Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 7 d'octubre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 60.
Segona i darrera reunió.**

***Pregunta que formula el síndic del GP Popular, senyor Serafín Castellano Gómez, sobre quina és la valoració que fa el president del Consell sobre el mercat de treball en la Comunitat Valenciana***

 

 

**El senyor president:**

Es reprén la sessió.

Bon dia.
Molt honorable president del Consell, honorables consellers, il·lustres senyors diputats i senyores diputades.

Continua la sessió amb la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.
En primer lloc, formula la pregunta l'il·lustre diputat i síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Gràcies, president.

Molt honorable president de la Generalitat.

Senyories, sense dubte la creació d'ocupació és una de les principals prioritats del Consell de la Generalitat i la millor de les polítiques socials que es pot fer en una societat de progrés i avançada, com la nostra.
I, bé, jo crec que estos dies les dades que s'han publicat donen la raó, demostren que la nostra comunitat avança, que seguix creixent i progressant, i sobretot, que s'estan fent bé les coses.
Perquè la realitat és que l'atur es reduïx a la Comunitat Valenciana ni més ni menys que dos punts més que en el conjunt d'Espanya, que en este mes de setembre les dades han sigut espectaculars i feia moltíssims anys que no hi havia unes dades tan bones en este mes de setembre.
Però a més és que el descens de la desocupació afecta a tots els sectors de l'economia, i a més, les xifres que s'han produït a la Comunitat Valenciana pràcticament assolixen ni més ni menys que les de tot el conjunt d'Espanya.

En eixe sentit, a part d'eixes dades, senyor president, des del Grup Parlamentari Popular vegem també un símptoma clar de progrés i de creixement quan la contractació creix en el mes de setembre en un 29,91%, o quan la contractació indefinida, és a dir, senyories, l'ocupació estable i de qualitat, ha augmentat, ni més ni menys, que un 65,34% en comparació amb el mes anterior.
I, una vegada més, una vegada més, també, s'ha experimentat el major creixement en el nombre d'afiliats a la Seguretat Social durant el passat mes de setembre.

Mosatros creguem que eixes polítiques de confiança i d'estabilitat que estan basades en la negociació, com també ha demostrat la firma d'este gran acord que ha sigut el Pavace, està demostrant que el que s'ha vingut a dir en el debat de política general, el que s'ha vingut a dir en les polítiques actives de creació d'ocupació i d'estabilitat social, estan donant uns magnífics resultats.

Jo crec que els resultats, senyor president, deixen en evidència a una oposició que sols sap fer discursos catastrofistes, que vol generar desconfiança allà on no hi ha i que una vegada més entropessen en el que és la realitat, i és que la desocupació descendix d'una manera claríssima en la Comunitat Valenciana i que anem per eixa senda del progrés.

Siguent que les polítiques de creació d'ocupació, siguent que les polítiques d'estabilitat social són tan importants, per això el Grup Parlamentari Popular vol fer-li la pregunta de quina és la valoració que el president del Consell té sobre el mercat de treball en la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario Popular, la valoración es positiva; positiva por los datos a los que luego haré referencia; positiva por la constante, mes tras mes, año tras año, de una tendencia que ya ha marcado una clara inercia hacia la generación de expectativa y de confianza en nuestra comunidad, en la Comunidad Valenciana.

Los datos de hoy, que son buenos, tienen que verse en el contexto de los datos de estos últimos meses y de estos últimos años.
Hemos conseguido entre todos una comunidad autónoma de prosperidad, de creación de empleo, de oportunidades.
Ha crecido la población en la Comunidad Valenciana y ha crecido el empleo.
Ha crecido la población activa y ha crecido la tasa de actividad.
Y esos datos significan que la Comunidad Valenciana va por el buen camino.

No quisiera que al final se convirtiese en un debate sobre la cifra mensual, pero incluso en el debate sobre la cifra mensual siempre sale la Comunidad Valenciana ganando y la oposición perdiendo, porque aquí cuando sube el empleo y baja el paro parece que sea una derrota de la oposición en el parlamento valenciano.
Pero, en cualquier caso, la gran tendencia es la de generación de empleo y la de prosperidad.

Ha aumentado 200.
300 ocupados en lo que llevamos en esta legislatura, según datos de la EPA.
Ya son más de 2 millones de personas las que trabajan en la Comunidad Valenciana.
Ha crecido el empleo en todos los sectores, servicios, industria, construcción y agricultura.

El desempleo se ha reducido en 28.
000 personas, ha bajado un 12% desde el inicio de esta legislatura.
Y la tasa de paro, según la EPA, en el segundo trimestre de 2005, se sitúa en el 9,24%, dos puntos menos que en el segundo trimestre del año 2003.

Ha habido un incremento de 172.
000 puestos de trabajo en el sentido de lo que es la población activa, y además ese incremento ha sido de forma mucho más contundente en el caso de las mujeres.

La tasa de actividad se eleva hasta el 58,5% en el segundo trimestre de 2005, lo que supone un aumento del 1,5% en esta legislatura.
El 54% de los empleos creados, como he dicho antes, han sido para mujeres, siendo además el crecimiento de la población de la Comunidad Valenciana la más importante de los últimos años.
En estos últimos cinco, la población de la Comunidad Valenciana ha pasado de 4.
600.
000 personas.

Respecto de la coyuntura del mercado de trabajo, en este mes de septiembre ha habido un descenso de 5.
789 parados, un 2,9% menos.
Es el mejor mes de septiembre desde el año 1990, el mejor mes de septiembre en los últimos 15 años.
Y, además, en relación con el resto de España, seguimos siendo líderes en el crecimiento de empleo y en la bajada del paro.

La contratación ha aumentado casi un 30%, cinco punto más que en el resto de España, se han registrado 170.
561 contratos en la Comunidad Valenciana.
También este dato de contratación se trata del mejor mes de septiembre en los últimos años en los que se aplica este sistema de contabilización.
Se han afiliado 25.
000 personas más a la seguridad social y además esto supone, también, una media de 300 nuevas afiliaciones diarias en la Comunidad Valenciana a la seguridad social.

Por lo tanto, todos los datos indican, como decía al principio de mi intervención, que vamos por el buen camino.
Más empleo y menos paro; más personas trabajando y más personas con posibilidad de encontrar empleo; crece la población activa y crece la tasa de actividad.
Por lo tanto, durante estos años hemos conseguido que las oportunidades en la Comunidad Valenciana sean cada vez mayores, que vengan más personas en busca de trabajo y que, además, todas las personas que vienen en busca de trabajo, además de las personas que ya estaban en la Comunidad Valenciana, lo encuentren.

Vamos por la senda del progreso y de la prosperidad, de verdad.
Y yo creo que es bueno que además todos en nuestros discursos nos sumemos a lo que es la corriente de confianza y de apuesta por el futuro.
Los discursos del pesimismo no conducen a nada, posiblemente a estar cada vez más distanciados de la realidad que hoy representa la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

***Pregunta que formula el síndic del GP Socialista, senyor Joan Ignasi Pla i Durà, sobre quines mesures pensa adoptar per la transparència en el Govern Valencià***

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor president.

Per a formular la segona pregunta té la paraula l'il·lustríssim síndic senyor Pla, del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Gràcies, senyor president.

Senyor president, quines mesures pensa adoptar per la transparència en el Govern Valencià?

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Pla.

Té la paraula el senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

Gracias, señor presidente.

Continuar aplicando todas las reglas que el estado de derecho son las que ponen a disposición de la democracia.
Y, desde luego, desde luego, no escucharles aquellas insidias a las que nos tienen acostumbrados desde los bancos socialistas.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor president.

Té la paraula, senyor Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Senyor president.

Senyories.

Efectivament, hui vosté ha tornat a demostrar el que ja sabem, que té molta facilitat en donar aparença de veritat a la mentira, molta facilitat.
Li ho he demostrat.
Ha dit: "aplicar les normes que l'estat de dret".
.
.
Vosté ha permés i continua permetent que l'oposició no puga exercir la seua tasca.
Vosté continua permetent i, a més, impulsant, que l'oposició no tinga accés a cap tipus de documentació.
Vosté continua permetent l'opacitat i la falta de transparència per amagar les seues debilitats.
*(Aplaudiments)*

Mire, si vosté aplicara les normes no consentiria el que està passant.
I què és el que està passant?
Que un membre de l'oposició demana, mitjançant una pregunta, una informació, i es tarda fins a sis mesos que li publiquen eixa pregunta.
Si vosté aplicara les normes que diu respectar, no toleraria que quan l'oposició vol vore un expedient s'entropesse amb les portes tancades i, en molts casos, en el cas de Canal 9, amb la reixa.
Si vosté respectara les regles del joc, hauria donat ja la documentació i hauria donat accés a tota la informació que la oposició li sol·licita.
Vosté no ho ha fet.

Donar aparença de veritat a la mentira és el que hui ha fet vosté.
Perquè vosté en el moment en què té oportunitat mentix, mentix.
Ha mentit ací en les dades de l'atur.
.
.
Si jo no m'alegre, al contrari, li ho dic.
No per ser més optimista manifestant l'optimisme hem de pensar que la nostra comunitat va bé.
La seua cara era tot, la seua cara era tot hui quan estava contant això, perquè vosté sap perfectament que, a pesar de l'ocupació creada, a pesar del nivell d'activitat d'esta comunitat, desgraciadament en l'any que portem hi ha 5.
000 persones més aturades.
I vosté no pot dir ací públicament el que ha dit, perquè estava mentint, estava mentint.

I podem estar d'acord o no que les dades.
.
.
Però, bé, quan hi ha dades publicades, senyor Camps, a vosté se li nota claríssimament que transforma la mentira en aparença de veritat.
Ara, ara, és evident que quan no tenim oportunitat de tindre dades publicades, de tindre elements objectius, vosté nega qualsevol possibilitat de saber què és el que està passant.
Per què nega que es conega de veritat quin nombre de targetes Visa hi ha en la Generalitat Valenciana i on s'han gastat eixos diners?
Per què nega l'accés a la informació corresponent a tots els expedients de territori?
A dia de hui no sabem l'il·lustre senyor Blasco quants PAI té presentats en la seua conselleria.
I vaig a dir-li una cosa: a dia de hui sí que sabem una cosa, que el senyor conseller de Territori porta parant expedients d'aprovació del Pla general d'ordenació urbana i la seua publicació en funció que siguen ajuntaments socialistes.
I porta un any sense publicar plans generals d'ordenació urbana aprovats fa un any.
I açò ho ha negat.
I ho hem de saber a través de tercers.
I ho hem de saber evidentment amb les portes tancades, perquè vostés només tenen, a dia de hui, de cara a la ciutadania, portes tancades i comptes foscos.

Senyor Camps, és compte fosc o no és compte fosc que els ciutadans d'esta comunitat no sàpiguen a dia de hui, de veritat, què és el que està costant de més la Ciutat de la Llum?
Es va licitar per una quantitat.
Impossible saber hui als valencians i valencianes què ens costa la Ciutat de la Llum.
A dia de hui és impossible saber quant està costant el Palau de les Arts.
Es va licitar per una quantitat.
Hui no ho sabem.

Per què amaga vosté eixe tipus d'informació que en teoria hauria de tindre l'oposició?
Sap per què ho amaga?
Perquè, evidentment, vosté es maneja molt bé en els comptes foscos i les portes tancades.
Vosté, des que és president de la Generalitat, ha pervertit, si cal, més, el sistema democràtic en esta cambra.
Vosté, vosté, a més, ha tolerat i ha consentit actituds obstruccionistes.
Vosté, en definitiva, és un president tancat, és un president que no té claredat.
Perquè en el moment que hi haja claredat, en el moment que hi hagen portes obertes i comptes clars, a vosté se li veu la veritable cara, que és una persona que ho basa en tot en la imatge, en Canal 9.
Això sí, Canal 9 sempre darrere.
No trauran mai res del que ací diem.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Trauran sempre el que a vosté li interessa per amagar les seues vergonyes.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Pla.

Té la paraula, senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

Gracias, señor presidente.

Posiblemente esta mañana me encuentre de forma diferente, señor Pla.
Yo es que trabajo.
Yo al menos trabajo.
Y llegué ayer a las cuatro menos cuarto de la mañana después de un acto que tuve en Madrid.
Y he querido estar esta mañana aquí, aunque podía haber tenido alguna excusa para no estar ­como habría puesto usted­ porque creo que la transparencia significa que venga yo aquí siempre a dar cuenta de lo que hace el Gobierno.
Señor Pla, yo trabajo.

No ha dado un solo dato.
No ha hecho nada objetivo ni razonado.
No nos ha explicado nada.
Exactamente no sé a qué se debe la intervención que ha tenido usted.
No la ha razonado.
Sólo ha hecho una cosa, y es muy grave, ha acusado de prevaricación al conseller de Territorio.
Y espero que tenga documentación que sustente ¡semejante acusación!
¡Lo espero!
*(Aplaudiments)* ¡Porque ha acusado usted de prevaricación a un miembro del gobierno de la Generalitat!
¡Ya está bien, señor Pla!

Mire, le voy a decir más *(veus)*, se constató el otro día.
La derrota inapelable de la oposición en el debate del estado de la comunidad *(veus)* se manifestó, se manifestó en la primera intervención *(remors)* del que presumiblemente es portavoz adjunto al día siguiente.
Él fue el que se llevó las fotos y los titulares.
Hoy se constata aquí, hoy se constata aquí por su intervención, que usted ha dejado de ser portavoz del Grupo Parlamentario Socialista *(veus)* y se ha convertido de facto en portavoz adjunto del señor Perelló.
*(Remors i aplaudiments)* Hoy esto se ha constatado aquí.
Usted es el portavoz adjunto.
Él marca los temas, que, por cierto, son siempre como de Marte, y usted continua esta sarta de tonterías que no tienen ningún tipo de sustento.

Le voy a dar datos, porque yo trabajo, señor Pla, como todo el Gobierno, como todo el Grupo Parlamentario Popular.
Trabajamos, y mucho, al servicio de la Comunidad Valenciana.
*(Remors)* Y me da la sensación de que usted está demostrándonos a todos nosotros que trabaja poco.
Y hay que trabajar, señor Pla.
Hay que trabajar.
Hay que dedicarle a esto muchas horas, muchísimas horas.
Porque esta digna tarea política requiere de muchas horas.
No debe venir aquí sin ningún tipo de dato a acusar no se sabe muy bien de qué.
Por cierto, menuda página *web* han abierto ustedes, que lo que están haciendo es constatar irregularidades de ayuntamientos socialistas.

Vamos a ver, se ha contestado a 5.
431 preguntas escritas.
Se han contestado aquí, por miembros del Gobierno, cerca de 700 preguntas orales.
Ha habido 200 comparecencias de miembros del gobierno en esta cámara.
Se han ya atendido más 1.
242 solicitudes de documentación, solicitadas obviamente por la oposición, por si usted no lo sabe, porque yo no sé al final si a usted le preguntan qué es lo que solicitan.
Me da la sensación, señores diputados del Grupo Parlamentario Socialista, que no le comunican al señor portavoz qué es lo que solicitan y qué documentación reciben luego.
*(Remors)* Porque, por lo que veo, 1.
242 solicitudes atendidas por parte del Gobierno a los miembros de la oposición, y nadie le ha dicho nada al señor Pla.
Les propongo una página *web* en donde los miembros del Grupo Parlamentario Socialista le comuniquen a su portavoz de forma cómoda, de forma cómoda, para que no se altere mucho y no tengan que buscar los datos, cuál es el número de solicitudes que el Gobierno va atendiendo de las peticiones.
.
.

 

**El senyor president:**

¡Por favor!
¡Por favor!

 

**El senyor president del Consell:**

.
.
.
del Grupo Parlamentario Socialista al Gobierno.

Y estamos ya ante lo que esta mañana será la número 80, 82, 85 preguntas en el parlamento valenciano al presidente de la Generalitat, comparecencias del president de la Generalitat.

Transparencia toda, toda.
Lo que está oculto.
.
.
.

 

**El senyor president:**

¡Señores!

 

**El senyor president del Consell:**

Lo que está oculto de verdad en la Comunidad Valenciana es el proyecto que ustedes proponen para la Comunidad Valenciana.
Eso sí que está oculto.
Y no sabemos ya a quién preguntarle, si a usted, si al señor Perelló, si al señor Sevilla.
No sabemos quién es el que nos tiene que responder, cuál es la oferta de futuro que propone el Partido Socialista para la Comunidad Valenciana.
Porque no hay nada que ofrecer.

Usted lleva aquí, en esta tribuna, muchísimos minutos a lo largo de estos dos años de legislatura, y todavía nadie, ni el Grupo Parlamentario Popular ni el Grupo Parlamentario Socialista, estoy convencido.
.
.
y también de Esquerra Unida, en estos momentos podrían diseñar cuál es el proyecto de usted para el futuro de la Comunidad Valenciana.
Simplemente, señor Pla, porque lo que está oculto en la Comunidad Valenciana es el programa de gobierno del Partido Socialista.
Y lo está porque son conscientes que ese programa nunca se aplicará, porque nunca ganarán las elecciones democráticas en esta comunidad.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

 

***Pregunta que formula el síndic del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, senyor Joan Ribó i Canut, sobre per quins motius no s'ha inclòs en la reforma de l'Estatut la definició del valencià acordada per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua***

 

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor president.

Correspon la pregunta formulada per l'il·lustre senyor síndic del Grup Parlamentari Entesa.

El senyor Ribó té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Bon dia.

Senyor Camps, mire, la seua última intervenció m'ha suggerit una idea que igual li podria interessar.
Podíem canviar el Reglament, ara que estan renovant-lo, per tal que també el Govern ens poguera preguntar a l'oposició, perquè aixina vosté comprovaria "si estudiamos, si trabajamos, estudiamos sólo o trabajamos sólo", i tot açò.
Jo li ho propose seriosament, perquè podria ser interessant.
*(Remors)*

Bé, anem a la nostra.
Mire vosté, el diumenge celebrem l'entrada del rei Jaume I a València.
El rei Jaume, en conquerir València, va introduir unes noves formes d'entendre la religió, noves formes de parlar, d'escriure, noves formes culturals que eren pròpies de la seua corona.
Per açò el 9 d'Octubre per a nosaltres és important parlar de valencià.

Mire vosté, el dictamen de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que vostés s'hauran llegit amb afecte, segur, amb estima, afecte, etcètera, diu.
.
.
a més diu que és preceptiu, eh?
: "La llengua pròpia i històrica dels valencians és també la que compartixen les comunitats autònomes de Catalunya, Illes Balears i el Principat d'Andorra.
Els diferents parlars d'estos territoris constituïxen una llengua, és a dir, un mateix sistema lingüístic.
.
.
", i després parla d'altres coses.

La reforma de l'actual estatut, en canvi, insistix d'una manera obsessiva en l'article sisé en denominar valencià amb el nom.
.
.
canvia el nom de "valencià", canvia un acord bàsic de l'Estatut de Benicàssim, a "idioma valencià" per tres vegades.

A l'article 41, quan parla de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, torna a parlar, no de "valencià", sinó "d'idioma valencià".
Empitjora molt l'article sobre el valencià a l'Estatut actual, on no hi ha cap denominació específica d'"idioma valencià".

Mire vosté, en el mateix dictamen, quan es passa revista a totes les denominacions, de 50 o 60, només n'he pogut trobar una vegada en un diccionari el nom normal, el nom històric, que és o "valencià" o "llengua valenciana".

Per açò, nosaltres li preguntem quins són els motius que han dut el seu govern i el seu partit a defensar aquest empitjorament secessionista respecte a l'Estatut actualment vigent.
I per quins motius no s'ha inclòs en la reforma de l'Estatut la definició de valencià acordada per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que diuen que és preceptiva.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula el senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Vaig a demanar a la presidència que, encara que siga de manera ocasional o extraordinària, em permeta fer el que pareix ser que vol el portaveu del Grup Parlamentari Esquerra Unida, que és que el Govern pregunte a l'oposició.
*(Remors)*

Puc fer-ho?

 

**El senyor president:**

 

¡Por favor!
Mesuren sus desazones.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Seguint la proposta del portaveu d'Esquerra Unida, jo preguntaria: quan Esquerra Unida votarà a favor de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua?
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Bé, moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ribó *(somrient)*, té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor president, seriosament.
Reglamentàriament, quan vullga, com vullga, i en el moment que vullga i pel temps que vullga.
A la seua disposició.
Tranquil·lament.
Només li demane que ho sapiem en 24 o en 48 hores d'antelació per poder-ho estudiar adequadament, i treballar-ho, per suposat *(rialles)*, i treballar-ho.
Quan vullga.

Mire vosté, jo crec que és important este tema, eh!
Este tema empitjora molt l'Estatut.
Jo crec que quan per quatre vegades es parla de "idioma valenciano" es va en contra del que pensem la immensa majoria, per no dir tots, d'este sector.
Es trenca absolutament un consens de Benicàssim que no es va tocar al parlament estatal quan es van canviar coses, com el nom d'aquesta comunitat.
Això no es va tocar.
Ara s'està trencant.
I el secessionisme lingüístic, el secessionisme lingüístic a partir d'estos moments, si açò s'aprova aixina, els advertisc, perquè els he d'advertir a vostés, tindrà caràcter de bloc "constitucional".
És diu aixina, crec?
Estarà en una llei orgànica.
Estarà en una llei orgànica.
Revise l'article sisé i veurà que el terme "idioma valencià" no es diu mai.
Diu "les llengües oficials són: el valencià i el castellà".
*(Veus)* Les dos llengües oficials.
Mai no s'utilitza exactament el terme "idioma valencià".
Mai no s'utilitza.
És en estos moments, repetisc, si açò es consolida en l'Estatut d'Autonomia, en este projecte, empitjorem l'Estatut anterior, consagrem en secessionisme lingüístic i generem una font de conflictes permanent a nivell jurídic.
I l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, jo vull recordar, que està, a nivell jurídic, per sota, evidentment, d'un estatut.
Per sota.
Podrà dir el que vullga!

I miren vostés, esta és la seua responsabilitat.
Jo reitere: En el Congreso de los Diputados hi ha majories que permeten deixar almenys l'Estatut com estava.
Perquè de vegades hem de dir "virgencita, que me quede como estaba" en este tema.

I jo li demane que almenys es quede com estava, que no s'utilitze "idioma valencià2 quatre vegades, perquè si no cada vegada, cada vegada que tinguem problemes jurídics amb aquest tema, a Europa, a Madrid, a tot arreu, la responsabilitat serà de tots i cadascun d'aquells que han votat este Estatut.

No és una qüestió baladí, eh?
, no és una qüestió baladí.
És una qüestió de la màxima importància.
I jo demane a totes aquelles persones, a totes aquelles formacions polítiques que tenen clar el que diu l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i si vosté accepta la seua definició estic disposat a parlar-ne avui mateix, si accepta incloure-la.
.
.
Senyor Camps, li estic responent, eh!
Li estic responent a la seua pregunta.
Si vosté introduïx el dictamen amb la definició de valencià, parlem-ne.
Avui mateix.
Quan vullga.
Mire què senzill!

 

**El senyor president:**

Señor Ribó, vaya terminando, por favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Mire què senzill!

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

Bé, la novetat ­senyor president, senyories­, la novetat de la pregunta del president al portaveu del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, la novetat de la interpel·lació constant de l'oposició a part de l'oposició, són novetats en un debat d'estes característiques, però sempre enriquix el debat.

Alt i clar.
Alt i clar.
L'Acadèmia Valenciana de la Llengua va ser eixe gran pacte que vam obtindre en la legislatura passada, el Partit Popular i el Partit Socialista.
La reforma del nostre Estatut és el gran pacte que hem obtingut en esta legislatura, el Partit Popular i el Partit Socialista.
I estic convençut que eixe pacte, tal i com està escrit en estos moments, nosaltres el Partit Popular i el Partit Socialista, invitem constantment a Esquerra Unida que se sume a estes dos qüestions tan importants per al present i el futur de la Comunitat Valenciana.

I alt i clar també, llengua valenciana, idioma valencià.
Una, quatre i mil vegades i deu mil vegades.
Sempre.
La nostra llengua, l'idioma valencià i la llengua valenciana, amb la seua personalitat, amb la seua identitat i amb la seua arrel en el poble valencià.
El nostre poble.
*(Aplaudiments)* Alt i clar.

I, a més, més li diré.
Mai negociaré res que tinga a vore amb la identitat del valencià, el nostre idioma i la nostra llengua.
Mai!
Jo crec que està molt clar, senyor Ribó.
Llengua, idioma: valencià; la nostra llengua, el nostre idioma, junt, òbviament, al castellà, que són els dos idiomes oficials com ja estan en estos moments escrits en l'Estatut que s'està reformant.
Per tant, ja és bloc de constitució, que en estos moments ja diu: "idiomes oficials a la Comunitat Valenciana: el castellà i el valencià", però, una, quatre i mil vegades.

Una de les qüestions més importants que té el president de la Generalitat Valenciana és defendre la personalitat i la identitat del valencià com a llengua i com a idioma, a més d'intentar sempre que continue el procés de penetració social, d'utilització com a vehicle de comunicació entre els valencians, de presència en l'escola, de presència en la cultura, en l'economia, en el debat polític, en el debat ciutadà, perquè és el valencià, és la nostra senya d'identitat, la dels valencians, la nostra.
I, per tant, mai negociaré, mai, qualsevol qüestió que tinga a vore amb el valencià com a llengua o com a idioma.
Perquè, a més, és un fonament essencial de la nostra realitat com a poble, essencial, absolutament essencial.
No és una qüestió menor, senyor Ribó.
I vosté ho sap, vosté ho sap.

Els valencians tenim, entre altres coses, una singularitat fortíssima i essencial, que és el valencià, que és la nostra llengua i que és el nostre idioma.
I per això, quatre vegades, cinc i mil vegades que es fixara en l'Estatut eixe nom per a la nostra llengua i per al nostre idioma.
L'idioma i la llengua dels valencians s'anomena *valencià*.
I som nosaltres els únics amb competència absoluta per a decidir també el present i el futur del nostre idioma i de la nostra llengua, el valencià.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Se suspén el ple per quince minuts.

*(Se suspén la sessió a les 10 hores i 45 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 5 minuts)*

 

 

 

***Debat de totalitat del Projecte de llei de creació del Col·legi Professional d'Higienistes Dentals de la Comunitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 34.
793, BOCV número 131)***

 

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Punto quinto del orden del día: debate de totalidad del Proyecto de ley de creación del Colegio Profesional de Higienistas Dentales de la Comunidad Valenciana, enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, registro de entrada 34.
793, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 131.

Para la presentación del proyecto de ley, tiene la palabra el excelente conseller don Miguel Peralta.

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Comparezco para presentar el proyecto de creación del Colegio de Higienistas Dentales de la Comunidad Valenciana, un proyecto de ley que es fiel reflejo de la iniciativa del propio colectivo afectado, además de representar un paso más hacia la necesaria regionalización de la sociedad valenciana en su conjunto.

En esta ocasión, como he dicho, es para exponer el Proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Higienistas Dentales de la Comunidad Valenciana.
Dentro de la actividad odontológica, la profesión de higienista dental como tal profesión legalmente reconocida se creó por la ley 10/1986, de 17 de marzo, sobre odontólogos y otras profesiones relacionadas con la salud dental y desarrollada posteriormente a través del Real Decreto 1.
594/1994, de 15 de julio, que determina el contenido funcional de tal profesión.

Más recientemente, el carácter de profesión también se ha visto recogido por la Ley 44/2003, de 29 de noviembre, de ordenación de las profesiones sanitarias, al incluirla entre las profesiones sanitarias tituladas en su artículo número 2.
Asimismo, el título oficial de técnico superior en higiene bucodental viene regulado en el Real Decreto 537/1995, de 7 de abril, por lo que se establece el referido título, y por el Real Decreto 549/1995, de esa misma fecha, que determinó el currículo formativo correspondiente al mismo.

La petición de creación de este colegio profesional fue suscrita por los representantes de la Asociación de Higienistas Bucodentales de la Comunidad Valenciana, con objeto de ordenar su actividad y bajo el interés público de salvaguardar la prevención y protección de la salud dental de los ciudadanos.

En el trámite de información pública se presentaron las alegaciones a la citada creación por parte de la Asociación de Técnicos Superiores Sanitarios de la Comunidad Valenciana, manifestando que la asociación promotora no estaba facultada por sí sola para solicitar la creación de este colegio, al contar los ATS con mayor número de afiliados que la peticionaria, alegando también que la profesión del técnico superior de higiene bucodental forma parte de una familia sanitaria en la que existen otras especialidades, por lo que, de constituirse un colegio profesional, este debería ser único y a la vez para todas las especialidades existentes.

Las citadas alegaciones no fueron finalmente estimadas, al no ser legalmente exigible que exista un número mínimo de profesionales para que se pueda constituir un colegio, ni tampoco que los promotores de este tipo de corporaciones representen mayoritariamente a esos profesionales, aunque sí, conveniente, por evidentes razones de operatividad y funcionamiento que la iniciativa sea suscrita por un número de profesionales de cierta entidad numérica.

Finalmente, y en cumplimiento de la normativa específica, el anteproyecto de ley fue sometido para su dictamen al Consejo Jurídico Consultivo, órgano que después del análisis pertinente estableció su conformidad con el ordenamiento jurídico vigente.

Respecto al texto dispositivo de la ley que hoy presentamos, distinguimos también un preámbulo o parte expositiva, una parte dispositiva integrada por tres artículos titulados y una última parte constituida por una disposición adicional, dos disposiciones transitorias y una final.
La razón de ser de esta ley, cuya aprobación es sometida hoy a esta cámara, es clara: dotar a un amplio colectivo de profesionales de una organización adecuada capaz de velar por la defensa de sus intereses y de ordenar el ejercicio de su profesión.

La parte dispositiva, al igual que acontecía con la ley que con anterioridad hemos presentado, comienza con la determinación del objeto de la misma.
De esta manera, se crea el Colegio Oficial de Higienistas Dentales de la Comunidad Valenciana, configurado como una corporación de derecho público con personalidad jurídica propia y plena capacidad para el cumplimiento de sus fines.

El artículo 2 se refiere al ámbito territorial, que coincide, como no puede ser de otra manera, con el territorio de la Comunidad Valenciana.
Finalmente, en el artículo 3 se establece la colegiación obligatoria para el ejercicio de la profesión, así como la titulación o habilitación necesaria para que aquel hecho tenga lugar, exceptuándose una vez más de tal incorporación obligatoria a quienes ejercen exclusivamente al servicio de las administraciones públicas en el ámbito de nuestra comunidad autónoma.

Por lo que atañe a las disposiciones transitorias, en la primera se establece un plazo de seis meses desde la entrada en vigor de la ley para que la asociación promotora designe una comisión gestora.
Esta tendrá como cometido aprobar unos estatutos provisionales en los que se regule la convocatoria y el funcionamiento de la asamblea constituyente.
Esta última asamblea, y a tenor de los dispuesto en la disposición transitoria segunda, en el plazo de otros seis meses elaborará y aprobará los estatutos definitivos del colegio y elegirá a los miembros de los órganos representativos de su gobierno.

Asimismo, y a efectos de la oportuna publicidad, se procederá a formalizar en una acta todo lo anterior, a su remisión a la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, con el fin de verificar su legalidad y proceder a la consecuente inscripción registral.

En definitiva, señorías, de nuevo nos encontramos con una ley necesaria en aras a una progresiva ordenación de la administración corporativa de nuestra comunidad y de integrar paulatinamente a sus distintos colectivos profesionales.
Al igual que en anteriores proyectos de ley, nos gustaría que este fuese aprobado con el mayor consenso posible por cuanto viene a responder a la demanda de un sector profesional de considerable auge en nuestra sociedad.

Muchísimas gracias.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra para defender la enmienda a la totalidad, en representación del Grupo L'Entesa, el señor ilustre diputado don Alfred Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

El Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds: L'Entesa hem presentat una esmena a la totalitat a aquest projecte de llei per diverses raons.
De totes manera és coneguda de tots vostés quina és la postura del grup parlamentari al qual represente respecte als col·legis professionals en general i, al mateix temps, parlarem també o exposaré les raons de per què ens oposem a este més en concret.

En principi, dir que per a nosaltres el tema dels col·legis professionals no és, ni més ni menys, que *lobbys* de pressió i entitats corporatives que el que vénen és a justificar, en definitiva, els interessos, la defensa dels interessos particulars dels col·lectius en qüestió.
Sempre es tracta de revestir.
.
.
, en este cas concret, el senyor conseller en la seua exposició dia que és per vetlar per la salut bucodental, i jo diria: des de l'any 1995 que el senyor conseller ha exposat ací que es reconeix aquesta professió, deu anys després, en eixos deu anys què és, que no s'ha vetlat per la salut bucodental?
, s'han esperat un poc tard a parlar d'aquestes qüestions.

Jo crec que és evident que no és eixa la qüestió, això és un adorn més que se li posa per tractar de justificar aquest projecte de llei.
Perquè, a més a més, com tantes lleis que s'han aprovat ací, en aquestes Corts, de col·legis professionals, es limiten a dir a quins professionals va dirigit, quins és l'àmbit, que és l'àmbit de la comunitat, i després també quina és la titulació que han de tindre eixos professionals, que, en definitiva, doncs, més que una llei és un decret que es podria aprovar segurament des d'altres paràmetres, però com ací cal omplir els diaris de sessions de quantitat de lleis, i el *Guinness* particular dels senyors del Partit Popular significa com més lleis n'hi hagen, més hem treballat, la veritat és que des d'eixe punt de vista, doncs, poden apuntar-se totes les que vullga, poden crear col·leges professionals, totes les setmanes poden portar-ne uns quants.
Però, en definitiva, jo crec que efectivitat en tenen ben poca.

Perquè, a més a més, cal dir que açò té tan poca entitat que no n'hi ha ninguna comunitat autònoma en Espanya que haja elaborat una llei d'aquestes característiques.
N'hi han decrets, en els quals s'establix el procediment d'habilitació professional per als protèsics i higienistes dentals, que varen exercir en el seu moment sense titulació i que han segut ordres que s'han elaborat en Extremadura, en Canàries, en Cantàbria, el País Basc, en Balears, en Castella i Lleó, etcètera, però ninguna comunitat autònoma ha elaborat ninguna llei d'aquestes característiques.

La qual cosa vol dir que té poca entitat al respecte, llevat que siga donar satisfacció a un col·lectiu, jo no sé si molt reduït, molt ample, perquè això està en funció de l'interés que el govern de torn, en este cas del Partit Popular tinga, com he dit abans, en l'elaboració de lleis o en la presentació de lleis d'aquestes característiques.

Perquè a mi m'ha cridat molt l'atenció una qüestió que ha plantejat el senyor conseller, que ha dit: el col·lectiu o l'associació que ha tingut la iniciativa i ha sol·licitat que es faça esta llei "no representa la majoria".
Però, fixen-se que curiós: es un col·lectiu que no representa la majoria i a partir que s'aprove la llei en aquestes Corts obligarà no a la majoria sinó a la totalitat a col·legiar-se en el col·legi oficial.
Per tant, jo pense que, en fi, podem parlar inclús de quin és el model democràtic que defenen vostés, no?
El que a una minoria en un moment determinat se li ocorre o planteja, després es convertix no en llei, sinó en norma obligatòria per a tots els que estan dintre d'eixa professió.
*Casi na*!

Però, en fi, jo crec que com segurament tindrem ocasió de discutir en altres moments també d'altres lleis al respecte, doncs, tornarem altra vegada.
Però jo crec que, a més a més n'hi han sentències del Tribunal Constitucional en diferents professions de persones que han recorregut contra la col·legiació obligatòria i que se'ls ha donat la raó dient-los que això vulnera l'article 22 de la Constitució de llibertat d'associació, perquè a ningú se li pot obligar que estiga associat, en este cas a un col·lege professional, sense vulnerar la mateixa Constitució.

Perquè jo preguntaria, a banda que a mi em sembla, i ja ho hem exposat en diverses ocasions, que els col·legis professionals són estaments que més bé responen a una època predemocràtica i que, precisament, si es va deixar ­diríem­ una porta oberta a la possibilitat que els col·legis professionals existiren, va ser per la pressió que en aquell temps va fer el màxim exponent de l'advocacia de l'estat espanyol, el senyor Pedrol Rius, en aquell temps, quan estava elaborant-se la Constitució, per tractar que els advocats tingueren o mantingueren, en este cas, el col·legi.

Però jo crec que, passats els anys, deuríem anar posant al dia el que és una cosa que en la pràctica el conjunt de la gent rebutja, perquè, com he dit abans, si en deu anys no hi ha hagut ninguna necessitat que es vetlara per la salut bucodental dels ciutadans i ciutadanes sense el col·legi, doncs, deu anys després quina és la garantia que hi haurà que això existixca.
Jo crec que ninguna, perquè, a més a més, quan ocorren casos concrets, el col·legi brilla per la seua absència.

Ara, en estos moments, esta produint-se un juí pel contagi de l'hepatitis C en el qual, com tots vostés saben, n'hi ha un metge que està encausat i que el col·legi de metges no ha dit esta boca és meua des que es va iniciar, no el procés, sinó des que va començar el problema.
I que, a més a més, si ha dit alguna cosa ha sigut perquè, conjuntament amb la Conselleria de Sanitat, amb diners públics, es faça una campanya de "dignificació" ­es diu­ de la imatge dels professionals de la sanitat.
Quan la millor manera de dignificar la imatge dels professionals de la sanitat és que complisquen amb les seues tasques, que donen un bon servei públic, que la gent estiga contenta i, en definitiva, estaran tots dignificats.
No solament els metges, també els ATS, els auxiliars, etcètera, és a dir, tota la gent que treballa en la sanitat pública, que no solament s'han de fer campanyes per a un determinat sector.

Amb la qual cosa queda en evidència que, per un altre costat, en este cas el col·legi aprofita per a bon poc.
No per a, diríem, salvaguardar els interessos dels ciutadans i de les ciutadanes, sinó per tractar de dignificar la imatge d'una professió molt digna i molt respectable, però que a l'igual que altres que hi ha al llarg i ample de la vida quotidiana.

I com dic, jo crec a ningú se li ocorreria, al meu grup no se li ocorre, per descomptat, perquè si se'ns ocorreguera a nosaltres, bé, des d'estos bancs els crits se sentirien no sap a on, no!
Si nosaltres diguérem: "Anem a presentar una llei on tot el món estiga obligat a sindicar-se ­ja no dic en quin sindicat­, tot el món estiga obligat a sindicar-se".
No vull dir res, no!
Açò és el mateix, però de dretes.
Per entendre'ns un poc.

I aleshores ací tot el món està obligat a estar col·legiat, encara que majoritàriament no ho hagen sol·licitat.
Ho ha dit el senyor conseller.
És una minoria que ho ha sol·licitat i que obligarà a la majoria a estar col·legiada obligatòriament.
Amb la qual cosa a mi em sembla que hi ha suficients raons per a dir que no a este projecte de llei, i a qualsevol que es plantege d'aquestes característiques.

Però, a més a més, en els projectes que presenta el Partit Popular dels col·legis professionals no se sap molt bé en cada ocasió quin és el criteri que hi ha, perquè hi ha col·legis en què s'obliga a la gent a col·legiar-se si treballen en l'empresa privada, i si són funcionaris no, i hi ha d'altres col·legis que és al contrari, que s'obliga a tot el món, tant als funcionaris com als qui treballen en l'empresa privada.
Jo no sé si és que en cada moment l'assessor de torn és un diferent i aleshores diu: "doncs ara toca que siguen tots, els funcionaris i els que no ho són".
I a l'altre projecte: "com volem quedar bé amb este altre sector, doncs a eixos no, a eixos els deixem i que no es col·legien els que són funcionaris".

Tant és aixina que, precisament, en el Col·legi d'Educadors i Educadores Socials, que es va discutir.
.
.
i crec que ha sigut l'últim que s'ha discutit en aquestes Corts, nosaltres estàvem fins i tot disposats a abstenir-nos, tampoc a votar a favor; però a abstenir-nos si es tenia en compte que els funcionaris no havien d'estar obligats a estar col·legiats.
Doncs bé, en aquella ocasió el Partit Popular ho va rebutjar.
Va rebutjar la nostra esmena.
Ara resulta que en este projecte ho posa, ho incorpora per a este col·lectiu.
Vostés diran: "els hem fet cas".
No, no, ens han de fer cas quan toca!
Perquè ara ja, diríem: una volta passat el tema, tampoc no té major importància.

Però jo crec que açò el que demostra és que, en definitiva, són projectes de llei que vénen a donar satisfacció a col·lectius molt reduïts, a tractar de crear cada vegada més corporativisme dintre de la societat, a fraccionar el que és el propi mercat de treball dintre de les pròpies professions i, en definitiva, allò de *divide y vencerás*.
És la manera més clara que les coses funcionen sempre a favor de qui governa i de qui està controlant les coses.

Jo crec que, com dic, raons hi ha moltes més per a oposar-se a aquest projecte de llei.
Però nosaltres pensem que estes són suficients, que tenen la suficient entitat i el suficient pes, i que la veritat és que vostés podrien estalviar-nos aquests tipus de discussions, que estes Corts es dedicaren a coses més efectives i que, en definitiva, els ciutadans i les ciutadanes veren que la institució aprofita per alguna cosa més que per a donar satisfacció a col·lectius reduïts que en un moment determinat vénen o són amics del conseller de torn i li diuen: "mira, a vore si ens arregles açò, nosaltres ens organitzem i aixina, doncs bé, hi ha uns quants que estaran.
.
.
" perquè a més, fins i tot en la transitòria diu que els donen un temps perquè l'assemblea faça els estatuts, és a dir, facen el pastís, i després siguen els que controlen, no?
Està clar.

Però bé, jo crec que este tipus de qüestions les hem discutint bastant, sabem quina és la posició del Grup Parlamentari Popular, que és la de, per un costat, donar la imatge que ací es fan coses i al final, en la pràctica, de forment, ni un gra; i, en segon lloc, la defensa, lògicament, d'interessos particulars que no sempre beneficien o quasi mai beneficien els interessos generals de la població.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Botella.

Para el turno en contra, tiene la palabra el ilustre señor diputado don Fernando Modrego, del Grupo Popular.
Perdón, don Manuel Pérez Fenoll.

 

**El senyor Pérez Fenoll:**

Gràcies, senyor president.
Gràcies per reconéixer-me al cap d'una miqueta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Botella, vosté dia que hi ha suficients raons per a oposar-se a la creació d'este col·legi professional.
Jo li puc dir que hi ha suficients raons per a oposar-nos nosaltres al que vosté està dient ací en esta trona.

Es tracta, una vegada més, d'aplicar el sentit comú i de governar i ajudar a un grup de ciutadans que tenen tota la raó del món.
Es tracta, en definitiva, de seguir uns tràmits perquè esta nova llei seguisca un camí correcte.
Es tracta d'un projecte de llei perquè la creació del Col·legi Professional d'Higienistes Dentals de la Comunitat Valenciana puga ser una realitat.

Este projecte de llei és, com deia el conseller, un fidel reflex de la iniciativa d'un col·lectiu molt important de la nostra comunitat i representa un pas més cap a l'ordenació i la racionalització de la societat valenciana.

I això ho diem ací perquè és la Generalitat Valenciana la que té atribuïda la competència exclusiva sobre els col·legis professionals, sense perjuí del que establixen els articles 36 i 139 de la Constitució Espanyola.

Amb la creació d'este col·legi es pretén dotar a estos professionals d'una organització capaç de vetllar per la defensa dels seus interessos, evidentment, i a més d'ordenar l'exercici d'esta professió en el nostre àmbit territorial.

Són molts els motius que hi ha per a rebutjar la seua proposta, però bàsicament li'n nomenaré uns quants.

Primer, que complix la legalitat vigent este projecte de llei, com no cap d'altra forma.
Que és voluntat d'uns professionals, d'un col·lectiu important que, conscients de la importància de la seua professió, ho sol·liciten.
No oblide, per altra banda, que amb esta actuació estem assumint també les competències que corresponen a la nostra comunitat.

Jo crec que vostés es dediquen permanentment a dificultar l'ordenació de les professions i el benefici que reporta a la nostra societat.
Permanentment estan en contra de la creació d'estos col·legis professionals.
Aprovant esta llei contribuïm a vetllar per l'ètica deontològica, per la dignitat professional, a lluitar contra l'intrusisme i a lluitar contra la competència deslleial.

Han sigut moltes les vegades que s'ha portat a les Corts la creació d'un col·legi professional, moltes les vegades que haguérem pogut arribar a acords, encara que fóra a acords mínims.
Però sempre la resposta del seu grup, d'Esquerra Unida, ha sigut sempre "no".
I jo entendria que haguera sempre un "no" si al costat vosté ens presentara sempre una alternativa, una proposta alternativa, un text diferent que poguérem sobre la taula discutir.
Però la resposta de vostés sempre és "no", "no" i "no".
El més fàcil és vindre a destruir i no a construir comunitat.

Si vostés no tenen cap text alternatiu o almenys treballaren també en propostes parcials, jo ho entendria.
Però vostés el que permanentment diuen "no" és a cap col·legi professional.

Jo no entenc que vostés pogueren associar-se ­tot el món accepta que s'associen entorn a unes idees polítiques del passat­ i no els agrade que uns professionals s'associen entorn d'un treball de futur.
Perquè tenen.
.
.
al final el que tenen és por que la societat civil s'agrupe entorn els seus interessos laborals.
I jo crec que arribarà un moment que inclús tindran por que la gent s'associe amb els sindicats.
Jo crec que inclús això.
Que, per cert, que estiguen associats al col·legi professional no significa que no puguen sindicar-se o afiliar-se a qualsevol sindicat.
Per cert, que és que vosté ho deixa aixina com si fóra una cosa contrària.

Els col·legis professionals complixen una important funció social a la societat.
En este sentit es podrà estar o no en contra, però el Govern que actualment governa a la comunitat els creu necessaris, beneficiosos per a la societat, principalment per als ciutadans i les ciutadanes de la comunitat.
El Govern entén que potenciar el paper de la societat civil és una cosa absolutament necessària en una societat moderna i de futur com la nostra.

Seguint la normativa específica, este projecte de llei ha sigut sotmés per al seu dictamen al Consell Jurídic Consultiu, i tal òrgan, després de la seua anàlisi pertinent, va establir la seua conformitat amb l'ordenament jurídic vigent.

Senyories, estem novament davant una llei necessària, una llei necessària per a una progressiva ordenació corporativa de la nostra comunitat i d'anar integrant els distints col·lectius professionals, igual que succeïx en altres comunitats.

És per això que es vol aprovar esta llei.
Des de l'exercici de la llibertat, la societat civil, els professionals, han de tindre la capacitat d'organitzar-se en benefici de la societat.
Coartar esta llibertat, que a més està emparada per la Constitució Espanyola i també per la legalitat, seria limitar les llibertats públiques.
I crec que això és el que li agrada a vosté.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Pérez Fenoll.

Por derecho a réplica, tiene la palabra el señor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Pérez Fenoll, jo creia que vosté anava a pujar ací a defendre el projecte de llei, i ha vingut a exposar les raons de per què s'oposa a l'esmena a la totalitat d'Esquerra Unida.
Jo li ho agraïsc, perquè això demostra que tenim un pes important en aquestes Corts.
Però el paper de vosté jo crec que havia d'haver sigut vindre ací i exposar les raons de per què presenten el projecte de llei.
Com raons no hi ha, vosté no les pot presentar.

Perquè vosté diu.
.
.
, al final es recorre sempre al tòpic eixe "és que vostés defensen idees del passat i tal".
Mire, si defendre idees del passat és defendre la sindicació voluntària i lliure, visca les idees del passat!
Si defendre les idees actuals, que vosté diu que són actuals, és obligar que la gent es col·legie, doncs ja veurà, jo crec que això té poc d'actualitat.
Té molt de dreta, però d'actualitat poca.

I, a més a més, vosté diu: "És que estar col·legiat no impedix sindicar-se".
Faltaria més!
Ara, temps al temps, eh!
, tot serà que vostés no s'ho proposen, perquè a la millor qualsevol dia mos presenta ací un projecte dient que aquell que es col·lègia no pot sindicar-se, que *de todo puede haber*, eh?
Però, en fi, jo crec que això és una cosa que, efectivament, està encara per arribar.

No és que nosaltres ens oposem a tot, no, senyor Pérez Fenoll.
Nosaltres ens oposem a les lleis de col·legis professionals que obliguen a col·legiar-se.
Perquè si vosté presenta ací un col·legi professional que, lliurement, els professionals de torn puguen o no col·legiar-se, nosaltres estarem d'acord.
Presente-les totes aixina i vorà com li les votem totes a favor, perquè això significarà respectar eixa llibertat que vosté diu.
Però no, vosté posa un clàusula que és obligatori, i llavors la llibertat no existix per cap de part, i vosté ho sap perfectament.

Diu: "Esta llei ajuda a ciutadans que tenen tota la raó del món".
.
.
Doncs, no sé vosté a on té el mesurador per a saber si això és tota la raó del món, o de mig món, o d'un quart del món o d'una població.
No ho sé, a on està això, però, en fi, segurament que vosté també mos ho traurà ací.

Diu que n'hi han suficients raons, però no n'ha exposat ni una.
Perquè vosté ha dit: "Açò és per a treballar per l'ètica professional, contra la competència deslleial", etcètera.
Vosté és un professional precisament lligat a este tema, i jo li pregunte: vosté és una persona ètica; necessita vosté el col·legi per a demostrar la seua ètica?
, veritat que no?
Jo crec que això, senyor Pérez Fenoll, cau pel seu pes, que les persones podem demostrar o no l'ètica en altres moments o en cada moment de la vida, però no afiliant-se a un col·legi professional i que, a més, a u l'obliguen, perquè, a més, com li he dit abans, n'hi han casos que ens demostren que l'ètica està ­diríem­ un poc deixada de costat, no?
, i que el col·legi no ha dit esta boca es meua, no sé si perquè a la millor tota la part de culpa no està ahí, la Generalitat també en té, la Conselleria de Sanitat, que això, al final, tot apareixerà, però que, de totes maneres, no em done l'argument que eixes són les raons per les quals es presenta aquest projecte de llei, perquè vosté sap igual que jo que això no són raons de pes, que les úniques raons de pes són contraposar els col·legis professionals, l'organització de ciutadans i ciutadanes obligatòriament, enfront de la llibertat sindical, i enfront de la llibertat dels ciutadans de triar lliurement el sindicat a on volen afiliar-se per a defendre, com vosté diu ací, els seus propis interessos.

Eixa és la millor manera de defendre'ls, però com vostés no han cregut mai en els sindicats de classe, ni han cregut mai tampoc en els sindicats professionals, que també n'hi han, doncs, creen açò, perquè és una manera de distraure el personal i.
.
.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

 

.
.
.
sobretot de dividir.

Sí, moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Tiene la palabra el señor Pérez Fenoll.

**El senyor Pérez Fenoll:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Botella, la meua funció ací és rebutjar la seua iniciativa, evidentment.
Ací n'hi ha un projecte de llei, una iniciativa del grup que vosté està ací representant en este trona i el meu paper ací és rebutjar la seua iniciativa, donar-li les raons que vosté dóna a les seues, i jo li donaré les meues per a rebutjar la seua iniciativa.

Està vist que vostés i mosatros mai podrem arribar a un acord, perquè el que vosté pretén, el que vosté diu és que no confia en la societat civil, molt al contrari del que mosatros, que sí que confiem.
És una diferència molt important.

Vosté diu que deixem en mans d'un grup de professionals, que ells s'autoregulen, que ells posen les seues normes ètiques, les seues normes deontològiques.
.
.
Vosté diu que això no és bo.
Mosatros sí creem en eixa societat civil, vosté no hi creu; a mosatros sí que mos agrada que ells s'autoregulen, a vosté el que li agrada és tutelar-ho des de dalt tot.

La gran diferència entre vostés i nosaltres és que nosaltres creem absolutament, mos ho creem, que esta professió sí pot funcionar, pot desenrotllar el seu paper perfectament, i vostés no ho creuen.
Vostés creuen en una tutelació dirigida des de dalt completament, des del Govern.
El Govern ha de cuidar de tot i no deixar que ningú es menege, que ningú es moga, això és el que creu vosté, i la diferència és ben gran.

Jo crec que tindrien de fer una reflexió: ¿han pensat alguna vota que estem ací tres grups en esta cambra, els dos grups majoritaris, als que la societat els ha donat un suport major, a voltes inclús arriben a acords en temes importantíssims, i vostés, grup més xicotet, amb tota la dignitat del món, però molt més xicotet ­serà perquè convencen menys la societat valenciana, serà perquè el seus arguments o els seus raonaments són menys acceptats per la societat valenciana­, no s'han adonat que sempre són els que estan en contra de tot?
, ¿no s'han adonat d'això?
Jo crec que tindrien de fer una reflexió i pensar alguna vegada que estan enganyats, que estan equivocats.
.
.
Alguna vegada, a soles dic alguna vegada, no sempre.

Senyories, la creació d'un col·lege oficial no va en contra de ningú, al contrari, jo crec que benefícia a un col·lectiu i, sobretot, benefícia a tots els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana, per la qual cosa apostem els membres del Partit Popular.

A mi m'havera agradat, ja que diu que jo tindria d'haver vingut ací a defensar la llei en compte d'oposar-me a la seua iniciativa, a mi m'havera agradat escoltar arguments raonables per a oposar-se al tràmit de esta llei, m'havera agradat tindre un text alternatiu al costat perquè les senyores i senyors diputats pogueren comparar si el seu text alternatiu és millor que el nostre o és pitjor, o pot millorar esta llei, en definitiva.

Si hui es recolzara la seua iniciativa, el que estarien aprovant estes Corts o el que estarien aprovant és res, perquè seria tornar al Govern una iniciativa de llei.
És a dir, el que aprovaríem és res, el que aprovaríem és paralitzar les expectatives d'un grup de valencians i valencianes d'un col·lectiu molt important de la nostra comunitat.

En definitiva, en el rebuig de la seua proposta podem assegurar que es va completant el desenvolupament ple de les competències que la Generalitat Valenciana té en matèria de col·leges professionals.
En segon lloc, suposa una satisfacció a la societat valenciana al regular, d'una banda, la col·legiació de molts ciutadans i ciutadanes que es dediquen a esta professió i garantix a la generalitat de la ciutadania un millor servici.
En tercer lloc, dir-li que del que estem parlant és que democràticament uns professionals s'agrupen, s'organitzen entorn d'uns estatuts, simplement astò.
En quart lloc, que esta llei atorga la màxima garantia i llibertat a un col·lege, limitant-se l'acció del Govern a ser garant de la legalitat.
I, finalment, una cosa molt important per al nostre grup, és que és un compromís adquirit amb els nostres electors i que complirem com tots els compromisos que hem anat adquirint.

I vosté parlava en la seua intervenció que jo no tinc el "mesurador".
El mesurador és que astò és un compromís que el nostre grup ha fet, que el seu grup no ha fet, i el mesurador mos dóna que la societat valenciana mos dóna la raó majoritària al nostre grup, en menor mesura al Psoe i molt poca ajuda al seu grup.
Per això creem que estem en el bon camí, creem que tenim la raó i eixe és el nostre mesurador i l'únic que es pot al final demostrar, el mesurador que la societat cada quatre anys mos diu qui té d'estar governant-los.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Pérez Fenoll.

Para fijación de postura, tiene la palabra en representación del Grupo Parlamentario Socialista el ilustre diputado señor Polo.

**El senyor Polo Poveda:**

 

Señor presidente.

Señorías.

Comparezco en nombre de mi grupo para fijar la posición respecto a la enmienda a la totalidad presentada.
Creo necesario hacer para ello previamente una serie de consideraciones.

El artículo 36 de la Constitución consagra la existencia de colegios profesionales como forma organizativa de las profesiones tituladas cuyos fines esenciales son, en primer lugar, la ordenación del ejercicio de las distintas profesiones y, en segundo lugar, la defensa de los intereses de los profesionales colegiados, con ocasión del ejercicio de su profesión.

Por otro lado, el artículo 31, apartado 22, de nuestro Estatuto de autonomía establece a la Comunidad Valenciana la competencia exclusiva en materia de colegios profesionales.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Para ejercitar esta competencia se aprobó en esta cámara en el 1997 una ley por la que se regulaban los colegios profesionales de la Comunidad Valenciana.
Como ustedes saben, el Grupo Parlamentario Socialista se abstuvo en esta votación por considerar que tanto la ley básica estatal como esta misma dejaban sin resolver muchos problemas.
Por citar algunos, el tema de la obligatoriedad de la colegiación, el principio de libertad de asociación o el principio de igualdad de los profesionales que prestan sus servicios en la administración.
En algunos casos, se ha dicho, se obliga a la colegiación y en otros no, en algunos casos se les paga las cuotas colegiales, en otros no.

En definitiva, cuestiones que no se resolvieron en el debate de esta ley, que no se resolvieron porque no hubo un consenso, un consenso que a buen seguro hubiera contribuido a que los colegios profesionales sean cada vez una garantía para los ciudadanos de que los servicios que dan responden a una ética profesional, a una norma deontológica, a una norma de calidad en los servicios que prestan, y, fundamentalmente, a las normas de libre competencia.

No obstante estas objeciones, debemos señalar que desde la promulgación de esta ley a finales del 1997, hasta hoy han sido 13 los colegios profesionales que han pasado por estas cortes para su aprobación de su creación.
En unos casos, el Grupo Parlamentario Socialista ha dado su voto favorable, en otros ha manifestado el rechazo a la propuesta, pero siempre atendiendo fundamentalmente a la finalidad y al interés público que cada colegio profesional decía defender.

Y lo digo, porque el Tribunal Supremo ha dejado sentado en numerosas sentencias que los colegios profesionales son corporaciones sectoriales que se constituyen para defender primordialmente los intereses privados de sus miembros, pero también atienden a finalidades de interés público, concendiéndoles por ello legalmente ciertas atribuciones o potestades, especie de delegación del poder público, para que puedan realizar aquellos fines y funciones que no solo interesan a las personas asociadas, sino también al resto de los ciudadanos que pueden verse afectados por las actuaciones del colegio profesional.

Por esto, nuestra posición depende, como he indicado anteriormente, de la finalidad y del interés público que persigue cada colegio profesional.
En España no se crea la titulación de higienista dental hasta el 1986.
Para obtener el título había que superar la Formación Profesional de primer grado y de segundo grado.
Hoy, tras la aprobación de la Logse, en 1990, se transforma la titulación convirtiéndose en técnicos superiores en higiene bucodental, regulada por un real decreto de 1995.
También se reconoce la posibilidad de homologar este título por parte de aquellas personas que hayan ejercido funciones de higienista dental durante un periodo de tiempo determinado, y, también, de forma extraordinaria, con un examen de homologación para los que no cumplan todos los requisitos establecidos en la disposición transitoria de la ley.

Las funciones de los higienistas dentales se pueden agrupar en dos grandes grupos.
Por un lado, las técnicas asistenciales y, por otro, la aprobación de la salud de los equipos de atención primaria.
Su capacitación incluye aspectos preventivos, educativos y asistenciales, así como temas administrativos y también gerenciales.

Los problemas por los que atraviesa este colectivo afectan a la existencia de trabajadores no titulados ejerciendo como higienistas, la resolución de las homologaciones, el desconocimiento de la titulación y de las atribuciones por partes de la población en general, pero incluso de la propia administración y fundamentalmente de otros profesionales de la salud.
Por lo que, desde nuestro punto de vista, es importante, y lo creemos así, que se doten a estos profesionales de una organización capaz de superar nuestras dificultades y velar fundamentalmente por los intereses de los afectados, por la dolencias que requieren los servicios de estos profesionales.
La creación de este colegio profesional no es el primero en España, ya que a finales del 2003 se constituyó el colegio profesional de higienistas dentales de la Comunidad de Madrid, estando actualmente solicitados en otras comunidades como, por ejemplo, la Comunidad de Castilla-La Mancha.

Por estos motivos, anunciamos que no vamos a dar nuestro apoyo a la enmienda a la totalidad presentada, pues nos parece adecuado que se dote a estos profesionales que integran el Colegio de Higienistas en el ámbito de actuación, que es la Comunidad Valenciana, de una organización capaz de velar y defender los intereses, ordenando el ejercicio de esta profesión y teniendo en cuenta que el desarrollo de su actividad profesional conlleva una deontología que se concreta, entre otros principios, en la protección de la salud pública, principio recogido ­como saben­ en la Constitución Española, en el artículo 43.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Polo.

Señor Botella, tiene la palabra para el turno de réplica.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Polo, breument, perquè en la seua intervenció, en la primera part, perquè la segona ha sigut contar-nos ací el tema de la professió, de les funcions dels higienistes, de la possible homologació de la titulació, etcètera.
Però la primera part coincidix en la filosofia del projecte de llei que presenta el Partit Popular.
Que jo lamente que això siga aixina, perquè això, vosté convindrà amb mi, que significa anar organitzant la societat en un determinat model i d'una determinada manera.
I que a mi em sembla molt bé que els professionals, els qui siguen, defensen els seus interessos, i que poden fer-ho mitjançant l'afiliació als sindicats que estan, diríem, treballant en el conjunt de la societat espanyola com també en els col·legis professionals.

Però vosté ha dit una cosa que jo crec que bé un poc a sustentar l'esmena a la totalitat nostra.
Vosté diu "defensa dels interessos professionals d'aquells que estan col·legiats".
És que nosaltres estaríem d'acord, estaríem d'acord que el col·legi professional responguera els interessos d'aquells que vullguen col·legiar-se.
I els que no vullguen col·legiar-se, doncs ells es defendran els seus interessos particularment amb els sindicats, buscant els advocats que vullguen.
És a dir, en definitiva, exercint la llibertat personal de cadascú.

Però no és eixe el cas del projecte de llei, d'este i de molts que es presenten en esta cambra.
I és l'obligatorietat d'estar col·legiats els professionals, en este cas dels higienistes dentals.
Perquè vosté diu que la Constitució parla dels col·legis professionals, de l'interés públic, és a dir, de la defensa dels interessos professionals i també de l'interés públic i tal.
I jo crec que segurament hi ha casos en els quals l'interés públic és evident.
Però mire vosté, ací, i vostés algunes d'eixes lleis també les han votat a favor, ací s'han presentat projectes de llei, que ja són lleis, de col·legis professionals de decoradors, de col·legis professionals de cobradors de morosos, tota una professió per a col·legiar-se, diríem, de la màxima importància.
I a mi em sembla que donar carta de naturalitat a eixes coses, al final està donant-se carta de naturalitat a un determinat model, que és el de la dreta, i que jo pense que des dels escons de l'esquerra hauria de tindre's un altre concepte i un altre model diferent.

I en eixe aspecte crec que la millor resposta al representant del Partit Popular de quin és el model des dels escons de l'esquerra, és que estem per col·legis professionals que no obliguen a la gent a col·legiar-se.
Eixe és el model.
No prohibim que la gent s'organitze.
Que s'organitzen com vullguen, però que s'organitzen lliurement, que no obliguen al del costat a organitzar-se en el mateix lloc.
Això és la diferència.
I eixa és l'alternativa.
Per això no ens vol escoltar.
Perquè això significa parlar de llibertat, i això és una cosa que en estos bancs d'ací no quadra molt.

I aleshores jo crec, senyor Polo, que està molt bé l'explicació que vosté ha donat sobre els temes professionals, que jo no tinc res a dir, però crec que el corporativisme no és una cosa que s'ha d'impulsar des dels bancs de l'esquerra, sinó que el que cal fer és tractar que la gent, independentment de la seua professió, puga sindicar-se lliurement, en el sindicat que vullga, però mai obligatòriament, ni en els sindicats ni en els col·legis professionals.
Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Botella.

Tiene el turno de la palabra el señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

Gracias, presidente.

Señor Botella, si ánimo de polemizar, yo creo que sí convendría hacer dos precisiones.

En primer lugar, decirle que en la Ley valenciana de colegios profesionales el grupo se abstuvo, nuestro grupo se abstuvo precisamente por algunas de las cuestiones que con su grupo coincidimos.
Y eso hace que tengamos que, digamos, analizar casi con lupa la posición de este grupo respecto, no a los intereses de los propios colegiados, sino a los intereses de los ciudadanos.
Y es ahí donde ponemos el acento para, digamos, apoyar o rechazar el colegio que se nos proponga.

En ese sentido, yo he intentado analizar cuáles eran, primero las competencias de este colectivo, y he dicho que habían dos, una que es una cuestión de técnica asistencial y otra que es una cuestión de promoción de la salud.
Y precisamente, atendiendo a esas finalidades, hemos visto los problemas por los que atraviesa este colectivo, que son muchos.
Fundamentalmente son aquellos que establecen las normas de la ética o de la deontología para el ejercicio de esa profesión y, fundamentalmente, las garantías que se deben de dar cuando estos profesiones prestan sus servicios, que normalmente son en clínicas particulares, al lado de los dentistas, y muchos de ellos sin estar colegiados y sin tener los conocimientos necesarios para prestar esa profesión.

Por lo tanto, en función de la competencia, en función de las necesidades que tiene ese colectivo, es cuando nosotros creemos que no podemos apoyar la enmienda presentada por ustedes.

Y, por otra parte, yo sí que le digo que nunca este grupo ha defendido en la posición que ha tomado en estas Cortes el corporativismo de ningún colectivo, ni de éste ni de ningún otro.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Polo.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 7; votos en contra, 36, y abstenciones, 26.
Queda rechazada la enmienda a la totalidad.

Procedemos, a continuación, al debate de totalidad del Proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Ingenieros en Informática de la Comunidad Valenciana.
Enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.
Registro de entrada 35.
083, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 131.

Para la presentación del proyecto de ley por el Consell, tiene la palabra el ilustre señor conseller don Miguel Peralta.

 

***Debat de totalitat del Projecte de llei de creació del Col·legi Oficial d'Enginyers en Informàtica de la Comunitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 35.
083, BOCV número 131)***

 

**El senyor conseller de Justícia i Administracions Públiques:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Este és el segon projecte de llei que presente en el ple de hui per a crear col·legis professionals, la qual cosa demostra el dinamisme de la nostra comunitat i l'encert i l'acceptació de la Llei de consells i col·legis professionals de la Comunitat Valenciana de l'any 1997.

En esta ocasió és per a exposar el Projecte de llei de creació del Col·legi d'Enginyers Tècnics en Informàtica de la Comunitat Valenciana.
Com tots vostés saben, la Generalitat Valenciana té atribuïda la competència exclusiva sobre col·legis professionals, sense perjudici del que estableixen els articles 36 i 139 de la Constitució.

Com a desplegament d'esta competència, la Llei 6/1997, de 4 de desembre, de consells i col·legis professionals de la Comunitat Valenciana, va disposar en l'article seté la possibilitat de crear col·legis professionals a través d'una llei dins del nostre àmbit territorial.
Des d'eixe moment molts han sigut els col·lectius que han vist regulada de la relació de l'exercici de la seua professió.

En esta ocasió correspon, per dret, el torn al Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics en Informàtica.
Ens trobem una altra vegada davant d'un supòsit de necessitat i de conveniència per anar adequant el nostre ordenament jurídic a la realitat vigent en la societat.

El dinamisme existent i la inquietud d'un col·lectiu de professionals per a organitzar-se i poder així dirigir *(el senyor president colpeja amb la maceta)* i regular la seua activitat, no podem sinó sempre respectar la normativa en vigor, comptant amb la col·laboració sincera de les administracions públiques.
I coincidiran les seues senyories que el món de la informàtica té una rellevància especial en la societat actual.

Este fet, unit al buit normatiu entorn a l'enginyeria tècnica en informàtica, fa necessari que es regule el control d'accés a la professió i l'ordenació del seu exercici, establint uns criteris deontològics que, entre altres aspectes, incidisquen adequadament en una pràctica professional compatible i respectuosa amb el dret a l'honor i a la intimitat personal i familiar dels ciutadans.

La disciplina acadèmica de la informàtica va náixer el 1969 amb la creació de l'Institut en Informàtica, dependent del Ministeri d'Educació i Ciència.
Després, els Reials Decrets 1.
460 i 1.
461, de 26 de octubre de 1990, establiren els títols universitaris oficials d'Enginyer Tècnic en Informàtica, de Gestió i de Sistemes, respectivament, i també les directius pròpies dels plans d'estudis conduents a la seua obtenció.

Posteriorment, i després de l'aprovació de la Llei 6/1997, de la Generalitat Valenciana, la demarcació a la nostra comunitat de l'Associació de doctors, llicenciats i enginyers en informàtica va formalitzar la sol·licitud de creació d'este col·legi oficial en el nostre àmbit territorial.
Esta sol·licitud, una vegada complits tots els tràmits procedents, i conforme al dictamen del Consell Jurídic Consultiu, queda plasmada en esta llei de creació, la qual, i a causa de l'interés públic que la seua constitució comporta, ens agradaria que fóra aprovada amb el major consens possible dels grups parlamentaris.

La seua estructura, igual que la que l'ha precedit, ofereix una part expositiva o preàmbul, una dispositiva amb tres articles i una part final que comprén una única disposició addicional, dos transitòries i una final.

L'article primer reflectix l'objecte essencial de la llei, en constituir el col·legi d'enginyers tècnics en informàtica com a una corporació de dret públic amb personalitat jurídica pròpia i plena capacitat per al compliment dels seus fins.

L'article segon regula l'àmbit territorial.

I, finalment, el tercer correspon al personal.
Este últim recull la col·legiació obligatòria per a l'exercici d'aquesta professió i d'aquells que tenen la titulació requerida.
Al mateix temps, i com a complement, la disposició addicional exceptua d'esta col·legiació a aquells professionals que exercisquen exclusivament al servici de les administracions públiques.

Finalment, les disposicions transitòries establixen el règim d'adequació, procedent immediata, una vegada creat el col·legi oficial, constitució d'una comissió gestora, estatuts provisionals, assemblea constituent, estatuts definitius i elecció dels membres dels òrgans col·legiats de govern.

En conclusió, senyories, de nou sol·licite el vostre vot favorable per a una llei que les exigències d'una societat moderna i desenrotllada demanen dels poders públics.
Seria el nostre desig que fóra aprovada amb el major consens possible, ja que afavorix, sense cap dubte, les necessitats d'un col·lectiu directament implicat en un dels projectes més ambiciosos que la Generalitat Valenciana està duent a terme, conduint a la nostra comunitat a la societat de la informació i també cap a la gradual implantació de les noves tecnologies.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

En representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, té la paraula per a la defensa de l'esmena a la totalitat, l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades.

Nosaltres presentem una esmena a la totalitat a aquesta llei d'enginyers tècnics en informàtica.
I, per tant, el que volem és que torne al Consell.
El que considerem és que esta llei no hauria d'haver sigut presentada ací, el que considerem és que no és adequada la manera de regular la professió de tècnic informàtic de la manera que es fa en esta llei.

A part de les qüestions que ha comentat el meu company, el diputat Alfredo Botella, referent al col·legi *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* anterior, nosaltres creem que en este es donen alguns altres aspectes també molt importants.

Evidentment, en principi està la manera d'ordenar eixa professió, d'ordenar una professió, que nosaltres considerem que en este cas no s'ha consultat ni a les persones implicades.
Hi ha associacions de tècnics informàtics que no han sigut consultades a l'hora de fer este col·legi professional, de planificar-lo.
I, per tant, les associacions que són inclús les que més associats tenen no han rebut cap tipus de consulta sobre aquest aspecte.

Per tant, nosaltres considerem que hi ha un requisit inicial que no s'ha complit en este cas, i és l'acord de les persones implicades en aquesta professió.

Per tant, nosaltres ens preguntem per què s'ha fet aixina.
Per què no s'ha consultat a tots?
Per què només s'ha consultat a l'associació que ha demanat la creació del col·legi?
Si vostés van aixina, acabaran havent de crear 300 o 400 col·legis professionals.
Perquè si només consulten al que la demana, moltes voltes associacions molt xicotetes demanaran que es faça un col·legi i vostés li'l concediran, perquè no són capaços de plantejar pegues o oposició a aquelles persones que ho demanen.

Nosaltres observem en este cas que hi ha un problema greu d'apropiació d'un camp professional que no té una titulació determinada, que no té una titulació oficial concreta i específica.

Miren, açò ja ho vam comentar quan es va crear el col·legi d'enginyers informàtics.
Vam comentar que de la manera que estava redactat aquell col·legi, deixava fora a moltes persones que també estaven dedicades a la informàtica.
Aquí tenen vostés la prova.
De prompte, els tècnics, els enginyers tècnics en informàtica ja no podien entrar en aquell col·legi.
Ara fem el d'enginyers tècnics perquè entren uns altres titulats.

La meua pregunta és: què fem amb els qui tenen titulacions de programador d'aplicacions?
Què fem amb els qui tenen titulació de programador de sistemes, analista d'aplicacions, analista de sistema o tècnic de sistemes?
Esta gent, esta gent que té esta titulació la té perquè va estudiar en l'institut de la informàtica, un institut actualment desaparegut, però que ha donat titulacions oficials en informàtica.
De prompte ens trobem que hi ha tota un sèrie de gent que treballa en informàtica, que té titulació, que no pot estar col·legiada.
Els vindran, poden vindre, els col·legis d'analistes de sistemes, o el col·legi de programador de sistemes, o el col·legi de programador d'aplicacions, perquè este col·legi no dóna cobertura a tot este camp professional.

Què em diuen vostés de tots aquells professionals que es dediquen a la informàtica i provenen d'unes altres titulacions?
Què em diuen dels professionals, dels titulats en ciències matemàtiques, que han dedicat la seua professió i la seua vida a estudiar els sistemes computacionals i que són experts en informàtica, i que ara no poden estar col·legiats ni en el d'enginyers, ni en el de tècnics en enginyeria, ni en cap altra que es fera d'informàtica?
Què em diuen vostés dels que són experts en informàtica legal, en informàtica mèdica, que a més són els màxims experts en el seu camp i que de prompte no estan compresos per este tipus de professions?

Nosaltres considerem que el camp de la informàtica és un camp transversal, que és útil per a totes les professions i, com a tal, està exercit per múltiples titulacions i per múltiples professions.
També trobem uns altres problemes greus en açò de la delimitació del camp.
Vostés saben que fa només cinc anys hi havia carència de tècnics informàtics i van haver cursos de formació organitzats per les administracions, organitzats pels empresaris, organitzats pels sindicats?
Eren cursos de formació que van habilitar i capacitar a molta gent perquè pogueren exercir la seua professió d'informàtic.
A molta gent a la qual es va formar, dient-li: "Ens fas falta en este camp", es va formar, es va capacitar ­ha estat treballant durant dècades en aspectes d'informàtica­, en este moment se li dirà que no pot formar part del col·legi d'enginyers tècnics en informàtica.

Per tant, nosaltres considerem que aquesta llei de cap manera respon a la realitat d'un camp professional.
No respon als problemes dels professionals de la informàtica, respon només a un molt xicotet sector, i encara dins d'eixe sector, moltes persones no volen estar representades per un col·legi d'enginyers tècnics en informàtica.
És un aspecte que vull entrar a tractar ara després.

Però abans voldria comentar-los una qüestió.
Em poden discutir i em poden comentar que un col·legi professional no podria incloure tot el conjunt de professions que hui en dia estan dedicades a la informàtica.
Això és fals.
Existixen col·legis informàtics, col·legis d'enginyers tècnics informàtics en l'estat espanyol que diuen que qualsevol titulat en l'institut de la informàtica que demostre un exercici mínim de tres anys dedicat a les faenes pròpies de la enginyeria tècnica en informàtica podrà apuntar-se al col·legi.
Això ho diuen regulacions legals de col·legis de tècnics informàtics en l'estat espanyol.
Per què això no apareix en una llei com la que es presenta ací, en este País Valencià que diuen tan dinàmic, però que a vegades és incapaç de valorar la realitat d'un camp professional?

A part d'això, els he de dir que la titulació d'enginyer tècnic en informàtica ve dels anys 90, i hi ha molta gent que està fent eixa professió des de molt abans dels 90, que no tenen la titulació, però tenen la capacitació, que també es voran a la millor fora d'un camp professional o, diguérem, no poden entrar en el col·legi.
Perquè eixa és una altra.
La gent no vol entrar en un col·legi d'enginyers tècnics en informàtica.
Resol el problema d'alguna professionals, però complica la vida a moltes altres professionals.
Esta llei no suposa un avanç en la defensa de drets de la gent de la informàtica.
Hi ha molta gent de la gent de la informàtica que vorà lesionats els seus drets de manera greu per la creació d'este col·legi.

Nosaltres considerem que l'associació, en totes les associacions, en totes i cadascuna de les associacions, ha de ser voluntària.
Ens trobem ací, en esta llei, amb una qüestió molt concreta: amb la expressió que per a exercir la professió, caldrà estar col·legiat.
Nosaltres considerem que això va en contra ­inclús considerem que va en contra de la llibertat d'associació, això està clar­, però va en contra de les directives europees de llibertat de circulació dels professionals i de llibertat de circulació dels treballadors.
Vostés saben que hi ha països que poden tindre un col·legi equivalent, però hi ha països que no tenen este col·legi ni cap equivalent.
I eixes persones han de poder exercir, en un altre país de la comunitat europea, sense cap entrebanc.
Per tant, va en contra de disposicions legals que existixen en uns altres països.
Vostés saben que uns altres països s'han oposat que els col·legis incloguen tot tipus de professions, i s'han oposat perquè consideren que no és una manera correcta de regular la professió.

Saben vostés que hi haurà persones col·legiades en alguna comunitat autònoma, en Catalunya, per exemple, que estaran col·legiades en aquell col·legi d'enginyers tècnics informàtics i que no podran col·legiar-se en este?
Saben vostés que una persona, en teoria, podrà exercir a Tarragona i no podrà exercir a Vinaròs ­encara que intentara col·legiar-se aquí, no podrà, no podrà­, perquè els requisits demanats són diferents?
Nosaltres considerem que ahí hi ha un greu error a l'hora d'enfocar aquestes lleis.

El resultat final és que a l'hora de comptar les persones que es col·legien realment, ens estem trobant que es col·legien molt poquetes persones.
No es col·legien les que tenen la titulació, perquè no creuen que els resulte útil col·legiar-se i apuntar-se a este tipus d'ordenacions.

Per tant, nosaltres considerem que hi ha raons fonamentals, hi ha raons bàsiques i fonamentals per a dir que esta llei hauria de tornar al Consell.

Ens poden dir que esta llei l'únic que pretén és defensar els drets dels ciutadans.
Bé, nosaltres considerem que els drets dels ciutadans els defensen les lleis.
Hi ha lleis que procuren perquè les dades no vagen rodant per ahí.
Hi ha una llei que protegix la confidencialitat de les dades de cada un.
Eixa és la que realment defensa els drets de les persones.
Nosaltres considerem que esta llei l'únic que pretén es defensar el dret de les persones associades a aquesta organització, però ens trobem amb la qüestió que obliga a associar-se a totes les persones.
És a dir, imposa la seua manera d'organitzar-se a gent que no vol formar part d'aquesta associació.
Per tant, evidentment, nosaltres considerem que no s'adequa a la nostra manera d'interpretar la manera associar-se.

Hi ha un argument que no voldria deixar escapar, finalment.
Nosaltres hi ha algunes professions que considerem que poden.
.
.
el col·legi professional els pot resultar una bona solució per a la problemàtica concreta que plantegen.
Concretament, en l'anterior col·legi que vam vore fa uns mesos aquí, el d'educadors i educadores socials, nosaltres vam plantejar que en el cas que no s'obligara a col·legiar-se a les persones que treballaren per l'administració, nosaltres podríem modificar el nostre vot respecte a aquell col·legi professional concret.
No van voler vostés introduir l'esmena que nosaltres vam plantejar i nosaltres ens vam vore obligats a votar en contra.
Però és que ara, en este col·legi, ens trobem que exactament l'esmena idèntica que nosaltres vam plantejar a aquell col·legi, ara sí que apareix.
Nosaltres els problemes que tenim amb este col·legi són que considerem que esta professió no requeriria eixa forma d'orga-nització.

Però el que ens pareix absolutament absurd per part del Partit Popular és que una mateixa clàusula la faça aparéixer en cinc col·legis anteriors al d'educadors socials, aparega en estos dos col·legis que estem tractant hui i quan nosaltres la presentem per esmena a un col·legi d'educadors socials vostés no l'acceptem.
Ens dóna la sensació que vostés estan en una situació de bastant de desgavell intern que les impedix vore fins i tot els arguments més senzills i més simples.

Per tant, nosaltres considerem que el Partit Popular faria bé en valorar les nostres argumentacions, no perquè vénen d'un grup de l'oposició relativament xicotet sinó amb els arguments que nosaltres realment els estem presentant.
Tinguen en compte que si realment volgueren ordenar tot el camp de la informàtica, dels tècnics informàtics, vostés ho podrien fer, si volgueren no posar la l'obligatorietat de la col·legiació en el text de la pròpia llei, vostés ho podrien fer i si no ho fan és perquè vostés consideren que esta llei que vostés presenten és la correcta.
Nosaltres considerem que, de la manera que vostés la presenten, els problemes que introduïx són més grans que els problemes que evita.

Nosaltres considerem que vostés estan creant, concretament en el camp de la informàtica, un bon embolic professional, un embolic, una confusió de funcions, de titulacions; estan excloent a gent que ha estat treballant sempre en eixe camp, estan excloent al 90% dels professors de les universitats en informàtica, que molts d'ells no tenen la titulació ni d'enginyer informàtic, ni d'enginyer tècnic informàtic sinó que vénen de molts altres camps professionals i estan ensenyant als enginyers informàtics i als enginyers tècnics informàtics.

Per tant, una professió en la que els mateixos professors, un col·legi en el que els mateixos professors no poden estar col·legiats, perquè la pròpia redacció de la llei els exclou, no pot ser de cap manera positiva, ni de cap manera pot considerar que resol problemes i que dóna dret a les persones.

Per això, anem a votar a favor de la nostra esmena a la totalitat, perquè torne al Consell, perquè es porte una llei més ben escrita i que puga ser realment útil.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula per al torn en contra l'il·lustre diputat, representant del Grup Parlamentari Popular, senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

Gràcies, senyora president.

Intervinc davant de vostés, senyores i senyors diputats, en nom del Grup Parlamentari Popular en torn en contra a l'esmena de totalitat presentada pel Grup de l'Entesa al Projecte de llei del col·legi professional d'enginyers tècnics en informàtica de la Comunitat Valenciana.

En primer lloc, he de destacar, d'una part, l'absoluta i total competència del Consell de la Generalitat i d'estes Corts per a legislar en matèria de col·legis professionals, d'acord amb allò que disposen tant la Constitució Espanyola com, l'encara vigent Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana.
D'una altra, la doctrina que sobre el particular ha dictat el Tribunal Constitucional, que arreplega el Consell Jurídic Consultiu en el seu informe, en què s'arrepleguen les tesis doctrinals majoritàries que entenen que els col·legis professionals constituïxen corporacions constitucionalment reconegudes i dirigides no sols a la consecució de fins estrictament privats sinó essencialment a garantir que l'exercici de la professió, configurada com un servici al comú, s'ajuste a les normes que asseguren tant l'eficàcia com l'eventual responsabilitat en tal exercici, el qual, d'altra banda, ja ha garantit l'estat per mitjà de l'expedició del títol habilitant.

El Decret 327/1976, de 26 de febrer, va establir que l'ensenyança universitària de la informàtica es desenrotllaria per mitjà de l'educació universitària i la formació professional, dos vies alternatives que els futurs professionals podien triar per adquirir el coneixements bàsics d'esta matèria.
Posteriorment van creant-se diverses facultats d'informàtica en distintes universitats espanyoles, fins que a juny de 1982 es crea en València, en el si de la Universitat Politècnica, una escola universitària d'informàtica a través de la qual s'obtenia el títol de diplomat o diplomada en informàtica i que habilitava per a exercir la professió.

En 1990, i per mitjà de sengles reials decrets, s'establixen els títols universitaris oficials d'enginyer tècnic en informàtica de gestió i de sistemes respectivament.
Fundant-se en el dits reials decrets, les universitats espanyoles van aprovar els seus respectius plans d'estudis.
Posteriorment, en 1999, es va configurar la dita disciplina com a carrera universitària de grau superior, que actualment s'impartix en la majoria de les universitats públiques de la Comunitat Valenciana, concretament en la Politècnica de València, la Jaume I de Castelló, la Universitat d'Alacant o la Miguel Hernández, d'Elx.

Tal com reflectix la seua memòria de l'entitat proponent de la creació d'este col·legi, l'Associació de Doctors, Llicenciats i Enginyers Tècnics en Informàtica, estan capacitats acadèmicament i autoritzats legalment per al tractament de la informàtica de cara a una major eficàcia, seguretat, fiabilitat i estalvi de temps, sent, per tant, hui la informàtica una ferramenta indispensable per al treball desenrotllat en qualsevol àmbit laboral.

Cal recordar a les seues senyories que si acudim al dret comparat, han sigut creats col·legis oficials *(inintel·ligible)* en les comunitats autònomes de Múrcia, de Catalunya, del Principat d'Astúries, de Castella-La Marxa i, en el darrer any 2004, el de les Illes Balears, el que permet dotar a estes professions en el seu àmbit territorial d'una organització necessària capaç de vetlar i defendre els interessos professionals i generals dels seus col·legiats, ordenant l'exercici de la seua professió i tenint en compte que l'exercici d'esta activitat porta una deontologia implícita en la vida que les seus actuacions poden invadir drets dels ciutadans que són protegibles.

Caldria recordar en este sentit els drets que la mateixa Constitució protegix i que es desenrotllen en diverses normes de rang inferior, com ara, entre altres, les que es contemplen en la Llei orgànica de 13 de desembre de 1999, de regulació del tractament automatitzat de les dades de caràcter personal.
Cal tindre en compte que precisament els professionals de la informàtica per la seua activitat tenen accés a dades de caràcter personal i que en la seua activitat professional es menegen amb gran quantitat d'informació, que moltes voltes resulta d'imminent caràcter personal i molt sensible per als ciutadans; per la qual cosa es fa indispensable comptar amb una organització col·legial adequada capaç, entre altres qüestions, d'establir una regulació deontològica de la professió, controlant i sancionant, d'acord amb la normativa que siga aplicable, aquelles actuacions que puguen invadir drets protegibles dels ciutadans, molt en concret el que prescriu l'article 18 de la Constitució, que preveu limitar l'ús de la informàtica per a garantir l'honor, la intimitat personal i familiar dels ciutadans i el ple exercici dels seus drets.

D'esta manera, el col·lectiu afectat, al constituir-se en col·legi professional, estarà sotmés a normes deontològiques i de control pròpies de les corporacions de dret públic, amb personalitat jurídica independent, el que no seria possible per mig d'un altre tipus d'associació.

A part de tot el que he dit, permeten-me les seues senyories que manifeste el meu estupor davant l'esmena de totalitat que presenta el Grup l'Entesa i que reitere que no acceptàrem.
En efecte, el Grup de l'Entesa pareix ignorar que el col·lectiu que proposa este col·legi professional és competent per a sol·licitar la seua creació, ja que això ho contempla la Constitució Espanyola, la Llei estatal del col·legis professionals i la nostra llei autonòmica.
Es tracta, per tant, de ser respectuosos amb el nostre ordenament legal i, al propi temps, evitar un greuge comparatiu amb els professionals informàtics de les comunitats autònomes que, com ja s'ha dit anteriorment, ja compten amb el seu corresponent col·legi professional.

En definitiva, senyories, reitere que la constitució d'este col·legi permetrà a un col·lectiu de professional dotar-se d'una organització adequada capaç de vetllar pels seus drets i interessos, així com ordenar l'exercici de la professió, de manera que quede degudament assegurada la protecció dels drets dels ciutadans.

El senyor Cardona, en la seua exposició, dubtava que altres col·lectius hagueren pogut ser escoltats per l'administració.
I, clar, jo ja li he dit al senyor Cardona que pareix ser que ignora que en la tramitació d'este projecte de llei s'han complit els requisits que marca la llei de creació de col·legis professionals valencians i la bàsica estatal, que entre altres és l'exposició pública d'este projecte de llei.
I el 26 de gener de 2004, per resolució de la directora general de Justícia, es va ordenar la publicació de la llei i sotmetre a informació pública.
I tots estos col·lectius, esta gran quantitat de col·lectius que el senyor Cardona manifesta que no han sigut consultats, han tingut la seua oportunitat de manifestar-se davant esta llei, segurament no ho han fet, perquè no consta ninguna oposició de ningun col·lectiu, només consta que el col·lectiu de l'Associació de Doctors, Llicenciats i Enginyers en Informàtica són els que estan interessats en portar endavant esta llei.
O siga, que si hagueren hagut altres col·lectius constaria en la llei, si haguera hagut una altra determinació o haguera continuat la seua tramitació.

Nosaltres estem totalment d'acord amb la creació del Col·legi d'Enginyers Tècnics d'Informàtica de la Comunitat Valenciana.
I, per això, com ja vaig anticipar al principi de la meua intervenció, rebutjarem l'esmena a la totalitat presentada pel Grup de l'Entesa.

Res més i moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ferraro.

Para el turno de réplica tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Moltes voltes dóna la sensació que vostés estes lleis se les agarren únicament com un tràmit burocràtic per a ficar una marca més en l'apartat lleis.
"Ja en tenim una altra.
Quant treballem!
Quant fem!
".
A mi em dóna la sensació que no escolten amb suficient atenció les coses que es diuen.
I ací, en este cas, en la professió que estem tractant, la professió d'informàtic, que no podem minimitzar la importància que té, perquè hui en dia està afectant totalment la vida de totes les persones, hui és la tècnica probablement de suport més potent que hi ha a qualsevol activitat professional, a qualsevol exercici, no ja professional sinó qualsevol treball.
Per tant, no minimitzem, no podem minimitzar el treball que està fent la informàtica o la funció de la informàtica.
Però vostés estan convertint la informàtica en una sèrie de caixes estanques on no es pot entrar, si no es tenen determinats requisits molt estrictes, i on qui no està dins no deuria poder exercir determinades professions.

Vosté diu que l'existència d'aquesta llei llevarà greuges comparatius amb altres comunitats que sí que tenen del col·legi.
Mire, jo el que li dic és el següent: si esta llei s'aprova quedarà palés el greuge comparatiu amb altres comunitats autònomes.
En altres comunitats autònomes la gent que té titulacions, per exemple, de l'escola d'informàtica, que vosté ha comentat, poden col·legiar-se i poden treballar.
Aquí no.
Les que tenen titulació de l'institut d'informàtica, que ja no existix, en altres comunitats autònomes poden treballar, tant en les que no tenen regulació del col·legi com algunes de les que tenen regulació del col·legi, on es permet que estes persones que hagen treballat en això es col·legien.
Aquí no.
Què pensa fer vosté amb tots eixos professionals?
Què pensa fer el col·legi una vegada constituït?
Dir a tots els professionals que se'n vagen a un altre lloc a treballar en informàtica perquè aquí no poden?

Estan entrant vostés en una regulació de la professió que es basa sobre tot en l'exclusió més que en la defensa real d'un camp professional i la defensa d'un dret de les persones que reben l'exercici d'eixa professió.
I ahí és on està el problema.
Confonen vostés la capacitat que tenen legislativa, que realment la tenen, i en lloc d'enfocar-la d'una manera que estalvie problemes, que òbriga camps d'actuació, que facilite l'exercici de drets de la gent, i estem tancant-lo i reduint-lo per a què se convertisca al final en una capelleta.
Eixe és el problema.

Quants associats n'hi ha en el Col·legi d'Enginyers Informàtics, senyor Ferraro?
El col·legi és un èxit?
S'estan apuntant els enginyers informàtics al Col·legi d'Enginyeria Informàtica?
No, senyor Ferraro, no.
Estos col·legis de col·legiació obligatòria la gent no els està fent cas.
Estes lleis acaben sent paper mullat.
No s'estan col·legiant perquè no els servix, no regula la professió.
Per tant, de cap manera podem estar d'acord en què és un gran avantatge esta llei.

Li recorde això, la gent titulada en l'Escola d'Informàtica que vosté ha anomenat en la seua intervenció, i la Politècnica de València, no poden col·legiar-se, no tenen la titulació, i en cap lloc de la llei diu que eixes titulacions poden entrar a formar part del col·legi que vostés proposen.

El tema de la participació i la consulta.
Mire, senyor diputat, és una obligació del Consell consultar en les persones implicades.
És un requisit és un requisit de la llei estatal, el que la petició es comprove que és representativa de la professió.
Ho han comprovat vostés?
Han preguntat quants associats té l'associació que legítimament demana la constitució d'este col·legi?
Han comprovat si n'hi ha associacions que puguen tindre més associats d'esta professió?
És a dir, li han preguntat a l'Associació de Tècnics Informàtics si té alguna cosa a dir sobre el tema?

A nosaltres no ens resulta suficient en el que vosté diu una exposició pública.
Que a més són exposicions públiques molt camuflades i dissimulades, no són exposicions públiques publicitades a la població.
Per tant no ha hagut en la realització d'esta llei cap procés de participació de la gent que realment va a estar afectada per esta llei.

I després, finalment, senyor Ferraro, que vosté estiga aquí defensant que és obligatori que una persona pertanga a una associació per a exercir una professió em sembla bastant absurd.
Ja li he dit i pense que probablement és un argument que tampoc vosté me pot contestar, que la legislació europea, la legalitat europea, impedix l'exigència d'associació obligatòria.
I en este cas la legalitat europea probablement acabarà influint suficientment en esta legalitat que tenim aquí, perquè impedisca que a una persona se li impedisca exercir la seua professió perquè no forme part d'una associació a la que se li vol obligar a associar-se obligatòriament.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra para el turno de rèplica el señor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Cardona.

Vosté m'ha parlat abans de desgavells.
Jo a vosté li parlaria de coherència, de coherència en les postures del seu grup, del seu grup i dels seus companys en altres autonomies.
I li dic lo de la coherència perquè, vaja, vosté quan, i ho ha dit el seu company en la seua intervenció en l'anterior col·legi, el senyor Botella, quan vosté va intervindre en una esmena parcial.
Per cert, bo parlarem de temes parcials en el Col·legi d'Agents Socials, vosté va dir que si s'admetia aquella esmena podia canviar el vot del seu grup.
Probablement se volien abstindre com hui ha dit el senyor Botella.

Però és que este col·legi que arreplega el mateix articulat poc més o manco que l'anterior col·legi que li parle.
I afegix l'esmena que vosté defenia llavors, resulta que a vostés continuen negant-se a admetre la tramitació del col·legi, per tant, senyor Cardona, coherència.

Perquè a més, vostés parlen que si la professió, que n'hi ha col·legis que hem aprovat en estes Corts que porten esta regulació i altres no.
I això és molt clar.
N'hi ha sentències.
N'hi ha sentències del Tribunal Constitucional claríssimes, en què manifesten que n'hi ha professions col·legiades que no poden ser obligades pel personal al servici de l'administració, perquè complixen un fi en administració i per a l'administració.
Que no és este cas, sí que era el cas de l'anterior col·legi que li parle a vosté.
Estem o no?
No és este cas, ni el cas anterior, però sí n'hi ha casos com per exemple el Col·legi de Secretaris i Interventors dels ens locals.

Precisament estes sentències s'han produït moltes per recursos d'interventors o secretaris d'ajuntaments, precisament per això.
Per què?
Perquè estan al servici de l'administració i per a l'administració.
I en això és molt clar el Tribunal Constitucional.
Perquè mire vosté, jo li vaig a dir en un moment si jo tinc per ací la frase per llegir-li-la i transcriure-la, a vore si la trobe, la tinc per ací.
Mire vosté: ".
.
.
aquellos que ejercen su actividad profesional exclusivamente en el ámbito de la administración pública e integrados en una organización administrativa por tanto de carácter público, sin poder desempeñarla privadamente, siendo la administración pública la destinataria inmediata de los servicios prestados por ellos".

Evidentment és el cas, este cas d'enginyers tècnics, sí que és així.
L'anterior de què vosté me parla i altres col·legis que no estan inclosos en esta clàusula.
.
.
per això no s'ha inclòs.
No hi ha cap desgavell.
No n'hi ha.
.
.
és tot una cosa molt coherent.
La incoherència la té el seu grup quan, per exemple, i li vaig a llegir més coses.

Ací tinc jo la intervenció del senyor Boada i Masoliver, crec que el coneixerà, d'Iniciativa per Catalunya, quan parla en este mateix col·legi a Catalunya.
I diu que li sembla que en l'aprovació del Col·legi d'Enginyers en Informàtica i el Col·legi d'Enginyers Tècnics se fa un pas endavant, senyor Cardona, i vosté ho troba negatiu.
Se fa un pas endavant en una de les professions que cada volta té més importància en la nostra societat, i que calia evidentment una institució com esta per a potenciar encara més i per a regular encara més tota esta professió.

Això el diari de sessions, el diari de sessions.
Esta llei se va aprovar per unanimitat.
El seu grup també la va aprovar, senyor Cardona.
Com ocorre a Múrcia, com ocorre a les Illes Balears, com ocorre a tots els llocs.
Com es que me parla vosté a mi de desgavells?
Els desgavells els tindran vostés en el seu grup, o és que no s'aclarixen ni ací ni en els altres d'altres comunitats autònomes, senyor Cardona.
Posen-se d'acord, posen-se d'acord i tinguen una idea clara i única.

Perquè vostés, clar *el pensamiento único*, no ho sé, no el fan però tampoc, no se'ls veu una coordinació massa en els seus companys d'altres comunitats.
A vegades ni en els mateixos del seu mateix grup.
Hem vist alguna votació distinta dins del seu mateix grup.
Per tant, senyor Cardona, no veig que vostés porten una coordinació massa clara.

Jo, li torne a reiterar.
Astúries, Catalunya li he parlat, Múrcia, Castilla-La Manxa, Illes Balears, Andalusia té un projecte de llei que s'està ara en tràmit.
I que té, i a més vosté sap que la llei de col·legis professionals d'Andalusia, té pendent en el Tribunal Constitucional precisament el tema de la col·legiació obligatòria, perquè va ser suspés pel govern aleshores.
I ara, encara que s'ha alçat la suspensió però no s'ha entrat en el fons de la qüestió, sap vosté que està pendent de sentència del Tribunal Constitucional, perquè no està clara aquella llei d'Andalusia.

Per tant, senyor Cardona, no me parle ara vosté a mi de desgavells ni d'incoherències.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ferraro.

Tiene la palabra para fijación de postura, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, el ilustre diputado señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Permítanme por una cuestión de economía procesal, como se dice en términos o en ambientes jurídicos, que dé por reproducidos los mismos argumentos expuestos en la primera parte de mi intervención en el anterior proyecto de ley de creación del Colegio de Higienistas Dentales.
Por tanto, nos centraremos únicamente en la cuestión de la necesidad o no de la creación de este colegio.

La primera regulación académica en materia de informática en este país, en España, se remonta al año 76 cuando se establecen las primeras enseñanzas de la informática mediante la educación universitaria y también la formación profesional.
Fruto de esta regulación en el año 76, fue la aparición de varias facultades de informática, entre las que destacamos la creación en el 1982 de la Escuela Universitaria de Informática, integrada entonces en la Universidad Politécnica de Valencia.

La regulación actual de los Ingenieros Técnicos en Informática, como se ha dicho, tanto en la modalidad de informática de gestión, como en la modalidad de informática de sistemas, se estableció en 1990, implantándose hace más de una década su enseñanza en todas las universidades que existen en nuestra comunidad.

Como dicen los solicitantes, la creación de este colegio, los ingenieros técnicos en informática, pueden diseñar, desarrollar, mantener, gestionar y controlar los sistemas de tratamiento de la información.
Actividad profesional que puede, y de hecho sucede muy a menudo como todos sabemos, que puede afectar de forma directa o indirecta a nuestra intimidad y a nuestra libertad.
Por eso creemos que estamos hablando de una profesión importante, y es en este sentido donde debemos de analizar la conveniencia o no de la creación de este colegio, en atención a los fines e intereses que pretende proteger.

En nuestra opinión hay que tener en cuenta dos cuestiones.
En primer lugar, como atinadamente dice en su dictamen el Consejo Jurídico Consultivo, hay que tener en cuenta que los profesionales de la informática, por la actividad laboral que desarrollan, tienen acceso a datos de carácter personal, por lo que deben de ser especialmente cuidadosos en la custodia y el secreto de la información de la naturaleza de los datos que manejan.
Y en segundo lugar, y también se ha dicho aquí, el vacío que existe entre las personas que se dedican a la informática, proveniente o de otras ramas de conocimiento, o incluso del autoaprendizaje.

Estos motivos, en nuestra opinión, hacen conveniente, y en esto no estamos de acuerdo con lo expuesto por el defensor de la enmienda a la totalidad, que a estos profesionales se les permita dotarse de una organización adecuada, capaz de establecer unas normas deontológicas, que permitan controlar y sancionar las conductas contrarias a estas reglas.
Y sobre todo velar por un respeto, por el respeto del principio constitucional del derecho a la intimidad personal y familiar.
Derechos que están regulados, como saben, por dos leyes orgánicas: la Ley de protección del derecho al honor a la intimidad personal y familiar y a la propia imagen, y la Ley orgánica del establecimiento de la regulación del tratamiento automatizado de los datos de carácter personal.

Para impulsar estos principios, se aprobó ya en esta cámara el proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Ingenieros en Informática de la Comunidad Valenciana, en la que se requiere para su incorporación estar en posesión de título universitario de ingeniero o licenciado en informática o título equivalente.
Los ingenieros técnicos en informática, que no pueden integrarse en los colegios de ingenieros superiores, han ido constituyendo colegios profesionales.
Ya se han dicho aquí, no voy a repetir, el más antiguo el de Murcia en el año 98, y el más reciente en las Islas Baleares el pasado año.

Por los motivos expuestos, anunciamos, como hemos hecho en el caso anterior, que no vamos a dar nuestro apoyo a la enmienda a la totalidad presentada, pues nos parece adecuado que se dote a estos profesionales de una organización que contribuya a salvaguardar el respeto a los derechos de los ciudadanos.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Polo.

Tiene la palabra el señor Cardona, para el derecho a réplica.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor diputat.

De manera molt breu sí que m'agradaria ressaltar alguna qüestió de les que vosté ha comentat.

L'existència de moltes persones indistintes que puguen dedicar-se a aspectes de la informàtica, que poden ser tècnics d'informàtica sense tindre la titulació és la que farà que l'existència dels col·legis les sancione per no estar col·legiats, per no estar associats.
El col·legi no es va a dedicar a sancionar els seus associats que cometan alguna falta deontològica, sinó que automàticament posa en una situació de precarietat a totes aquelles persones que estan fent la mateixa faena, que tenen titulació inclús per a fer-la, però que no formaran part del col·legi bé perquè no volen, bé perquè el mateix col·legi no els deixa, la seua mateixa titulació.

Nosaltres anem a diferenciar els diversos col·legis que ens arriben ací, anem a defensar la professió que ens vinga.
Per a la seua informació, el Col·legi d'Enginyers Químics no té presentada una esmena a la totalitat per la nostra banda, sinó vàries esmenes parcials, però nosaltres anem a demanar que es defense la voluntarietat de col.
legiació i anem a demanar que supone una correcta ordenació de la professió.
És a dir, que no siga una exclusió de gent que hauria poder formar part i que no siga un intent d'apropiació d'un camp professional determinat.
Anem a demanar també que tinga un interés públic la creació d'eixe col·legi.

I nosaltres volem ressaltar ací que hi ha possibilitats de lleis diferents.
Els nostres equivalents a Catalunya, Iniciativa per Catalunya, va votar a favor de la llei *(el senyor conseller colpeja amb la maceta)* equivalent d'enginyers tècnics en informàtica de Catalunya.
Però, és que en cap lloc de la llei apareix que la col.
legiació siga obligatòria per a exercir la professió, no apareix en cap lloc de la llei; segon, permet col·legiar-se a totes les persones que tenen la titulació anterior a la d'enginyer tècnic informàtic i, per tant, sí que servix per a ordenar correctament tot un camp professional per a totes les persones que tenen la titulació.
Nosaltres seguim insistint que persones titulades d'informàtica que poden estar fent un treball des de fa anys, de prompte es queden excloses d'un camp perquè no poden apuntar-se a un col·legi professional.
Això no és ordenar la professió, al contrari, és desballestar-la i és convertir-la en un vertader problema.

Per això, nosaltres votarem que sí a l'esmena a la totalitat, evidentment.
Ens agradaria que se l'enduguera al Consell per a tornar a corregir-la per a vore que hi ha maneres molt millors d'ordenar la professió respectant els drets de tots i fent més factible, fent millor el dret a l'associació de totes les persones, el dret a l'associació voluntària, que és com hauria de ser tota associació.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Señor Polo, para el derecho de réplica.

 

**El senyor Polo Poveda:**

 

Gracias, señor presidente.

Simplemente, igual que hacíamos anteriormente, señor Cardona, dos precisiones.
En primer lugar, en el debate de la Ley del 97, la ley valenciana, nuestro grupo ya manifestó el porqué se oponía a esta ley, por qué no podía apoyarla y, además, requirió, como anteriormente he dicho, un consenso.
Fundamentalmente, la cuestión estaba en el tema de la obligatoriedad.
No obstante, la obligatoriedad está establecida en la ley básica, la obligatoriedad está establecida en la ley valenciana, y la obligatoriedad está establecida en la jurisprudencia en reiteradas sentencias establecidas por el Tribunal Supremo.

Por lo tanto, las cosas están así, se pueden cambiar, pero, hoy por hoy, la ley es la ley y establece esa.
.
.
Por eso, en vez de fijarnos en el debate en cuestiones que ya se debatieron anteriormente, nos fijamos en la conveniencia o no de regular esta profesión y en la conveniencia o no de que exista este colegio profesional.
Entonces, en atención, fundamentalmente, a los derechos que se tienen que proteger, que es el de la intimidad, y solamente en ese sentido, y puesto que se trata de una regulación, el tema de la informática, establecida ya en la universidad y, por lo tanto, existe un currículum académico claro, es por lo que nosotros entendemos que esta profesión tiene que estar regulada y a esta profesión deben dedicarse a ella aquellas personas que tienen de alguna forma los conocimientos académicos necesarios para manejar esa información tan sensible y, fundamentalmente, establecer mecanismos para proteger esa información sensible a la que tienen acceso.

Y el colegio profesional no solo puede sancionar.
No, puede sancionar y sanciona a aquellos colegiados que en el ejercicio de su profesión contravienen esas normas deontológicas que el propio colegio profesional establece.
Y esta es la cuestión, este es el meollo y esto es lo que este grupo ha analizado para en estos momentos no dar apoyo a la enmienda a la totalidad presentada por su grupo.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Polo.

Vamos a someter a votación la enmienda a la totalidad del Grupo l'Entesa.
Vayan ocupando sus escaños.

Comienza la votación.
Votos a favor: 6; votos en contra, 35; abstenciones, 32.

Se cierra la sesión.
Se convoca a la Mesa a la una y media y a la Junta de Síndics a las dos menos cuarto.
Por favor, la Mesa, a la una y cuarto, y la Junta de Síndics, a la una y media.

*(S'alça la sessió a les 13 hores i 5 minuts)*