Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 20 de de-sembre de 2001.
Comença la sessió a les 10 hores i 44 minuts.
Presidix la Molt Excel·lent Senyora Presidenta Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 58.
Quarta i darrera reunió.**

 

***Debat i votació del Dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002 (BOCV número 131).
Continuació***

 

 

 

**La senyora presidenta:**

Senyories, es reprén la sessió.

Defensa de les esmenes 2.
990 a 2.
993 del Grup Parla-mentari Esquerra Unida.
Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Es sobre l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Per favor, silenci, senyories.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
i a Esquerra Unida, vistes les escasses aportacions econòmiques que es donen al valencià, li va semblar escandalós les notícies que estaven eixint sobre el sou dels acadèmics, i li semblen escandalosos els pressupostos de la Generalitat.

Nosaltres proposem retallar a la mitat els gastos de personal, encara aixina deixem quasi cent milions de pessetes per acadèmic; proposem retallar a la mitat les inversions reals, encara aixina deixem tres milions per acadèmic; i no retallem per a res les despeses de funcionament.

Nosaltres, des de la lleialtat i el respecte institucional a una institució creada per estes Corts, pensem que Esquerra Unida té dret a assenyalar estes exageracions en personal i en inversions reals i demanar clarament la seua reducció.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Senyories, per favor, pregue que ocupen els seus escons.

¿Torn en contra?
Senyora Vicent, té la paraula.

 

**La senyora Vicent Saera:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Cardona, jo no sé com s'atrevixen a presentar esmenes a l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, perquè vostés, en el seu moment, no van potenciar la dita Acadè-mia.
No van donar suport en el seu dia la creació de la llei, no van aprovar la constitució de l'Acadèmia, i no van aprovar els primers pressupostos de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
No ho aproven i ara estan que si cobren, que si no cobren.
Jo crec que este govern té la suficient equanimitat i el suficient coneixement com per a donar a estes persones el sou que realment els correspon.

Vostés han optat per automarginar-se de l'acord més important que hi ha hagut en la història de la democràcia en la Comunitat Valenciana al voltant de la llengua valenciana.
Les seues esmenes vulneren el principi d'autonomia financera de l'Acadèmia i, en segon lloc, vulnera el principi d'autonomia de funcionament de l'Acadèmia, que és la competent per a establir les accions i els programes a desenrotllar.

Per tant, jo pense que està fora de lloc que vosté faja ara estes esmenes quan en ningun moment va donar suport a esta creació.

No res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Vicent.

Defensa de l'esmena 2.
994 del Grup Mixt.
Té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

Gràcies, senyora presidenta.

Allò normal del valencià no és problema normatiu, és problema de realitat quotidiana.
El problema del valencià no és problema de norma, que les normes estan clares, és problema de l'ús social.
I, per tant, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua hauria d'utilitzar, quan la llei li diu que vetlarà per l'ús normal del valencià, utilitzar-lo bé!
, que l'utilitze per a la norma, però sobretot perquè l'utilitze per a fer-lo normal en el funcionament de l'administració pública, i aixina la Generalitat Valenciana garantixca el dret que tenim els que parlem en valencià i volem viure en valencià, a poder-ho fer.

I, per tant, seria bon moment, ja que comença els seus treballs l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que fera una auditoria de com està complint l'administració pública valenciana la Llei d'ús i ensenyament, perquè continuen arribant documents de la Generalitat a les comarques de domini lingüístic valencià, com Gandia, solament en llengua castellana.
Per tant, pel dret del poble valencià a viure en valencià, que l'Acadèmia comence a fer eixa auditoria lingüística.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Peris.

¿Torn en contra?
Senyor Cortes, té la paraula.
*(Remors)*

Senyories, per favor, senyories, pregue silenci.

 

**El senyor Cortes Llopis:**

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor diputado que me ha precedido en el uso de la pala-bra, por favor, retenga cinco fechas, son importantes para ver el final de lo que usted ha dicho.

Los idiomas no se dominan, los idiomas se aman entrañablemente, se dominan en el sentido de hablarlos.
Año 1978, se aprueba la Constitución Española; en el 1982, nuestro Estatuto de Autonomía; en el 1983 se aprueban las primeras Cortes, y luego la ley de uso y de valenciano; en el 1998, la creación de la Academia Valenciana; y en el 2001 la elección de los académicos.

Usted sabe, ilustre diputado, que ha habido avances y retrocesos, ha habido distancias y acercamientos, ha habido verdaderas intransigencias y posturas muy generosas, hasta que hemos llegado al final.
Y yo le puedo decir que los idiomas no se auditan, se auditan las entidades financieras, otras cosas.
Los idiomas, se toma conciencia del mismo, y sabe usted que muy cerca y en otras comunidades y en otros lugares ha habido conciencia y se han conservado, y esto es lo que hay que hacer, descubrirlos, conservarlos y esto no se puede auditar.
Por esto, la Academia tiene otra función, que es la de elaborar y elaborar una memoria anual, que no es auditar.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cortes.

Defensa de les esmenes a la secció 20, de la 2.
995 a la 3.
005, y la 3.
031, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Tal i com vaig dir en la comissió, estes esmenes, que es referixen a la cooperació internacional fonamentalment, no tenen defensa possible, perquè vostés em diran que d'a on trac jo els 37,8 milions d'euros que fan falta.

Miren, la Generalitat ha donat a cooperació al desenvolupament en l'any 2000 el 0,2%; en l'any 2001, el 0,11%; en l'any 2002 es planteja tornar a donar el 0,24%.
Bé, això està molt llunt del 0,7%.
Nosaltres pensem que el nostre País Valencià és un país solidari i hauria d'arribar a donar el 0,7%; per això volem afegir 37 milions d'euros a la quantitat assignada.

Nosaltres pensem que aquesta quantitat és imprescindible per a ajustar-se als criteris de l'ONU per a ajuda al desenvolupament.
És imprescindible, inclús vist des d'un punt de vista egoista, per a evitar problemes que ara tenim en aspectes d'immigració, en aspectes de tràfic de drogues, però és imprescindible, sobretot, perquè nosaltres, el País Valencià, volem ser un país solidari amb tots els països del Tercer Món.

Per tant, jo sí que sé d'a on traure aquests diners.
Si no es poden traure dels pressupostos, s'han de traure de les ganes, de l'actitud i de la intenció dels polítics del País Valencià.
Per tant, nosaltres, que esta esmena no podem defensar-la d'una manera legal, la volem defensar pel que té de fons ètic, pel que té d'exigència moral, que tots els països rics deurien complir.

Per tant, encara que jo veig que a vostés els importa poc el tema, nosaltres hem demanat tots els anys l'augment fins al 0,7%, i a l'any que ve ho tornarem a demanar, perquè és una exigència moral i fins que no ho complim no estarem sent justos amb la resta del planeta.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Torn en contra.
Té la paraula la senyora Gómez en representació del Grup Parlamentari Popular.

**La senyora Gómez Abego:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señores y señoras diputados.

Señor Cardona, usted sabe perfectamente, como ha di-cho, que sus enmiendas no se pueden aprobar, porque pretenden añadir seis mil millones de pesetas sin decir de dónde sale el dinero para cooperación.
Y yo, con respecto a esto, le quiero decir dos cosas.

Primero, que este no es un debate de declaración de intenciones ni de defensa política y moral, como usted señala y como usted quiere hacer, este es el debate de presupuestos, es el debate más exacto del año, donde una suma tiene que generar una resta, y donde los números no entienden de intenciones.

Y en segundo lugar, le quería decir que usted no puede dar ni una sola lección de solidaridad a este gobierno, ni una sola, porque la solidaridad es parte de nuestra ideología, de la ideología del Partido Popular y de nuestra acción de gobierno.
Y este gobierno solidario es el que consiguió que en el año 2001 se consignaran presupuestariamente, por primera vez en la historia, los presupuestos destinados a cooperación, que era una reivindicación de las ONG.
Este gobierno solidario es el que ha pasado de 63 millones en 21 proyectos, que destinaron en el año 1994 los que ahora forman parte de la oposición, a los 93 proyectos y 2.
006 millones del año 2000.
Y es el gobierno que ha duplicado para el año 2002 el presupuesto del 2001, llegando a la cantidad de 3.
570 millones.

Esto, señor Cardona, es voluntad, es compromiso y es solidaridad.
Y usted dijo en la comisión, acerca de sus propias enmiendas, que eran injustificables, insostenibles, indefendibles e incorrectamente presentadas, y yo a sus palabras me remito para justificar el rechazarlas.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Gómez.

Defensa de les esmenes 3.
006 a 3.
030 de despeses diverses.
Té la paraula el senyor Vives, per al torn de defensa, en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

Senyora presidenta.

Senyories.

Vaig a defensar en la secció 20 una sèrie d'esmenes que parlen de cooperació internacional al desenvolupament, que parlen d'escoles d'educació infantil, que parlen de gratuïtat de llibres de text, que parlen de menjadors escolars, de transport escolar, d'absentisme escolar, de la formació de persones adultes, de les pensions de viudetat o del pla de minifundisme.
I tot això, ho vaig a fer en una secció, que és la secció 20, perquè entenem que una vegada tancats els pressupostos, no teníem més remei que plantejar-mos la prioritat d'unes inversions i d'unes altres.

Miren vostés, senyories, en el debat de l'estat de la comunitat, el president de la Generalitat va vindre a esta trona, i una de les coses que va dir és que en este país els xiquets de zero a tres anys estaven escolaritzats al cent per cent.
Això és el que va dir el president, i algunes senyories, doncs, mos va preocupar que el president ho diguera.
Jo, abans d'entrar en què és el que hem dit nosaltres, voldria fer esment, senyories, de quina és la situació real de la nostra comunitat, per la qual un president pot dir el que va dir.

Miren vostés, senyories, a Alacant n'hi han 19 escoles públiques amb 62 unitats i 8 privades, no en sabem les unitats; a Castelló hi ha 6 escoletes públiques amb 9 unitats, 3 privades; a València, 13 escoletes públiques amb 36 unitats, 47 privades.
En total, en la comunitat n'hi han 38 escoles públiques amb un total de 100 unitats, que a 15 xiquets de mitjana, xiquets i xiquetes, calculen vostés, són 1.
500 xiquets i xiquetes els que estan escolaritzats en escoletes públiques.

N'hi han 58 escoles privades que no sabem quantes unitats tenen, però, senyories, saben per què no ho sabem?
Perquè en esta comunitat no hi ha encara ninguna normativa específica que mos diga quants ajuntaments hi ha que tenen escoletes infantils.
Saben vostés per què és?
Perquè encara està vigent la pròrroga que diu que no són precises escoles infantils.
Si s'hagueren dit escoles infantils, no podrien estar ateses per gent que no és mestra, no podrien estar ateses per gent que no és titulada.
Hui en un ajuntament tu pots demanar exactament igual l'obertura d'un taller de reparacions que una tenda per a vendre fruites de tipus tropical que es facen en les muntanyes de Tora Bora ­dóna exactament igual­ o una escoleta infantil.
I, per tant, no sabem exactament quantes escoles infantils hi ha.
Amb eixa situació, un president de la Generalitat s'atreveix a dir que estan escolaritzats al cent per cent.
Jo crec que realment, senyories, és una cosa realment increïble.

Què és el que demanem nosaltres?
Nosaltres demanem allò que ja havia d'estar fet.
Els sindicats pacten amb el govern que en tots els centres públics hi haurà una unitat de 0-3.
Nosaltres diem: faça vosté totes les unitats que falten.
En falten 487?
Faça-les vosté.
I posem quants diners son.
Diem: dupliquem les 100 unitats, només 100, 100 que hi ha públiques.
Jo vull demanar excuses als mitjans de comunicació, perquè vaig dir en una roda de premsa que el Partit Popular havia fet 4 escoletes públiques durant el seu període de manament.
No n'ha fet cap, senyories, ni una escola pública.
Les quatre que s'han incorporat a la xarxa pública són.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vives.
.
.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

.
.
.
municipals.
Ni una escola pública.
I el president de la Generalitat parla que tots els xiquets i xiquetes de 0-3 estan escolaritzats.

Moltes gràcies, senyories.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Té la paraula la senyora Barrieras per al torn en contra, en representació del Grup Parlamentari Popular.

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Bé.
Senyor Vives, tinc tan poquet de temps per a dir tantes coses, que no sé el que li podré dir.

Però el primer que vull dir-li és que hem hagut d'arribar ja a la secció 20 per acabar d'embolicar-ho tot.
Arribem a gastos diversos i ací sí que ja ho tenim tot ben marejat.
Vosté ens presenta una sèrie d'esmenes on en el programa 134.
10, que és el de cooperació, vosté ens ha parlat molt poc, molt poc, de les esmenes que ha presentat.
Només volien fer desaparèixer una línia, que és una línia nova, que pareix que ­encara que siga també per a ONGD no els hi acaba d'agradar­ la volen fer desaparèixer, però parla poquet.
Jo comprenc que un increment de més del cent per cent els haja deixat muts.
I, per tant, és normal que d'això vosté parle poc.

Després resulta que ens fa unes esmenes al programa 453.
20.
I, clar, vosté agarra les esmenes i desmunta tot el programa, o pràcticament tot.
Però, clar, vosté no sap, o no vol saber, senyor Vives.
.
.
Això és un pressupost, sap?
I això són unes fitxes, això són unes línies, hi ha uns capítols.
.
.
I vosté, per a fer esmenes, senyor Vives, per a fer esmenes, ha de dir d'on es lleven, del capítol, de la.
.
.
Clar, vosté a la millor és que només vol desmuntar alguns programes, però no vol dir de quin ho lleva.
I hi ha gent que sap fer esmenes, jo estic segura que en el seu grup hi haurà algú que sabrà fer esmenes.
Pregunte.
Però el que no es pot fer, senyor Vives, és llevar tot el programa i no dir ni tan sols de la fitxa ni del capítol que s'ha de llevar.
Això no és seriós.
Tornem a trobar-nos amb el mateix.
És que no és seriós, senyor Vives.

Després.
.
.
les esmenes, jo quasi li diria: que no li les faran els enemics les esmenes, senyor Vives?
Jo crec que li les faran els enemics les esmenes, perquè si no, no acabe de comprendre.

I apleguem ja a les d'educació.
Vosté, clar, ha dit que com en educació no podien menejar res, perquè, clar ­no li ho he sentit­, està tot bé, o pràcticament tot, menys un 3%, com van dir l'altre dia, ara vosté se'n ve ací i ens demana llibres de text, menjador, transport.
.
.
una sèrie de coses que és duplicar les línies, perquè eixes línies ja estan en la conselleria que deuen estar, que és la secció 9.
Però vosté les duplica.
Clar, els llibres de text.
Sí, anem progressivament, que és el que es va aprovar l'esmena del senyor Cardona, d'Esquerra Unida.
Però vull que sàpia que enguany totes les ajudes dels xiquets que complien els requisits han tingut subvenció.
Totes.
De la primera fins l'última.
Per tant, jo crec que anem avançant moltíssim, eh?
Moltíssim.
De la primera fins l'última.
I damunt enguany hi ha hagut un augment d'eixa línia.

Després vosté menjador, transport.
.
.
.
Bé.
Vosté sap, segons la normativa ­perquè se l'haurà llegida; a més vosté la coneix, que havia sigut director general de la Conselleria d'Educació­, que transport i menjador, perquè siga l'ensenyament gratuït, ha de ser per als xiquets que viuen lluny d'un centre escolar, perquè aixina siga gratuït i se'ls hi pague el que necessiten.
Vosté és que, amb eixa línia que ens augmenta ací, la qüestió és desmuntar eixe programa, la qüestió és que no es quede res.
Perquè vosté jo crec, senyor Vives, que vol pagar l'ascensor dels xiquets perquè a vagen al col·legi del cantó.
Vol pagar l'ascensor.
I, clar, la comunitat de veïns estarà molt contenta.
Però en uns pressupostos això jo crec que ja quasi li diria que ratlla, amb tot el meu *carinyo*, igual que vosté va dir que mosatros érem molt prepotents, jo li diria que estes esmenes ratllen quasi en el ridícul.
Em sap molt mal, però vosté, que és de la mateixa quinta que jo, se'n recordarà d'allò del *propósito de enmienda* que ens dien per a no pecar.
Jo li aconsellaria que ho gastaren vostés per a no tornar a esmenar els pressupostos de la manera que ho estan fent fins ara.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Té la paraula el senyor Vives per a rèplica.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyora Barrieras, jo li agrairia més, encara que li agraïsc tot el que fa, que em contestara a algunes de les coses que dic jo.
No per res.
Però és veu que vosté això de l'escolarització infantil no li agrada massa.

Mire vosté, la igualtat d'oportunitats comença en les edats més primerenques.
No hi ha major desigualtat que les desigualats socials, econòmiques o culturals que co-mencen a funcionar en les edats més primerenques.
I el que mosatros estem dient és: ja que això és així, el servei públic d'educació que comence a corregir això, perquè quan una societat renuncia que el seu sistema educatiu siga compensador de les desigualats i siga realment d'igualtat d'oportunitats, estem perduts, senyories.
Si ja l'ensenyament no pot integrar a la societat, estem radicalment perduts.

I això és el que nosaltres diem, senyories.
I ho diem perquè ens preocupa que en el panorama que jo he dit i que ningú me diu que no és de veres, un president de la Generalitat tinga, vinga ­no sé com dir-ho, perquè no tinc ganes jo de dir una paraula altisonant per a un president de la Generalitat­, tinga la capacitat, per no dir una altra cosa, de dir ací que estan escolaritzats els xiquets al cent per cent.
No és possible que això passe, senyories.
Hi ha només.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vives, vaja finalitzant.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

.
.
.
100 escoles infantils, i no h'ha fet ni una el govern popular en sis anys de manament*.
(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Té la paraula la senyora Barrieras per a rèplica.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Bé.
Li vam aprovar una esmena per a fer un estudi, que és el que vosté demanava, senyor Vives.
És el que vosté demananava.
I a més, el que va dir ací el president de la Generalitat és que estava l'ensenyament dels tres anys al cent per cent.
I de 0 a 3 jo li dic que està el cent per cent de xiquets que ho demanen.
És que vostés s'encaboten *(remors)* que hagen d'anar tots els xiquets de la nostra comunitat.
.
.
que hagen d'anar a l'escola.
Està coberta la demanda, senyor Vives, està coberta la demanda.
Molts xiquets de 0 a 3 anys.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci, per favor.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
es poden quedar en sa casa amb les seues mares o amb els seus pares, que per això hi ha totes les mesures que ha posat el nostre govern perquè es puguen quedar.
Per això és per la qual cosa no hi ha de 0 a 3 anys un cent per cent, senyor Vives.

Després.
.
.
és que no vull que passe, encara que vosté diga que no li conteste.
Però és que la *joya de la corona* no me la vull oblidar, senyor Vives.
No m'ha donat temps abans i espere que me done ara.
Vosté presenta una esmena, en la 13 , demanant uns canvis de personal de béns i serveis d'inversions reals, i en la 17 ens demana el mateix per a la mateixa fitxa, per al mateix capítol, completament canviat de diners.
És clar, vosté, senyor Vives.
.
.
*(veus)* sé que tenen vostés, sé que vostés tenen uns mestres, uns mestres, que a la millor els orienten malament.
El que diu el senyor Puig no ho diu el senyor Pla, el que diu el senyor Bono i el senyor Chaves no ho diu el senyor Zapatero i el senyor González.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Barrieras, vaja finalitzant.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Però el que és evident, senyor Vives, és que de la 13 a la 17 no saben vostés el que fan.
I a mi d'alguna manera me sap de molt mal, però.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Barrieras.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
en tantes caigudes i entropessant amb la pedra, com ens deia a nosaltres, a la millor se'ls hi trenca el partit.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra) (Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

Té la paraula el senyor Peris per a les esmenes sobre Ferrocarrils de la Generalitat i l'Institut Valencià de la Joventut.

Senyor Peris, té la paraula.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Aquestes dos esmenes.
.
.
*(Remors)* Sobre tot defensaré la de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
En eixa necessitat de vertebrar i estructurar el nostre país d'infrastructures, no solament de valències, alacants i castellons, ahí estaria molt bé que es treballara en la connexió mitjançant.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor, senyories.

 

**El senyor Peris i García:**

 

.
.
.
un tramvia, la possibilitat de crear una xarxa de tramvies també en el que venim dient comarques centrals valencianes.
I estaria molt bé lligar la Safor amb la Ribera, que ja va estar lligada en un tren de via estreta que es dia Dénia-Carcaixent.
I, per tant, seria important que Ferrocarrils de la Generalitat Valencia-na començara a treballar en eixa possibilitat.
I per això hem presentat una esmena per a intentar que s'impulsara eixe projecte.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Senyor Bustamente, pel temps, si vol, des de l'escó, senyor Bustamante, pel temps tan curt d'esta intervenció.
Té la paraula pel torn en contra.
*(Remors)*

 

**El senyor Bustamente Bautista:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Senyor Peris, rápidamente.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
Señor Camarasa.

 

**El senyor Bustamente Bautista:**

 

.
.
.
rápidamente por cuestión de tiempo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Bustamante.
Per favor, pregue silenci.

Senyor Bustamente.

 

**El senyor Bustamente Bautista:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores y señoras diputadas.

Muy rápidamente, senyor Peris, no porque sus enmiendas no merezcan que se les dediquen más tiempo, sino porque realmente debemos ceñirnos a un tiempo que tenemos ajustado.

Mire usted, en la enmienda 3.
270, que usted hace al Ivaj, reiterarme en lo que le expuso en comisión mi compañera la ilustre diputada Laura Gómez, que el Ivaj trabaja con proyectos.
Y si el Ayuntamiento de Gandia cree necesario un albergue juvenil, que haga un proyecto.
Y le puedo asegurar que desde el Instituto Valenciano de la Juventud se mirará con mucho cariño.
Y se estudiará, por supuesto.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Bustamente, acabe.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

 

Muy rápidamente, senyora presidenta.

Y en cuanto a la 3.
097, no es posible redactar un anteproyecto si previamente no se estudia la viabilidad de la propuesta.
Además, tenga usted en cuenta que la infraestructura de líneas es competencia de la Coput, no de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
*(Una veu:* ¡Muy bien!
*)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, corrrespon la defensa de les esmenes a l'Ins-titut Valencià de l'Exportació, Radiotelevisió Valenciana, Televisió Autonòmica Valenciana, Radio Autonòmica Valenciana, Impiva, Institut Valencià d'Investigacions Agràries i l'Opvi, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades, senyors diputats.

Anunciar que l'esmena pertanyent a l'Impiva, número 3.
203, la considere retirada.

Me vaig a basar principalment en la situació de l'Ivex, la situació de l'Impiva, i les esmenes presentades lògicament a l'Ivex i a l'Impiva, i en Radiotelevisió Valenciana.

Parlant de l'Impiva, una de les mesures que estem demanant ­és la segona vegada en els pressupostos­ és garantir l'adequat sanejament i depuració de les aigües residuals industrials.
És evident que algun pas en eixa línia sí s'ha donat, però no els passos suficients com perquè, per exemple, empreses situades en la zona d'Alzira i Carcaixent contaminen en estos moments el riu Xúquer ­riu Xúquer que, a més a més, porta una quantitat d'aigua mínima­, i que eixa contaminació va junta amb eixa poca aigua que està regant les aigües de l'horta de la Ribera.

Així mateix, demanem la creació al 2002 d'un centre de coordinació d'instituts tecnològics per evitar la duplicitat de recursos, promoure mesures d'estalvi d'aigua en la indústria valenciana, una cosa tan important com és l'aigua en la que és una matèria ­jo diria­ cada vegada més escassa i, per tant, més rica per a tots.

De la mateixa forma, parlant de l'Ivex, presentem tres esmenes concretes demanant que les delegacions de l'Ivex, a l'exterior, donen compte semestral del seu volum d'activitats comercials generades, així com de l'execució dels corresponents pressupostos propis del seu funcionament.

Les delegacions de l'Ivex al mateix temps en l'exterior estimem que han de mantindre criteris d'incompatibilitat amb altres activitats comercials o industrials relacionades amb la seua funció pròpia, perquè forma part també de la claredat d'aquest organisme.
De la mateixa forma que entenem que l'Ivex ha d'afavorir la transparència i el control comptable en les seues relacions contractuals.

Bé, senyories, sobre Radiotelevisió Valenciana, que seria l'últim dels tres blocs que havia anunciat, cal tindre en compte no solament que és una televisió de tots, que la paguem entre tots, que cal donar passos, sinó coses tan essencials com hi ha prou d'endeutament en eixa televisió, una televisió cada vegada més endeutada i no precisament per a donar o per a aplicar allò per a la qual cosa va ser creada mitjançant la Llei de 1984.
Un centre en el que actual treballen 2.
000 persones i que, lògicament, moltes d'elles estan dintre de calaixos de sastres sense tipus d'activitat quan han sigut grans professionals de la nostra cadena.
I dic la nostra cadena perquè és la cadena de tots i totes els valencians.

Radiotelevisió Valenciana, a més a més, ha de tindre en compte aplicar les línies necessàries per al que significa la contractació de treballadors i treballadores de la casa, així com del grau que han de tindre eixes persones en referència al lloc que han d'ocupar.
Són deficiències de la nostra televisió.
Actualment tenim una televisió carregada de successos, *tómboles*, exageracions de notícies no compreses, desinformació, en definitiva, una televisió que res ha de vore amb un sistemàtic democràtic ja que cada vegada és més el No-Do a la nostra comunitat.
D'ahí que actualment eixa televisió, eixa Televisió Valenciana o Canal 9, la vegen un 17% i que, simplement, Punt 2 la vegen un 1,2 o un 1,3%.

Les mesures que havem demanat per a la Televisió Valenciana són mesures adequades per a la seua regulació, per a la seua ètica.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Pérez, acabe.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Acabe, senyora presidenta.

.
.
.
i per a fer una televisió de tots i no d'una part d'este hemicicle.
I, sobretot, la part d'aquells que estan governant com si fóra una campanya publicitària diària, la qual cosa a vegades no afavorix sinó que perjudica.

Sí que m'agradaria que eixes esmenes es tingueren en compte i, fins i tot, que feren un examen de consciència, que no perderen el tren per allò que qualsevol dia pot governar un altre partit i que, a més a més, serviren per a poder avançar en la*.
.
.
(inintel·ligible)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Pérez, acabe.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Per al torn en contra té la paraula el senyor Pérez Fenoll, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Dolors Pérez, bon dia.

De veritat que després del contacte que vam tindre anit, després del sopar que va ser tan agradable amb vosté, a mi hui m'agradaria dir-li que sí a alguna de les esmenes, però un altre any fan vostés, fa el seu grup, els deures malament, i en este moment em pertoca a mi dir-li que no o, el que és el mateix, donar-li carabasses, doncs, la tasca no la sap fer bé, vostés no canvien, vostés continuen fent les mateixes coses, les coses d'eixe món imaginari, d'eixe món irreal que soles vostés veuen i que els duu a no reconéixer el que passa realment a la Comunitat Valenciana.

Si em referim a l'Impiva, puc dir-li que este institut ja fa un seguiment sobre el compliment anual dels convenis que té amb els instituts tecnològics, per tant este objectiu ja es compleix.

Del grup d'esmenes que fa vosté dirigides a promoure la minimització de residus industrials, a promoure la reutilització de residus industrials, a garantir l'adequat tractament de residus no reutilitzables, a promoure mesures d'estalvi d'aigua en la indústria valenciana i a garantir l'adequat sanejament i depuració de les aigües residuals, industrials, com li deia, d'este grup d'esmenes, no podem acceptar-les perquè l'Impiva ja contempla entre les seues línies d'actuació, entre les seues línies de recolzament a les empreses, actuacions dirigides a facilitar a les Pimes l'adopció de mesures per a reduir l'impacte de les seues activitats respecte al medi ambient, concretament em referisc a accions dirigides a reduir al màxim la contaminació, a la implantació i certificació de sistemes de gestió mediambiental, segons la norma Iso-14.
001, i a la implantació i certificació de sistemes de gestió mediambiental d'acord amb el reglament Emas.

Pel que fa a l'Ivex, podria dir-li que ja es realitza un seguiment mensual de totes les activitats, així com el compliment dels pressupostos dedicats a eixes mateixes activitats.
A més a més, la prestació de serveis continguts en els diferents contractes es fan amb caràcter d'exclusivitat, per la qual cosa els delegats no poden donar cap classe de serveis iguals o pareguts als continguts en eixos contractes.
No poden fer-ho ni pel seu compte ni pel compte a un tercer a favor de cap empresa o entitat.

Referint-nos al tema de la televisió, no oblide vosté que les estructures d'esta televisió és una televisió heretada, que és el nostre partit el que, a pesar de vosté, va crear una comissió per a avançar en el desenvolupament de la nova televisió que tots volem.
Però que, a pesar que nosaltres també volem una nova televisió, he de dir que vosté és molt injusta quan parla de la Televisió Valenciana perquè vosté critica a la televisió criticant a tots els programes de televisió.
Hi ha programes roïns que no ens agraden a quasi ningú, poquets, i molts programes que sí que ens agraden.
Que l'audiència de Canal 9 és més que acceptable, vosté ha donat els percentatges de Canal 9, per això dic que vosté és injusta en una televisió que hui en dia és prou oberta i prou plural i que parlant de les contractacions puc dir-li que són contractacions, no solament dignes, com vosté va acusar l'altre dia que no eren dignes, sinó que es fan amb la llei en la mà.

El temps se m'acaba, senyora Dolors Pérez, però soles dir-li que si vostés continuen fent els deures malament, no soles no podran aportar idees al desenvolupament de la nostra Comunitat Valenciana, sinó que tots els valencians i totes les valencianes continuaran donant-li carabasses any rere any.
És una incongruència dir que es reutilitze bé l'aigua, que ens fa falta aigua, i després estar front al Pla ideològic nacional, estar front al transvase.
Vostés han de corregir eixes conductes si volen que les valencianes i valencians estiguen al seu costat.

Vosté deia que perdrem el tren.
No, estem guanyant un AVE i el que han perdut el tren ja fa molts anys i continuaran perdent-lo són tots vostés.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Pérez Fenoll, acabe.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida a l'Institut Valencià de Cinematografia, a l'Institut Valencià de la Joventut i a Ciegvsa.

Té la paraula el senyor Cardona en representació d'Esquerra Unida.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Jo no sé, senyors diputats, senyores diputades, com Esquerra Unida té la gosadia de presentar alguna esmena.
Si no aprovem una llei després no podem presentar cap esmena pel que fa a eixa llei.
Si les presentem com una exigència ètica perquè no hi ha disposicions econòmiques, quan hi ha disposicions econòmiques perquè estem desfasats, etcètera, etcètera, etcètera.

Però, el Partit Popular quan presenta els seus pressupostos de l'Ivaj ­que ens va dir en comissió que hi havia una pla jove de diferència entre l'any passat i este­, presenta uns pressupostos de l'Ivaj idèntics als de l'any anterior.
A on esta pressupostat el Pla jove?
A on està eixa diferència que el propi PP ha introduït d'una manera normativa?
Nosaltres no la veiem.
I, per tant, clar que hem de presentar esmenes als seus pressupostos de l'Ivaj que no s'ajusten a la realitat actual!

Quan es presenten els pressupostos de l'Institut Valencià de Cinematografia es traguen totes les línies de transferències corrents i les introdueixen en despeses de funcionament, de manera que ja no sabem a on aniran destinats eixos diners.
Quan nosaltres les desglossem, vostés ens diuen: "vostés lleven totes les despeses de funcionament".
Bé, però és que el que vostés han fet ha sigut llevar totes les inversions, totes les transferències i ficar en despeses de funcionament, quan nosaltres volem que es done suport a l'audiovisual, que es col.
labore amb les produccions d'audiovisuals, per exemple, valencianes, quan es promocionen l'escriptura de guions cinematogràfics, vostés volen que eixe institut no funcione, li lleven les despeses de funcionament.
Senyors, són vostés els que convertixen el pressupost en una cosa realment difícil d'esbrinar.

I ja el súmmum quan entrem en les construccions educatives, que vostés poden fer perfectament un pressupost sense que aparega ni una sola de les obres que pensen fer.
I quan ens envien el pressupost de Ciegvsa nosaltres veiem números, però ni una sola previsió de construcció.
I quan nosaltres demanem transparència i els demanem que ens donen informació a les Corts Valencianes sobre processos d'adjudicació, sobre quines previsions tenen, sobre quina programació van a fer durant l'any següent, vostés diuen que no, que vostés això no ho fan.

Senyors del Partit Popular, per a vostés pareix que el compliment de la llei és una qüestió optativa i que per a l'oposició els requisits per a presentar la més mínima proposta són tants i tan extrems que simplement resulten absolutament impossibles.

Bé, nosaltres continuem insistint en la nostra legitimitat per presentar esmenes a totes les seccions i a totes les qüestions pressupostàries, continuem insistint que nosaltres tenim una altra alternativa als seus pressupostos i continuem insistint que les esmenes que presentem són positives i correctes per al País Valencià i per als seus habitants.

I, per tant, de cap manera acceptem la seua ­diguérem­ imposició de les seues normes democràtiques que, evidentment, no ens respecten com a minoria que som.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Torn en contra, té la paraula la senyora Gómez en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Gómez Abego:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Cardona, empezando por Ciegvsa, usted pide transparencia y solicita información, que llegue la información a estas Cortes.
Yo quiero decirle que mensualmente se remite a intervención general todo lo que son las inversiones.
Que como todas las empresas públicas valencianas es fiscalizada cada año por la Sindicatura de Cuentas, cuyo informe llega a todos los grupos parlamentarios.
Y, además, el conseller de Educación se comprometió a periódicamente remitir el estado de las obras, adjudicaciones, construcciones, proyectos, etcétera, y hace muy pocos días que su grupo parlamentario recibió este informe del conseller.
Con lo cual, todo lo que usted está pidiendo lo tiene ya en su poder.

Después, en cuanto al Ivaj, usted vuelve a presentar las mismas enmiendas ­como le dije­, y estas enmiendas están incluidas en los presupuestos del Ivaj o están incluidas en el Pla jove valencià.
Pero, es que no es de extrañar que las inquietudes de su grupo parlamentario en cuanto a materia de juventud estén recogidas en ese plan cuando su organización juvenil, la organización juvenil de Izquierda Unida, ha aprobado en el consejo rector del Ivaj ese plan, porque este es un plan fruto del consenso, es la primera vez en la historia que los jóvenes de la Comunidad Valenciana se han reunido para hacer algo por jóvenes y para jóvenes.

Es un plan que invertirá 52.
000 millones de pesetas hasta el año 2005, que facilitará la emancipación, empleo, y vivienda, que fomentará la participación y asociacionismo, y que se ocupará de la calidad de vida, educación, información y cooperación.

Y usted dice que no está presupuestado en el Ivaj.
Evidentemente, no está presupuestado en el Ivaj, porque el objetivo de este plan es involucrar a todo el Gobierno en materia de juventud.
Es apostar por la transversalidad en las políticas de juventud, y parece mentira que una organización como la suya, que acaba de aprobar este Pla Jove Valencià quiera reducir y enmarcar esas políticas de juventud en una sola dirección general como es el Ivaj.

Yo creo que usted está poniendo en evidencia a su grupo, o está dando la espalda a su organización juvenil, porque ustedes han aprobado, junto con el resto de asociaciones juveniles a excepción de Juventudes Socialistas, el Pla Jove.
Y las políticas juveniles han tenido siempre mucha importancia para este gobierno, y no es fruto de la casualidad que desde que el Partido Popular está gobernando se haya reducido el paro juvenil en un 72%.
Y este plan yo creo que es la culminación de estas políticas de juventud, pero también es el principio de un futuro mejor para todos los jóvenes de la comunidad.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Gómez.

Defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, Institut Valencià de la Vivenda, Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana, Institut Valencià de Finances i Parc Temàtic Alacant.

Té la paraula el senyor Oltra en el torn de defensa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Ací presentem un bloc d'esmenes a diferents empreses públiques, que en totes elles es contempla una petició, que enguany hem insistit en ella, encara que fins ara està derrotada i que continuarà sent derrotada, i és l'augmentar les possibilitats de control i fiscalització d'aquestes empreses.

Unes empreses públiques que cada any controlen una quantitat major del pressupost, enguany ja està.
.
.

**La senyora presidenta:**

Per favor, un moment, senyor Oltra.

Per favor, pregue silenci.

**El senyor Oltra i Soler:**

.
.
.
per a l'any 2002 es preveuen més de dos mil milions d'euros, la qual és una quantitat molt important, i hi ha també una voluntat expressa per part de determinades conselleries d'anar traslladant recursos i objectius a estes em-preses, segurament afavorides per eixa manca de transparència i de control de fiscalització que es tenen, i, per tant, jo crec que és necessari i convenient per al nostre país que les possibilitats de control d'unes empreses públiques que poden disposar d'uns recursos tan abundants es determinen.
Ni tan sols podem saber el nivell d'inversions i aquelles actuacions que tenen previstes per a l'any següent.

Després, també hi ha esmenes en el sentit de demanar que empreses públiques com Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que pensem que està duent a efecte una important tasca, fonamentalment en l'àrea metropolitana de València, deu estendre eixes possibilitats també a altres parts del país.

En concret, creem que se deu impulsar molt més el tema del transport alternatiu, el tema del tramvia, especialment, en àrees tan importants com pot ser la zona d'Alacant-Elx, com pot ser la zona de l'Alcoià, la Safor, el tema de.
.
.
tota l'àrea que s'està configurant al voltant de Castelló, etcètera, etcètera.
Pensem que són zones a on és necessari anar plantejant-se ja mesures alternatives, i en eixe camp, a l'igual d'altres ciutats europees i a l'igual inclús de l'experiència de la mateixa València, crec que és interessant anar fent estudis i plantejaments ja de cara a estendre aquest sistema.

Fins ara, l'únic que ens trobem, de tant en tant, és amb promeses que "s'estudiarà", que "teniu raó, però de moment no es pot aprovar", això que fan vostés amb tanta assiduïtat, però que no passa d'ahí.

En temes de sanejament d'aigües residuals, a banda de felicitar-mos perquè s'haja anunciat el famós pla de sanejament, encara que no ha tingut entrada en aquestes Corts, sí que pensem que s'han de fer esforços molt més seriosos quant a les tasques d'implantació del sistema terciari i, fonamentalment, quant a resoldre un problema greu que tenen la majoria de les aigües residuals nostres o, inclús, una volta depurades, i és la quantitat de sal que comporta, que fa que no siga atractiu per a la seua reutilització en l'agricultura valenciana.

Ahí s'han de fer més esforços, ahí s'ha d'invertir molt més, és molt fàcil demanar aigua per tot arreu, però, en canvi, sí que trobem que la Generalitat Valenciana, en eixe aspecte, està fent-se molt acomodatícia en no resoldre adequadament eixos problemes.
Un esforç major per a la connexió a xarxes de sanejament de tota una sèrie de nuclis disseminats, tan freqüents al nostre país.

A nivell de l'Institut Valencià de la Vivenda, un impuls a les polítiques de rehabilitació de centres històrics, que estan caent-se a trossos fonamentalment per l'abandó dels seus habitants tradicionals i per la pressió, en molts casos també, del sector immobiliari que fa que, d'alguna manera, s'espente l'expulsió d'aquestes persones.
Polítiques de construcció de vivendes socials per a sectors molt determinats, per a la reubicació de la vivenda precària.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

.
.
.
etcètera, etcètera.

I també hi ha una esmena, que jo crec que en estos moments és molt convenient, i és no considerar prioritària, com consideren vostés, l'inici de les obres de la Ciutat de la Llum, perquè és una d'eixes obres faraòniques que tenen en l'arxiu.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Bustamante en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

Gracias, señora presidenta.

Señoras, señores diputados.

Señor Oltra, a las enmiendas presentadas por su grupo parlamentario debo decirle que desde mi grupo vamos a votarlas en contra, porque son actuaciones que ya se están realizando, y otras que se van a realizar ya en el 2002.

Mire, para su tranquilidad, en cuanto a las enmiendas que usted presenta a Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, mire, la finalidad última del buen servicio a la ciudadanía, hay que indicar que esa es la razón de ser de cualquier empresa o ente público, por lo que resulta innecesario incluir el objetivo propuesto.

Existe ya, además, un objetivo estratégico destinado a incrementar la calidad del servicio.
Respecto a las menciones de estabilidad de la plantilla, hay que señalar que esta ni ha disminuido ni tiene ninguna previsión de que así sea; al contrario, en la actualidad el número de trabajadores es de 1.
254, estando previsto que al final del 2002 llegue a 1.
265.
En cuanto al marco laboral, el actualmente existente es el que se considera más adecuado y no hay razón para su revisión.

El esfuerzo de la Coput para avanzar en la intermodalidad de los transportes urbanos y metropolitanos es una constante desde 1996 hasta la fecha.
A finales de este año, entró la coordinación tarifaria entre la EMT, la FGV; en enero del 2000 se puso en marcha el abono transporte EMT-FGV-Autobuses 2000 interurbanos; en noviembre del 2000 se aprobó la ley de creación de la entidad del transporte metropolitano; en el caso del TAM de Alicante, puesto en marcha en 1999, FGV está entre las empresas coordinadas.

Pero, en todo caso, este no es un tema propio de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, sino de la Entidad de Transportes Metropolitanos de Valencia y del TAM, así como de la Coput.
En el programa 513.
30, en el punto 2, de la problemática, desarrollados en objetivos y líneas de actuación, entre las partidas más significativas destacan especialmente 3,75 millones de euros, 123 millones de pesetas, para la cobertura de gastos de la entidad pública del transporte metropolitano de Valencia, y unos siete millones para las infraestructuras de dicha entidad.
En el presupuesto de la Etmv está recogido este objetivo y expresamente con su línea de acción correspondiente y con una línea de subvención de unos 275 millones de pesetas, aproximadamente, para la integración tarifaria.

Un objetivo de esta envergadura debe ser marcado desde la Coput y no por la empresa pública prestataria.
Nosotros en su día ya fijamos nuestra estrategia y en el programa de ampliación ­las líneas del metro de Valencia y en el estudio de la línea Alicante-Denia­, en consonancia con las conclusiones de los mismos, hemos acometido un conjunto de actuaciones, *transviarización* metropolitana de la línea Alicante-Denia y en Valencia la nueva línea 5, Balcón al Mar, y hasta el aeropuerto y Ribarroja; nueva línea del tranvía T-2 desde Orriols hasta Nazaret, etcétera.

Como queda muy poco tiempo para contestar a lo del Ivvsa entendemos que es innecesaria esta enmienda, pues propone usted actuaciones que, como le comentaba al principio de mi intervención, ya viene realizando.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Bustamante, acabe.

 

**El senyor Bustamante Bautista:**

.
.
.
el Instituto Valenciano de la Vivienda ­termino, señora presidenta­, viene realizando estas actuaciones; además de en el centro histórico, le puedo decir que en viviendas de nuevas construcción, aproximadamente en estos tres, cuatro, últimos años, se han gastado 8.
000 millones de pesetas para la nueva creación de viviendas en lo que eran las Mil Viviendas de Alicante; 700 millones de pesetas para rehabilitación en camino de Alba, barrio de La Torre de Valencia; 1.
400 millones de pesetas para problemas de aluminosis en Fuensanta, actualmente, y un largo etcétera.
Lamento no tener más tiempo para darle más datos.

Desde el Grupo Parlamentario Popular le damos un 10 al Instituto Valenciano de la Vivienda, en este caso.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Bustamante.

Defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de Finances, Ferrocarrils de la Generalitat, Institut Valencià de la Vivenda, Seguretat i Promoció Industrial Valenciana, Institut Valencià de l'Exportació, Impiva, Institut Valencià d'Investigacions Agràries i el Servici Valencià d'Ocupació i Formació i Ciegvsa.

Té la paraula el senyor Pérez Grau.

 

**El senyor Pérez Grau:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades.
Senyors diputats.

En primer lloc, comentar que a l'Impiva hem presentat unes esmenes per a demanar la igualtat de drets de la dona, que creem que és el moment més oportú, perquè estan passant unes coses en un institut tecnològic, concretament en Ainia, en el que hi estan havent acomiadaments totalment sexistes, i que, de fet, els tribunals han considerat improcedents i han obligat a la readmissió.

En el tema del Sepiva, volem que els ciclomotors i assimilats, que en el seu dia van rebre un recolzament quant a la seua legislació i quant a la seua posada en funcionament per part de la Comissió d'Indústria per unanimitat, que siga duta a terme.
I, per una altra part, que no continuen privatitzant-se totes les funcions del Sepiva.

Però en el que més volem incidir és en el tema de l'Ivex, l'Institut Valencià de l'Exportació, que vull començar sempre dient que és una cosa que considerem de tots els valencians, tant nostre com de vostés, i de fet, no és ni més ni menys que el Procova canviat de nom, i per tant, volem recolzar-lo una vegada més i dir que el considerem absolutament necessari.
En el seu dia vam pensar que era conve-nient actualitzar-lo, i vam demanar que es fera un estudi d'optimització de recursos econòmics i humans.
Bé, en el debat de l'any passat, l'il·lustre diputat que va intervindre en el torn en contra em va mostrar, i efectivament, de fet, vaig comprovar, que a data de novembre de 2000 s'havia encarregat eixe estudi d'optimització.

Bé, havérem volgut que havera segut abans, quan nosaltres el demanàvem, però, com diu el refranyet, faja's el miracle, faja'l el diable, que més dóna!
Però l'important és que es va demanar.
Però, clar, quan una cosa es demana, i es fiquen diners públics ­l'Ivex va demanar eixe estudi, va ficar uns diners públics per a dur-lo a terme­, el que s'ha de demanar després és que se li faja cas, perquè, clar, què guanyem de demanar un estudi i que quan tinguem l'estudi el fiquem a un caixó i no li fem ningun cas.
El que s'ha de fer és fer-li cas, i això és el que demanem en les nostres esmenes, senzillament demanem, bé, doncs el que ja tots coneixen, que la firma siga mancomunada en tots els processos comptables.

Però no és que ho diguem nosaltres, és que ho demana l'Ivex en la seua recomanació; que es faja públic un balanç anual d'explotació, que també ho demana; que es prepare un pla de detecció de necessitats i d'avaluació; i una cosa molt important que demana l'estudi, que s'anuncie el seguiment mensual dels pressupostos amb el mateix criteri que les distintes conselleries.
O siga, igual que podem seguir l'estat d'execució de qualsevol conselleria perquè mos remet a les Corts un estudi comparatiu, bé, doncs, que es faja el mateix en l'Ivex, perquè, també, maneja una quantitat important de fons i nosaltres, d'alguna manera, tenim l'obligació, com a oposició, de controlar que eixos fons estiguen correctament utilitzats, i no ho podem fer si no mos envia eixe seguiment ­ja dic­ que Price Waterhouse, que és l'empresa que vostés van decidir que fera eixe estudi, recomana que es duga a terme.

Molt bé.
Nosaltres, a més de tot això, també considerem que hi ha hagut un canvi d'escenari important al món.
I, per tant, qui millor que l'Ivex per a fer un estudi de com estan els mercats, perquè les Pimes valencianes.
.
.
no poden fer-se un estudi per a cada una d'elles.
L'Ivex podia fer un estudi global en eixi tema i, una volta fet l'estudi, oferir-lo a totes les Pimes valencianes que tinguen exportacions.
Per a què?
Per a evitar estocatges, per a evitar que estiguen fabricant allò que ja no tindrà venda perquè la demanda exterior ha disminuït moltíssim en eixe camp.
I també això és el que demanàvem.

Bé.
Amb tot astò, clar, no es pot parlar ja de l'Ivex hui sense anomenar què ha fet l'Ivex pel tema de la clementina.
Què ha fet l'Ivex?
Jo crec que tots els que estem ací estàvem esperant vore en tots els diaris d'Estats Units la foto del senyor Julio Iglesias menjant-se una clementina en sa casa al costat d'un fruiter ­en eixa mansió que hem pagat tots amb els 1.
000 milions de pessetes que mos ha costat la promoció d'este senyor­, menjant-se una clementina i al costat un fruiter ple de clementines.
Això és el que esperàvem, perquè d'altres tipus de fotos ja hem vist massa.
I d'això res de res.
*La vida sigue igual* i ell segueix amb el seu *Bamboleo* particular i, evidentment, preocupant-se de viure ell bé i deixar-mos tirats als valencians en el moment que mos podria fer falta.
Ara sí que era un bon moment per a donar la cara pels productes valencians.
Però, bé, eixes coses a ell.
.
.
la mosca d'ací a ell no li preocupa gens.
Ell fa el moscardó i segueix amb allò de sempre: arreplegar duros.
I encara li oferim de nou que anem a contractar-lo i donar-li'n molt més.
Bé, ara s'haguera pogut lluir una mica i haver estirat una miqueta fent-mos eixe recolzament tan necessari que necessitàvem nosaltres per a la clementina a efectes de poder seguir comercialitzant-la en Estats Units.

Bé.
Tot astò ve al cas perquè jo crec que l'Ivex, tal com demanem en les nostres esmenes, deuria estar.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Pérez Grau, acabe.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

.
.
.
a peu de canó, més al dia a dia, més a allò que interessa a les Pimes valencianes, més a allò per la qual cosa es va fer al seu dia, que és per a afavorir l'exportació de totes les Pimes que intenten d'alguna manera buscar mercats a l'exterior de l'Estat Espanyol.

Bé.
Jo crec que, amb Julio Iglesias o sense Julio Iglesias, la imaginació dels sectors productius de la nostra comunitat és tan gran que no em cap cap dubte.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Pérez Grau, acabe.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.
Acabe de seguida.

.
.
.
que no em cap cap dubte que sense que ell intervinga, a pesar que mos deixe tirats i no vulga fer-se eixa foto que tanta falta mos faria, seguirem eixint endavant sense ell.
I espere que almenys no el tornem a contractar, perquè ja veuen que són diners tirats.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Pérez Grau.

Té la paraula la senyora Canales per al torn en contra, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Canales Martínez-Pinna:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Pérez Grau, en su intervención ha juntado todos los organismos autónomos, ha pasado un poco de puntillas por el Impiva y por el Sepiva.

Pero también quiero decirle algo de estas enmiendas.
Las de Sepiva no las vamos a aceptar, porque las dos primeras, que van dirigidas a objetivos estratégicos, tanto una como la otra, pretenden un objetivo ya implícito dentro la misma naturaleza de Sepiva.
Y las restantes, porque nos encontramos con una cuyas acciones no corresponden a Sepiva, y la otra, que habla de habilitar naves industriales en régimen de alquiler, porque no es normal llevar a cabo actuaciones de este tipo por parte de Sepiva, pues la lógica habitual es proyectar estas naves, proyectar su construcción, o llegar hasta finalizar la misma, y después vender las parcelas.

Las del Impiva, porque esta no desarrolla ninguna política directa que actúe sobre la desigualdad entre hombres y mujeres.
Y este gobierno, el gobierno del presidente Zaplana, lo está demostrando día a día con todas las actuaciones que se realizan.
La última fue el lunes pasado, cuando se presentó el tercer plan de igualdad entre hombres y mujeres, que además estuvo apoyado por todas las asociaciones de mujeres que existen en la Comunidad Valenciana.
Y allí, en esa presentación, se demostró.

Además, cuenta con programas para ayudas a la creación de empresas y apoyar la microempresa, en cuyo sistema de evaluación de proyectos existen mecanismos específicos que priman la selección de iniciativas empresariales promovidas por mujeres o proyectos correspondientes a microempresas gestionadas por mujeres.
Dentro del ámbito de actuación del Impiva, los proyectos empresariales dirigidos por mujeres cuentan ya con un tratamiento diferente que les permite acceder con mayor facilidad a las medidas previstas para apoyar la creación de empresas y de microempresas.

Por eso es por lo que vamos a rechazar estas enmiendas, porque desde este gobierno no se hace nada que vaya en contra de la desigualdad entre hombres y mujeres, sino todo lo contrario, y se viene demostrando desde el año 1995.

Y llegamos al artista invitado, al organismo que a usted más le gusta, al Ivex.
Bien.
No quiero decepcionarle, pero tampoco vamos a poder aprobar sus enmiendas.
Lo primero de todo quiero aclararle cuál es el funcionamiento del Ivex y lo que está realizando, porque de su intervención deduzco que no tiene bien claro lo que está haciendo, pues todo lo que usted pide en sus enmiendas son cosas que ya viene realizando el Ivex.

Mire, quiero aclararle que el Ivex se trata de un instituto público que está sujeto a todos los controles que marca la legislación autonómica, es decir, auditoria interna, auditoria externa realizada por profesionales independientes, a la Sindicatura de Cuentas, y que presenta anualmente un balance de gestión de costes e ingresos de este instituto.

En sus enmiendas nos habla de la necesidad de eliminar prácticas presidencialistas.
Mire usted, debo decirle que la toma de decisión dentro del Instituto Valenciano de la Exportación es un proceso al uso del que se produce en cualquier tipo de sociedad mercantil o sociedad pública, donde hay un consejo de administración que toma las decisiones de un determinado nivel y que delega en su director general para que este pueda ejecutarlas.
Por lo tanto, la línea de mando está clarísima, y no es diferente a la que viene ocurriendo en otras instituciones o en otras sociedades.

Los servicios que presta el Ivex, así como los programas que pone a disposición del empresariado de la Comunidad Valenciana, persiguen como objetivo último la internacionalización de sus empresas.
También le diré que los objetivos y acciones que desarrolla el Ivex están diseñados de acuerdo con las necesidades planteadas por el sector empresarial a través de las distintas organizaciones que le representan, con las que se trabaja en contacto permanente.
El Ivex nunca realiza ninguna actuación de espaldas a las empresas.
En la actualidad, todas las acciones que impliquen compromisos económicos para la sociedad necesitan de la firma mancomunada.

Como puede comprobar, todo lo que usted ha pedido en sus enmiendas, que es a lo que yo me he limitado, al texto de sus enmiendas, está recogido y aprobado en nuestros presupuestos, y lo va realizando el Ivex desde hace mucho tiempo.
Por lo tanto, no podemos aceptarlas.

Muchas gracias.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, ilustre diputada.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Pérez Grau.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Canales.

Mire, respecte als objectius implícits que té el Sepiva, això m'ho va dir vosté l'any passat, que no anava a privatitzar-se res.
I sap el que ha ocorregut de l'any passat a ara?
Que s'ha privatitzat tot el tema d'ascensors i tot el que és la xarxa elèctrica d'interiors per a llocs públics.
S'ha privatitzat.
No em diga que està implícit i que no va a privatitzar-se res i que l'any que ve torne a ocórrer altra volta que es torne a privatitzar.
Perquè, clar, això em pareixeria molt malament.

Respecte al tema de l'igualtat de la dona, mire, cal practicar-ho.
A més de dir-ho, cal practicar-ho.
Vostés, sense cap tipus d'oposició, perquè l'han imposada *a machamartillo*, han fet l'*apisonadora*, han tret quinze noms per a les caixes d'estalvi, per a la CAM, fa poquet.
D'eixos quinze, sols una dona.
I un de quinze, no és paritat, diga vosté el que diga.
No és paritat.
Llavors, no cal dir-ho de boca, cal fer-ho.

I respecte d'obvietats, m'ha parlat d'obvietats, m'ha dit que, bé, que l'Institut Valencià de l'Exportació té auditoria externa, auditoria interna, que la Sindicatura de Comptes.
.
.
Vol que li diga jo algunes obvietats més?
Vaig a dir-li'n jo alguna.
Mire, l'aigua està humida, el foc crema.
.
.
Tot això també són obvietats.
Però eixes obvietats, que vostés coneix i que jo també, també les coneix Price Waterhouse.
I a més de conèixer-les, els diu: "No està fent-se".
Diga el que diga, almenys en abril de 2001, no estava fent-se.
I li diu: "Faça la firma mancomunada en tots els processos.
Done una comptabilitat pública mensual a les Corts".
Si vosté ha dut la comptabilitat pública a les Corts, l'ha duta l'Ivex, diga'm on està perquè jo no l'he aconseguida recollir.
Jo vull saber tots els mesos com va eixe tema.
I si vosté diu que està fent-se, m'agradaria que me'l passaren, almenys jo podria anar seguint-ho tal com interessa.

Però el fons de la qüestió és que sempre mos agarrem a un paper, que és el paper que diuen els tècnics, i cal fer-li molt de cas a eixe tècnic que mos ha donat el paper.
Mire, hi ha una cosa, hi ha un acudit molt conegut, que supose que vosté ja coneixerà, però no està mal posar-ne un ja al final del matí ací, que és eixe senyor que està soterrant a un, està soterrant-lo, i de sobte aquell a qui estaven soterrant s'alça i diu.
"Xe, no em soterres que estic viu!
".
I agarra la pala, li pega una palada al cap i li diu: "Sabràs tu més que el metge, home!
Mira el que diu el paper".
I vosté vol que faça jo el mateix.
O siga, és cert que no està produint-se, és cert que jo no tinc la comptabilitat, és cert que jo no tinc el problema, és cert que Price Waterhouse segueix dient-li que ho pose.
I vosté es posa ahí a la trona i em diu.
"Sabrà vosté més que el metge, home!
" Clar que sé més que el metge!
No ho veu que no ho tinc!
Jo tinc eixe paper que reflecteix la comptabilitat mensual de l'Ivex?
El tinc o no el tinc?
No el tinc, no n'hi ha res més que parlar.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Acabe, senyor diputat.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

I vol que li diga una cosa?
Els diners públics cal tractar-los amb molt de *carinyo*.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyor diputat.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

Acabe de seguida.

I si l'Ivex ha contractat eixe estudi d'optimització, el mínim que deu fer, per respecte als valencians.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

 

**El senyor Pérez Grau:**

 

.
.
.
és fer-li cas.

Res més i moltes gràcies, president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Señora Canales, tiene el turno de réplica.
Y si es tan amable, puede hacer uso del micrófono por un tiempo de dos minutos.
*(Pausa)* Muy bien, señora Canales.
Gracias, ilustre diputada.

**La senyora Canales Martínez-Pinna:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Pérez Grau, mire, lo primero que quiero decirle de todo es que la auditoria que ha realizado el Ivex la ha realizado a petición propia, no porque usted la haya pedido.
La ha realizado Price Waterhouse, y todas las recomendaciones que ha hecho esta auditoria, los resultados de esta auditoria, se han aplicado al cien por cien.
Además, usted tiene los resultados, usted sabe que se han aplicado.
Lo que pasa es que usted tiene una gran obsesión por todo lo relacionado con el Ivex, por todo lo relacionado con la auditoria.

Mire, yo creo que usted es un hombre lleno de obsesiones.
Me gustaría equivocarme.
Está obsesionado con el Ivex, está obsesionado con Julio Iglesias.
De verdad que yo creo que le quita el sueño.
Lo que pasa es que ahora va a tener un grave problema: Julio Iglesias se ha comprado una casa en Altea, que usted reside allí, y cuál va a ser su obsesión si encima todas las mañanas se lo va a ver paseando por el pueblo o en el puerto.
*(Remors)* Yo creo que, de verdad, si va a ser malo para su salud, yo voy a hacer todo lo posible porque le den a usted una casa en Benidorm o en La Nucia para que no tenga que encontrarse todos los días con el señor Julio Iglesias.
Que también tengo que decirle que la gente de Altea está encantada con tenerlo allí, porque es un hombre de gran prestigio, como se ha ido demostrando.
Espero que estas sean las únicas obsesiones que tenga su señoría.
No quiero pensar si tuviera alguna más que nosotros no conocemos.
Quiero pensar que no, quiero pensar que se quedan en Julio Iglesias y en el Ivex.

Mire, en cuanto al Impiva, le tengo que decir que si el único problema que ve usted en el Impiva es la desigualdad entre hombres y mujeres, estamos encantados.
Un instituto que se encarga de tantas cosas, que ayuda a tantas empresas.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyora diputada.

 

**La senyora Canales Martínez-Pinna:**

 

.
.
.
que usted sólo vea un pequeño problema, que sea una desigualdad inexistente.
.
.
¿Que quizá pudiera haberla cuando ustedes gobernaban?
No lo sé.
Ahora, le aseguro que no la hay, porque nosotros nos reunimos constantemente con todas las empresas y ellos están encantados.
De verdad, yo quiero recomendarle, antes de terminar, de felicitarle la Navidad, sabe el aprecio que le tengo.
.
.
Si podemos hacer algo por ayudarle en el tema de sus obsesiones, díganoslo porque le pondremos remedio.

Muchas gracias.
*(S'escolten veus que diuen: "¡Muy bien!
")*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señora Canales.

Continuem amb el segon bloc, tenint la paraula l'il·lustre diputat senyor Francesc Colomer.

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

El bloc de les nostres esmenes adreçades a Radiotelevi-sió Valenciana tenen com a objectiu clar el possibilitar o el garantir que esta cadena pública siga un servei públic, com no pot ser d'altra manera i fixa la seua Llei de creació, que aprofite per a recuperar i normalitzar la llengua valenciana, que aprofite per a estimular el sector de l'audiovisual, que aprofite per a promocionar els professionals de la nostra Comunitat i per a cancel·lar una etapa d'èxode per tal que puguen triomfar i puguen tindre un espai televisiu en altres cadenes autonòmiques de l'Estat i també per a què aprofite per a vehicular un compromís amb els valors de la convivència democràtica i de les llibertats.

Tot això que acabe de dir, que configura la raó de ser del nostre bloc d'esmenes, no és una qüestió optativa, no hauria de ser una qüestió opcional, no depén de ser, depén de complir la llei, no és allò del *Depende*, com diu la cançó de Jarabe de Palo.
I precisament jarabe de palo és el que el Partit Popular i el govern Zaplana li dóna, li ha donat, li està donant als principis fundacionals de la Llei de creació.

Les nostres esmenes no són una qüestió de diners, ja ho vam dir el dia de la comissió i ho tornem a dir avui, no és una qüestió de diners.
Cal dir ben clarament que amb menys diners es pot i es deu fer una televisió més digna.
Enguany s'ha autoritzat un nou deute per 17.
000 milions de pessetes.
Parlar de Radiotelevisió Valenciana és parlar ja d'un pressupost de 36.
000 milions de pessetes.
La prodigalitat, la prodigalitat, la mà foradada sense control, sense cauteles, la prodigalitat desaforada de la cúpula dirigent de Canal 9, de Radiotelevisió Valenciana ens aproxima als 50.
000 milions de deute i ahí cap reacciona, cap reacciona, com si res no estiguera passant a la cadena pública que paguem tots els valencians i valencianes.

No existeix pla de viabilitat financera i la idea de què el que vinga darrere que apague la llum és cada dia més la doctrina oficial, torne a dir-ho, de la cúpula dirigent de Radiotelevisió Valenciana.
A més és un deute sense causa, sense objectius, almenys objectius confessables; és un deute sense principis, o almenys són uns principis aliens a la cultura democràtica, és un deute sense vergonya, és un deute sense moral i és un deute sense audiència, ni tan sols este paràmetre els acompanya en esta qüestió, en este sentit.

Radiotelevisió Valenciana per a nosaltres, i és el que hem volgut demostrar a partir de les nostres esmenes, és una qüestió bàsica per a la convivència democràtica, és una qüestió neuràlgica per als valors de les llibertats i de la democràcia.
No estem davant de qualsevol empresa pública, este no és qualsevol organisme públic, qualsevol organisme autònom.
Sense menysprear-ne cap, sense aquells que fan desaladores, que fan depuradores, que fan carreteres, que és molt important, segurament, però si busquem algun instrument, alguna estructura de la Generalitat que tinga claríssimament vinculació, que guarde alguna relació directa amb els valors de la llibertat, estem parlant d'esta empresa, d'esta empresa pública.
És l'empresa, si em permeten l'expressió, deuria ser-lo, l'empresa de la democràcia, l'organisme de la identitat col·lectiva, de la identitat valenciana, l'organisme de la convivència.
I el que passa cada dia, que cada dia dóna motius Canal 9 per a comprovar que això està ben lluny de ser realitat.

Jo no sé si des del dia que vam discutir tot açò en comissió al dia d'avui que ho estem fent en el plenari, vostés s'hauran enterat de l'informe del comité de redacció, més de cent pàgines que tornen a certificar, que torner a comprovar, jo no sé si vostés se sentiran identificats amb la idea que es té de donar notícies i de vetllar per la llibertat, per l'objectivitat, per la imparcialitat, per la independència de la cadena pública.
Són les notícies de tota Europa, no hi ha cap cadena pública a Europa que més temps dedique al sensacionalisme, als successos, a festes, a esports i a presidencialisme.

Molt de president, molt de culte al president Zaplana, moltíssima manipulació, moltíssima manipulació, fins l'extrem de.
.
.
Donaré un exemple del que és manipulació i alhora sensacionalisme: és quan este estiu la notícia, la hipotètica notícia, la suposada notícia que hi havia un tauró al litoral alacantí que es va tindre que provocar artificialment a uns xiquets que estaven a la platja que digueren *tiburón tiburón* per a què ho pogueren gravar les càmeres de Canal 9.
Vull dir, és un tema que no el dic jo, que al capdavall podrien dubtar de mi, ho diu l'informe dels propis professionals, dels periodistes que treballen allí dins.
Jo crec que eixos meravellosos informatius que diu la senyora De Miguel, que avui no està aquí, estan ben lluny, efectivament, de ser meravellosos.

Com no tinc temps, dir que les nostres esmenes han intentat, intenten encara el dia d'avui, neutralitzar, conjurar la provocació diària, el desafiament, el pols que fa cada dia Canal 9 a les institucions democràtiques i al cos normatiu que els hem donat des de l'autogovern.

Res més i gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Colomer, me sorprende que de los cinco minutos que su señoría y yo vamos a disfrutar no haya empleado ni un solo segundo en defender las enmiendas que su señoría plantea, no ha hablado del valenciano, de la producción propia, del audiovisual.
Supongo que tendremos oportunidad, si todavía confía en la bondad de sus enmiendas, de verlas en los cinco minutos que le restan.
Lo que sí ha dicho ha sido lo de casi siempre, es decir, aquí, en virtud de un informe, el quinto informe del comité de redacción.
.
.
usted lo utiliza para acusarnos de manipulación.
Yo me preguntaría dónde están los comités de redacción en las autonomías en donde ustedes gobiernan.
Este informe de redacción, este quinto informe de redacción, existe merced a un comité de redacción creado, constituido, desde que el gobierno Popular está en la Generalidad Valenciana.
Y, además, insisto, no lo pone usted fácil, no lo pone su formación política sencillo a la hora de encontrar líderes que se equiparen en esos cinco años al presidente Zaplana, el objeto también de sus obsesiones, como antes reclamaba, como antes denunciaba mi compañera Estela.

Lo digo porque en ese período de años, y aunque sea doloroso escucharlo para la oposición, ustedes han tenido toda una dinastía de seis líderes políticos que es francamente complicado de equiparar a la hora de homologarlo o de asimilarlo en tiempos.
Y que la presencia del presidente Zaplana y del resto de instituciones en la televisión pública valenciana es similar a la de cualquier medio de comunicación.
Usted coge cualquier diario y si encuentra a Ignasi Pla en un diario de envergadura, en un diario reconocido, por cada vez que lo encuentre sabe que tendrá que multiplicar por muchas para encontrar la presencia del presidente Eduardo Zaplana.

Yo le digo, y usted sabe bien, porque ya era diputado entonces, que aquí la única televisión condenada por manipulación fue la televisión que en 1995 debió rectificar sus emisiones merced a la Audiencia Nacional.
La Audiencia Nacional condenó a la televisión pública valenciana, dirigida por Juan Lerma, la condenó por falta de objetividad, por sectarismo.
Esa es la televisión condenada que ustedes legaron a todos los valencianos.

La de hoy es bien distinta, señor Colomer, nuestra televisión es una televisión mucho más valenciana, de aquella pequeña apuesta por la lengua valenciana que hacía Canal 9 con un 60% de su emisión, que era una emisión apreciable, sabe que hemos pasado a multiplicarla.
Sabe que existe Punt 2, que emite cien por cien en valenciano; sabe que existe un Canal Comunidad Valenciana, que emite en vía digital, con un 80% de presencia en valenciano; sabe que Radio 9 se escucha un cien por cien en valenciano; que nuestro teletexto, exclusivamente en valenciano, ha recibido más de dos millones de visitas.
Y por tanto una cosa son sus propuestas y otra bien distinta es la realidad.

La realidad es que la televisión pública valenciana es hoy mucho más valenciana de lo que lo era hace seis años.
Ha crecido nuestra producción propia un 33%, que era un dato apreciable en 1995, ha pasado a convertirse en más de un 60% de producción propia.
Es, por tanto, una televisión, como le digo, más valenciana; es además una televisión más variada hoy.
A quien no le guste alguno de los programas que su señoría señala que, como digo, se reducen a uno, dos o tres programas de los más de cuarenta que tiene la radiotelevisión pública, a quien no le guste uno, puede cambiar a otro canal.
Cuando ustedes programaban *Nit d'Erotisme* no había una contraprogramación en Punt 2 para elegir, cuando ustedes programaban *Carta Blanca* no había una contraprogramación en Punt 2 para elegir.
Hoy existe la posibilidad de la alternativa, de la pluralidad, eso que con tanta vehemencia reclaman y que tan escasamente impartieron cuando gozaron de distintas mayorías absolutas a lo largo de cuatro legislaturas en esta Comunidad Valenciana.

Sabe, además, que en la audiencia.
.
.
no se fíe de esos informes.
Le digo que usted es una persona técnicamente formada y que confíe en el informe del comité de redacción, que ya lo anunció el enésimo secretario general de los socialistas, Joan Romero, cuando dijo que la campaña se la iban a hacer los trabajadores de Canal 9.
Se lo digo, porque siguen haciendo esa campaña y le engañan, le dicen que la audiencia cae cuando los datos reales es que la audiencia en el último año asciende algo más de un 20% en Canal 9 y un 2% en Punt 2.
En etapas anteriores, estaba en la etapa de su gobierno, estaba en torno del 15, el 16 y el 17.
.
.

**El senyor vicepresident primer:**

Vaya terminando, señor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

.
.
.
que es una cantidad también estimable.
Por tanto, le digo, no se fíe de aquellos que usan comités de redacción para ejercer simplemente de políticos frustrados.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Muchas gracias, señor Barrachina.

Per a rèplica, senyor Colomer, quan vulga té la paraula.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

Gràcies, senyor president.

Senyories, comprenc que siga vosté el portaveu, una de les persones per a mi més intel·ligents del Grup Parlamentari Popular, la dedicada a cobrir el tema de Radiotelevisió Valenciana, que és el lloc més vulnerable del govern Zaplana.

Dit això no comprenc, per això ho he dit, per què ha de caure vosté en el discurs i en la verbalització de les trampes que solen fer membres del Consell quan parlen del còmput del valencià, com en algun debat ací parlamentari hem tingut ocasió de comprovar.
Si és que ja no som nosaltres a estes alçades de la pel·lícula els qui diem que el valencià està marginat, és la pròpia presidenta, la pròpia presidenta, l'excompanya de tots nosaltres de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
I és que fa sis mesos que va haver un pacte per la llengua que claríssimament, explícitament, expressament, mandatava a Canal 9 a rectificar, a rectificar.
Des d'aleshores, des de fa mig any, la senyora Genoveva Reig, el senyor Villaescusa, han d'estar en una mena de rebel·lia, rebel·lia política amb el propi senyor Zaplana que ha de ser una de les persones que va avalar aquell pacte.

I ja no és que la primera programació postpacte per la llengua fora una regressió en l'ús del valencià, que va ser la programació de l'estiu, sinó que la segona estrena de programació, que és la de la tardor, continua en la línia de menysprear el gran pacte per la llengua, senyor Barrachina.
No ho diem nosaltres sinó que és una qüestió absolutament demostrable.

Jo crec que a la mínima supura, per dir-ho d'alguna manera, el rancor; a la mínima és l'escapar del present, rivalitzant amb aquell el Gran Houdini el tema d'això, de fugir en el que és la seua actitud.
Perquè en el tema del passat no és que la televisió que hi havia abans fora impecable, no, si això nosaltres mateixa també ho diem i no hi ha cap de problema en dir-ho.
És una qüestió, com se sols dir, de dosi, el verí està en la dosi.
I la sobredosi que avui injecta Canal 9 a la ciutadania és el que és absolutament intolerable.

Mire, vaig a contar-li una anècdota sobre el tema de marginar líders polítics i tal.
Jo vaig conéixer ­ja veu, que no sóc tampoc absolutament res especial ni de l'altre món en l'àmbit polític­ jo vaig conéixer el senyor Zaplana, l'avui president Zaplana, en Canal 9; en una legislatura on el senyor Zaplana no era president, vam coincidir, no en campanya electoral, que la Junta Electoral obliga a tindre una presència, sinó en hores de màxima audiència, en programes en valencià ­cada u parlava el que volia, no?
­ vam coincidir tres vegades, tres vegades en una legislatura, senyor Zaplana i altra gent, en Canal 9, en hores de màxima audiència, per a debatre -lliurement!
- sobre política turística.
Quan encara era possible entrar a Canal 9 sent de l'oposició, com era ell en aquell moment.

Després, el senyor Zaplana, s'ha fartat aquí de dir allò que un periodista en aquell moment, o després, en la vespra electoral, li va dir "es que no me dejan ir contigo, Eduardo", a això li ha tret fins petroli, d'eixa frase, no sé quin periodista li ho degué dir, no?
I tot això és la manipulació, i per això després tenint eixe líder, doncs, en Canal 9 passa el que passa.

El que és evident és que este informe, que vosté menysprea, i parla de "gent frustrada", jo crec que vosté té més intel·ligència per a caure tan baix, senyor Barrachina.
Açò no resistiria un examen constitucional, no resistiria un examen de llibertats, no resistiria l'examen de la veritat!

I acabe dient que llàstima que eixe periodista, amic del règim, que vostés han contractat per a cobrir una hora de màxima audiència en castellà els dilluns per la nit, bravo!
, ha arribat al 0% d'audiència, però encara el mantenen, com deia l'amic Ramírez ahir, "lean mis dedos", allò que mos va fer, és a dir, quasi un 0% d'audiència eixe programa.
I llàstima que no haja portat aquell experiment que el va catapultar cap a la fama, allò de la màquina de la veritat, perquè els informatius i moltes de les afirmacions que fan vostés i membres del Consell, sens dubte, no resistirien l'experiment de la màquina de la veritat, segurament reventarien la màquina de la veritat i esclataria de mala manera.

Res més i gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Gràcies, senyor Colomer.

Per a rèplica, senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señor presidente.

Gracias también, señor Colomer, por sus palabras.

Este proyecto de presupuestos contiene líneas suficientes para aumentar, para favorecer una mayor presencia del valenciano.
Lo que usted no puede negar es que el anterior plan de actuación, el último de los socialistas, planteaba como listón un 60% en Canal 9, la única cadena ­éramos una autonomía con monocadena y, además, con una televisión uniprovincial, que solo se veía en la provincia de Valencia­, su objetivo era el 60%.
Hoy el objetivo es, para esa cadena, el 65%, que está siendo superado, alcanzándose un 70%.
Pero, las restantes, en Punt 2, en Canal Comunidad Valenciana, se supera ampliamente.

Una cosa es que le parezca poco y haya que incrementarlo, y otra cosa es llegar a un exclusivismo lingüístico que no se corresponde con la realidad valenciana.
Si los porcentajes de un 70%, de un 80% y de un 100% en la Televisión Valenciana le parecen a usted poco, es que lo que pretende no es favorecer, no es incentivar, sino simplemente apartar, sino simplemente restringir, uniformar lingüísticamente una comunidad autónoma variada, plural, y prueba de ello es que nuestro debate se produce en las dos lenguas oficiales sin que exista el menor problema.
Esa es la realidad valenciana y, por tanto, tratar de excluir, tratar de reducir a la nada la presencia del castellano, es no tener en cuenta a aquellos que su padre, su madre y su origen territorial les introduce una lengua materna distinta, diferente, pero hermana de la suya, señor Colomer.

Y, después, se contradice: la televisión pública valenciana es la autonomía que en sus noticiarios, según denuncia ese informe, dedica menor tiempo a la información política, un 7%, un tercio de información política, mientras otras televisiones nos multiplican por tres, y han encontrado en doce meses de emisión un ejemplo importante, el de los tiburones, y otro de gran discriminación, el debate del estado de la comunidad, donde solo le dieron a Ximo Puig, solo!
, 10 minutos 32 segundos, y al portavoz del Grupo Popular, al señor Alejandro Font de Mora le dieron 32 segundos.
Repito: 10 minutos 32 segundos a Ximo Puig y al señor Alejandro Font de Mora los 30 segundos.

Tratar de asimilar, tratar de poner en un plano de igualdad el liderazgo de los socialistas, que, como digo, desde que existe ese informe, ¡asómbrense!
, pero es que sus líderes han sido Ignasi Pla en la versión veinticuatro horas y ahora en la versión larga, ha sido Juana Serna, ha sido Granados, ha sido Diego Maciá, cómo quieren cotejar, cómo quieren establecer una comparación simétrica entre liderazgos de una categoría y de otra bien distinta.

No vean solo la televisión, lean cualquier periódico, y si encuentran un diario del carácter que sea que dé una importancia similar a un liderazgo y a otro, pues, yo realmente ese día se lo reconoceré, señor Colomer, pero el nivel de presencia, el nivel de notoriedad de unos y otros es bien distinto, y la Televisión Valenciana simplemente es un reflejo de la realidad en la que habitamos.

Nada más y muchas gracias.

 

*(Veus:* ¡Muy bien!
 *i alguns aplaudiments)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

Gracias, señor Barrachina.

Per al tercer bloc, té la paraula la il·lustre diputada Trinidad Amorós, del Grup Parlamentari Socialista-Pro-gressistes.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

Gracias, señor presidente.

Bien, estamos aquí para defender las enmiendas que hemos presentado, en primer lugar, al Proyecto cultural de Castellón, y a nosotros nos gustaría denunciar, de alguna manera, que en este Proyecto cultural de Castellón participan muchísimas entidades, muchísimas instituciones, y debería de haber un marco que por lo menos organizara o regulara la forma en que pudieran participar y ser un proyecto, pues mucho más coordinado, mucho más abierto y participativo, y no ir a salto de mata, porque luego se da el caso de que durante ocho meses ha estado sin gerente, ¡y no se nota!
, ¡da igual!
, ¡da igual que tenga gerente que no!
, porque aquello sigue funcionando, o no, con o sin gerente, a lo mejor incluso podríamos ahorrar ese sueldo.

Luego, es un proyecto parcial, no intenta incorporar elementos de la ciudad, que podrían aportar.
.
.
, de alguna manera, enriquecer ese Proyecto cultural de Castellón, y la política de personal se ha convertido simplemente en la política de amiguismo, en sus contrataciones, bueno, pues, a mujeres o compañeras de concejales del Ayuntamiento.

También quisiéramos hablar de las enmiendas presentadas a los entes autónomos, de Teatres, el Institut Valencià de Cinematografia Ricardo Muñoz Suay y el Institut Valencià de la Música.

El gran problema al que se enfrentan hoy en día los sectores culturales en la Comunidad Valenciana, la debilidad de los mismos, es posiblemente el de la no política cultural.
Un problema incluso de definición, no se tiene definido qué es el cine valenciano, no se tiene definido qué es el teatro valenciano; por tanto, es muy difícil que luego el dinero valenciano recaiga sobre quien realmente hace el cine valenciano o el audiovisual valenciano.

Porque, claro, si no empezamos a definir que cine valenciano debería ser aquel que hicieran artistas valencianos o que fuera dirigido por directores valencianos, difícilmente podremos entender que el gran montante del dinero que se presupueste, que a lo mejor no es tanto, pero el dinero que se presupueste para el cine y el audiovisual valenciano, se lo lleven empresas de fuera de la comunidad en su mayoría.
No hay una definición y es una gran problema.

Ustedes dicen, en un debate reciente que se produjo en este Cámara, "nosotros vamos a dar soporte al cine valenciano, vamos a dar soporte al audiovisual valenciano", y lo primero que hacen en estos presupuestos es anular todas las líneas presupuestarias que iban, tradicionalmente, en el Instituto de Cinematografía Ricardo Muñoz Suay.
Pero es que anteriormente lo hicieron en el Institut Valencià de la Música, el año pasado, en presupuestos.

Es decir, ustedes están dejando a los entes autónomos sin interlocución con la sociedad.
Oiga, ¡evítenselos!
, directamente.
Esto es la política del "¿no controlo?
: lo anulo".
Pues, oiga, directamente, ¿para qué quieren Teatres?
¿Para qué quieren el Institut de Cinematografia?
¿Para qué quieren el Institut de la Música?
Directamente, que lo haga el conseller, oiga, que a lo mejor salimos ganando si lo hace el conseller.

Pero, bueno, yo creo que es imprescindible que se retome el diálogo social, porque de alguna manera, los entes autónomos están para servir de puente con esa sociedad, entre el Gobierno y la sociedad.

Por hablar del teatro, y muy rápidamente, porque no queda tiempo, nosotros entendemos que el teatro valenciano en este momento ha sido traicionado por el Gobierno Valenciano, por el gobierno que ostenta el Partido Popular.
Han abocado a nuestros artistas a una emigración, y no nos vamos a cansar de decirlo.
Es muy difícil poder trabajar en la Comunidad Valenciana, sobre todo cuando el incumplimiento se convierte en deslealtad no solo hacia el sector, sino hacia los ciudadanos, impidiéndoles disfrutar del teatro valenciano.

Posiblemente, sus conceptos de cultura están muy diferenciados de nuestro concepto de cultura.
Su concepto de cultura se basa únicamente en aquel que es rentable a nivel fotográfico, a nivel de flases; todo aquello que no renta a nivel de foto no se hace, da igual engañar, da igual.
.
.

**El senyor vicepresident primer:**

Senyora Amorós, vaja acabant.
.
.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

Vaig acabant, senyor president.

.
.
.
da igual que nuestros ciudadanos no puedan disfrutar de la cultura a la que, bueno, se reconoce como derecho, como siempre digo, tanto en la Constitución como en nuestro Estatuto de Autonomía.

Luego continuaré.
Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Gràcies, senyora Amorós.

Pel Grup Parlamentari Popular, la senyora Vicent té la paraula.

 

**La senyora Vicent Saera:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Amorós, quant al Projecte cultural de Castelló, totes les esmenes presentades per vosté ja estan contemplades en el nostre pressupost i se van a desenrotllar amb normalitat.

Vosté mos diu que devem extremar el control, la cautela, la transparència administrativa, com si allò fora una cova de lladres, parlant prompte i malament!
Doncs, no senyora!
La transparència i la bona gestió s'està desenrotllant al màxim.
Per tant, eixes esmenes no tenen per què progressar.

Quant al teatre, la problemàtica del sector.
.
.
jo, quan estava sentint-la ara, doncs, pensava que tot açò autònom, tots estos organismes autònoms són un cataclisme, com si haguera passat un huracà!
Doncs, no senyor!
Tot està molt ben contemplat dins dels pressupostos nostres, i si algú està mimant estos organismes autònoms és el nostre govern, i ara li diré per què.

Mire, la problemàtica del sector se troba ja molt ben arreplegada en el caràcter general dels nostres pressupostos dels Teatres de la Generalitat Valenciana.
Vosté demana una llei.
La llei va ser una promesa en la nostra campanya electoral anterior, i, aleshores, és un compromís que va a desenrotllar-se i que estem pendents de presentar-la ara en el primer trimestre de l'any 2002, amb un consens de totes les institucions culturals de la Comunitat Valenciana.
Seria molt agradable i de molt de progrés perquè açò anara bé que vostés també donaren suport a esta llei el dia que aparega.
El projecte de llei està ja contemplat i, per tant, hi haurà ja un òrgan especialitzat el que farà totes les activitats relacionades amb aquelles.

Després, parla vosté també.
.
.
Jo quan llegia els pressupostos, vaig tindre la curiositat l'altre dia de mirar l'any passat, i l'any passat vostés demanaven que l'Ivam s'ampliara perquè quedava menut.
Jo, enguany, quan he llegit que volien fer vostés ahí un trasvase de l'Ivam al Teatre, del Teatre.
.
.
, perquè el que cal fer és reconéixer el Teatre, els artistes i tal, jo pensava que en eixe trasvase, en eixe llevar quasi tres milions d'euros a l'Ivam, caldrà ficar un lletrero.
Com vostés continuen així i vagen potenciant estes idees, el dia 1 de gener de 2002 hauria de ficar un lletrero que diguera: "Cerrado por las enmiendas del Psoe".
I, aleshores, si açò és progressista, doncs, *apaga y vámonos*.
Perquè si mosatros arribem a llevar eixos tres milions d'euros, doncs, ni es podrà netejar a l'Ivam ni es podrà fer muntatges ni es podrà fer publicacions.
Aleshores, no anem a recolzar estes tres esmenes.

Quant al cinematogràfic de Ricardo Muñoz Suay, doncs, *tres cuartos de lo mismo*.
Vostés diuen que mosatros anem, anem, anem.
Mosatros anem a fer una llei del cine i anem a impulsar este govern i que açò vaja a més perquè tenim un compromís en este sector i, per tant, anem a fer-ho.
No anem a acceptar les seues esmenes perquè vosté el que vol és disminuir el capítol II.
Si disminuïm el capítol II tampoc podrem pagar a l'institut cinematogràfic totes les programacions, les publicacions i els seminaris que han de desenvolupar-se durant tot l'any en l'exercici de 2002.

Quant a la música, *tres cuartos de lo mismo*.
També diuen que cal recolzar una cosa i llevar-la de l'altra.
Doncs, no senyora.
En la música hem també de respectar el capítol II perquè, si no, tampoc es podran realitzar tots eixos programes.
Damunt s'obliden, per exemple, de les bandes de música, quan nosaltres ho contemplem i nosaltres ho treballem.
S'obliden també de la dansa i tot açò estem nosaltres recollint-ho, cosa que vostés ho tenien oblidat.

I si hi ha rèplica ja li diré alguna cosa més, però jo crec que ja he acabat.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Vicent.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Amorós.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a vore.
Clar que hi ha rèplica, senyoria, per una raó molt senzilla, és a dir, vosté no ha parat de dir, vostés diuen: "estes coses les llevem d'ací i les posarem allà".
No.
Nosaltres parlem de persones, parlem de projecte de vida, parlem de poder realitzar un projecte de vida personal i creatiu, personal i aportant a la societat una cultura que vostés estan negant, estan negant la cultura del País Valencià.

I mire, arribarà el moment que a estes Corts es penjarà el cartell de "tancant", tancant perquè el PP ja ho ha fet tot, si està tot fet, està tot fet però està tota la gent al carrer.
Ací nosaltres tenim tot el dret del món a presentar totes les esmenes que vulgam per a plantejar una altra alternativa política, i en este cas cultural, on no hi ha.
Però, vostés estan arribant al moment del no diàleg, després del no diàleg anirem al totalitarisme, *(remors)* després del totalitarisme arribarem a la pèrdua de llibertats, i després, després, arribarem.
.
.
Mire, els primers que resen sempre en la pèrdua de llibertat és la cultura.
I en estos pressupostos ha quedat totalment demostrat.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.

Té la paraula per a rèplica la senyora Vicent.

 

**La senyora Vicent Saera:**

Senyora Amorós, jo tancava els ulls ara en la seua intervenció i em pareixia que estava Rappel dient: "Ja voran, ja voran, ja voran", endevinant-nos tot el que ha de passar.

Jo pense que tot açò de Rappel i del que estava dient-me vosté, doncs, la única cosa que passa és que tenen una amnèsia total, perquè si han arribat on han arribat vostés és gràcies a la falta eixa de diàleg, a la falta eixa de consens en els sectors que estan implicats en estes coses.
Ara estic dient-li jo que anem a traure la llei que volem que vostés també la recolzen, doncs, hi ha un consens amb tots els artistes, amb totes les persones per a col·laborar en esta llei, perquè a ells els interessa i perquè mosatros volem donar-los un ressort.

I, aleshores, no pense que mosatros estiguem fent-ho malament, sinó que vostés han arribat a un extrem que van a oblidar a tota esta gent, i de fet, mire, les bandes de música, els artistes estan tornant perquè estem fent.
.
.
ahir dien que volíem més centres de salut i llevar els 400 milions de la cosa cultural.
Jo estic veient que si van llevant, van llevant, al final el que estem fent mosatros és recuperar tot allò que vostés havien perdut i que mosatros estem donant-los sentit a tots estos artistes i a tota esta gent valenciana que està complint i volen esta realitat.

No res més i moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Vicent.

Esmenes de l'Agència Valenciana de Turisme.

Té la paraula el senyor Colomer en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, les esmenes al voltant de la política turística són les que vaig a defendre, i hem de començar dient que este pressupost li sostrau al parlament moltíssima informació.
També els donaré una xifra, un percentatge: al voltant del 90% del total del pressupost de l'agència no té una destinació clara, no naix amb claredat.
Este Parlament no sap on aniran els diners.
Hi ha un clàssic en el que és l'agència en els últims anys, que són despeses diverses, que enguany tenen 248 milions, és quasi l'anècdota; "trabajos realizados por otras empresas" ­tot açò ho dic per a il·lustrar l'afirmació que he fet abans­, 2.
151 milions de pessetes i l'insondable capítol de "otros", que ja em comptaran vostés o ja explicarà algú què són "otros", a banda de la pel·lícula, més 600 milions de pessetes.

Clar, tot això és evident que fa molt complicat que nosaltres puguem donar el vistiplau a un pressupost d'estes característiques.
Com es pot en nom de la democràcia, en nom del parlamentarisme, en nom de la raó de ser del control de govern, que és el que fem i devem ser i devem aspirar a ser en esta Cambra, com es pot aprovar un pressupost tant tenebrós quan un 90% de les pessetes estan indeterminades en origen.

Jo crec que eixa és una qüestió molt perillosa perquè tots sabem a més, i hi ha experiència acumulada, tots sabem com tira de *chequera* i quin és l'objectiu final que se li dóna, ja en mirada retrospectiva ho podem afirmar, l'Agència Valenciana de Turisme, en la publicitat, en determinats viatges i en determinats capritxos que pugen a mils i mils de milions cada any.
A més a més, s'han carregat òrgans de participació del sector, com són el Consell Valencià de Turisme que, més enllà del Parlament, més enllà del Parlament, possibilitaria, seria una garantia més per a controlar que els diners per a convenis derivats de la Llei 3/1988, de Turisme, de la Comunitat Valenciana, es poguera fiscalitzar algú més enllà del govern i del senyor Roc Gregori, si hi hagueren interlocutors, si hi hagueren cauteles intermèdies; perquè al final l'existència de cauteles, de contrapoders, d'elements fiscalitzadors, d'entrebancs democràticament determinats per a impossibilitat l'arbitrarietat, doncs, al final la democràcia, l'arquitectura d'una democràcia, institucionalment parlant, va d'això precisament, de situar-li problemes al despotisme.
I l'Agència Valenciana de Turisme, jo tinc la impressió que en este moment és un organisme fóra de control del Parlament, del Parlament valencià, però també del propi sector.

I acabe dient que les nostres esmenes han vingut a recordar el que han sigut compromisos del govern, de vegades del senyor Olivas, que està ací present, de vegades del propi senyor Zaplana.
Se'n recordarà el senyor Olivas, vicepresident primer del Consell, que fa tres anys ja va prometre el Pla d'espais turístics.
Se'n recordarà perfectament perquè ho hem debatut moltes vegades, a més, ho hem aprovat unànimement, etcètera.
Doncs, a hores d'ara ni tant sols té abric en este pressupost per tot l'any que ve.
Se'n recordaran de la pàgina 19 del discurs escrit del senyor Zaplana de fa molt de temps, de fa dos mesos, del debat de política general, en esta mateixa trona, amb la solemnitat que ha de significar i ha de reportar un debat de política general, que va a anunciar "un plan de promoción coordinada de los activos turísticos y un programa para el fomento del turismo de interior".
Dos mesos després no hi ha solució de continuïtat.
S'ha evaporat el compromís públic, polític i institucional que va fer el president Zaplana en estes Corts.
S'ha evaporat.

I precisament, com en aquelles velles màquines de tren, transformar el vapor del senyor Zaplana en moviment, en dinàmica i en realitat és el que hem intentant en les nostres esmenes.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula el senyor Hernández Mateo per al torn en contra.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Colomer, me sorprende usted en esta oportunidad porque usted ha presentado 42 enmiendas a los presupuestos del año 2002, 38 son de adición y 4 de modificación.
Pero, inexplicablemente usted ha subido a la tribuna a hacer un discurso digno de una comparencia solicitada a algún conseller o al vicepresidente primero para que explique el turismo, para fiscalizar la Agencia Valenciana de Turismo, y en ningún caso se ha referido usted a ninguna de esas 42 enmiendas.

En consecuencia, yo tengo que decirle, señor Colomer, que es el único grupo que ha presentado enmiendas una vez más, el Grupo Socialista, el resto de los grupos de la Cámara no han presentado ninguna.
Pero es que, además, me entristece que usted no las defienda, me entristece que no las defienda.
Posiblemente, porque en el fondo usted sabe, señor Colomer, que todas las respuestas las tiene usted en el momento en que redacta las propias enmiendas.
Usted tiene líneas de actuación dentro de todas y cada una en donde sabe la respuesta que tiene.
Usted si ha leído, que debe haber leído, y lo lee, porque me consta por su buen trabajo como parlamentario, que la Agencia Valenciana de Turismo en todas sus líneas de actuación tiene la respuesta a lo que usted solicita, incluso dice: "adición, añadir esto, añadir lo otro".
¿Por qué añadir?
Pues, son temas básicos sobre la sostenibilidad, sobre actuaciones concretas en algún municipio ­yo sí que le voy a hablar de sus enmiendas­, sobre actuaciones concretas en algún municipio en donde usted sabe que hay líneas generales para acogerse en cualquiera.

Usted sabe perfectamente que en la calidad del turismo, en la cualificación y en la calidad está Qualitour totalmente integrada.
Usted sabe que el Título IV de la Ley 3/1998 contempla la Ley de espacios turísticos y está contemplada para su desarrollo en la forma en que el gobierno la venga desarrollando.

Usted sabe, señor Colomer, que si no entiende cómo se gastan los dineros en la Agencia Valenciana deTurismo tiene la potestad como diputado de fiscalizar todo aquello que considere.
Pero se ha equivocado de debate, señor Colomer, se ha equivocado de debate.
Hoy estamos hablando de los presupuestos del año 2002.
No estamos fiscalizando al gobierno.
Por eso le digo, con todos los respetos que usted me merece, que hablar de la fiscalización no es hablar de enmendar un presupuesto como es el que hemos hecho aquí.

Yo lamento que no podamos entrar más a fondo en el tema, yo le hablo de otras cuestiones, como usted plantea en el mismo debate que ha iniciado.
No es el lugar.
.
.
el lugar siempre es este, pero no es el momento para fiscalizar.
Yo le pido que haga usted una solicitud de fiscalización a cualquiera de los organismos que usted considere, que pida la comparecencia del señor vicepresidente para hablar de la fiscalización, y dónde están y dónde se gastan cada uno de esos dineros que usted decía también.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Hernández, vaja finalitzant.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

Acabo enseguida, señora presidenta.

Usted sabe, señor Colomer, que es otro debate muy distinto al que usted ha planteado aquí.
Yo pensaba que íbamos a hablar de las enmiendas.
Si usted quiere, en la réplica hablamos de las enmiendas, porque realmente hoy no ha tenido usted la oportunidad de discutir lo que hoy realmente nos trae aquí al Pleno.
Ya al final yo considero que es posible que a lo largo de cuatro días de debate digamos: "¿Cómo vamos a repetir la misma historia del año pasado?
".
Porque nos hemos repetido todos, ¿verdad?
Bueno, yo considero que ahora en la réplica tengamos oportunidad de hablar un poco más de lo que a usted le interesa.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Hernández.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

Muchas gracias, señora presidenta, muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Hernández.

Té la paraula el senyor Colomer per a rèplica.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Hernández, el final seu.
.
.
vosté sap que repetir-me amb vosté sempre serà un honor, però un any més per a vosté el pressupost és una cosa impecable, dóna resposta a tot.
I jo crec que, salvant les distàncies, és com eixa cançó de Sílvio Rodríguez, que es pregunta en un moment donat: "¿Qué le puedo objetar a una noche estrellada?
".
Vull dir, què se li pot criticar, què li puc esmenar jo a una cosa tan sublim com este pressupost?
Però, clar, este pressupost no té eixe encant de la nit estrellada.
En tot cas, se li sembla més a una nit ben fosca, ben tancada, on no se veu gran cosa.

Li ho torne a dir: sí que he defés les esmenes nostres, perquè he començat dient tots els instruments i els òrgans de participació i de fiscalització que han d'acompanyar a l'execució del pressupost.
I això ja és parlar, ja és parlar, de política pressupostària, i estic fent-ho en el moment i en el lloc més adequat de l'any.
És per a corregir i per a anticipar-nos al que és eixa afició o eixa decantació ­torne a dir-ho­, a la prodigalitat sense causa i sense objectius massa confessables, perquè aquí no estan confessats, i este és el moment de confessar-se l'executiu al legislatiu, senyor Hernández.
I per això hem fet les esmenes que li he comentat.

Però acabe dient-li que l'Agència Valenciana de Turis-me, senyora presidenta, ha de canviar d'actitud.
Algú, i aquí està el president del Consell, amb més criteri polític, amb més criteri de país ­no sé si és el més indicat, però deuria ser el més indicat­, deuria acabar amb aquesta ja massa llarga etapa de diàleg impossible en un tema capdal, en un tema fonamental per a la nostra economia valenciana.
No és possible que quasi 50 esmenes de l'oposició, 50 esmenes que signifiquen.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Colomer, acabe.

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

.
.
.
només que 50 alternatives, 50 matisos, 50 idees, 50 propostes i tal, fetes amb la vocació més claríssima de construir país, no és possible que les defenestren totes.
Alguna cosa està fallant, senyor Hernández, i algú hauria de canviar-lo.
Ja és massa llarga la seua nit.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula el senyor Hernández per a rèplica.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Colomer, yo le puedo decir que no soy ave nocturna y que no creo en las noches estrelladas en ningún momento, pero me gusta mirar a la luz del día y ver lo que veo y comprobar lo que se hace.

Usted debe saber, porque ha tenido responsabilidad municipal.
.
.
Y yo no lamento que usted no sea alcalde ahora mismo de Benicasim, pero comprobaría que el tratamiento es muy distinto a cuando gobernaba el grupo que usted representa ahora mismo.
De verdad que sí, de verdad que sí, el tratamiento es totalmente distinto.
Y le voy a exponer dos razones.

Mire usted, cuando se han estado equipando todas las playas de la costa valenciana, la Agencia Valenciana de Turismo ha hecho sus inversiones.
Cuando se ha hecho el plan de señalización de todo el territorio de la Comunidad Valenciana, se ha hecho gracias a la Agencia Valenciana de Turismo y al gobierno de Eduardo Zaplana.
Se ha hecho, además, lo que nunca.
.
.
nunca se había dado una respuesta tan rápida e inmediata, como ha sido la reparación de todo lo que ha afectado a la Agencia Valenciana de Turismo en este temporal que ha habido.
Ahí tiene usted miles de millones de pesetas invertidos desde la Agencia Valenciana de Turismo, desde el gobierno central, que para eso se movilizaron inmediatamente.
Yo he podido comprobar ya que se están reparando lavapiés, duchas, pasarelas y todo el material que existía.
Eso jamás ha tenido una respuesta tan rápida y eficaz como esta.

Y, por tanto, no hay que esperar a ver una noche estrellada en un presupuesto.
Hay que ver que se necesita cada vez más y se necesita.
.
.
Ojalá tuviéramos la solución inmediata.
Pero año a año se va metiendo la cantidad de dinero necesario para poder cumplir los objetivos de cada año.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Hernández, acabe.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

.
.
.
en materia de lo que sea.

Termino enseguida, señora presidenta.

Y por lo demás, señor Colomer, usted sabe que ­nosotros que nos queremos tanto, porque en realidad nos queremos mucho­ yo no puedo terminar este debate como lo termino casi siempre, deseándole una feliz navidad y un próspero año nuevo.

Muchas gracias.
*(Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Hernández.

Debat de les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de la Joventut.

Té la paraula el senyor Vicente, del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, en el torn de defensa.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Como dijimos en comisión, si de algo nos tenemos que felicitar en este año triunfal, de que por fin después de seis años de oscuridad y de ausencia parece que tenemos Pla Jove de la Generalitat, es precisamente porque eso ha servido para frenar la caída en picado que el Instituto Valenciano de la Juventud venía sufriendo desde que ustedes, señores del PP, asumieron la dirección general del instituto.

Sin embargo, como también les dije en ese momento, el Pla Jove no se refleja precisamente en que se acompañe de lo que estamos hoy debatiendo, de presupuestos.
Y les señalé casos concretos, como el tema de la Euroescola o las ayudas a intercambios, las ayudas destinadas a asociaciones para intercambios juveniles con países de Europa, de las cuales ustedes hablan mucho en el Pla Jove, pero que no aparece ni una sola peseta en los presupuestos de la Generalitat.

La señora Cervera, encargada de hacerme la réplica, llegó a hablar, a decir, que había 30 millones de pesetas en el presupuesto para ese programa.
Desde luego en el del Ivaj, no.
Igual era en Valenciana de Residuos.
Pero, como usted comprenderá, mis competencias no alcanzan a tanto.

Dos cosas comentar, porque no tengo mucho tiempo, pero dos enmiendas que reflejan yo creo la forma de actuar de ustedes.
La primera de ellas era la referida al llamado telèfon jove, un teléfono de información que en un momento fue gratuito, un día fue gratuito, y ustedes suprimieron para cobrar y posteriormente crear otro servicio, que se llama teléfono de sexualidad, que tampoco es gratis.
Algo que conculca la carta sobre los derechos a la información de los jóvenes que suscribieron en el año 1993 los países miembros de la Agencia Europea para la Información Juvenil, y que España, por supuesto, forma parte de ella y que suscribió.
Si ustedes no han tenido acceso a esa carta o no conocen esa carta de derechos, que, entre otras cosas, decía que "la información debía ser gratuita", yo se la facilito, porque la tengo aquí, y se la hacen ustedes llegar al señor director general del Instituto Valenciano de la Juventud.

Y una segunda enmienda, que también refleja una forma de actuar de ustedes, es la que plantea aumentar la cantidad prevista para subvencionar al Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana.
Un presupuesto que ya en su momento señalaba una amenaza para si en el Consejo de la Juventud, ante una próxima asamblea, no se elegía a determinadas personas; en definitiva, que un socialista no lo presidiera.
Y después de un proceso donde muchas entidades han tenido que sufrir una extorsión miserable, propia de camisas pardas con correajes, *(remors)* ustedes hoy, hoy, dan carta de naturaleza a un presupuesto que está orientado precisamente a castigar, a castigar, al má-ximo órgano de interlocución de los jóvenes valencianos de esta comunidad por haber elegido a un socialista como presidente.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vicente, acabe.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

¡Y hay algunas personas en el banco azul que saben mucho de ese tema!

Por lo tanto, señorías, esas dos enmiendas yo creo que reflejan suficientemente su talante y su forma de actuar.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vicente.

Té la paraula, per al torn de defensa, la senyora Cervera, del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Cervera Mañas:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Presidente.

Señorías.

Bien.
Yo venía aquí con el ánimo de explicarles de alguna manera cómo se iban a distribuir los 100 millones de más que este año tienen destinados los presupuestos al Instituto Valenciano de la Juventud.
Pero la verdad es que, después de escucharle, el ánimo se me cae a los pies, la verdad es que se me cae a los pies.
Pero entonces pienso en los casi 900.
000 jóvenes valencianos que hay en esta comunidad, y sobre los que van a versar las políticas de juventud, y entonces me hace replantear el tema.

Y, efectivamente, hay 100 millones de pesetas más que van a revertir en planes de vivienda para los jóvenes, que van a favorecer el crecimiento del empleo, que van a poder también implicar en la formación de los jóvenes y, por supuesto, mejorar su salud y mejorar la calidad de vida.

Mire, usted todos los años viene con la misma cantinela a defender sus enmiendas.
A mí me recuerda.
.
.
yo no sé si ustedes conocen la película de *El día de la marmota*, pero me recuerda un poco a esa situación.
Es decir, es un periodista que todos los años durante tres días se despierta porque está atrapado en el tiempo y todos los días va a cubrir la misma noticia, que es el día de la marmota.
Bueno, aquí ocurre prácticamente lo mismo.
Es decir, venimos durantes tres años a debatir unas enmiendas y nos encontramos que son las mismas enmiendas y que no hay ninguna novedad en ellas.

Habla usted del Pla Jove.
Le voy a decir yo varias cosas del Pla Jove.
Mire, esta es la segunda oportunidad que tienen ustedes de plantear una verdadera alternativa a las políticas de juventud que gestiona este gobierno.
La primera oportunidad la tuvieron ustedes justamente con el Pla Jove y la segunda oportunidad la han tenido defendiendo sus enmiendas, y en ninguna de las dos ocasiones la han sabido aprovechar.

En la primera ocasión, en el Pla Jove, tengo que decir que a su entidad, igual que a nuestras entidades juveniles de la Comunidad Valenciana, se le invitó a participar en la elaboración del mismo, cosa que ustedes desde el principio, y además tratando de buscar una cierta confabulación con lo que podemos venir a denominar como la entesa juvenil, trataron ustedes de boicotear esa elaboración del Pla Jove.
Pues no, señorías.
Ahí tienen ustedes un Pla Jove aprobado.
Además, se han aprobado casi el 93% de las propuestas presentadas por casi 83 entidades de implantación en la Comunidad Valenciana.
Y ahí está, señoría, ahí está su actitud, su falta de diálogo y su falta de consenso, frente al consenso, señorías, que significa la firma de ese documento.

Y le voy a decir más.
Le invito, señoría, le invito a usted y a su grupo a que hagan una reflexión respecto al tema del Consell de la Joventut.
Usted sabe bien claro que Nuevas Generaciones planteó una determinada actitud frente a la candidatura en la presencia del Consell de la Joventut, señorías.
No queríamos que se continuara con la politización del consejo, señorías.
Y al final ha ocurrido así, ha ocurrido eso.
Ha ocurrido que se ha politizado al consejo porque la presidencia la tiene Juventudes Socialistas.
Y se lo digo: yo no estoy nada satisfecha, ni estoy nada orgullosa, porque ahí está, ahí está la entesa juvenil formando parte del consell.
Ahí está la entesa juvenil formando parte del consell, señorías.
Todos sus amigos formando parte de esa preciosa candidatura.

Y le voy a decir más.
No sé yo si el actual presidente del consell terminará siendo.
.
.
porque usted sabe que en febrero se revalida esa asamblea, lo que allí se decidió en la asamblea.
Veremos si de aquí a febrero, señorías, se revalida.
.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Cervera, acabe.

 

**La senyora Cervera Mañas:**

 

.
.
.
se revalida o no se revalida esa presidencia del consell.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Cervera.

Té la paraula el senyor Vicente per a rèplica.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

En su línea, continuamos con el capítulo de las amenazas.
Yo estoy seguro de que harán todo lo posible para que en febrero el presidente que ha sido elegido en diciembre, no pueda continuar siéndolo.

Y yo no sé si la candidatura es bonita o preciosa.
Lo que no ha sido precioso ha sido precisamente el proceso.
Yo no he tenido que soportar que se me amenace con tirarme del puesto de trabajo.
El banco azul sabe de eso, sabe de eso.

Pero no voy a utilizar el turno de réplica al uso, no voy a utilizarlo.
Voy a utilizarlo únicamente para, ya que está su jefe y el jefe del jefe, solicitar el cese del director general del Ivaj por impresentable y por haberse confesado un extorsionador profesional.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vicente.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

.
.
.
de entidades sociales.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vicente.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

.
.
.
en el Consejo de la Juventud.

Felices pascuas.
*(Remors.
Alguns aplaudiments)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Tiene la palabra la señora Cervera per a rèplica.

 

**La senyora Cervera Mañas:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Bien.
A mí me gustaría decirle, en primer lugar, señor Vicente, que se deje usted de demagogias.
Es decir, si usted tiene alguna prueba de que se han recibido presiones por parte de las entidades, denúncielo, señoría.
No tiene más que denunciarlo.
Y no confunda a todos los jóvenes valencianos con esa actitud totalmente demagógica.
Eso en primer lugar.

Y, en segundo lugar, antes le decía que efectivamente el Pla jove se ha aprobado con el respaldo de casi 83 entidades de implantación en la Comunidad Valenciana.
Eso, señoría, el entramado asociativo juvenil, representa el 10% de los jóvenes valencianos, es decir, hay un 10% de jóvenes valencianos que han podido decidir acerca de las políticas, las políticas juveniles que quieren que mejoren su calidad de vida.
Y, le voy a decir más, el 90 restante, señoría, el 90 restante que no forman parte del entramado asociativo también lo dirán, señorías, lo dirán.
¿Sabe cuándo lo dirán?
En las urnas.
¿Y saben qué dirán?
Que quiere que este gobierno continúe haciendo esas políticas de juventud.

Nada más y muchas gracias.

 

*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Cervera.

Finalitzat el debat de les esmenes de les entitats autònomes i empreses de la Generalitat Valenciana, comencen les votacions.

Senyories, votacions a totes les entitats que no tenen esmenes presentades, que són.
.
.
*(Remors.
Pausa)*

En primer lloc, votació, abans de les entitats, a les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida a la secció 17 de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 6 vots a favor, 47 en contra, 31 abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Mixt a la secció 17.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 6 vots a favor, 48 en contra, 31 abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la secció 17, Acadèmia Valenciana de la Llengua.
El resultat és de 72 vots a favor, 8 en contra, cap abstenció i 1 nul.
Queda aprovada la secció 17, Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Votació a la secció 19, Servici del Deute, que no té esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 34 en contra, 5 abstencions.
Queda aprovada la secció 19, Servici del Deute.

Secció 20.
Votació a les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida a Despeses diverses.
Votació a les esmenes.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció i 2 nuls.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 20.
Votació de les esmenes.
Senyo-ries, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 48 en contra.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la secció 20, despeses diverses.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 20, Despeses diverses.

Votació a les entitats autònomes i empreses de la Gene-ralitat que no tenen esmenes presentades.
Votació conjunta per a l'Institut Cartogràfic Valencià, Institut Valencià d'Estadística, Comité Econòmic i Social, Ens Públic de Transport Metropolità Valencià, Institut Valencià d'Art Modern, Ivam, Institut Valencià d'Atenció als Discapacitats, Circuit del Motor i Promoció Esportiva, Ciutat de les Arts i de les Ciències, Valenciana d'Aprofitament Energètic de Residus.
Votació conjunta si no hi ha inconvenient?

Senyor Perelló, té la paraula.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señora presidenta.

Queríamos que se produzca una votación en la que se incluya el Instituto Valenciano de Arte Moderno y el Orga-nismo Público Valenciano de Investigación, por una parte, y el resto agrupado.
Si no me falla la vista es así.

 

**La senyora presidenta:**

Señor Perelló, el Organismo Público de Investigación tiene enmiendas y, por tanto, yo estoy sometiendo a votación aquellos organismos que no tienen enmiendas.
Por lo cual la propuesta suya no puedo aceptarla.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Por eso le decía que si no me fallaba la vista.
Pero es evidente que me ha fallado.
*(Rialles)*

Pues siendo imposible, no lo acepte y sólo votamos la del Ivam por separado y daremos el voto a la otra.
Era una coincidencia de votación lo que yo tenía.

 

**La senyora presidenta:**

Gràcies, senyor Perelló.

Votació per a l'Ivam.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 1 en contra i 38 abstencions.
Queda aprovat l'Ivam.

Votació a la resta d'entitats autònomes i empreses de la Generalitat que no tenen esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 46 vots a favor, 34 en contra, 5 abstencions i 2 nuls.
Queden aprovades estes entitats i empreses.

Votació a l'esmena d'Esquerra Unida a l'Institut Valencià de Finances.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes a l'Institut Valencià de Finances.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra i cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià de Finances.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 39 en contra, 1 nul.
Queda aprovat l'Institut Valencià de Finances.

Votació a les esmenes.
.
.
Per favor, senyories, pregue silenci.
Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Esque-rra Unida a Radiotelevisió Valenciana.
Comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 49 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes a Radiotelevisió Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades.

Votació a Radiotelevisió Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 49 vots a favor, 38 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada Radiotelevisió Valenciana.
*(Remors)*

Votació a les esmenes d'Esquerra Unida a Televisió Autonòmica Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes a Televisió Autonòmica Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a Televisió Autonòmica Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada Televisió Autonò-mica Valenciana.

Votació a les esmenes d'Esquerra Unida a Ràdio Autonomia Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a Ràdio Autonomia Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 48 en contra, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a Ràdio Autonomia Valenciana.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada Ràdio Autonomia Valenciana.

Votació a les esmenes d'Esquerra Unida a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'esmena del Grup Mixt a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 48 en contra i 1 nul.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat Ferro-carrils de la Generalitat Valenciana.

Votació a les esmenes defensades per Esquerra Unida a Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valencia-na.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana.

Votació a l'esmena d'Esquerra Unida a l'Institut Va-lencià de la Vivenda.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada.

Senyor Perelló, ha demanat la paraula?
*(Remors)*

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de la Vivenda.
Comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià de la Vivenda.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 38 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Institut Valencià de la Vivenda.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a Seguretat i Promoció Industrial Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 48 en contra, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a Seguretat i Promoció Industrial Valenciana.
.
.
*(Pausa.
Veus)*

Señora Espí, no se puede entrar en este momento, lo lamento mucho, no se puede entrar en este momento.
Cuan-do comienzan las votaciones no se puede entrar.

Votació a Seguretat i Promoció Industrial Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada Segure-tat i Promoció Industrial Valenciana.

Es para la votació perquè entre una diputada.

 

*(Pausa)*

Senyories, continua la votació.

Votació a les esmenes d'Esquerra Unida a l'Institut Valencià de l'Exportació.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 41 vots a favor, 47 en contra.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de l'Exporta-ció.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 49 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià de l'Exportació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Institut Valencià de l'Exportació.

Votació a l'esmena d'Esquerra Unida al Parc Temàtic d'Alacant.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 48 en contra, 1 nul.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació al Parc Temàtic d'Alacant.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat el Parc Temàtic d'Alacant.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socia-lista-Progressistes al Projecte cultural de Castelló.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació al Projecte cultural de Castelló.
Senyories, co-mença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat el Projecte cultural de Castelló.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Agència Valenciana de Turisme.
Comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 48 en contra.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Agència Valenciana de Turisme.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 41 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada l'Agèn-cia Valenciana de Turisme.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a Teatres de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a Teatres de la Generalitat Valencia-na.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat Teatres de la Generalitat Valenciana.

Votació a les esmenes defensades per Esquerra Unida a l'Institut Valencià de Cinematografia Ricardo Muñoz Suay.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de Cinemato-grafia Ricardo Muñoz Suay.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià de Cinematografia Ricardo Muñoz Suay.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Institut Valencià de Cinematografia Ricardo Muñoz Suay.

Votació de les esmenes d'Esquerra Unida a l'Impiva.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Impiva.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació per a l'Impiva.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Impiva.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a l'Institut Valencià de la Música.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià de la Música.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Institut Valencià de la Música.

Votació a l'esmenes d'Esquerra Unida a Construccions i Infrastructures Educatives de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a Construccions i Infrastructures Educatives de la Generalitat Valenciana.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a Construccions i Infrastructures Educatives de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 49 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat Construccions i Infrastructures Educatives de la Generalitat Valenciana.

Votació de les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida a l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 49 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

 

*(Remors)*

 

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes a l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 41 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, *(remors)* 6 en contra, 34 abstencions, 2 nuls.
Queda aprovat l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries.

 

*(Remors)*

 

Senyories, senyories, pregue silenci.
Continuem.

Senyories, votació a les esmenes defensades per Es-querra Unida a l'Institut Valencià de la Joventut.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes a l'Institut Valencià de la Joventut.
Comença la votació.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* El resultat de la votació és de 37 vots a favor, 50 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

 

*(Remors)*

 

Senyories, votació.
.
.
Silenci!
Silenci, per favor!

Votació a l'esmena del Grup Mixt a l'Institut Valencià de la Joventut.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a l'Institut Valencià de la Joventut.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Institut Valencià de la Joventut.

Votació a les esmenes d'Esquerra Unida a l'Organisme Públic Valencià d'Investigació.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'Organisme Públic Valencià d'Investigació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 5 en contra, 35 abstencions.
Queda aprovat l'Organis-me Públic Valencià d'Investigació.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialis-ta-Progressistes al Servici Valencià d'Ocupació i Formació.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes

Votació al Servici Valencià d'Ocupació i Formació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 49 vots a favor, 33 en contra, 5 abstencions, 1 nul.
Queda aprovat el Servici Valencià d'Ocupació i Formació.

Senyories, votació de les esmenes a les diferents seccions i entitats autònomes i empreses de la Generalitat Valenciana al Projecte de llei de pressupostos aprovades per la Comis-sió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queden aprovades.

Votació de l'Annex I corresponent a Mòduls Econòmics de Distribució de Fons Públics per a Manteniment de Centres Concertats.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat.

Votació de l'Annex II corresponent a la Distribució de la Subvenció Corrent entre les universitats públiques competència de la Generalitat Valenciana.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Annex II.

Senyories, votació de l'Estat d'Ingressos.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'Estat d'Ingressos.

Senyories, votació del Quadre General de Finançament de les Entitats Autònomes i Empreses de la Generalitat Valenciana.
Comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat el Quadre General de Finançament.

Votació del Resum General de Despeses.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat el Resum General de Despeses.

Senyories, votació de totalitat de la llei.
Senyories, correspon a continuació la votació de totalitat del Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat per a l'exercici 2002.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 48 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la Llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002.

Correspon a continuació el torn d'explicació de vot.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Peris per a explicació de vot.

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Jo no acostume a ser cínic en política i no vaig a dir que esperava uns altres pressupostos.
No esperava altra cosa del Partit Popular.
El Partit Popular és coherent amb la seua política.
El que passa és que possiblement comence a estar equivocant-se, perquè una política que no vertebra el territori, una política que no impulsa els sectors productius del nostre país, una política que no salvaguarda el futur i depreda molt el territori pot anar bé mentre l'expansió econòmica va bé.
I mentre va bé, hi ha construcció, la gent té més o menys feina ­molta encara precària, molta temporal­, però, efectivament, pot funcionar.
Però podria ser que estiguérem davant dels pressupostos de l'any 2002, podria ser que en aquest moment començara el final de la política majoritària del Partit Popular al País Valencià.
I si fóra aixina, jo pense que vostés s'haurien equivocat i aniria bé per a la majoria d'este país.

Perquè les xicotetes coses comencen a no funcionar.
Vostés continuen invertint en el Parc Temàtic, continuen invertint en la Ciutat de les Ciències, continuen construint el litoral, que està ja.
.
.
clarament no suporta ni una construcció més.
Però les xicotetes coses comencen a no funcionar i a la gent ja comença a no anar-li tan bé.
I només cal anar al dia a dia, només cal anar a les urgències d'un hospital públic, cal anar a les urgències d'un hospital públic.
O cal anar a un institut, on tarden més de sis mesos simplement per a substituir un conserge o una senyora de la neteja.
O estem davant d'uns pressupostos ­que s'ha repetit molt, ha sigut la bandera­, "els pressupostos més socials de la història de la Generalitat Valenciana", quan resulta que al nostre país, per a cobrar una pensió no contributiva, s'està més d'un any i mig.
Clar, no es pot votar des de l'esquerra sí a uns pressupostos quan una pensió no contributiva, que té aquella persona que no ha pogut cotitzar a la Seguretat Social, o que té una disminució o que té un problema per a poder treballar, tarda més d'any i mig per a poder cobrar-la.
És a dir, no comencen a funcionar les coses menudes, les coses xicotetes.

Jo crec que ja hi ha una sèrie de signes: comença a paralitzar-se la construcció, comença a baixar el consum, comencen a no funcionar ­ho torne a dir, ho torne a dir­ les coses menudes i, per tant, ja no la gran política, eixa gran política que jo no espere del Partit Popular.
.
.
Jo no espere del Partit Popular que vertebre el nostre país, jo no espere del Partit Popular que supere la divisió entre les províncies d'aquest territori ni faça una proposta de comarcalització.
Jo no espere això.
Però tampoc és un partit modern, tampoc és un partit que està atrevint-se a abordar amb novetat, amb valentia, les noves problemàtiques.
No soluciona les velles, efectivament, les que arrosseguem com a país no vertebrat, sense una proposta de país il·lusionant, però les noves tampoc les aborda.
Continua plegant-se davant dels grans interessos i de les grans empreses.
No aborda la contaminació electromagnètica, no aborda la contaminació lumínica, no aborda realment una aposta decidida per un transport no contaminant, per un altre tipus de mobilitat.

I jo pense que vostés van a enganyar-se.
A França, un govern amb clara majoria de dretes, amb enquestes que dien clares majories de dretes, convocaren unes eleccions i pergueren les eleccions, perquè el país real començava a no anar tan bé.
Per tant, jo pense que vostés estan començant a equivocar-se i no donant solucions, almenys, a les coses menudes, a les coses que necessita tota la gent.
Ja sé que no van a fer un projecte polític per al nostre país.
D'això ens haurem d'encarregar nosaltres.

Han optat per la política de la publicitat.
Han fet una fugida endavant, tenen molts problemes.
El conseller d'Economia retalla les inversions cada vegada més prompte.
Enguany ha estat en juliol.
Ja vorem si l'any que ve és en maig o en juny.
Acaben moltes conselleries ­i de la que jo més m'he preocupat en aquest temps passat­, acaben invertint el 8, el 10, el 25, el 50% de partides que ja són molt menudes.
Aquests pressupostos van a passar, en medi ambient, per ser la conselleria del cèntim.
Només un cèntim per cada euro va a tindre el senyor conseller per a política de medi ambient.

I dia que han acabat vostés per apostar clarament per la política purament publicitària.
Aquests pressupostos, que acabaran retallant-se i paralitzant-se les inversions reals en maig o en juny de 2002, són els pressupostos del *Vosté dirà*, són els pressupostos d'un país inexistent.
Són els pressupostos que no van a invertir en el territori en els parcs naturals, però sí anem a veure un pardalet bonic als autobusos de la ciutat de València.
Eixos són els pressupostos que vostés han realitzat.

Però ho torne a dir: possiblement vostés estiguen començant el seu declive, no han sabut llegir les dades econòmiques.
I quan comença a no anar tan bé, això que va tot bé, que tot el món va a comprar, etcètera, etcètera, quan la gent ja comence a no anar tot tan bé, i damunt té un problema, i el seu xiquet quan li arriba a casa, després d'estar dotze hores en l'institut, li diu "és que en el meu institut no hi ha calefacció", va a començar el poble valencià a mirar, a buscar alguna altra alternativa, alguna altra alternativa política.

Jo pense que hi ha signes clars.
.
.
i anem a treballar per a intentar posar-la dempeus.
Vostés no escolten a la gent quan li estan dient claríssimament: "No volem més deteriorar el nostre territori".
Ací hi ha 117.
000 signatures de valencians i valencianes que els demanem una moratòria de la construcció de l'horta de València.
Ni tan sols han volgut aprovar una línia de subvenció per a eixe esforç participatiu, no polític, no partidari, de la societat civil, que per primera vegada, usant la democràcia d'aquesta Generalitat, ha portat ací 117.
000 signatures.
Han sigut tan curtets, que són incapaços de pressupostar, d'eixe pressupost tan social, tan meravellós, dos milions de pessetes per a les despeses que havia tingut eixa plataforma.

No escolten a la gent.
Es pensen que per molt que publiciten, que bé ho fan, eixos parcs, eixe *Vosté dirà*.
.
.
Jo estic convençut que estan equivocant-se.
I m'alegre, i m'alegre ­ja els he dit que no anava a ser cínic­, m'alegre que el Partit Popular s'equivoque.
M'alegre, perquè jo sé que el meu país no serà un país si el govern no ens governa amb una alternativa clara política des de l'esquerra.
Continue sent fusterià, i m'alegre que vostés s'hagen equivocat en aquestos pressupostos.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Per a explicació de vot, té la paraula el senyor Oltra.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor president del Consell.

Esquerra Unida ja presentà en el seu moment una esmena a la totalitat davant uns pressupostos que ja consideràvem irreals, regressius, uns pressupostos roïns per al nostre país.

Avui, que s'ha acabat el debat de pressupostos, no podem dir de cap manera que eixos pressupostos s'han millorat.
En absolut.
Creem que inclús han empitjorat en moltíssimes qüestions.
Han tingut vostés una oportunitat de millorar, perquè eixa era la intenció des de l'oposició quan els presentàrem més de 3.
000 esmenes en eixe sentit.
I la veritat és que ens hem trobat davant d'un mur absolutament infranquejable.

I hi ha una qüestió que el temps també s'ha encarregat de demostrar clarament.
No som nosaltres solament des de l'oposició els qui diem que estos pressupostos són irreals.
Ara mateix la situació econòmica, tant del nostre país com del conjunt europeu, jo crec que ho confirma absolutament.
I això ho veu tot el món, excepció feta del nostre president i del conseller d'Economia, que encara se resistixen a comprovar, a contrastar que això és així.

Ja sabem que el pressupost nasqué falsejat en el sentit que marcava unes previsions de creixement, dins d'eixa megalomania típica, de dir: "Bé, si a nivell de l'Estat el PIB va a créixer el 2,9, nosaltres hem de ser més que això ­perquè ja me diràs, no?
­, nosaltres el 3%".
I s'han resistit fins estos moments encara a reconèixer que això són dades absolutament irreals.
Inclús el mateix govern de Madrid, que també és del seu partit, que també s'ha resistit moltíssim, ha acabant reconeixent que eixes previsions del 2,9% ja no són reals.
I en estos moments ja reconeix que estarà al voltant del 2,5, que és una previsió encara molt optimista i que alguns analistes ­el mateix Banc d'Espanya i altres institucions­ estan dient que això tampoc es complirà.

Què ens trobem ací?
De moment, els pressupostos que acaben d'aprovar-se són els mateixos que van presentar vostés el dia 31 d'octubre, com si no haguera passat res en estos dos mesos, i jo crec que han passat moltes coses.
Molta gent ha rectificat les seues previsions, molts governs han adaptat les seus necessitats i els seus projectes econòmics a eixe nou marc europeu, però nosaltres no, nosaltres tenim el mateix pressupost.
L'únic que sí sabem és que, bé, el president Zaplana en alguna declaració per ahí.
.
.
i el conseller d'Hi-senda ahir mateix, sempre en els *pasillos*, o sempre en algun mitjà, diguem, més favorable periodísticament, ha fet alguna declaració com que podríem o, a la millor, hauríem de rectificar-ho.
Mai fins ara en aquesta trona.

Nosaltres, la veritat, esperàvem que algú de vostés pujara a aquesta trona i diguera: "Presentàrem uns pressupostos en base a una sèrie de previsions, però la realitat és una altra i hem d'adaptar això".
No han tingut ni tan sols eixa delicadesa de pujar ací a dir-nos a nosaltres i, per tant, a l'opinió pública valenciana com anaven a rectificar-se eixos pressupostos, què anaven a fer per a adaptar-los a la realitat, i no continuar amb uns pressupostos que, si nosaltres consideràvem irreals, en aquestos moments no tenen cap credibilitat.

Ja no per entrar en qüestions que són evidents, que és el nivell de compliment tradicional, molt baix per part de vostés, en les diferents partides.
Hui mateix alguns periòdics importants del nostre país publiquen dades que són inqüestionables quant a les martingales comptables que normalment produeixen vostés quant a amagar, a unflar beneficis, a unflar ingressos.
.
.
tota una sèrie de qüestions que demà probablement, quan el Síndic de Comptes duga la documentació ­sempre quan acaba el debat pressupostari; és una casualitat, sense dubte­, però demà tindrem oportunitat de contrastar de nou tota eixa sèrie de trampes que fan vostés.

Però a nosaltres sí que ens preocupa que encara que vostés no vulguen, hauran d'adaptar estos pressupostos a la realitat.
I a nosaltres ens agradaria saber on van a pegar el retall, perquè un retall és evident que han de pegar, perquè la previsió d'ingressos va a fallar.
I si la previsió d'ingressos falla, en algun lloc haurà de donar-se solució, o bé augmentant el deute, cosa que ja me pareix un poc indecent al nivell que està, o rebaixant inversions.
Ens agradaria saber on van a pegar el retall en eixes inversions, si en les obres faraòniques ­supose que no, perquè són *la niña de sus ojos* de tots vostés­ o en aquelles activitats destinades a l'ús social: centres escolars, centres socials, etcètera, etcètera.
Ens agradaria que se mos poguera donar eixa informació.
I, en canvi, suposem que o bé no la tenen o bé és que no volen donar-la.

Perquè, senyor conseller d'Hisenda, no vaig a dir-li "molts mesos tardaran en modificar aquest pressupost".
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, vosté tècnicament s'ha de dirigir a tota la Cambra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Bo, el senyor conseller d'Hisenda està present en la Cambra en aquestos moments, és un més.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, li ho reitere, s'ha de dirigir tècnicament a tota la Cambra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Bo, a qui corresponga, *(remors)* jo li demane que ens diga en què va a modificar-se aquest pressupost, perquè crec que és important això i crec que l'opinió pública valenciana necessita saber quina serà la previsió, l'adaptació del seu govern a aquesta nova realitat.
Perquè el que coneixem són els pressupostos que estan aprovats, uns pressupostos que continuen mantenint eixe caràcter profundament privatitzador, apostat descaradament per la iniciativa privada, especialment en sectors tan sensibles, com pot ser l'ensenyament, la sanitat i el benestar social, això no ha canviat a pesar del gran número d'esmenes que s'han presentat; agressiu als drets dels treballadors de l'administració pública valenciana, agressiu al territori i al medi ambient valencià, molt agressiu, agressiu a l'economia i a la pròpia ocupació valenciana, que pareix que no es donen compte que s'ha acabat l'època de les vaques grosses, s'ha acabat.
Estem en una situació d'una creixent inestabilitat en el mercat laboral i no val l'argument de les altes de la seguretat social; si hui en dia per treballar una hora a la setmana se te'n dona d'alta, és que se t'ha de donar d'alta a mes.
O siga, no és un argument suficient convincent.
Hem de parlar de la qualitat d'eixe treball.

Són uns pressupostos agressius al futur del País Valencià, molt poc inversors, molt burocratitzadors, aposten descaradament per les despeses de funcionament, molt poc pel tema de la inversió.
Són uns pressupostos que no serveixen per a reduir un problema crònic que tenim ací, que és el deute, eixe deute enorme del bilió de pessetes, que solament s'ha pogut modificar a la baixa amb més de 16.
000 milions de pessetes, però que això no és tenint en compte el volum que això suposa.
S'ha fet molt poquet esforç, una rebaixeta molt xicoteta.
Però al mateix temps, com es permet que les empreses públiques augmenten d'una forma tan destacada el seu endeutament, pràcticament el que va en una cosa es desarregla amb una altra.

Hem fracassat, i hem de reconéixer-lo des de l'oposició, en el nostre intent de què les empreses públiques valencianes, unes empreses públiques que ja van a controlar més de 2.
000 milions d'euros per a l'any 2002 i que cada volta tenen més competències per part de tots vostés, resulta que anem a continuar amb una visió absolutament fosca, amb una absoluta manca de transparència i de possibilitat de fiscalització d'eixes empreses.
Totes les esmenes que han anat en la línia d'intentar que aquestes Corts saberen quin són els objectius d'eixes empreses, en què van a gastar-se els diners, com estan executant el seu pressupost, han sigut absolutament rebutjades per tots vostés.

Què és el que han d'amagar tots vostés quan no volen que la ciutadania expressada, via Corts Valencianes, conega, sàpiga en què estan utilitzant eixos diners?
Hi ha alguna cosa a ocultar, de veritat, en eixe tipus de coses?
O és que és una qüestió merament de comoditat per part de vostés?
Anem delegant funcions i diners en aquestes empreses, com ací no tenim, segons vostés, obligacions de donar compte a ningú, això és un poc una patent de corso per a poder funcionar.
Hem de reconéixer que això és un tema que ens preocupa moltíssim per tota eixa situació que abans estàvem comentant.

I l'any 2002 és un any en el que anem a disposar d'aquest pressupost fals i que va a coincidir en el temps en una qüestió important també, en una pujada important d'impostos per a tots els valencians i valencianes.
És fals el missatge del Partit Popular de què baixen els impostos.
En tot cas, si és cert, és per a una minoria molt selecta de població, d'un nivell de renda molt determinada, a la qual vostés sí que cuiden rebaixant impostos via IRPF.
Però la via dels impostos indirectes, aquells que paguen tots, tinguen un major o un menor nivell de renda, són els impostos que vostés estan pujant i d'una manera molta forta.

 

**La senyora presidenta:**

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Ara, a partir de l'1 de gener, pugen impostos de gasolines, del tabac, de l'alcohol, d'autopistes, o siga de tota un reguitzell de qüestions que pagarà la gent que viu i treballa al nostre país.
I això ho farà gràcies al Partit Popular.
I això a més és la constatació d'un altre fracàs, del fracàs del nou model de finançament autonòmic, que abans de posar-se en marxa ja es reconeix de fet el seu fracàs quan que falten diners per a cobrir tota una sèrie de qüestions.
I jo crec que això mereix una explicació més ampla de la que fins ara s'ha donat per part de vostés.
És un fracàs estrepitós que volen fer que repercuta la seua solució de nou en la butxaca de tots els valencians i valencianes.

Vostés han tingut l'oportunitat de millorar aquestos pressupostos; des de l'oposició ho hem intentat, mitjançant la presentació de totes eixes esmenes, esmenes que han rebut el menyspreu tradicional per part d'un Partit Popular encara molt prepotent, molt prepotent.
I dic encara perquè jo crec que vostés, i és una mostra que és d'un pressupost esgotat, d'un model esgotat.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

I jo crec que vostés necessiten urgentment passar a l'oposició per a regenerar-se també, per a canviar d'idees, per a canviar de model, necessiten urgentment passar a l'oposició.
I el nostre País Valencià necessita també urgentment lliurar-se democràticament de tots vostés, perquè ens va el futur en allò.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per a explicació de vot, té la paraula la senyora Moreno en representació del Grup Parlamentari Socialista-Progressites.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

Muchas gracias, señora presidenta.

El Grupo Socialista ha votado en contra de unos presupuestos increíbles, porque se basan en un escenario macroeconómico absurdo, de unos presupuestos irreales, porque se han elaborado por medio de artificios contables y de unos presupuestos profundamente insolidarios.
Mi grupo, en definitiva, ha votado en contra de unos presupuestos que son un fraude a la sociedad valenciana.
Estas palabras, prácticamente las mismas, eran las que hace un mes mi grupo defendía en la enmienda a la totalidad rechazada por el Partido Popular.
Nada ha cambiado desde entonces.
Podríamos ahora repetir íntegramente el mismo discurso.
Solamente hay una diferencia: el vicepresidente Rato nos ha dado la razón.

Ustedes han sido incapaces de compartir ni una sola de las aportaciones realizadas por el Partido Socialista, ni siquiera aquella en la cual el vicepresidente Rato nos ha dado la razón.
¿Es incapacidad o es intolerancia?
Nosotros pensamos que es un reflejo más que evidente del absolutismo popular y del desprecio con el que el Partido Popular trata a estas Cortes y, por tanto, al sistema democrático.

Esta actitud no es nueva.
El año pasado tal día como hoy el señor Zaplana, realizada la votación, salía al pasillo y declaraba públicamente que lo que acabábamos de realizar no era más que un ritual donde cada uno había cumplido con su papel.
Mire, señor Zaplana, si sus amigos Iglesias y Morey han conseguido que lo suyo sea la farándula y le guste el papel de protagonista especial, con nosotros no cuente, con nosotros no cuente.
Para nosotros este debate no solo no es un ritual sino que, como siempre, lo hemos trabajado con rigor y con seriedad.
Hemos presentado casi dos mil enmiendas que pretendían mejorar su presupuesto, evidentemente; un presupuesto que la irresponsabilidad de su gobierno, la irresponsabilidad del presidente a la cabeza, ha obligado a estas Cortes a aprobar, sabiendo que este presupuesto nace viciado de origen.

Ustedes, señores del Partido Popular, acaban de votar un presupuesto, una ley, que nace muerta.
Ninguno de estos consellers la van a cumplir porque es una ley, repito, que nace muerta.
Porque el tema de las previsiones económicas, porque el marco macroeconómico, no es un debate teórico de cuatro economistas o de cuatro analistas; el marco macroeconómico condiciona directamente la ejecución presupuestaria.
Unos presupuestos realizados sobre una previsión de crecimiento del 3%, como han presentado ustedes a esta Cámara y como han aprobado ustedes, llevan directamente al déficit presupuestario, porque se gastará lo mismo o más, porque habrán más necesidades, y se ingresará mucho menos.
Con sonrisas o sin sonrisas, el déficit de hoy es deuda de mañana y en eso, desde luego, yo creo que no estamos ni para bromas ni para sonrisas.

Porque, y aprovecho para decirle al señor conseller, que en la nota que hizo pública la Conselleria de Economía hace pocos días, donde hablaba de la agencia de calificación Moody's y decía como un éxito que lo *rating* es estable, que mantenemos el *rating* nuestro, la calificación de nuestra deuda, el señor conseller no explicó que el Reino de España ha subido la calificación de la deuda y que, por tanto, cinco comunidades autónomas, directamente la misma agencia de calificación, las ha subido.
Y que la Comunidad Autónoma Valenciana se mantiene estable, entre otras cosas, por la incertidumbre de futuro ante unos presupuestos volátiles y una consolidable deuda consolidada, como dice literalmente la nota que el señor Rambla no hizo pública.

Hemos dicho en varias ocasiones que no se trata de un debate de ser agoreros, de ser optimistas.
Recordar ­se dijo ya en esta Cámara- lo que decía Samuelson del bobo de lo que pensaba de las previsiones.
Ayer oíamos, con una mezcla entre el estupor y la satisfacción también, cómo el conseller de Economía decía en los pasillos que la revisión sería inferior en medio punto, más o menos, arriba o abajo, decía el señor conseller en los pasillos.
Señor conseller, señor presidente ¿por qué en los dos meses que ha durado el debate presupuestario no han subido aquí a esta tribuna, han reconocido que la oposición tenía razón y han debatido con nosotros las previsiones macroeconómicas y han hecho un presupuesto realista y real?
¿De verdad piensan ustedes que la credibilidad de un gobierno es *mantenella y no enmedalla*?
¿De verdad creen ustedes que eso no tiene nada que ver con la rigurosidad y con el diálogo que se le pide a cualquier gobierno?
¿Qué confianza puede dar este gobierno?
Miren, ustedes no pueden argumentar sorpresa ni desconocimiento, se lo estamos avisando desde el primer día.
Su mayoría absoluta no sirve para cambiar los designios de la economía mundial.
Por desgracia no estamos en una burbuja.

Por cierto, y anticipando a lo que pueda venir después del uso de mi palabra, no es cierto que ninguna autonomía gobernada por socialistas haya planteado un crecimiento de más del 3%.
No es cierto.

Denunciábamos también hace un mes que estos presupuestos subían los impuestos.
Un mes después, ya no los socialistas, son los propios promotores inmobiliarios los que han cuantificado en cuanto ustedes, señores del Partido Popular, acaban con su voto de subir los impuestos.
250.
000, como mínimo, pesetas han encarecido ustedes hoy la vivienda a todos los valencianos.
Ya no solo son los ministros de Gescartera, Rato y Montoro, los que han subido once impuestos este año y han anunciado ya que piensan hacerlo más.
Ya no solo son ellos, son también ustedes, son también el Partido Popular valenciano el que sube los impuestos.

Ustedes en cuatro días han aprobado tres enmiendas y han descalificado todas las demás, más de tres mil enmiendas, porque sólo ustedes lo hacen bien, porque las propuestas socialistas son todas o inoportunas o incorrectas o, lo que es más difícil todavía, atentatorias contra no se sabe qué.
Es difícil, muy difícil, que ustedes lo puedan explicar eso ahí fuera.

Ustedes han votado en contra de constituir un fondo de garantía de alimentos para las mujeres separadas, en contra de un plan de turismo del interior.
Ambas cosas, promesas del presidente en el mes de septiembre.
¿Cómo se puede explicar que el señor presidente venga en septiembre al debate de la comunidad y prometa actuaciones que luego no sólo no se presupuestan sino que además las han votado en contra?

Ustedes han votado en contra de destinar 1.
500 millones de pesetas al Plan de minifundismo y parcelación.
¿Cuántas moscas nos habríamos quitado de encima si le hubiesen dedicado un trabajo serio a la agricultura durante estos años pasados?
Han votado en contra -a pesar de las risas- de desviar las líneas de alta tensión que existen muy próximas a los colegios, han votado ustedes en contra de eso.
Y para los apagones, la única recomendación es que apaguemos la luz.
Pero votan en contra de los colegios las líneas.

Han votado en contra de algo tan, tan sangrante como negarle el derecho a los niños oncológicos a tener una peluca.
Han votado en contra del derecho de las mujeres parturientas a la epidural.
Han votado en contra de los hospitales y centros de salud en determinadas localidades donde no hay, bajo la excusa simplemente de que no hacían falta.
*(Remors)* Han votado en contra de subvencionar a las asociaciones de vecinos que no les ríen las gracias -ya se han acabado las sonrisas- a costa de inundar de millones a las organizaciones más propicias.
Se han negado ustedes a inventariar los suelos contaminados.
Dicen que apoyan a la familia y estos presupuestos no van a contemplar un proyecto serio de extensión de la formación de 0 a 3 años.
¿Qué les decimos a todas esas familias que gastan importantes sumas en guarderías?
¿Qué les decimos después de la promesa del presidente del cien por cien de cobertura?

Dicen que apuestan por los ciudadanos y les han dado la espalda cuando se han negado con su voto a contemplar mejoras específicas para las ciudades, los tranvías para Valencia, Alicante y Castellón, la promoción para Elche.
Estos presupuestos son un fraude cuando los presentó el gobierno y siguen siendo un fraude hoy.
Si este presupuesto no fuese ya papel mojado, como lo es, ustedes han votado un presupuesto que apuesta por el gasto corriente del Consell, ese de las dietas y los bolígrafos, que crece más del doble, el 22%, con unas inversiones que crecen seis puntos por debajo de la media del presupuesto, el 4%.
Unos presupuestos con una apuesta clara por lo privado sobre lo público, unos presupuestos llenos de trampas contables, con ingresos irreales ­le guste al señor conseller o no­, porque lo que no es real es irreal y porque la Sindicatura de Cuentas año tras año viene denunciando que la Conselleria de Economía pone ingresos para luego gastar más, lo dice la Sindicatura de Cuentas año tras año, lo volverá a decir mañana.

Un presupuesto que, sin sus trampas, sin sus trampas, el presupuesto que ustedes han aprobado, no tiene un déficit cero, tiene un déficit con nueve ceros, los nueve ceros de los más de 80.
000 millones de pesetas que las empresas públicas son deficitarias.

En definitiva, la apisonadora popular se podía haber usado para allanar los terrenos necesarios para construir los centros sanitarios que nos merecemos o las escuelas o los centros de salud o para la tercera edad.

 

**La senyora presidenta:**

Señora Moreno, vaja finalitzant.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

Por el contrario ­termino ya, señora presidenta­, se ha utilizado como bandera del pensamiento único, entendiendo como tal simplemente el único pensamiento del señor Zaplana.

Estos presupuestos suponen la sexta vez que el Partido Popular da la espalda a los valencianos.
La historia pasará factura.

Nada más y muchas gracias.

 

*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula per a explicació de vot el senyor Costa, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Costa Climent:**

Gracias, señora presidenta.

Señor presidente del Consell.

Miembros de su Gobierno.

Señoras y señores diputados.

Yo pensaba empezar la intervención felicitando a todos los grupos parlamentarios, que lo voy a hacer, pero no puedo hacer una referencia que me parece de muy mal gusto: no se puede sacar rédito político a una enfermedad, *(remors)* no se puede manipular a la opinión pública y acusar a este partido de negarles cualquier servicio ni a niños oncológicos ni a enfermos de cáncer, porque este Gobierno garantizará, a todos los niveles, la asistencia, pero no solamente para los niños, para cualquier enfermo de cáncer, ¡a todos los niveles!
, *(aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* y rédito político con eso ¡no se puede hacer, no se puede hacer!

 

**La senyora presidenta:**

Senyories, senyories, per favor, pregue el mateix respecte per a tots els oradors.

Continue, senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

Gracias, señora presidenta.

Mi grupo parlamentario ha apoyado este presupuesto, porque creemos firmemente y sinceramente que es el presupuesto que necesitan los valencianos, creemos que hoy aquí se ha aprobado el presupuesto más valenciano de la historia, un presupuesto que no solamente dedica un billón cuatrocientos mil millones a los valencianos, sino que además genera el 65% de ese presupuesto en el propio territorio valenciano.

Y eso es gracias a un gran éxito político también de este Gobierno como es la aprobación de un nuevo sistema de financiación, que ustedes, a nivel estatal, apoyaron.
Sistema de financiación que aprovecho para decir que el famoso informe de Moody's califica como uno de los elementos de estabilidad económica en el conjunto de las comunidades autónomas y en el conjunto de España.

Además, es el presupuesto más público que ha habido nunca en la Comunidad Valenciana.
Y dejémonos de confundir a la opinión pública con el debate de lo público y lo privado: lo privado es lo que tienen que pagar los usuarios de su bolsillo; lo público es lo que, utilizando los servicios y los recursos privados, sigue pagando la administración.
Y este presupuesto no solamente destina 375.
000 millones a mejorar el patrimonio público de los valencianos, a mejorar, hacer más carreteras, más hospitales, más colegios, sino que, además, destina el 80% de sus recursos a mejorar la administración pública valenciana.

Pero, además, este es un presupuesto que hace un esfuerzo histórico por mejorar la calidad de vida de los ciudadanos y las ciudadanas de la Comunidad Valenciana; hace un esfuerzo histórico por mejorar el servicio sanitario gratuito y universal, señora Moreno, gratuito y universal para todos los ciudadanos valencianos; hace un esfuerzo histórico porque esta comunidad siga teniendo los servicios sociales mejores de toda España; hace un esfuerzo histórico porque seamos la primera comunidad que cumpla con la Logse.
Este presupuesto hace un esfuerzo histórico por modernizar nuestra comunidad, por generar empleo, por generar 30.
000 puestos nuevos de trabajo, en definitiva, por avanzar en la calidad de vida de los ciudadanos.

Y eso, señora Moreno, lo hacemos bajando los impuestos.
Eso, señora Moreno, lo hacemos bajándoles los impuestos a los ciudadanos valencianos en 40.
000 millones de pesetas.
Y durante todo el debate, el Partido Socialista ha estado utilizando un doble lenguaje en materia de impuestos, ha dicho que el Partido Popular sube unilateralmente los impuestos indirectos, que sube los impuestos de la gasolina.

Yo tengo aquí una intervención del 31 de octubre del 2001, que es la ley de acompañamiento a la ley de financiación autonómica que aprobaba el nuevo sistema, y un ilustre diputado socialista decía: "Nuestra enmienda número 84 viene a solicitar la introducción de un acuerdo adoptado por unanimidad en el Consejo de Política Fiscal y Financiera.
A propuesta de consejeros del Gobierno de Cataluña, se aprobó el estudio y la creación de un impuesto en venta minorista de combustibles, un impuesto que vendría a asumir la parte no armonizada de la recaudación actual del impuesto sobre hidrocarburos".

Pues, bien, tanto el estudio como el impuesto, no han emergido del proyecto que el gobierno del Partido Popular llevó a las Cortes Generales.
"Y nosotros pedimos en esa enmienda".
.
.
, el Partido Socialista exige en esa enmienda que se dé cumplimiento y que se cree ese impuesto.

Esa es la doble moral y el doble lenguaje del Partido Socialista en materia de impuestos *(remors)*: mientras quiere el dinero y aprueba subidas de impuestas, critica en este Parlamento, y en el conjunto de la nación, que se pueda aplicar un impuesto que va destinado a mejorar la sanidad pública valenciana.

Y, además, lo hacemos ­he dicho­ bajando los impuestos siete años consecutivos, a pesar de ustedes, señora Moreno ­¡siete años consecutivos!
­, lo hacemos reduciendo el endeudamiento.
Reducimos, por primera vez, amortizamos más deuda de la que emitimos, algo que a ustedes, pues, prácticamente les podía parecer ciencia-ficción, y esa reducción es lo que nos permite mantener nuestros niveles de solvencia y mantener nuestra calificación de las principales agencias de calificación de todo el mundo.

Pero, claro, el Psoe, ¿qué ha demostrado en este debate?
¿Qué propuestas ha hecho en este debate?
*(Remors)* A nuestro juicio, ninguna.
A nuestro juicio, ha demostrado la incompetencia por mejorar la calidad de vida de los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad Valenciana, ha demostrado su auténtico vacío ideológico y su auténtica ausencia de proyecto para los presupuestos y para la Comunidad Valenciana.
Y, bueno, nos ha pretendido, durante todo el debate parlamentario, asustar con unas retorcidas interpretaciones económicas de la situación actual de España.

Hombre, yo creo que nosotros, el Gobierno, ha hecho esfuerzos importantísimos por intentar arrojar algo de luz a la oscuridad de sus enmiendas, algo de orden al caos que pretendían trasladar al texto presupuestario.
Lo que ustedes llevan llamado "rodillo", lo que ustedes llevan llamando "rodillo", para nosotros es "responsabilidad"; lo que ustedes dicen que no aceptamos, para nosotros es beneficio; lo que ustedes plantean como beneficio para la sociedad valenciana, para nosotros es un auténtico fraude a los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad Valenciana.

Es responsabilidad no aceptar enmiendas que podrían dejar que 7.
000 alumnos no tuvieran educación pública; es responsabilidad no aceptar enmiendas que podrían dejar a 190.
000 valencianos sin cobertura presupuestaria en la sanidad; es responsabilidad no aceptar enmiendas que dejarían a 4.
000 ancianos sin su libertad de elección; es responsabilidad no aceptar enmiendas que subirían los impuestos a las familias numerosas, a los jóvenes, a los discapacitados en esta comunidad.
Es responsabilidad no aceptarlas, señora Moreno, es responsabilidad.
*(Veus)*.

Y, hombre, "papel mojado", "irreales".
.
.
Parece mentira que ayer mismo, donde se daban los datos de crecimiento del producto interior bruto y donde se ponía de manifiesto que España sigue creciendo por encima de la Unión Europea, de Estados Unidos, de Japón, que al final del año España crecerá un punto por encima de lo que va a crecer la Unión Europea, que nuestro diferencial ha pasado del 0,5 positivo al 1,3 positivo con respecto a la Unión Europea, que usted nos hable prácticamente de una situación apocalíptica, de poco crecimiento económico, de situación desfavorable.
.
.

¡Y yo no miento, señora Moreno!
Yo no miento cuando digo que nuestro presupuesto, comparado con los presupuestos del Partido Socialista, es austero.
El presupuesto de Baleares crece un 12,55%; el presupuesto de Aragón, un 11,10%; el presupuesto de Andalucía, un 11,04%; el presupuesto de Extremadura, un 10,69%.
.
.
Si los nuestros son irreales, ¡los suyos serán marcianos, señora Moreno!
*(Veus)* ¡Serán marcianos, por lo menos!

Pero, claro, aquí parece que el que el Gobierno haga un presupuesto reducido en sus expectativas, pasando de un 4,4% de crecimiento a un 3%, pasando de 50.
000 empleos nuevos a 30.
000, y que después de una revisión a nivel nacional diga: parémonos, analicemos lo que pasa y veamos si tenemos que cambiar los datos macroeconómicos en nuestra comunidad.
Para ustedes eso es papel mojado.
¿Saben lo que es "papel mojado"?
"Papel mojado" es traer unos presupuestos a estas Cortes, modificarlos por enmiendas, que salgan de esta Cámara aprobados unos presupuestos y que se publiquen otros muy o completamente diferentes.
Y eso es lo que hacía el Partido Socialista en el año 1992, 1993, 1994 y 1995, y cuando quiera se lo demuestro, señora Moreno, ¡eso eran presupuestos de papel mojado, eso sí que era!

Mire, señora Moreno ­y voy terminando­, ustedes han intentado utilizar su minoría absoluta para condicionar la libertad y la voluntad de los ciudadanos valencianos.
Ustedes han intentado utilizar su minoría absoluta para jugar con el dinero público de los valencianos y para jugar con algo peor, con la ilusión de los ciudadanos valencianos.

Dígame usted, señora Moreno, si juegan ustedes con el dinero de los valencianos y si juegan con la ilusión de los valencianos, ¿qué diferencia hay entre ustedes y el señor Camacho y Gescartera?
¡Ninguna, ninguna!
*(Veus)* Por lo tanto, señora Moreno, responsabilidad, seriedad, y estos presupuestos van a suponer un gran avance para los ciudadanos valencianos.

Muchas gracias.

 

*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Costa.

Al final d'este actual període de sessions.
.
.
*(Veus)*

Señor Vicente, ¿terminamos ya?
Le pido un respeto a este hemiciclo, a los diputados y a esta Presidencia.
*(Remors)* Señor Vicente, creo que la cortesía parlamentaria es un deber de todos, incluido usted.

Al finalizar este periodo de sesiones, yo quiero manifestar mi agradecimiento a todos los diputados y diputadas por el trabajo que han hecho, tanto durante este debate de presupuestos como el que se ha realizado a lo largo del debate presupuestario y de todo este periodo de sesiones.

Quiero también manifestar mi agradecimiento a todos los funcionarios y funcionarias de esta casa, que han hecho posible un debate de presupuestos ágil y que toda la documentación que hemos generado durante estos días, a veces con muy poco tiempo, la hayamos tenido en nuestras manos.

Les deseo a todos ustedes, diputados, diputadas, funcionarios, el descanso que merecen y la mejor entrada posible para el año 2002, que sea un año de paz, de convivencia y de felicidad, señor presidente de la Generalitat, vicepresidentes, conselleres, diputados y diputadas de estas Cortes.

La Presidència regracia molt a les Corts el servici prestat en l'actual període de sessions i el declara tancat.

Bon Nadal i feliç any nou.

S'alça la sessió.

 

*(Aplaudiments)*

*(S'alça la sessió a les 14 hores i 30 minuts)*