DS-010.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 26 de setembre de 2019.
Comença la sessió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 7.
Segona i darrera reunió.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, als mitjans gràfics.

Anem a continuar el nostre treball.
(Veus)

Compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris

El senyor president de les Corts Valencianes:

Molt bon dia, senyories, continuem amb el nostre treball.
Donem la benvinguda al Consell, al president, a la vicepresidenta primera, segon, i a tots els membres del Consell per a substanciar este punt de l'ordre del dia que és la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interès general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

Saben vostés el mecanisme, contemplat en l'article 173 del nostre reglament, coneixen les preguntes i sense més dilació done la paraula a la síndica del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Isabel Bonig.

Escoltarem en silenci a la portaveu, la síndica del Grup Parlamentari Popular.

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Bonig Trigueros:

Bien.
Buenos días, muchas gracias.

Señor Puig, que la jefa de gabinete de la consellera de presidencia continúe siendo trabajadora de la Generalitat Valenciana no es más que un síntoma de su debilidad.
(Aplaudiments)

Hoy, siete meses después de que usted haya abandonado las Cortes, que no haya sido sometido a una sesión de control, vuelve a esta cámara pero vuelve por obligación.
Y no vuelve solo, con usted vuelven los recortes, el paro, la crisis económica y vuelve el despilfarro y los enchufados.

Porque mire, señor Puig, mientras usted no está pagando a los centros de menores o a los centros especiales de empleo, usted ha colocado a 330 cargos este verano.
Mientras usted no paga a las residencias de mayores, usted acaba de darle -en toda esta legislatura- medio millón de euros a las empresas en subvenciones, a las empresas de su hermano.

Y mientras usted cobra intereses del dinero que presta el IVF a los centros de menores, usted utiliza el dinero público de los valencianos para rescatar empresas privadas con beneficios donde solo usted tiene beneficios.
(Aplaudiments)

Por eso, señor Puig, ¿cómo es posible?
¿Con qué autoridad moral le va a pedir usted a los valencianos, recortes?
Sí, retallades, sí usted con los suyos no hace lo mismo.
Por eso le pregunto, ¿cuál es su valoración de la situación económico financiera de la Generalitat?
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Té la paraula el president del Consell per a contestar la pregunta de la síndica del Grup Popular.

El senyor president del Consell:

Molt bon dia.

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Bonig.

Permítanme, antes que nada, señoras y señores diputados, que les traslade una vez más el total apoyo del Consell de la Generalitat a los ciudadanos y ciudadanas de la Vega Baja y del resto de comarcas afectadas por las lluvias recientes.
(Aplaudiments)

Hemos comprobado, una vez más, que esta agua tan necesaria para nuestra comunitat provoca tanto sufrimiento a tanta gente.
Muchas personas lo han perdido todo: sus casas, sus negocios, sus cosechas; otras, daños cuantiosos.
El efecto ha sido devastador.

Por eso la Generalitat va a estar siempre, como desde el principio ha estado al lado de los ciudadanos de la Vega Baja.
Y aquí, señorías, debemos ir todos a una porque este debe ser un asunto de comunitat, un asunto de estado.
Les agradezco a los portavoces su apoyo aquellos días y también sus aportaciones, pero en esta cuestión no puede haber partidismo.
Tenemos la obligación de dar soluciones coyunturales y estructurales, y en ningún caso dejar a nadie al margen.

El pasado viernes el Consell aprobó en Orihuela ayudas inmediatas de hasta 4.
500 euros para los personas y compensar a los ayuntamientos por las actuaciones urgentes.
Es una primera inyección de 23 millones y medio.

Este lunes abrimos las oficinas de atención a los damnificados…, las oficinas de la Generalitat.
En 3 días se han atendido, ya, dos mil personas y se han tramitado 1.
264 solicitudes de ayudas.
Además, están ya en marcha las actuaciones urgentes por parte de las consellerias a fin de recuperar la normalidad.
La Generalitat realizará inversiones inmediatas de 60 millones de euros para reparar y mejorar infraestructuras, carreteras, etcétera.

Pero hay que ir más allá.
Por eso los convoco, a todas sus señorías, al plan Vega Baja de reconstrucción, impulso y renacimiento de una comarca esencial para entender la Comunitat Valenciana.
No vamos a escatimar ningún esfuerzo, porque hoy más que nunca «Todos somos Vega Baja».
(Aplaudiments)

Amb relació a la pregunta formulada per la senyora Bonig, i a les seues declaracions fetes ací en esta trona recentment, només dir-li que pareix que vosté vinga del más allá.
Perquè resulta que esta vegada, esta compareixença, set mesos després, sí, és la més ràpida que s'ha fet en tots els processos d'investidura.

Perquè resulta que en este període de set mesos n'hi ha hagut unes eleccions, n'hi ha hagut un debat d'investidura, n'hi ha hagut la compareixença dels consellers, però de què està parlant?
Vosté està intentant situar en l'imaginari col·lectiu que les sessions de control no es fan perquè el govern no vol.
El govern ve quan se'l cite a la sessió de control.
(Aplaudiments)

I respecte al despilfarro, als enxufats i tal.
Clar, home, que això ho plantege vosté, -mire, jo si n'hi ha algun grup més nou que…- però que ho plantegen vostés que van tindre el rècord mundial en assessors, en conselleries, és seu encara el rècord.
(Aplaudiments)

Per tant…, i clar, sols falta, ara sols faltava ja el ejemplo, el ejemplo a seguir: Madrid.
Madrid, la Comunitat de Madrid, que és la que té més conselleries, la que té més càrrecs públics i la que té els sous més alts.
135 alts càrrecs que cobren més que el president de la Generalitat Valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Continuarà formulant la pregunta la síndica del Grup Parlamentari Popular.
(Veus)

Senyories, demane silenci.
Demane silenci i respecte a l'oradora que està en l'ús de la paraula.

La senyora Bonig Trigueros:

Está claro, señor Puig, que usted no quiere las sesiones de control porque el PP le ha pedido su comparecencia para explicar la financiación en el tema de la Vega Baja y usted lo ha denegado, usted y sus socios.
(Aplaudiments)

Señor Puig, no mienta.
No mienta y no haga como Zapatero en el 2008, que no había crisis económica, que todo eran brotes verdes.
Mire, no engañe a los ciudadanos.
En junio la Comunidad Valenciana fue la única comunidad que lideró la creación de paro, sí, 13.
000 personas en agosto, valencianos, en el paro.

Hoy hemos sabido que en el 2019 la Comunidad Valenciana es la comunidad donde más trabajadores están afectados por un ERE, 14.
870.
Esa es la realidad.
La creación de empresas, la matriculación de vehículos, la venta de inmuebles cae y suben los desahucios y los concursos de acreedores.

Y mientras todo esto está pasando ahí fuera, usted se gasta el dinero de todos los valencianos, 43.
000 euros con los que podríamos solucionar muchos problemas en la Vega Baja, para pagar entrevistas en medios británicos.
Sí, señor Puig, entrevistas que quitan una vez, de sus páginas web, una vez usted deja de pagar.
Veo que está usted afianzada su imagen pública.
Por cierto, ¿esto no es Púnica, utilizar dinero público para mejorar la hipoteca y la reputación del presidente?
Digo yo.

De verdad, señor presidente, cree usted que su gobierno está preparado para afrontar la crisis económica que se nos viene, con Podemos y Compromís dentro del gobierno.
Si vamos el día 10 de noviembre a votar porque su presidente, el señor Sánchez, su jefe, no los quiere.
Los quiere lejos y usted los tiene dentro.
(Aplaudiments)

Mire, señor Puig, díganos de dónde va a recortar.
Sí, recortes, retallades, no ajustes presupuestarios, sufrimiento y no renacimiento.
¿De dónde va a recortar los 1.
450 millones que le exige su gobierno del partido socialista?
¿De dónde?

Escolte la veu d'un poble.
Yo le digo de dónde va a recortar.
La gente pide que recorte de sus asesores, de sus enchufados, de los 17 millones en asesores, de los 330 altos cargos que usted ha colocado, del 1.
300.
000 que le ha perdonado de dinero público de los valencianos a empresas privadas donde usted tiene interés directo para mayor gloria de usted y para machacar a la oposición.
(Aplaudiments) Que se escribe con eme de mujer y con efe de femenino, señor Puig.

Y mire usted, el pozo sin fondo que es À Punt, un vicepresidente florero como el señor Dalmau porque no tiene todavía conselleria asignada y presupuesto.
Sí, recortes pero de sus privilegios, no del derecho de los valencianos.
Y sí, presidente, reclame lo que los valencianos nos corresponde, una financiación justa.

Se acabó.
Usted ha pasado de adelantar las elecciones para visualizar el problema de la infrafinanciación a esconder al conseller de hacienda para que no hable.
De las manifestaciones ha pasado a la sumisión, señor Puig.
Sí, reclame.
No lo digo yo, lo dice hasta su gobierno.
El señor Marzà: «Sánchez está siendo desleal, con el PP nos va peor que con el PP».
(Aplaudiments)

La señora Oltra dijo que hay tiempo, a Sánchez, para cambiar la financiación, es cuestión de voluntad política.
¿Y usted nos habla de lealtad institucional?
Si no puede controlar a su gobierno, ¿cómo va a gobernar una comunidad de cinco millones de habitantes?
(Aplaudiments)

Señor Puig, lealtad institucional…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La senyora Bonig Trigueros:

…es esto.
Esto es lealtad…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

La senyora Bonig Trigueros:

…Bonig negoció el cambio de modelo de financiación a petición suya.
(Veus) Esto es lealtad, eso es traición.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyora Bonig.

Serà contestada la pregunta pel president del Consell.

Escoltarem amb silenci la resposta del president del Consell a la pregunta formulada per la síndica del Grup Parlamentari Popular.

Quan vosté vullga, president.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, per a que li quede clar -ja sé que en el seu esquema polític això no cap-, l'únic jefe que tiene este presidente son los valencianos y las valencianas.
(Aplaudiments) Para que le quede claro.
Y los que me han votado claro.

Mire, vosté pot repetir mil vegades, tres mil vegades, una falsedat.
Goebbels va inventar eixa història, però Goebbels no tenia raó, ni vosté tampoc té raó.
(Aplaudiments) No va pagar la Generalitat cap entrevista, cap entrevista, ni a eixe, ni a cap mitjà.
Però ara que ens interesse la reputació en el Regne Unit, clar que sí, molt.
I ara més.
I el dia 2 anirem al Regne Unit per a defensar els interessos dels valencians, 2 de desembre.
(Aplaudiments)

Pel que fa a les retallades.
Vosté em parla de retallades!
3.
500 milions de retallades.
Però on estan les retallades?
El 1.
200.
000 persones que no paguen copagament ara i que amb vosté pagaven, s'han vist retallats?
No.
Es veuran retallats?
No.

Les 77.
000 persones més que estan ateses més per la dependència, es veuran retallades?
No.
Per tant, no n'hi haurà cap retall a cap dret social, senyoria, cap retall.
(Aplaudiments)

Ara bé, si vostés hagueren votat amb la majoria i no hagueren votat amb els independentistes, doncs ara tindríem pressupost i no tindria que n'hi haver el més mínim ajust…

El senyor president de les Corts Valencianes:

President.

El senyor president del Consell:

…però aixina és la vida, senyora.
Vostés amb els independentistes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

El senyor Rubén Ibáñez, té la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor Puig, 15 meses de Sánchez en el gobierno, una eternidad para los españoles, una auténtica pesadilla para los valencianos.
Y la financiación, no está.
Y la deuda histórica, no está.
Y los trescientos millones de la dependencia, los cuatrocientos de los desplazados sanitarios y los quinientos de la Marina, (Se sent una veu que diu: «No están») no están.

Ayer ustedes votaron en contra de una nueva financiación y de la deuda histórica, en esta cámara.
Señor presidente, Sánchez le dijo ¿por qué no te callas?
Y usted se calló, sumiso, obediente.
Se acabó aquello de montar un pollo.
Hoy su Consell es vegano, sin alma, sin pulso.
(Veus) Soler dijo en 2018, en junio…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…que la diferencia entre Rajoy y Sánchez era que el último iba a traer los 1.
325 millones, también nos engañó.

Hoy usted representa los recortes y se los presenta a los valencianos, a sus jefes.
Por eso le pregunto, ¿cuándo, cuánto y de dónde va usted a recortar?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyories, un segon.
Senyor Ferran Martínez estem en la sessió de control al president de la Generalitat, (Veus) president del Consell.

Té la paraula el conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler, per a respondre a la pregunta del senyor…

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, senyor president.

Per què hem d'ajustar el pressupost?
Per què, senyories?
Perquè eixos senyors i estos senyors, junt amb els independentistes catalans, varen carregar-se els pressupostos generals de l'estat més (aplaudiments) … que hi havia, més socials que hi havia.
És a dir… (Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories… Senyories, per favor.
Un segon, conseller.
Senyories, si volen que el conseller els conteste… (Veus i protestes) Crec que tots els oradors han merescut l'educació i el respecte fins a este moment.

Demane silenci perquè l'orador que està en l'ús de la paraula, que és el senyor Soler, puga respondre.
I la resta, en silenci o fora de l'hemicicle.
Disculpe la interrupció, senyor Soler.
(Aplaudiments)

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, senyor president.

És a dir, si nosaltres que ja en el mes de juliol vàrem augmentar en un 8 % el pressupost de despesa, la despesa real, respecte a l'any passat, com poden parlar vostés de retallades?
El creixement i les retallades són antinòmics, són conceptes antinòmics.
No sé si vostés entenen eixes coses, però és així.
I per tant, ha crescut un 8 %.

Però no només això.
És que 1.
325 milions que el senyor Rubén Ibáñez, en nom del Grup Popular, sempre parla de ficticis.
Doncs molt bé, va i resulta que l'any passat el dèficit autoritzat és de 1.
400 milions.
Es a dir, mos hem gastat el 1.
325 milions.
De fictici, res.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

No hem maltractat els valencians, malgrat les seues (inintel·ligible)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Escoltarem en silenci la pregunta que formula la síndica adjunta, il·lustre diputada Eva Ortiz.
Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Ortiz Vilella:

Gracias, señor presidente.

Señor Puig, como no le ha contestado a mi síndica, le voy a volver a preguntar: ¿de dónde piensa recortar 1.
450 millones de euros que le pide su partido, su ministra y su secretario general?
Una buena manera sería por las ayudas de sus hermanos.

Ya vamos por casi más de medio millón de euros concedidos, lo que da exactamente igual a todos los miembros del gobierno, empezando por usted, que estén investigados por presuntas irregularidades, falsedad documental y fraude en subvenciones.

La Agencia Antifraude investiga las empresas de sus hermanos.
La Comisión Nacional del Mercado y la Competencia.
El Tribunal Superior de Justicia.
Le voy a dar una exclusiva; dos juzgados de instrucción también investigan las empresas de sus hermanos y estas subvenciones.

Señor Puig, ¿puede afirmar en sede parlamentaria que sus hermanos no han presentado facturas duplicadas?
¿Puede en sede parlamentaria decir que sus hermanos no han presentado facturas falsas?

¿Puede en sede parlamentaria decir que no ha presentado nóminas en dos administraciones diferentes, para cobrar subvenciones?
Señor Puig, ¿qué pasará cuando imputen a sus hermanos?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Bé, senyories, ho hem vist més clar, no li interessa en absolut el que hem fet amb el pressupost.
Li interessen altres coses, eh?
Això que quede clar.
A mi esta sessió parlamentària no els interessa per a res les condicions de vida dels valencians.

Perquè d'ells estem parlant, estem parlant de sanitat, estem parlant d'educació, estem parlant de dependència, estem parlant del que no els interessa.
Eixa política marrullera, absolutament incapaç d'entendre-ho, una persona civilitzada del segle XXI.

Miren vostés, 1.
300 milions, li acabe de dir, 1.
300 milions que ens hem gastat, més que la mitjana espanyola, perquè 1.
300 milions eren eixos ficticis ingressos que vosté donava.
(Aplaudiments)

Per tant, no hem maltractat els valencians.
Vostés sí que els maltractaven, els valencians, fent retalls en més de 3.
500 milions.
Nosaltres, no.
El que no mos donen pels ingressos, ho paguem i evidentment suma un dèficit i un deute per infrafinançament, que el dia que toque evidentment el reclamarem.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Soler.

Senyories, continuem amb la sessió de control, ara en la pregunta que formula el síndic del Grup Parlamentari Ciudadanos, il·lustre diputat Toni Cantó.
Escoltarem amb silenci la seua pregunta.

El senyor Cantó García del Moral:

Señor Puig, es usted un comisionista.
Aparte del dinero que le pagan los valencianos por presidir la Generalitat, usted ha recibido una comisión de todo aquel dinero que invierte su gobierno en publicidad institucional.
Esto le genera a usted un sobresueldo aproximado al mes de quinientos euros.
¿Le parece ético, señor Puig?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Cantó (aplaudiments).

El president del Consell contestarà la pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Cantó, en relació a la pregunta formulada per vosté, i anunciada i publicada, li he de dir que no hi haurà cap retallada.

Pel que fa a la resta, per les altres coses que vosté està dient, ací té una sort elemental, i és que hi ha immunitat parlamentària.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Puig, president.

Senyories, escoltarem la pregunta que formula el senyor Cantó.

El senyor Cantó García del Moral:

Señor Puig, usted dijo hace meses que estaría encantado de venir a les Corts a hablar de este tema por el que yo le he preguntado.
Ya le digo que no se le nota.
No le vemos encantado para nada.
Pero mire, déjeme que le explique cuál es mi punto de vista.

Usted tiene acciones en un medio de comunicación.
Empezamos mal, empezamos mal, señor Puig, porque el presidente del ejecutivo tiene intereses, y lo que es también más delicado, capacidad de influencia en el cuarto poder, el que debe fiscalizarle a usted.

Esto conceptualmente está mal, señorías, al menos así lo vemos nosotros.
Pero es que además es más complicado todavía, porque ustedes invierten mucho en publicidad, muchísimo, y esto le genera a usted más capacidad de influencia y le genera ese sobresueldo de 500 euros aproximados que usted cobra al mes.

Pero mire, por si fuera poco… Tranquilícense, señores del Partido Socialista, él puede defenderse solito, espero (aplaudiments).
La única quita que lleva a cabo el banco público valenciano en toda su historia la lleva a cabo precisamente, fíjese usted, a una empresa de la que es usted accionista.
¿No ve conflicto de intereses, señor Puig?

Pero además, esa quita es posible porque ustedes aprueban un decreto que posibilita la retroactividad que hace posible que esa quita afecte precisamente a esa empresa en la que usted tiene acciones.
Y usted está presente, usted aprueba ese decreto, usted se entera de que se está redactando.

Usted no se aleja treinta manzanas del lugar donde se discute ese hecho.
De verdad, ¿sigue sin ver conflicto de intereses, señor Puig?
Porque le voy a decir algo más.
El señor Illueca, dice, se lava las manos diciendo que él no tenía ni idea de que usted tenía esas acciones en esa empresa a la que le afecta la única quita, repito, que se ha hecho en la historia en el banco público valenciano.

Pero reconoce que usted le llamó para interesarse por la información.
Oiga, señor Puig, aquí, en sede parlamentaria, ¿qué es lo que le interesaba?
Y en segundo lugar, ¿por qué no aprovechó, señor Puig, esa llamada para informar al señor Illueca y decirle que usted tenía acciones en esa empresa a la que le afectaba la quita?

Oiga, señora transparencia, consellera, ¿no va a hacer nada al respecto?
¿De verdad, señores del tripartito, van a estar tapándose sus vergüenzas durante toda esta legislatura?
(Aplaudiments)

Mire este gráfico, señor Puig.
Este es el gasto en publicidad institucional de su gobierno.
Es casi cinco veces más alto de lo que gastaba el último gobierno del Partido Popular.
Señor Puig, es una auténtica vergüenza que usted gaste este dineral.

Señora Oltra, señor Dalmau, desde que tiene el cargo de vicepresidenta, desde que usted tiene el palacete en el centro renovado, en el centro de Valencia, ¿ya no se van a poner ninguna camiseta denunciando cosas como ésta?
¿Se acabaron las quejas?
(Aplaudiments) ¿Se van a tapar en el tripartito?

Miren, señores del tripartito, ¿saben lo que haría yo con veinte millones de euros?
Yo acabaría con cien barracones.
2.
400 niños de la Comunidad Valenciana dejarían de estudiar en barracones (aplaudiments)

¿Sabe lo que haría con veinte millones de euros, en vez de gastármelos en publicidad institucional?
Contrataría a 350 médicos, para acabar así, para que me ayudaran a acabar con las listas de espera (aplaudiments).

Como colofón, le voy a contar otro conflicto de interés.
Se acaba de mencionar.
La empresa de su entorno familiar con el Partido Popular recibía 5.
000 euros.
Ahora está recibiendo en subvenciones 475.
800.
¿Sigue sin ver, de verdad, conflicto de intereses, señor Puig?

Y mire, lo último, 43.
000 euros nos ha costado esta entrevista, este autobombo que usted se ha marcado en The Guardian.
¿No era The Guardian?
Usted lo hizo a través de una empresa española y ustedes dijeron que no se gastaron ni un euro, y mintieron.
Se gastaron 43.
000 mil euros de los valencianos (aplaudiments) en hacer una operación autobombo.

Mire, ustedes mienten siempre, señor Puig.
Tuvo que entrar hace nada en el Palau de la Generalitat de todos los valencianos la inspección de trabajo, porque ustedes tienen a dieciocho becarios que están siendo explotados al realizar tareas que no se corresponden con su contrato de formación, y trabajar fines de semana y festivos.

Ustedes, señores del tripartito, que decían que iban a rescatar personas, están explotando al personal.
Es una auténtica vergüenza (aplaudiments).

Mire, los valencianos no merecen a un presidente, señor Puig, y se lo digo con todo el respeto, que está empezando a comportarse como si fuera el Berlusconi de Morella.

Señor Puig, dejen de gastarse veinte millones de euros de los valencianos en hacerse autobombo.
Y, señor Puig, venda sus acciones (aplaudiments).

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Cantó.

Senyories, he de fer constar que la pregunta que formula el senyor Toni Cantó no té res que vore en l'enunciat que mos ha fet ací (veus i protestes).
No vull fer… Senyories, el president del Consell ha estat preguntat per una altra qüestió.
No he limitat en cap moment la llibertat d'expressió que n'hi ha en esta seu parlamentària.

Simplement he fet constar que la pregunta formulada pel senyor Cantó en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos no té res que vore en la que s'ha formulat al president del Consell (veus).
Té la… Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Cantó.

Vosté i el respecte són dos qüestions absolutament incompatibles.
Però cada u és com es, jo el respecte a vosté, fins i tot en la falta de respecte (aplaudiments).

Però en qualsevol cas, jo vaig a referir-me fonamentalment a allò que vosté m'ha preguntat, que crec que és allò que interessa als valencians, perquè crec fonamentalment que el que interessa als valencians és saber exactament si hi haurà retallades o no.

Ah, això no és el que els interessa als valencians?
Aleshores, per a què ho pregunten?
(Rialles i aplaudiments) És que és impressionant, diu, no, això no, no… Bé, doncs vosté ha preguntat això, jo què vol que li diga.
Jo crec que això és l'element fonamental.

Bé, respecte a esta qüestió, jo el que li vull dir és que des del principi de la legislatura fins ara n'hi ha 7.
500 professors més.
En este any soles 1.
500 professors més.
Ara, quan ha començat el curs escolar.

N'hi ha set centres educatius nous, que han tret 2.
000 xiquets i xiquetes dels barracons.
N'hi ha 424.
636 alumnes que s'han beneficiat dels llibres de text gratuïts.
Hi ha un 83 % d'augment del pressupost d'igualtat, 694 milions més per a la dependència, per a les persones en més dificultat.

Els recursos de la sanitat pública han augmentat 1.
140 milions.
Un milió i mig de valencians i valencianes ja no han de pagar els copagaments.
15.
000 persones tenen accés gratuït al tractament de l'hepatitis C.

Això són els retalls, les retallades, això són les retallades, senyor Cantó?
Això és una política que està fent clarament en positiu esta comunitat, a través del seu govern.

Mire, vosté està acostumat a un altre tipus d'activitat professional, i la practica habitualment (aplaudiments), sí, però el que vull dir-li és que ací, no.
Vosté ací, com jo, està simplement per tal de debatre i intentar respectar-se mínimament.
D'això és del que es tracta.

Mire, respecte a esta qüestió, també vull dir-li una cosa.
Si totes les seues veritats, si tot el que vosté entén per veritat és d'eixe quadre, efectivament no ha dit una veritat en sa vida, perquè eixe quadre elementalment mentira, mentira absolutament (aplaudiments)

Però si, escolte, en un any del Partit Popular se gastaven més que en tots els quatre anys del govern socialista.
Però si el dia que vullga, parlem, en l'espai que vullga, respecte a la política d'exclusió.
I vosté està en contra que hi haja una campanya?
(Protestes) No, no, parlaré en l'espai que pertoque.

Però li dic una cosa… (Remors) No, no, però perdone.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

El senyor president del Consell:

Però, perdone, és que està interlocutant directament.
Però vosté sap el que és respecte alguna vegada?
És que és una cosa increïble.
Bé, mire, el que li dic…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor president del Consell:

… en claredat, vosté està en contra de la campanya contra els incendis?
Està en contra de la campanya que estem fent ara perquè tota la gent puga accedir a les ajudes de la Vega Baja?
Està en contra d'això?

¿Está en contra de eso?
De eso está en contra.
Y eso es mentira.
Es mentira, pero bueno, no pasa nada.
Yo le contestaré.
Usted está haciendo, ahora en estos momentos lo que está haciendo es intentándole tapar la pregunta a Vox.
No, no, si es que Vox ha preguntado.

Usted no ha preguntado.
A Vox le contestaré (aplaudiments).
Pero claro, como ustedes están en esa… en el espíritu frentista, están en el espíritu frentista, pues lo llevan hasta las últimas consecuencias.

Por lo demás, no va a haber recortes.
Vamos a continuar a trabajando.
Vamos a avanzar en lo que es la mejora de la sociedad valenciana y lo que lamento es que si hay que hacer algún ajuste es precisamente porque ustedes, tan defensores de la unidad de España, votaron con los independistas para que no tuviéramos el mejor presupuesto de la historia.
Esa es la realidad, esa es la realidad.
(Aplaudiments)

Y usted…, es una norma suya votar siempre el interés general de los valencianos.
Entre otras cosas, votó también en contra del Estatut que blindaba las inversiones.
Es un clásico.

Por lo demás, ya le digo que al final aquí en esta comunidad lo que hemos conseguido es que haya una convergencia real… una convergencia real en inversión pública, en inversión social.
Esa es la realidad.

La realidad sabe que en los años de gobierno el Partido Popular estábamos a diez puntos, a diez puntos de la convergencia de gasto.
Y en estos momentos, gracias a este gobierno, estamos solo a tres puntos.
Eso es así, eso es así.

Y por lo demás, si algún día estos señores tienen a bien respetar, pues haría bien porque es un avance fundamental para una sociedad, respetar, el respeto.
Cosa que usted no conoce.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Senyories… quan vullguen, continuem.

Disculpe (inintel·ligible) … senyor Fernando Llopis.
Té vosté la paraula… Un segon, un segon.

El senyor Llopis Pascual:

Bon dia, senyor president.

Usted realizó una entrevista publicitaria en The Guardian que, según algunos medios, costó 43.
000 euros de dinero público.

En la entrevista, que se vendió como promocional, entre otras cosas, usted aprovechó para exponer las propuestas del Botànic y para criticar al Partido Popular por la corrupción, que no digo que no se lo mereciera, pero reconocerá que es discutible que tanto propuestas como críticas se pagaran con dinero público.

Esa entrevista desapareció de la web y aparece el mensaje: «Lo sentimos, la página que estás buscando ha sido eliminada».
Realmente lo que ha sido eliminado ha sido la posibilidad de gastar ese dinero en otros fines más rentables como reducir las listas de espera.

Recientemente Compromís, su partido socio de gobierno, reclamaba mayor gasto social, incluso apuntaba que si fuera necesario, proponía que la sanidad fuera la que asumiese esos recortes -o sea, mayores listas de espera.

Mi pregunta es si la señora vicepresidenta o desde Compromís se le pidió en algún momento que no se pagara con dinero público las entrevistas de autobombo, como las de The Guardian que costaron más de siete millones…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

El senyor Llopis Pascual:

…de las antiguas pesetas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.
(Veus)

¡Senyories!
¡Senyories!
, açò és el ple de les Corts Valencianes.
No és un pati de col·lege, per favor.

Té la paraula la vicepresidenta del Consell…

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltes gràcies, senyor president.

Gràcies per la seua pregunta.

En tot cas, han vostés de recordar que açò és un govern.
Açò no és una sessió als partits.
És una sessió de control al govern.

Han vostés de tindre en compte també el que ja ha explicat el president en la seua intervenció.
No n'hi haurà ningun retrocés en polítiques socials.
Ni en educació, ni en sanitat, ni en serveis socials.
(Aplaudiments) ¿Els queda clar?
Eixa és la qüestió fonamental.
I en això estem tots d'acord.

I en ningun cas s'ha dit que se facen retallades en sanitat.
Això és una tergiversació que vostés han fet d'una manera de molt mala fe.

Ací no n'hi haurà ni un pas enrere de tot el que hem avançat, i que el president ho acaba de resumir, que ha millorat sensiblement la vida dels valencians i valencianes.
I, insistisc, ni en sanitat, ni en educació, ni en serveis socials, ni en dependència.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Escoltarem la pregunta del senyor Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Presidente.

Molt honorable president de la Generalitat.

Desde el más profundo respeto institucional, que es el mismo que ha exhibido el síndico de mi partido que usted no ha querido entenderlo.

Y toda vez que no ha contestado ni a la primera ni a la segunda de las preguntas, le hago la siguiente: salvo error u omisión, que creo que va a ser que no, usted es accionista de un importante grupo mediático de esta comunidad.
Salvo error u omisión, que creo que no, el Instituto Valenciano de Finanzas, que es una institución de derecho público dependiente del gobierno de la Generalitat, ha condonado, es decir, perdonado el 70 % del dinero que le debía el grupo mediático suyo a las arcas públicas.
Es decir, ha regalado el dinero de todos los valencianos… a su grupo mediático.

Señor president, desde el más profundo respeto institucional que también ha exhibido el líder de mi partido, ¿a usted le parece esto ético?
Señor president, desde el más profundo respeto institucional que también ha exhibido el líder de mi partido, ¿a usted le parece esto estético?

Gracias, muy amable.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Contestarà el conseller d'hisenda.

Senyor Soler, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Partim d'una evidència: el senyor president no és accionista del grup del qual vosté està parlant, en absolut.
No és accionista.
I, per tant, ¿de què estem parlant?
No és accionista.

Per altra banda, tota l'operació que ha fet l'IVF estava enganxat de peus i mans perquè estos senyors en l'època seua van sindicar el crèdit i, per tant, el que havia de fer l'IVF no podia separar-se del que havia decidit els principals creditors.

Per tant, el que hem fet és salvar la camisa d'una mala gestió d'estos senyors, la mala camisa, un 30% hem rescatat, perquè si no, ho haguérem perdut tot.
(Aplaudiments)

I perdó, ¿parlem de transparència?
¿En quin moment el senyor president de la Generalitat ha amagat que era accionista de Pecsa?
De Pecsa.
¡De Pecsa!
(Veus) Amb l'1%.
¡Per tant, no és accionista…!
¡Per tant no és accionista de la societat que ha estat en (inintel·ligible) … de l'IVF!
¡Per tant, no és accionista!
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Perdó, no és accionista ni de Prensa Ibérica, ni de Zeta.
¡Caram!
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Senyories, continuarem en la sessió de control, ara amb la pregunta que formula el síndic del Grup Parlamentari Compromís al president del Consell.
Escoltarem la pregunta amb silenci.

El senyor Ferri Fayos:

Ai, mare.

Si has dit tu que s'ha acabat la sessió de control… No sé, ¿els de Vox no van fer sessió de control?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyor Ferri, vosté pregunte al president del Consell.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Abans de començar la meua pregunta, senyor president, sí que m'agradaria fer una reflexió, i és que ací ha hagut una expressió per part d'un diputat un poc veganofòbica.

I m'agradaria dir que els vegans també són persones, tenen ànima i, a més, una ànima ben gran que es preocupa pels animals.
(Aplaudiments) I, per tant, no tornen a definir al govern com a vegà com una cosa negativa perquè no és res negatiu.
No és res negatiu.
(Aplaudiments)

I, després, des del Grup Parlamentari Compromís ens sumem i donem suport a totes les concentracions que n'hi hauran demà per la vaga pel clima, perquè, senyories i senyors, si no fem res contra el canvi climàtic, en uns anys no podrem ni parlar de retallades, no podrem parlar de pensions, no podrem parlar de dependència, no podrem de citricultura, no podrem parlar de res, perquè existirà, no tindrem un altre planeta.
Per tant, senyories, tot el suport a les persones que demà es manifestaran.
(Aplaudiments)

I ara sí, per respecte a esta cambra, jo sí que seré respectuós en esta cambra i li faré la pregunta que he vingut a fer i que li havia anunciat que li faria.

La primera pregunta que li farem des de Compromís en esta legislatura, senyor president, té a vore amb un dels principals problemes que tenen les famílies valencianes, que és l'addicció al joc.

Per a això volem saber quines mesures té previst impulsar el Consell per a lluitar contra la proliferació descontrolada de les cases d'apostes i l'alarmant augment de la ludopatia i, especialment, entre els més joves.

No parem de llegir titulars i estudis molt preocupants.
Fa uns dies llegíem que Espanya té la taxa de ludopatia més alta entre els joves de catorze a vint-i-un anys.

Però no cal anar a la premsa.
Només cal pegar-se una volta pels nostres barris, pels nostres pobles, per les nostres ciutats i vore com van eixint com a bolets les cases d'apostes i apostes esportives.
Especialment en els barris de gent treballadora, els barris que més han patit la crisi i que més patixen de la desigualtat.

Vorem com al seu voltant n'hi ha una enorme maquinària de promoció, una enorme maquinària de promoció amb equips de futbol, amb futbolistes, amb famosos i missatges que criden a jugar, jugar i jugar sense descans.

Vorem que moltes vegades s'instal·len locals d'apostes i de joc prop de centres educatius, prop de les escoles.
Vorem que moltes vegades n'hi ha a la porta grupets de gent jove, però si rasquem en el tema trobarem que darrere d'este fenomen n'hi ha de vegades un gran problema.

Trobarem moltes famílies que comencen a sentir la pressió.
Que ja no es tracta només de jugar, sinó que darrere n'hi ha una addicció, n'hi ha aïllament, n'hi ha depressions, n'hi ha robatoris, fins i tot a les pròpies famílies per a obtindre diners i continuar apostant.

I ahí és on hem d'intervindre des de l'administració perquè ja estem parlant d'un problema de salut publica.

Altres problemes de salut pública com ho és l'alcohol o com ho és el tabac estan molt regulats.
N'hi ha normativa que diu quan se pot vendre, on se pot vendre i, fins i tot, si se pot publicitar o no.
Està tot regulat.

I algú es pot preguntar: per què davant d'este greu problema de salut pública, com ho és la ludopatia, no hi ha solucions urgents damunt de la taula?
Per què el ministeri porta anys amb un avantprojecte de regulació de la publicitat en els seus calaixos?

Miren, fa unes setmanes llegíem en El Confidencial una possible explicació, que no només haurà passat esta vegada, sinó segur que en altres ocasions: «Las patronales de apuestas pagaron diez viajes a congresos al director del juego».
Saben on eren eixos viatges a congressos?
Montecarlo, Cartagena de Indias, Lima, San Francisco… ¿I saben què incloïen?
Un campionat de golf, degustacions culinàries al voltant d'una fogata, visites a atraccions turístiques.
¿I saben quin és el resultat d'eixes fogates, d'eixe golf, d'eixes visites al paradisos?
Que estem en 2019 i encara no s'ha aprovat cap normativa per a frenar la publicitat del joc.

I que en setembre de 2019 Espanya només complix una de les cinc recomanacions que va fer la Comissió Europea en 2014.

Eixos viatges li poden haver eixit gratis al director del joc del govern central, però li han eixit molt cares als joves i a les famílies que patixen la ludopatia.

Per això, senyor president, afortunadament els valencians i les valencianes tenim un govern que sí que treballa per a lluitar contra un problema tan greu dins de les seues competències.

Des de 2008 la llei prohibix rebre publicitat institucional a aquells mitjans que posen publicitat del joc accessibles per a menors.
Va ser una proposta de Compromís a la qual es va sumar el Partit Socialista i que vam presentar conjuntament en els passats pressupostos i que està en marxa.
Cal aplicar-ho amb contundència.

Poc després va entrar en estes Corts la llei del joc.
Una llei que malauradament va decaure perquè es van avançar les eleccions, però no vaig a entrar en eixe tema.

Però sí que entraré en el que hem de fer i què és urgent.
És urgent que la llei del joc torne a presentar-se en estes Corts.
És urgent perquè necessitem un marc que regule on ara hi ha caos un marc que protegisca on ara n'hi ha desprotecció.

Per això, li propose, senyor president, que en les pròximes setmanes es torne a presentar la llei del joc en este parlament.
I li propose a tots els grups de les Corts que treballem…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

El senyor Ferri Fayos:

…mitjançant les esmenes -i vaig acabant, senyor president- per a convertir eixa llei del joc en una llei de prevenció i atenció a la ludopatia també.

En definitiva, mentres a l'estat continuem sense govern, nosaltres hem d'actuar.
No ens oblidem, vàrem perdre tota una generació…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

El senyor Ferri Fayos:

…per l'heroïna, que no ens passe el mateix amb la ludopatia.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

El Consell, com sap, és plenament conscient de la necessitat d'aplicar un ventall de mesures per tal de regular una qüestió que vosté ha expressat amb tota claredat, que és una preocupació de la societat -una gran preocupació en estos moments- i hem de donar-li resposta.

Des del govern valencià estem, a més a més, preocupats per l'increment dels abusos relacionats amb el joc.
Els experts ens alerten en eixa expansió que hi ha en les apostes i en el joc en línia.
I també per l'increment d'estos hàbits patològics entre la població més jove.

Entre 2013 i 2017 s'ha multiplicat per tres les quantitats que valencians i valencianes juguen en aposten, a passar de 101 a 320 milions d'euros.

En la Comunitat Valenciana es juga sensiblement més que la mitjana espanyola, un 10,4 % ha fet apostes esportives, de forma presencial, front al 6,4 % estatal.

Estem parlant d'una situació complexa que, com vosté bé ha dit, afecta a moltes mirades.
No només pels problemes després familiars que planteja a les economies domestiques, també problemes de salut, de salut mental i per l'impacte que també provoca en totes les famílies afectades.

El Consell, per tant, no pot ser indiferent.
No és indiferent a esta situació i treballa en diferents fronts per a combatre-ho.
Amb mesures normatives i, com vosté ha dit, ja li anuncie que la nova llei del joc les properes setmanes entrarà de nou a este parlament, també en un plantejament d'un enfocament més assistencial, des de la perspectiva de la creació d'una estratègia valenciana de promoció de la salut i prevenció de les addiccions i sense oblidar una vessant clau, que és la vessant educativa, on des de la conselleria s'està treballant en programes de prevenció, de l'addicció al joc, que s'utilitzen en les escoles valencianes; també, ajudant a les famílies que tenen problemes de ludopatia a través de les entitats representatives.

Com li he dit, per tant, en allò que referencia a la part normativa, el Consell presentarà en breu de nou el projecte de llei, i espere que es millore fins i tot en esta cambra.

Esta llei substituirà a la vigent de 1988 que està molt superada per la nova realitat actual, social, econòmica i tecnològica del sector.
La nova norma inclou importants novetats.
Una de les més importants és la implantació del control d'accés a peu de carrer d'estos establiments, es tracta d'assegurar que menors i persones amb problemes de ludopatia no puguen accedir lliurament a l'interior dels locals.
Incorpora, també, una revisió i enduriment del règim d'infraccions i sancions; la sanció per l'accés d'un menor a un local de joc serà considerada molt greu i no greu com fins ara, i la multa mínima es duplicarà de 3.
000 a 6.
000 euros.

La llei preveu que els diners recaptats per sancions es destinen a finançar programes de prevenció i lluita contra la ludopatia gestionats per la conselleria de sanitat.
A més, la voluntat del Consell és que al llarg del tràmit legislatiu la norma incorpore la prohibició de situar locals d'apostes en torn als centres escolars, com vosté plantejava.

La llei està feta i té informes adients, la qual cosa permetrà que arribe a esta cambra amb rapidesa per tal de poder incorporar les seues aportacions de tots els grups parlamentaris.

A banda de la llei, este govern ja ha avançat diferents mesures encaminades a lluitar contra la ludopatia.
És el cas del Decret 204/2018 que establix una distància mínima, 700 metres, entre els nous salons de joc.
Amb esta norma volem evitar la proliferació de «mini Las Vegas» en la Comunitat Valenciana i previndre situacions d'aglomeració de locals de joc, com ha passat en altres ciutats como ara a Madrid.

Respecte al joc on line, saben que la Generalitat no té competències en la seua regulació, que correspon al govern central però, aprofitant l'elaboració per part del ministeri d'hisenda d'un nou reial decret sobre publicitat del joc, hem presentat al·legacions.
En elles demanem que es prohibisca incentivar el joc regalant diners per primera aposta i també que persones conegudes, de reconegut prestigi, o que siguen famoses, en definitiva, no puguen publicitar empreses d'apostes.

Més enllà de la part estrictament normativa, el problema de la ludopatia ens obliga a treballar -com dic- en molts àmbits, també naturalment en el sanitari.
I ahí l'estratègia valenciana de promoció de la salut i prevenció d'addiccions és fonamental.
S'abordarà tant des del punt de vista preventiu com terapèutic i, sobretot, també, afectant a aquells problemes que signifiquen els nous dispositius i les apostes online que són en estos moments tan terribles entre els adolescents.
Junt amb la conselleria d'educació, també se'ls oferirà als centres escolars programes de prevenció d'addiccions; per exemple, el programa Ludens, orientat a adolescents entre quinze i dèsset anys.

Senyor Ferri, el Consell -com veu- aborda, des de mirades diverses i de forma coordinada, un problema complex que ens afecta a tota la societat i que junts hem d'aconseguir fer possible eixa lluita contra la ludopatia, que és un mal del nostre segle.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Continuarem amb les preguntes de control.

Ara, la pregunta que formula, en nom del Grup Vox Comunidad Valenciana, la seua síndica, il·lustre diputada Ana Vega.

La senyora Vega Campos:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor presidente, muchas gracias por darse cuenta de que las preguntas que se han hecho hasta ahora eran del Grupo Parlamentario Vox, le agradezco el reconocimiento pero espero que ahora las conteste todas de una vez.
(Aplaudiments)

Nos gustaría que nos contestara cómo va a justificar, cómo justifica usted el gasto de 20 millones en publicidad institucional en los últimos cuatro años y si considera de verdad que, vista la situación económica de la Comunidad Valenciana, era necesario que usted se gastara 43.
000 euros en autopromocionarse en una entrevista en la publicación de un periódico inglés.

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Senyor president.

Señora Vega, en primer lugar, quiero mostrar mi solidaridad con la portavoz de su partido en Elx que ha sido víctima de una agresión de violencia machista.
(Aplaudiments) Porque piense lo que piense su grupo, créanme, lo lamento, esto es violencia machista.

Mi gobierno y yo mismo trabajaremos, y lo estamos trabajando desde la vicepresidenta en el pacto contra la violencia de género, trabajaremos desde la máxima apertura para que este combate sea de todas y de todos, como lo está siendo en la inmensa mayoría de fuerzas políticas y sociales.

En relación a la cuestión que usted plantea, por cierto, en una pregunta que ha tenido un cierto itinerario estrambótico, por decirlo de alguna manera, es que no cumplía ¡nada!
Para ser gente de orden pues han demostrado al inicio bastante desorden (aplaudiments), pero, bueno, yo creo que ha sido una buena decisión la de la mesa porque no se puede quedar nadie sin expresar su opinión.
Pero, respecto a lo que usted ha planteado, es simplemente decirle que es absolutamente falso lo de la entrevista pagada, ¡es falso!
Punto final.

Y, en segundo lugar, respecto a la publicidad institucional, tiene como objetivo simplemente comunicar a las ciudadanas y ciudadanos los servicios que presta la administración, así como las informaciones de interés público para facilitar los derechos de los ciudadanos.
No hay campañas de autobombo del pasado, lo que estamos haciendo son campañas que tienen que ver con aquello que es fundamental para el interés general.
Pero, bueno, eso es lo que estamos haciendo porque la Ley valenciana de publicidad institucional del 2018 blinda este uso como herramienta de todas y de todos.

Pero, ¿usted piensa que no se debe invertir en publicidad institucional?
¿Que no es importante que los ciudadanos tengan acceso a las ayudas?
¿Que no sepan por ejemplo ahora cómo tienen que dirigirse, cómo tienen que actuar?
Bueno.
¿Usted está en contra de las campañas contra los incendios, para la protección, para prevenir?
¿Está en contra de esto?
Sinceramente, no lo entiendo.

Y le digo una cosa, son 5 millones al año, muchísimo menos de lo que antes gastaba el Partido Popular.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Té la paraula la síndica del Grup Vox.

La senyora Vega Campos:

Muchas gracias.

Mire, señor presidente, si de verdad es mentira que usted se gastó 43.
000 euros en una entrevista en The Guardian, ¡queréllese contra los medios que lo están diciendo!
¡Queréllese!
(Aplaudiments) ¡Ya está bien!
Si es mentira, ¡queréllese!

Y, mire, es que por desgracia no esperaba otra respuesta de usted eludiendo otra vez responsabilidades y tirando balones fuera, como siempre.
No deja de sorprenderme la forma de hacer política que tiene ustedes, de verdad, no deja de sorprenderme.
Por un lado, se erigen como los adalides de los derechos de los ciudadanos, los salvadores de la sociedad, de los colectivos más vulnerables; y, por otro, está la realidad, y es que a ustedes todo esto les importa más bien poco, a ustedes lo que les importa es autopromocionarse y darse autobombo.
Esa es la realidad.

Y, definitivamente, señor presidente, ustedes no tienen legitimación ninguna para decir que su gobierno es el gobierno de las personas porque es mentira y a los hechos me remito.
Y es que mientras su gobierno adeuda más de 34 millones de euros a las residencias de ancianos y casi cinco millones de euros a los centros de día de menores, ustedes se gastan 20 millones de euros en publicidad institucional, y no me refiero precisamente, no me refiero precisamente para la prevención de incendios, en publicidad institucional para darse autobombo al gobierno del Botànic.
A eso me refiero, y lo sabe perfectamente.
(Aplaudiments)

Pero es que, dígame una cosa -y lo repito-, si es mentira, queréllese contra el medio que lo dice pero, mientras usted daba esa entrevista, ¿de verdad pensaba en los trabajadores de los centros de menores, de las residencias de ancianos, aquellos que no estaban cobrando su nómina en tiempo?
¿Pensó usted en el esfuerzo que hacen todos los ciudadanos de esta comunidad para levantarse cada día a pagar los impuestos y levantar las persianas?
Es que a ustedes no les importa la gente, les importa su botànic y su gobierno.
Ya está.
(Aplaudiments) Y es que uno debe de predicar con el ejemplo porque, si no, al final, lo que se es pues es un hipócrita, eso es lo que es.

Pero es que es más, es que usted en esta entrevista no iba a promocionar la Comunidad Valenciana, iba a promocionarse a usted, a vender su libro, a vender al botànic y a pegarse con la oposición, a promocionar a la oposición.
Muy bien, eso es promocionar la Comunidad Valenciana.

Pero es que, claro, es comprensible porque usted es de la escuela de la señora Carmen Calvo, aquella que decía «estamos manejando dinero público», y el dinero público no es de nadie, es de esa escuela, la de su compañera.
(Aplaudiments) Pues ¿sabe lo que le digo?
Que de quien no es el dinero público es suyo, ni de su gobierno, es de todos los ciudadanos.
El dinero público es patrimonio de todos los ciudadanos porque los ciudadanos son los que lo generan con impuestos y contribuciones, y les cuesta mucho, y para generar ese dinero público los ciudadanos tienen que trabajar más de medio año para engrosar las arcas públicas para que, luego, ustedes se autopromocionen.

Y es por ello que los que gobiernan, ustedes, su Consell, tienen la obligación de cuidar y velar por él, porque tienen la obligación de emplear ese dinero público en beneficio del ciudadano y no en el suyo propio.
Pero usted a lo suyo y el que venga detrás que arree, ¿verdad?
Y, entonces, ¿dónde queda el bien común?
Dígamelo, por favor, porque es que quiero saber para ustedes dónde queda el bien común, porque 20 millones de euros en publicidad institucional y 43.
000 euros en autopromocionarse no es estar pensando en el ciudadano, no es el bien común, ni es el interés general.
(Aplaudiments)

Pero es que tampoco tenemos que irnos muy atrás porque ustedes para autopromocionarse resulta que el botànic, la investidura, tenía que ser en domingo, y dijeron que iba a costar 3.
000 euros, y resulta que mi grupo parlamentario ha sacado a la luz que se gastaron más de 12.
500 euros en autopromocionar el gobierno del botànic.
(Aplaudiments) ¡Ya está bien de mentir!
¡Ya está bien de mentir!

Y, bueno, señor presidente, esto no es velar por el interés general de la ciudadanía, esto es despilfarro en un momento en que nuestra comunidad está atravesando graves problemas económicos y, de verdad, debería darles vergüenza.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el president del Consell.

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Senyora Vega, li reitere allò que he dit abans, que una mentida contada mil vegades, dos mil vegades, no és una veritat.
Això Goebbels ho va inventar i li va funcionar en algun temps però, afortunadament per a tots, finalment no va triomfar.

Mire, respecte a la publicitat institucional -i he de deixar-ho clar- som una de les comunitats autònomes que menys invertix en publicitat institucional, i ara menys que abans.
I això és demostrable i es pot dir amb total claredat.
Però, ¡clar que hem de fer campanya de publicitat!
Vosté diu que no; nosaltres pensem que són campanyes d'informació per a la ciutadania.

Quines són les campanyes més importants que hem fet este any?
Per exemple, vosté està en contra de les companyes de lluita contra incendis?
Vosté està en contra de les campanyes que hem fet per a la vacunació contra la grip?
Està en contra de la campanya que s'ha fet per a informar de les ajudes a la vivenda?
O està en contra de «El Nadal és valencià», que és una campanya feta en els sectors productius per tal de posar on pertoca el paper de la Comunitat Valenciana en unes festes tan entranyables com són les de Nadal?
Està en contra de les campanyes contra la violència de gènere?
¡Ah!
, a la millor eixa sí, a la millor sí, a la millor li pareixen mal.
Però, els criteris que s'estan seguint en estes campanyes són criteris objectius i són criteris que servixen a l'interés general.

Li reitere, el contracte que es feu en el seu moment amb una empresa per tal de posicionar la Comunitat Valenciana en el mercat britànic no té res a veure amb una entrevista que no es va pagar, com ha dit la mateixa empresa, no es va pagar en absolut per eixa entrevista, va ser una qüestió al marge.
El que es va pagar va ser un llibre, un llibre en el qual n'hi havia informació de la Comunitat Valenciana, un llibre que ha estat, a més, molt utilitzat en missions comercials i tal, i després un encarte també sobre l'economia valenciana.

I això és el que n'hi ha, i ho té a la seua disposició, i quan vullga ho pot tindre, si vol saber la veritat.
Però, ja li dic, el mercat britànic per a nosaltres és un mercat molt important, continuarem treballant fent tot tipus d'actuacions.
És fonamental posicionar a la Comunitat Valenciana com pertoca en este mercat.

I això és el que n'hi ha, no n'hi ha res més; ara, es pot continuar intentant ferir, si pot intentar fer mal.
Eixa és la realitat, l'únic interés és un interés que no té res a vore en la veritat.
La veritat no passava per eixos escons de Vox, la veritat no passava per ahí.

Ara bé, jo crec que esta setmana tenim una bona notícia, parlant dels tribunals, crec que és una molt bona notícia, una sentència molt important per a Espanya, que vostés segur que també celebraran, com tots nosaltres, i és que per fi no honrarem en un lloc públic al dictador.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Té la paraula la síndica del Grup Vox Comunidad Valenciana.

La senyora Vega Campos:

Mire, señor Puig, de verdad, deje de ser condescendiente conmigo y queréllese contra el medio, que es el que está diciendo que usted se gastó ese dinero.
Que no lo decimos nosotros, lo está diciendo el medio de comunicación.
Queréllese contra ellos.

Pero bien, de verdad, señor presidente, con todo el respeto que me merece usted y todo el Consell, todo el gobierno, ¿cómo puede permitir que la señora vicepresidenta acabe de decir que no va a haber recortes en sanidad cuando la noticia del periódico que salta es: «Compromís propone que sea Sanidad la que asuma los mayores recortes»?
.
De verdad, de verdad, vamos a dejar, vamos a dejar de mentir.
(Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor!

La senyora Vega Campos:

¿Va usted a permitir que se sigan haciendo recortes en Sanidad poniendo en riesgo la vida de personas?
De verdad, porque esa…, señora Oltra, perdóneme, pero esa sí que es la conselleria de la vida y no la suya.
(Aplaudiments) ¿Va a permitir usted que sigan faltando profesionales de la sanidad, material quirúrgico, maquinaria, material de limpieza para mantener la asepsia adecuada en los centros sanitarios?
Porque recuerde que se está tratando la vida de las personas.
Es que estamos hablando de algo muy importante.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la consellera de Sanitat.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Mire, señoría, no va a haber ningún recorte en sanidad.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Senyories, escoltarem la portaveu.

La senyora Vega Campos:

Señora consellera, de verdad que se lo agradezco porque se lo pregunté el otro día en la intervención y le pedí por favor que no hubiera recortes en sanidad, y le agradezco que lo diga públicamente.
Espero de verdad que se cumpla y que sea verdad, que se cumpla.
(Aplaudiments) Porque sinó le recordaré durante toda la legislatura esta noticia.

Y bueno, como aquí nadie contesta a nuestras preguntas, pues nosotros seguimos preguntando.
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor!

La senyora Vega Campos:

Señor presidente, va a seguir consintiendo recortes en educación, recortes de derechos también educativos, para seguir regalando dinero público a entidades pancatalanistas, como Escola Valenciana o la Plataforma per la Llengua, para el «Autobús per la llengua», y que el señor conseller venga a esta institución a invocar el artículo 14 de la Constitución, cuando es usted mismo el que lo está conculcando.
(Aplaudiments) ¡De verdad!
Es que es de vergüenza.
Y lo conculca sistemáticamente.
Está conculcando el derechos de los padres a elegir la educación que quieren para sus hijos y en la lengua que quieren que estudien, expulsando a los docentes interinos de la bolsa de trabajo por no tener el requisito lingüístico al final de su vida profesional y limitando la libre circulación de profesionales en el territorio nacional, porque evidentemente un profesional de la educación de Murcia…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

La senyora Vega Campos:

…no puede venir aquí, imponiendo el modelo catalán.
Y yo le quiero preguntar si va a seguir consintiéndolo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el conseller d'Educació, Cultura i Esports.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Mire, anem a parlar del bien común y anem a parlar del despilfarro.

Bien común.
Invertir 1.
300 euros més per alumne i any, com fa el govern del botànic, que quan vam arribar al govern.

Despilfarro.
Que a la Comunidad de Madrid les famílies paguen un 27 % més de mitjana per escolaritzar els seus xiquets i xiquetes que a l'Estat espanyol, i en canvi ací (aplaudiments) siga un 60 % menys.

Bien común quan governa el botànic.
Despilfarro quan governa la dreta i les tres dretes.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

I no només això, no només això.
(Veus) Mire, podem seguir, podem seguir.
(Veus) Podem seguir parlant de bé comú o de despilfarro.

Bé comú.
Contractar a més de quasi 8.
000 professionals més de l'educació.

Despilfarro.
Tirar-los al carrer, com fan vostés també en Andalusia, on també governen, i el primer que han fet ha sigut tirar al carrer als interins, pujar les guarderies i el seu preu unitari i tancar unitats escolars.
Eixa és la diferència.

Bien común.
Botànic.
Més de 8.
000 professionals més en l'educació, (veus) més de 424.
000 xiquets-xiquetes amb llibres gratuïts, més de 139.
000 xiquets-xiquetes amb menjador gratuït.

Despilfarro i retallades…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, conseller.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

…quan governa la dreta.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Finalitzarem la sessió de control, ara en la pregunta que formula, en nom del Grup Parlamentari Unides Podem, la síndica del grup, Naiara Davó.
Escoltarem amb silenci.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Molt bon dia, senyories.

Molt bon dia, president.

Anem a vore si acabem amb un poc de calma i parlant de política tranquil·lament.
Però abans de res volia mostrar el suport per part del nostre grup parlamentari d'Unides Podem també a les concentracions que hi hauran aquest cap de setmana contra l'emergència climàtica i donar suport a tots els activistes que arreu del món estan lluitant per la guerra.
(Aplaudiments)

La repetició electoral, president, ha sigut un fracàs al que ens han abocat aquells que no han entés que Espanya, l'Espanya del segle XXI, és plural i diversa i ens demana governs a la seua imatge i semblança.

Com a ciutadana em sent indignada i frustrada per aquesta repetició, però com a síndica de Unides Podem la meua responsabilitat és continuar treballant per un futur de drets i modernitats, tant per a la nostra comunitat com per al conjunt d'Espanya.

Espanya travessa un greu moment d'inestabilitat i paralització, una paralització que la ciutadania no es pot permetre, una paralització fruit de càlculs electoralistes que converteixen els ciutadans en hostatges, en comptes de respectar-los com a poble que té les seues preocupacions, necessitats i, per descomptat, les seues solucions.

Continuen havent dos models de pugna, president.
Una Espanya moderna, justa i oberta, una Espanya gran, on caben totes les nacions, i una Espanya que vol mirar el futur amb valentia, garantint els drets de les majories i protegint dels abusos i va i vens d'uns mercats descontrolats.

L'altre model al servei de les elits, el model de l'Espanya estreta, de l'Espanya xicoteta que retalla drets i expulsa la gent.
Sembla, malauradament, president, que Pedro Sánchez ha volgut donar-li una segona oportunitat a l'arribada d'aquest model.

President, nosaltres hem aconseguit una comunitat amb un acord de progrés, un govern de coalició popular i valent al servei de les valencianes i dels valencians.
Un govern en què estem recuperant les institucions i posant-les a treballar al servei de la ciutadania.

Estic convençuda que vosté dorm tranquil a les nits i que tots i totes podrem dormir molt millor, especialment la ciutadania, si aconseguim estendre el govern del botànic al conjunt d'Espanya.
(Aplaudiments) Aquest model de progrés que està construint un futur de dignitat i de drets.

Però el País Valencià no pot sol, necessitem un govern central que ens done suport i impulse les transformacions que ací ja estem duent a terme.

Ací nosaltres, junts, som avantguarda del canvi a Espanya i estem empentant per un nou horitzó d'oportunitat i de dret, tant en la comunitat com per al conjunt d'Espanya.
Però no podem quedar-nos sols en aquesta tasca, necessitem que el PSPV, necessitem que vostés responguen abans als valencians i als interessos de Ferraz.
Ningú pot fer-nos rendir València, ningú pot fer-nos rendir Espanya.

Des de Unides Podem entenem i estem disposades a assumir acords amplis per a garantir un canvi que regenere la nostra vida política i pública i pose les institucions al servei de la gent.
Ací ho hem demostrat.

Nosaltres estem disposades a respondre a la nova realitat d'aquest país, que és multipartidista, plural i democràtica front a aquells que volen tornar a un passat, que ja vam deixar per sort molt enrere.

Vostés tenen la possibilitat de liderar eixe canvi, de liderar eixa nova Espanya plural i moderna.
No renuncien perquè s'equivocaran.
I no pensen que poden fer-ho sols perquè s'equivocaran.
A les nostres mans està tornar a no decebre la ciutadania.

Pense, president, en el botànic, que marca rumb i model de govern a seguir en Espanya, pense en el botànic.
Quines conseqüències creu, president, que tindrà per a la nostra terra la nova convocatòria electoral?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La pregunta serà contestada pel president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyora Davó, senyora síndica de Podem.

Compartim amb tota rotunditat que l'avançament d'unes noves eleccions, la repetició electoral, no és una bona notícia ni per a la Comunitat Valenciana ni per a Espanya, perquè efectivament hi ha reptes molt importants en estos moments que s'han de donar i fer front i que tot el que signifique interinitat, tot el que signifique inestabilitat finalment acabe tenint costos per a la ciutadania.

Per tant, nosaltres ací hem fet allò que ens pertocava, en altres lloc no ha estat possible.
I com primer no puc parlar, no me pertoca parlar des d'una perspectiva partidista, i no ho faré, com tampoc me dedique a certs comentaris, realment és difícil que jo puga opinar respecte al que és el que ha passat.

Ara bé, què ens agradaria que passara?
A nosaltres ens agradaria que passara que hi haguera un govern progressista còmplice de la realitat valenciana.
Això ens agradaria, clar que sí, però solucionant els grans problemes que tenim, per solucionar el finançament, per de veritat solucionar problemes de fractura social que s'han produït en la crisi i que encara estan ahí, i també donar estabilitat perquè les empreses puguen invertir i que facen front a una situació de desacceleració econòmica que és molt complicada i que hem de fer front.

Per tant, clar que necessitem que hi hagen, des de la nostra perspectiva, que hi haja un govern còmplice en la societat valenciana.
I jo espere que, efectivament, passades estes eleccions inevitables això siga possible, perquè és necessari que no hi haja cap pas enrere en tot el que han sigut els avanços socials que s'han produït a Espanya.
Ho estem veient ara en els governs autonòmics, les aliances del front popular de la dret, no?
I això és molt complicat perquè al final realment el que se fa és que se posa en qüestió tot allò que ha avançat.
I totes les conquestes, tots els drets no són irreversibles, com se veu, no són irreversibles.

Per tant, crec que els ciutadans han de prendre la paraula i aquells que siguen escollits han d'actuar tots i totes amb responsabilitat i fer definitivament el govern que necessita este país.

I al marge d'això, també crec que és molt important que desfronteritze la situació política a Espanya, que hi haja unes possibilitats ja no d'acords programàtics de govern, però sí almenys que tots els grups polítics en un moment determinat puguen parlar i puguen abordar sense fronteres situacions que van més enllà del que és un partit o el que és un bloc determinat.
I això és fonamental, nosaltres necessitem aliances generals de país perquè algunes coses siguen de veritat reversibles, que puguem fer front sincerament al que ha de ser eixa millora substancial, eixa expectativa per a la ciutadania.

Per això crec que hauríem d'actuar amb més humilitat en el conjunt dels nostres responsables polítics a Madrid, més humilitat, que és una bona recepta; i també que després d'estes eleccions acabarem en un frontisme sense solució.
Crec que s'ha de parlar, s'ha d'acordar, i si no se parla i si no s'acorda la democràcia perd puntualitat.

En qualsevol cas, ací nosaltres farem, senyora síndica, el que ens pertoca.
Nosaltres ací anem a treballar d'acord amb allò que hem acordat i anem a avançar en el camí correcte per a esta societat, en el camí de progrés i el camí d'avanç social, perquè sense justícia social, sense inclusió social no hi ha una societat cohesionada i no hi ha futur per a esta societat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la convocatòria del Consell de Política Fiscal i Financera, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 4.
202, BOCV 22)

Finalitzada la sessió de control, passarem al següent punt de l'ordre del dia, compareixença del Consell, el seu president, vicepresidenta, que és el punt 11 de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la convocatòria del Consell de Política Fiscal i Financera, que presenta el Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua presentació i defensa, té la paraula el síndic del grup, il·lustre diputat Fran Ferri, per un temps màxim de sis minuts.
(Veus)

A esta proposició no de llei s'ha presentat, que ara mos presentarà el síndic del grup, s'ha presentat una esmena conjunta del grup Compromís, Socialista i Unides Podem, que es vorà després en cinc minuts cadascú dels esmenants.
Vosté mateix i el senyor Ferran Martínez.
Després el senyor Ferri tindrà tres minuts per a decidir si accepta o no esta esmena i després la resta de grups fixaran… (Veus) Perdó.
N'hi ha esmena de Ciudadanos, que disposaran de sis minuts, (veus) que també se presentarà abans de l'acceptació o no per part del senyor Ferri d'estes esmenes.
(Veus) Primer va la conjunta.
Fixaran posició sobre l'acord a què s'haja pogut arribar.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Ferri Fayos:

Senyories, el 6 d'octubre de 2015, els diferents síndics pujàrem a esta trona després d'un debat monogràfic sobre les reivindicacions davant l'estat que ens havia convocat el Consell per a fixar la nostra posició envers aquest tema.

Va ser una jornada històrica en la qual aprovàrem una resolució unànime amb tres punts fonamentals, tres punts que no només han guiat l'acció del Consell en estos últims anys, sinó que també ha donat peu a un moviment sense precedents en la nostra terra, en la societat civil, amb centenars de municipis, de representants de treballadors i treballadores, dels empresaris, de les universitats i així un llarg etcètera.

Eixos tres punts, eixes tres reivindicacions bàsiques són les que no podem deixar de reclamar mane qui mane a Madrid.
La primera és la reforma immediata del sistema de finançament amb efectes de 2014; la segona el reconeixement i regularització del deute històric i la tercera unes inversions per damunt del nostre pes poblacional.

Hui, el 26 de setembre de 2019, quasi quatre anys després d'aquella declaració unànime, puge a esta trona per a defensar una iniciativa de Compromís en el mateix sentit.
Totes i tots som conscients que després de quatre anys d'aquella aprovació, no s'ha donat cap solució a cap dels punts que reivindicàvem.

També som conscients que al llarg d'estos anys hem vist com els governs centrals, els diferents governs centrals que han passat per la Moncloa, no només no han atés les nostres reivindicacions, sinó que s'han comportat d'una manera totalment deslleial amb les comunitats autònomes i, en especial, amb la nostra.

Perquè ací hem de ser clars: el que està passant a dia d'avui no és cap novetat.
La ministra Montero ha estat fent el mateix que feia el ministre Montoro, i ara veiem com el bipartidisme juga al ping-pong partidista amb els interessos dels valencians.
I es van passant la bola, depenent de qui ocupe el govern central.

Per això ara la dreta alça la veu i s'indigna quan fan el mateix que feien ells quan manaven a la Moncloa i al revés, i viceversa.
Ara altres callen el que abans criticaven.

Jo el que els puc assegurar als valencians i valencianes és que el Botànic, el govern del Botànic, i especialment des del meu grup, defensarem el mateix que hem defensat sempre i ho farem amb la mateixa intensitat que mai, manen uns o manen els altres.
Açò no pot ser un joc partidista, perquè d'açò depén la vida i el futur dels valencians i les valencianes.

Perquè d'això estem parlant.
L'altre dia llegia una columna d'Eduard Ureña que compartia en El Mundo i que compartia en les següents paraules, una frase ben certa: «Amb eleccions o sense votacions, tots els dies hi ha cole, tots els dies hi ha cole.
I tots els dies obrin els nostres hospitals i centres de salut, i tots els dies n'hi ha sol·licituds de dependència, i tots els dies les nostres empreses obrin les persianes i tots els dies treballadors i treballadores s'alcen per anar a treballar.
Tots els dies la ciutadania té necessitats, i per això necessitem una administració que estiga en marxa tots els dies.
»

I això és el que alguns no han entés quan deien que no ens podien fer arribar els diners retinguts perquè estaven en funcions.
El que no entenien és que els governs poden estar en funcions, però la gent, les seues vides no estan en funcions, mai ho estan.
D'això estem parlant, de la vida de la gent.

Per això creiem que el que ha passat en les últimes setmanes amb els recursos retinguts és molt greu, perquè les comunitats autònomes han vist com un govern retenia els seus propis recursos que havien d'anar destinats a educació, a dependència i a sanitat.

Esta situació ha sigut especialment greu per als valencians i les valencianes, perquè ja s'afegia als nostres problemes crònics de finançament.
Afortunadament, en els últims dies sembla que a la ministra se li ha aparegut la «Mare de Déu de les eleccions», i abans un informe deia que no es podien fer arribar els recursos, ara diu que sí que es pot i els recursos arribaran en breu.

I que ningú s'enganye no és una mala notícia que s'haja desbloquejat la situació, és una molt bona notícia.
El que és una pèssima notícia és que qualsevol govern, este o el que siga, puga retindre de forma arbitrària els nostres recursos i bloquejar diners que anaven als nostres col·legis, que anaven als nostres hospitals o a les nostres ajudes a la dependència.

Per això després de l'anunci del ministeri i de la convocatòria d'eleccions, hem volgut actualitzar esta iniciativa perquè mai més torne a passar una cosa semblant.
Hem presentat una esmena amb el Grup Socialista i Unides Podem amb tres objectius:

El primer, que al Consell de Política Fiscal i Financera realment es decidisquen les coses i que la majoria no estiga en mans del govern central, sinó que siguen decisions compartides i, evidentment, que no puga tornar a passar el que… tant de temps sense reunir-se.
L'última vegada que es va reunir el Consell de Política Fiscal i Financera va ser en 2018, en agost, i la seua pròpia normativa diu que ha de ser dos vegades a l'any.

El segon objectiu és que mai més torne a usar-se de manera partidista la gestió de les bestretes.
I reivindiquem, junt al que ja havia anunciat el ministeri, la devolució de la mensualitat de desembre de 2017 de l'IVA.

I el tercer objectius és que no renunciem a cap de les reivindicacions que hem aprovat en estes Corts de manera unànime, ni a cap dels compromisos que hem adquirit els grups del Botànic amb la ciutadania.
Podem parlar del FLA, del flo, del flu, del fli, però el nostre compromís, el nostre problema és diu discriminació, es diu marginació, es diu finançament injust.
(Aplaudiments)

Continuem exigint, sense baixar el to, un finançament just per als valencians i les valencianes amb un calendari clar, perquè els valencians i les valencianes ens hem cansat de ser ciutadans de segona, perquè els valencians i les valencianes ens mereixem viure millor.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Defensarà l'esmena conjunta de tres grups parlamentaris, en primer lloc, el senyor Ferran Martínez, en nom del Grup Unides Podem, i continuarà la defensa d'esta esmena conjunta el síndic del Grup Socialista senyor Mata.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Martínez Ruiz:

Sí, senyor president.
Moltes gràcies.

Hui estem en realitat reiterant un poc el mateix debat que ja vam tindre ahir sobre la mateixa qüestió, sobre l'infrafinançament.
Jo em sent un poc com Bill Murray en la peli aquesta d'Atrapado en el tiempo.

Estem constantment donant-li voltes al mateix, i amb raó, perquè l'infrafinançament és el principal repte que tenen les nostres institucions.
A conseqüència de l'infrafinançament necessitem cercar mecanismes de transferència de recursos immediats, que no són una solució, però que ens permeten sobreviure, que són una espècie de respiració assistida de la qual de moment no podem prescindir.

Tanmateix, hi han moltes qüestions vinculades a la reforma del sistema de finançament autonòmic en què volem avançar i en què no tenim per què quedar-nos esperant de braços creuats.
I en aquesta proposició no de llei se'n citen dos: en primer lloc, la reforma del Consell de Política Fiscal i Financera, que hauria de ser un òrgan de coordinació amb un funcionament mínimament democràtic.

I, en segon lloc, abordar el problema del deute històric que es producte de l'acumulació en bona mesura del dèficit de finançament.
Som la comunitat autònoma pitjor finançada.
En conseqüència, som la mes endeutada i hem de dedicar, del poc pressupost que tenim, més del 20 % a amortitzar deute.

Però és que, a més, des del nostre grup parlamentari ens agradaria abordar una altra qüestió, que a més s'ha parlat durant la sessió de control al govern, que és el tema que vostés han plantejat des de l'oposició sobre retallades.
Els assegure que nosaltres estem en contra de retallades, probablement bastant més que vostés.

Fem una cosa: si vostés estan en contra de les retallades i vostés estan en contra de les polítiques d'austeritat, revisem la llei d'estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera en el Congrés i en el Senat, revisem l'aplicació de l'article 135 de la Constitució espanyola, revisem els requisits per al fons de liquiditat autonòmica, revisem l'elaboració del sostre de despesa.

En compte de donar-li voltes permanentment al mateix debat, abaixem-lo al concret, però, clar, abaixar al concret suposa que molts de vostés entren en contradiccions, perquè queixar-se de l'infrafinançament en abstracte no és el mateix que assumir el que ens estan dient els experts en matèria de finançament.

Per això ahir els preguntava si estan vostés disposats a assumir que cal augmentar el volum de recursos en mans de les comunitats autònomes, si estan disposats a assumir que no es poden carregar ni l'impost de successions ni l'impost de patrimoni ni l'impost de transmissions patrimonials i actes jurídics documents, i si estan disposats a assumir que cal frenar la competència deslleial que vostés mateixos practiquen des de la Comunitat de Madrid.

Miren, senyors de l'oposició, hi ha un vers de Bertolt Brecht, que diu que «l'esperança està latent en les contradiccions.
» Nosaltres procurarem no perdre l'esperança en les seues.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del síndic del Grup Parlamentari Socialista, de l'il·lustre diputat Manolo Mata, per tal de defensar l'esmena conjunta presentada.

(El senyor Ibáñez Bordonau parla sense micròfon) Crec que ho ha explicat abans el president.
(Veus) És el que n'hi ha en els acords previs marcats i aixina se'ns ha indicat per part dels lletrats.
Si n'hi ha algun problema respecte dels temps, en la pròxima Mesa i la pròxima Junta ho tornarem a parlar i ho tornarem a… i revisarem els acords, senyoria.
(Veus) Gràcies.
(Veus) Gràcies, senyoria.

El senyor Mata Gómez:

Si se ha fijado usted, señor Ibáñez…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyor Mata, ja li ha contestat la presidència al senyor diputat.

Quan vullga, per defensar l'esmena.
No entrem en un debat, per favor.

El senyor Mata Gómez:

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Hi ha un llibre xulíssim sobre Bill Murray, que es qué haria en esta situación Bill Murray, Cómo ser Bill Murray.
Bill Murray, no el de El día de la Marmota, però el Bill Murray personatge real assumix la vida en una frivolitat tremenda.
Jo crec que no es pot viure si no hi ha un toc frívol.
I sempre… moltes vegades jo pense: què faria Bill Murray en açò?

I en açò, que és el tema del finançament, jo crec que hem de donar ja el pas definitiu.
I estic molt d'acord en el que diu el company Martínez.

Diu el síndic de Compromís: «Açò demostra que anem a defensar el que hem fet sempre, defensar un millor finançament.
» Bé, sí.
Clar, això facilita molt la tasca dels altres grups de l'oposició, perquè sempre que es parla d'un millor finançament o un finançament just, tots els grups de la cambra es posen d'acord.

I ho férem en aquell moció de l'any… d'octubre de 2016, ho hem fet reiteradament.
I parlem de finançament just.
Però, clar, què és finançament just.
Perquè jo crec que ara caldrà donar un bot en les coses que estem fent.

Perquè ací es dóna una paradoxa, que hi ha un grup polític a la cambra que vol carregar-se directament les autonomies, que està bé, però demanen finançament just i que no hi hagen retallades.

Després n'hi ha un altre grup que el que vol és recentralitzar serveis i quan arriba una modificació estatutària que ens garantix el 10 % d'inversions a la Comunitat Valenciana, ells s'oposen.
O quan volem el Dret civil valencià, ells s'oposen.
Vull dir, que caldrà aclarir què se vol exactament.

I com els sers humans som màquines d'oblidar, caldria recordar què és el que hem acordat ací i ha acordat el govern valencià.
Perquè ¿què hem acordat?
Protestar, sí.
Però després de les protestes vénen les propostes.
I la pregunta és: el finançament que desitgem els grups del Botànic és el finançament que desitgen els grups de l'oposició?
Vol l'oposició que el 70% dels ingressos d'IVA d'Espanya vinguen a les comunitats autònomes, com volem?
No.
Clar que no.
Vol l'oposició que el 70 % dels impostos especials vinguen a les comunitats autònomes?
No.
Vol l'oposició que mosatros tinguem l'exclusivat de l'impost de successions, de l'impost de donacions i que vostés no puguen baixar-lo?

Perquè, clar, hi han fets reals.
Nosaltres hem discutit moltes vegades què desitgem, però no obliden algunes coses.
Hi han grups que estan molt poc legitimats per a parlar de finançament, entre altres, els que van ser sancionats per Brussel·les per falsejar les dades.
Una sanció de 19 milions d'euros que pagàrem perquè posaren en els calaixos totes les factures i feren com el govern grec.

Però jo no sóc nacionalista i el meu grup tampoc ho és.
Som valencians i valencianistes.
Però el combat del finançament és contra la desigualtat, perquè la desigualtat d'esta gent, de la gent que viu al país, és molt diferent de les condicions en què estan en altres comunitats autònomes sobrefinançades.
I això exigix una lluita perquè la desigualtat vulnera la felicitat, el benestar, la salut, l'esperança de vida.
I eixa lluita per la desigualtat exigix prendre decisions.
Per això, esta esmena, el que pretén, senyories, és que diguen clarament si volen allò del 70 % d'IVA; si volen un fons bàsic per a garantir els serveis fonamentals; si volen un fons per a la resta de competències; si volen, en definitiva, que es compense el deute històric.

Mireu…, i acabe… Quan algú està fomentant una baixada d'impostos cedits, com en la Comunitat de Madrid, està fent un dúmping que perjudica els valencians i valencianes.
Esta comunitat té un impost de patrimoni que jo crec que és molt (inintel·ligible) …: 22.
000 valencians i valencianes paguen impost de patrimoni; 22.
000 que acumulen 35.
000 milions d'euros, i té unes taxes raonables.
Per què els que són tan fans d'Espanya volen tindre un paradís fiscal dintre d'Espanya?

I cal reiterar una i mil vegades una qüestió, senyor Ferri.
Montero no és igual que Montoro, entre altres coses perquè este matí li ho ha dit el conseller Soler.
Ningú parla dels 1.
325 milions ficticis.
Este combat polític de La Generalitat, de Soler i de Puig, ha aconseguit que els 1.
325 milions que no existixen, se'ls pugam gastar en atenció sanitària, educativa i serveis socials.
(Aplaudiments) I això no és igual.
Perquè, mireu, hi ha una perversió de les reflexions.
Per què un govern en funcions mai pot fer açò i donar avançaments a compte?
Perquè un govern en funcions se suposa que va a ser substituït immediatament per un altre govern.
I el que no vol la llei és que eixe govern xuple tots els recursos i deixe un govern sense marge de maniobra.
Per què s'allibera?
Perquè este govern en funcions torna a estar en funcions perquè ve un període electoral i el que s'ha pensat és primer en les persones i després les qüestions electorals.

En definitiva, enhorabona, conseller Soler,…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyoria…

El senyor Mata Gómez:

…hem guanyat quatre anys, 1.
325 milions d'euros que ningú qüestiona.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos per a defensar l'esmena presentada.

Té la paraula la il·lustre diputada, la senyora Ruth Merino.

La senyora Merino Peña:

Gracias, señora presidenta.

Miren, señorías, había pensado iniciar mi intervención poniendo de relevancia algunos datos objetivos referentes a cuánto más recibe un escolar vasco que uno valenciano por su educación, concretamente es un 40 %.
O cuánto más se invierte en la sanidad de un asturiano que la de un paciente de nuestra comunidad.
Pero más allá de estadísticas y de datos, porque podríamos estar todo lo que nos queda de pleno haciendo odiosas comparaciones, y de afirmar con total rotundidad que no debería haber ninguna diferencia entre vascos, aragoneses, asturianos, valencianos, extremeños, da igual, todos tenemos meridianamente claro que la diferencia de trato la provoca en mayor medida el injusto sistema de financiación que tenemos.

La situación es muy preocupante.
Como bien saben todos, estos últimos días esto se ha puesto especialmente de manifiesto con el bloqueo, por una parte, interesado, por parte del gobierno central, de los anticipos a cuenta y del importe de la mensualidad de IVA de 2017.
Un año más nos enfrentaremos a recortes que afectarán sin duda a los servicios básicos.

Miren, señores de Compromís, mi partido pensaba apoyar su proposición no de ley inicial.
Aunque hubiéramos hecho alguna matización nos parecía que recogía clara y suficientemente lo que desde hace años venimos pidiendo de forma unánime en estas Cortes y que reclamaba con la suficiente contundencia la pretensión de reformar el actual sistema de financiación y la necesidad de sacar a la Comunidad Valenciana de la agonía financiera en la que está inmersa desde hace ya demasiados años.

En Ciudadanos hemos defendido siempre la necesidad de la reforma urgente del sistema de financiación.
Ustedes lo saben perfectamente.
Así lo demostramos en la anterior legislatura al firmar juntamente con el resto de los grupos las declaraciones institucionales de 2017 y 2018, apoyando proposiciones no de ley y otras iniciativas como la del 6 de octubre de 2015, acudiendo a la manifestación de noviembre de 2017, participando en la plataforma Per un Finançament Just.
Además, sí lo hemos manifestado sin ambigüedades, en decenas de ocasiones aquí y en cualquier punto de España.
(Aplaudiments)

Así que, como no podía ser de otra forma, hubiéramos apoyado su proposición no de ley inicial porque estamos de acuerdo con lo que en ella se pedía, porque sí queremos que se convoque ya el Consejo de Política Fiscal y Financiera; sí queremos avanzar en la reforma del sistema de financiación y sí reconocemos así mismo que parte de la actual inmensa deuda que soporta la Comunidad Valenciana tiene su origen en la infrafinanciación acumulada durante muchos años.
Pero, repentinamente, han cambiado ustedes de estrategia, porque esto no deja de ser una estrategia.

Ello nos ha llevado a presentar nuestra propia enmienda de sustitución con la que pretendemos poco más que volver al consenso y que recoge ni más ni menos lo que todos nosotros juntos defendimos en la anterior legislatura, que se dé, de una vez por todas, cumplimiento a las resoluciones aprobadas por las Cortes entre todos y buscar soluciones al problema de la reforma del sistema de financiación para que por fin tengamos ese modelo que nos haga iguales a todos los españoles en el acceso a la educación, a la sanidad y al resto de servicios básicos.

Y, ¿cómo no?
, solicitamos también en nuestra enmienda el reconocimiento a la especial situación de nuestra comunidad a la que nos han llevado años y años de infrafinanciación y que se articulen mecanismos de reestructuración transparente de la deuda que se ha acumulado.

Como les he comentado, con nuestra propuesta queremos volver al consenso de todos, queremos sumar.
Han sido ustedes, señores del tripartito, los que al presentar su enmienda de sustitución han decidido que prefieren dividir.
Supongo que lo que ha ocurrido, no sé si el señor Mata o no sé quién, ha ido a ver al señor Ferri -y digo estos nombres simplemente porque son los que firman la enmienda- y les ha dicho: «Pero, chicos, ¿qué estamos haciendo?
Estamos en campaña electoral.
Esta PNL está totalmente descafeinada.
(Aplaudiments) Aprovechemos y vamos a hacer un poquito de demagogia que nos va a venir muy bien a todos con el lío que tenemos.
De hecho, vamos a avisar también a los chicos de Podemos que aunque estéis un poco peleados ahora -qué malos son los celos- nos va a venir a todos muy bien, un poquito de postureo de cara a estas elecciones.
»

Y así, metiendo en la coctelera una buena ración de electoralismo, interés partidista del PSPV, una generosa dosis de nacionalismo de Compromís y completándolo con una pizca de populismo de Podemos, tenemos como resultado una enmienda que no es más que la carta a los Reyes Magos.
La carta a los Reyes Magos, eso que ustedes hacen tan bien porque año tras año nos deleitan con presupuestos generosísimos pero imposibles.
(Aplaudiments) Promesas de reformas que una vez llegan a Madrid se quedan en papel mojado porque son de imposible cumplimiento.
O incluso inconstitucionales.
En eso de engañar a los valencianos prometiendo imposibles son ustedes expertos.

Así que ahora han decidido ponerse en plan nosotros somos los más megavalencianistas del mundo y vamos a tener en los medios de comunicación que hemos pedido a Madrid que la Comunidad Valenciana tenga un tratamiento especial y nos llueva el dinero.
Y como somos tan relevantes en Madrid nos van a poner la alfombra roja.
Ya.
Ya lo hemos visto con el señor Puig, que después de sus fructíferas reuniones en Madrid ha conseguido una foto y ni más ni menos que lo mismo que el resto de las comunidades y en el mismo momento.
La misma relevancia les auguro que es la que va a tener la proposición no de ley cuando llegue, pretendiendo reformas en el Consejo de Política Fiscal y Financiera y en la ley orgánica que lo cree y pretendiendo avanzar en la reforma del sistema basado en las recomendaciones de los expertos de las Cortes Valencianas.

Y he dicho avanzar, he dicho avanzar porque ustedes donde antes decían exigir, ahora dicen avanzar.
¡Cómo ha cambiado el cuento, señores del PSPV!
(Aplaudiments) Pues eso, señores del tripartito, como siempre, mucho ruido y pocas nueces.
Nosotros preferimos ser honestos con los ciudadanos, con los que les han votado a ustedes, con los que nos han votado a nosotros y con todos.
Porque ellos han querido que estemos aquí para defender muchas cosas, pero dudo mucho de que quieran que utilicemos sus votos para hacer un uso partidista o electoralista, y sí para solucionar sus problemas y mejorar su día a día.
Ciudadanos lo va a hacer así en este asunto que afecta a los recursos de los valencianos tan importante pero también en todos los demás.
Seremos sinceros y seremos coherentes, muy al contrario de lo que está haciendo el doctor Sánchez en Madrid y ustedes, aquí y ahora, con esta proposición no de ley que presentan, que rompe el consenso y que no aporta nada porque no llegará a nada.

Nosotros vamos a intentar con nuestra enmienda, me temo que tristemente no tendremos mucho éxito, que todos pongan los pies en el suelo, volver al consenso y, sobre todo, hacer política útil que nos hace muchísima falta.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn de l'il·lustre diputat que ha presentat la proposició no de llei, de l'il·lustre diputat Fran Ferri que intervindrà per acceptar o no les esmenes que s'han presentat.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, en primer lloc, comunicar-li al Grup Socialista i al Grup Podem que accepten la nostra autoesmena a esta iniciativa.
(Aplaudiments) Gràcies per les seues aportacions que, a més, han sigut unes aportacions molt bones, perquè on abans la iniciativa de Compromís només deia «avançar en la necessària reforma del sistema de finançament i reconeixement del deute que manté l'estat amb els valencians i valencianes a causa de l'infrafinançament acumulat», ara diu «avançar en la reforma del sistema de finançament basada en les recomanacions dels experts per les Corts Valencianes en 2017, que contempla la transferència del 70 % de la recaptació de l'IVA i dels impostos especials per a finançar un fons bàsic de finançament de serveis públics fonamentals i altres mesures; així mateix, cal procedir a l'aprovació de mecanismes temporals de compensació mentre aquesta reforma no es produïsca i el reconeixement del deute històric es va fer…, es van dur a terme les transferències de les competències de la Generalitat valenciana, com també la definició i l'establiment d'un mecanisme de compensació d'aquests dèficits».
Per tant, una iniciativa que és més ambiciosa, que marca quins són els punts que reclamem i que sembla que Ciudadanos no pot recolzar perquè és més ambiciosa.

Clar, el que ens està dient la senyora Merino és que Ciudadanos no pot recolzar una iniciativa perquè és més ambiciosa que l'ambició que posem atenció, és la que diuen els experts, que tots i totes en estes Corts hem anomenat i que vam fer una comissió i que diuen que hem de demanar eixes coses.

Per tant, no entenc per què Ciudadanos no se suma a esta iniciativa perquè l'hem fet més ambiciosa, que és el que jo entenc.
(Aplaudiments)

Evidentment, clar, què diu la de Ciudadanos?
Què diu la de Ciudadanos?
Nosaltres vam aprovar fa quatre anys una iniciativa que deia «l'execució per part…», no, «el reconeixement del dèficit de finançament acumulats que es van dur a terme en les transferències de les competències a la Comunitat Valenciana xifrada almenys en 12.
433 milions euros des de 2002 a 2013, així com la definició de l'establiment d'un mecanisme de compensació d'estos dèficits».

Què diu la iniciativa de Ciudadanos sobre això?
«Reconocer la especial situación de infrafinanciación de determinadas comunidades autónomas, entre ellas la Comunidad Valenciana, y avanzar hacia la reestructuración transparente de la deuda de comunidades autónomas con el estado, asegurando la lealtad institucional.
» Què s'amaga darrere d'eixa iniciativa de Ciudadanos?
Café para todos, café para todos.
(Aplaudiments) Café para todos, rebaixar les reivindicacions que hem aprovat en este parlament i, per tant, no podem acceptar la seua esmena, senyora Merino.
No la podem aprovar perquè vostés estan rebaixant les reivindicacions dels valencians i les valencianes.
Vostés passen de reclamar que se'ns torne el deute als valencians i valencianes a parlar d'una reestructuració i que, a més, se faça en comú amb la resta de comunitats autònomes.
És que vostés, abans de fer eixe comú amb totes les comunitats autònomes, van a reclamar des del govern d'Andalusia que volen retornar els diners que se li han tornat a Andalusia, que se li tornen al govern central i després fem el café para todos?
Van a fer vostés això?
(Aplaudiments) Veritat que no?
Veritat que no?

I, clar, un es pregunta, i per què Ciudadanos fa este canvi?
Doncs, bé, què ha passat en estos anys?
Doncs, bé, «Albert Rivera se opone al pago de la deuda histórica a la Comunidad Valenciana», Albert Rivera.
Però és que la seua candidata, que és la que hauria d'aprovar un nou sistema de finançament, María Muñoz, de Ciudadanos, diu, «si el estado ha infrafinanciado a la Comunidad Valenciana sus motivos tendrá», en una èpica entrevista que tots i totes vam poder vore en campanya electoral.
(Aplaudiments) Esta sí que se n'ha passat de la ratlla.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Algun grup que ha segut contradit en els seus arguments, vol fer ús de la paraula per a rèplica?

La il·lustre diputada senyora Merino.

La senyora Merino Peña:

Gracias, señora presidenta.

Señor Ferri, no tenía ninguna duda de cómo iba a terminar esto.
Estaba claro que no iban a aceptar nuestra enmienda.
Bueno.

Simplemente aclararle un par de cosas.
Lo que ustedes llaman «más ambicioso» para nosotros simplemente es irreal.
Hemos dicho que tenemos que poner los pies en el suelo y ser realistas y coherentes, no hacer promesas que luego se quedan en nada.
Ya lo veremos dentro de unos meses, ya lo veremos.

Y también lo que ha llamado «café para todos», simplemente se trata de igualdad entre todos los españoles.
(Aplaudiments) ¿Tanto les cuesta?
Nada de café para todos.

En lo de los titulares que ha sacado, bueno, es que tengo…, no me va a dar tiempo pero, bueno, si quiere, luego se lo explico, es…, las manipulaciones que (inintel·ligible) … existen y la utilización que se hace de determinadas manifestaciones que no están bien expresadas, pues dan lugar a que usted saque aquí unos papelitos y crea que ha quedado fenomenal, pero no, le aseguro que no tiene ninguna razón.

También le quería comentar al señor Mata, que ha dicho que…, parece que él puede decir qué grupos están legitimados y cuáles no para hablar de financiación autonómica?
¿Usted es el que está legitimado para decir quién está legitimado y quién no?
Pues, tenga mucho cuidado, a ver si va a ser el PSPV o el PSOE el que no va a estar legitimado para hablar de financiación autonómica, al menos justa para la Comunidad Valenciana.
(Aplaudiments) Porque muchas veces…, esto se le puede volver en su contra.

Y, también, lo que ha llamado usted dumping fiscal, para nosotros simplemente se trata de justicia fiscal muchas veces.
(Aplaudiments) Porque bajar impuestos muchas veces acaba siendo más justo que lo que ustedes hacen en otros sitios.

Bueno, como no voy a tener demasiado tiempo para lo que tenía preparado para acompañar esta réplica, en nuestro minuto, el minuto que me queda escasamente, me planteo hacer una reflexión.
Podríamos todos ser valientes y decirle claramente a la ciudadanía, aunque sé que Partido Popular y PSOE no lo harán, dónde está gran parte del problema y es… No lo harán, me refiero, porque sería tirar piedras sobre su propio tejado.
Pero no pasa nada, porque lo hacemos nosotros.

Cuando Ciudadanos gobierne se iniciará, de forma inmediata, de forma conjunta, en todas las comunidades autónomas, sin acuerdos bilaterales, sin privilegios a determinados territorios, con transparencia, con lealtad.

Todos los españoles tendrán lo mismo en todas partes, independiente de dónde vivan.
Se acabarán los cálculos opacos del cupo vasco.

Iniciaremos y completaremos esa reforma del sistema de financiación que los partidos que han estado en los gobiernos durante cuarenta años en España no han tenido la altura de miras ni el sentido de estado suficiente para afrontar.

Dejaremos de marear la perdiz con manifestaciones, pancartas, etcétera, que todo eso está muy bien, pero que no da resultados.
Y, «si buscas resultados distintos, no hagas siempre lo mismo», dijo Albert Einstein.
Quizá, pensémoslo por un momento, lo que tiene que ser distinto es el gobierno de este país porque, visto lo visto con Partido Popular y con Partido Socialista en el gobierno central, no se aborda de forma seria la reforma del sistema de financiación autonómica.
No tienen interés real en ello, porque les intereses partidistas de ambos están por encima del interés general.

Miren, señorías, los años pasan y, con ellos, pasan los cursos escolares en los que nuestros niños no son educados con los suficientes recursos.
Con estos años, transcurren los meses en listas de espera interminables que sufren los pacientes.
En estos años, desgraciadamente, fallecen ciudadanos a los que nunca les llegó la esperada ayuda por dependencia.
Y -termino ya, señora presidenta- estos años no van a volver, no los vamos a recuperar y los efectos tan dañinos de la insuficiente inversión en sanidad, en educación y en otras cosas van a ser, en muchos casos, irreversibles.

Mientras el tiempo pasa y de ustedes depende que esta situación cambie, solo tenemos problemas, mentiras, fracaso, demagogia y un continuo bloqueo a la reforma del sistema de financiación.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Els recorde que en estos torns vostés s'han d'adreçar al grup que ha presentat la proposició no de llei, que no ha acceptat l'esmena en este cas, que és el Grup Parlamentari Compromís, no els altres grups parlamentaris.
(Veus) Gracies.

Senyor Ferri, per a rèplica a la senyora Merino.

El senyor Ferri Fayos:

Seré molt breu.

Senyora Merino, igualtat és tractar diferent a situacions diferenciades per a aconseguir eixa igualtat, no és tractar a tot el món igual.
(Una diputada diu: «Eso no es objetivo.
»)

Aleshores, clar, si partim que vostés ja tenen una definició diferent de què és igualtat, doncs, ja estem malament.
Però si tu no tractes diferent a situacions diferenciades, mai trobaràs la igualtat.
(Una diputada diu: «Eso no es igualdad.
Eso es otra cosa.
») Sí, sí que és igualtat, senyora Merino.

Però, mire, jo li llance una pregunta, que no sé si podrà respondre perquè crec que ja no té rèplica, però li llance una pregunta que deixe en l'aire, no?
És realista que se li pague el deute històric a Andalusia?
Per què no és realista que demanem que se'ls pague el deute històric als valencians i les valencianes?
Per què no?

Vosté ha dit que la proposta que nosaltres estàvem ací no era realista, perquè… (Veus) Sí, sí que s'ha referit a això, perquè en la seua proposició vosté parla del café para todos, parla de resoldre el problema del deute històric amb totes les comunitats autònomes a la vegada.

I no és realista…?
Si és realista per a Andalusia, on vostés governen, per què no és realista per als valencians i valencianes?
(Veus) Per què vostés s'entesten, una vegada darrere d'altra, de tractar-nos a nosaltres d'una manera diferent?

I, per cert, parlant d'igualtat, és igualtat que vostés aprovaren un pressupost amb Mariano Rajoy que deixava els valencians i valencianes a la cua de les inversions de l'estat?
(Veus) És això igualtat?
(Se sent una veu que diu: «No es verdad, no es verdad.
») És això el que fa Ciudadanos?
És això el que defensa Ciudadanos com a igualtat a Espanya?
(Veus) Doncs, bé, en eixes estem.

Vostés voten en contra d'esta iniciativa, voten en contra d'esta iniciativa perquè diuen que no és realista, però vostés, en canvi, eixa realitat l'apliquen en altres territoris on governen.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn dels grups que no han presentat esmenes per a fixar posició, ja en la proposició no de llei adjunta l'esmena 5.
732, que ha sigut acceptada per part del proponent d'aquesta proposició no de llei.

És el torn, per a fixar posició, del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, de la il·lustre diputada Ana María Cerdán.

La senyora Cerdán Martínez:

Señora presidente.

Consejeros.

Señorías.

Señor Ferri.

Estamos de acuerdo en que el actual sistema de financiación perjudica a los ciudadanos de la Comunidad Valenciana y, efectivamente, estamos infrafinanciados.
Existen diferencias notables entre un ciudadano que vive en Cantabria y uno que vive en la Comunidad Valenciana.
Una vez más, los hechos nos dan la razón y es que las autonomías generan despilfarro, división, duplicidad y enfrentamientos.

No estamos de acuerdo en que el Consejo de Política Fiscal y Financiera se convierta en un órgano multilateral para reducir el peso del gobierno central en las decisiones del órgano.

Como ya dijimos ayer, estamos de acuerdo en que el ministerio de hacienda nos transfiera el dinero correspondiente a la recaudación del IVA de diciembre de 2017 y también las entregas a cuenta del sistema de financiación, que ascienden, en conjunto, alrededor de 730 millones de euros.

Estamos de acuerdo en que hay que convocar al Consejo de Política Fiscal y Financiera, de manera urgente, para que reforme, de forma inmediata, el sistema de financiación actual, buscando la equidad de todos los españoles.

No apoyamos el reconocimiento y compensación de la deuda histórica por la transferencia de competencias a la Generalitat, ya que, desde Vox, somos partidarios de devolver las competencias al estado para que se gestionen de manera más eficiente.
Vox es un partido que trabaja el presente para mejorar la calidad de todos los ciudadanos del futuro.

De todos es sabido que, cuando terminó la legislatura del Partido Popular, la deuda estaba alrededor de los 30.
000 millones de euros, en cuatro o cinco legislaturas.
Cuatro años después, ha ascendido a cuarenta y siete mil millones de euros.
¿De qué nos ha servido la creación de una secretaria dedicada a la financiación?

En estos momentos, destinamos más recursos a pagar deuda pública que a educación y eso es un gran problema.
Y digo esto porque la mayor cantidad de dinero se invierte en sanidad, sí, en esa sanidad donde ustedes pretenden hacer recortes.
Y, si es cierto lo que ha dicho la señora Barceló de que no van a haber recortes en sanidad, les recuerdo que las políticas sociales también existen y la gente que trabaja quiere cobrar.

Como ya dije en mi primera intervención, hay que tener en cuenta cuáles son nuestras prioridades y actuar en consecuencia.
Y creo que, en estos momentos, no podemos pensar en seguir creando institutos, observatorios y demás entes, porque la economía de todos los valencianos no está para esos derroches.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, finalitzat el debat… (Veus) Sí, sí, sí.
(Veus i rialles) És que ho fet a cosa feta, Isabel, perquè mos pugues dir alguna cosa.
(Rialles i veus)

No, perdó, perdó.
Jo pensava que era de major a menor.
(Veus) No, li toca…

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Popular…

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Muchas gracias, presidente.

Se ha dicho aquí, y fundamentalmente por parte de Podemos y por parte del Partido Socialista, que era como el día de la marmota, como volver atrás.
La diferencia entre ayer y hoy es que los que ayer votaron en contra de un nuevo sistema de financiación y de la reclamación de la deuda histórica hoy lo van a votar a favor.
La diferencia entre ayer y hoy se llama la incongruencia política de Partido Socialista, de Compromís y de Podemos.
(Aplaudiments) Y así estamos.

Y, después, tenemos a un débil Compromís; un Compromís que, por un lado, presenta una propuesta en la que dice que hay que convocar, de manera urgente, al Consejo de Política Fiscal y Financiera para reformar el sistema de financiación y viene el PSOE, que es quien le ayuda -como es un dependiente, le ayuda, porque Compromís se ha convertido en la mera muletilla del Partido Socialista-, y le dice: «No, por ahí no, no vamos a convocar urgentemente nada.
Vamos a poner que seguiremos avanzando».
Oiga, es que ustedes, desde junio de 2018, siguen avanzando, pero no se han movido ni un centímetro, no ha cambiado absolutamente nada.

Y, entonces, se inventan una rocambolesca jugada, que es el primer punto de la propuesta y es la de: vamos a cambiar el Reglamento del Consejo de Política Fiscal y Financiera y, para eso, instamos al gobierno a que lo cambie.

Varias precisiones, señor Ferri, señores del PSOE y señores de Podemos.
El Reglamento del Consejo de Política Fiscal y Financiera lo cambia el Consejo de Política Fiscal y Financiera, no el gobierno; el gobierno es un miembro del consejo, pero no lo cambia el gobierno.
El reglamento se ha cambiado nueve veces desde que se creó, nueve veces.
Cámbienlo, lo podrían haber cambiado.

Segunda cuestión.
Ustedes dicen: no, es que lo queremos es que el Consejo de Política Fiscal y Financiera sea un órgano multi… Claro, oiga, es que ya lo es.
Está el estado, las comunidades autónomas y las ciudades autónomas; está todo el mundo.
¿Quién falta?
Nadie.
Ya lo es.
Artículo 2 del reglamento.

Y dicen: es que lo que queremos es que no haya desigualdades en el Consejo de Política Fiscal y Financiera.
Señor Ferri, créame, que no le engañe más el señor Soler, artículo 10 del reglamento: hay igualdad, el estado tiene el 50 % y las comunidades autónomas el 50 %.
(Veus) Artículo 10, señor Ferri, léaselo, (aplaudiments) que no le engañen más, que no le engañen más.

Es más, le voy a decir, fíjese, para aprobar se necesita mayoría cualificada en primera votación, dos tercios, y, en segunda, mayoría absoluta.
Para que lo sepa.

Y, después, ya viene la última, que es la bomba.
Dicen: no, y vamos a exigir que se reúna, al menos, dos veces al año.
Artículo 6.
3 del reglamento actual: el Consejo de Política Fiscal y Financiera se reunirá, al menos, dos veces al año.
(Aplaudiments) Señor Ferri, deje de hacer el ridículo.

Oiga, yo entiendo que ustedes se han quedado en nada y que el Partido Socialista viene a enmendarles.
Porque yo sé que usted ayer iba a votar a favor de la propuesta nuestra.
Sencillamente, ¿sabe por qué?
Porque la copié de la suya.
Mire, he hecho lo que hace Sánchez, copiar.
(Aplaudiments) Y me autoenmendé para…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…copiarla.
Y usted votó ayer «no» y hoy va a votar que sí.
Y va a votar que sí argumentando que hay que cambiar el Reglamento del Consejo de Política Fiscal y Financiera.
¿En qué, si ya está?
…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…Si lo que usted quiere ya está en el reglamento.

Dejen de hacer el ridículo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.
(Veus)

Per a rèplica a l'exposició del senyor Ibáñez… Escoltarem la rèplica del senyor Ferri al senyor Rubén Ibáñez.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Al senyor Ibáñez se li ha oblidat parlar dels altres dos punts, però bé, supose que igual després, en la rèplica, parla dels altres dos punts.

En el primer punt, doncs, bé, el Consell de Política Fiscal i Financera, té un 50 %.
Però, qui té el vot de qualitat?
Qui té el vot de qualitat?
(Veus) Qui té el vot de qualitat?
Senyors del Partit Popular, qui té el vot de qualitat?
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

El senyor Ferri Fayos:

De totes maneres, de totes maneres, senyor Ibáñez, vosté ve ací i, damunt, copia mal la meua iniciativa, perquè se li va oblidar un punt.
Per què se li va oblidar eixe punt al copiar la meua iniciativa?
(Veus) Per què se li va oblidar el tercer punt, el tercer?
(Veus) Sí.
(Veus) No, i… No, no, llisca'l tot, (aplaudiments) llisca'l tot…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, després…

El senyor Ferri Fayos:

…, llisca'l tot, llisca'l tot: avançar i que se'ns pague el deute històric.
(Veus) No.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.
(Aplaudiments)

El senyor Ferri Fayos:

És que vosté copia la meua iniciativa i se li oblida copiar un punt.
Per tant, vosté, damunt, copia mal.
Damunt, és un mal copiador.

Però, miren, és que vostés, des que estan en España Suma, (remors) sembla que pareixen un nou partit, que ha aparecido aquí en 2019 i que no ha existit mai en les institucions de l'estat espanyol, que mai ha existit en les institucions valencianes, que mai ha existit en cap tipus d'institució i mai han sigut capaços de resoldre el problema del deute, de resoldre el problema del finançament dels valencians i valencianes perquè, clar, són un partit nou, no són el Partido Popular, són España Suma, ya no existen, no han existido nunca.
No han tingut majories absolutes en el Govern d'Espanya, no han tingut majories en el Consell de Política Fiscal i Financera.
No, ara se'ns oblida.
Ara, de repent, son el partido más reivindicativo del mundo, son el partido más reivindicativo del mundo.
(Veus)

No han resolt el deute…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor Ferri Fayos:

…no han resolt el problema del finançament… (veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor Ferri Fayos:

…no han fet les inversions dignes en la nostra terra sinó tot el contrari, inversions ben indignes en la nostra terra.

Han fet un ús partidista de les bestretes, els sona?
Els sona, tot el que estic dient?
Han fet un ús partidista del FLA, no han convocat el Consell de Política Fiscal i Financera quan tocava i han aplicat retallades.
Retallades que vénen de la Llei d'estabilitat pressupostària que deriva d'una reforma de la Constitució que vostés també van aprovar, que ve del 135.

I, senyories, tot això té una explicació.
I és que vostés han governat, vostés han governat, no són España Suma, son el Partido Popular que se mete en España Suma para hacer como si algo cambiara pero nada cambia.
«Montoro rechaza la quita de 20.
000 millones a la Comunidad Valenciana por el expolio de la financiación.
Montoro niega la mala financiación valenciana y dice que está en la media.
» Això és el que feien vostés quan estaven en el govern i, ara, sembla que se'ls ha oblidat perquè es posen en España Suma.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Senyor Ibáñez, per a finalitzar el debat, en rèplica al senyor Ferri.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Señor Ferri, no a usted -que sabe que le tengo un aprecio especial- sino a su grupo como usted representa, se les rompió la voz de tanto usarla, de verdad.
(Se sent una veu que diu: «No, no») Se les rompió la voz de tanto usarla.

¿Qué fue de esto?
«Sí, habrá que montar un pollo» ¿Qué fue de esto, señor Ferri?
Claro, y ahora a usted nos dice, nos achaca a nosotros, no sé qué de partidos y de unidades, ¿ustedes?
Que se han convertido en una confluencia del Partido Socialista, (aplaudiments) que ahora son Más Madrid, más centralismo, ¡de verdad!
¿Me lo dice usted que ha perdido absolutamente toda la autonomía?

Pero mire, no tiene ninguna credibilidad, ninguna.
Mire, este es un Diario de Sesiones de días antes de que el presidente, es exactamente del 26 de septiembre del 2018, se reuniese con Pedro Sánchez, y usted decía en esta cámara: «Esperamos que de esa reunión el gobierno de Sánchez haga buenos, efectivos y en efectivo, la propuesta que esta cámara, que estas Cortes aprobó.
», a lo que usted ha hecho referencia en la primera intervención, y dice: « Pero si vuelve -tenía un tono un poco más elevado y dice- pero si usted vuelve sin ninguna de esas reivindicaciones nos oirán.
»

¿De verdad?
¿Cómo?
¿Apoyándole en el gobierno otra vez?
¿Así les han oído?
(Se sent una veu que diu: «No») ¿Así es como Compromís demuestra la fuerza que ustedes tienen?
(Aplaudiments) No tienen ninguna, se lo he dicho.
Se han convertido en una confluencia del Partido Socialista, lisa y llanamente.

Y después, le he vuelto a decir: Mire, no se equivoque, de verdad, no crea al señor Soler.
Yo les voy a regalar, si quiere, el reglamento, otra vez, del consejo de política y fiscal y se lo voy a leer.
Voy a perder hasta unos segundos en leérselo.
Las votaciones: «En primera votación cuando los acuerdos lleguen por 2/3 de todos los miembros.
En segunda votación por mayoría absoluta.
» No hay voto de calidad, de nadie, de nadie.
(Aplaudiments) Ni posibilidad de empate, ninguna, ninguna.

No vuelva a creer al señor Soler, que no tiene ninguna credibilidad.
Por favor, a estas alturas.
Claro, que saquen pecho…, salía el señor Mata sacando pecho de que hemos recuperado 1.
300 millones.
No, no han recuperado 1.
300 millones, han recuperado 6.
000, porque 3.
000 es por más financiación y 3.
000 por más impuestos con los que han castigado a los valencianos.
Usted tiene 6.
000 millones más que el Partido Popular (aplaudiments) y, fíjese, sacan pecho solo de 1.
300.
Pero, ¿por qué?
Si tienen más.

Y, por último, lo que ha quedado absolutamente claro después de todo este periplo de 15 meses del gobierno socialista, con la timidez absoluta de Compromís, es que Sánchez ha secuestrado el dinero de los valencianos.
Y a cambio nos ha pedido un rescate, a modo de chantaje, que se llama: O me apoyas o no hay dinero.

Y le voy a decir una cosa, para que no vuelva a creer tampoco al señor Soler, yo no sé si usted se creerá a la señora Montero, pero la señora Montero, en ese síndrome del equipo que tiene el señor Soler, le dijo que los recortes nada tienen que ver con las entregas a cuenta; cada comunidad autónoma sabrá por qué tiene que hacer recortes.
¿Usted lo sabe, señor Ferri?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyories, finalitzat el debat anem a passar a votació.

Anem a votar la presa en consideració de la proposició no de llei de tramitació especial d'urgència que presenta el Grup Parlamentari Compromís, registre d'entrada 4.
202, més l'esmena, registre d'entrada 5.
732.

Senyories.
Senyories, comença la votació.
(Veus)

Senyories.
(Rialles) (Se sent una veu que diu: «Ha salido dolido»)

Senyories, la proposició ha estat aprovada, amb l'esmena, amb 65 vots favorables, 10 en contra, 18 abstencions.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, María José Salvador Rubert)

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre l'obligació que la bandera nacional onege als instituts públics, presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana (RE número 4.
444, BOC número 22)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyories, seguim amb l'ordre del dia.
Per favor mantinguen silenci.

El punt 12 presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre l'obligació que la bandera nacional onege als instituts públics presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Té la paraula la il·lustre diputada María de los Llanos Massó, en representació del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

¿Val?

La senyora Massó Linares:

Gracias, señora vicepresidenta.

Señorías.

La verdad es que empieza a ser habitual tener que subir a esta tribuna, pues, a reclamar cosas obvias.
La semana pasada tuve que estar en este mismo sitio pidiendo libertad y hoy vuelvo a estar aquí pidiendo que se cumpla la ley.
La verdad es que parece mentira pero es así.

Señorías, no es un capricho.
Nuestra Constitución se fundamenta en la indisoluble unidad de la nación española y la propia ley de banderas dice que: «La bandera es signo de la soberanía, independencia, unidad e integridad de la patria, y representa los valores superiores expresados en la Constitución.
»

Yo entiendo que en esta ley, pues, hay expresiones que algunos diputados de esta cámara pueden resultarles cuando menos desagradables: soberanía, unidad, integridad, patria; pero vayan acostumbrándose porque las van a oír bastante a menudo.
(Aplaudiments)

Uno de los principios que sustentan nuestro proyecto es la defensa de los símbolos nacionales porque ellos representan la defensa de la nación, que no es sino la defensa de nuestro presente, la defensa de nuestro futuro y con la herencia de nuestro pasado.
Vivimos momentos en los que los símbolos nacionales son constantemente atacados, cuando no ultrajados, por aquellos que pretenden destruir nuestra nación, ante la mirada a veces pasiva y a veces cómplice de quienes deberían impedirlo.

Señorías, no solo estamos defendiendo un símbolo, que también, estamos exigiendo que se cumpla la ley.
Estas infracciones de la ley, cuando vienen de parte de las instituciones, pues, nos llevan a pensar que no es desconocimiento.
Porque sería un tema serio que el propio Consell o la consejería de Educación desconocieran la ley.

Podríamos pensar que es dejadez, que eso también sería grave.
Pero a la luz de la situación política y territorial de España y también de nuestra comunidad autónoma, no hace falta ser muy perspicaz para intuir que hay unos objetivos y motivaciones claras en la ausencia de la enseña nacional de nuestros institutos de educación secundaria y bachiller.

Se pretende eliminar cualquier símbolo que recuerde que la Comunidad Valenciana es España, tanto si le gusta al tripartito que sufrimos como si no.
Se empieza eliminando los símbolos, y no pasa nada.
Se continúa eliminando la lengua española, y no pasa nada.
Aquí voy a recordar -salvando las distancias, no quiero ofender a nadie- el argumento de ayer de la señora Peris, ¿cuántas quejas a la Oficina de Derechos Lingüísticos existen?
No lo sabemos, como decía la señora Peris, porque los padres y los alumnos tienen miedo a denunciar.
(Aplaudiments)

Se sigue este proceso eliminando o modificando la parte de la historia que no nos gusta o no interesa para sus fines, y no pasa nada.
Y aquí vuelvo a los argumentos de la señora Peris, ¿cuántas denuncias hay por adoctrinamiento en nuestros escolares?
No lo sabemos, porque los padres tienen miedo a denunciar el adoctrinamiento que están sufriendo sus hijos en los centros escolares.

Y se termina con todo este proceso dando un golpe de estado, como hemos podido ver en Cataluña, y no pasa nada.
Bueno, sí pasa, que Vox es el único que lleva a los delincuentes ante los tribunales.
(Aplaudiments) Desgraciadamente este proceso, que acabo de hablar, ya ha empezado en la Comunidad Valenciana y ahora nos toca pararlo y revertirlo.

Por tanto, señorías, empecemos por lo primero, que se cumpla la Ley 39/1981, de 28 de octubre, conocida como ley de banderas.
Porque es fundamental que los jóvenes aprendan a respetar la bandera que nos une a todos en una patria común.

Me dirán, ¿no hay cosas más importantes?
Si estuviéramos hablando solo de un signo, pues podría decirles que sí.
Pero como he dicho antes este símbolo sustenta nuestra Constitución, la unidad de España.

Pero, aunque esto fuera así y hubiera cosas más importantes, es una medida que no cuesta ni tiempo ni recursos.
En vez de colgar mapas de los países catalanes en los institutos cuelguen la bandera nacional en nuestros institutos.
(Aplaudiments)

Ustedes pueden pensar que hay cosas más graves -sí seguro, y no duden que nos ocuparemos de ellas a su debido tiempo- pero votando a favor de esta iniciativa, señorías, demostrarán, al menos, que están dispuestos a cumplir la ley.

Pedimos a las Cortes Valencianas que insten al Consell para que de forma inmediata ondee la bandera de España en los institutos públicos de educación secundaria y bachiller de nuestra región.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos, de l'il·lustre diputat José Antonio Martínez Ortega, per a la defensa de l'esmena presentada.

El senyor Martínez Ortega:

Gracias, señora vicepresidenta.

Diputados, diputadas.

¿Se imaginan ustedes al gobierno de un país democrático impidiendo que sus administraciones públicas cumplan con lo establecido con la ley?
En una democracia seria esto no ocurriría.

En Ciudadanos lo tenemos claro.
Sí rotundo al cumplimiento de la legalidad.
Sí a que la bandera de España ondee en los centros educativos de la Comunidad Valenciana.
Y es por ello que instamos, de manera inmediata, al Consell para que dé cumplimiento a la legalidad y que dé instrucciones a los centros educativos de la Comunidad Valenciana para que la bandera de España y también la bandera autonómica ondeen juntamente en el lugar que les corresponde y que establece la ley.
(Aplaudiments)

En Ciudadanos queremos dar un paso más, instamos al Consell a que promueva el uso de la bandera de la Unión Europea, símbolo de la ciudadanía europea unida en principios, valores y en historia.
(Aplaudiments)

Pero hay más, hay más.
¿Se imaginan ustedes a un verdadero estado de derecho que permita a sus administraciones que en los edificios públicos cuelguen banderas no oficiales?
Pues eso ha ocurrido en la Comunidad Valenciana (aplaudiments) y el Consell no puede mirar para otro lado.
El Consell debe de exigir responsabilidades y debe garantizar que se cumpla la ley en el caso de que esto vuelva a ocurrir.

Queremos un país en el que nuestros jóvenes se eduquen en valores de estado de derecho moderno y de progreso, no en una república bananera en la que lo habitual sea el incumplimiento de la ley.
No queremos que se eduquen en un país que gobierne únicamente para amiguetes.

Miren ustedes, de verdad que puedo entender que para muchos de ustedes estas banderas no simbolicen nada, o que una simbolice más que otra.
Pero es que el cumplimiento de la ley no lleva implícito el deber de que nos guste o no.
La ley está para acatarla.
Y el incumplimiento de la ley lo que hace es minar lo más profundo de nuestra democracia.

Las administraciones públicas no están al servicio de los partidos políticos.
Las administraciones públicas están al servicio de la ciudadanía.
Por ello, es requisito sine qua non que se garantice la neutralidad ideológica y el respeto a los símbolos de nuestra nación.

Y hablando de garantizar la legalidad y la neutralidad en las escuelas, queremos denunciar problemas legales y democráticos en el sistema educativo valenciano.
Verán, los socios del Botànic han diseñado un modelo lingüístico que es totalmente discriminatorio.
La ley del unilingüismo no garantiza la educación en las dos lenguas cooficiales reconocidas en el Estatuto de autonomía.

Esta ley de marginación del castellano posibilita la creación de centros experimentales en los que no se estudia ni una sola hora de castellano a la semana.
Existen 208 centros de educación infantil en la Comunidad Valenciana acogidos a estos programas.
Se saltan los porcentajes mínimos de exposición que regula la ley para cada una de las lenguas de enseñanza.

Esta inmersión es contraria a la legalidad y vulnera el derecho fundamental de los padres a elegir la lengua vehicular de sus hijos.
Me alegro de que llegue el señor Marzà, porque quiero decirle algo.
Señor Marzà, tan dictador es el que prohíbe una lengua como el que la impone.
(Aplaudiments) Por eso, por eso, desde el Consell le pido que recapacite, que recapacite y que revoque esta ley.

Pero es que, pero es que, es que el Consell se está luciendo.
(Rient) Es que el Consell se está luciendo, es que no tienen bastante con vulnerar nuestros derechos lingüísticos.
Es que ahora importan desde Cataluña la fórmula de espiar lo que hablan nuestros hijos en el colegio.

¿Qué es eso de enviar espías para ver en qué idioma hablan nuestros hijos en el recreo?
¿Quieren establecer una especie de régimen totalitario en las aulas?
Queremos libertad en nuestros colegios.
No queremos una KGB valenciana espiando a nuestros niños en el cole.

Es más, en vez de derrochar el dinero de todos los valencianos en contratar espías lingüísticos, inviertan ese dinero en sacar a los 13.
000 niños valencianos que todavía están en barracones en colegios en el siglo XXI.
(Aplaudiments)

¿Y los libros de texto pancatalanistas?
Si es que todo es un despropósito.
Todo es un despropósito.

Miren, no más barreras por banderas.
No más barreras por lenguas.
No más sectarismo ideológico.
Queremos una educación inclusiva.
Queremos respeto a la pluralidad identitaria y lingüística, pero todo ello desde el respeto a la legalidad.
Legalidad entendida como la única forma posible de garantizar la convivencia pacífica y como la única forma posible de garantizar el verdadero estado democrático y de derecho.

Por eso hemos presentado una enmienda de adición en la que queremos incluir el uso de la bandera de España y de la bandera autonómica en todos los centros educativos de la Comunidad Valenciana; que se promueva el uso de la bandera de la Unión Europea como símbolo de nuestra ciudadanía europea; que se prohíba tajantemente que en nuestros edificios públicos se cuelguen banderas inconstitucionales y banderas no oficiales.
Y, por último, pedimos un informe de auditoría independiente que certifique que los centros educativos, especialmente los acogidos a los programas plurilingüísticos experimentales, los libros de texto y los docentes, cumplen con lo establecido en el principio constitucional de neutralidad ideológica.
Y es porque, señores,…

(Ocupa la presidència el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria…

El senyor Martínez Ortega:

…-acabo-, es porque, señores, queremos respeto a los derechos de todos y no únicamente a los de unos pocos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Ara arriba el moment de constatar si la ponent, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, accepta o no l'esmena que els acaba de presentar l'il·lustre diputat José Antonio Martínez.

Quan vosté vullga.

La senyora Massó Linares:

Gracias, señor presidente.

Señorías, en primer lugar, comunicar al Grupo Parlamentario Ciudadanos que aceptamos la enmienda que han presentado a nuestra proposición no de ley en su totalidad.
Está claro que en el punto 1, pues lo que apoya es que se coloque la enseña nacional en los sitios en los que corresponde.
Ellos instan a colocar también la bandera europea.
No tenemos ningún inconveniente porque España es parte fundamental de Europa.
Sin España Europa no existiría y posiblemente, posiblemente, sin España y sin las gestas de España las mujeres europeas posiblemente fuéramos con burka hoy en día.
(Aplaudiments)

Digo que España es parte fundamental de Europa y esa frase que se oía muchas veces de que Europa acaba en los Pirineos, pues a lo mejor es porque empieza en Gibraltar.

En el tercer punto, Ciudadanos en su enmienda propone que se prevenga, que aparezcan banderas que no son oficiales en nuestra comunidad o incluso banderas que atentan gravemente contra la unidad de España.
Estamos hartos de ver en nuestros centros escolares -ya lo dije el otro día- en las festes per la llengua y en un montón de actos, banderas cuatribarradas y, en muchos casos, esteladas.
Los niños tienen que pasearse en el patio con banderas esteladas y cuatribarradas.

Señor consejero de educación, por favor, cumpla la legalidad vigente.
Deje de manipular a nuestros niños, que ya se lo dije el otro día.
Nuestros jóvenes, nuestros niños, lo que deben de hacer es aprender a respetar, como he dicho antes, la bandera nacional, que es la que nos une a todos en una patria común.
(Aplaudiments)

En el cuarto punto, Ciudadanos aboga por la elaboración de una auditoría independiente formada por docentes y técnicos.
Nosotros estamos de acuerdo.
La situación, como dije el otro día, en educación es de emergencia educativa y necesitamos que esos docentes que el señor Marzà dice que le piden ayuda y le hacen la ola, esos docentes y, si no esos, otros, a nosotros nos están pidiendo ayuda por su preocupación, por la preocupación que tienen por la situación en la educación de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, ara els grups parlamentaris que no han presentat esmena fixaran posició sobre el text original amb l'esmena d'addició que ha presentat el Grup Parlamentari Ciudadanos.

En primer lloc, intervindrà la diputada Pilar Lima, en nom del Grup Unides Podem, i fixarà posició en nom del seu grup sobre este text amb l'esmena que s'ha acceptat.

La senyora Lima Gozálvez:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señorías.

¡Uf!
Ayer por la noche estaba pensando… Pensé que no iba a poder dormir bien, que iba a tener que contar ovejas o no, o que iba a tener que contar banderas para poder dormir.
(Aplaudiments) Una bandera, dos banderas, tres… Pero, no.
Afortunadamente me dormí bien.
Me dormí tranquila.
He dormido muy bien.
He dormido muy, muy bien, pensando que tenemos un gobierno progresista del botánico, del que forma parte Unidas Podemos, y eso me relaja, me tranquiliza y he dormido muy bien.

Pero, de nuevo, me he levantado esta mañana pensando en banderas.
Otra vez con las banderas.
Se me ha pasado por la cabeza la PNL que presentaba Vox Comunidad Valenciana.
Digo, la próxima va a ser, van a pedir poner la bandera del Vaticano en los institutos.
Pero, no, creo que el papa Francisco no es santo de su devoción.
Me parece que no.
(Aplaudiments)

Y también me he acordado esta mañana en relación a vuestra…, a su PNL, perdón, que ningunean a la señera.
¿Os acordáis del episodio…, se acuerdan ustedes, ocurrido este agosto en Málaga, donde un grupo de jóvenes gritaron «Viva España» cuando vieron la señera?
Y es que confundieron…, lo confundieron con la bandera catalana.
Yo creo que lo más importante y necesario es conocer realmente las banderas.
Yo creo que es lo más importante.
Y yo creo que ustedes, en fin, no recuerdan ese episodio.

Ustedes todavía siguen enfrascados en la época del dictador Franco.
Y es que Franco ha muerto, pero, bueno, (remors) parece que, bueno, que el franquismo, no.
El franquismo no ha muerto.
Y esto significa una reversión, una vuelta atrás, una involución.
Porque ustedes lo están demostrando con esta iniciativa, presentando que quieren poner las banderas en los institutos de educación secundaria, con lo cual no piensan en la gente.
¿De verdad piensan que esto es ayudar a la Comunidad Valenciana?
¿De verdad creen que esto es una buena ayuda al gobierno valenciano?
¿De verdad ustedes lo creen?
¿De verdad?
¿Eso es defender España?
¿Eso significa defender nuestro país?
Porque no podemos olvidar el tema del acoso escolar.
Me ha venido esta mañana el caso de Alan, un joven que se suicidó, un joven transexual que se suicidó.
¿De verdad ustedes piensan que eso es defender España?
Tenemos que pensar en el acoso escolar.
Eso es muy importante, mucho más importante.

El tema de la vivienda.
Tenemos que dejar atrás los fondos buitre aliados con algunas fuerzas políticas que están impidiendo atajar el precio del alquiler de la vivienda y defender España.
¿Qué significa?
Es defender a sus gentes, señoría.
Eso es lo que significa.

Una bandera no va a ayudar… ¿Se me acaba el tiempo?
Bueno, pues, muchísimas gracias.
(Aplaudiments) Ah, perdón… Bueno…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

S'ha entés perfectament.

Fixarà posició, en nom del Grup Compromís, la il·lustre diputada Papi Robles.
(Algú, amb el micròfon desconnectat, diu: «Ah, eso da igual.
Eso ya lo verán.
Es sorpresa.
Creo que se ha entendido el sentido del voto.
»)

La senyora Robles Galindo:

Bé, al·lucinant.
Demanen que se complisca la llei?
És més, mos estan demanant que allò que fa la Direcció General de Centres es faça, que és que s'envien banderes als centres i s'informe les direccions que les banderes se posen.
Igual podem estar informades abans de demanar coses, estaria prou bé saber en quin país treballem.
Però, clar, la cosa té molt més, eh?
, té molt més, perquè vostés, quan van fer la roda de premsa per a presentar la PNL van dir exactament: «Sabemos y no tenemos ninguna duda de que todos los centros educativos tienen las banderas que corresponden.
» Aleshores, exactament què és el que volen vostés?

I, clar, una continua mirant i vegem que ix un cos d'inspecció per a fer un seguiment de les banderes.
Però és que, a més, arriba Ciudadanos i fa una aportació esplèndida, que vostés accepten, que diu, «auditoria independent».
Clar, és que els funcionaris no són independents, els funcionaris de la casa no són independents.
Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Però a més, a més, fent exactament el que acaben de fer, que és evidenciar cap a on va esta PNL, que és dir que s'ha d'anar especialment a revisar aquelles escoles que tenen programes plurilingües.
Ah, clar, que és que la bandera va de la mà una altra vegada amb el tema del plurilingüisme.
Doncs, no, açò no pot funcionari aixina.
Paren de dir que el professorat adoctrina.
Respecten una altra vegada més el personal d'esta casa.
(Aplaudiments)

I, en definitiva, paren d'assenyalar la gent que pensa diferent a vostés.
Respecte.
Respectem la llei i des de la Generalitat s'impulsa.
En escoles privades l'educació no se dóna massa bé, crec.
(Remors) Compromís…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.
(Veus)

Senyories, per favor, està en l'ús de la paraula l'oradora.
Demane respecte per a la persona que està en l'ús de la paraula.

Vosté està debatent amb la senyora Llanos, que és l'autora de la iniciativa.
Continue.
Disculpe la interrupció.

La senyora Robles Galindo:

Per això, Compromís va a votar en contra d'esta PNL.
I també li demanem, per favor, que dediquen el temps d'esta cambra a allò veritablement important i no ens facen perdre més el temps.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Beatriz Gascó.

…quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias presidente.

Miren, señorías, este debate no es nuevo.
Este debate ya se produjo en las Cortes Generales en 1981 y en ese momento todos los grupos parlamentarios votaron a favor de esta iniciativa, por lo cual no entendería que hoy no hiciéramos exactamente lo mismo.

Y la verdad es que sorprende mucho con qué normalidad y con qué respeto hablaban los grupos sobre la bandera hace 38 años.
Para los parlamentarios de aquel entonces era un honor que la bandera de España presidiera los edificios públicos.
Era un logro que cualquier ciudadano, cualquier ciudadano pudiera hacerla suya.

Miren, para preparar esta intervención me he leído el diario de sesiones, las explicaciones de voto de esa aprobación, de la ley de uso de la bandera de España.
Y hay dos intervenciones que me han llamado muchísimo la atención.

En primer lugar, la del partido comunista y, en segundo lugar, la del partido minoría catalana.

Miren, el partido comunista decía que ellos fueron el primer partido que colocaron la bandera en un lugar de honor porque era la bandera de todos, de todos.
Los comunistas.

Y el primer grupo parlamentario de Cataluña dijo -y leo textualmente- que «era un acierto que una ley viniera a corroborar el respeto de todos los españoles por la bandera, símbolo de la unidad de todos los pueblos de España».
(Aplaudiments) Es que no tiene desperdicio.
No tiene desperdicio.

Miren, para el Partido Popular nuestra bandera es un motivo de orgullo por lo mucho que representa.
Y no se equivoquen, porque nuestra bandera no representa a ningún partido y no pertenece a ningún partido.

Por primera vez en la historia tenemos una bandera que es la de todos, que representa lo mejor de nuestra historia: nuestra unidad, nuestra democracia, nuestros valores de fraternidad y de concordia.

¿Quién puede estar en contra de algo así?
Es más, ¿cómo no sentir orgullo de algo así?
Si es que es la bandera de la mejor España que jamás hemos disfrutado.
(Aplaudiments) Es que es la bandera del primer régimen de verdadera paz civil de nuestra historia.

Y miren, díganme lo que quieran, pero yo les digo esto con la piel de gallina, porque me creo a mi país y porque me creo a mi bandera y porque estoy convencida que es un elemento de unión, que recuerda lo que somos y lo mucho, lo mucho que nos ha costado a todos, a todos llegar hasta aquí.
Y por eso no entiendo por qué hay personas que todos estos valores les incomodan.
De verdad que no lo entiendo.

Países con mucha menos historia que el nuestro, como Estados Unidos o Japón, lucen permanentemente sus colores sin que nadie les tenga que cuestionar permanentemente por qué lo hacen.
Por eso creo que en España tenemos una asignatura pendiente.
Deberíamos normalizar la presencia de nuestra bandera y convertirla de una vez en un símbolo de unidad y de orgullo.

Miren, en Francia, un país que no se caracteriza precisamente por no ser conservador, han aprobado que no solamente en las fachadas de los institutos, sino que en cada una de las aulas tiene que estar la bandera y el himno francés.
Y, oiga, no les ha pasado absolutamente nada.

Nosotros vamos a votar a favor esta iniciativa porque consideramos que es importante, porque además un instituto es el espacio donde el alumnado empieza a tener conciencia de la importancia de la organización territorial, de la importancia de los logros de España a nivel mundial y la importancia de España en la construcción de Europa, tal y como la concebimos en la actualidad.

Nuestra bandera también representa todos esos conceptos.
De verdad yo creo que es un tema sencillo.
Les ponía el ejemplo de Francia.
No lo hagamos complicado, no hagamos demagogia.
Tengamos altura de miras.
No lo olvidemos, es la bandera de todos.
Es la bandera constitucional.
Es una bandera blanca.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició sobre esta proposició no de llei i l'esmena incorporada, en nom del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Ana Besalduch.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies, senyor president.

Miren, senyories, acabem de començar un curs escolar.
Amb més beques menjador que mai en la història, un curs on les famílies no paguen els llibres de text, on les taxes universitàries estan congelades després d'haver-les baixat un 15 %, on tenim 700 milions per dignificar les infraestructures educatives, amb 8.
000 professors més que l'anterior govern.
Un llarg etcètera de mesures que ja s'han dit estos dies i que no vaig a continuar dient.

¿Se pot continuar millorant l'educació pública?
Clar que sí.
¿Poden els grups de l'oposició fer propostes en esta cambra per seguir millorant l'educació pública?
Clar que sí.

Senyories de Vox, han perdut vostés la primera oportunitat per lluitar per l'educació pública en este parlament.
(Aplaudiments) La primera.

Mire, vosté, senyora Massó, ha vingut ací a dir que «se cumpla la ley».
Pero es que la ley se cumple.
On està el problema?
Ni un sol cas mos ha ficat vosté com a exemple que no se complix la llei als nostres edificis públics.
Ni un sol cas, ni una sola foto.
Res.
Si se complix la llei, per què hem de fer o dir que se complisca la llei?

I, mire, jo no vaig a entrar en el debat en què alguns grups d'esta bancada, d'esta bancada han entrat a vore qui la tenia més gran, la bandera.
Jo no vaig a entrar en esta dicotomia.

Però mire, senyora Massó, la bandera, la bandera no és seua.
No és seua.
És de tots.
És nostra.
Sap quin és, sap quin és el problema?
(Aplaudiments) Que esta bancada no sé per què intenta sempre apropiar-se-la.
I també és la meua.
I, sap què passa senyora Massó?
Mire, li ho vaig a explicar a vore d'una forma tranquil·la perquè m'entenguen tots.

Les persones que més me volen a mi són mon pare i ma mare.
I mon pare i ma mare no van en la meua foto penjada a la solapa ni estan tots els dies dient-me a totes hores «t'estimo, t'estimo i t'estimo».
(Aplaudiments) Senyora Massó, no fa falta.
No fa falta.
(Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

La senyora Besalduch Besalduch:

Vostés volen que entrem en una guerra i no anem a entrar en cap guerra perquè eixa bandera és la nostra.

La defensem cada dia, l'estimem sense cridar, sense fer exhibicionisme públic, perquè no mos cal.
Perquè cada dia fem coses en esta cambra, i en Madrid i tots els llocs per dignificar esta bandera, senyora Massó.

No volem entrar en cap guerra de confrontament en banderes.
No els ho anem a permetre.

I, sap el que és per a mi esta PNL que vostés han presentat, senyora Massó?
Patriotisme de salón.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La senyora Massó vol replicar alguna de les fixacions de posició que ací s'han produït.
Està en el seu dret.

Vosté, senyora Massó, replica a l'última intervenció, que és la de la… (Algú diu: «Voy a replicar a todas en conjunto») És que a vore… És que en la fixació de posició se replica una a una, individual.
Jo no tinc…

Un segon, un segon.

Com és la primera sessió, no n'hi hauria inconvenient.
Si vosté replica alguna de les argumentacions, efectivament la persona que se senta interpel·lada també tindrà dret a rèplica i vosté finalitzarà.

La senyora Massó Linares:

Simplemente, la diputada de Podemos… A mí lo que me quita el sueño es que Podemos no apoye que se cumpla la legalidad.
El resto de su discurso se contesta solo.

Las banderas están en los centros.
Sí, claro que están en los centros, porque es obligación de las instituciones que estén allí.
Otra cosa es que las pongan, que están dentro de los centros.
No están en los mástiles.

Quizá he cometido un error en no traerme la cantidad de fotos que me han ido enviando ciudadanos a lo largo de toda la Comunidad Valenciana en la que no existía… Las enviaré por registro si es necesario la próxima semana.
No se preocupen, señorías.

También me ha quedado claro que Compromís vota en contra de la legalidad.
Me parece una falta de respeto de la señora de Compromís decir que le hacemos perder el tiempo cuando lo que ustedes nos hacen perder es la libertad.
(Aplaudiments)

La bandera va de la mano de la libertad.
Nos queda meridianamente claro que la izquierda otra vez, como tantas veces a lo largo de la historia, no apoya la legalidad vigente.

¿Que no hacemos propuestas para mejorar la educación, señora del Partido Socialista?
Usted no debió de estar en esta cámara la semana pasada cuando le propuse al señor consejero de educación muchas medidas para mejorar la educación en la Comunidad Valenciana.

Tampoco ha debido de escucharme hoy porque yo he hablado que la bandera española nos une a todos bajo una patria común.
Entonces, la próxima vez yo le pediría que por favor pues escuchara las intervenciones del resto de grupos políticos.

Tenemos problemas con la bandera española.
Claro, sí, no me extraña que tengamos problemas con la bandera española.
Bandera con una estelada en la Universidad de Valencia, miembros de Compromís con esteladas en la vía pública y con eso lo digo todo.
(Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Massó Linares:

Cargos de Compromís, señorías.

Y si ustedes quieren, la semana que viene yo presento por registro todas las fotos que me han llegado de los centros públicos en donde no ondea la bandera nacional.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a rèplica… Pilar Lima?
Senyora Robles?

Sí, senyora Lima, per a replicar esta última rèplica.

La senyora Lima Gozálvez:

Gracias, señor presidente.

Comentarle…, bueno, antes me quedé sin tiempo.
Pero ya está este tema legislado y en la Comunidad Valenciana ya existen dos leyes que regulan el uso de las banderas.

Pero bueno, señora diputada de Vox, cumplir la ley significa también cumplir de violencia machista para evitarla, para intentar erradicarla.
(Aplaudiments) También, la ley que respeta los derechos del colectivo LGTBI.
También es importante tener en cuenta esta ley para que podamos caminar por la calle sin necesidad de ser agredidas ni agredidos.
La ley de atención a las personas en situación de dependencia, porque eso no podemos olvidar que que el Partido Popular recortó muchos millones para esta ley desde el año que se puso hasta ahora.

Esto no podemos olvidarlo y esto significa defender a mi país y defender al pueblo valenciano, porque hablar de banderas eso no ayuda a mejorar la vida de la gente.
No va a ayudar a un niño en silla de ruedas a que pueda acceder al instituto.
¿Porque haya una bandera o no se va a facilitar su acceso?
, pregunto.

El tema del acoso escolar, que están sufriendo tantos jóvenes de nuestra comunidad, ¿le va a ayudar una bandera el que esté o no?

Lo que pasa es que las banderas dividen.
Las banderas, en definitiva, son símbolos que segregan.
Vamos a terminar con esto por favor.
No vamos a seguir con estas reglas del juego.

Gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

La il·lustre diputada Robles per a replicar a la senyora Massó.

La senyora Robles Galindo:

Una aportació.
Hui no estem votant complir la llei.
La llei ja s'està complint i per això… (veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Robles Galindo:

…i per això li dic que mos fa vindre ací a perdre el temps.
Perquè venim a debatre sobre una qüestió que ja està legislada i que ja s'està complint.

Però m'ha agradat molt el que ha dit vostè, que troba banderes per la universitat.
Clar, és que per sort les universitats continuen siguent espais de llibertat on les persones se poden expressar en total llibertat.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

La senyora Llanos, que és la que du la iniciativa, ha replicat a tres portaveus.
El més lògic havera sigut, i no passa, haver replicat cadascú en cada una de la seua fixació de posició.
Però la portaveu del Grup Popular, la diputada Beatriu Gascó, no l'ha contradita en la seua argumentació, entre altres coses… (Veus) No, vosté està debatent en la senyora Llanos, no en la resta de portaveus.

El debat és en la senyora Llanos, que és l'autora de la iniciativa.
I ara finalitzarem… finalitzarem este debat amb la rèplica que farà… (Veus) Sí… (Veus)

Senyories… No, jo no ho he entés aixina.
No ha replicat… No.
(Veus)

Senyories, crec que el debat i l'articulació del reglament està molt clara.
(Veus)

Senyories, la senyora Besalduch s'ha dirigit en tot moment a la senyora Llanos.
I, per tant, va a tancar ara el debat, després de la seua fixació de posició, la rèplica de la senyora Llanos, la senyora Besalduch, com és habitual en tots els nostres debats.

Té la paraula la senyora Besalduch.
(Veus) És que és aixina.

Senyora Besalduch té vosté la paraula per a replicar exclusivament a la senyora Llanos.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Massó, respecte a la bandera, ¡clar que sí!
, però vosté sap, o deuria de saber, que la guerra de les banderes, la guerra de la llengua, confrontant els símbols a la gent, això és una falta de respecte als símbols i a la bandera que és de tots, la meua i la seua, una falta de respecte, senyora Massó.
(Aplaudiments)

I ja li ho he dit abans, ser patriota no consistix en ficar una bandera al balcó o portar una polsereta amb una bandera.
¿Sap el que és per als socialistes ser un patriota, senyora Massó?
(Veus) Doncs, jo li ho explicaré: defensar la llibertat i la justícia social (aplaudiments); baixar les taxes universitàries o pujar les beques perquè tot el món puga estudiar, independentment dels seus recursos econòmics; ser patriota és defensar les pensions públiques; ser patriota, senyora Massó, és pujar el salari mínim interprofessional (aplaudiments) perquè tot el món que se'n va a treballar tinga un salari digne.

Mire, vostés volen escenificar o mos volen dir que només són espanyols els que pensen com vosté i que només defensen la bandera els que pensen com vostés.
I, mire, senyora Massó, això no és aixina perquè n'hi ha molta gent, moltíssima, que cada dia defensa el seu país, el seu i el meu, cada dia, sense portar una polsereta amb una bandera espanyola o sense ficar-la al balcó, senyora Massó.
Sap què passa?
Vaig a dir-li una cosa i li vaig a fer una altra reflexió.

Vostés estan encabotats en donar carnets d'espanyolitat i ens volen fer entendre que la seua superioritat moral és la que decidix qui és més o menys espanyol.
I sap el que és això per a mi, senyora Massó?
Vanitat, pecado capital.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyora Besalduch.

Senyories, els recorde als nostres il·lustres convidats, aixina com els que estan en les llotges, que no es poden fer manifestacions de cap tipus des de la trona de convidats o des de la llotja dels periodistes.

També, recorde a les senyories que, d'acord amb la reglamentació que tenim, no es poden gravar ni fer fotos en l'hemicicle per part de les senyories.

Senyories, anem a passar a votació, anem a votar la proposició no de llei de tramitació especial urgent del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, registre d'entrada número 4.
444, amb l'acceptació de l'esmena del Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada 5.
734.

Senyories, comença la votació.
(Veus) Senyories, la iniciativa ha estat rebutjada per 48 vots en contra; 46 vots a favor; 0 abstencions.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la condemna de l'explotació reproductiva i instrumentalització de les dones a través de ventres de lloguer, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 4.
614, BOCV 22)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, passarem al següent punt i últim de l'ordre del dia, que és el punt número 13, (veus) que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la condemna de l'explotació reproductiva i instrumentalització de les dones a través de ventres de lloguer.

Per a la presentació i defensa de la iniciativa té la paraula la il·lustre diputada Cristina Cabedo, per un temps màxim de sis minuts.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, en primer lloc, al Front Abolicionista, al Moviment Democràtic de Dones, a la plataforma Cedaw, a les Traductores per l'Abolició, a les dones de Xirivella, i, bé, vaig a deixar-lo ací perquè no em dóna temps a esmentar a totes les associacions que avui estan ací en representació.
Moltes gràcies per a acompanyar-nos.
(Aplaudiments)

Senyories, des d'Unides Podem volem un parlament valencià ferm i avançat en la defensa dels drets de les dones i també de la infància, continuant sent un referent en tot l'estat espanyol.

Pot semblar que una pràctica il·legal no té necessitat de ser duta a este ple però, senyories, no sembla ser aixina quan veiem la preocupació dels col·lectius feministes, també dels col·lectius LGTBI que sovint són estigmatitzats com a impulsors dels ventres de lloguer, i dels professionals de dret que diuen que anualment existeix la pretensió de nacionalitzar al voltant de mil xiquetes i xiquets nascuts per ventres de lloguer, a l'igual que també estan augmentat ací, al nostre país, demandes per irregularitats o incompliment de contractes perquè, senyories, per exemple, un xiquet que naix amb discapacitat està sent considerat irregularitat o incompliment de contracte.

En aquesta pràctica el cos de les dones es trosseja i l'úter i el ventre es lloguen, i n'hi ha tercers que adquirixen drets sobre ell.
Però, com l'úter i el ventre tenen la mania de no separar-se de la dona, finalment és el conjunt d'ella sobre la qual s'adquirixen drets.
A més, no se li aplica la declaració de drets humans o, per a qui li agrade més, la Constitució espanyola, concretament el seu article 19 sobre lliure circulació.

Si tenim en compte que, a més a més…, senyories del Partit Popular, estic parlant sobre una qüestió bastant seriosa, ¿podrien callar?
, ¿podrien callar?
És que m'estan marejant.
¡Home, home!

El senyor president de les Corts Valencianes:

Disculpe, senyoria.

Sí que seria convenient que es guardarà… (Veus)

Senyories, demane…

Senyoria, disculpe la interrupció, sempre demane silenci per a escoltar l'oradora que està en l'ús de la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Perquè a mi sí que em pareix important saber que les dones tenim llibertat les 24 hores del set dies de la setmana durant els nous mesos també de gestació.

També, se'ns elimina durant eixe temps el nostre dret a l'avortament i sent sotmeses a violència obstètrica; concretament, se'ns introduïx un òvul extern d'un banc de donació ja inseminat a l'exterior i, com les dones passem a ser forns o robots de cuina, se'ns hormona per a acceptar eixe òvul extern perquè és un embaràs d'alt risc.
Per això, senyories, n'hi ha tantes demandes d'incompliment.

Com les dones no som dones, ni molt menys mares d'allò que anem a parir, se'ns obliga a extraure el producte, la criatura, necessàriament per cesària perquè per a alguns parir per cesària no és parir i perquè d'eixa manera s'evitarà qualsevol desperfecte en la criatura.

I com les dones no som dones, i encara menys mares d'allò que parim, se'ns torna a hormonar per a tallar la llet dels nostres pits.

En definitiva, com les dones no som dones, i per tant éssers humans, els nostres cossos es trossegen com es trosseja la nostra llibertat, inclús quan en els estats moderns el concepte de ciutadania és ser lliure en tot moment i sota tota circumstància.
Però açò, senyories, també és un debat sobre la societat que volem.

Nosaltres volem una societat generosa i altruista, la generositat i l'altruisme és crear projectes de criança i no de transcendència; és cuidar independentment de l'ADN de la criatura i no per una raó de deixar necessàriament la càrrega genètica en este món; és cuidar independentment del color dels ulls, la pell, les capacitats i el sexe; significa saber que les criatures no són regals de Nadal sinó que són una responsabilitat.

Eixa, senyories, és la societat que vol Unides Podem, i per això hui m'agradaria que quan votaren es plantejaren certes qüestions: què pensaran vostés com es deu sentir un xiquet pendent d'adopció al saber que és de segona categoria?
És eixa la societat que volen?
Com se sentirà un xiquet quan sàpiga que es fruit d'una transacció contractual on, a més, s'entén a un altre xiquet de segona categoria?
¿Que ha de donar gràcies per haver nascut sense el que anomenen «discapacitats» perquè, si no, haguera estat descartat?
Què pensen que sentirà una xiqueta quan sàpiga que va nàixer per un contracte que prioritzava el desig d'uns particulars per damunt dels seus propis drets com a futura dona?
Què pensarà quan eixa xiqueta nasca com a recordatori que qualsevol part del seu cost pot ser ofertada i adquirida per tercers?
Què pensarà quan sàpiga que a un home no se li obri eixa possibilitat de ser ofertada per no tindre capacitat de gestar?
Que la nostra condició de dona puga ser l'excusa perquè puguen intervindre en la nostra llibertat?
Ara diuen que «en algun moment, de tant sols nou mesos», qui diu que demà no duran cinquanta mesos o cent anys?

Senyories, pensen en això i voten en consciència.
Algunes tenim clar que els drets col·lectius aconseguits en lluita de dècades mai ningú podrà ficar-los en perill per complir el desig de particulars.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, a esta proposició no de llei s'han presentat esmenes pels grups parlamentaris Ciudadanos, Vox Comunidad Valenciana i Compromís.

En primer lloc, anem a conéixer l'esmena del Grup Ciudadanos, que defensarà l'il·lustre diputat Jesús Salmerón.

El senyor Salmerón Berga:

Muchas gracias, presidente.

Señorías.

Gente que nos acompaña.

He escuchado con muchísima atención tu intervención y la verdad es que estoy entre decepcionado y sorprendido, pero usted no deja de ofender a las familias por mucho que se lo pidan.

He oído su alegato feminista y en defensa de la dignidad de la mujer y, por un momento, me ha engañado usted y pensaba que iba usted a condenar en este hemiciclo esos regímenes opresores de la dignidad y la libertad de las mujeres, como el régimen de Irán, que condenan a las mujeres a latigazos (aplaudiments) y a prisión por el mero hecho de salir a la calle sin hiyab, e iluso de mí pensaba que usted en algún momento, en esta tribuna, iba a defender la libertad de elección de la mujer y a decidir sobre su propio cuerpo.

Ustedes, como aquellos terratenientes americanos con los esclavos africanos, dicen que las mujeres no tienen derecho a decidir sobre su cuerpo y sobre su vida, no vaya a ser que aparezca alguien y las engañe ofreciéndoles dinero.

Es una vergüenza, porque allá donde ustedes consideran a las mujeres incapaces con necesidad de tutela siempre aparece alguno de su partido, o algún lobby afín a ustedes, a decir que no tienen derechos y a hablar en su nombre, ese curioso feminismo de Benjamin Button que cuanto más avanzaba más limitaba los derechos de las mujeres.
Son ustedes una verdadera vergüenza y la PNL más aún.
(Aplaudiments) Se llama libertad, señoría, libertad.

¿Es tan terrible ese pecado de atreverse entre dos personas mayores de edad a ayudarse a formar una familia?
Usted habla de que no tienen derecho, no, pero sí que tienen derecho al acceso a las técnicas de reproducción asistida, y lo dice el tribunal de derechos humanos, que ustedes (inintel·ligible) … de una resolución de 2015 pero no la de 2016.

Tan estudiosos como son en su partido del franquismo y de la dictadura, dejen ustedes de actuar como esos procuradores de la dictadura franquista que prohibían el aborto y mandaban a las mujeres a Londres, las que tenían dinero; las que no a clínicas clandestinas a jugarse la vida, ¿saben por qué?
, porque no querían reconocer que su ideología estaba caduca, señoría, caduca.
(Aplaudiments) Hoy pondrían ustedes a muchísimas mujeres y a muchísimas familias a esconder que son familias por gestación subrogada o que son madres gestantes.

Y ¿saben lo que les mueve a ustedes?
El odio, ese odio visceral que tienen ustedes a la diversidad familiar que no responde a los cánones y a la ideología de su partido.
Porque ¿existe causa más noble, señoría, que el de una mujer que de manera libre y altruista decide ayudar a otra persona a formar una familia que no puede formarla por motivos médicos o biológicos?
(Aplaudiments) Señoría, ¿de verdad?
O si lo prefieren ustedes, ¿existe causa más deleznable que la de criminalizar a las familias por gestación subrogada -algunas de ellas, por cierto, hoy nos acompañan aquí- y a las madres que de manera libre y voluntaria decidieron ayudarles?
¿De verdad, señoría?

Lo que no se puede entender es cómo usted siendo política utiliza la voz que tiene en este parlamento como mordaza contra el diferente y como espada contra quien usted considera más débil: la mujer que libremente decide ayudar a otras personas.

Y por eso hemos presentado esta enmienda a su proposición no de ley que nos parece una verdadera aberración.
Porque hay que regular la gestación subrogada, porque no se puede seguir fomentando el divorcio entre la realidad social y el legislador, porque nosotros como políticos tenemos la obligación de legislar lo que la sociedad nos pide.

Usted habla de todos estos colectivos que nos acompañan, colectivos que, por cierto, a este diputado le han insultado por redes sociales diciéndole que compra niños, que compra niños, todos estos días.
Y porque, de verdad, qué le parece a usted mal, señora Cabedo, qué le parece a usted mal, ¿que una mujer ayude a otra persona a formar una familia?
(Inintel·ligible) … que la mujer puede decidir sobre su propio cuerpo.

Porque, mire, hablamos de una gestación garantista, y por eso la hemos presentado, porque que a usted no le gusta la gestación, pues mire, no tenga hijos, pero no se meta en la vida de los demás que tienen que acudir a esta técnica.
(Aplaudiments) No tenga usted hijos.
Porque se trata de regular la gestación subrogada donde se respeten los derechos humanos.
Porque mientras usted y yo debatimos en esta tribuna, hay 45 familias españolas, y entre ellas muchísimas valencianas, atrapadas en Kiev y en otros países porque el gobierno socialista, del señor Sánchez, les quiere quitar a sus hijos.
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor!

El senyor Salmerón Berga:

Porque mientras el gobierno, mientras el gobierno progresista -y usted no está en el uso de la palabra-, mientras gobiernos progresistas regularon la gestación subrogada, como Canadá o Reino Unido, en España un gobierno liberticida del señor Sánchez (inintel·ligible) … el 18 de febrero de este año impidiendo la inscripción registral de estos menores nacidos de españoles, en países donde sí que está regulada, por mandato además del Tribunal de los Derechos Humanos, ese que ustedes tanto hablan, pero que solamente nombran las sentencias que les interesan.
(Aplaudiments)

De paso, y ya que usted ha estudiado derecho, igual que este diputado, léase usted los artículos 2 y 3 de la Convención del niño, esa que usted tanto habla, que dice que los estados y las administraciones públicas deben de velar por el interés superior de los menores, con independencia de la afiliación.
A ustedes eso no les va.

Fíjese usted, señoría, si esto es ignorancia o es puramente maldad, prefiero pensar que es la ignorancia y el desconocimiento que usted tiene de la realidad de lo que es la gestación subrogada.
Porque usted debería saber que las madres gestantes lo que prestan es su capacidad reproductiva, no su vientre.
Deje usted de insultar a todas estas mujeres.
Porque cuando hablamos de donaciones de óvulos o donaciones de semen, nadie de habla de granjas de mujeres o granjas de hombres, porque estos hombres que donan semen para que otras personas puedan tener familia, también cobran.
Y hay muchísimos anuncios en Facebook, usted lo sabe, igual que lo sé yo.

Porque a ustedes poco les importa la verdad, y mucho contentar a todos esos lobby de ese feminismo más radical y excluyente a costa de hacerle la vida imposible a muchísimas familias, y sí, a muchísimas mujeres.

¿Se han dignado ustedes, de verdad, a hablar con alguna de las familias que hoy nos acompañan en este hemiciclo?
No solamente las que a ustedes les votan o a las que ustedes les aplauden en los actos, sino también a familias que han tenido imposibilidad de formar una familia porque, como yo, son abiertamente homosexuales y obviamente por razones naturales no pueden formar una familia.
O personas que han tenido cáncer o por algún otro motivo que tienen derecho al acceso a las técnicas de reproducción asistida -dígale a la señora diputada que no calla, oiga, cuando usted habla yo me callo, cállese ya, de verdad, de verdad.
(Aplaudiments) ¡Oiga, es que ya está bien, es que no calla!
Es que no calla.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyor Salmerón, té vosté tota la raó, però ja m'ocupe jo de guardar l'ordre en la sala.
(Remors)

El senyor Salmerón Berga:

Es que se me acaba el tiempo.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Li he indicat a la senyora diputada reiteradament que guarde silenci.
I també li recorde que quan parlava la senyora Cabedo vosté la interrompuda.
Així que ja m'encarregaré jo de guardar l'ordre en la sala.
(Remors)

Disculpe la interrupció.

El senyor Salmerón Berga:

Señoría, señoría, de verdad, de verdad que lamento, lamento que entre tanto diputado progresista en esta cámara y defensor de la libertad de las mujeres y del colectivo LGTBI, solamente se acuerdan de nosotros, del colectivo LGTBI y del orgullo para hacerse una foto.
Porque cuando el colectivo LGTBI quiere formar una familia, ¿ustedes saben de quién se dan la mano?
De la extrema derecha de este parlamento para limitar las libertad de las mujeres.
Lo que ya no sé si va a favor del Estado o a favor de sus varones o sus maridos.

Se acuerdan ustedes en el postulado de ese comité de bioética, ese que tienen entre sus filas a Nicolás Jouve, que califica la homosexualidad un modo de vida irregular y desordenada y como un rasgo inmoral del comportamiento humano.
¿Esa es su defensa de verdad del colectivo LGTBI y de las familias LGTBI?
Esto es una verdadera vergüenza.
Porque regular la gestación subrogada, señoría, es el camino que verdad defiende el camino de todas y el que dañar a alguien.
Y no lo digo yo, lo dice una dirigente socialista, secretaria general del PSOE (inintel·ligible) …, la señora Lola González.

Y me gustaría acabar con un recordatorio, la maternidad subrogada y la gestación subrogada existe aunque a ustedes no les guste.
Y acabar con ella o no está en la mano de las mujeres que libremente decidan ayudar a otras personas a formar una familia.
En sus manos está dotar de seguridad jurídica la gestación subrogada o no, y pasar a la historia del lado de los que defendieron las libertades de todas las personas o del lado de los que las coartaron junto con la bancada de la derecha.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Defensarà l'esmena del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana la il·lustre diputada Ángeles Criado.

Defensarà l'esmena que presenta a este el Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señor presidente.

Señorías.

Señora Cabedo, desde el Grupo Vox daríamos nuestra conformidad a la proposición no de ley de Unidas Podemos sobre la condena de explotación (aplaudiments) de las mujeres…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

La senyora Criado Gonzálbez:

…por la práctica de los vientres de alquiler si admitieran nuestra enmienda, cosa que sabemos es del todo imposible.

Señorías, el fin, un hijo, no justifica los medios, comercializar con mujeres y niños.
Éste es uno de los mayores principios de nuestra sociedad.
El fin no justifica los medios.
Los vientres de alquiler tienen graves consecuencias para la mujer contratada y el hijo gestado.

Respecto a la mujer contratada, se instrumentaliza y se comercializa con el cuerpo de la mujer, que es transformado en herramienta de producción.
El contrato consiste en un préstamo de útero a cambio de remuneración a la mujer que entrega a ello, algo que es incompatible con la dignidad humana.

La mujer desempeña aquí la función de herramienta de producción, poniendo al servicio de terceras personas lo que la distingue como mujer: su capacidad reproductiva.
Es explotación de la mujer, que en ocasiones es una mujer necesitada y en situación de vulnerabilidad.

La mujer es ni más ni menos que una incubadora, algo muy vejatorio para ésta, al ser tratada como un mero recipiente.

Respecto al menor, el tema de los vientres de alquiler incita al tráfico de menores, algo que resulta contrario a la ética.
El acto de renunciar a un hijo biológico y cederlo a cambio de una retribución sitúa al niño en el mundo de las cosas apropiables y disponibles.
(Aplaudiments) El niño pasa a ser un objeto de compra-venta.

Mire, señoría, las cosas tienen un precio.
Por el contrario, el ser humano, el niño, tiene una dignidad, no puede ser objeto de comercio.
A todos nos parece una aberración comerciar con órganos, igual o más lo es comerciar con niños.

Por eso, desde Vox, nos oponemos al vientre de alquiler y a cualquier otro acto de cosificación de la persona.

Mire, señoría, haciendo la comparativa con la adopción.
En los procesos de adopción hay dos cosas que están implícitamente condenadas, que son: el abandono del niño y la remuneración.
Porque estas dos cosas condenas en la adopción se cumplen en la maternidad subrogada.
Hay un contrato por el que madre biológica abandona a su hijo y se produce una transacción comercial.

Por otro lado, la Convención internacional de los derechos del niño ha recogido el derecho por parte del niño a conocer quien le ha traído al mundo.
En el caso de los vientres de alquiler son muchos los casos en los que el niño no va a conocer su historia, sus antepasados, sus padres, sus abuelos.
Cometer de modo remunerado una injusticia para satisfacer un deseo es legalizar la injusticia.
Provocar el nacimiento de un niño para satisfacer un deseo es una grave injusticia.

En la Convención de los derechos del niño siempre ha primado el interés del menor sobre los deseos de los mayores.

Respecto a la propuesta de ley de Unidas Podemos, en relación a los procesos de adopción y la disminución de las trabas burocráticas, por supuesto que estamos de acuerdo en esto, pero no lo estamos en el tema de que puedan adoptar todo tipo de familias, pues que Vox defiende la familia natural, compuesta por un hombre y una mujer.
En la familia natural es donde el ser humano se desarrolla en su dimensión de persona.
La familia natural es la realidad anterior al Estado, se debe proteger el derecho de los niños a tener un padre y una madre.
Tener un padre y una madre es la mejor opción, y así lo ha valorado la inmensa mayoría de los estudios psicológicos y el sentido común.
El hijo no es un objeto de capricho o de deseo.
Un niño no puede ser utilizado para dar satisfacción a nadie, porque su dignidad como ser humano le confiere este carácter inviolable y no se le puede cosificar.

Cuando se adopta a un niño lo que prima es el interés del menor, no el de los padres.
No se busca un niño para unos padres en la adopción.
Se busca unos padres para un niño que lo necesita.
(Aplaudiments) Lo mejor para un niño es, por tanto, que tenga un padre y una madre.

Para terminar, y concluyendo, diremos que los vientres de alquiler y los niños a la carta son contrarios a la dignidad del ser humano.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Votarem ara les esmenes, en nom del Grup Parlamentari Compromís, presenta la il·lustre diputada Mònica Álvaro.
Són diverses esmenes que ara es presentaran.

Quan vosté vulga, senyoria.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, senyor president.

Senyora Cabedo, quin debat.
Quin debat!
Hi ha qui vol pretendre, hi ha que pretén fer-nos comulgar amb rodes de molins, però no ho van a aconseguir.

Visto lo visto, sembla que no serà la primera volta que parlem d'este tema en aquestes Corts, però també li assegure que aquesta serà la legislatura de la igualtat, perquè desgraciadament estem davant d'una emergència feminista de primer ordre i ens haurem de defendre.
S'estan assassinant, cada dos dies estes dies estiu han assassinat una dona.
Ens volem submises, fins i tot es queixen quan reivindiquem el nostre espai al que tants anys ens han negat.
Patim una escletxa laboral tan gran que farà que en novembre moltes de nosaltres comencem a treballar debades fins a final d'any.

I per si no fóra poc, per si això fóra poc, que no ho és, cal deixar ara ben clar que les dones no ens subroguem.
No hi ha igualtat en un contracte de prestació subrogada, no hi ha.
Hem arribat a un moment on arriben propostes al Congrés dels Diputat que volen obrir la porta a pràctiques il·legals i les disfressen de gestación por sustitución, quan la realitat és que darrere hi ha una subrogació.
Volen subrogar una gestació, llogar un vendre, comprar una vida, i això atempta contra tot dret, senyoria, contra el sentit humà, contra el sentit comú.

I deixant palés que estem davant d'una pràctica il·legal, il·legal, tal com diu també el Parlament Europeu, si entrem en bucle i teclegem simplement gestación subrogada, apareixen un fum d'anuncis d'agències que t'aconseguixen un bebè en onze mesos i per 40.
000 euros.
Això és tot, així de clar, així de fàcil i així de cruel.

Nosaltres, des de Compromís, entenem perfectament, però perfectament el desig de qualsevol dona a ser pare o mare.
Evidentment, i creem que la frustració pot ser greu, molt greu i afectar la vida de les persones, però hem de recordar que cap lloc, en cap legislació recull el dret a ser pare o mare, en cap.
No existeix -acabe-, a mi em preocupa, i no em preocupa poc, el dret de les persones pel fet inherent de ser persones, el dret dels nadons i, per descomptat, el dret de les dones.

I tots eixos drets es vulneren dia sí i dia també, i a propòsit sembla que se (inintel·ligible) … en eixa búsqueda de la que estava parlant abans.

Diu una agència qualsevol, ací els porte alguns retalls: «nuestras donantes saludables, jóvenes y muy atractivas son un gran orgullo de la agencia».
Y continúa: «Además, nosotros damos la oportunidad a nuestros clientes de elegir a sus donantes con la ayuda de una función única en nuestra base de donantes, imágenes en 3D dan la mejor posibilidad para observar a cada señorita desde distintos ángulos y en vídeo entrevista para saber cuál es su carácter y sus peculiaridades».

No els fa fàstic?
A mi sí, a mi em fa molt.
Però seguim, seguim, perquè hi ha més.
Parlem de com s'assessora els clients, eh?
De la informació que donen hi ha agències, hi ha agències que amb una xarrada de seixanta minuts, de seixanta minuts, asseguren informar-te, inspirar-te i capacitar-te.
En seixanta minuts!
Una xarrada per videoconferència que es realitza des de Nova York i que es pot fer en francés, en italià, en espanyol i en xino, i en català, que això de català a mi m'ha cridat l'atenció, no sé vostés què opinaran.

Com veuen, 60 minuts hi ha qui t'inspira i te capacita per ser pare o mare per videoconferència.
I si creia que tot això ja ho havia vist, que havia vist prou, que ja no podia haver res més, m'enganyava.

Diu una altra d'estes agències líder en el sector: «Ser padre a través de la subrogación.
¿Qué es la subrogación?
En pocas palabras, se necesitan cuatro ingredientes para hacer un bebé: un huevo, un esperma, un útero para crecer y una familia para ir a casa.
» ¿Me poden dir a mi per a què necessiten l'ou?
¿Me poden dir a mi per a què és l'ou?

Senyories, estes agències per les quals s'estan comprant bebès a l'estat espanyol no sols ens tenen a les dones per vasijas, sinó que, a més, anomenen els nostres òvuls ous.
Ens tenen per gallines.
I els dic una cosa.
Sap què?
(Aplaudiments) Que la gallineta ja ha dit prou!

De veres, senyories, de veres, no podem obrir la porta de cap manera a esta pràctica.
S'aposta per la gestió substitutiva i no hi ha substitut, hi ha una subrogació mitjançant la qual es lloga un úter.
No és una tècnica de reproducció assistida, no ho és, sinó una reproducció a la carta on es tria la senyoreta, l'òvul i fins i tot el sexe del nadó.
Existeix un contracte amb molts deures per a les gestants i cap garantia dels drets humans perquè la dignitat humana no es vulnere.
No i no!
No podem obrir la porta que impunement aquestes agències s'anuncien al nostre territori.

Per això hem presentat estes esmenes que no vénen més que a reforçar una PNL que surt des d'estes Corts que demana simplement això, que no obrim la porta a una gestació subrogada, l'anomenen com l'anomenen.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyora Cabedo, ara vosté té un temps de tres minuts per a indicar-nos si accepta o no les esmenes que ací s'acaben de presentar, la del Grup Parlamentari Ciudadanos, la del Grup Parlamentari Vox i les diverses esmenes del Grup Parlamentari Compromís.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Cabedo Laborda:

Bé.
En tres minuts poc podré fer, però ho intentaré.

Senyora Criado, senyores de Vox, no anem a acceptar mai cap esmena que excloga al col·lectiu LGTBI de qualsevol cosa, i menys encara (aplaudiments) d'adoptar o d'acollir.
Menys encara el Botànic que ha creat la llei dels drets LGTBI, que ha creat la llei trans i que ara crearem una llei de famílies diverses.

Mire, les famílies i les persones LGTBI estan repletes d'amor que donar, exactament igual que les persones heterosexuals, ni más ni menos.
Igual.
És més, escoltant-los a vostés crec que inclús és una garantia criar-se en una família LGTBI, garantia de tolerància, perquè, vaja, el seu pensament és d'odi.

Per tant, jo li demanaria que retiraren l'esmena, que retiraren l'esmena perquè crec que a dia d'avui tot el món entén que les persones LGTBI tenen el mateix amor que una persona heterosexual per a adoptar i acollir.

Senyor Salmerón, en primer lloc, jo li diria que s'assossegue, que s'assossegue perquè som nosaltres a qui mos tallen la llibertat, a qui mos tallen la lactància, a qui mos hormonen per a poder introduir-nos un òvul extern.
En tot cas, hauríem de ser nosaltres les que estem nervioses.
Vosté crec que pot assossegar-se un poquet més.

Mire, en la seua esmena vosté ens insta a regular el dret de les persones a gestar per substitució, jo diria que vosté ens insta a inventar-nos un dret, perquè eixe dret no existix.
No existix cap dret a ser mare ni a ser pare, existix el desig de ser mare i de ser pare.
Existix la responsabilitat que un té quan arriba a ser pare o ser mare.
Inclús, per exemple, també existix el dret a la igualtat i a la no discriminació quan un està dins d'un procés d'adopció, però no existix el dret a ser pare o ser mare, no existix.

El que passa és que l'aplicació de les regles de l'oferta i la demanda en els propis sers humans convertix els desitjos en drets, i és el primer pas per a després poder elegir el color dels ulls, descartar les negres, descartar les persones en discapacitat.

Però per això jo li he dit que açò era un debat sobre el tipus de societat que volem tindre, i el tipus de societat que Unides Podem vol tindre no és un on els propis sers humans se'ls puga aplicar les regles de l'oferta i de la demanda.
Com crec que ara vosté me va a fer una rèplica i tindré tres minuts per a contestar-li, utilitzaré eixos tres minuts per a continuar els meus arguments.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria, i sobre els altres esmenes què ha de dir?

La senyora Cabedo Laborda:

Disculpe.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Però diga-ho taxativament.

La senyora Cabedo Laborda:

Sí.
Anem a acceptar totes les esmenes.
Una l'hem transaccionada en… Anem a acceptar totes les esmenes de Compromís, excepte una que l'hem transaccionada.
Aleshores, acceptem la transacció.
I no acceptem l'esmena de Vox i la de Ciudadanos, òbviament.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, ara sabem que el text… ara tenen vostés dret de rèplica, efectivament.
Ara el text del qual estem parlant és el text original de la ponent amb la incorporació de les esmenes del Grup Parlamentari Compromís amb la transaccionada registre d'entrada 5.
729.
Els grups disposen de la informació i, per tant, fixem posició sobre este nou text.

En primer lloc, el senyor Salmerón, per a rèplica a la no acceptació de la seua esmena per part de la diputada Cristina Cabedo.

El senyor Salmerón Berga:

Presidente.

Señorías.

En primer lugar, señora Cabedo, me sosiego si me da la gana, no si me lo manda usted.
Solo faltaba.

Y le pide que cuando suba a esta tribuna tenga un poquito de respeto por las mujeres, porque sí, soy hombre… Pero ¿sabe lo que pasa?
Que me importa la libertad y la dignidad de los hombres y de las mujeres, no solamente de las mujeres que a ustedes les votan.
(Aplaudiments)

Y es que ustedes se dedican a tomar la parte por el todo no solamente para justificar esa negativa a regular lo que ya es una realidad en España, sino para fomentar ese odio que tienen ustedes en su partido y en su ideología contra las familias por gestión subrogada.
Una verdadera vergüenza.

Habla usted de la mala praxis en algunas clínicas.
Por supuesto que hay que perseguir la mala praxis en las clínicas y que no haga mal, por supuesto.
Si en eso le doy toda la razón.
Pero ¿es que acaso no han sucedido, por desgracia, casos muy sonados y bastante triste de escándalos en procedimientos de adopción que nos avergüenzan?
No todas las adopciones son corruptas.

¿Es que acaso no ha habido casos de secuestros de niños y denuncias falsas de abusos sexuales de miembros de Podemos?
Pues sí.
Y le hablo de la Asociación Infancia Libre, esas que ustedes conocen tanto y que se dedicaba a extorsionar (aplaudiments) a hombres para sacarles una buena custodia y una buena pensión de alimentos.
Y no por ello yo cuestiono la indemnidad moral de Podemos.

Señora diputada, su partido hace del odio su bandera, y no nos extraña que con ese odio nadie quiera concurrir con vosotros a las próximas elecciones.

Y hemos presentado esta enmienda y la vamos a votar en contra porque desde Ciudadanos decimos no a ese paternalismo moral de la derecha más retrograda y más rancia, porque desde Ciudadanos decimos no a esa infantilización de las mujeres…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyor Salmerón, senyor Salmerón, me demanen les traductores de Pilar Lima que vaja vosté…, no vaja tan…, si pot…

El senyor Salmerón Berga:

Me tendrá que dar un minuto más entonces.

Desde Ciudadanos le decimos no a esa infantilización de las mujeres a las que ustedes consideran incapaces con necesidad de tutela, esa izquierda radical que dice defender la libertad de las mujeres.

Porque no se puede ser, señora Cabedo, feminista a tiempo parcial por la mañana y por las tardes decir que las mujeres no tienen capacidad para decidir sobre sus cuerpos.
Porque no se puede estar a favor del aborto y de la eutanasia y en contra de la libertad de elección de las mujeres para llevar a otras personas a formar una familia.

Nosotras parimos, señoría, nosotras decidimos, menos cuando una mujer decide parir libremente para otra persona, ayudar a una persona a formar su familia.

Dice que usted que no hay derecho a … que no ha derecho a formar una familia.
Sí, que la hay.
Hay derecho al acceso a las técnicas de reproducción asistida.
Y otra diputada por aquí decía que no hay ninguna legislación que hable de la gestación.
Sí, Reino Unido, Canadá y otros muchísimos países que la han regulado.

¿Saben, señorías, cuál es el mejor antídoto contra ustedes?
Regular esto, regular esto y, sobre todo, salir a la calle y preguntarle a la gente qué piensa de la gestación subrogada.
¿Usted puede mirar de verdad a los ojos a las familias que hoy nos acompañan por gestación subrogada sin vergüenza?
Porque de verdad es que su intervención es completamente una aberración y una vergüenza, como le he dicho antes.

Ustedes hablan de…, del Tribunal Europeo de Derechos Humanos, que dice que lo prohíbe.
Es que es falso.
Es que el Tribunal Europeo de Derechos Humanos no prohíbe la gestación subrogada.
Es que es falso, se ha visto en la sentencia.
Es que es falso.
La resolución que usted habla de 2015 se modificó en 2016 con otra resolución que decía: «…siempre que la gestión subrogada fuera forzosa, no libre.
»

Ustedes confunden la gestión subrogada altruista con la mercantilización de la mujer.
Oiga, pero si… Claro, yo también estoy en contra de la mercantilización de la mujer, pero no en contra de la libertad de la mujer para decidir sobre su propio cuerpo.
Oiga, es que ustedes esto de considerar a las mujeres como seres inferiores que necesitan la tutela o del estado o de otro hombre, me parece lamentable, (aplaudiments) lamentable, lamentable.

Y, por supuesto, desde mi grupo vamos a votar que no y vamos a seguir trabajando para que la regulación de la gestión subrogada en España sea una realidad.
Una regulación de la gestión subrogada de carácter altruista, garantista y que respete los derechos humanos de todos los niños, no solamente de los que usted tiene en su ideología.

Porque es una verdadera vergüenza que usted hable de niños de segunda generación y que a las mujeres las acuse de ser hornos de crear niños.
Es una vergüenza.
Y de verdad que a mí se me caería la cara de vergüenza, si fuera usted, salir a la calle hoy habiendo familias aquí que están formadas por gestación subrogada.
Y de verdad, le pido de verdad, de verdad, que pida perdón a todas estas familias a las que usted hoy aquí ha ofendido e insultado acus de comprar a sus hijos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Salmerón.

Vosté pot replicar ara individualment a cadascú dels… Si vol des de l'escó, des de l'escó.

Disposa de tres minuts per a replicar al senyor Jesús Salmerón.

La senyora Cabedo Laborda:

A mi, senyor Salmerón, m'agraden els debats honestos i li demanaria honestedat.

La resolució del 2016 -té raó- condemna la gestió subrogada forçada, perquè és una resolució europea que parla sobre la trata.
I aleshores, se focalitza només en la forçada.
Un any anterior, en la resolució de 2015, sobre drets humans, condemna tot tipus de gestació subrogada, la forçada i la no forçada.
(Aplaudiments) Debats honestos, debats honestos.

Altruisme.
Vostés han tret ací l'altruisme.
L'altruisme és sempre l'obsessió de Ciudadanos.
Anem a vore.
Per a començar, l'argument de l'altruisme.
L'altruisme no pot anar mai en contra de la llibertat exercida tota hora i sobre baix….
i en qualsevol circumstància.

Però més allà d'això, en la seua llei, la que van presentar en el Congrés, vostés diuen que mantenen a la gestant, vostés mantenen a la gestant durant els nou mesos.
És a dir -li ho traduïsc-, vostés que són els de les regles de l'oferta i la demanda, vostés a les gestant els apliquen el concepte que tenen del salari mínim interprofessional, de 700 euros, que li agradaria aplicar-los a tots els espanyols i a totes les espanyoles.
I li ho apliquen a elles i damunt diuen que és altruisme.
Diuen que és altruisme, perquè ja sabem que les dones som essencialment bondadoses, essencialment altruistes, essencialment bondadoses.
També és de primer de màrqueting allò d'explotar els estereotips de gènere.

Mire, jo sé, senyor Salmerón, que les dones han estat construïdes socialment per a sostindre el món, però, home!
, inclús tallar-nos la nostra pròpia llibertat adquirint drets sobre els nostres propis cossos, jo crec que és un límit que inclús Vox té, que inclús Vox té.

També jo crec, senyor Salmerón, que com molt bé ha fet vosté, s'ha comparat en estats europeus o estat dels primer món, perquè no m'anava a traure ací l'Índia.
Si vosté me trau ací l'Índia, sap… Ah!
L'Índia també me l'ha treta?
Val.
Vosté me trau l'Índia, jo li trauré allò de les granges de les dones.

Però a vosté li agrada més comparar-se en els que diu de primer món, com, per exemple, Portugal o, por exemple, Estats Units.
Mire, per exemple, Portugal, setembre de 2019, la llei portuguesa ha sigut tombada pel tribunal constitucional portugués, la llei dels ventres d'alquiler tombada este mateix mes.
O, per exemple, els Estats Units, una altra notícia d'este estiu: «Una pareja se plantea devolver a su hijo gestado por un vientre de alquiler.
» Eixos són els seus referents, la inconstitucionaltat i tornar a criatures.

I vaig a acabar demanant-li un favor.
Jo crec que vosté no hauria de ficar en la seua boca eixe lema que, efectivament, diu que les dones decidim sobre el nostre propi cos.
I jo li demanaria el favor que no ho fera per dos raons.

La primera és perquè les dones han eixit als carrers durant dècades a cridar eixe lema, mentre veien a dones amigues i companyes dessagnar-se en antros perquè vosté ara vinga ací a instrumentalitzar eixe lema.
(Aplaudiments) Un poquet de respecte per la seua part.
Demane vosté perdó.

I en segon lloc, sap per què vosté sap eixe lema?
Perquè històricament això ha sigut una demanda social.
Quantes manifestacions ha vist vosté demanant que són ventres de lloguer?
Ninguna.
És una demanda que vostés s'estan inventant.

Senyor Salmerón, vaja vosté a una escola i els pregunta a les xiquetes què volen ser…

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyoria.

La senyora Cabedo Laborda:

…de majors.
(Veus) Li diran astronauta,…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Vaja finalitzant, per favor.

La senyora Cabedo Laborda:

…li diran mestra, li diran presidenta del govern, però no li diran…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Senyoria.

La senyora Cabedo Laborda:

…que volen ser ventres de lloguer.
No existix eixa demanda.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Per a rèplica, la il·lustre diputada senyora Criado.

Senyories, per favor, mantinguen silenci per a poder escoltar la il·lustre diputada.

La senyora Criado Gonzálbez:

Mire, señora Cabedo, ustedes están acostumbrados a hablar siempre del amor, de los sentimientos y, con todas estas historias, van introduciendo todas sus leyes ideológicas.

Las leyes no tienen como objeto regular el amor ni los sentimientos, eso queda en la esfera privada de cada persona.
No aluda a ello, por favor.
Las leyes están para regular los derechos, para la libertad -cosa que ustedes tienen bastante olvidada con todas sus leyes-, para regular otros conceptos.

Consecuencias de estas leyes que están introduciéndonos, las consecuencias son muy graves y las vamos a ver dentro de unos años en todos los niños.
A ustedes no les importan los niños.
El niño tendría que estar en primer lugar.
El niño tiene derecho a un padre y a una madre, debe ser lo primero.

¿Sabe usted la diferencia que hay entre ustedes y nosotros?
Que nosotros, aparte de defender a las mujeres, defendemos a los niños.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Senyora Cabedo, farà vosté la rèplica des de l'escó?

Val, quan vullga.

Perdone, un segon.

La senyora Cabedo Laborda:

Sí, simplement, senyora Criado, li donaré una altra raó per a no acceptar la seua esmena.
«Los españoles son iguales ante la ley, sin que pueda prevalecer discriminación alguna por razón de nacimiento, raza, sexo, religión, opinión o cualquier otra condición o circunstancia personal o social», article 14 de la Constitució espanyola.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn de fixar posició, per part dels grups parlamentaris que no han presentat esmena.
Recorde que ara ja el debat l'abordem des de la PNL presentada pel Grup Parlamentari Compromís, afegides les esmenes 5.
726, 5.
727, 5.
728, 5.
730 i la transaccionada 5.
729.

És el torn del Grup Parlamentari Popular, de la il·lustre diputada Elena Bastidas.

La senyora Bastidas Bono:

Muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, hemos podido comprobar que estamos ante un asunto complejo, delicado, lleno de matices, de sensibilidades, como es legislar sobre la maternidad, sobre la gestación subrogada.
Requiere, como aquí se ha dicho, de un debate sosegado, que cuente con el más amplio de los consensos.

Se trata, por tanto, de una cuestión que se ha debatido social y políticamente, en distintos foros.
Por lo tanto, ya conocen la posición de nuestro grupo parlamentario.
Y nuestra posición es una posición contraria a aquellas posiciones que supongan, que impliquen una mercantilización del cuerpo de las mujeres y, por supuesto, de una mercantilización de la vida.

Por eso, independientemente de los matices, de las expresiones utilizadas que no nos convencen, de la emoción presentada, vamos a votarla a favor, porque lo único y exclusivamente que se pide, y a eso nos agarramos, es que se cumpla la normativa vigente.
Ya entendemos que ya se ha llevado bastantes palos Podemos esta semana, por lo tanto, la vamos a votar a favor.

Hemos escuchado durante esta sesión y, desde luego, es muy difícil de rebatir que la maternidad y la paternidad no es un derecho.
Puede ser un deseo, puede ser un anhelo, puede ser una aspiración, pero en ningún caso es un derecho.
Así también lo concluye el Informe del Comité de Bioética de España sobre aspectos éticos y jurídicos de la maternidad subrogada, como también incide, en ese mismo informe, que un contrato de gestación por sustitución entraña una explotación de la mujer y un daño a los intereses superiores del menor.

Bastaría… Aquí se ha mencionado, pero yo insisto en este aspecto.
Bastaría con echar un vistazo a los contratos de estos procedimientos en estos lugares.
Son absolutamente leoninos.
Los podríamos incluso interpretar como una esclavitud temporal de las mujeres durante nueve meses.
Alguien podría decir que es exagerada esta afirmación, incluso afirmar que no hay problemas si hay acuerdo entre las partes, pero, ¿cuántas veces hemos visto, a lo largo de la historia, que cosas que fuesen legales no significaba que fueran justas?
Incluso, ¿cuántas veces acuerdos laborales o de otra índole esconden detrás un fondo ética y moralmente reprochables?

Decía que es un debate complejo y lleno de matices, como lo demuestra que, incluso en el seno de los propios partidos que estamos aquí representados, ha ocurrido.
En mi partido, hay voces a favor; en el propio Partido Socialista, un 20 % de sus bases se ha manifestado a favor de regularla; en el propio Compromís, la señora Oltra, que ha dicho, incluso, que es partidaria de alcanzar consensos para regularlo, como una donación intervivos -también en este aspecto la señora Oltra se ha quedado en minoría-; el propio Podemos, de las dos corrientes feministas, al final venció una de ellas -feminismo social, creo recordar-, pero también había posiciones contrarias.

Incluso dentro de las asociaciones de los colectivos de los LGTBI, a los que Ciudadanos suele hacer referencia, como argumento en apoyo de su defensa de la regulación, nos encontramos con posicionamientos a favor y en contra.
Y no es cierto, como aquí se ha dicho, no es cierto que sea una demanda de esos colectivos, aunque, curiosamente, esa proposición de ley a la que usted hacía referencia se presentó en el Congreso de los Diputados en julio de 2019, haciéndolo coincidir con la celebración de la semana del orgullo gay.
(Remors) Y desconocen, y desconocen y es un error pensar que es una cuestión o una reclamación precisamente de este colectivo, porque las estadísticas nos están diciendo que precisamente quienes recurren a este tipo de procedimientos son 65 % parejas heterosexuales, 25 % parejas del mismo sexo y 10 % personas solteras.

Por lo tanto, desde nuestro Grupo Parlamentario Popular, ¿qué pensamos?
Que debemos profundizar en las vías alternativas, como, por ejemplo, en los procedimientos legales de adopción y de acogimiento.
Debemos, efectivamente, junto con los expertos, darle la mejor solución jurídica, sobre todo para los menores.
Debemos trabajar incansablemente en la dirección de perseguir a las mafias que utilizan a los llamados vientres de alquiler para hacer negocio y explotar -hay que decirlo- a las mujeres.

Son pocos países.
No es cierto que sean muchos países, son diez países.
Pero España debe defender, en el marco de la comunidad internacional, la adopción de medidas para prohibir la celebración de este tipo de contratos que son nulos.

Abramos el debate, abramos el debate y busquemos acuerdos, también para los aspectos colaterales a este tema.
Pero eso sí, desde nuestro grupo parlamentario, vamos a defender que debe hacerse en la línea que se siga, desde los expertos, lo que se dice por la propia ley, siempre interés superior del menor como principio rector de la actuación de todos los poderes públicos y también, como ha señalado la jurisprudencia en una sentencia muy importante del Tribunal Supremo, de julio de 2014, que este interés, el interés superior del menor, debe primar sobre cualquier otro interés legítimo en confrontación.
Y esto, señorías, es algo que nos debe vincular a todos y a todas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Socialista, per tal de fixar posició.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies.

Bé, vaja per davant el nostre suport, senyora Cabedo.
Clar que estem d'acord en allò que proposa, que és complir amb la legalitat vigent, respectar els drets humans de les dones i de les criatures que puguen vindre al món.

Perquè no comencen amb eufemismes.
Ací no se subroga res.
Ací es lloga el cos d'una dona i punt; es paga i punt.
I açò és una cosa ben antiga, això de pagar pels cossos de les dones.
 (Aplaudiments)

Gestar i parir per encàrrec una criatura per a altres persones convertix el cos de les dones en mercaderia.
Passem de ser subjecte de dret a ser objecte i és, per tant, lesiu per als nostres drets i inacceptable democràticament.
No hi ha cap buit en l'estat espanyol, està regulat.
Els contractes de lloguer de gestació són nuls.

Ací no hi ha cap oferta de mares potencials que estiguen reivindicant parir, gestar i donar les criatures.
Ací el que hi ha és la demanda d'uns potencials pares d'intenció que reivindiquen formar una família gràcies a contractar el cos d'una dona.
Per això, la Unió Europea -ja ho hem dit-, en el seu informe sobre drets humans i democràcia, fa una condemna explícita de la subrogació i recomana la seua prohibició.

On estan les mares reivindicant?
On estan?
No les trobes.
Estan les famílies.
(Veus) Però les mares que reivindiquen ser mares per a altres, on estan?
(Aplaudiments) No les veig, no les veig.

Miren, Regne Unit, Regne Unit (veus)… Me deixa parlar?
Me deixa parlar?
Regne Unit té una legislació antiga ja, que se suposa que està basada en l'altruisme i que és garantista per a les dones, per a les seues, per a les britàniques, clar, (veus) doncs, miren, és el país que en major mesura recorre a dones estrangeres per a gestar, en l'Índia i en Tailàndia.
Quina casualitat!
(Veus) Quina casualitat!

És que la gestació altruista és un mite, senyoria, és un mite que legitima i encobrix l'autèntic negoci, a nivell mundial, que suposa la comercialització del cos de les dones en clara situació de necessitat econòmica i social.

Les nacions europees hem d'optar entre permetre o no que el cos humà siga un producte de mercat.
Hem d'optar entre permetre o no que les dones vulnerables opten per l'explotació dels seus cossos.
I ahí podem parlar d'autonomia personal, de voluntarietat i tot això.

Que ens volen donar lliçonetes de feminisme, senyora Cabedo.
Açò és al·lucinant.
Com diu Alicia Miyares: «Es distorsiona el feminisme, la llibertat i la decisió de les dones si han de posar al servei d'altres la seua capacitat reproductiva.
Es pervertix el feminisme si es convertix en una mera estratègia de validació de qualsevol acte dut a terme per una dona o per un grup de dones pel simple fet de ser-ho».

Parlen d'un suposat lliure consentiment, mitjançant un contracte que anul·la immediatament la capacitat, l'autonomia reproductiva de la dona.
Invocar l'autonomia per a, acte seguit, suspendre-la és lògicament contradictori i èticament aberrant, senyories.
Parlen d'un suposat lliure consentiment.
És que l'autonomia de les dones no pot ser mai hipotecable, mai.

Senyories, els ventres de lloguer impliquen l'ús dels òrgans reproductius de les dones per a satisfer els desitjos de terceres persones.
Perquè, miren, com va escriure Françoise Héritier, «dir que les dones tenen dret a vendre's és dir que altres persones tenen dret a comprar-les».

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

El senyor Salmerón Berga:

La verdad que le pido que usted pida perdón a todas las mujeres a las que acaba…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Un moment, senyoria.
(Veus)

Ha sigut, evidentment, el Grup Parlamentari Ciudadanos contradit en els seus arguments, per part de la il·lustre diputada socialista.
I, per tant, té dret, en el marc de les rèpliques, a contestar a la diputada socialista.
(Protestes)

Senyoria, quan vullga.

Un segon.

El senyor Salmerón Berga:

Sí.
Lo que es una vergüenza es que usted…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Un segon, que li fique el crono.

El senyor Salmerón Berga:

…se atreva a decir aquí que las mujeres se venden, por dinero, para ayudar a otras familias.

Es una vergüenza que usted acuse a las familias por gestación subrogada de comprar a sus hijos.

Salga usted a la calle y hable con familias, con muchísimas familias, también de mujeres que han ayudado a otras.
Dedíquese usted a dedicar parte de su tiempo, dedique parte de su tiempo a hablar con mujeres gestantes, que lo han hecho de manera libre.
Porque la libertad, la libertad, no la deciden ustedes, la deciden las mujeres, no solamente las suyas, todas.
(Veus) Y, de paso, pues, hable usted con ese 20 % de su partido que está a favor de la regulación de la gestación subrogada y pónganse de acuerdo.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.
(Se sent una veu que diu: «El tema es serio.
» Veus)

Quan vullga.

La senyora Mustafá Ávila:

No, jo només me posaré un poquet kantiana.
Vaig a dir-li que cedir la llibertat i sotmetre's a la tutela d'altres no és una opció, en la mesura en què atempta contra la dignitat i degrada la humanitat de cadascú de nosaltres.

I li torne a repetir, l'autonomia és una cosa que no pot cessar temporalment.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Acabat el debat, procedim a la votació.
Recorde que votem la PNL més les esmenes acceptades per part del Grup Parlamentari Unides Podem, les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Compromís 5.
726, 5.
727, 5.
728, 5.
730 i l'esmena transaccionada 5.
729.
Comença la votació.
La proposició no de llei ha sigut acceptada amb 63 vots a favor, 28 en contra i 0 abstencions.
(Aplaudiments)

Vull informar, senyories, que, com va avançar ahir el president, al finalitzar el ple es reunirà la Junta de Síndics, exclusivament per a tramitar les peticions de convocatòria de comissions que s'han sol·licitat.
Per això, pregue al membres de la mesa i als síndics dels grups parlamentaris que s'aproximen a la presidència, en estos moments que acaba el ple, per a fer la reunió.

Es closa la sessió.
(La vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 13 hores i 50 minuts)