana, *(remors)* no se lo voy a poner, pero por favor, por favor, señor conseller, no ponga usted en duda que el resto de grupos, y el nuestro más, o también, tiene una visión acertada o errónea y quiere el agua y no ha negado el agua.
Tener agua no es sólo hacer lo que diga el Partido Popular.
No.
Tener agua no es ir permanentemente al señor presidente a ofrendarle oro, incienso y naftalina.
No, señor conseller.
No.
Traer agua es dejar de practicar una política que consiste en que la cosa se la repartan entre cuatro amigos del presidente para construir donde no hay garantía de servicios de agua potable.
¡Y eso es su responsabilidad!

Hoy ha venido el conseller de las costas, no el de agricultura.
¡Por algo será, por algo será!
El de las costas.
Sí, el de las costas, sí, sí, sí.
Se ponga como se ponga.
Traer agua es hacer un uso racional y no posibilitar edificaciones donde no toca, por más que algunos tengan prisa en hacerse ricos y en jugar al golf.
Tener agua es depurar, es sanear, es tener un uso racional.
Tener agua es reforestar las 40.
000 hectáreas que prometieron y no el 10% sólo.
Es reforestar.
Es no utilizar nuevos regadíos, es negarse a que se esquilme el Segura.
Eso es tener agua.
No quedó nunca el agua en esta comunidad por nosotros, ni quedará, ni quedará, aunque a juzgar por sus palabras y sus afirmaciones.
.
.
, tampoco a pesar de nosotros.

Porque ha dicho, ha reiterado y mantiene, y yo coincido con usted, que no es el Parlamento Europeo, haga lo que haga, el que lo va a decidir.
Y si no es, ¿para qué tanto trajín?
Y si no es, ¿para qué invitan a la sociedad, debidamente manipulada, a un viaje sin destino, sin mapa, sin guía y sin alforjas?
¿Para qué?
¿Para venir aquí con un cajón de explosivos y quedarse en un *tro de bac* húmedo de tarde de fallas lluviosas?
¿Para eso?
¿Ese es el papelón?
¿Que no ha visto lo que reparten por ahí detrás de usted?
¿Que no ha visto qué intervenciones, si parecían del consultorio de Laura, señor conseller?
Pero ¿qué no ha visto lo que se ha dicho en esta Cámara hoy?
¿Que no se dan cuenta que no es posible pillarnos ya, que les pesa mucho el agua turbia que soportan?
¿Que no han visto que la sociedad ya no puede soportar el recorte de libertades que ustedes plantean permanentemente?

¿Pero quiere usted decir que el plan lo quieren hacer?
Ha puesto usted un ejemplo al cual yo me acojo.
Esto no es una curva de una carretera.
Mire, hasta una curva de una carretera ­y usted lo sabe bien, y sabe de qué hablo­, una variante de una carretera comarcal no se hace si un municipio se opone.
¿Cree que podremos sacar un plan provocando la oposición de comunidades autónomas, que el día que tengamos que poner la primera piedra tendrán que ir las fuerzas de orden público hasta que se acabe el trayecto de la comunidad?
¿Cree que van a sacar un plan tensionando, despreciando, manipulando y ahogando a la oposición, en vez de dialogando con ella?

No es verdad que este debate haya servido para el diálogo.
Da igual lo que yo le diga.
Le he dicho y le digo: no nos hemos opuesto al agua ni nos opondremos.
No nos opondremos a que venga ningún euro, tampoco nos oponemos a que la comunidad europea fiscalice los euros, porque los euros ­en su momento pesetas­ han sido tantas veces pervertidos, llámese lino, llámese algodón, llámese otras cosas, ha habido tantos cazaprimas del nido.
.
.
*(Remors)* ¿Eh?
Ha habido tantos.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, per favor.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
tantos de esos, ha habido tantos, y está habiendo tantos en la vecina Región de Murcia, en la reforestación y en los pozo ilegales ­a esos euros nos oponemos­, que sí que tenemos que ver que se vigile el desarrollo sostenible y a quién se le dan los euros.
Pero por nosotros no va a quedar.
A usted le da igual.

No diga que esto ha servido para que haya un diálogo, porque ha salido aquí diciendo: "Maruja Sornosa, esa gran hereje, que pasará a la historia como una hereje, que ha tenido envidia de San Sebastián y quería que la saetearan, y los irredentos, que están para destarrar en el primer aluvión de agua que venga del transvase, y así se queda esta comunidad limpia de pecadores".
Se ha hablado de pecado también en esta Cámara, ¿eh?
, se ha hablado de pecado en esta Cámara.

Ha empezado diciendo eso, para acabar diciendo: "Si a pesar de eso, han rectificado, llegan tarde".
Y si llegamos tarde, ¿para qué quiere que yo salga ahora a decirle lo que ya le he dicho veinte veces?
Si lo ha dicho usted, "llegamos tarde".
Por eso le digo que no quieren el plan, porque no quieren que lleguemos ni tarde ni pronto, porque no tienen confianza en ustedes mismos, porque no se lo creen.
Si no, no tendrían que enmarañar cada quince días, utilizar todos los medios a su alcance, presionar medios de comunicación privados, manipular los públicos, engañar, sacar agricultores de su casa y ponernos delante de la tele sin maquillar, o llevarlos ahora a manifestarse con una pancarta.
Un gobierno sólido que cree en sí mismo y en sus propuestas, ¿hace esas tonterías barriobajeras?
No señor.
Ahí está la clave de la gran mentira.

Es que coincido con quienes han dicho que la hora de la verdad ha sonado ya ­no lo dije yo, lo dijo otro­, y quizá parafraseándolo habría que decir que la Comunidad Valenciana está harta de caminar entre tinieblas, entre las que generan ustedes; con el plan, una de ellas.
A eso he venido yo aquí, y se lo digo ahora, paulatinamente y tranquilamente.
Y lamento, porque yo sé que es un técnico usted y que no le gusta mucho hacer algunos papeles políticos.
.
.
Tiene que asumirlos, forma parte del gobierno y para eso le pagan.

Pero mire, le digo una cosa, y me va a permitir que le haga un presagio de futuro.
La vida y la política es muy caprichosa y nos ofrece destinos no previstos.
Uno puede ser técnico, puede ser político, puede estar en una administración, puede estar en otra.
¿Sabe cuál creo que va a ser el capricho vital de esta experiencia?
Que el Plan hidrológico, que la solución del agua la van a acabar ejecutando los primeros que la plantearon, después de cuarenta años de expoliación de la derecha cómplice con la dictadura, que fueron los socialistas.
Esos van a poner el plan al final, porque la han fiado tan larga, tan larga.
.
.
Y ¿sabe cuál va a ser el capricho?
Que a lo mejor le toca a usted colaborar como técnico en ese plan.
*(Remors)* ¡Ese va a ser el capricho de la historia de esta comunidad!
¡Vivir para ver, vivir para ver!
¡Ese va a ser el cierre del broche!

Y entonces algunos que posiblemente ya nos habremos cansado y estaríamos haciendo lo que tendríamos que hacer, que es vivir tranquilamente en nuestra casa, diremos: "¿Para qué toda aquella *farrulla*, para qué toda aquella farsa en la cual algunos tuvimos que salir no a defender el plan, a defender la democracia, la libertad, la tolerancia, la transparencia y los medios de comunicación públicos y libres *(colpejant sobre la trona)* que no se dan esta comunidad?
".
A eso hemos salido a esta tribuna, a eso.
Hoy no está en juego el agua de la comunidad, no se trata de que haya agua o no haya agua.
Agua también es libertad, agua también es libertad.

Y ustedes son especialistas en desecar las libertades de este pueblo, porque sientan en sus escaños, en muchos sitios, a gentes que estuvieron en contra de quienes luchaban por las libertades de este pueblo, y sientan gente que se afana en defender el plan que siempre criticaron.
*(Aplau-diments des d'un sector de la Cambra)* ¡Este es un debate fantasma!
Es un debate de agobio de un gobierno, de un equilibrista cansado que está harto de menear los palos de los platos, que son todos ustedes, y se le cae el plato de la educación, el de la sanidad.
.
.
se le caen todos los platos, porque lleva seis años meneando él los platos.
Porque los consellers se mueven como varillas de un equilibrista, y el equilibrista se ha cansado y les manda a ustedes a que empiecen a mover los platos.
Los platos se caen, y además, como son de *duralex*, se van a hacer añicos por todos los sitios.
El problema es que los vidrios los tendrá que recoger el Partido Socialista y se cortará el pueblo valenciano con ellos.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Té la paraula per a rèplica l'honorable senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gracias, presidenta.

Yo, conforme se iba desarrollando el debate del Plan hidrológico nacional, no ahora, sino cuando se estaba debatiendo, más de una vez dije una frase que ahora usted me la ha recordado.
Para mí, ustedes están haciendo con el Plan hidrológico nacional una política parecida a la que hacían cuando se estaba debatiendo lo de la Otan.
¿Recuerdan aquello de "Otan, de entrada, no"?
Y luego se entró directamente.
Con el Plan hidrológico nacional están haciendo exactamente lo mismo.
Es algo que no tuvieron el valor de llevarlo a cabo.
Se les ha llevado a cabo, están disgustados porque han sido otros, pero, por supuesto, que al final si gobiernan alguna otra vez, dirán: "Ya tengo el Plan hidrológico nacional aprobado y lo voy a aplicar, exactamente igual que entré en la Otan".
*(Remors)* Y esa es la política que ustedes van a seguir con el Plan hidrológico nacional.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Señor Peris, *(remors)* usted decía que cuál era.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

.
.
.
el documento.
.
.
o me hacía unas preguntas sobre los documentos que había en Europa o que no había en Europa.
La verdad es que no yo puedo saber cuáles son los documentos que hay o deja de haber.
Pero lo que sí sé es que hace quince días el director del Plan hidrológico nacional estaba reunido con la comisión ­no sé si era de medio ambiente, o la comisión de planes o de agua y tal­, y estaban explicando la evaluación estratégica ambiental de todo el Plan hidrológico nacional, incluyendo el trasvase del Ebro e incluyendo los posibles trazados de todo el trasvase a lo largo de toda la Comunidad Valenciana, a lo largo de toda la Comunidad Valenciana.
Lo tengo, hablé con ellos y lo sé expresamente.

En cuanto a la calidad del agua, yo le puedo garantizar que no va a haber ningún peligro de calidad, porque no se necesita regular en un sitio y mezclarlo todo, no se necesita.
No va a haber peligro de calidad.
Ese es otro de los demonios que ustedes están utilizando para asustar a algunos y que le apoyen algunos.
.
tal.
No va a haber, no es necesario que haya cambios de calidad, ni que se mezclen aguas siquiera.
Y usted eso también lo sabe.

Barcelona.
Pues también sabemos que, por lo menos en principio, a Barcelona está previsto que vaya de.
.
.
aguas abajo, no del Segre, del canal de Xerta, de la zona de abajo.
Eso es lo que está previsto.
De todas formas, no son competencias nuestras.

Y el Júcar-Vinalopó, ya lo hemos debatido muchas veces.
Usted insiste en que si es el negocio o no negocio de Iberdrola.
Mire, hasta se hace una conducción nueva por no haber llegado a un acuerdo con esa empresa para poder utilizar instalaciones suyas, porque no hubo forma de llegar a un acuerdo determinado.
No hay ningún negocio de nadie.
Si se coge aguas abajo, se utiliza mucha más energía, hay que bombear mucho más y hay unas rendimientos que se pierden.
No hay negocio de nadie.
Se ha cogido la solución que se cree mejor.

El señor Oltra habla de otro modelo de Plan hidrológico nacional, de los planes de cuenca, del consenso.
Mire, en los años 1996, 1997, 1998, se aprueban los tres últimos planes de cuenca Júcar, Segura y Tajo, los más complicados, que por eso se dejaron hacia el final.
Prácticamente los tres se aprueban por unanimidad, se aprueban con un gran consenso.
Sólo el del Júcar.
.
.
el Partido Socialista no votó que no, dijo que se abstenía porque no había conocido cuáles eran.
.
.
cómo se había negociado al final, pero que estaba de acuerdo, y felicitaba a los que habían trabajado en ese plan hidrológico de la cuenca del Júcar.
Ha habido consenso, ha habido negociación, ha habido hasta unanimidad en lo que es la tramitación del Plan hidrológico nacional.
Que no sólo es el plan, es cada uno de los planes, porque la suma de todos los planes forman el Plan hidrológico nacional.

Y luego, en el Consejo Nacional del Agua, que es donde está prácticamente todo el mundo, también esa comunidad que usted llama de.
.
.
­¿cómo es?
­ la comunidad científica.
.
.
que parece que sólo son comunidad científica los que se oponen; los que están a favor, esos no son científicos, esos son otra cosa.
No.
Son muchos, son muchos, muchos.
Pero ustedes sólo consideran científicos a los que están en contra.

Mire, en ese Consejo Nacional del Agua, los usuarios fundamentales, los que usan el 90% o el 95% del agua, que son todos los regantes y abastecimientos y tal, todos estaban a favor.
O sea, que cuando dicen que estamos engañando a los agricultores, ¿ustedes creen que son tontos?
¿Votan a favor de las cosas porque les estamos engañando?
¿No será que son ustedes los que no conocen ni siquiera lo que quieren los agricultores?
Yo creo que es más lo segundo que lo primero.

Y el Tajo-Segura es una de las mejores actuaciones.
O sea, del Tajo-Segura este último año se han transvasado 600 hectómetros cúbicos de agua.
Seguramente usted no hubiera bebido agua en su municipio si no estuviera hecho el Tajo-Segura, no tendría agua potable.
¿Cómo viene aquí a decir eso?
No lo entiendo.

Y en la Vega Baja.
Nosotros no estamos vendiendo que la Vega Baja se solucione con el Plan hidrológico nacional.
Nosotros hemos hecho todas las depuradoras del segundo plan de saneamiento de la Vega Baja, y ahora vamos a modernizar las que se quedaron antiguas de alguna manera.
Nosotros estamos trabajando con el ministerio en un aprovechamiento integral del saneamiento de la Vega Baja y del Segura, estamos con la Comunidad de Murcia trabajando, estamos trabajando en esa dirección, mucho estamos trabajando, mucho.

Y lo que también decimos es que todas las necesidades, y usted lo sabe, en el Segura no se cubren, a pesar de todo eso.
Hacen falta 400 hectómetros cúbicos de agua más, y sin ninguna duda que llegarán del Ebro, como está previsto en el Plan hidrológico nacional.

Señor Perelló, yo no sé, pero si lo que me acaban de comunicar, que el señor Puig acaba de decir a los medios de comunicación que mañana se van a abstener ustedes, o su partido, en Europa, pues podían haberlo dicho; a lo mejor nos habíamos ahorrado una discusión importante.
Si es verdad eso.
*(Remors)* Eso es lo que me acaban de comunicar, que se ha dicho ahí abajo.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, senyories

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

No, no, no ha sido Canal 9.
*(Rient-se)* De todas formas, si fuera así, bienvenido sea.
Y de otra forma, señor Perelló, como técnico, como político que soy ahora, con todas las limitaciones que yo pueda tener como político, lo que sí le puedo decir.
.
.
Mire, el Plan hidrológico nacional, que es un buen plan, es un plan de consenso, es un plan donde ustedes, ustedes, antes de entrar en el debate, cuando se produce un tema determinado en Aragón ustedes estaban de acuerdo con el Plan hidrológico nacional; donde muchas comunidades del Partido Socialista, cuando se debate en el Consejo Nacional del Agua durante cinco o seis meses el Plan hidrológico nacional lo votan a favor Castilla-La Mancha, Extremadura.
.
.
Andalucía al final no lo vota por pequeñas.
.
.
pero estaba prácticamente de acuerdo; si era un documento de consenso ¿por qué se separan?
Fueron ustedes los que se separaron de ese consenso.
Y lo que no entiendo es por qué, porque el Plan hidrológico nacional cumplía las previsiones que todos nos habíamos marcado, incluidas las de ustedes.
Pero parecía que otros intereses.
.
.
yo creo que no en defensa de los intereses en este caso de los valencianos, ni siquiera de la mayoría de los españoles, les hacía apoyar otras cosas creyendo que el Partido Popular no sería capaz de aprobar el Plan hidrológico nacional.

El tema es que se aprobó, y el tema es que eso supone para ustedes una gran derrota que la están intentando llevar a debatirla en otras instancias que no son esas.
No seamos así, vamos a apoyarlo, porque al final estarán en eso de que "Otan de entrada, no" o "Plan hidrológico nacional, de aprobación, no".

Gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

S'interromp la sessió per un termini de 30 minuts per a la presentació de les propostes de resolució congruents en la matèria objecte del debat.
La Mesa de les Corts es reunirà a les 2.
I a continuació, hi haurà una Junta de Síndics per estudiar dos documents d'Esquerra Unida de Registre d'entrada 37.
342 i 41 que arribaren ahir al Registre de les Corts en petició d'una convocatòria específica de Ple.

Senyories, el Ple, a les quatre i mitja.

*(Se suspèn la sessió a les 13 hores i 24 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 40 minuts)*

 

 

***Proposta de rebuig total a la comunicació del Consell, del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 37.
492)***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Correspon el debat de cada proposta de resolució per ordre de presentació, començant per la proposta que suposa un rebuig total a la comunicació, que és la proposta número 37.
492 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Torn a favor de la proposta.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyories.

Senyors consellers, senyora consellera.

Bé.
Anem a continuar el debat, que este matí mos ha ocupat tot el matí, amb la presentació de les propostes.
.
.
en primer lloc, l'esmena a la totalitat a la comunicació del Consell.

La veritat és que mos hem quedat un tant sorpresos de ser l'únic grup que ha esmenat aquesta qüestió, quan jo crec que en aquesta proposta del Consell se conté, diguem, el fons de la qüestió que ha precisament ha motivat el debat.
I això és el que ha fet que des d'Esquerra Unida consideràrem convenient utilitzar la via del Reglament per a poder fer aquesta esmena de totalitat, perquè considerem que aquesta comunicació del Consell és una comunicació amb un clar contingut parcial i absolutament *sesgada*.

És una comunicació que manipula descaradament la realitat.
Diu que hi ha preocupació política per la votació, la famosa votació, de la Comissió de Medi Ambient en el Parlament Europeu.
Oculta que la voluntat del Consell i de la comunicació expressa és precisament eixa: augmentar encara més eixa preocupació política per això.
Per si a algú no li havia quedat clar o algú no s'havia enterat, s'ha muntat tot el rebombori aquest per a precisament crear eixa situació d'incertesa, de dubtes, d'inseguretat, de tensió, de conflicte, en definitiva, en una matèria que, com este matí dèiem, és una matèria que deuria haver estat caracteritzada des del primer dia per altre tipus de política, una política més de consens, més de diàleg, més de xerrar, més que d'enfrontar constantment i permanentment, que és la política que fins ara, inclús hui mateix, el mateix Partit Popular continua endavant.

També podríem dir, i també seria com a mínim tan vertader com allò altre, que hi ha molta preocupació precisament per si s'aprova el pla hidrològic en les condicions que està.
Perquè això ho pensa moltíssima gent, que, com a mínim, està tan legitimada com la resta.
Hi ha preocupació perquè se considera legítimament que eixe pla hidrològic pot ser un pla agressiu, un pla que pot tindre unes conseqüències molt negatives per al País Valencià i per a la resta de l'Estat.
O siga, que si parlem de preocupació, o es diuen totes les preocupacions o d'alguna manera s'està volent enfocar en una banda molt determinada.
Es vol crear una determinada situació, que eixa comunicació del Consell contribueix precisament a això.

També és fals que si el pla hidrològic nacional no se subvenciona que ho pagarem els valencians o els espanyols en general.
En un cas o en altre, això, si és que es duu a efecte, ho pagarem tots mosatros.
Ho pagarem per una via o ho pagarem per una altra via, perquè els fons de cohesió al final també se nodreixen de fons espanyols, per tant, de diners nostres.
Per una via o per altra via, al final això es paga.
Perquè, efectivament, com este matí es deia, això no és una tómbola que algú posa un número i li toca.
"Mira per on m'ha eixit gratis".
No.
Això no ix gratis.
Això ix d'uns diners que estan ahí, que ha vingut dels impostos de tots els que estem en la Unió Europa, per a una sèrie d'objectius, una sèrie d'objectius, no necessàriament per al pla hidrològic nacional que ha presentat el govern del Partit Popular.
Pot ser per això, però pot ser per a altres diferents qüestions, totes relacionades en qüestions molt importants per al nostre país.

O siga, el govern del PP ha decidit, lògicament en un pla que és costosíssim, perquè és un pla carregat d'obra dura i impactant, ha decidit demanar subvencions a Europa perquè per si sols va a costar-li dur a efecte això.
És un criteri.
Podia haver demanat eixos mateixos diners per a fer altre tipus de qüestions.
Este matí fèiem referència a alguna d'elles.
Per què no ha demanat.
.
.
?
Per què no ha fet un pla, per exemple, de millora i potenciació del tren convencional, per exemple?
Que mai hi ha diners, que estan tancant-se línies, que és una cosa, en molt casos, absolutament tercermundista.
Per a això, no.
Això no corre pressa.
Això que s'apanyen.
Ja vindrà l'Ave un dia d'estos.
.
.
Per això sí, per això sí que s'han demanat diners, hi ha per ahí mig bilió de pessetes de fons de cohesió també previstos.

O siga, per a les cosetes que al Partit Popular li fan gràcia o pensa que pot rendibilitzar electoralment, per això sí que hi ha preocupació i es mou per a aconseguir fons.
Però això no vol dir que eixa siga l'única solució.
I és un exemple que estem dient mosatros.
Pot ser eixe o poden ser molts altres.

Per què no s'ha dut a efecte una política més important de cara al tema del sanejament i la depuració, sense que se tinga necessitat de mesclar-la interessadament en el Pla hidrològic nacional?
Podia haver-se fet perfectament.
O de regeneració de platges.
O de reordenació de la zona costanera amb la zona de l'interior al País Valencià, per exemple, que tenim diferències cada volta majors.
No estan disminuint, cada volta estan augmentant-se entre una i altra.
Això podia haver anat perfectament.
O siga, que si els diners, i és una cosa que m'interessa ressaltar, perquè el missatge fins ara del Partit Popular ha sigut justetament l'altre: "És que si no, es perden i Espanya perd.
.
.
" Espanya no perd res, perquè això mateix es pot recuperar per altra via.
I, en tot cas, al final, els diners, d'una manera o d'altra, se n'anirien per això.
O siga, que quede clar que eixa qüestió és aixina com mosatros estem dient, i no com diuen vostés.

Per tant, al final, què va quedant d'eixa comunicació tan curta, que és un poquet més llarga que un telegrama, que és el que Consell ha dirigit a aquestes Corts, una coseta molt curta?
Perquè l'objectiu ja estava pràcticament aconseguit: estos dies passats en els mitjans de comunicació s'havia creat l'ambient propici, per a què?
Per a intentar criminalitzar fonamentalment al principal partit de l'oposició, que això d'alguna manera algun èxit pareix que han tingut, si fem cas a algunes declaracions en el sentit que pareix que ara se recula i a la millor es replantegen la votació, es fan algunes mesures alternatives.
.
.
No se sap molt bé, però sí que han aconseguit en eixe aspecte descol·locar-los, per la qual cosa cal felicitar-los, perquè eixe, que era un dels objectius principals, probablement l'hagen aconseguint o estiguen en vies d'aconseguir-ho.

I després serà criminalitzar a una persona que, per ser valenciana, se li criminalitza, que es l'eurodiputada Maruja Sornosa, que esta és la traïdora número u, i no se li condemna a la foguera simplement perquè està prohibit, perquè si no.
.
.
Mosatros inclús mos hem quedat aixina un poc estranyats que en la proposta no vinguera alguna resolució en eixe sentit.
O de persona *non grata*, que era del més suau, del més suau que estos dies s'ha sentit sobre Maruja Sornosa, que la majoria, a més, ni la coneixerà.
Però del més suau que s'ha sentit.

Eixe és l'objectiu vertader de la proposta que ve ací, no és un altre.
I la prova és que ací s'han celebrat debats sobre el pla hidrològic amb una inassistència absoluta de membres del Consell.
Esta vesprada, per exemple, ha augmentat el *cupo*, tenim a la consellera d'Agricultura, que este matí hi havia queixes sobre que no estava.
Tenim també al conseller de Sanitat, perquè la qüestió també és important, de com anirà la sanitat del País Valencià el dia de demà en un sentit o en altre.
O siga, poquet a poquet, i gràcies a crítiques.
.
.
*(Remors)* Eh?
Sí, sí.
Això també és cert.
O siga, gràcies.
.
.
El Grup d'Esquerra Unida, per cert, està al cent per cent.
Ja que el senyor vicepresident està comptant els diputats de cada grup, i hi ha molts escons buits, mosatros, que en som poquets, estem al cent per cent.

És una qüestió també d'això, de dir: "Bé, anem a utilitzar de nou el tema este".
Per una banda, no se li dóna importància, que dóna igual el que faça la comissió.
Inclús dóna igual el que faça el Parlament.
El tema va endavant, s'ha aprovat per les Corts Espanyoles i el tema no se pot parar.
I llavors, se li lleva importància.
Se li carrega la importància en altre tipus de coses.

Al final, què queda d'eixa comunicació que tenim damunt de la taula?
Efectivament, que és una proposta política, és una proposta de tirar més foc.
.
.
apagar un foc, que el van crear fonamentalment vostés mateixos, apagar eixe foc amb gasolina.
En eixa qüestió, la veritat és que són catedràtics.

Home, des d'Esquerra Unida, evidentment, mosatros mos hem anat posicionant en contra d'aquesta proposta, perquè considerem que no és una proposta bona per al nostre país.
Que hi ha propostes alternatives.
Que van ser vostés els que en el seu moment van preferir altres vies, altres propostes distintes que afavoreixen determinats interessos, que jo crec que això és evident i que inclús este matí tampoc s'han pogut desmentir, perquè jo crec que estan prou clars.
Els interessos.
.
.
sempre hi ha algú que guanya en tot, i ací el que guanya jo crec que està claríssimament qui és.
I mosatros ho hem repetit i no mos cansarem de repetir-ho, perquè crec que estem pegant en el centre de la diana en eixe aspecte.
I això no es pot desmentir.

Però, evidentment, si mosatros estem en contra d'eixe pla hidrològic, allà on s'ha debatut això sempre mos hem posicionat en contra a tots els nivells, inclús en la famosa Comissió de Medi Ambient Europea, allò lògic.
.
.
és que és de pura coherència.
Mosatros estem en contra que este pla hidrològic que ha presentat el govern del Partit Popular es beneficie de fons europeus, estem radicalment en contra, però és que estem radicalment en contra que es beneficie de fons espanyols directament.
*(Remors)* Si lo que no volem és que es faça.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, senyories.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

No volem que es faça ni amb diners europeus ni amb diners estrictament del pressupost general de l'Estat.
O siga, no és un problema d'on vénen els diners.
És que d'on vinguen estem en contra, perquè del que estem en contra és d'eixe pla perquè considerem que és agressiu.
I considerem que el que ha passat, que jo crec que vostés han sigut els grans sorpresos, perquè vostés pensaven que estaven en la possessió de la veritat absoluta i que astò era cosa de quatre ahí en el País Valencià que no s'enteren de la pel·lícula o que són uns traïdors, uns "desafectos al règim" que es deia abans, ja han vist que no és aixina, que hi ha molta més gent i gent en l'organisme que cal per a este tipus de qüestions, que és la Comissió de Medi Ambient Europea.
I que astò no pega amb el tema de la sostenibilitat europea.

Això, que es podria aprofitar per a intentar esclafar a qui pense d'eixa manera, que és la via que vostés han elegit.
.
.
Hi havia una altra via, que evidentment no és la que han elegit, i és intentar dir: "Bé, a vore si és que estem equivocats, a vore si és que de veritat es poden fer les coses d'una manera distinta".
Però, evidentment, això seria reconèixer que vostés s'han equivocat, i lògicament vostés no es poden equivocar, perquè vostés, com a mínim, clar, són perfectes.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor Maluenda en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra, la pretensió del seu grup és inadmissible.
El Grup d'Esquerra Unida diu que ha votat sempre en contra del Pla hidrològic nacional.
Clar que sí!
A vostés no els preocupa que vinguen transvasaments d'aigua de les conques excedentàries a esta comunitat per a resoldre els problemes que tenim, que els problemes són.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
d'abastiment de poblacions, els problemes són d'atenció a les necessitats del reg i els problemes són mediambientals també.
Vostés parlen molt del medi ambient, però a l'hora de la veritat són incapaços.
Els preocupa la flora i la fauna.
Els preocupa la flora i la fauna que amb aigua es regeneren i sense aigua es moren.
Aixina que no entenc la pretensió que vostés tenen amb esta iniciativa.

Diu.
"Conseqüentment, trobem justificat que un pla hidrològic nacional d'estes característiques no es puga executar i, molt menys, subvencionar amb fons europeus".
Vostés sí que es pronuncien clarament.
Vostés es pronuncien clarament, diuen que no volen fons europeus per al pla hidrològic nacional.
Però vosté sap també que el pla hidrològic nacional és una llei, una llei que ja s'està aplicant, que ja s'està executant.
I hi ha una sèrie d'inversions.
.
.
que si vosté es nega que vinguen fons europeus, convertirà a Espanya en un país integrat en la Unió Europea, però de segona divisió.
Perquè els països de primera divisió són aquells que sí que obtenen el finançament de fons europeus per a desenrotllar els projectes d'interés general.
I el pla hidrològic nacional és un projecte d'interés general, no solament per a Espanya, sinó que també té un interés especial per a la Unió Europea de la qual formem part.

Mire, vosté no se n'adona, perquè s'imagina que el Pla hidrològic nacional és com vosté pensa que és, i no és aixina.
Les coses no són com vosté voldria que foren.
Són com són.
I és el millor Pla hidrològic nacional que es pot fer.
I és atendre les necessitats que té este país en matèria d'acabar amb els injustos dèficits hídrics que estan suportant algunes comunitats, especialment la nostra, mentre que hi ha quantitat d'aigua que va a parar al mar.

I finalitats mediambientals.
Mire, dels quasi 21.
000 milions d'euros, que és l'import estimat de l'execució dels projectes del Pla hidrològic nacional, el 84% van destinades a actuacions mediambientals.
Què més vol vosté?
Què més vol vosté?
Per tant, crec que s'equivoca totalment en la seua apreciació.

Demana el rebuig a la comunicació del Consell.
La comunicació del Consell és totalment real en la situació que en estos moments està vivint la Comunitat Valenciana.
Diu el comunicat que "davant la preocupació pública que està causant en la Comunitat Valenciana l'esmentat pronunciament de la comissió de la Unió Europea.
.
.
" Vosté dubta que això ha afectat a la societat valenciana i l'està preocupant?
Si vosté creu que això és fals, no sé en quin hemisferi viurà.

Però ací la societat valenciana està molt preocupada, perquè sap que hi ha un grup parlamentari, al qual després me referiré, però en este cas concret el Pspv, que, a través d'una eurodiputada que té a Brussel·les, ha presentat una esmena que demana de forma clara que no es financie amb fons europeus el Pla hidrològic nacional.
Vosté creu que això no preocupa a la societat?
Què és el que creu vosté que preocupa a la societat?
Eixos plantejaments que fan a voltes absurds de petició de compareixences de campanari?
Qüestions que per a determinat grup de persones, i les respecte, pot tindre importància, però que no són interés general de la Comunitat Valenciana.
Astò sí que és interés general de la Comunitat Valenciana.
Astò, senyor Oltra, el que vostés demanen que no es financien amb fons europeus, està en la línia del que solen fer, eixe catastrofisme parlamentari que fan, que per inèrcia van en contra de tot el que els governs del Partit Popular decidisquen i demanen.

Fixe's, quasi 7.
300 milions d'euros pot significar la subvenció d'Europa a la Comunitat Valenciana per a desenrotllar els projectes que se contemplen en el Pla hidrològic nacional i els transvasaments d'aigües.
Vosté no vol que vinguen eixos diners?
O siga, ¿que vostés són capaços, són capaços de dir "com mosatros no estem d'acord en el Pla hidrològic nacional, a pesar que ells van a fer-ho, que no els donen diners"?
A qui estan perjudicant és a eixes persones que vostés demanen el vot.
A qui estan perjudicant és a la societat valenciana, que tindrà, com qualsevol contribuent d'altra comunitat, que compartir d'alguna manera el gasto d'eixa obra.
Això és el que vosté està aconseguint en negar-se a què vinguen fons d'Europa.
Això és el que vosté pretén.
Què vol, la roïna per a tots o què és el que vol?

Jo crec que seria una postura molt més adequada que vosté diguera: "mire, jo no recolze el Pla hidrològic nacional, perquè el meu partit mai està d'acord en el transvasament d'aigües de zones excedentàries a deficitàries; perquè esta qüestió o aquella no la compartim".
Però això sí, escolte, no volem ser ciutadans de segona.
No volem ser europeus de segona.
Volem tindre els mateixos drets que el que més.
I si als altres països de la Unió Europea els fons europeus financien els projectes d'interés general, aquí hem d'estar com a mínim com el que més, com a mínim.
Clar, el meu grup no renuncia a això.
Si el seu grup sí que renuncia, allà en la seua consciència política i en la justificació que hauran de donar-li a l'electorat.

Mosatros no diem que la senyora Sornosa mos ha traït.
Ho ha dit vosté, ho ha dit vosté.
A mi no m'ha traït la senyora Sornosa, en absolut.
A mi ni me va demanar el vot, ni se va comprometre en mi ni en ningú del meu grup a defensar els interessos valencians.
Ha traït a aquells que els va demanar el vot a canvi de defensar els interessos valencians en la Unió Europea.

Però clar, tinga vosté en compte que la senyora Sornosa no és una eurodiputada d'un grup mixt.
No és una eurodiputada que va per lliure.
És una eurodiputada que supose que està sotmesa a la disciplina d'un partit, en este cas el Pspv.
Per tant, el Pspv serà el qui haurà de donar comptes a l'electorat, de l'actitud i de l'actuació de la senyora Sornosa i d'altres dirigents del Pspv, que estan donant cobertura a eixe tipus d'actuacions i que estan donant la callada per resposta i que no se pronuncien.

A vosté he de, d'alguna forma, al seu grup, acceptar-li la gallardia que han tingut de dir clarament "no volem que se financie el Pla hidrològic nacional en fons europeus".
Molt bé, vostés no van en "tapujos".
Ho diuen clarament.
Això és una postura que els honra.
Que a mi em pareix un disbarat, em pareix un disbarat polític.
Però bo, hauré de respectar-ho.
Aquí allò trist i lamentable, és que hi ha altres que no es manifesten, i quan es manifesten es manifesten en aquells estaments que no correspon, que no pertoca.

Però bo, mire, considerem que l'esmena és claríssima, i d'ahí que se justifique que el comunicat del govern del Consell és oportú, necessari i encertat.
Perquè jo he de tornar a repetir a les seues senyories, que l'esmena en qüestió de la senyora Sornosa, acaba dient: "y pide a la Comisión Europea.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que por estas razones no proporcione ayuda de la Unión Europea para estos proyectos de trasvase".
Vostés ja veig que estan contents, perquè la senyora Sornosa coincidix en vostés.
Possiblement siga perquè venen de la mateixa rama, possiblement siga perquè venen de la mateixa rama política.
És possible.
Però bo, el que sí que tinc clar és que tant ella en actuar d'eixa forma, tant el partit que li ho consentix, i vostés manifestant eixe criteri coincident en el de la senyora Sornosa.
.
.
bo, a mi no m'estan enganyant, a mi no m'estan traint.
A la millor vostés al seu electorat tampoc.
Però sí que tinc clar que el partit al que pertany la senyora Sornosa està traint al seu electorat i a totes les resolucions que aquí al llarg de cinc legislatures s'han adoptat en la Cambra.
Això és conforme li dic.

I vosté, en dir que no mai ha volgut el Pla hidrològic nacional, no va voler tampoc el Pacte de l'aigua, però tanmateix sí que van votar i van presentar conjuntament les resolucions que este matí he llegit, en la que demanaven que el Pla hidrològic nacional contemplara transvasaments d'aigua per a atendre els dèficits hídrics del Vinalopó, de l'Alacantí, de la Marina, de la conca del Segura.
Això ho van firmar vostés, ho van signar en l'any 1993 i ho van votar favorablement.
Bo, és veritat que va ser l'excepció.
Només eixa volta deien que estaven d'acord, les altres voltes han dit que no.
I ara, bo, estan en el seu dret de dir que no volen fons europeus, però crec que en això sí que s'equivoquen.

Podrem discutir més o menys sobre el Pla hidrològic nacional.
Podrem compartir o no compartir criteris.
Però negar-se a què vinguen fons europeus per a finançar una obra d'esta magnitud, jo pense que és perjudicar claríssimament a la societat civil valenciana i obligar a què una volta més l'esforç econòmic, personal, individual de cada u, siga el que propicie que hi hagen grans projectes d'infrastructura per als valencians.
Pense que és un error polític de vostés, allà vostés, aixina els va, continuen aixina.
Però, en fi, la realitat és que, senyor Oltra, pels motius expressats no podem acceptar la seua proposta de resolució, que òbviament anem a votar en contra.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula per a rèplica el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Bo, senyor Maluenda, que van a votar en contra la veritat és que és normal.
O siga, que això no és ninguna estranyesa tampoc, si no fixe's el que estan dient de Maruja Sornosa, doncs no sé què dirien de vosté si haguera votat a favor o anunciara anava a votar a favor de mosatros.

El problema és que vostés mai tenen prou.
I no és un tema que ens afecte a mosatros.
Ja pràcticament han aconseguit que el principal partit de l'oposició recule, canvie d'opinió i anuncie inclús abstenció.
Doncs no, no tenen prou en això, en volen més, volen l'harakiri complet, no l'harakiri parcial, l'harakiri complet.
És que en eixe aspecte és una mostra més d'eixa prepotència i d'eixa voluntat de confrontació que tenen permanentment.
O siga, no van pel diàleg i pel consens, sinó a avassallar.
I en este cas, bo, doncs ja vorem què passa demà.
Però pareix que a la millor inclús a la millor parcialment algun èxit tenen.
Però no és el camí eixe, no és el camí.
Crec que s'estan perdent possibilitats i recursos.

Clar, després mos diu: "però com és possible.
.
.
?
" Però si és que, mire, no hi ha pitjor sord que el que no vol sentir, senyor Maluenda.
Jo li ho he dit i li ho he repetit vàries voltes.
Mosatros no volem fons europeus per a este Pla hidrològic nacional, però ni fons espanyols.
Si és que no volem que este Pla hidrològic nacional es faça.
I no el volem perquè el considerem negatiu.
I si el considerem negatiu, home, allò normal, allò coherent serà dir que no s'execute, el pague qui el pague.
Perquè clar, el problema no està en mosatros en qui paga això.
És una part del problema evidentment.
Però el problema principal és que les actuacions o la gran part de les actuacions que eixe pla hidrològic, planteja mosatros les considerem negatives, les considerem preocupants, agressives inclús al territori valencià.
Lògicament no volem que es faça, les pague qui les pague.
O siga, no és un problema que no volem solament que no vinguen diners europeus.
Si és que ens agradaria que l'Estat espanyol no posara una pesseta, un euro, perquè és que considerem que el que caldria és que això no es faça.

I tornar ara al debat de si les conques excedentàries que per què mos neguem.
Però encara se pot mantindre això de les conques excedentàries?
Quan ja tota la comunitat científica està parlant i està advertint de quina és la situació, especialment del propi riu Ebre, que està en una situació absolutament llastimosa.
.
.
Per menys, estant el riu Ebre en millors condicions de les que està ara, com estava en l'any 1993, l'any aquell cèlebre que es va fer eixe document, estava millor que està ara el riu Ebre, i era el Partit Popular, el senyor Aznar en un míting a Saragossa, el que va dir ­i està publicat­, va dir que mai se consentiria, que el PP mai consentiria que es fera el transvasament de l'Ebre cap al sud.
I ho va dir en l'any 93, a Saragossa, evidentment, perquè aleshores les coses pareixien distintes.

O siga, la cosa ha anat a pitjor en el tema dels recursos hídrics, i basta pegar-se una volta per vore com està l'Ebre, pegar-se una volta a vore com està el delta de l'Ebre; està en processos clarament de regressió.
I això hi ha que tindre-ho en compte, i els científics estan advertint d'eixe tema, el tema del canvi climàtic.
O siga, vostés estan inflant unes dades per a justificar un altre tipus de cosa.
I eixa preocupació que diuen, evidentment, hi ha molta preocupació en moltíssima gent, perquè per sort no tot el món al País Valencià.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
pensa com vostés.
Serem una minoria, evidentment, però hi ha gent que no pensa com vostés, i la preocupació que té eixa gent, que jo compartisc, és que es faça el Pla hidrològic nacional conforme està.
Si la preocupació d'eixa gent és que s'execute, siga en diners d'una manera o en diners d'una altra.
I és una opinió molt respectable, pense jo.
Serà minoritària en estos moments, que ja vorem el dia de demà què passa.
Però en estos moments és una opinió respectable.

I coincidix, coses de la vida, en què ha sigut l'opinió majoritària per la Comissió de Medi Ambient que toca els temes europeus.
Que, home, alguna cosa deuen de saber, perquè eixa comissió, home, a nivell europeu m'imagine que hi haurà de tot.
I m'imagine que hi haurà representants del Partit Popular, o és que són ineficaços o no sé què són que no han aconseguit convéncer a la resta.
I ha hagut cinc grups que han signat eixa proposta.
O siga, que no és ni un ni dos.
Cinc grups i al final ha eixit guanyadora que això no s'ajusta al criteri de sostenibilitat europeu.
I això s'ha aprovat.
Demà no sé què passarà, però de moment això és el que està aprovat.

I evidentment que hi ha que fer altres coses, si mosatros som els primers que estem dient que un Pla hidrològic nacional fa falta, si estem reivindicant-ho des de fa molts anys.
Però necessàriament era este?
No hi havia altres alternatives?
Per què s'han negat constantment, tant ací com fonamentalment en el Congrés, en les Corts Espanyoles, a eixe debat?
Si vostés saben com s'ha fet este debat.
En el moment el Partit Popular tenia majoria absoluta tira avant; com li donava no sé què quedar-se sols se va guanyar el vot de la Coalició Canària, i comprà el vot de Convergència i Unió, perquè ara no tinc temps de llegir-los l'esmena que es va aprovar sobre la marxa per a facilitar eixe canvi de vot de Convergència i Unió, però existix i forma part de la documentació del pla hidrològic.
Per tant, de què estem parlant ací?
De què estem parlant?
O és que les coses no estan suficientment clares?

I clar que estem per defensar determinades qüestions.
Però és que este pla va en eixa línia o este pla va en una línia precisament contrària?
Si este pla el que va a afavorir no és un millor medi ambient o una millor ordenació del territori valencià.
Per ahí no va.
Si anara per ahí vostés votarien en contra.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Va en el sentit d'afavorir una construcció indiscriminada que ja està donant-se en estos moments al País Valencià.
I no tenim aigua.
Sense tindre aigua està donant-se ja.
Per tant, una volta, i això ho saben vostés millor que ningú, fa falta disponibilitat de recursos hídrics perquè qui ha de gastar eixos recursos hídrics no són els llauradors, és la gent que ja està construint o que té previsió de construir.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Maluenda per a rèplica.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor Oltra.

Que a estes altures vostés parle de consens respecte el Pla hidrològic nacional.
.
.
És que es torna a oblidar que el Pla hidrològic nacional ja està aprovat, està promulgat una llei del 5 de juliol del 2001, del Congrés dels Diputats i pel Senat en què això és una llei que hi ha que complir-la?

Mire, consens.
El consens i el diàleg va començar en la redacció dels plans de conca, conforme molt bé ha dit el senyor conseller este matí.
Concretament el del Xúquer se trau sense ningun vot en contra.
Una abstenció política, però després de fer una lloança al contingut del Pla hidrològic de la conca del Xúquer.
Altres plans de conca de la resta de l'Estat espanyol s'han aprovat per gran majoria.
La Comissió Nacional de l'Aigua, consens i diàleg; fins els agricultors i regants d'Aragó, eixos que algunes voltes alguns diuen que defensen, però que estan perjudicant-los negant-se al fet que se pose en pràctica els projectes d'infrastructures que contempla el pla hidrològic en què està el Pacte de l'aigua per Aragó, fins eixos agricultors i regants van votar favorablement en la Comissió nacional de l'aigua.
Favorablement.
Passa pel Congrés, una àmplia majoria del Congrés l'aprova; va al Senat, una àmplia majoria del Senat l'aprova; torna al Congrés, una àmplia majoria del Congrés l'aprova.

I l'ha aprovat i l'ha ratificat la societat civil espanyola.
La immensa majoria de la societat civil.
Una majoria aclaparadora.
Eixa majoria silenciosa que estan farts de "tirios y troyanos", que l'única cosa que vol és se solucionen els problemes que tenen en el seu país.
I mire, els problemes que té.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
este país és garantir el desenrotllament econòmic i social per al present i per al futur.
I això és el que planteja el Pla hidrològic nacional, vulguen vostés o no vulguen.

Vostés sempre s'han pronunciat, excepte eixa resolució que li he mencionat anteriorment, en contra dels transvasaments.
Bo, no sempre, jo recorde en la primera legislatura, en setembre de 1983, va haver una resolució conjunta firmada pel senyor Ramón Berenguer ­en glòria estiga­, per part del Grup Socialista; pel senyor Manuel Martínez Lledó, del Grup Parlamentari Comunista, del Partit Comunista en estes Corts, i per mi mateixa, que va eixir per unanimitat, en la que ja es demanava el transvasament dels sobrants del riu Xúquer al Vinalopó.

Allò va eixir per unanimitat.
I després va eixir per unanimitat la del 93, però ja no van ser partidaris del Pacte de l'aigua, el senyor Zamora se va absentar de la ponència, i en el Ple se van abstindre.
O siga, està clar que vostés no estan traint res del que fien, sempre han sigut contraris.
Però el que no me podia esperar mai, senyor Oltra, és que vostés es negaren a què se financie en fons europeus una cosa que és d'interés general per a este país.
Això és el que no me podia esperar mai.

Perquè jo li dic una cosa: hi haurà moments que canvie la composició de la Cambra, se tardarà molt, i hi hauran altres majories.
I el meu grup acceptarà les decisions democràtiques que se prenguen, i hi hauran projectes que se posaran en execució que se compartiran més o menys, però el que sí que puc dir-li és que mai mos oposarem que eixos projectes, legítims, adoptats democràticament, reben el finançament europeu que mos correspon, a què tenim dret, com qualsevol país que forma la Unió Europea.

M'ha decepcionat el Grup d'Esquerra Unida, una volta més.
En este cas concret, en una cosa que no és ideològica, en una cosa que no és discutible, en una cosa que afecta directament la butxaca dels contribuents.
I que alguna volta, senyor Oltra, hauran de justificar davant l'electoral per què preferixen que el Pla hidrològic nacional se pose en pràctica a costa de la butxaca dels contribuents valencians i de les valencianes i no que siga finançat, com són els grans projectes dels països que configuren la Unió Europea, rebent un finançament adequat dels fons europeus.
Això és el que vostés, igual que la senyora Sornosa i el Pspv que la suporta o que li ho consentix, és el que han demanat a Europa, i vostés demanant aquí ratificant allò que ells han fet a Europa.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Comença, a continuació, la votació de la proposta de resolució 37.
492, rebuig total del contingut de la comunicació del Consell, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 6 vots a favor, 45 en contra, 28 abstencions.
Queda rebutjada la proposta de resolució.

Debat.
.
.
Señor vicepresidente, tiene la palabra.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

Sí, señora presidenta.

Han comunicado desde Bruselas que la famosa enmienda presentada en la Comisión de Medio Ambiente, que había sido aprobada por la Comisión de Medio Ambiente y va a ser discutida mañana en el Pleno de la Eurocámara, ha sido troceada en tres partes, dos de las cuales se refieren a la sostenibilidad de las actuaciones que se emprendan en toda Europa, y una de ellas se refiere al Plan hidrológico nacional, y esa enmienda va a ser rechazada por el Grupo Popular y va a tener la abstención del Grupo Socialista.

Todo el objetivo de esta comunicación del Gobierno era conseguir el rechazo de esa enmienda, por tanto, el rechazo y poder posibilitar los fondos europeos para el desarrollo del Plan hidrológico nacional.
Y una vez rechazada la propuesta de resolución que se refería al contenido total de la comunicacion del Consell, creemos, desde el punto de vista del Consell, que está conseguido el objetivo que se pretendía.
El objetivo que se pretendía era que no se pusiera ningún obstáculo en la Eurocámara al Plan hidrológico nacional.

Evidentemente, es una comunicación que tengo personalmente y que no llega fehacientemente a la Cámara, y que el debate se puede seguir desarrollando de la misma forma, pero el debate está originado en una comunicación del Consell, y el objetivo que pretendía el Consell está conseguido.
El objetivo da la razón a las iniciativas que se han producido tanto en Castilla-La Mancha, el Grupo Socialista, como en la comunidad de Murcia, que también han apoyado sin ningún tipo de reservas el Plan hidrológico nacional, y por tanto, el objetivo que quería el Gobierno con esta comunicación está conseguido.

Evidentemente, el debate puede seguir tal como se está desarrollando, pero desde el punto de vista del Gobierno está conseguido.
Y si se considera que el debate puede quedar cerrado, puede quedar cerrado en este momento, porque el objetivo está conseguido.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Evidentemente, la comunicación es verbal.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Por favor.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

.
.
.
la comunicación es verbal y el objetivo está conseguido.

 

**La senyora presidenta:**

 

Por favor, señorías.
Por favor, ruego silencio.

Tiene la palabra el vicepresidente.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

Sí.
Por cerrar mi intervención, trasladar esa información a la Cámara.
El objetivo de la comunicación está conseguido, y lo que, lógicamente, quisiéramos es un apoyo a esa comunicación o que decayera el debate, porque ya no tiene mucho sentido.
*(Remors)*

En cualquier caso, el objetivo.
.
.
*(Remors)* el objetivo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, por favor.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

.
.
.
el objetivo está conseguido, y los que van a tener problemas para interpretar son el Grupo Socialista si apoya o no apoya a la diputada Sornosa después del ejemplo y.
.
.
*(remors)* la intervención.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, por favor.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

.
.
.
que ha realizado.

Por tanto, señorías, simplemente comunicarles eso.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, por favor, ruego silencio.

Ha habido una propuesta por parte del vicepresidente, reglamentariamente permitida, y esta presidencia le da la palabra a cualquier miembro del Gobierno en el momento que lo pida, según el artículo del Reglamento.
Primero.

Señorías, a continuación, sí hay un turno de intervenciones.
Esta presidencia, en uso de las facultades que le concede el Reglamento, otorgará los turnos de palabra que se le han pedido.

Turno de palabra.
¿Lo ha pedido el señor Font de Mora para aclarar?
¿Para qué pide la palabra el señor Font de Mora?

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Señora presidenta, para una cuestión de orden.

Simplemente.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Tiene la palabra el señor Font de Mora para la cuestión de orden.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Sí su señoría, señora presidenta, lo tiene a bien, se haga un receso para que los portavoces nos podamos reunir a la vista de la nueva situación planteada.

Muchas gracias.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Tiene la palabra ahora el señor Perelló.
¿Puede pulsar, señor Perelló?
Gracias.
Tiene la palabra.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta, con todo el respeto y en la medida que me lo permita la sorpresa que estamos viviendo en este momento, y que desde mi punto de vista pasará a los anales de la utilización del parlamentarismo.
.
.
O sea, yo puedo decirle que en muchos años de experiencia parlamentaria no había visto una cosa igual, señora presidenta.
*(Remors)*

Venimos aquí forzados por una comunicación del Gobierno, que les he dicho cuando he salido, y algunos me han dicho alarmista, que era una farsa, que no valía para nada, porque eso que podía pasar ahora o mañana o pasado, podía pasar en cualquier momento.
Y este Parlamento no es una sucursal de un parlamento sin competencias como es el Parlamento Europeo.
Es el Parlamento soberano de un pueblo con competencias enteras en esta comunidad.
*(Aplau-diments des d'un sector de la Cambra)* Primero.
Es la voz de un pueblo que ha costado muchos años, muchas manifestaciones y mucho conseguirlo, señora presidenta.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)*

Y el señor vicepresidente ­déjeme acabar, por favor­ no solamente nos ha traído aquí a iniciar un debate en falso, sin cimientos, sino que pretende acabar un debate cuando él considera que el objetivo está conseguido.
Lo corta no porque está conseguido, sino porque no se ha conseguido el objetivo de la manipulación en todo el día, porque han venido a por lana y han salido pelados, pelados en todo el día.
*(Remors)* Y no vamos a pasar por esta trágala.

Señora presidenta, le parecerán mal, le parecerán bien, los términos que se usan, pero es inaudito.
Pasará esto a los anales de las extravagancias parlamentarias, de la confusión Gobierno-Parlamento.
Por muy reglamentario que sea, proponer a mitad de un debate, cuando se ha votado una propuesta, que ya está el objetivo conseguido y que da igual que continúen o que se quede el que quiera, es de una falta de respeto a la voluntad soberana del pueblo valenciano, al que se dice defender, que no tiene nombre, señora presidenta, *(aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* que no tiene nombre.

Por tanto, contarán con nuestra oposición, como han contado esta mañana, para toda esta farsa.
Lo único que se ha demostrado con las palabras del señor Ripoll es que hay farsantes en el Gobierno de esta comunidad y quieren que les acompañemos como actores de reparto en esta farsa.
Somos políticos representantes de la soberanía popular y no pensamos acompañarles, señora presidenta.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Perelló.

Antes de ceder la palabra al vicepresidente le leo el artículo 65.
5.
"Los miembros del Consell podrán hacer uso de la palabra siempre que lo soliciten, sin perjuicio de las facultades que para la ordenación de los debates corresponden al presidente de la Cámara o de la Comisión", señor Perelló.
*(Remors)* Señor Perelló.
Tiene la palabra en este momento el vicepresidente.
Y la prueba de la democracia y de la libertad es lo que usted ha podido hablar en este momento, y que esta presidencia le ha dejado todo el tiempo que usted ha requerido.
*(Remors)* No le he limitado ningún tiempo, señor Perelló.
El debate, recuerdo, es sobre una comunicación del Consell y no es con esta presidenta.

Tiene la palabra el vicepresidente.
*(Remors)*

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

Sí, señora presidenta.

No por chillar más, señor Perelló, se tiene más razón.
Yo solo le he dicho que, hasta la celebración de este Pleno, tenía sentido la comunicacíon del Gobierno, porque hasta la celebración de este Pleno existía la denominada "enmienda Sornosa".
Después de lo transcurrido.
.
.
*(Remors)* Sí, la enmienda Sornosa.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

.
.
.
la enmienda que pedía que el Parlamento Europeo.
.
.
*(remors)* ­yo también chillaré, así tendré más razón, chillaré como usted, señor Perelló­ .
.
.
la enmienda que permitía que el Parlamento Europeo pudiera votar en contra de la financiación del Plan hidrológico nacional.
Después de la actuación en el Parlamento Europeo, esa enmienda ya no existe, está trocedada y no va a ser votada por sus señorías.
Por tanto, después de esa situación, la situación ha cambiado, y he manifestado esa voluntad.

Evidentemente, yo ni coacciono ni quiero que el Parlamento haga lo que el Gobierno quiere.
*(Remors)* El Parlamento hará lo que considere, por mucho que chillen ustedes.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor vicepresident segon del Consell:**

 

.
.
.
lo que considere la mayoría que debe hacer, porque el Parlamento, lógicamente, está compuesto por un número de diputados y la mayoría es la que decide los debates, no determinados miembros de esa minoría.

Y por tanto, lo que le digo es que la situación ha cambiado y, lógicamente, sus señorías tomarán las medidas que ustedes quieran, pero afortunadamente para la Comunidad Valenciana, para la comunidad de Castilla-La Mancha, para la comunidad de la Región de Murcia y para toda España, esa enmienda ya no es un obstáculo para la financiación con los fondos europeos del Plan hidrológico nacional.
*(Aplau-diments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ripoll.

Per a què demana la paraula el senyor Font de Mora?

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

En mi anterior intervención me he limitado a una cuestión de orden.
Posteriormente ha habido una intervención donde se han hecho alusiones gravísimas al grupo parlamentario y al honor del grupo parlamentario que tengo el honor de defender, y quisiera replicar al señor Perelló, con la venia.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Por alusiones, tiene la palabra durante dos minutos.
Exclusivamente por alusiones.
*(Remors)*

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Señorías.

Respetando la decisión de la señora presidenta, me limitaré a decir lo siguiente.
Durante todo este día hemos estado asistiendo al razonamiento del representante del Partido Socialista diciendo que este era un debate que no tenía sentido, al que venían obligados y que no tenía ninguna razón de ser.
Estimábamos que sí la tenía por las razones que ha apuntado el señor vicepresidente, y por las mismas razones que acaba de apuntar el señor vicepresidente, donde acaba de decaer el motivo fundamental del debate, me parece de una lógica absoluta que se plantee esta cuestión.

Nos hemos limitado, en lugar de gritar, de insultar, de hablar de farsantes, de hablar de.
.
.
etcétera, lo mismo que suelen hacer ustedes últimamente, a pedir que se interrumpiera brevemente la sesión de la Cámara para que los portavoces tuviéramos un intercambio de impresiones.

Me parece que desde el punto de vista parlamentario, o lo que es lo mismo, desde el punto de vista civilizado, ello es una cosa muy procedente.
Ahora, ustedes quieren seguir planteando las cuestiones desde el tremendismo y desde la inconsecuencia.
Son ustedes muy dueños.
Pero le vuelvo a repetir: las razones que ha aportado el Gobierno están sobre la mesa.
Pido y reitero a la Cámara que se tenga un receso, que se haga una pausa y que se debata esto en términos democráticos.

Nada más.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señor Font de Mora.

Vamos a tener una interrupción de la sesión del Pleno.
*(Remors)* Señor Ribó, ¿quiere intervenir?
Tiene la palabra.
Como ha dicho esta presidenta antes, todos los miembros de los grupos que quieran pronunciarse sobre la situación que se ha producido en el debate de este punto del orden del día.
*(Remors)* Por favor.
Ruego, por favor, silencio.

Tiene la palabra el señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

La primera cosa.
Nosaltres volem dir-li al senyor vicepresident que coneixíem aquestes informacions des de fa bastants hores, i que l'esmena està signada per la senyora Sornosa; pel senyor de Roo, del Grup dels Verds; per la senyora Laura González, del Grup de l'Esquerra Unitària, i no és una esmena només de la senyora Sornosa.
És possible que la senyora Sornosa la fragmente, però el Grup de l'Esquerra Unitària de moment l'element que és el punt tercer, la *raison trois*, on diu, li ho traduiré o si vol li ho explique en francés: "El govern espanyol voldria que la Unió Europea financie el pla per almenys una tercera part.
Nosaltres exigim que els fons estructurals de cohesió siguen utilitzats per a projectes de desenvolupament sostenible", i nosaltres ens ho plantegem en contra.
I aquesta, almenys el Grup de l'Es-querra Unitària europeu la manté.

Per tant, està faltant vosté a la veritat si diu que el tema dels fons estructurals ja no és el problema.
Continua sent el problema.
I mentres no es vote, senyor vicepresident, continua sent el problema, es fragmente o no es fragmente.
És l'apartat número 3.

Jo, per tant, demane que, per un mínim de seriositat en aquesta Cambra, som dels que pensem que aquest debat quan es va plantejar no era seriós, s'ha dit moltes vegades, però almenys el mínim de seriositat exigix que, mentre una esmena, que és la que causa el problema, estiga activa en la sessió del Parlament Europeu, es continue el debat, que és el mínim que es pot fer!
Si no, açò, no serà un Par-lament, serà senzillament una caixa de ressonància dels interessos d'un grup, una caixa de ressonància que ocupa les Corts Valencianes com a mecanisme de propaganda política d'un grup determinat.
És intolerable!
Ens sembla intolerable!

Evidentment, el Govern pot dir el que vulga.
El no continuar un debat -que hi ha pocs precedents en aquestes Corts respecte al procediment, pense que és l'únic, almenys en els anys que jo he estat de parlamentari- no continuar un debat seria una cosa absolutament vergonyosa i impresentable.
I qui té la responsabilitat ha de dir l'última paraula, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i Garcia:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Aquest matí ha vingut un ministre valencià, el responsable d'Obres Públiques del poble valencià, ací hem tingut un debat importantíssim dels responsables, dels representants polítics del nostre poble.
Ara hem de continuar votant el que opina el nostre poble, i demà votarà en el Parlament Europeu el que hagen de votar els membres del Parlament Europeu.
No fer-ho aixina vol dir que ací ni n'hi ha Estatut d'Autonomia ni vostés són dignes representants del nostre poble.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula el senyor Font de Mora.

 

**El senyor Font de Mora Turón:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

A la vista de lo manifestado por los ilustres portavoces ante la sugerencia ­porque quiero entender que ha sido una sugerencia, como creo que todos hemos entendido­ de la nueva situación planteada, este grupo parlamentario no tiene ningún inconveniente en allanarse a la suma de opiniones expresada por la minoría, aceptarla, que continúe el debate, no hay ningún problema, pero lo que sí les recuerdo especialmente a los últimos intervinientes es que, efectivamente, cuando esta Cámara, representante de la soberanía del pueblo valenciano, tome una decisión por mayoría, esa decisión se respete en toda su extensión y en todo su predicamento.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Font de Mora.

Retirada la petición, vamos a continuar con el debate, que, en todo caso, este debate podía haberse producido perfectamente también en la Junta de Portavoces, al igual que se han hecho las manifestaciones en pleno.

 

 

 

***Proposta de resolució del GP Popular (RE número 37.
489)***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Vamos a continuar, vamos a continuar.
.
.
*(veus)* Por favor, señorías.
Vamos a continuar con el punto de debate propuesta de resolución, número de registro 37.
489, del Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra, turno a favor, el ilustre diputado señor Maluenda.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Bé, el temps ha donat la raó al Govern i al Grup Parlamentari Popular.
Ara resulta *(rient-se)* que sí que era convenient debatre esta qüestió, ara resulta que sí que era oportuna la comunicació del Govern i les seues senyories, que pareixia que venien *a la trágala*, ara resulta que estan molt satisfets que este debat s'haja produït.
*(Aplaudiments)* M'encanta que compartim eixe criteri.

Bé, la proposta de resolució que plantegem.
.
.
no fa falta que tornem a parlar del Pla hidrològic nacional, perquè ací no s'està discutint el Pla hidrològic nacional, sinó el fet concret de l'esmena que s'ha defensat en Europa i que tant mos preocupa per al finançament del Pla hidrològic nacional.

El Pla hidrològic nacional, que és fruit del consens i del diàleg més ampli possible, que després de la incorporació dels plans de conca, com he dit abans, pels òrgans competents, va rebre el suport total del Consell Nacional de l'Aigua, i va gaudir no solament de majoria amplíssima en el Congrés i en el Senat, sinó que, a més, va rebre el suport del president de Castella-La Manxa, senyor Bono, del president de la Junta d'Extremadura, senyor Rodríguez Ibarra, de diputats i senadors socialistes de la Regió de Múrcia, i, clar està, de tots els diputats i senadors del Partit Popular de qualsevol comunitat, de qualsevol comunitat; i una votació, o una presència estranya en una votació, del senyor Ciscar, que no sabem si és que no va voler votar en contra del Pla hidrològic nacional, que va arribar tard a estirar la mà per a tocar el botó, o que no volia ser incongruent en el que en anteriors ocasions ell havia votat en esta Cambra.

Per tant, com a conseqüència de tot això, i davant de l'alarma social que ha generat a la societat valenciana, de forma molt especial a les poblacions a on no tenen aigua per a beure, a les poblacions a on el sector agrícola està necessitat d'aigua que mantinga les faenes del camp i, sobretot, a l'equilibri mediambiental, perquè no han d'oblidar les seues senyories que se'ls ompli la boca quan parlen del Medi Ambient, sense adonar-se que el Medi Ambient, la mesura més adequada per a conservar el Medi Ambient és acabar amb la sobreexplotació dels aqüífers, i el Pla hidrològic nacional, una de les alternatives que planteja, totes elles positives, esta especialment dedicada al Medi Ambient, d'ahí que s'invertixquen el 84% dels 21.
000 milions d'euros en mesures totes encaminades a la preservació del Medi Ambient, és que s'acabe amb la sobreexplotació d'eixos aqüífers.
Per tant, no entenc que se'ls òmpliga la boca de parlar del Medi Ambient i després no vullguen que vinguen transvasaments d'altres conques.

La proposta de resolució que presenta el Grup Parlamentari Popular diu: "Les Corts Valencianes acorden mostrar el seu suport al Pla hidrològic nacional, que aposta fonamentalment per la modernització i desenrotllament econòmic i mediambiental d'Espanya i que dóna suport a la política de millora de recursos, increment de sanejament i depuració i racionalització dels recursos hídrics que la Generalitat ve desenrotllant en els últims anys".

No deuen oblidar les seues senyoria que la Generalitat Valenciana, des que governa el Partit Popular, ha complit al cent per cent el I Pla de sanejament i depuració, s'han invertit vora noranta mil milions de pessetes en eixe pla de sanejament i s'ha fet un sanejament i depuració d'aigües totalment eficaç, com ho demostra la quantitat de fangs, d'estèrils, que s'aparten en eixa depuració, deixant una aigua molt adequada per a la seua utilització.

Per tot això, igualment, mostrem el suport al Pla hidrològic nacional en tant que garantix el transvasament d'aigües excedentàries de l'Ebre a les conques valencianes.
Vostés saben, les seues senyories, que el cabal mitjà de l'Ebre són 18.
000 hectòmetres cúbics per any, que les necessitats del sistema són 5.
500 hectòmetres cúbics per any, que el delta de l'Ebre necessita 3.
150 hectòmetres cúbics.
.
.
donant inclús la possibilitat d'increment d'eixos cabals en un 60%, que seria un creixement per a les comunitats que s'estan beneficiant de l'aigua de l'Ebre molt superior al creixement mitjà d'Espanya en els últims anys, encara queden vora onze mil metres cúbics que van al mar.

El transvasament que contempla el Pla hidrològic nacional és que 1.
050 hectòmetres cúbics d'eixa aigua vagen 190 a Barcelona, 95 a Almeria i 315 al Xúquer i 425 al Segura.
Per tant, estem parlant d'aproximadament un 10% dels sobrants que el riu Ebre destina al mar.
I com dia el senyor Burriel, exconseller d'Obres Públiques del Govern de la Generalitat en l'època socialista, en el riu Ebre hi ha prou aigua per a portar a la Comunitat Valenciana i acabar amb el dèficit hídric que sofrim.

El tercer punt diu: "Mostrar el suport al Pla hidrològic nacional, perquè assegura la realització de les següents infraestructures per a cobrir les necessitats de la nostra comunitat en matèria de dèficit hídric:

Modernització de regadius en el Baix Segura; planta dessaladora de la Pedrera; col·lector d'evacuació d'aigües salines en la Vega Baixa del Segura; planta dessaladora i millora de qualitat en Pilar de la Horadada; ampliació de la dessaladora de la Mancomunitat dels Canals del Taibilla en Alacant; recuperació ambiental i millora de la qualitat d'aigües del riu Segura en la Vega Baixa; canal sobreeixidor del riu Segura en el regueró d'Hurchillo; actuacions del Pla hidrològic forestal: protecció i regeneració d'enclavaments naturals; automatització i telecomandament dels canals i instal·lacions principals del postransvasament; conservació i condicionament del domini públic hidràulic en el riu Segura; ordenació i protecció de recursos subterranis; manteniment i explotació del sistema automàtic d'informació; obres per a mesurament i control dels cabals en el riu Segura; ampliació del *(inintel·ligible)* en la conca del Segura; ordenació i control dels aprofitaments hídrics; programa de control i seguiment de la qualitat de les aigües; ret bàsica de control d'aigües subterrànies; delimitació del domini públic Linde; presa de Vilamarxant; presa del riu de Sallent; presa de Mon-tesa; presa del Marquesat; terminació de la nova presa de Tous; regulació per a recàrrega dels excedents hivernals del riu Belcaire; adequació del parament dels sobreeixidors en la presa d'Alarcón; obra de regulació de la rambla de Cerverola; assut de regulació del tram baix del riu Túria; dragatge i neteja de l'embassament d'Almansa; conducció Xúquer-Vinalopó", eixe transvasament històric que, precisament, jo tinc ahí una acta d'una reunió que en 1841 se va celebrar en Almansa, a on se reunien els representants de l'Estat i de les diputacions de València i Alacant, i acordaren, de comú acord, a instàncies d'una empresa que existia en aquella època, que es dia Viuda e Hijo de Torroja, a instàncies d'aquella família, que s'estudiara el transvasament Tajo-Vinalopó i se va aplegar a eixe acord, respectant els drets que el rei don Jaume i don Martí, en 1404, i els drets, també, de València, de 1393, que els reis de la Corona d'Aragó van donar a les riberes i a la ciutat de València, respectant eixos drets, que se fera el transvasament, que és el mateix que contempla el Pla hidrològic nacional.

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Continue: "Obres de modernització de la séquia Real del Xúquer; modernització del canal del Camp de Túria; gran reparació i automatització del canal principal del Camp de Túria; modernització del canal Xúquer-Túria; modernització dels regs tradicionals d'Escalona, Carcaixent, Sueca, Cullera i Quatre Pobles; pla de modernització de regs de la Plana de Castelló; millora del drenatge i reparació del camí de servici i accessos del canal Xúquer-Túria; canal del marge esquerre del riu Magre; modernització de regadius tradicionals en el Xúquer; reposició de la séquia Major de Sagunt; abastiment dels municipis de l'entorn de l'embassament de Contreras; reutilització d'aigües residuals depurades en Mont Orgègia i Rincón de León; col·lectors de Benidorm i la Vila Joiosa; estació depuradora en Alzira; depuració integral de l'Albufera sud; col·lectors i estació residual en Novelda i Monforte del Cid; reutilització i bassa de regulació en la Vila Joiosa i Marina Baixa; ampliació de l'estació depuradora Altea, Callosa, Polop i la Nucia; l'Edar de Sueca; condicionament del tram del riu Xúquer entre Carcaixent i la A-7; restitució i adaptació dels caixers naturals dels barrancs de Torrent, Xiva i Possalet; canalització dels barrancs de Carraixet i Palmaret; canalització del riu Sec; restitució i adaptació dels caixers naturals del barranc del Poio; interconnexió Manises-Picassent; canalització, defensa i urbanització del riu Barxell; condicionament del baix Túria; millora del drenatge de la marjal sud del riu Xúquer; laminació i millora del drenatge del riu Vaca; laminació i millora de la rambla de Gallinera, del riu Serpis; canalització del barranc de les Ovelles; millora i condicionament del canal de Maria Cristina, i altres i altres mesures com pot ser la correcció de l'impacte ambiental i paisatgístic de la presa de Bellús; integració mediambiental i foment social de la presa d'Escalona; ordenació i protecció de recursos subterranis; ampliació del sistema automàtic d'informació hidrològica de la conca del Xúquer; ret bàsica del control d'aigües subterrànies; infraestructura del reforç de recàrrega artificial en el Xúquer; programa de control i seguiment de la qualitat de les aigües; ordenació i control dels aprofitaments hídrics; manteniment i explotació del sistema automàtic d'informació hidrològica de la conca hidrogràfica del Xúquer.
.
.
"

I, punt quart: "Condemnar qualsevol actuació o pronunciament irresponsable o deslleial amb els interessos generals d'Espanya que poguera significar la pèrdua del finançament comunitària reflectida anteriorment.
I notificar amb caràcter urgent este acord al Parlament Europeu, a la Comissió Europea, al Govern de la nació i al Consell de la Generalitat, als afectes oportuns".

Ara tenen l'oportunitat, les seues senyories, de dir si volem el Pla hidrològic nacional, si no volem el Pla hidrològic nacional, si volem l'execució d'eixos projectes, si no volem l'execució de tots ells, que mos diguen quins són els que no volen que se facen, si volem l'aigua de l'Ebre o no volem l'aigua de l'Ebre, si volem finançament europeu o no volem finançament europeu.
Del resultat d'esta votació està clar que cada un estarà ficant la seua posició, perquè aquí, ni més ni menys, senyories, tot el que contempla esta proposta de resolució, està tret del contingut de la Llei del Pla hidrològic nacional i de l'annex també aprovat pel Congrés i pel Senat.

Per tant, senyories, jo crec que és el moment que definim clarament què és el que volem per a la nostra comunitat, si volem aigua o no en volem, si volem que s'executen estos projectes o no els volem, si volem que algun no se faça, que se diga, i si volem que se finance amb fons europeus o volem que paguen els ciutadans valencians, les valencianes i els valencians.

Res més, senyories, i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Torn en contra.
Té la paraula el representant del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes per al torn en contra.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

La historia, algunas veces, empieza a cumplirse muy prontamente.
El anuncio que esta mañana hacía el representante, el portavoz del Grupo Socialista, sobre los curiosos destinos empieza ya a cumplirse esta tarde.
Esta mañana decía el señor Perelló que el problema del agua se terminaría en la Comunidad Valenciana bajo mandato socialista y que de técnico estaría impulsándolo, ejecutándolo, el señor García Antón.
Y la historia ya empieza a darnos la razón, la historia de esta tarde del análisis de los hechos de esta mañana.
Pues, bien, empieza ya a cumplirse.
Es la oposición la que tiene que impulsar un debate pedido por el propio gobierno, que ya recula esta tarde sobre su posición de esta mañana.
Antes de terminar el debate son las fuerzas políticas de la oposición las que tienen que pedir que el debate continúe.
La profecía empieza a realizarse.

Pero, además, salgo para anunciar el voto en contra del Partido Socialista, del Grupo Socialista, a la propuesta de resolución del Grupo Popular por las razones que a continuación diré.
Es de todo punto, de todo punto, inaceptable venir a estas Cortes con una lista de la lavandería, esto es la lista de la lavandería, la relación de ejecuciones del Plan hidrológico nacional, como ha reconocido el portavoz del Grupo Popular, algo que es conocido por todos los grupos de todas aquellas personas que lo han leído, una repetición innecesaria y en cierto modo ofensiva a la inteligencia de cualquier persona.

Pero, además, tiene una intencionalidad clara, que no tiene nada que ver con el objeto de ningún debate sobre ningún proyecto hidrológico nacional.
No tiene ninguna intención política en ese sentido.
Solamente tiene la intención clara de poner a la oposición, de poner a este Parlamento, ante un dilema perfectamente conocido que se estudia en primero de carrera de sociología, que es el dilema del prisionero.
Posiblemente utilizan determinadas técnicas que desconocen, que desconocen.
Se trata sencillamente de decir en el punto tercero los contenidos, una serie de realizaciones, en las cuales no se puede estar de acuerdo, porque ya esas realizaciones sin el Plan hidrológico nacional se tiene la obligación de realizarlas, no es necesario que existiera el Plan hidrológico nacional para realizarlas, para poner en el punto cuarto una condición imposible, inaceptable, una condición antidemocrática, una admonición a los grupos de la oposición: condenar cualquier actuación o pronunciamiento irresponsable y desleal con los intereses generales de España y que pudieran significar la pérdida de la financiación comunitaria reflejada anteriormente.
El dilema del prisionero.

Posiblemente ustedes, las personas que han defendido esta lista de la lavandería, que han incurrido en errores de bulto, como afirmar que las subvenciones de la Unión Europea serán 6.
000 millones de euros, que eso es un billón de pesetas, cuando el coste de la totalidad del Plan hidrológico, según datos del propio gobierno, son 700.
000 millones o, por lo menos, eso es lo que han dicho, no se explica cómo la Unión Europea, aparte de sufragar la totalidad del plan va a regalarnos, además, 300.
000 millones.
Pero es que es algo verdaderamente incompresible: es la falta de rigor, es la falta de respeto a un debate, es la falta de respeto a un debate al cual se viene con estos pobres argumentos, con estos débiles argumentos, porque no son argumentos políticos, no son argumentos para el debate y para avanzar en propuestas que nosotros estamos dispuestos siempre a dialogar y siempre a llegar a acuerdos positivos para la Comunidad Valenciana.
Y en el tema del agua hemos demostrado nuestra preocupación, nuestro interés y nuestro esfuerzo por llegar a acuerdos.

El Partido Popular, el Grupo Popular de las Cortes Valencianas, no tiene ninguna intención de dialogar, no tiene ninguna intención de llegar a ningún tipo de acuerdo.
Dice que ha hecho evaluación de alternativas.
¿De qué alternativas?
Para que existan alternativas tiene que haber más de una proposición.
La proposición del Partido Popular es única, no hay ninguna alternativa, no hay diálogo, no permiten ustedes el diálogo.

Por lo tanto, ustedes no han hecho ninguna evaluación de alternativas, han testado solamente una propuesta.
Y, como era natural, a partir de la evaluación que hacen ustedes de esa única propuesta, necesariamente tienen que llegar a la conclusión de que es la única posible.

No existe ni una sola idea, no existe ninguna sola idea novedosa, ninguna aportación, ningún elemento por el cual estas Cortes hayan tenido que cambiar sustancialmente la jornada de trabajo de hoy para asistir a esta escenificación que ya ha sido, creo, suficientemente calificada por todos los grupos de la oposición.

No podemos admitir esta propuesta de resolución, porque no tiene ninguna intencionalidad política de diálogo, porque no aporta nada en absoluto nuevo al debate, porque solamente pretende una cosa: criminalizar a la oposición, criminalizarla, criminazarla con ese lenguaje, con ese gesto tabernario, con ese gesto duro de que solamente aquí hay un debate, hay una palabra y hay la mayoría absoluta del Partido Popular.

Nosotros ­lo hemos dicho en muchas ocasiones y lo repito en este momento­ estamos dispuestos a dialogar realmente.
Y dialogar y contrastar propuestas es hacer las propuestas de uno y estar dispuestos a aceptar y a valorar al menos las propuestas de la oposición.
En ese sentido, estamos dispuestos a dialogar, lo hemos estado siempre, pero ustedes no pretenden ningún diálogo.
Ustedes lo único que pretenden es una trágala y después de esa trágala solamente una cuestión: tratar de continuar su escenificación y plantearnos una propuesta de resolución que es de imposible recibo.

Esto es un ejercicio de primero de sociología para cualquier alumno poco aventajado.
Posiblemente usted no lo sepa, posiblemente esta técnica usted no la conozca, simplemente se la han hecho aprender un poco así, mecánicamente, y usted la repite no solamente en esta propuesta de resolución sino en infinidad de propuestas; creo que usted solamente se ha aprendido esa regla y la utiliza sistemáticamente.

Por esa razones tenemos que anunciarles nuevo voto en contra a su propuesta de resolución, porque en la propuesta de resolución que plantea el Partido Socialista, el Grupo Socialista de estas Cortes Valencianas, se encuentran de una forma clara expresada cuál es nuestra posición y han tenido ustedes la oportunidad de leerla.
Creemos y queremos que se interprete por nuestras propias palabras, por nuestros propios textos y no por las trampas que ustedes pretenden en todo momento tender a la oposición, no a su propuesta de resolución porque no es en absoluto de recibo.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Pérez Baldó.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.

Mire, senyor Pérez, vosté ha vingut ací com si fora el *siete machos* destruint, amb el colps en la mà, no sé què el que pretenia.
Què volia, espantar-nos, volia espantar-nos?
Què volia?
No sé que és el que pretén aconseguir.

Clar, vosté no vol el trasvase, vosté està en les boires i qui està en les boires no necessita aigua.
I això és el que li passa a vosté.
Jo no sé on està vosté tot eixe temps que no s'ha enterat de res, de res del que ací s'ha debatut, no s'ha enterat de res, i ha tingut la falta de respecte i la falta de tacte de catalogar de *llista de la lavandería* el programa d'inversions del Pla hidrològic nacional 2001/2008, que jo ho he dit que tots eixos projectes són els que contempla el programa d'inversions i que afecten a la nostra Comunitat.
I vosté ha fet mofa i risa d'això.
Haurà de dir-lo vosté a Asp, haurà de dir-lo a Montfort, haurà de dir-lo de Monòver, haurà de dir-lo a Agost, haurà de dir-lo en les poblacions de la Vega Baixa, haurà de dir-lo a Alacant.

Vosté creu que totes estes obres d'infrastructures, que estan demandant inclús alguns alcaldes del seu partit, són *la llista de la lavandería*?
Li pregue, senyoria, que tinga més respecte quan parle d'una llei, que es podrà compartir o no compartir el seu contingut, però que és d'obligat compliment i que es mereix el màxim respecte.
Això és el que li ha faltat a vosté.
Vosté ha entrat ací com un elefant a una *cacharrería* tac, tac, tac, tac, a vore si tirant i fent soroll espanta els demés.
Mire, no.

I per què li diem que s'han pronunciar?
Senzillament, vosté que està tan preparat, vosté que té eixa intel·ligència superdotada que ha donat a entendre ací, no es dóna compte o no vol donar-se compte que el seu partit cada volta diu una cosa, cada volta ens dóna una cantinela.
En açò del Pla hidrològic nacional no sabem si estan parats o van anant, francament no ho sabem; on diuen *digo* després diuen que van dir *Diego*.
Mentre que la senyora Sornosa presenta l'esmena a Europa, el senyor Pla es reuneix aquí amb el senyor Iglesias i amb el senyor Maragall per a dotar un acord front al Pla hidrològic nacional, contra els interessos dels valencians.
Per tant, no sé quin numeret ha fet vosté ací a la trona que tanmateix no té res a vore.

Clar que volem que es pronuncien, clar que sí, clar que tot el que diu este document està tret del Pla hidrològic nacional, clar que sí, està fet a consciència, no és cap trampa, si és públic i notori.
No entenc que sent públic i notori vosté s'atrevisca a catalogar el llistat d'inversions del Pla hidrològic nacional de *llista de lavandería*.
Això és vergonyós que ocorra per part d'un membre d'un partit que va governar fa anys i que pensa que dins de molts anys podrà tornar a governar.

Amb eixos plantejaments a quin poble va a anar vosté a vendre la seua política?
, a quin poble va a anar vosté a dir que defensa els interessos dels valencians?
Vosté és capaç d'anar a Asp i dir-li a l'alcalde d'Asp que açò és la *llista de la lavandería*?
Vosté és capaç d'anar a la Vega Baixa i dir que això és la *llista de la lavandería*?
Més respecte, senyor Pérez, més respecte.
Açò són els projectes que des de l'Administració es considera que són beneficiosos per a la Comunitat Valenciana i que la majoria d'ells estan compartits per la immensa majoria de la societat.
I sobretot que no li càpiga el menor dubte que els alcaldes de les poblacions que es beneficien d'este llistat d'inversions estan molts satisfets que per fi s'executen eixos projectes i es posen endavant.
I molts d'eixos projectes es refereixen a poblacions que estan governades pel Pspv.
Per tant, vosté haurà d'explicar-lo.

Vaja als pobles eixos on no tenen aigua per a beure, vaja als agricultors i vaja on hi ha problemes d'equilibri medioambiental i diga que és la *llista de la lavandería*, que el Pla hidrològic nacional és una burla i una farsa, que el llistat d'inversions del Pla.
.
.
Per favor, siga més respectuós que tots hem de donar compte de la nostra actuació política, senyor Pérez.
Vosté és que, clar, no ha conegut altres etapes en les que governaven els mateixos no sé si del seu partit, però sí del seu grup, i aquí es van comprometre de forma formal i sèria a defensar eixos interessos.
Clar està que després s'han oblidat, clar està que després pacten amb el senyor Iglesias la defensa del que el senyor Iglesias considera que són els interessos d'Aragó, que està en un cas d'error, perquè a qui més beneficia el Pla hidrològic nacional és a Aragó.

Este Pla hidrològic nacional que demanem aquí que es recolze, no és diu altra cosa, i el finançament europeu, tot com a conseqüència d'eixa famosa esmena de la senyora Sornosa.
I Aragó es beneficia enormement d'este Pla hidrològic nacional, perquè compleix el pacte de l'aigua, que vostés no van ser capaços d'executar mai, i perquè crea una sèrie d'infrastructures, perquè el problema d'Aragó és distint al nostre: Aragó té aigua i no té infrastructures.
Nosaltres tenim infrastructures, perquè hi ha un govern que des de 1996 està treballant seriosament en esta qüestió, està ampliant els cabdals de depuració i la qualitat d'eixes aigües depurades i està fent una sèrie d'infrastructures adequades per a quan ens aplegue l'aigua de l'Ebre poder utilitzar-la d'una forma racional i fer una millor distribució.

Tot això és del que vosté està rient-se, tot això que afecta a les poblacions de la Comunitat Valenciana.
I crec que ha sigut de molt mal gust la qualificació que vosté ha fet de què el llistat d'inversions del Pla hidrològic nacional és la *llista de la lavandería*.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* 

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Pérez.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

Gracias, señora presidenta.

Su intervención me trae a la memoria una anécdota real ya casi olvidada.
Hace tanto tiempo que sucedió que incluso han pasado en este país dos generaciones casi.
La recuerdo de los primeros años del bachillerato.
Era un profesor de matemáticas que cuando un alumno no comprendía absolutamente nada, le decía ya en el colmo de la desesperación.
.
.
era la época del hambre, de la falta de recursos, y le decía al alumno: "Hijo mío, tú ni entiendes, ni distingues, ni en tu *caza* hay pringue".
*(Rialles)* 

Y eso es lo que pasa a alguno de los replicantes en este momento, cuando se atreve a decir que es una ofensa ­evidentemente, la ignorancia es muy atrevida­, que es una ofensa tachar una relación que no tiene ningún contenido explicativo, que no pretende nada más que hacer una clasificación taxonómica de una serie de cuestiones, se le denomine de una forma ortodoxa, en el lenguaje científico, de lista de la lavandería.

Pero, evidentemente, yo tengo que reconocer que el señor Maluenda estas cosas no las sabe ni ya va a tener oportunidad de conocerlas.
Lamentablemente, tiene que aplicársele a usted, con todo merecimiento, aquella cuestión *(remors)* de aquel querido profesor de mis años mozos que decía: "Usted, ni entiende, ni distingue.
.
.
" y en su casa ahora sí hay pringue ­entonces, no.

Señor Maluenda, ¿usted se atreve a decirme que yo no voy a ir por los pueblos de esta comunidad, donde me llamen, a explicar la posición de mi partido?
¿Quién me lo va a impedir' ¿Usted?
*(Rient-se)* ¿Me lo va a impedir usted?
¿Que yo no voy a ir a explicar la posición.
.
.
?
Cuando usted quiera, en el foro que quiera, elija usted el día, el lugar y la hora, *(remors)* elija usted el día, el lugar y la hora, estoy dispuesto.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci.

 

**El senyor Pérez Baldó:**

 

.
.
.
a debatir con usted cualquier asunto que considere necesario sobre el Plan hidrológico nacional y sobre los problemas del agua de la Comunidad Valenciana.
Elija usted el día, el lugar y la hora.
Espero su respuesta.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra) (Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Per a què demana la paraula, senyor Maluenda?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Una al·lusió personal que m'ha fet, una al·lusió personal.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Maluenda, no le puede dar la palabra porque no ha habido alusiones.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Accepte la seua decisió, senyora presidenta.
Faltaria més!

 

**La senyora presidenta:**

 

Gracias, señor Maluenda.

Votació de la proposta de resolució 37.
489 del Grup Parlamentari Popular.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 43 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la proposta de resolució 37.
489 del Grup Parlamentari Popular.

 

 

 

***Proposta de resolució del GP Esquerra Unida del País Valencià (RE número 37.
490)***

 

**La senyora presidenta:**

 

Debat de la proposta de resolució número 37.
492 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Torn a favor?
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Oltra en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

*(Remors)* La número 37.
490.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyora presidenta.

Senyories.

Anem a defensar la nostra proposta de resolució, una volta ha quedat rebutjada la proposta d'esmena a la totalitat de la comunicació del Consell.

La veritat és que el debat ha anat adquirint una sèrie de característiques que no deixen de ser molt curioses.
Abans, quan s'ha intentat ja parar el debat, s'ha fet una intervenció per part del vicepresident que la veritat és que a mosatros mos ha recordat molt una cosa que va passar també fa molts anys.
Inclús pensem que tenia un to paregut.
És allò que es deia que "cautivo y desarmado el ejército rojo, las tropas nacionales han alcanzado sus últimos objetivos".
*(Remors)*

Això és un poc la impressió.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que ha donat donant lectura a això.
Que, bé, això, efectivament, ja se sabia que anava a passar.
Però, és que, efectivament, jo crec que s'ha fet una confecció.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Oltra.

Senyories, per favor, pregue silenci.

Continue, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
s'ha fet una confecció de pla d'allò que se buscava amb aquest debat.
I, efectivament, és això.
En eixe aspecte, jo ho he dit este matí, i ho reitere, cal felicitar al Grup Popular per eixa qüestió, cal preocupar-se pel futur d'estes Corts.
Les dos coses simultàniament, simultàniament.

Però ja que per fi hem aconseguit que el debat continuara, perquè allò altre haguera sigut un espectacle difícil de superar.
.
.
O siga, el llistó s'haguera posat tan alt que no crec que ni tan sols en el Parlament d'una república bananera.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, atenga's a la qüestió.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
s'arribara a eixa.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Està finalitzat el debat que vosté està començant.

Atenga's a la qüestió.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bé.
Si és que el debat.
.
.
Tot és debat.
*(Remors)* Sí, sí, sí.
Tot és debat, tot és debat.

Bé.
En eixe debat que duem ací tot el dia, i encara queda una miqueta més, lògicament Esquerra Unida també ha plantejat una sèrie de propostes de resolució, gran part de les quals no són novedoses.
Perquè en eixe aspecte, agrade o no agrade, és un tema que estem debatint fa molt de temps i que mosatros continuem defensant que els que teníem raó ­no teníem evidentment els vots suficients­, però la raó sí que la teníem mosatros, i alguna gent més anava en altre sentit.
I que el resultat de tot el que ha passat és precisament que en aquella ocasió ­quan calia, no ara, quan calia­ es podria haver optat per una altra qüestió que en eixe moment el grup majoritari no va voler.

Per tant, en el primer apartat d'aquesta proposta de resolució demanem que "les Cortes Valencianes insten el Consell que sol·licite al govern d'Espanya ­que es en definitiva el responsable de la qüestió­ la retirada del Pla hidrològic nacional actualment presentat en Europa".

Pensem que això seria una mesura de reconeixement de les dificultats i que aquest Pla hidrològic nacional no compleix totes les expectatives.
Ha sigut un pla que ha creat divisió entre les mateixes comunitats autònomes, ha dividit al país.
Ha dividit fins i tot als mateixos llauradors, que hi ha posicions de tots els colors.
Hi ha un sentiment d'enfrontament, de divisió, que no cal.
Que és una llei, efectivament, que ha estat aprovada, i això no ho discuteix ningú, per l'òrgan competent, però que a voltes, com deia també aquell, "venceréis pero no convenceréis", és una vertadera raó.
O siga, se va guanyar, se va guanyar legítimament, però això no significa que s'haja fet el millor document possible.
I jo crec que caldria molt bé aprofitar el que ha passat en la Comissió de Medi Ambient per a intentar canviar aquells aspectes, que en té molts aquest pla hidrològic, que són clarament agressius.

És cert que el pla hidrològic conté moltes més coses i que hi ha previsions per a quasi tot.
Hi ha pressupostos sobre el paper.
.
.
Perquè eixa és una altra.
Es va aprovar la llei, es van aprovar una sèrie de previsions pressupostàries impressionants, que arriben fins i tot a 4 bilions de pessetes, però, certament, darrere no hi ha un duro.
O siga, tot això està a vore vindre: subvencions d'Europa, etcètera, etcètera.

Bé.
Això està aixina.
Però hi ha una part d'eixe pla hidrològic que perfectament a la millor, en els temes de reforestació, per exemple, i algunes mesures de protecció ambiental, podrien ser perfectament defensables.
El que passa és que vostés han perdut la credibilitat en eixe aspecte.
I tot això, per a mosatros, forma part del camuflatge, de l'embolcall en el qual volen ficar una cosa que sí que serà real.
I és el transvasament pur i dur, o siga, els 1.
050 hectòmetres cúbics que han de vindre de l'Ebre fins a les conques del sud.
Allò altre, allò altre és palla.
I és palla perquè totes eixes declaracions i previsions de coses més o menys boniques i que tots hem reivindicat, això s'ha demostrat.
.
.
Perquè en el programa electoral seu mateix, quan es plantejaven dur endavant una política de reforestació, això ha sigut simplement fals.
Per tant, vostés han tingut l'oportunitat de demostrar que quan deien eixes coses era veritat, però precisament perquè han tingut l'oportunitat, s'ha demostrat que això no és cert.

Per tant, demanem això, que s'intente reformar un pla hidrològic nacional que continga eixes característiques negatives.
Pensem que hi ha un oportunitat de buscar un major consens, un major diàleg entre tots davant de tot el que ha passat.
Inclús la mateixa experiència d'este any, pràcticament des que es va aprovar, deu servir-mos a tots per a intentar buscar una eixida millor per a tots.

Perquè, efectivament, el pla hidrològic nacional, ja vorem, si és que es fa, qui el gestiona, perquè d'ací a eixos deu anys passarà més d'una i més de dos eleccions, tant a nivell autonòmic com a nivell inclús nacional.
Ja vorem qui acaba gestionant això.
I ja vorem com acaba eixe pla hidrològic nacional que avui planteja una sèrie de qüestions, i el dia de demà és que ni tan sols se sap, i crec que qualsevol que s'atrevisca a vaticinar-ho no està molt en la raó.

Després demanem una cosa que seria quasi obvia, que el Partit Popular, el senyor Aznar, es va unflar a demanar-la en el seu dia.
I era dir com va a aprovar-se un pla hidrològic nacional abans que s'aprove un pla nacional de regadius.
Però ens farà falta saber quina és la previsió dels regadius, si van a augmentar els regadius en Espanya?
Estem parlant sempre de regadius legals, perquè el que són els regadius il·legals, això no fa falta res.
Això està augmentant tots els dies.
I vostés estan mirant cap a un altre costat.
Però eixe pla nacional de regadius, que és el que deu determinar si deuen créixer o no deuen créixer, on i de quina manera, això que era tan important i que era bàsic, resulta que això està sense aprovar i ja no té cap interés, perquè segurament el que se vol és que continue l'actual dinàmica, que cadascú s'apanye i avant i a tota màquina.

Demanem una cosa que també pareix òbvia i que ací està fent-se molt referència.
Inclús l'altre dia el mateix conseller feia un roda de premsa per a dir que ja disposava del segon pla de sanejament d'aigües residuals.
Un segon pla que l'hem demanat moltíssimes voltes ací, i l'única notícia que tenim és eixa referència en la premsa.
Li hem demanat compareixences.
Estem esperant que vinga a aquestes Corts a presentar eixe document que tant hem reivindicant a vore exactament què contempla, a vore quines són les previsions i els terminis d'execució.
No tenim cap notícia.
I en estos moments comencem a dubtar inclús que existisca més enllà d'aquella declaració en aquella roda de premsa.
Demanem en esta proposta de resolució que això es faça i que es presente en aquestes Corts.

I demanem també ­és que a voltes demanar allò obvi pareix molt difícil, però és que el que estem demanant són qüestions molt velles que deurien estar en marxa ja i, en canvi, estem com estem­ una nova llei d'ordenació territorial, que ha estat aprovada en aquestes Corts en reiteradíssimes ocasions.
Que sabem que hi ha un document que està per ahí pegant voltes, no sabem quan entrarà ací.
Comença a preocupar-nos que la legislatura s'esgota i que pot ser un document que, per la seua complexitat i importància, a la millor o no arribe a discutir-se o a meitat de debat inclús puga quedar-se paralitzat, que no seria la primera volta que documents tan importants els passa això.
Creem que davant la situació de construcció indiscriminada en una sèrie de zones molt sensibles al País Valencià, la qüestió no pot esperar més.
Fa falta que això s'acceleren els passos i, com a mínim, si és que això es preveu que va a durar més del raonable, que es prenguen mesures cautelars de protecció, almenys en alguns espais emblemàtics que fins ara s'han salvat de l'especulació urbanística, i en són poquets.
O siga, que tampoc seria tant el que demanem, perquè especialment en la franja costanera són molt poquets.

Després que s'apliquen eixos fons europeus que abans comentàvem i que mosatros insistim.
Una cosa que no estem a favor d'ella no volem que es faça ni amb uns fons ni amb altres.
És que simplement no volem que es faça, perquè es negatiu que s'apliquen a mesures.
.
.
que es quede garantida la bona gestió dels recursos existents i que no s'afavorisquen mesures que augmenten injustificadament la demanda de recursos hídrics no existents.
Jo crec que això només cal pegar una ullada al que estan fent tota una sèrie d'ajuntaments valencians en estos moments, que, sense tindre cap garantia de recursos hídrics, violant el que diu l'actual llei d'ordenació del territori de l'any 1989, passant-se per on volen qualsevol normativa de creixement sostenible i d'ordenació racional del territori, s'han llançat a una carrera per a vore qui requalifica més terreny, per a vore qui aprova més urbanització, per a vore qui aprova més camps de golf.
Eixa és la política del dia a dia valencià en la majoria dels ajuntaments.
I és una política que ens duu al desastre quant a un ordenament a l'hora del creixement urbanístic absolutament.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Per tant, aquestes són les propostes.
Són propostes, ja dic, que presentàrem en el seu moment i que segurament anem a continuar presentant.
Però pensem que són les propostes que de veritat necessitem a nivell de País Valencià, i que estaria molt bé que dins del marc d'eixe nou Pla hidrològic nacional estigueren contemplades.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Maluenda en el torn en contra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra.

Mire, hem analitzat en deteniment la seua proposta, i vaig a referir-me concretament als punts que vosté en ella plasma.
Perquè tornar a repetir un debat que ja hem tingut en l'anterior resolució seria cansar a les seues senyories i a més innecessari.

Fixe's vosté el que diu el primer punt: "les Corts Valencianes insten al Consell que sol·licite del govern d'Espanya la retirada del Pla hidrològic nacional, i que inicie d'immediat l'elaboració d'un nou Pla hidrològic nacional des del major diàleg i consens possible; que el Pla hidrològic nacional s'ajuste a un model de gestió sostenible de l'aigua, que respecte els principis mediambientals de la Unió Europea i que permeta el seu finançament amb fons europeus".

Eixe és el Pla hidrològic nacional que va promulgar la Llei del 5 de juliol, del Congrés i del Senat.
Eixe és el Pla hidrològic nacional que tenim en este país.
I eixe és el Pla hidrològic nacional que estem demanant que es recolze.
Quant que es retire, vosté, per primera volta, ací, hui, en la trona, dels portaveus de l'oposició vosté ha sigut l'únic que ha reconegut que és una llei.
Una cosa que la senyora Sornosa tampoc sap, perquè parla d'un acord del Senat del 20 de juny, quan és una llei del 5 de juliol.
Però bé.
"Que se retire".
No es pot retirar, és una llei, hi hauria que derogar la llei.
Però clar, no mos entra eixa bogeria, no mos entra eixa bogeria.
I jo tinc curiositat per saber qui li va a recolzar a vosté eixa proposta d'ací de la Cambra, tinc moltíssima curiositat.
Serà molt interessant prendre bona nota de qui recolza eixa proposta que vosté està fent.

El segon punt: "les Corts Valencianes insten al Consell que sol·licite del govern d'Espanya, que es debata i aprove un Pla nacional de regadius amb caràcter prioritari a l'aprovació del nou Pla hidrològic nacional".
No té sentit que siga prioritari, perquè el Pla hidrològic nacional ja està aprovat.
No té sentit, no té sentit.
Però no obstant, el Pla nacional de regadius està en un tràmit ja molt avançat, i es podrà aprovar en breu termini.
Sí, sí, en breu termini s'aprovarà.
La Comunitat Valenciana ja ha firmat un conveni en el Minis-teri d'Agricultura per al seu desenrotllament.

De totes formes, és evident que no té sentit que se demane que s'aprove el Pla de regadius abans del nou Pla hidrològic nacional, quan el nou Pla hidrològic nacional, l'únic, és el que ja s'ha aprovat.
I no hi ha absolutament ninguna necessitat que se'n faça un altre.
Per què?
Perquè reunix tots els requisits que vosté assenyala en el punt u.
Per tant, sense més comentari.

El punt tres diu: "les Corts Valencianes insten al Consell que presente a aquestes Corts quan abans el segon Pla director de sanejament i depuració d'aigües residuals, en el compromís polític i financer, utilitzant fons europeus de prioritzar la seua més prompta execució i la reutilització de les aigües depurades".
M'alegra enormement que vulguen que utilitzem els fons europeus.
M'alegra enormement.
Veu?
Ja anem entenent-mos.

Però el que vosté no sap, senyor Oltra, és que a pesar que ho ha dit el senyor conseller en vàries ocasions, en Comissió i possiblement en Ple també, el segon Pla de sanejament ha sigut ja presentat públicament pel conseller d'Obres públiques.
Està en tramitació i se podrà aprovar en breu pel Consell.
Quan s'estime oportú, després de la seua aprovació, se presentarà en les Corts.
El compromís és d'invertir més de 160.
000 milions de pessetes, uns mil milions d'euros fins l'any 2008, dels quals s'espera obtindre un finançament comunitari del 40 al 50%.

La reutilització és un dels objectius principals i un dels programes d'actuació del pla, i mos permetrà tindre depurades fins el 95% de les aigües susceptibles de depuració d'esta comunitat.
I el que és més i més important, el poder-les reutilitzar.
Ja s'ha acabat eixa època que fer depuradores, les poques que se feien en esta comunitat, era un gasto, perquè no se planificava la seua utilització i finalment l'aigua es perdia en els barrancs i acabava en el mar.
No.
Ara se fa una planificació adequada, conforme se va executar el primer pla en el segon pla.
I és una inversió, perquè eixa aigua, per la seua qualitat i per la quantitat, permetrà atendre els cultius que permeten regar en aigua depurada.

El quart punt: "les Corts Valencianes insten al Consell que mitjançant els corresponents instruments legals, s'aplique una política d'ordenació territorial afavoridora d'un desenrotllament sostenible".
Clar que sí, totalment d'acord.
Tan d'acord estem que el Consell ja aplica esta política en l'ordenació del territori que afavorix el desenrotllament sostenible, el que permet els actuals instruments legals.
I precisament perquè eixos instruments no són els més adequats, aquells que van legislar, el Consell està tramitant un Projecte de llei d'ordenació del territori que en molt breu termini estarà en les Corts, perquè aquí no va a haver mai abans ordenació del territori.
I una volta que van promulgar una llei que anava encaminada a això, no van ser capaços de fer el pla, aquells que governaven abans del Partit Popular, i a més la van buidar de contingut mitjançant altres lleis posteriors relacionades que se van aprovar.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Maluenda.

Senyories, per favor.
Senyories, pregue silenci.
Continue, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

El punt cinc diu: "les Corts Valencianes insten al Consell que aplique, utilitzant fons europeus, polítiques racionals de bona gestió de recursos existents, i no afavorisca mesures que augmenten injustificadament la demanda de recursos hídrics no existents".
Efectivament, estem totalment d'acord.
La política que estem desenrotllant.
El que pareix mentida que vosté que viatja cada dia, vosté que és una persona que se preocupa per conéixer la situació de les poblacions, no tinga coneixement exacte d'esta realitat.
Eixa és la política que està aprovant el Consell de la Generalitat.

Per a què vol vosté.
.
.
?
Si vosté tot això mos ho haguera plantejat a banda del primer punt, segur que haguérem arribat a acords puntuals, segur que sí, perquè és el que estem fent des del govern de la Generalitat.
El Consell ja està aplicant polítiques racionals de bona gestió de recursos i no afavorix mesures que augmenten injustificadament la demanda de l'aigua.
No se tracta de tindre més aigua, se tracta que l'aigua que tenim que la utilitzem millor, que se redistribuïsca millor, que se li traga el màxim rendiment a eixa aigua.

I esta comunitat és exemple i model a tota Espanya del bé que sap utilitzar l'aigua.
I la política que està desenrotllant el Consell, des de 1996, de sanejament i depuració d'aigües i de millora de les tecnologies de reg, està permetent-nos alforrar un cabal que mos permitix distribuir.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, espere un moment.
Senyor Maluenda.

Senyories, per favor.
Senyories, per favor pregue silenci.
Continue, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Li deia, senyor Oltra, que mos permet fer una política adequada a les necessitats d'esta comunitat, una racionalització de l'ús de l'aigua, un millor aprofitament dels recursos interns que tenim.
I precisament això és el que mos va a fer creditors a poder tindre la força suficient, per a demanar que aigua de zones excedentàries vinguen a esta comunitat que és deficitària.
Perquè teníem els deures ben complits.
Perquè hem demostrat que som capaços.
Hem invertit des de 1995 fins ara més de 150.
000 milions de pessetes en polítiques de l'aigua, més de 150.
000 milions de pessetes.
I com precisament hem sigut capaços de finançar inclús noves tecnologies de reg, la millora de les séquies reials, l'augmentar el número de depuradores, i sobretot millorar la qualitat de l'aigua depurada; això és el que mos permet dir-li a vosté que el que vosté planteja en el punt cinc, senyor Oltra, és el que el govern de la Generalitat ve fent des de finals de 1995.

El punt sis diu: "dels acords compresos amb esta resolució es donarà compte a les Corts en el termini màxim d'un mes".
Açò sí que no ho entenc.
Açò sí que no ho entenc, perquè les Corts s'assabentarien en este moment si els votem a favor.
Si votem a favor, les Corts s'assabentarien en este moment, per tant això sí que no ho entenc i espere que m'ho explique.

Però clar, comprendrà vosté, senyor Oltra, que no podem recolzar la seua iniciativa.
No podem recolzar la seua iniciativa perquè no està basada en la realitat, perquè no connecta en el que és la política que està desenrotllant-se en esta comunitat des de fa anys.
Perquè no es dóna compte vosté que compartint alguns conceptes, que ja li he dit que aquí vosté planteja, i que gustosament haguérem assumit si no estiguera tot en un *totum revolutum*, començant per un paràgraf que és totalment catastrofista, haguérem aplegat a acords perquè és el que estem fent.

I com és el que estem fent, podem en tota tranquil·litat, per a què no mos obligue això a acceptar allò altre que és inadmissible, dir: tranquil·lament votem que no a esta proposta de resolució, que hi ha una part que és inassumible i hi ha una part que és la política que estem desenrotllant, perquè no estem perjudicant a ningú, no estem perjudicant a ningú.
Perquè eixa és la política que el govern de la Generalitat està desenrotllant en esta comunitat.
Per això anem a votar-li que no.

I quant al Pla hidrològic nacional, que vostés el miren com si fóra la "bicha", li tenen una por al Pla hidrològic nacional, jo crec que deuen reflexionar.
Sé que és molt difícil, sé que és molt difícil.
Però mire, el Pla hidrològic nacional no perjudica a ningú, a ningú.
I beneficia a tots.
No perjudica a ningú i beneficia a tots.
Tanmateix, tota actitud que vaja en contra de l'execució del Pla hidrològic nacional, tota actitud que vaja en contra de l'execució del Pla hidrològic nacional, no beneficia a ningú i perjudica a tots.
Ja veu vosté la diferència.
No és ningun joc de paraules.
Eixa és la realitat.

Jo sé que vostés no van a canviar de pensament.
Jo sé que vostés, a més són coherents en el que han fet quasi sempre, quasi sempre.
Però vosté comprendrà, senyor Oltra, que l'obligació del Grup Parlamentari Popular és dur endavant polítiques que beneficien a la nostra comunitat, dur endavant, en este cas concret de la política de l'aigua, del que som pioners a Espanya en molts aspectes, continuar en el cap ben alt, recolzant el govern per a què continue desenrotllant eixos projectes, i poder dir en satisfacció que el nostre model estan copiant-lo.
Com estan fent també en la sanitat pública valenciana, copiant-lo en altres comunitats perquè consideren que és el més adequat, perquè consideren que és el més convenient, i perquè consideren que és el més beneficiós per a la societat.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula per a rèplica el senyor Oltra.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Que no anaven a recolzar la proposta, això la veritat és que és normal, no esperàvem menys de vostés.
Però evidentment mosatros insistim en què és una llàstima, és una llàstima perquè precisament creem que és, podria haver sigut una solució al problema creat ara i més avant.
Perquè el problema no va a resoldre's ni tan sols demà.
Amb independència que demà probablement, vaja, es votarà la fa-mosa esmena, serà rebutjada en els vots d'uns i l'abstenció d'altres, etcètera, etcètera.
Però qui se crega que el problema del Pla hidrològic nacional ha quedat resolt en això està absolutament equivocat, ni s'assabenta de la pel·lícula, perquè el pla són moltes coses i afecta a molta gent, i hi ha molts interessos creats.

I el que pareix impossible no ho serà tant dins de poquet temps, perquè la vida és aixina, i esta llei que pareix inamovible que diu vosté és que l'ha aprovat el Congrés i astò, doncs és una llei com qualsevol altra, modificable.
La pròpia llei que aprova el Pla hidrològic nacional vosté sabrà que modifica una sèrie de lleis també molt no sé què que se van aprovar en el seu dia.
I això passarà, perquè és normal que passe.
I a la millor el dia de demà va a quedar una cosa que no es pareix més que en el nom al document que estem en estos moments debatent.

I això és molt possible que passe.
Ja no dic que vostés canvien d'opinió, que no seria la primera volta, perquè del plantejament del 93 quan el PP estava en l'oposició al que ara han aprovat eixe mateix Partit Popular hi ha diferències molt molt importants.
O siga, que una volta que han canviat que tornen a canviar per interessos o per compromisos, perquè ara no han de dependre de Catalunya, a la millor en el futur no se sap què passarà, vosté això ho tenen a la mà, o siga, que no passaria absolutament res que passara això.
I mosatros, lògicament, si vam estar en contra d'allò continuem defensant el model alternatiu que vam plantejar ací.
És que creem que fa falta i que ajudaria a resoldre eixos problemes.

Després es diu allò del Pla nacional de regadius, de què està.
Si el Pla nacional de regadius existir, existix, el que no està és aprovat.
I per què no està aprovat?
Perquè hi ha una sèrie de raons que justifiquen que no s'aprove.
Vol que li'n llija alguna?
Doncs mire, per exemple -el document eixe jo el tinc i molta gent el té lògicament-, se planteja que en l'horitzó de l'any 2008, que això està ahí, a la volta del cantó ja, una proposta de 250.
000 hectàrees noves de regadiu, al 2008.
Eixe mateix document, que és el Pla nacional de regadiu, que està sense aprovar, però que està fet, diu ­que encara és més preocupant­ que després d'eixa ampliació, encara quedarien pendents de desenvolupar altres 319.
500 hectàrees de regadiu, que encara estan en estudi

Però és que si sumàrem, i torna a dir-ho el mateix document, si sumàrem les previsions que els plans hidrològics de conca.
.
.
Perquè clar, en això no hem entrat perquè segurament tampoc hi ha més temps, però tots sabem també com se van aprovar els plans hidrològics de conca, es tractava d'unflar: "Tu què vols?
" "Tant.
" "Tira, demana, demana que se vos donarà".
Clar, després què passa?
El Pla hidrològic nacional és impossible que quadre això, impossible.
Si hagueren fet cas als plans hidrològics de conca no hagueren fet falta 1.
050 hectòmetres cúbics, n'hagueren fet falta 3 o 4.
000, perquè és la demanda que, segons la suma d'eixos, estarien ahí.

En eixos plans hidrològics de conca la previsió que hi ha, aprovada, atenció, i també això forma part de la normativa estatal, suma 1.
200 hectàrees noves de regadiu.
I això no ho dic jo, això està ahí escrit, 1.
200 noves hectàrees de regadiu.
Això és un disbarat.
Això és una cosa absolutament insostenible.
Amb raó no s'ha aprovat, perquè és que això no se pot aprovar, encara que siga trencant una promesa o un desig del Partit Popular, en l'oposició, clar; en el Govern canvià radicalment.

Ara ens diuen que és que el segon pla està ahí a punt ja, que està pràcticament aplicant-se, que va tot estupend, que tal i més qual.
Va tot estupend?

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Però si tenim.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, un moment.
Senyories, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
tota la costa valenciana plena d'emissaris submarins, que no estan tirant precisament altra cosa que aigua residual mal depurada.
Som líders a eixe nivell quant a emissaris submarins.

I això per què és?
Per alguna cosa serà, perquè no crec que a ningú se li ocórrega fer una inversió molt forta, amb un impacte ambiental important en praderies de posidònia i en bancs de pesca per a fer això.
Perquè es depura tan malament, tan malament, que eixa aigua no la vol ningú.
Vosté sap que hi ha gent farta ja que inclús han plantejat reclamacions perquè l'aigua amb què ha regat, aigua depurada, ha tirat a perdre la collita?
I això està passant tots els dies ací.
I com se sap, directament la conselleria finança amb diners públics valencians que se construïsquen emissaris submarins per a tirar-ho directament al mar.

Això és fer els deures?
Si això és fer els deures, *apaga y vámonos*.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Per tant, hi ha tota una sèrie de qüestions ahí que és necessari dur endavant.

No és correcte dir que és que la Llei d'ordenació del territori està per ahí pegant voltes i que els més antics tenien més culpa, etcètera.
Vosté sap el ritme de creixement indiscriminat que esta havent en la franja costanera.
Com no se prenguen mesures a curt termini no farà falta ninguna llei, perquè la cosa serà ja pràcticament irrecuperable.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Molt breument.
No pensava replicar-li, però vosté m'obliga per a defensar les persones que honradament i amb molta il·lusió van treballar en l'aprovació dels plans de conca, on havien agricultors, representants sindicals, representants de l'Administració, etcètera.

Diu vosté: "com se van fer?
" Se van fer molt bé, democràticament, democràticament, ja veu vosté.
El pla de conca del Xúquer, que és el que en estos moments més mos afecta pel tema del transvasament de l'aigua, etcètera, mire, se va aprovar sense ningun vot en contra; només va haver una abstenció d'un representant sindical però a la volta càrrec públic del Pspv, i se va abstindre per criteri polític, però va deixar constància en l'aprovació que era un pla de conca molt bo i molt realista.

Per tant, un respecte per les persones que van treballar en aquells plans de conca, i que era necessari i imprescindible per a la redacció del Pla hidrològic nacional.
Perquè vosté sap molt bé, perquè coneix estos temes d'aigües, que en Pla hidrològic nacional estan arreplegats tots els plans de conca, com ha de ser.

Quant al Pla nacional de regadius, clar que n'hi ha, i està summament avançat, li ho he dit, i en breu termini s'aprovarà.
Fixe's si està summament avançat que ja està firmat el conveni de col·laboració de la Conselleria d'Agricultura de la Generalitat per a desplegar-lo.
Per tant, estiga tranquil·la la seua senyoria que no hi haurà ningun problema.

Quant als temes d'aigua, mire, no me diga que el Grup Parlamentari Popular tenia un discurs en estos temes quan estava en l'oposició i ara un altre.
No, no.
Li recomane a la seua senyoria que llija el *Diari de Sessions*.
Pot llegir el *Diari de Sessions* des de la I Legislatura fins a l'actual, i vorà vosté com sempre hem mantingut el mateix discurs.
Però la major satisfacció dels diputats que des de l'oposició defensem eixes polítiques és que quan el nostre partit s'ha posat a governar ha complit al peu de la lletra tot allò que demanàvem als que governaven en aquells moments.

Per tant, no, no pot enganyar a ningú, senyor Oltra.
Jo crec que no ho ha dit de mala fe, ho ha dit perquè no ha tingut temps o no s'ha preocupat de llegir els *Diari de Sessions* del Ple i de les comissions d'estes Corts.
Segur que si vosté ho llisquera segur que me diria: "Efectiva-ment, manteniu el mateix discurs.
Per això jo estic en disposició de dir-li a vosté que, llevat d'una ocasió, són coherents en tot allò que han dit sempre en el tema, llevat d'una ocasió, eixa Resolució 76/III; llevat d'eixa ocasió, sempre han fet vostés el que estan fent en estos moments.
I jo podré compartir els seus criteris o no compartir-los, però he de respectar-los i els respecte, perquè estan legitimats per a adoptar-los amb eixe criteri".

Però el Grup Parlamentari Popular de la Comunitat Valenciana ha dit sempre, des de 1983 fins a hui, la mateixa cosa en política d'aigües, i els discurs que tenen els diputats i les diputades del Grup Parlamentari Popular, no solament en temes d'aigües, en qualsevol tema però especialment en tema d'aigües, que és allò que en algunes ocasions ha propiciat discrepàncies entre unes poblacions i altres, tenim el mateix discurs en totes les poblacions de la Comunitat Valenciana.
Diem la mateixa cosa en les riberes que en el Vinalopó, sense ningun problema, perquè no enganyem a ningú.
I perquè hem conscienciat la gent de la necessitat d'una política solidària per a la redistribució de les aigües.
I no mos preocupa, en algun moment s'ha produït algun malentés, possiblement intencionat des d'alguna altra banda política, però bé.
I dic "banda" com diria d'un altre "costat polític", que no se malinterprete, perquè ara, amb el nobel este que tenen, igual diuen qualsevol barbaritat.

Bé, sempre hem mantingut el mateix discurs.
I fixe's vosté.
Quan s'aprova el pla de conca del Xúquer, sense ningun vot en contra, està aprovant-se també el transvasament de sobrants del riu Xúquer al Vinalopó, a l'Alacantí i a la Marina, sense vots en contra.
Eixa és la realitat, i ahí estan les actes per a comprovar-ho.
Si vosté no ho té, jo ho tinc a la seua disposició.
Sap que vosté és una persona que me causa una simpatia especial, perquè reconec el treball que fa.
Els diputats del seu grup treballen molt, perquè en són poquets i han d'atendre moltes parcel·les, i jo li tinc eixa simpatia perquè ho comprove a més, parlem quan mos trobem en el tren i això i veig que és una persona sensata, que té uns plantejaments que per a mi són equivocats i vosté pensarà que els equivocats són els meus.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, ¿podrían hablar un poco más bajo?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
però en tot moment és respectuós en la seua defensa i és coherent en els seus plantejaments.

Per això mateix jo li recomane, senyor Oltra, que perquè no diga això que ha dit abans, que crec que no hi ha mala fe sinó una confusió, que llisca els *Diari de Sessions* des de 1983 fins el 2002, i vorà com els diputats i diputades del Grup Parlamentari Popular continuem dient la mateixa cosa que díem en l'oposició.
Perquè el president de la Generalitat, Eduardo Zaplana, continua dient la mateixa cosa que demanava des de l'oposició.
I eixa és la coherència d'un partit, i per això els resultats mos són favorables, perquè no enganyem a ningú, anem amb la veritat per davant, tant quan mos beneficia com quan mos puga perjudicar.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyories, votació de la proposta de resolució d'Esque-rra Unida número 37.
490.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 6 vots a favor, 44 en contra i 26 abstencions.
Queda rebutjada.

Senyories, se suspén la sessió per 15 minuts.

*(Se suspén la sessió a les 18 hores i 38 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 19 hores i 8 minuts)*

***Proposta de resolució del GP Socialista-Progressistes (RE número 37.
493)***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Debat de la proposta de resolució número 37.
493, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Té la paraula, per al torn a favor, el senyor Lozano, en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Hui la veritat és que m'he quedat totalment sorprés i inclús a vegades he arribat a tindre fins vergonya de vore com s'havia utilitzat, com s'estava utilitzant els llauradors per a justificar un pla hidràulic que realment a qui menys beneficia és als llauradors.

Jo no sé què ha passat hui, però realment s'ha utilitzat sistemàticament que l'aigua aplegarà als llauradors, que serà per al benefici propi i que seran ells els que eixiran beneficiats de tot este *tinglado*.
Jo no sé què passa, però resulta que quan hi han fons europeus, quan som objectiu 1, per desgràcia per al sector agrari, per desgràcia per al món rural, on menys fons sempre apleguen és al sector agrari.
I això la veritat és que me sorprén.
Diria mal si dic que me sorprén, però sí que m'agradaria, per no ser tan rotund, explicar, al nostre parer, per què és necessari que els llauradors estiguen reconeguts per la seua funció de fer aliments.

Miren, senyories, als anys 50 el principal problema que teníem era la fam, era com aconseguíem que el sector agrari, que era productor d'aliments, en fera suficients per a una població que estava en unes condicions deficients.
A partir d'ahí es comencen a utilitzar els fitosanitaris, es comencen a utilitzar els adobs, i això fa que se cresca en quantitat d'aliments i que comence la gent a menjar prou.

Als anys 80 el problema que teníem era com equilibràvem la dieta alimentària, i llançant unes polítiques, perquè hi havia també un poder adquisitiu major, comença a variar la producció d'aliments, i això produïx que tingam una dieta més equilibrada, més igual i que al final permet que els ciutadans estiguen millor alimentats.

Als anys 90, degut a eixa política de consum d'adobs, de consum de química i també per la diversificació, arriben els excedents, i se produïxen a Europa muntanyes de carn, muntanyes de formatge, muntanyes de llet, muntanyes de pràcticament tot, hi han sobres de tot.

I als anys 2000, per tot el que mos ha passat i que ací en la Cambra hem comentat en diferents ocasions ­crisis alimentàries, dioxines.
.
.
­ se produïx la necessitat de ja no estar pensant en la productivitat sinó estar pensant en la qualitat, en la qualitat dels aliments.

La realitat quina és?
I per això m'he quedat sorprés, perquè durant tot lo dia tots volíem salvar els llauradors, almenys el Govern ha justificat el pla hidrològic per a vore com els salvem, la realitat és que tan sols un 10% de llauradors poden viure de les seues explotacions.
Farà 15 anys era un 40% els llauradors que podien viure de les seues explotacions, i tan sols som un 4,8 de la població.
Han desaparegut més de 50.
000 llauradors.
I ara, una vegada més s'utilitza com a un criteri per a justificar un pla hidràulic que no sabem qui és el que se va a beneficiar que l'aigua va a aplegar a les zones seques.
I quan dic "utilitzar" ho dic en termes personals i en termes sectorials.
Personals perquè s'ha anat a preguntar-los i a utilitzar la televisió per a dir: "I vostés volen més aigua?
Que van a furtar-los-la, que els socialistes resulta que no volen aigua!
I vosté no ne vol?
Vaja allí a protestar, vaja vosté a muntar un sarau.
" Eixa utilització és la que hui realment m'ha dolgut.

I a la pregunta de per a què i per a qui, que eixe és realment el motiu, allò que mos hauríem de preguntar, per a què volem aigua i per a qui volem l'aigua, la veritat és que si no férem més rompudes, per no crear més excedents, per no utilitzar una aigua que tenim, per una sèrie de raons més que objectives, segurament en un pla hidrològic, en un pla hidrològic com el que mosatros presentem, com el que mosatros creem, hi hauria, com a mínim, solució als problemes dels llauradors i de la resta de la societat, perquè, evidentment, estaríem utilitzant millor l'aigua.
Perquè ja em diran a mi en termes agraris quin és el llaurador que va a poder pagar el metre cúbic d'aigua a 55 pessetes.
No hi ha, senyories, cap cultiu, cap, que puga suportar el preu de l'aigua al que eixiran!
Cap cultiu!
I sempre ens volem salvar els llauradors.

Mire, jo crec que la proposta que nosaltres presentem és una proposta que la fem amb tot l'ànim de tornar a obrir el diàleg, i el diàleg seriós amb vostés, per vore el govern i nosaltres com podem arribar a aconseguir que eixe Pla hidrològic, eixes noves formes de gestionar l'aigua siguen positives per al conjunt de la societat i també dels llauradors.

Per tant, la proposta de resolució que nosaltres proposem és:

"Les Cortes Valencianes reiteren la necessitat que té la Comunitat Valenciana de nous recursos hídrics per tal d'afrontar les seues necessitats presents i futures, de benestar, progrés i desenvolupament.
Els nous recursos hauran d'obtenir-se en el menor termini possible, respectant el criteri de qualitat i sostenibilitat mediambiental, les directrius europees i tenir un preu assequible per als agricultors i els consumidors.

Segon.
Els grups de la Cambra expressen que l'Estat espanyol té legítim dret a rebre els corresponents fons europeus, d'acord amb les regulacions i normatives comunitàries que permeten complir els objectius desitjats.

Tercer.
Les Corts Valencianes insten al govern de la nació a reconsiderar la seua política d'aigua i, en especial, els criteris contemplats en la Llei del pla hidrològic nacional, cercant recomposar el més ample consens entre els partits polítics i les comunitats autònomes, i revisant amb profunditat la llei de forma que garantisca el màxim volum d'ajudes europees per a millorar l'abastament i la qualitat d'aigua a Espanya.

I quart.
Les Corts Valencianes insten al govern de la nació a que agilite, impulse i execute l'annex d'inversions que acompanya al Pla hidrològic nacional i que fou aprovat per ample consens.
Així mateix, recordem al govern que l'esmentat annex recull obres que en molts casos manquen de qualsevol obstacle per la seua execució, disposen de fons europeus i, en qualsevol cas, estaven ja declarades d'interés general de l'Estat després d'aprovar-se els plans de conca.

Per tant, aquestes Corts demanen al govern que desbloquege totes les inversions que des de 1996 el govern està relentitzant amb una dràstica reducció de les inversions".

Senyories, si de veritat creuen que el sector volen salvar-lo, salvem-lo des del consens i des de parlar.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Torn en contra, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Maluenda.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel.
lent senyora presidenta.

Senyories.

La veritat és que m'ha quedat de pasta de moniato quan l'he escoltat a vosté.
(*Remors)* Sí, perquè jo pensava.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
pensava que anava a eixir el nobel que tenen en les seues files i estava jo atorrollat, estava jo atorrollat pensant que eixia el nobel.
I, bé, afortunadament no ha eixit, perquè estava de veritat atorrollat.
I m'ha quedat de pasta de moniato pel que vosté ha dit.

Mire, mire, què és el que passa?
Què és el que passa?
Vosté no tira de la cadena?
Vosté no tira de la cadena?
Doncs, tire de la cadena.
No és cap esperit pur.
Tire de la cadena i vorà com vosté també es beneficia.
Que diu vosté que ací només hem parlat dels agricultors?
Com que només hem parlat dels agricultors?
Hem parlat dels agricultors, hem parlat de les poblacions que no tenen aigua per a beure, hem parlat de l'equilibri mediambiental, hem parlat del desenvolupament econòmic i social d'esta comunitat, que és el que ens preocupa, i hem parlat de la senyora Sornosa i de les contradiccions del Pspv respecte dels acords que s'han adoptat en altres moments.

Per tant, mire, perdone'm, jo crec que vosté no s'ha enterat del que ací s'ha fet.
I si algú ha sigut irrespectuós amb els agricultors ha sigut el seu company, el seu company que ha titlat, ha titlat el document que recull l'execució dels projectes que estan demandant en el *llistat de la lavandería*.
Això sí que ha sigut irrespectuós amb els agricultors.
Mire, no es preocupe, que en tinc de reserva.

La iniciativa que vostés plantegen, mire, no estem en un moment polític de reconsideració del Pla hidrològic nacional, que és la llei que a tots ens obliga, i és la llei aprovada per amplíssima majoria en el Congrés, no sols del PP.
És el moment de recolzar-lo front a una actuació agressiva que va contra els interessos d'esta comunitat.
Vostés amb la seua iniciativa, en el primer paràgraf de l'exposició de motius, mire, tots els grups hem manifestat eixa necessitat, però tant sols el Partit Popular l'ha definit en una proposta concreta, factible i suficientment raonada.
També el Psoe va fer en 1993 una proposta concreta, però després eixa proposta va ser desmentida per la pròpia actuació del seu partit.
El Grup Socialista a les Corts Valencianes no ha votat en contra del transvase de l'Ebre, però tampoc ha fet cap pronunciament clar i inequívoc des de fa any i mig, tampoc en el debat d'hui, tampoc, que supose un recolzament clar com si.
.
.
, ho manifestàvem abans: ni molt menys que s'estiga en contra d'este Pla hidrològic nacional, que és el que estan donant a entendre en cada moment que parlen del tema.
Jo no sé finalment si tornaran a dir això de: on vaig dir *digo* volia dir *Diego*.

Mire, vosté sap.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Maluenda.

Senyora Montesinos, Sancho, per favor.
Senyories.
Gràcies.

Continue, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
vosté sap que ací s'han manifestat i han actuat en contra del trasvase de l'Ebre, cosa que sí fan els socialistes d'altres comunitats autònomes.
I vostés igual.
Excepte els de Múrcia, que sí que estan d'acord, i el senyor Bono, que sí que està d'acord, i el senyor Rodríguez Ibarra, que també està d'acord.

El segon paràgraf de la seua exposició de motius juga amb l'ambigüitat.
Què vol dir que "los nuevos recursos que necesita la comunidad han de obtenerse a través de regulaciones e intervenciones"?
Què vol dir?
Què vol dir?
Transvasament de l'Ebre sí?
O trasvasament de l'Ebre no?
Diga-ho.
Vinga ací i diga: "Sí que volem l'aigua de l'Ebre".
"No volem l'aigua de l'Ebre".
Diga-ho.

El segon paràgraf; perfectament d'acord, però si la diversitat de perspectives i els interessos no coincidents han de significar que es paralitze la funció de governar perquè no s'està disposat a dialogar, això no és democràcia, això és desgovern.

Paràgraf quatre.
És absolut fals.
Sí que ha hagut consens en què ja està disposat a buscar-ho i a negociar-ho.
Els critiques sobre la sostenibilitat del Pla hidrològic nacional són insostenibles, com acaba d'assenyalar el conseller d'Obres Públiques en la seua intervenció d'avui.
I si continuen sense presentar cap projecte alternatiu, doncs, tampoc poden jutjar-nos, perquè ho ha reconegut el seu company anteriorment.
No hi ha altra alternativa, és la de vostés, no hi ha altra alternativa, és la de vostés.
Ha reconegut que l'alternativa del senyor Pla era simplement un *bluff.* Per tant, tampoc podem estar d'acord.

Quant a la proposta de resolució, el primer punt, continuen jugant a l'ambigüitat.
La Comunitat Valenciana necessita nous recursos.
Vol dir això que es necessiten transferències externes o que no?
Diga-ho clarament, que no ho diuen.
És l'exemple perfecte de frase comodí que després es pot dir que significa el que en cada moment els interesse i el que en cada poble vulguen explicar.
El Pspv continua sent incapaç d'eixir de l'ambigüitat i de la contradicció.

El punt 2.
Naturalment, és ridícul dir el que diuen.
Com van els grups de la Cambra a reconéixer o denegar els drets de l'Estat a rebre fons europeus?
El que està en qüestió no és això, és precisament que representants socialistes han demanat expressa i formalment a les instàncies comunitàries, que són les que sí que tenen la facultat per a concedir o denegar eixos fons, que no financen a l'Estat espanyol per a desenvolupar el Pla hidrològic nacional.
I el Pspv continua sense ser capaç d'expressar amb claredat si recolza o rebutja eixa petició.
Sí que ho ha fet, per exemple, el Grup Socialista en el Parlament Manxego.

El punt 3.
Ací està clar el que diu el Pspv.
"Si el govern espanyol vol garantir el major volum d'ajudes europees per a millorar l'abastament i qualitat d'aigua a Espanya, abans haurà de revisar amb profunditat la Llei del Pla hidrològic nacional".
Quina amenaça!
Així que està mantenint exactament la mateixa tesi i recolzant l'esmena de la senyora Sornosa.
Aclarisquen-se!
Aclarisquen-se i diguen què és el que volen, que és que no ho sabem.
Tenen a la societat confusa.

El punt 4.
D'acord amb instar al govern a què impulse l'execució de l'annex del Pla hidrològic nacional.
El llistat, el *llistat de la lavandería*, que deia el premi nobel.
*(Remors).* Però, el que no és de rebut és donar a entendre que eixes obres o moltes estan poc menys que en execució des de 1996.
I el PP les ha paralitzat.
Això és totalment fals.
Indubtablement hi ha obres que s'estan retardant en la seua execució per problemes concrets.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, pregue silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
de disponibilitat.

Per exemple, mire, la depuradora de Novelda, Monfort, que ha de rebre les aigües depurades de la mancomunitat Elda, Petrer, Sax, Monòver.
Sap vosté per què no es posa en execució?
Perquè l'alcalde de Monfort, don Casildo, no s'aclarix en quin terreny ha de cedir a la Generalitat per a poder executar-la.

Però, les obres més importants, el transvasament Xúquer-Vinalopó, modernització de regadius en la sèquia reial del Xúquer, reutilització en les depuradores d'Alacant, etcètera, ja s'han iniciat i impulsat des del govern del Partit Popular.
A més, l'aprovació dels plans de conca no és anterior a 1996, es van aprovar en 1998.
Per tant, no falte vosté tampoc a la realitat.

I a tot açò, el senyor Pla què diu?
Jo no sé el que diu el senyor Pla!
Ni ho sap la societat civil valenciana, perquè el senyor Puig tampoc ho diu, el senyor Puig només parla en els corredors.
El senyor Puig sí que diu que pareix que anem a abstindre'ns.
I ho diu en els corredors.
No ho diu ací a la trona, que puguem preguntar-li en què es basa per a fer eixa afirmació i tal.

Mire, són el desgavell de la política valenciana, són vostés.
I no acuse personalment a ningú.
Em referisc en el conjunt de les seues actuacions.
Però, jo vull ajudar-los, el Grup Parlamentari Popular vol ajudar-los que isquen d'eixe carreró sense eixida en el que es troben.
*(Remors)* El Grup Parlamentari Popular.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
vol donar-los l'oportunitat que isquen d'eixe carreró sense eixida en què es troben, i els propose a la seua iniciativa una transaccional.
Fixe's quina transaccional assumible per tots: 

"Les Corts Valencianes recolzen l'execució material del Pla hidrològic nacional aprovada per les Corts Generals en Llei 10/2001, de 5 de juliol.

Segon.
Les Corts Valencianes recolzen l'acció institucional del Consell en quantes gestions s'encaminen a l'execució del referit pla i, en conseqüència, a quantes accions porte a efecte perquè siga finançat amb fons europeus; i, així mateix, exhorta els mateixos fins que organitzacions, col·lectius i institucions se sumen a estes accions per a garantir el futur de la Comunitat Valenciana en ares al seu desenvolupament sostenible.

Tercer.
La Comunitat Valenciana rebutja enèrgicament qualsevol iniciativa d'àmbit nacional o europeu que menyscapte o retarde l'execució del Pla hidrològic nacional o el seu finançament".

Això crec que és assumible per vostés.
Estenem esta mà perquè vostés puguen eixir d'eixa situació.
Anem a fer una transaccional en este sentit.
Ni el que mosatros diem ni el vostés diuen.
Una transaccional a la seua iniciativa i, si estan disposats, no tenim cap inconvenient en demanar un recés, firmar-la i donar-li també la possibilitat als altres grups, si volen firmar-la i, si no, vostés i nosaltres som suficients per a dur-lo endavant.

Res més i moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula per a rèplica el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, presidenta.

Li accepte la paraula, senyor Maluenda.
Si vol, fem un recés, si la senyora presidenta ho considera oportú, de tres minuts, i ho xarrem.

Val.
Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Se suspén la sessió per tres minuts.

*(Se suspén la sessió a les 19hores i 29 minuts)*

(*Es reprén la sessió a les 19 hores i 48 minuts)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Es reprén la sessió.

Me ha comunicado el ilustre diputado señor Lozano que no ha llegado a ningún acuerdo.
Por lo tanto, tiene la palabra para réplica el señor Lozano.

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Maluenda.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor, senyories.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

.
.
.
no podem acceptar la seua proposta d'esmena.
La veritat és que, més que res, pareix la constatació de la seua mala fe per vore si ací féiem ja de *palmeros* del que vostés han estat proposant tot lo dia.
En tot lo dia, ací, el que ha passat, per a mi, ha segut de vergonya, i, lògicament, vostés són els primers que diuen que este debat no ha servit per a res.
Mosatros no podem acceptar, una vegada més, eixir d'un debat que vostés no han segut capaços de portar a bon terme.

I, mire, senyor Maluenda, la veritat és que, si l'aigua és per a crear excedents i és per a després no saber-los defendre, com no han sabut defendre el veto dels Estats Units per a poder vendre les taronges, realment utilitzem l'aigua per a millor.
Perquè això sí que és greu.
I el que hem de fer és produir qualitat, el que hem de fer és poder-los vendre i el que hem de fer és utilitzar una aigua amb uns recursos que no tenim i que, damunt, s'ha de fer millor que el que vostés han presentat.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Bé, ja li he dit abans allò que m'havia deixat de pasta de moniato.
En este moment no sé com m'ha deixat!
, perquè és que no ha tingut ni tan sols l'atenció de contestar-mos a la nostra oferta de diàleg i d'enteniment.
Els hem donat una proposta i la notícia és que vosté puja a la trona i mos diu que no l'accepta.
Pensàvem que com s'ha fet en un recés, atenent el que són els procediments parlamentaris, que, almenys, mos hagueren plantejat una alternativa.
Aixina que no parlen vostés de consens ni de diàleg, perquè són contraris al consens i al diàleg!
Ara ho ha demostrat.
Tant com parla el senyor Puig en el corredors, què costava que s'haguera dirigit, no a mi, que no se rebaixe, però al meu síndic, sí que s'havera pogut, o vosté havera pogut dir-m'ho a mi.
Aixina que m'ha estranyat enormement.
I fixe's, inclús parla, diu que eixa proposta "conlleva mala fe" i que "els palmeros", que això.
.
.

Escolte, vosté considera que són "mala fe" els seus companys de Múrcia?
Els diputats i diputades del Psoe de Múrcia actuen de mala fe?
*(Remors)* És que eixa proposta.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que jo els he oferit a vosté, vaig a llegir la que s'ha aprovat hui en l'Assemblea de Múrcia, amb el vot favorable del Psoe i del Partit Popular, i l'abstenció, que tampoc han votat en contra, de Izquierda Unida, allí són Izquierda Unida.

Mire, punt 1: "La Asamblea Regional de Murcia apoya la ejecución material del Plan hidrológico nacional aprobado en las Cortes Generales por Ley 10/2001, de 5 de julio.
2) La Asamblea Regional de Murcia apoya la acción institucional del Gobierno Regional en cuantas gestiones se encaminen a la ejecución del referido plan y, en consecuencia, a cuantas acciones lleve a cabo para que sea financiado con fondos europeos, y, asimismo, exhorta a los mismos fines a que organizaciones, colectivos e instituciones se sumen a estas acciones para garantizar el futuro de la Región de Murcia, en aras de su desarrollo sostenible.
3) La Asamblea Regional de Murcia rechaza enérgicamente cualquier iniciativa de ámbito nacional o europeo que menoscabe o retrase la ejecución del Plan hidrológico nacional o su financiación.
Cartagena, 27 de febrero del 2002".
*(Veus)*

L'única cosa que hem fet ha segut.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
a on dia.
.
.
*Cabalgan; los perros ladran*.
.
.

Gràcies, senyora presidenta.

L'única cosa que hem fet, senyor Lozano, és a on diu "Assemblea Regional de Múrcia" posar "Corts Valencia-nes" i a on diu "Govern Regional" posar "el Consell".
Això hem fet!
O siga que vosté titla de "mala fe", de "palmeros" i de no sé què més als seus companys de Múrcia.
Doncs, mire, sap què li dic jo?
, que els seus companys de Múrcia han demostrat que són molt més responsables que vostés!
*(Aplaudiments)* Els seus companys de Múrcia han demostrat que es preocupen de la seua terra, de la seua regió i són coneixedors que el Pla hidrològic nacional és el que ve a solucionar els seus problemes!
Els seus companys de Múrcia aixina ho han reconegut, i vosté ací ve i diu que això és actuar de mala fe i actuar de *palmeros*.

És de vergonya això que el Pspv, el Grup Socialis-ta­Progressistes, que és diu "progressista", ha fet hui, ací, en les Corts Valencianes, és de vergonya!
*(Aplaudi-ments)* Això demostra que no hi ha forma que se lleven la careta, que traïxen fins el més sagrat *(protestes)* Vostés són capaços.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
de comprometre's a qualsevol cosa i després incomplir-la!
Per això, jo, este matí els dia que no tenen credibilitat, que no tenen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
credibilitat, que hui voten favorablement una cosa i després la incomplixen.
*(Protestes)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, les recuerdo que están en el hemiciclo de las Cortes Valencianas *(veus)*, guarden silencio.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Això del senyor Mestre és comprensible, perquè ve de postures molt més radicals *(protestes)*, però no comprenc això d'altres senyories *(protestes)*.

Doncs, els dia això, que els seus companys i companyes de Múrcia han demostrat que són responsables, que els preocupa la seua regió i que saben que amb el Pla hidrològic nacional poden resoldre els problemes.
Vostés no.
Vostés, diu una cosa, el senyor Zapatero, altra cosa el senyor Pla, el senyor Puig parla en els corredors, van a la regata de l'Ebre, se reunixen aquí amb el senyor Maragall i amb el senyor Iglesias, per a confabular-se contra el Pla hidrològic nacional i l'execució dels projectes de la Comunitat Valenciana.
*(Remors)* Però això, saben com es diu?
.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
això es diu incompliment de promesa electoral, i per a mi, qui incomplix les promeses que ha contret amb la societat i a canvi ha rebut un vot, està cometent una traïció a la bona fe de les persones que els han votat, estan cometent una traïció a la bona fe d'eixes persones que van creure que serien defensors dels interessos valencians!
, i ara veuen, sorpresos, que vostés abdiquen d'eixa responsabilitat de dur-ho endavant.
Això és el que fan els socialistes valencians!
, que es diuen el Grup Parlamentari Socialistes-Progressites.
"Progressistes" de què?
Vostés estan en contra del desenrotllament econòmic i social d'esta comunitat, perquè volen que astò.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
la riquesa que està generant-se, els llocs de treball que estan creant-se i el benestar social *(veus)* que des de 1996 està impulsant-se des del Govern de la Generalitat passe tot a segon terme, i tornar-mos a eixa època de pobresa i de desesperació en què estava sumida la Comunitat Valenciana.
.
.
*(protestes)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
gràcies al govern del Pspv en la Generalitat!
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyories, votació de la proposta de resolució registre 37.
493, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 32 vots a favor, 42 en contra, 4 abstencions.
Queda rebutjada la proposta de resolució.

Debat de la proposta número 37.
494, del Grup Mixt.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Peris.

***Proposta de resolució del Grup Mixt (RE número 37.
494)***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Por favor, señorías, guarden silencio.

 

**El senyor Peris i Garcia:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Al llarg del dia jo pense que hem debatut suficientment el Pla hidrològic nacional, i al llarg del dia no he trobat, malgrat l'esforç personal que han fet els portaveus del conjunt de grups, i en particular el portaveu del Partit Popular, que s'ha desganyitat intentant donar-mos arguments, no he trobat arguments suficients per a canviar l'opinió que el nostre grup tenia aquest matí i per a canviar l'opinió que voldríem traslladar al Parlament Europeu que no recolze el Pla hidrològic nacional.

Nosaltres pensem, i no estem en contra de la solució del problemes hidràulics i hídrics del nostre territori, estem convençuts que no és un bon pla hidrològic.
Estem convençuts que n'hi havien altres mecanismes, que n'hi han altres possibilitats, avui hi han altres tecnologies, hi han altres plantejaments i n'hi han altres circumstàncies de les que ja en el segle passat, a principis de segle, pensaven el regeneracionistes espanyols que el problema era dur aigua d'a on n'hi havia molta a on no n'hi ha.
Això s'ha quedat molt antic.

Nosaltres pensem que eixa reflexió que s'ha introduït gràcies a eixa esmena presentada a la Comissió de Medi Ambient del Parlament Europeu, i que ara l'única cosa que canvia és que demà n'hi han tres parts de l'esmena, però els plantejaments són els mateixos, pensàvem que era una bona oportunitat, i que seria una bona oportunitat, per a retirar el pla hidrològic presentat i buscar un nou consens polític, científic, social i territorial per a plantejar noves soluciones, sí, efectivament, a un problema que és vell.

Però no podem donar solucions en el segle XXI a un problema, possiblement, que no hem resolt des del principi del segle XX, amb les solucions del segle XX.
Al segle XXI hauríem d'haver-mos esforçat de donar solucions des del segle XXI a un problema que avui hem de resoldre i que, possiblement, no vam resoldre des del segle XX.

Per tant, no vaig a allargar més la proposta.
Nosaltres el que plantegem.
.
.
, continuem pensant que caldria retirar el Pla hidrològic, caldria buscar un nou consens, caldria posar en la premissa de la llei del Pla hidrològic nacional allò de la gestió de la demanda, allò de la nova cultura de l'aigua, allò de l'autosuficiència de les conques hidrogràfiques, allò de la reutilització, allò de la reforestació i allò de les noves tecnologies per a aquelles zones que vullguen gastar una aigua que no tenen, i tornaríem a repetir això de la dessalació i això de possibles ecotaxes per a aquells que vullguen fer coses que no es poden fer en el seu territori.

Per tant, jo pense que hem donat suficients arguments.
Per tant, simplement, nosaltres platejaríem que avui, ací, les Corts Valencianes, hauríem de demanar al Govern que retirara el Pla hidrològic i als eurodiputats i eurodiputades que votaren posicions que forçaren no a perdre els diners, sinó a tindre diners en un nou pla hidrològic, que seria un altre plantejament del debat que avui hem encetat aquest matí.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí, gràcies, senyora presidenta.

Senyor Peris, a estes hores del debat, li conteste pel respecte que me mereix la seua persona i el seu treball, però, clar, dir ací que estem debatent el Pla hidrològic nacional és un error important.
Ací no estem debatent el Pla hidrològic nacional!
Ni se pot demanar al Govern que retire el Pla hidrològic nacional!
El Pla hidrològic nacional és la Llei 10/2001, del 5 de juliol, i està aplicant-se ja eixa llei, està en execució, no és un pla com el pla de sanejament que no va acompanyada d'una llei.
És un pla que està aprovat per llei, per tant, és d'obligat compliment per part de tots, agrade més o agrade menys.

Però, fixe's vosté, és que vosté diu: "Demanar al Govern espanyol retirar la proposta del Pla hidrològic nacional presentat davant la Unió Europea i plantejar un mou pla hidrològic des dels principis de la gestió de la demanda, l'ús sostenible de l'auia, reforestació de les capçaleres dels rius, conservació dels aqüífers i les marjals, la gestió sostenible de les conques hidrogràfiques, l'aplicació de noves tecnologies de reutilització, dessalació i eficàcia i eficiència de les xarxes de distribució que impulse en el conjunt del territori de l'Esta espanyol l'aplicació d'una nova cultura de l'auia, fonamentada en el consens, social, científic i polític de les comunitats autònomes".

Per a què hem de tornar-ho a fer?
!
, si això és el Pla hidrològic nacional!
Tot el que vosté diu aquí, pareix que estiga calcat del preàmbul de la Llei del Pla hidrològic nacional.
.
.
Sí!
, em dóna eixa sensació!
Per tant, no entenc quina és la diferència que mantenim?
Si vosté demana que se retire el Pla hidrològic nacional, que ja li dic, s'hauria de fer una llei que derogara eixa llei, perquè reunixca estos requisits, he de dir-li que per a eixe viatge no fan falta alforges.
Perquè el Pla hidrològic nacional que està en vigor, que s'ha aprovat per la Llei 10/2001, del 5 de juliol, està basat i inspirat en eixos principis.
I si vosté repassa totes les actuacions que jo he dit, que mos afecten a la Comunitat Valenciana i que estan recollides en la proposta de resolució que hem presentat, vorà vosté com totes elles van encaminades a eixa qüestió.
Per tant, estem d'acord.
Diga vosté si és això el que vol, llisca's el preàmbul del Pla hidrològic nacional i la seua exposició de motius i vorà com em donarà la raó.

No té sentit la seua proposta alternativa, i jo li pregue que la retire per innecessària.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Maluenda.

El que sí que no m'esperava és que em diguera que no m'he llegit la Llei del Pla hidrològic nacional.
Moltes vegades, moltes vegades, els preàmbuls acaben en uns articles que no tenen res a veure amb els preàmbuls.
Hi ha una evidència.
En la meua proposta apareix el primer objectiu, gestió de la demanda, i vosté sap que eixe concepte no està en cap ratlla de la llei.
Però malgrat això, vull dir-li que encara que la llei parla en el preàmbul de sostenibilitat, etcètera, acaba donant una solució que és clarament contrària a tot un gran moviment, i seria negar l'evidència, de gent que pensem que el transvasament no està basat en eixos criteris, ni de la nova cultura de l'aigua, ni de la sostenibilitat, etcètera.

Per tant, a estes hores, el que sí que jo pense que vosté haurà d'admetre és que s'ha donat una solució hidràulica, fonamentalment hidràulica, al problema de l'aigua.
Que eixe transvasament té una sèrie de conseqüències mediambientals reprovables, possiblement innecessàries.
Que no s'ha optat per apostar claríssimament per eixe nou ús del territori, eixe nou ús del recurs, eixa autosuficiència de les conques i després, possiblement, veure on hi haurien problemes deficitaris no solucionables amb eixos mecanismes, sinó que s'ha optat per la línia de sempre, d'una canonada, de portar aigua del Delta, perquè en sobra molta i se'n va a la mar, on no hi ha.
Eixe és el plantejament.

I per tant, nosaltres voldríem fer insistència que caldria regirar la proposta.
Jo sé que és una llei, que és una llei que està en vigor, però ja que estàvem ací plantejant-mos el tema, ja que podia córrer el perill.
.
.
Jo sé que a estes hores ja no corre perill, almenys en el Parlament, però com el Parlament resulta que no és decisori, possiblement continue corrent el perill.
Per això sí que calia continuar el debat, perquè resulta que el Parlament no és decisori, i possiblement continue corrent perill.
És a dir, la Comissió és la que dirà si finança o no el transvasament.

Per això jo pense que sí que seria important dir: Podríem consensuar políticament, científicament, territorialment i socialment un nou pla hidrològic?
I per això era la proposta.
Perquè, torne a dir, encara que demà hi hagen canvis de votació en l'esmena, com hem quedat que el Parlament no era decisori, la Unió Europea podria escoltar els criteris que diuen que no s'adapta al marc de la Unió Europea ni a la directiva d'aigua la proposta del pla hidrològic.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Sí, senyor Peris.

He dit malament.
Com vaig a dir que vosté no l'ha llegit?
Me consta que és una persona que se preocupa i se prepara els temes.
Pot ser que ho he dit malament.
Devia haver dit que no l'ha entés.
I com vosté i jo no som, ni en el seu grup ni en el meu tenim premis nobel, pot ser que mos costa més entendre-ho.
Per tant, retire allò que havia dit abans.

Mire, jo sí que vull deixar-li constància que vosté té un criteri per a mi equivocat del que és el Pla hidrològic nacional.
A vosté li preocupa la transformació de regadius.
Mire vosté, el Pla hidrològic nacional prohibix terminantment, excepte a Aragó, la transformació de regadius.
Per tant, no va a fer-se un mal ús de l'aigua.
I se fa una redistribució justa, una redistribució equitativa, atenent les necessitats que cada pla de conca ha assenyalat a l'hora de la seua elaboració.

I jo vull acabar agraint a Esquerra Unida que s'haja abstingut anteriorment en l'altra iniciativa del Pspv, perquè ha sigut coherent amb allò que han fet els seus companys a Múrcia, que també s'han abstingut.

I vull agrair de forma clara i especial a tota la societat valenciana, a totes les seues organitzacions, la mobilització que ells mateixos han fet, preocupats per una cosa que era el problema que ells cridaven Sornosa, però que pel que veig no és Sornosa sinó Pspv­Sornosa, o al revés.
I s'han mobilitzat a temps i han requerit de les seues institucions que s'adopten acords conseqüents tendents al fet que desapareguera eixa preocupació.
I per tant, estem satisfets, i sort que mos hem mobilitzat tots a temps: la societat, el Govern de la Generalitat, el Partit Popular.
I esta volta sí que podem dir que encara que el mal estiga d'ací a Almansa, d'Almansa fins a ací, als valencians esta volta no els *alcança*.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyories, votació a l'esmena del Grup Mixt.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 3 vots a favor, 42 en contra, 26 abstencions.
Queda rebutjada esta proposta.

Senyories, se suspén la sessió.
Es reprendrà a les 10 del matí.

*(Se suspén la sessió a les 20 hores i 10 minuts)*