Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
margin-left:35,4px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i
Transports realitzada el dia 25 de març de 2009.
Comença la
reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor
Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 15.

Proposició no de llei sobre la
incorporació de la línia ferroviària
Villena-Biar-Onil-Castella-Ibi com a prioritat en matèria
d'infraestructures, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 28.
331, BOC
número 127)

El senyor president:

Anem a donar començament a la Comissió
d'Obres Públiques i Transports.

En primer lloc, el senyor secretari passarà
llista per tal de comprovar si n'hi ha quòrum.
Senyor
secretari, procedisca.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Hi ha quòrum, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Passem al primer punt de l'ordre del dia:
lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la
reunió anterior.
Les seues senyories disposen en les seus carpetes
de l'acta de la reunió anterior.
¿No hi ha ningun
inconvenient?
L'aprovem per unanimitat.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia: presa
en consideració de la Proposició no de llei sobre la
incorporació de la línia ferroviària
Villena-Biar-Onil-Castalla-Ibi com a prioritat en matèria
d'infraestructures, presentada pel Grup Parlamentari
Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Morera, m'imagine.
¿No, senyor Morera?

El senyor Morera Català:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup presenta una iniciativa que té
com a finalitat demanar al Consell, al govern valencià, que
sol·licite del Govern d'Espanya la incorporació de la
línia ferroviària Villena-Biar-Onil-Castalla-Ibi com a
prioritat en matèria d'infraestructures.

Nosaltres considerem que estem fent tard, que estem
perdent posicions.
No ens agradaria als membres del nostre grup
parlamentari, al Bloc, a Iniciativa, que perdérem el tren, com
l'hem perdut en altres ocasions.

Hem de recordar que l'alta velocitat encara no
arriba a les nostres capitals, ni a Alacant, ni a València, i ni
està i ni se l'espera encara a Castelló.
I això
segurament perquè no han tingut la previsió ni la capacitat
política perquè això fóra una realitat.

En eixe sentit, hem de recordar a les seues senyories
que el Consell de Ministres, en el 2008, va aprovar un pla de rodalies per
a Madrid, que va suposar la creació de 115 noves línies
ferroviàries, amb una inversió per part del govern central,
només per a Madrid, de 5.
000 milions d'euros.
Ara fa poc,
recentment, des de fa un mes escàs, el Consell de Ministres ha
aprovat un pla de rodalies per a Barcelona i la seua àrea de 4.
000
milions d'euros.

I la pregunta que ens podem fer és: ¿i
nosaltres què?
¿Anem a passar del victimisme certament, amb
rivets hipòcrites, a buscar consensos i acords perquè
beneficien les nostres infraestructures?
O, ¿ens anem a conformar a
ser, com situen tots els diaris de hui, la cua d'Espanya en
creació de riquesa i pèrdua de posicions?

Per a aconseguir que funcione, i funcione bé,
és necessari reorientar-la en relació a les prerrogatives, a
les disposicions de la Unió Europea.
En compte d'enfrontar-nos
sistemàticament a la Unió Europea, com si aquells, des de la
Unió Europea -i nosaltres som europeus-, ens tingueren
una mania persecutòria, hem de dir que l'estratègia de
la Unió Europea en matèria de transport és la que
interessa al poble valencià.
I la nostra posició és no
perdre més trens, com hem estat perdent en el passat.

En eixe sentit, és estratègic que el
govern valencià es pose les piles, treballe, coopere amb el Govern
d'Espanya i que en un acord, que esperem que siga prompte, de
transferència de rodalies i, al mateix temps,
d'inversió del govern central, com s'ha fet a la
Comunitat de Madrid o a  Catalunya, en el cas de Barcelona, que se
tinguen en compte una sèrie d'elements prioritaris ferroviaris
per a garantir el nostre benestar i el nostre desenvolupament
econòmic.

En eixe sentit, mosatros portem ací una
proposta, que considerem plenament vàlida, necessària.
I que
en conseqüència amb el que estes Corts han aprovat, de
 demanar la realització de la línia entre Alcoi i
Alacant, el que estem demanant és que se demane, se introduïsca
la necessitat de la creació d'una línia
ferroviària entre Villena i Castalla.

No és una petició que nosaltres formulem
ací perquè se'ns ha ocorregut en un moment
d'inspiració, sinó que és una
reivindicació que planteja la Unió Comarcal
d'Empresaris de la Foia de Castella, de les localitats d'Ibi,
de Castalla, d'Onil, de Tibi i de Biar, que agrupa associacions tan
importants com l'Associació d'Empresaris d'Ibi,
l'Associació d'Empresaris de Castalla,
l'Associació d'Industrials, Comerciants i Servicis
d'Onil, l'Associació de Comerciants de Castalla,
l'Associació de Comerciants d'Ibi,
l'Associació d'Empresaris de Tibi,
l'Associació de Turisme d'Interior de la Foia,
l'Associació d'Hostaleria de Biar i Associació
d'Empresaris de Biar.

És a dir, compta amb una petició i amb
un suport empresarial que es va formular al seu dia com a una proposta
social i que en estos moments compta també amb el suport dels
sindicats majoritaris de la comarca.
Em consta, i en podem parlar, que
també s'han pronunciat favorablement nombrosos municipis de la
zona.

Per tant, hi ha un consens econòmic, sindical,
social i institucional per a reclamar del govern valencià que se
pose les piles, que en compte d'estar pensant en altres coses, que
pensen en allò que és necessari per als nostres interessos i
per al nostre benestar.
Més encara en un moment de gravíssima
crisi econòmica, que l'obra pública ha de ser un dels
motors de l'economia, i una obra pública en matèria
ferroviària que ens assegure el benestar i el futur és
absolutament necessària.

És coherent amb el que ha aprovat estes Corts
Valencianes i hauria de ser coherent amb un govern que reivindicara, no des
de la hipocresia sinó des de la faena ben feta, que reivindicara el
mateix que han aconseguit comunitats autònomes com Madrid o com
Barcelona.
I mos estem quedant a la cua també en el transport per
rodalies.

En eixe sentit, la proposta és molt clara,
és molt positiva, és necessària i jo no dubte que els
grups parlamentaris presentaran propostes.
.
.
donaran el seu vot favorable a
esta iniciativa, que va encaminada a reclamar una cosa necessària.

Els recorde a les seues senyories que el transport de
mercaderies en el nostre país és només del 3%.
Això és absolutament insostenible.
No és materialment
sostenible des del punt de vista ambiental i tampoc des del punt de vista
econòmic, mantenir la competitivitat de les nostres empreses amb un
transport únic per carretera.

És necessari el transport ferroviari, és
necessari que no mos quedem a la cua d'Espanya no ja en transport
d'alta capacitat, AVE, com mos hem quedat -i això seria
un tema apassionant per a parlar de vore quin és el poder
polític que tenim els valencians-, sinó que tampoc ens
podem quedar a la cua en el que és la inversió en transport
de rodalies o transport de mercaderies, com el que ací
s'assenyala.

Estem parlant d'un ramal necessari i que no
tindria més enllà d'una extensió d'uns 20
quilòmetres.
I com assenyala la mateixa associació
d'empresaris, es podia utilitzar.
.
.
en estos moments actuar de forma
paral·lela al que és l'autovia que en estos moments
existeix entre Villena i Alacant.

Per tant, ahí està
l'exposició, i és una proposta sensata, que ve
formulada des de molts àmbits del territori,  que va encaminada
a millorar una situació que en estos moments és
difícil i que compta amb un ampli consens econòmic,
cívic, social i institucional.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

A esta proposició no de llei s'ha
presentat una esmena per part del Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Morera, ha empezado usted la defensa de
esta proposición no de ley por el AVE y por las cercanías en
general.
Yo simplemente le quiero decir a usted que en cuanto a la alta
velocidad, durante estos años creo que sería.
.
.
para
mí estaría bien que se reconociera lo que se ha invertido en
la Comunidad Valenciana y que no se dejara la cuestión como si
aquí no se hubiera realizado nada.

Por el contrario, por el contrario, en los
últimos años, desde el año 2004 hasta este año,
se ha ejecutado una inversión en el AVE de 7.
000 millones de euros.
Yo creo que ha escuchado bien la cifra, 7.
000 millones de euros.
Y
todavía quedan por ejecutar, se están ejecutando otros 5.
000
millones de euros.
Y esto no es para hacer ningún alarde de cifras.
Sencillamente es para decirles que eso es lo que va a hacer posible que el
AVE llegue a Valencia en el año 2010, año 2010, al año
que viene.

Y, bueno, como usted sabe, ya no podemos decir que las
obras del AVE están a las puertas de Valencia, como decíamos
antes, ahora podemos decir que están en la misma ciudad de Valencia.

Por tanto, yo creo que.
.
.
bueno, que es equilibrado el
reconocer exactamente cómo están las cosas.

En Alicante se ha llegado a un acuerdo sobre la
integración de la alta velocidad en la ciudad hace muy pocos
días entre la Generalitat valenciana, el ayuntamiento y, por
supuesto, Avant, que es el ente gestor de infraestructuras, Renfe y el
Ministerio de Fomento.
Y yo creo que eso ha desbloqueado cualquier
cuestión con respecto a integración y que eso nos hace que
podamos también decir que estará en el año 2012 en
Alicante.

Y siempre hemos dicho que poco después en
Castellón, pensamos que hacia el año 2013 podría
estar.
Pero yo no soy el que puedo dar una fecha hasta que el proyecto
constructivo no esté terminado, pero sí que es previsible que
esté terminado a lo largo de este año y que, por tanto,
también tengamos una fecha para Castellón.
Por cierto, que
usted siempre se ha opuesto a ese trazado, que es el trazado del AVE hacia
Castellón.
Y eso sí que retrasaría la llegada del AVE
a Castellón.

Bien.
Yo dejar eso dicho con respecto al AVE.

Y con respecto a las cercanías, bien, podemos
adoptar las posiciones que queramos políticamente.
Es cierto que se
ha aprobado ya el plan de cercanías de Barcelona, cómo
tenía que realizarse, pero también es cierto que Valencia
tendrá un plan de cercanías, ya sea específicamente o
ya sea dentro del plan sectorial del ferrocarril, con unas inversiones
además muy similares, como usted ya sabe.
Algunas de ellas incluso
también sabe que están en marcha, porque coinciden con el
AVE, como puede ser la estación de Valencia, que va a ser tanto para
el AVE como para cercanías.
Pero muchas otras inversiones ya
están encargadas, y usted también lo conoce.

Bien.
Entramos a la proposición no de ley que
usted ha presentado, en la que pide a estas Cortes que insten al Consell
para que el Consell a su vez solicite del Gobierno de España la
incorporación de la línea ferroviaria
Villena-Biar-Onil-Castalla como una prioridad en materia de
infraestructuras.
Y además, que ese mismo Consell solicite al
Gobierno de España que en el año 2009, en el año 2009,
ponga los presupuestos para la ejecución y la agilización.
.
.
primero ejecución del proyecto y después agilización
de las obras.

Nosotros vamos a ser muy claros, señor Morera.
Nosotros vamos a decir.
.
.
decimos sí a las líneas
férreas y decimos al sí al ferrocarril.
Y decimos de tal
manera sí y con la boca grande, no con la pequeña, con la
grande, que en el PEIT la mayor parte de la inversión, más
del 50%, la dedica el Gobierno de España a la potenciación
del ferrocarril.

Decimos sí a esta línea y a todas las
que se propongan, siempre que esas líneas se estudien, porque tienen
que reunir unas condiciones en las que yo creo que usted y yo
coincidiremos.
Han de ser necesarias, han de ser viables desde el punto de
vista social, económico y medioambiental, deben contar con el
consenso de los municipios afectados y deben estar avaladas por los
estudios necesarios.
De lo contrario, estaríamos empezando la casa
por el tejado.

Y por eso, nosotros hemos propuesto una alternativa a
su proposición no de ley.
Y nuestra alternativa dice lo siguiente,
si usted tiene a bien considerarla: «Las Cortes Valencianas instan al
Consell a realizar, primero, a realizar una consulta previa sobre la
línea férrea Villena-Biar-Onil-Castalla-Ibi a los
ayuntamientos y agentes sociales afectados, a fin de determinar el grado de
consenso existente.
» Son muchos los ayuntamientos que hay
allí.
Estamos hablando de Ibi, pero también estamos hablando
de Onil-Castalla.
Estamos hablando de Biar, que no hay que olvidarlo, y
estamos hablando de Villena, que no hay que olvidarlo.
Y en estos momentos
hace falta consultar a esos ayuntamientos.
Ustedes han intentado que eso se
realizara en Castalla, y se han encontrado con que, por motivos yo creo que
más de forma, tanto el Partido Popular como el Partido Socialista,
han retrasado esa consulta a un siguiente pleno, si no estoy mal informado.

El segundo punto de nuestra propuesta, una vez
esté realizada esa consulta previa, es -siempre proponemos lo
mismo, tenemos coherencia- realizar los estudios de necesidad y de
viabilidad para la implantación de la línea ferroviaria
Villena-Biar-Onil-Castalla-Ibi.

Tercero, a la vista de los resultados de esos
estudios, no antes, sino una vez que se han realizado los estudios, eso es
lo que nos parece un procedimiento de actuar racional.
Entonces, adoptar
las decisiones, en orden a incluir dicha línea en los planes de la
Generalitat valenciana, (veus) y también en orden a su construcción.

Bien, yo quiero llamar su atención,
señorías, sobre lo que creo que constituye un problema de
primera magnitud y que lo tendríamos que considerar también
en esta cámara: es el hecho de que el Consell, en ninguno de los
documentos que conozco que hayan salido del Consell, en ninguno, nunca ha
considerado prioritaria esta línea, y estaría bien que
empezáramos la casa por los cimientos, ¿verdad?
, porque
¿qué credibilidad tendría ese Consell que en ninguno
de sus documentos considera prioritaria esta línea, cuando le diga
al ministerio que el ministerio reconozca como prioritaria y,
además, que la financie durante el año 2009, que no tiene
presupuestos ni ningún partido de los aquí presentes ha
pedido en ninguna enmienda el que tenga presupuestos la realización
del proyecto?

Por eso, nosotros pensamos que en las actuales
circunstancias lo primero que estas Cortes habrían de pedir al
Consell es que empezara por declararla prioritaria para la Comunidad
Valenciana, porque eso ni lo ha hecho verbalmente ni en ninguno de los
documentos autonómicos, y por eso lo pedimos en nuestra
proposición no de ley.
Mire, es que no la ha declarado prioritaria
ni siquiera en los borradores de protocolo de colaboración en
materia ferroviaria que ha mandado el Consell al gobierno.
El último
borrador de protocolo se lo envió el día 30 de diciembre.
No
hay ni una sola línea.
.
.
Perdón, ni una sola palabra referida
a esta línea, y ahora usted quiere que, sin hacer ningún
estudio previo, ese mismo Consell le diga al gobierno que ellos sí,
la declaren prioritaria y que, además, la financien durante el
año 2009.

A mí me gustaría, además, hacer
un repaso con ustedes, para, bueno, que tomáramos contacto con la
situación real de esta línea en la estrategia del Consell de
la Generalitat valenciana, y siempre desde la defensa del ferrocarril,
siempre desde la defensa de que se hagan las consultas y los estudios
previos, el estudio de necesidad y el estudio de viabilidad, que es,
además, por otra parte, lo que están pidiendo la
asociación empresarial, no está pidiendo otra cosa en estos
momentos.

Lo que pide la asociación empresarial, las
asociaciones empresariales, los datos que tengo son de la prensa, es que se
hagan esos estudios de viabilidad cara a la «inclusión»,
señor Morera, en el plan estratégico de la provincia, en el
plan de infraestructuras estratégicas de la provincia de Alicante.
Porque sabe usted muy bien que el avance que tenemos del plan que nos ha
dado el Consell y que, además, está en la página web
del Consell, no incluye tampoco esta línea.
Sí que incluye el
estudio del Alcoy-Alicante, de la línea Alcoy-Alicante, pero no
incluye ni siquiera el estudio de la viabilidad de esta línea para
el Biar-Villena.

Yo creo que estaría bien para tener
credibilidad en Madrid que ese Consell hiciera el estudio de viabilidad y
que la declarara prioritaria en sus documentos, al menos en su plan
estratégico de la provincia de Alicante.
¿Usted imagina lo
que es llegar a Madrid el conseller a pedir al Ministerio de Fomento ya, en estos tres
meses, que la declare prioritaria y que empiece las inversiones en el
proyecto, y que en su propio plan de infraestructuras estratégicas
para la provincia de Alicante no la tiene declarada como prioritaria ni le
dedica una sola palabra?

Yo creo que eso, lo que usted nos propone, a mí
me parece que es empezar la casa por el tejado, en ese sentido, aunque
sí que he de reconocer su voluntad.
Yo creo que tiene usted una
voluntad política de potenciación del ferrocarril en la cual
coincido, pero no coincido con el procedimiento que usted propone.
Usted
propone empezar por un sitio y yo propongo empezar por otro sitio.

Mire, el Consell, además, sabe usted que
tampoco menciona esta línea en el documento más importante
que tiene de infraestructuras estratégicas de la Comunidad
Valenciana: es el plan de infraestructuras estratégicas 2004-2010.
¿Ha leído usted, ha encontrado, una sola línea
dedicada a esto?
No.
Las prioridades de cercanías allí van
por otras líneas muy diferentes.
Habla del Alcoy-Xàtiva, por
ejemplo, habla de la conexión Gandía-Denia, habla de la
línea de cercanías hasta Sagunt-Caudiel, pero habla de la
propia C3 o habla incluso de la línea entre Valencia-Cullera:
¡ni una sola palabra a decir que tiene la más mínima
prioridad sobre esta línea!

Por eso digo, a mí me parece paradójico
que ese mismo Consell que en ningún documento la tiene (ininte­l·ligible) .
.
.
y la tiene declarada prioritaria, le pida al gobierno y con toda urgencia
la declare prioritaria y que empiece a financiarla en el 2009, no teniendo,
además, el gobierno presupuesto, porque no lo tiene para esta
cuestión, y no habiendo presentado ni una sola enmienda el Partido
Popular ni ningún grupo de Izquierda Unida con respecto a esta
línea en los presupuestos generales del estado del 2009.
No
sé con qué dinero la va a financiar durante 2009.

Mire, yo le he dado este razonamiento, y, desde luego,
no se lo doy, en absoluto con ánimo de polemizar, no quiero
polemizar sobre ese tema, no es ese mi deseo.
Hemos fijado nuestra postura,
lo hemos dicho públicamente, cuál es nuestra postura y
qué es lo que nosotros vamos a apoyar.
Y, además, no
solamente hemos presentado esta enmienda, que usted conoce perfectamente,
sino que, bien, pues, como la disposición de la proposición
no de ley la tiene usted, pues, también hemos presentado una
proposición no de ley con lo que es nuestra posición de apoyo
total y sin reservas a que se inicien de inmediato los estudios de
necesidad y de viabilidad de la línea, para poder incorporarla como
prioridad a los planes del Consell, y, en ese momento, con toda
credibilidad, negociar con el gobierno o con quien proceda, la
realización de esta línea, que, por otra parte, no sé
si coincidiremos en eso, ¿eh?
, pero para nosotros, para el Grupo
Socialista, es, en efecto, una línea de veinte kilómetros,
coincidimos con usted, es desde Villena a Ibi, en este caso, coincidimos
con usted, y, por consiguiente, ni es internacional ni atraviesa varias
comunidades autónomas ni tiene nada que ver con intereses
estratégicos del ejército o de puertos, que es lo que hace
que una línea sea las líneas de interés general.
Yo
creo que esta sería de titularidad de la Comunidad Valenciana, del
Consell, de la red autonómica que tenemos que empezar a construir.

Pero, en fin, yo creo que todas las cuestiones esas se
pueden hablar y se pueden negociar, pero una vez que tengamos en cuenta
todos los estudios, a ver qué impactos ambientales va a tener, pues
estamos hablando de una infraestructura dura, a ver qué otros medios
alternativos hay en esa misma zona, porque tenemos también otros
medios alternativos, a ver qué costes va a tener, a ver qué
nos dicen cada uno de los ayuntamientos por los cuales va a atravesar,
exactamente en qué estamos pensando, si ya pasan más cerca de
Castalla o más cerca de Onil, porque sabe usted que ahí
tenemos prácticamente un paralelo, están en paralelo;
qué piensa Biar, que está a siete kilómetros de
Villena, cómo la vamos a dirigir.
.
.

En fin, yo creo que son cuestiones que tendremos que
ir despejando desde un acuerdo inicial, que es el acuerdo inicial que yo
también, yo le estoy proponiendo a usted.
En absoluto tome mis
palabras en un sentido de polemizar.

¿Por qué quiero o quiere este Grupo
Socialista que se haga el estudio de viabilidad?
Yo creo que las
razones.
.
.
, y de necesidad.
.
.
Las razones son evidentes, y, además
le voy a decir que quiero el mismo trato para esa línea, el mismo
trato exactamente, que el Consell está dando a la línea entre
Denia y Benidorm.

Para la línea Denia-Benidorm ha encargado
estudio de necesidad y estudio de viabilidad, los tiene hechos, y a partir
de ahí, se la ha propuesto al gobierno.
Esa línea la tiene en
sus documentos, la ha puesto en el plan estratégico de Alicante, y a
partir de ahí, la está proponiendo.

Bueno, en esta zona de la que estamos hablando, no
solamente hay que hablar -y termino, presidente- de la
línea entre Ibi y Villena, ¿habrá que hablar
también de una posible línea entre Alcoy y Villena?
,
¿tenemos que hablar de la línea entre Alcoy-Alicante?
, y
tenemos que hablar de los futuros servicios de cercanías que van a
llegar a Villena.

A mí me gustaría hablar en su conjunto
de lo que puede ser la ordenación de todo este territorio y la
ordenación las comunicaciones y del ferrocarril.
Si no, cada
día iremos picando en una cosa y pidiendo una cosa distinta para
cada línea.

Muchas gracias, señor presidente, por su
amabilidad, y yo ruego al señor Morera que considere nuestra
enmienda.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Para aceptación o no de la enmienda, tiene la
palabra el señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, una qüestió prèvia sobre
l'AVE, ¿eh?
, i ho he indicat: el motiu d'esta iniciativa
nostra és per a evitar el que mos va passar amb l'AVE.

Anem a vore, si fem un poquet de memòria, en el
1992 governava a España (remors) Felipe González y el Partit Socialista, fins al 1996:
del 1992 al 1996 no sé, si vol m'ho refresca vosté que
sabrà més, senyor Godoy, que s'haja decidit res que
tinga a vore amb l'alta velocitat, amb l'AVE, entre el nostre
país, la Comunitat Valenciana, i Madrid.
.
.
(Veus) ¡No sé si es va fer
alguna cosa!
Sí que es va inaugurar al 1992 un AVE Madrid-Sevilla.
És a dir, ens vam quedar fora (veus) d'eixa dinàmica, ¿no?

Sobre el que ha fet o està fent el govern
central d'inversió en el que és l'alta velocitat,
doncs, evidentment, són superiors, (ininte­l·ligible) .
.
.
, les quantitats que altres governs, el govern del
Partit Popular, fins al punt que la immensa majoria de la inversió
territorialitzada del govern central se dedica a dessaladores i a AVE, (remors) i aixina i tot mos
quedem molt per baix del que suposaria una inversió
territorialitzada al País Valencià, molt per baix del que
seria una inversió objectiva i necessària per a contemplar un
equilibri respecte al nivell de població que som.

Diu vosté que nosaltres mos oposem al
traçat de l'AVE.
Res, a Castelló, efectivament,
perquè per a guanyar set minuts no entenem per què s'ha
de destrossar l'Horta Nord.
¡Vostés seran els
responsables del que han fet en l'Horta Sud!
, que van anar amb un
programa electoral al 2003 i que van incomplir, (remors) perquè es van presentar amb un programa electoral
diguent «No a la muralla de l'AVE», (remors) i en estos moments en
l'Horta Sud tenim una autèntica muralla, perquè no
s'han invertit les quantitats que se tenien d'invertir per a
evitar (veus) eixe
mur de les lamentacions que és la muralla de l'AVE a
l'Horta Sud.

¡Recorde!
, ¡mire vosté els seus
programes electorals!
, i vorà com els dirigents del seu partit dien
que si guanyaven les eleccions això se suprimiria, se farien les
inversions necessàries, com s'han fet, per exemple, en
Barcelona, per a buscar una penetració (remors) urbana que ací, en el nostre cas, el que se'ns
ha obsequiat ha segut amb una muralla.
¡I l'error de
l'Horta Sud, volen vostés plantejar-lo a l'Horta Nord!
,
per a no guanyar ninguna velocitat, perquè en els estudis ja se
demostra que en el seu pas a l'Horta Nord, entre València i
Puçol, no se va a guanyar ninguna velocitat, no se va a guanyar
pràcticament temps, i, en canvi, se va a produir una destrossa
irreparable al que és un bé importantíssim, natural,
com és l'horta de València.
(Veus)

¡Vegen vostés el que fan!
Mosatros hem
portat propostes positives per a fer un autèntic alta velocitat que
no danye l'horta.
(Remors) Es la seua responsabilitat.

Però, mire, en tot cas, jo he portat esta
proposta ací per a evitar que el que ens ha passat amb l'AVE
-i portem molts anys de retard, perquè els governs centrals no
ens han tingut en compte a l'hora de les decisions que s'han de
tindre en compte perquè nosaltres estigam connectats amb
l'alta velocitat- ¡ens passe en rodalies!
(Veus) I li he recordat el que ha
fet el govern central de forma positiva, que jo, doncs, considere que
és una decisió molt interessant, respecte al que ha fet en
les rodalies i inversió en Madrid, més de cinc mil milions
d'euros, el que ha fet fa un mes en Barcelona, i jo em pregunte:
¿ens tornarà a passar el que ens ha passat amb l'AVE en
la xarxa de rodalies i de mercaderies?
, ¿tan poc pes polític
tenim?
, ¿els nostres diputats, quan van a Madrid, realment reclamen
pel interessos (ininte­l·ligible) .
.
.
o no?

Però, mire, sap què li dic, això
està motivat en eixa línia, però com que jo vullc
buscar vies positives per a solucionar els problemes que té la gent,
el que estic disposat és a arribar a una transacció amb
vosté.
I, mire què li dic: accepte «tot» el que
vosté planteja, perquè, efectivament, considere que
n'hi han algunes coses que se poden millorar, la nostra
redacció original, si a partir del punt tercer seu.
.
.
, agafant
«tot» el que vosté diu, si a partir del punt tercer
incorporem el següent.
Diu: «Si los resultados de los estudios
mencionados anteriormente fueran positivos, incluir dicha línea en
los planes estratégicos de La Generalitat y a negociar su
ejecución».
.
.
Hi incorporaríem el següent:
«Amb el Govern d'Espanya, reclamant al Govern d'Espanya
la incorporació de la línia ferroviària Villena-Biar- (ininte­l·ligible) .
.
.
com a prioritat en matèria d'infraestructures.
»
És a dir, és complementar les dos proposicions de
resolució, perquè entenc que el que vosté planteja pot
suposar una demora, i a nosaltres ens fa por, però considere que
té alguns elements de millora, i jo estic disposat a
transaccionar-la i, fins i tot, convidaria al Grup Popular que
s'afegira a la transacció.

És a dir, en el punt tercer, es quedaria de la
següent manera, el 1 i el 2 tal com estan, i quedaria: «Si los
resultados de los estudios mencionados anteriormente fueran positivos,
incluir dicha línea en los planes estratégicos de La
Generalitat y a negociar su ejecución con el Govern d'Espanya,
reclamant al Govern d'Espanya la incorporació de la
línia ferroviària Villena-Biar.
.
.
-tal, tal- com
a prioritat en matèria d'infraestructures.
»

Continuaria: «Una vegada finalitzat este
procés, Les Corts insten el Consell a sol·licitar al Govern
d'Espanya les partides pressupostàries necessàries
durant l'exercici -efectivament- 2010, -no 2009,
2010- per tal de licitar, tan aviat com siga possible, la fase
d'estudi (inintel·ligible) .
.
.
» És a dir, és complementar les
dos, i és la transaccional que jo oferisc.
I que el punt quart se
quedaria com està.

És a dir, quina és la por que ens fa al
Bloc?
Que passe en esta línia el que ha passat en la línia
Dénia-Oliva-Gandia, que s'han firmat 15 convenis, s'han
fet moltes declaracions en campanya electoral sobretot, d'uns i
d'altres, i la línia està en els llimbs, i ara que el
papa ha declarat que no n'hi ha llimbs, doncs no sé on
està.
(Veus)
Eh?
(Rialles)

És a dir, el que li estic diguent és que
ens fa por que ens tornem a quedar marginats, desubicats, perdent
posicions, la nostra economia fent aigües per tots els costats, una
dinàmica d'enfrontament sistemàtic govern
valencià-govern central, i el que li plantege és que,
d'acord, (remors) jo faig un esforç en via a la millora del text i
negociem eixa transaccional, i per tant jo accepte la integritat de la seua
proposta complementant amb la nostra proposta.

Eixe és l'oferiment motivat per la
recerca de solucions en clau valenciana a les necessitats que tenim el
govern valencià en matèria ferroviària per a
incrementar el nostre benestar i potenciar la nostra economia, que en estos
moments està fent aigües per tots els costats.

I és la proposta que li faig en ares a eixa
recerca de consensos bàsics per a negociar amb el govern
valencià que tindria la seua responsabilitat i amb el govern
central, però que açò no se quede en els llimbs, com
tantes altres obres necessàries per al nostre benestar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Morera.

He vist que el senyor Morera fa un oferiment per a
arribar a una transacció.
Si volen que suspenguem, i si no.
.
.
(Algú diu: «No.
»)

Per a rèplica té la paraula, (veus) té la paraula
el senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor president.

También muchas gracias por el tono de este
debate, incluso, por la oferta realizada.
Yo creo que siempre es positivo
el realizar ofertas.

Pero también le he dicho, señor Morera,
que en previsión de que no se aceptara nuestra enmienda, que
consideramos razonable y que consideramos que incluye también lo que
usted ha propuesto, dentro de unos márgenes de tiempo que hay que ir
cogiendo para cada una de las actuaciones, nuestro grupo ha
presentado.
.
.
y tiene ya presentada y registrada una proposición
no de ley, una proposición no de ley que contempla por supuesto esta
línea, pero también contempla la de Alcoy-Villena,
también contempla la de Alcoy-Alicante y también contempla
las operaciones ferroviarias en Villena y las cercanías de
Villena-Alicante.

Es decir, hemos querido contemplar de una manera
global el territorio.
Pensamos que no podemos venir.
.
.
pero eso lo
pensamos nosotros, que no podemos estar viniendo a esta comisión
cada día con una propuesta muy concreta en una materia tan delicada
y tan dura como es el ferrocarril, y hoy es esta línea,
mañana es ésta, pasado mañana puede ser la otra.
Pero
lo puede hacer usted, pero lo puedo hacer yo, igualmente.
Y hemos pensado
una proposición no de ley que de una respuesta global a las
múltiples peticiones que tenemos en ese territorio, y por ahí
es el camino que vamos a seguir.

Yo quisiera de todas maneras agradecerle el talante y
agradecerle la oferta.
Creo que es también un reconocimiento y eso
no siempre se ve en esta cámara, es un reconocimiento de que las
cosas hay que hablarlas.
Me hubiera gustado haber tenido la ocasión
de hablarlas previamente y seguramente pues así lo habríamos
hecho, tanto usted como yo, al presentar usted su proposición no de
ley o al presentar el Grupo Socialista las nuestras.

Mire, yo creo que aquí hay varios problemas que
no podemos obviar para que las cosas no se conviertan -estas
propuestas- en un brindis al sol, que nos pueden causar mucha
satisfacción, pero al final no se pueden realizar.
En primer lugar,
usted sabe perfectamente que el Gobierno de España tiene sus propias
Cortes Generales, que esas Cortes Generales aprueban los presupuestos
generales del estado y que, para suerte o para desgracia, pero, en todo
caso, esa es la realidad, los presupuestos generales del estado para el
año 2009 están aprobados.

Si en una sola enmienda, ni de Izquierda Unida ni del
PP que yo conozca, si no, usted me desmiente, no tengo ningún
problema en reconocer si me he equivocado, con respecto a que tenga que ir
dinero para el proyecto o para la ejecución de esta línea.
Por tanto, si solo una ley aprobada por las Cortes, pues eso es lo que fija
las actuaciones prioritarias en el año 2009, evidentemente, dentro
de la Comunidad Valenciana hay unas actuaciones prioritarias, y las
inversiones en ferrocarril para la Comunidad Valenciana son las primeras de
todo el estado, las más importantes de todo el estado.
Nunca
jamás la Comunidad Valenciana con ningún gobierno ha tenido
las inversiones que tiene este año en ferrocarril, y las prioridades
están fijadas: la llegada a Valencia en el 2010 del AVE, la llegada
a Alicante del 2012, y se está trabajando mucho en eso, y
también en la llegada a Castelló, nunca lo olvidemos, y en el
corredor mediterráneo, que por primera vez se va a encargar el
estudio informativo.

Claro, a usted le gustaría que hubiera
más millones, y a mí también.
Pero si le digo que son
los presupuestos más importantes de España, a todas las
comunidades autónomas también les gustaría tener
más millones, pero siempre los presupuestos son limitados.

Lo que sí que le digo es que no existe esa
previsión, por tanto, primero hagamos el estudio; segundo, incorpore
el Consell a alguno de sus documentos estratégicos, aunque sea el
plan de infraestructuras estratégicas de Alicante, incorpore el
Consell la prioridad; tercero, plantee el Consell la prioridad al Gobierno
de España, igual que ha planteado el protocolo de
colaboración ferroviaria y ha planteado seis o siete prioridades, y
ninguna es esta.
Plantéesela.
Y, cuarto, decidamos o decídase
si ha de ser una línea del estado o si es una línea de La
Generalitat, porque eso tendrá alguna influencia posteriormente en
lo que tenemos que hacer, y negóciese, aun así, la
financiación.

Y le vuelvo a repetir, en el tema de cercanías
se están haciendo ya muchos proyectos y muy pronto veremos un plan
que afectará también a Valencia.
Pero de todas maneras sabe
usted que, tanto entre Silla-Valencia se ha encargado el proyecto de
soterramiento, sabe usted que está encargado todo lo que tiene que
ver con la línea hacia Caudiel.
.
.

El senyor president:

Señor Godoy, vaya concluyendo, por favor.

El senyor Godoy García:

.
.
.
-y termino, señor presidente, muchas
gracias- y, también, tanto de la línea C1 como de
algunas, hay muchas actuaciones que ya están en marcha.

Nada más.
Agradecérselo, y decirle que
desgraciadamente tenemos ya registrada también nosotros una
proposición no de ley que contempla de forma integral este problema,
que son soluciones similares, pero no son idénticas a las que usted
propone.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Sí, señor Morera, tiene usted la
palabra.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el meu tarannà és conciliador
i de buscar solucions als problemes que n'hi ha plantejats a la
societat valenciana.
Però el seu tarannà no sé quin
és.
Perquè si li accepte tota l'esmena, ¡tota!
,
integral, i li incorpore alguns apartats que han de vore amb alguns
compromisos del govern central i vosté diu que no, la veritat
és que crec que.
.
.
explica moltes coses, no?

¿Quin problema n'hi ha que exigim al
govern central que complisca amb els seus compromisos de la mateixa manera
que ho està fent en Madrid o en Barcelona?
¿Quin problema
n'hi ha?
Si és que és íntegra la seua esmena,
tota, però també afegim i complementem i millorem la seua
esmena al que nosaltres estem plantejant.
Quin problema n'hi ha en
exigir al govern central, no al senyor Zapatero, sinó exigir
allò que ens pertoca com a valencians.
¿O és que va a
passar en rodalies el que ens ha passat en l'alta velocitat?
¿Ens va a passar el mateix?

Diu que s'ha fet l'esforç i
inversió més important.
.
.
¡Clar, ja tocava!
,
després de 19 anys, ¿què volia?
, ¿que
estiguérem tota la vida aixina?
Però és que, mire, la
inversió territorialitzada dels pressupostos generals de
l'estat és del 7,9% anunciada, quan nosaltres som quasi
l'11% de la població de tota Espanya.
(Veus) ¡Estem per baix!
Estem per
baix del que ens pertocaria, i damunt, ¿estem contents?
Estem per
baix.
.
.
Jo ja sé que en els governs d'Aznar era del 4,2% o
4,5%, però si és que això passa, doncs que els
valencians perdem posicions en Espanya, perdem renda, tenim els AVE que
tenim i tenim la política que tenim.

Eixe és el problema, (rient) que en compte de decidir en
clau dels nostres interessos, actuem en clau de partit, com està
fent vosté ara, per desgràcia, perquè la meua oferta
és una oferta sincera i positiva.
Diu vosté «un brindis
al sol».
Doncs mire, és una declaració política
de les Corts Valencianes, i com jo considere que les Corts Valencianes
són la cambra de representació de la voluntat del poble
valencià, no considere que siga un brindis al sol, encara que el
Partit Popular o el Grup Popular no ho accepte.

I consideraria molt positiu fer una declaració
política d'una esmena integrada i pactada per a poder emmarcar
el que ha de ser una actuació estratègica en una comarca
exportadora i del nostre país.

¿Me parla vosté de
l'Alcoi-Alacant?
Si això ja ho hem aprovat.
Va ser un altre
brindis al sol, ho hem portat nosaltres a estes Corts, i està
aprovat.
L'Alcoi-Alacant està aprovat, i estem esperant que el
Xàtiva-Alcoi vostés deixen de barallar-se govern central
govern.
.
.
central i posen cadascú de la seua part per a la
¡vergonya!
, sí per al que és una vergonya absoluta que
tinguem de tindre eixa línia en la situació tan penosa com la
tenim.
Perquè, escolte, vostés han governat allà i
ací una bona temporada; el Partit Popular ha governat allà i
ací una bona temporada, i ara cadascú en un lloc, i
barallant-se, i la realitat és la que és.
¿Vosté no vol acceptar?
, ho lamente.

¿Me diu del corredor mediterrani que van a fer
coses?
Però si s'acaben de votar en contra les nostres esmenes
al Congrés dels Diputats.
Si vostés acaben de votar en contra
en estes Corts del corredor mediterrani.
¿Què ve a dir-mos
ara ací del corredor mediterrani?
¡Que és una
autèntica vergonya!
I anem de vergonya en vergonya.

Escolte, brindis al sol, doncs no sé què
és més brindis al sol.
La realitat que patim
diàriament per la incapacitat de la classe política
valenciana allà i ací és el que ens hauria de
preocupar, i s'hauria d'actuar també en este cas amb un
poquet de visió.

I, escolte, davant un oferiment sensat de
transaccionar una proposta per a millorar i per a articular el que seria un
procés per a posar en marxa esta actuació, vosté em
diu que no.
Doncs mire, moltes vegades hem criticat al Grup Popular que
actua d'una forma molt tancada i no accepta segons quines coses,
però no sé què és el podem esperar de
vostés.
Perquè si en un (inintel·ligible) .
.
.
tan senzill com un brindis al sol -com
vosté ha qualificat- és incapaç d'assumir
un cert compromís i una ¡mínima!
reivindicació
al govern central, no sé què podem esperar de vostés
si governen.
¡És que no ho sé!

Perquè, escolte, el que estem demanant
és el que el govern central ja ha fet per a Madrid, 5.
000 milions
d'euros, i per a Barcelona.
¿Mosatros mos hem de quedar a la
cua?
És que mosatros, ¿què passa?
, ¿que tenim
un cert handicapé, com diuen els francesos?
¿Una certa tara per exigir el que
ens pertoca?
¿Un cert complex de reivindicació?
Escolte!
,
són coses sensates, són coses normals, ho està
reclamant la societat civil econòmica de la zona i no costaria una
inversió massa gran.

¿Què passa?
, ¿que perquè
posem ací una mínima reivindicació al govern central,
no?
Doncs escolte, jo m'ho faria vore, sincerament.
M'ho faria
vore, perquè li accepte tot el que vosté planteja i ho
complemente amb el que jo plantege, i ¿vosté diu que no?
Doncs.
.
.
que cadascú assumisca la seua responsabilitat en este tema.

Jo, si vosté no accepta la transaccional,
mantindré la meua proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Conclòs el debat sobre l'esmena, passem a
fixació de posició, per part del bàndol del Grup
Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

La iniciativa, a pesar que s'ha parlat de moltes
coses ací, es referix concretament a la creació d'una
línia ferroviària Villena-Biar-Onil-Castalla-Ibi, que
és el que ha plantejat el senyor Morera.

He de reconéixer que la iniciativa com a tal
està ben plantejada.
En qualsevol moment, reconeix que la
competència és de l'estat i, en qualsevol moment, en
els dos punts està determinant que el Consell inste el govern
d'Espanya.
Està molt bé plantejada.

Ara, parlarem del contingut.
Reconegut per part del
proponent de la iniciativa, que és competència de
l'estat, he de dir-li que està referint-se a una zona en
què la preocupació que vosté ha traslladat ací
a la cambra es referix majorment al tràfic de mercaderies.
Els
passatgers van a tindre molt prompte, entre cometes -conforme ens hem
de prendre les promeses del govern d'Espanya, socialista-, un
AVE amb una parada a Villena, a on ja se traslladen cada dia per a agafar
els trens de llarg recorregut que els passatgers d'aquella zona, de
la Foia de Castella, en què majorment se desenrotlla el que la seua
senyoria planteja.

Però, el problema és de mercaderies.
I
ací quan s'està parlant de la prioritat perquè
s'inste el Consell que demane el Govern d'Espanya que la
prioritat siga esta via, hem de tindre en compte que està molt
condicionada per la presència del corredor del Mediterrani quan
estiga construït.
Jo pense que si una cosa cal demanar ara com a
prioritària, és que eixe eix del corredor Mediterrani siga
prioritari de la xarxa transeuropea de transport ferroviari.
I anem a
tindre una ocasió d'or, que Espanya va a assumir la
presidència de la Unió Europea.
Segur, jo estic
convençut, i, si no, me decepcionarà una volta més,
que el senyor Rodríguez Zapatero, president d'Espanya, se
preocupara de defensar, davant les instàncies que pertoque, la
prioritat de l'eix ferroviari del corredor Mediterrani.

Però, deia que esta zona de la Foia de Castella
és, possiblement, la zona d'Espanya -no estic en
condicions d'assegurar-ho, però dic possiblement­-
que compta per metre quadrat amb més superfície
d'autovia.
Segur que sí.
És una zona privilegiada quan
a eixes grans vies de transport per carretera.
Està, com totes les
seus senyories saben, l'autovia Madrid-Alacant, que és de
l'administració de l'estat; l'autovia central, que
correspon a l'administració de l'estat i a La
Generalitat; i l'autovia Sax-Castalla, que correspon a La
Generalitat.

Per tant, pel que fa al tràfic de mercaderies,
que pense que és la preocupació que fa que el senyor Morera
porte eixa iniciativa, que -repetisc- està ben
plantejada i és oportú que a Les Corts parlem d'estes
matèries, però en este cas del tràfic de mercaderies
la posició de La Generalitat està marcada ja.
I està
marcada en l'estratègia logística de la Comunitat
Valenciana que recentment ha presentat el molt honorable senyor president
de La Generalitat, Francesc Camps.

I l'objectiu d'eixa estratègia
és que, una volta se desenrotlle qualsevol element del sector
productiu de la Comunitat Valenciana, i, per tant, de la Foia de Castella,
com no pot ser d'altra manera, estiga ubicat a menys de 60
quilòmetres, més o menys, a un hora, per a un vehicle de
caràcter pesant, un tràiler, un camió d'estos de
gran transport, de gran tonatge.
I així va ser en tots els centres
lògics que estan desenrotllant-se a la Comunitat Valenciana, que, a
més, van a estar dotats d'una estació
ferroviària de mercaderies, d'allò que serà el
corredor del Mediterrani, si per fi aconseguim que siga prioritari.
Jo
apel·le, com he dit abans, al senyor Rodríguez Zapatero.
Excepte en un cas, el cas del centre logístic d'Utiel, que ja
forma part del corredor València-Madrid, per l'interior.

D'esta manera, la proximitat dels centres
logístics que s'ubicaran a Alacant, Villena i la Costera,
determina que l'estratègia logística serà un
notable element vertebrador del teixit productiu valencià.
Van estar
tots els centres logístics per al seu tràfic de mercaderies,
per al seu transport de mercaderies, van estar clarament relacionats amb
les autovies, clarament relacionats amb el corredor del Mediterrani,
clarament connectats, a poca distància.

Per tant, jo he dit que me pareixia una iniciativa
oportuna, és un criteri, que no és el criteri que en este
moment compartix La Generalitat, però és una bona idea que
vosté aporta en sentit positiu.
El que passa és que les
prioritats d'eixe tipus d'actuació respecte del Govern
d'Espanya no les marca el parlament valencià, no les marquen
estes Corts.
Vosté sap perfectament que en ser competència de
l'estat, és el Congrés dels Diputats el que ha
d'adoptar acords semblants.
I, clar, al Congrés dels Diputats,
si la majoria que controla d'alguna forma el Grup Parlamentari
Socialista -dic que controla,  no que disposa
d'ella- no està per eixa tasca, de res servix la
discussió que aquí puguem tindre al respecte.

I no em negue el que acabe de dir-li també que,
a més, no coincidix amb l'estratègia que el Consell de
La Generalitat té al respecte.
Però, he de dir-li -i li
ho he reconegut i no tinc cap problema en reconéixer-ho-, que
és una alternativa, que és una idea que pot ser adequada, amb
independència -ja li dic- que no està compartida
en estos moments pel Consell, ni per tant, tampoc pel grup majoritari.

Però, en qualsevol cas, jo recomanaria
-si em permet, per les canes, no per altra cosa- fer-li una
recomanació; que hauria de buscar la fórmula de presentar
esta iniciativa al Congrés dels Diputats perquè seria molt
interessant conéixer a nivell nacional com se pronuncien els grups
parlamentaris que allí estan.

Jo, sincerament, pense que si vosté coneguera
el contingut i el desenrotllament que està previst d'eixa
estratègia logística del Consell de La Generalitat,
possiblement pensaria el mateix que pense jo, que sent una bona iniciativa
és més adequada i més viable l'estratègia
del Consell.
Perquè eixa alternativa -que he dit que pot ser
bona- en estos moments no denota cap garantia de rendibilitat.
Clar!
I si no hi ha rendibilitat, la viabilitat és nul·la,
perquè una cosa ha d'estar enllaçada amb l'altra.

Per tant, senyor Morera, pense que la seua senyoria ha
fet bé en presentar-la perquè és el criteri que
té el seu grup i que correspon a opinions d'altres persones i
alguns col·lectius, que ens mereixen el màxim respecte, i que
la seua senyoria ha mencionat, però crec que està tot guiat
per la bona fe, però des del desconeixement de quina és
l'estratègia que el Consell té al respecte per a
potenciar i per a impulsar el tràfic de mercaderies en la zona de la
Foia de Castalla.

Per tant, ho lamente, no podem acceptar-li la seua
iniciativa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Vol  rèplica, senyor Morera?

El senyor Morera Català:

Sí, vull rèplica.

El senyor president:

Té la paraula, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Efectivament, mosatros estem parlant del corredor de
Mediterrani des de fa ja molts anys.
Ens juguem el futur en el corredor del
Mediterrani i en el transport de mercaderies per via fèrria.
Això és una qüestió que des del Bloc hem tingut
sempre clara.
I pareix ser que des de la zona de la Foia de Castalla
també ho estan tenint clar.

Nosaltres ens hem fet ressò d'una
petició, d'una demanda molt nombrosa, molt solvent, i
considerem que no es pot aguantar -i així ho entén la
Unió Europea- el transport de mercaderies per tràilers.
Constatem que al País Valencià només el 3% de les
mercaderies funcionen per transport ferroviari.
I això és
absolutament insostenible des del punt de vista econòmic i des del
punt de vista social i ambiental.

I, per això, ens preocupa que el president
Camps plantege una logística de la Comunitat Valenciana pensada
més en el segle XX que en el segle XXI, i que no s'adeqüe
als paràmetres de la Unió Europa.
Hem vist
l'estratègia logística de la Comunitat Valenciana, del
president Camps i em sembla que és una estratègia del segle
XX i no del segle XXI.
Per això, hem presentat esta iniciativa.

I ens sorprén que el Grup Popular i el Grup
Socialista vagen a votar conjuntament.
Em sorprén.
En una cosa que
el Grup Popular diu que és positiva, beneficiosa, oportuna, i no la
vaig a votar a favor.
Doncs, no deixa de ser sorprenent.
Què vol que
li diga!

Vosté diu que ha sigut decepcionat pel govern
central.
Mire, decepcions n'hi ha moltes.
Jo estic decepcionat per la
seua posició política que no està a l'altura del
que requerix esta zona.
Però, més decepcionat vaig estar quan
vostés, el Partit Popular, quan governava a Madrid el senyor Aznar,
i ens va privar d'inversions productives en l'AVE, doncs,
tampoc se'n va recordar del corredor del Mediterrani.
Es més,
vostés i la comissària europea, però que era militant
del Partit Popular, la senyora Loyola de Palacio (el senyor Maluenda Verdú diu: «En glòria estiga.
»), -en glòria estiga, va faltar, un record emocionat a
la seua figura-, tampoc va rebre cap instrucció o va fer el
mínim detall ni acció per a incorporar el corredor
Mediterrani en els xarxes europees prioritàries.
Ni el govern
d'Aznar!
El Partit Popular!
Quina decepció més gran!
No
van vostés dir res, cap comentari.

Ara, s'han apuntat al tema del corredor del
Mediterrani.
Enhorabona!
Els felicitem i els donem la benvinguda.
I creem
que és necessari unir esforços en eixa dinàmica
perquè ens juguem el futur de la nostra indústria, i, en gran
mesura, del nostre benestar, en la capacitat d'exportar i de situar
mercaderies als mercats europeus per transport ferroviari.
Això ho
han dit molts especialistes, molts tècnics i és lamentable
que siguen vostés els que governen a Madrid, o siga actualment el
Grup Socialista, el Partit Socialista, que reiteradament se neguen a fer
inversions o considerar esta xarxa com a prioritària dintre de la
Unió Europea.
Concretament, el govern central, el Grup Socialista ha
votat en contra de les nostres esmenes, tramitades a través de
Convergència i Unió, al Congrés dels Diputats.
Quina
llàstima!
Quina decepció!
És una gran decepció
tot.

I, fins i tot, serà una gran decepció
que vostés no donen un impuls de declaració política a
una iniciativa necessària, perquè el que està clar
és que esta iniciativa que planteja el Bloc situa una
estratègia logística del segle XXI i no
l'estratègia logística del segle passat, que és
la que vostés estan defensant.

Creem que no estan a l'altura de les necessitats
econòmiques, socials i ambientals que requerim, i, per tant, ho
lamentem.
Lamentem com vostés s'alien per a pactar un govern
al País Basc o s'alien, excloent altres grups, en
l'elecció del síndic, o en aprovar un estatut
d'autonomia que no està a l'altura d'allò
que el poble valencià requeriria.
Per cert, no s'ha
desenvolupat ni hem aconseguit ni una sola competència.
Zero, zero
de competències.

Per tant, no és d'estranyar que hui els
titulars de la premsa siguen que hem sigut la comunitat autònoma que
menys vigor econòmic té, la que menys ha crescut, la que
més atur té, la que més fracàs escolar
té i la que en estos moments més aïllada, quant a
comunicacions de tot Espanya.
Eixa és la realitat que tenim.
Sí, més incomunicada.

Ens preocupa que el Partit Popular i el Partit
Socialista, en compte de defendre els interessos del poble valencià,
actue més en clau de defensa dels interessos de partits i no
reivindicar sense victimismes hipòcrites allò que necessitem.
Tot i que els sembla bé la iniciativa, van a votar en contra.
Ho
lamentem, perquè així ens va.
I si no canviem, així
continuarà anant-nos.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Per a rèplica, breument.

El senyor president:

Té vosté la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyor Morera, jo l'he deixat a vosté
molt bé, però no vulga vosté elevar-ho això al
grau superlatiu.
Jo no he dit que és convenient, que és
necessari.
Jo he dit -i li repetisc- que la seua PNL és
oportuna, convenient, però oportuna i convenient que aquí se
debata sobre ella, que és una alternativa, que jo no dic que no puga
ser vàlida també, però que en estos moments no
té garantida la seua viabilitat.

I ja li he dit que me pareixia molt bé que
portara la iniciativa, però aquí se discutiria, per
això és oportuna, perquè aquí, Les Corts
debaten sobre esta qüestió.
I he dit que podia ser una
alternativa, i li he dit a continuació, a l'estratègia
del Consell, que se fa des de la bona fe, no me cap el mínim dubte,
tant per part de la seua senyoria com d'algun col·lectiu de la
zona que s'ha pronunciat al respecte, se fa des de la bona fe,
però que, possiblement, des del desconeiximent del contingut de
l'estratègia logística de la Comunitat Valenciana i del
seu desenrotllament, que estic convençut que si conegueren eixa
estratègia, possiblement abdicarien de mantindre la postura que
vosté ha defensat i que me pareix que l'ha defensat molt
bé i tal.

I, per últim, repetir-li el que li he dit
anteriorment.
Si la preocupació és del trànsit de
mercaderies i el trànsit de mercaderies de centres logístics
està garantit amb eixa estratègia logística de la
Comunitat Valenciana quant a la possibilitat a grans vies, siguen grans
vies ferroviàries, siguen grans vies de carreteres, autovies.
.
.
, li
he mencionat les tres que creuen la Foia de Castalla.
I, mire, i els parcs
tecnològics més importants pròxims a aquella zona, com
és el d'Alacant, el de Villena i el de Vallada, estan
clarament connectats.
.
.
, està prevista la connexió clara a
les grans vies de carretera, a les autovies i al corredor mediterrani, he
dit, si finalment el senyor Rodríguez Zapatero ho defensa, eixa
prioritat, que està inclosa en la xarxa transeuropea de
ferrocarrils, com la seua senyoria sap.
El que passa és que a pesar
que formava part dels trenta inicials de l'any.
.
.
¿1996, era?
,
de l'any 1996.
.
.
, perquè, clar.
.
.
Tanmateix, a l'hora
d'executar no és un eix prioritari.
I això és el
que vull dir.

I torne a reconéixer que ha segut oportuna i
convenient el discutir, i que pot ser una alternativa, però que se
fa des de la bona fe, però des del desconeiximent que és
millor l'estratègia que La Generalitat està
desenrotllant i que el president Camps va anunciar fa poc de temps.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Conclòs el debat, passem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
1.
¿Vots en
contra?
8.
¿Abstencions?
6.
Per 6 abstencions, 8 vots en contra i 1
a favor, queda rebutjada la proposició no de llei.

Passem, doncs, al punt número 3 de
l'ordre del dia.
Les seues senyories, tenen un escrit del grup
parlamentari del Compromís, pel qual demana l'ajornament
d'esta proposició no de llei per a un pròxim ordre del
dia.

Proposició no de llei sobre el suport al
manifest per la igualtat interterritorial, presentada pel Grup Parlamentari
Popular (RE número 29.
618, BOC número 128)

El senyor president:

Passem, doncs, al punt número 4: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre el suport al
manifest per la igualtat interterritorial, presentada pel Grup Parlamentari
Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Doncs, molt bé, senyor Ferraro.

Si s'ha ajornat l'anterior, doncs,
correspon ara defensar la 29.
618, que presenta el meu grup i que es referix
al recolzament o al suport manifest per la igualtat interterritorial de la
Comunitat Valenciana i les comunitats pròximes a la nostra.

Mire, el Ple de Les Corts, en sessió de dia 24
de setembre, ja va aprovar al Resolució 79/VII en matèria
d'alta velocitat, i en els punts 1 i 2 s'incidia en la
prioritat de les actuacions per l'aplegada de l'AVE a la ciutat
de Castelló i del tram Castelló-Tarragona en alta velocitat,
ample UIC i preparat per a doble via, per a velocitats de 300-350
quilòmetres hora.

L'anterior resolució se va remetre, com
correspon, per part del Consell a la ministra de Foment en octubre del
passat any, o siga que setmanes després de prendre l'acord el
ple.
El Ple de Les Corts, també en la sessió del dia 29
d'octubre del 2008 va aprovar la resolució 120/VII en
matèria del corredor mediterrani, que anterior n'hem parlat en
el punt que ha defensat el senyor Morera, i en el punt 1 insistia en
l'execució del projecte ferroviari en alta velocitat, ample
UIC, preparat per a velocitats de 300-350 quilòmetres per hora i
doble via.

Esta resolució també se va remetre a la
ministra en el mes de novembre del 2008.
El 28 de giner del present any, i
en contestació al trasllat d'estes resolucions de la cambra,
el secretari d'estat diu.
.
.
, seguint instruccions de la ministra,
assenyala expressament «el compromís d'este ministeri
amb el corredor mediterrani i la seua potenciació com gran eix
ferroviari de viatgers i mercaderies, el Govern d'Espanya està
treballant activament perquè el corredor mediterrani quede
adequadament arreplegat en la pròxima revisió de la ret
transeuropea de transports i, especialment, com un dels seus projectes
prioritaris».

Ho he dit anteriorment, que era un moment adequat,
donat que Espanya anem a assumir la presidència de la Unió
Europea, de la comissió, millor dit, del consell de la
comissió, a través del  president d'Espanya, el
senyor Rodríguez Zapatero, tindrem una ocasió d'or
perquè, efectivament, siga prioritària
l'execució d'estos projectes.

Però cal tindre en compte que no és un
problema només que tenim els valencians, és un problema que
tenim totes les comunitats integrades en l'arc mediterrani europeu,
des d'Andalusia, i (ininte­l·ligible) .
.
.
a Espanya, des d'Andalusia fins a la frontera
francesa.
La regió de Múrcia i de la Comunitat Valenciana
compartixen una proximitat geogràfica que ha permés establir
al llarg dels anys fructífers acords en benefici a través de
la cooperació d'esferes econòmiques i de la
generació de llocs de treball en les dos comunitats.
I és bo
que continuem defensant conjuntament determinats projectes que són
supracomunitaris.
.
.
¡És bo!
, perquè la unió fa
la força i, d'eixa forma, igual que s'estan negociant
temes de caràcter econòmic de finançament de les
comunitats autònomes amb Catalunya, és bo que en
matèria d'infraestructures i de servicis, «de
servicis», s'aplegue a acords puntuals també tant amb la
Regió de Múrcia com inclús amb Andalusia,
¿eh?
.
.
.
Andalusia, doncs, des de la província
d'Almeria, la província de Màlaga, la província
de Cadis, estan clarament condicionades també pel que siga
l'execució d'estos projectes.
I no solament fins
ahí, sinó que una volta el corredor mediterrani estiga
establit com tren d'alta velocitat, podria connectar inclús
des de Màlaga a Sevilla, i Sevilla-Madrid i entrar en eixa radial
que entenem deu ser el transport d'alta velocitat a Espanya.

Però tot això, el que volem és
que se marque la prioritat per part del Govern d'Espanya a
l'hora d'exigir a la Unió Europea
l'execució d'eixe eix que està reconegut i que
estava ja, com he dit anteriorment, en el 1996, en les 30 que
estàvem inclosos en eixes actuacions.

Però també hi ha altres temes comuns,
com és la defensa dels nostres drets a dispondre d'auia en
quantitat i qualitat adequada per a poder garantir l'abastiment a les
poblacions i per a garantir el desenrotllament econòmic i social a
la nostra comunitat, d'acord amb el que establixquen les lleis de
l'estat i la mateixa Constitució.
Aixina ho diu
l'article 17 del nostre recentment aprovat Estatut d'autonomia,
jove Estatut d'autonomia.
Per tant, entenem que a l'hora de
determinar els dèficits hídrics, que és una cosa que
deu formar part de la planificació hidrològica nacional, no
pot deixar-se en mans de ninguna determinada comunitat, perquè
podria infringir les normes constitucionals i podria, també,
retallar els drets d'altres comunitats, a l'hora de determinar
eixes quanties se tinga en compte que hi ha un transvasament derogat pel
govern socialista d'Espanya, un decret firmat per la senyora
vicepresidenta del govern -que tots coneixem, a més, que ha
segut diputada per la província de València,
encapçalant la candidatura del Partit Socialista al Congrés
dels Diputats, va ser qui va firmar eixa derogació-, que se
reprenguera l'esperit de consens que va fer que s'aprovara en
la comissió nacional de l'auia l'Avantprojecte del pla
hidrològic nacional del 2001 i que després va gaudir del
recolzament necessari i suficient en el Congrés dels Diputats, que
va ser recolzat inclús per comunitats governades pel hui més
nombrós partit amb representació parlamentària en el
Congrés i principal de l'oposició a la Comunitat
Valenciana i a Múrcia, que se reprenguera eixe Pla hidrològic
nacional almenys en el que es referix al transvasament d'auies.

I igual que el Govern d'Espanya, quan li ve
bé, determina que se faça un transvasament de l'Ebre
per a Catalunya i, després, quan mira al cel i plou, que això
deurien posar l'home del temps, deurien posar-la de ministra,
perquè si anem a dependre de quan mirem al cel, a vore si plou,
l'home del temps deu tindre a la millor més informació
que el mateix ministeri.
.
.
Doncs, igual que se va determinar que era
adequat per a Catalunya, doncs, que reconega que és la necessitat
per a solucionar el problema hídric de la Comunitat Valenciana, de
Múrcia i d'Almeria, que és un dèficit
estructural que ve suportant-se i que en estos moments és molt greu,
perquè genera una preocupació respecte a la crisi
econòmica que existix.
Si, damunt, el sector que desenrotlla les
seues activitats entorn de l'auia se veu afectat per estes sequeres
que anem suportant any tras any, doncs, resulta que la desocupació
cada volta va a ser més greu per a les comunitats afectades.
Per
tant, dia que se reprenguera.

I fixen-se vostés si té
importància eixe transvasament de l'Ebre.
Mentres que el
transvasament de l'Ebre estava acordat i anava endavant, i estem
parlant sempre del transvasament dels sobrants de l'Ebre,
després que s'hagen cobert els drets històrics dels
actuals usuaris del riu i que s'haja fet la reserva ecològica
necessària per a garantir el bon funcionament del Delta de
l'Ebre en la desembocadura.
Si verdaderament se pot fer eixe
transvasament per a Catalunya, ¿per què no se pot fer per a
les altres comunitats?

I dia en eixe punt que jo vullguera recordar a les
seues senyories que tot anava bé en eixe aspecte, no hi havien
problemes.
Hi havia un projecte del Júcar-Vinalopó des de
capçalera, un transvasament des de capçalera, que
s'havia iniciat i executat en més del 50%, amb més de
50 milions d'euros s'havia executat, i tot el món hi
estava d'acord i ningú posava data de caducitat al
Tajo-Segura.
Però, ¿per què?
Perquè
teníem la garantia que el transvasament de part de sobrants del riu
Ebre a les conques de la comunitat feen viable i possible que eixos
transvasaments se realitzaren, me referixc al
Xúquer-Vinalopó, en la forma que estava prevista, i el
Tajo-Segura, que continuara mantenint-se, és més, que puguera
en algun moment exigir-se el compliment de la llei del transvasament
Tajo-Segura, que saben les seues senyories que mai s'ha complit,
perquè té una previsió, en principi, de 600
hectòmetres cúbics anuals, no parlem de la possibilitat dels
1.
000, de 600 hectòmetres cúbics anuals, i resulta que mai
s'arriba a 300.

Clar, quan se deroga el transvasament de l'Ebre,
ixen els problemes.
Els regants de la conca del Xúquer a la
província de València s'alarmen i diuen:
«Bé, ¿per què mosatros tenim de
reconéixer els drets del Vinalopó i l'Alacantí i
la Marina a auia de la capçalera del Xúquer, si a mosatros se
mos nega el dret a sobrants en desembocadura del riu Ebre?
» I
aleshores, això genera un malestar i trenca el consens.

I el Grup Parlamentari Socialista
-perdó-, el govern del Partit Socialista -no el
grup parlamentari encara que ho secundava-, que no s'atrevix,
que no s'atrevix a dir «derogue el transvasament del
Xúquer al Vinalopó», que és el que estan
demanant-li les seues agrupacions, amb una covardia política com la
que vostés han tingut en el vot anterior a l'iniciativa
defensada pel senyor Morera, amb una covardia política, decidixen:
«Bé, doncs, què farem?
Canviem la connexió.
I en
lloc de prendre l'aigua bona i de qualitat, la prenem quan
està plena dels retorns dels assuts que fiquen al riu productes
fitosanitaris, que fan que no siga viable per a l'abastiment
humà.
I què és el que passa?
Ja seran els mateixos
agricultors els que renunciaran a pagar una cosa que no poden suportar, ja
que el major suport era el de l'abastiment humà, i resulta que
morirà per inanició i aixina no hem de sofrir el risc
polític de dir «no» al transvasament.

I passa alguna cosa semblant quant al Tajo-Segura.
Què passa amb el Tajo-Segura?
Doncs senzillament que la senyora
vicepresidenta del Govern d'Espanya, la senyora De la Vega, la
mateixa persona -ho dic amb el màxim respecte-, el
mateix càrrec públic -perdó- que va firmar
el decret de derogació del transvasament de l'Ebre i que ja
donava peu a la data de caducitat del Tajo-Segura, ara està
defensant a capa i espasa, està defensant la caducitat d'eixe
transvasament i generarà un greu perjuí.

Només a la província d'Alacant
més d'un milió de persones, a través
d'aigües del Taibilla, beuen aigua del transvasament.
Més
de 60.
000 hectàrees són regades.
.
.
eren regades per aigua del
transvasament Tajo-Segura.

És un interés compartit que se mantinga
el transvasament per part de la Comunitat Valenciana i per part de la
Regió de Múrcia.
O siga, que ahí també hi ha un
interés comú d'estes dos comunitats per a que se puga
dur endavant el manteniment, el manteniment del transvasament Tajo-Segura
com estava realitzant-se, però complint els cabals, sense augmentar
el cabal ecològic -acabe, senyor president- de 240
hectòmetres, que era a 600 com ara pretenen.
Això seria la
mort del transvasament Tajo-Segura.

Sense fer una connexió del Tajo mitjà a
la Roda, conforme va anunciar brillantment el senyor Blanco i
després s'ho va haver d'engolir, perquè
això era mesclar l'aigua roïna amb l'aigua bona,
perquè ahí estan tots els abocaments, no solament de Madrid,
sinó de moltes altres poblacions.

Defensar conjuntament estos interessos en
matèria d'infraestructures, d'aigua, de ferrocarrils, de
carreteres, crec que és una cosa que estes comunitats de l'arc
mediterrani devem fer sempre conjuntament, perquè aixina tindrem
més força per a aconseguir-ho, tant del Govern
d'Espanya com d'Europa.

I este és el sentit d'esta
proposició no de llei, que demane a les seues senyories recolzen
mitjançant el seu vot.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Maluenda.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari
Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Bé, gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

La veritat és que.
.
Bé, se sotmet
ací a consideració una proposició no de llei que jo
qualificaria de despropòsit, per ser benvolent, no?

I encara que el Grup Popular només haja parlat
d'AVE i d'aigua, la proposició no de llei diu moltes
més coses en la seua proposta de resolució, fins al punt que
jo dubte que si algun grup de l'oposició haguera presentat
alguna cosa semblant s'haguera acceptat, perquè en esta
comissió hi ha temes d'esta proposició no de llei que
no són.
.
.
la majoria de temes dels que parla, no són
matèria d'esta comissió d'infraestructures,
començant pel tema de l'aigua que, en tot cas, hauria
d'estar enquadrat en el tema de medi ambient i la conselleria
pertinent.

Però bé, en qualsevol cas, ací el
que s'està fent és, a través del totum revolutum, un altre acte de
confusió, de propaganda al servei de desviar l'atenció
de les preocupacions reals i de l'actualitat informativa que tenim
hui per hui.

És més, en el mateix inici de la
proposta de resolució se planteja un suport explícit al
manifest per la igualtat del Grup Popular de Múrcia i de la
Comunitat Valenciana.
O siga, és que açò, jo estic
convençuda que a un grup de l'oposició no se'ns
haguera ni tan sols tramitat.

Vull dir, que en una proposta de resolució se
diga que Les Corts donen suport al manifest per la interterritorialitat
dels grups populars de la cambra de Múrcia i de les Corts
Valencianes és un absolut desgavell; desgavell des del punt de vista
de la tècnica jurídica i, per descomptat, políticament
ara entraré que, en tot cas, és el que més
m'interessa.

A banda del que suposa una ingerència en una
altra comunitat autònoma, perquè jo no sé si la
Regió de Múrcia vol fer el programa este, Universiada 2012 o
no ho vol fer, perquè jo no sé el que, sobiranament, el
parlament de Múrcia decidirà sobre este tema, i no crec que
les Corts Valencianes hagen de pronunciar-se d'esta manera,
d'esta manera sobre un tema que afecta una altra comunitat
autònoma, que ella decidirà.

Una altra cosa és que s'haguera fet a
través d'una proposició no de llei immediata,
perquè aixina mos ho haguera traslladat el parlament de
Múrcia, el suport a un determinant esdeveniment, igual que se va fer
en el tema de Madrid 2012, l'olimpíada, o a través
d'una declaració institucional o.
.
.
Clar, això
sí, tots els grups polítics de la cambra hem d'estar
d'acord, que és del que vostés precisament volen fugir
perquè vostés, el que volen fer és propaganda.

O siga que ací, en la seua eterna
confusió, últimament ja fins al lema de les seues (veus).
.
.
És que és
molt incòmode parlar aixina.

Confonen vostés el lema de la campanya
electoral del seu partit de 2007 amb el lema que té ara La
Generalitat, de confiança, arriben a la desvergonya de,
efectivament, ja directament, de les propostes de resolució, dir que
s'assumisquen els manifestos que el Grup Popular d'ací i
d'allà i d'acullá tenen a bé aprovar.

L'única cosa que els ha faltat en esta
proposició de resolució, a banda de proposar el
transvasament, l'acord sobre finançament, la necessitat de
més agents de policia i de Guàrdia Civil, -o siga,
és que.
.
.
- el tren d'alta velocitat,
l'aplicació de la llei de dependència, ajudes a
població immigrant i el suport als seus grans fastos i malbaratament
de recursos públics, només els ha faltat afegir el pagament
del deute de La Generalitat, la privatització de la sanitat i
l'educació pública -vull dir, quant a les seues
banderes, no?
-, la retirada de l'assignatura
d'Educació per a la Ciutadania, la beatificació dels
valents soldats franquistes (remors) i la compra dels pressuposts públics de trages a mida
per a acudir.
.
.
-jo l'he escoltat amb molta paciència i
a mi també me solivianta molt el que vosté diu- i la compra pel
pressupost públic dels vestits a mida per als governants valencians
que vagen a acudir a estos actes de beatificació.
Això
és l'única cosa que li ha faltat a esta
proposició no de llei.

I me perdonarà vosté
l'histrionisme, però davant d'una proposta d'este
calat, preferisc tirar-me per l'humor que per altres coses.

Aleshores, a mi me sembla que és una vergonya,
és un insult a esta cambra i a la que jo, per descomptat, no
m'acostume mai.

Nosaltres, sobre tots i cadascun d'estos punts
que vostés proposen, hem fixat la nostra posició.
S'ha
debatut ja en la cambra en ocasions i s'ha debatut, a més, des
del nostre punt de vista, des del rigor i cada tema on ha tocat.

Però vostés pretenen ací una
votació global -sabent, a més, que evidentment tenen la
majoria absoluta i la van a guanyar- a una proposició no de
llei sense sentit, que a més desperta eixa vella idea franquista del
sud-est espanyol i que es bota, evidentment, la més mínima
recerca del consens i d'unes posicions mínimament rigoroses.

Sobre el tema del transvasament de l'aigua, mire
vosté, ací el que va trencar l'acord no va ser la
derogació del transvasament de l'Ebre en els regants del
Xúquer.
Els regants del Xúquer, el que passa és que se
van donar compte que vostés els estaven enganyant i estaven
enganyant-los en canviar aigua bona per aigua roïna; i estaven
enganyant-los amb una política territorial que ha dut a la
destrucció, a la desertificació i a la manca d'aigua
estructural, que ja per si evidentment la nostra comunitat és
deficitària pel territori que té i per la climatologia que
té.
Però vostés, amb les seues polítiques, han
agreujat molt greument eixe tema.

Nosaltres, evidentment, estem per altres
polítiques d'una nova cultura de l'aigua, d'una
polítiques d'estalvi, mediambientalment sostenibles i, a
més, mosatros diríem que sol·liciten vostés que
els reintegren les ajudes europees que vam deixar de percebre per la seua
mala gestió i negligència per a destinar-les a
canalització, a reutilització, a reciclatge
d'aigües grises, fins i tot, i en últim extrem,
dessalinització d'aigua de mar, i disposaran de suficient
aigua per a reg i de boca a menor cost i a menors impactes mediambientals,
perquè vostés saben perfectament, primer, que el
transvasament de l'Ebre es «largo me lo fiáis»;
segon, que eixa aigua l'agricultor no la pot pagar; i tercer, que se
canvia aigua roïna per aigua bona.

Que necessitem més aigua és una
realitat, però vostés preferixen seguint parlant del Pla
hidrològic nacional, que és el que ens diferencia,
però no parlen, per exemple, que en el Tajo-Segura estem tots
d'acord per la solució que s'ha donat.
Però
bé, és igual.
La seua nefasta població és la
que ens ha dut a este tema.

Coordinen, a més, vostés els treballs de
conselleries de Medi Ambient, Agricultura, Infraestructures i Transport,
Vivenda i Economia, que és la seua obligació governar i no
plorar tant, i a la millor ens aniria millor en totes estes
polítiques.

Més recursos per a la posada en marxa de la
llei de dependència.
Bé, això és que és
ja és una sinvergonzonería que no se pot suportar.
O siga, recursos que a més
vostés.
.
.
(veus)

El senyor president:

Senyora Oltra, faça el favor, modere's
per favor.
Gràcies.

La senyora Oltra Jarque:

Escolte, és que a mi me pareix una poca
vergonya presentar açò i no estic faltant a ningú.
Estic parlant.
.
.
No, no, no estic soltant.
.
.
estic parlant del text que
vostés presenten, no de vosté.
Vosté me mereix el
major respecte.
El text que han presentat em pareix que és tindre la
cara molt dura, quan vostés són els que tenen paralitzada la
llei de la dependència; els que tenen sense avaluar els nostres
dependents, que s'estan morint sense rebre les ajudes; i que, a
més, transvasen -això sí que ho saben transvasar
bé- eixes ajudes a les residències de tercera edat, que
a més té interessos molt foscos un dels consellers a
través dels seus familiars.
Aleshores, no ens conten més
històries.

I que vostés precisament van proposar que estes
ajudes no foren finalistes, va ser en la conferència sectorial per a
poder transvasar-les a eixos interessos i a eixes persones que ja estan en
les residències.

Aixina és que el tema de la llei de la
dependència, parlem-ho, parlem-ho en la comissió que toca i
parlem-ho amb profunditat si vostés volen.

És una altra falsedat que vostés fiquen
en la proposició no de llei les dades sobre immigrants.
És
fals que s'haja incrementat en la proporció que vostés
diuen els estrangers.
Dir que s'ha incrementat un 1.
150% el nombre
d'immigrants en la nostra comunitat és rotundament fals i
vostés ho saben.
I pretendre justificar la transferència
d'ingressos superiors per part de l'estat amb l'argument
que hi ha més estrangers, és malintencionat i li ho he de
dir.

Sumar per sumar els residents de la Comunitat
Valenciana que van nàixer en altres parts del planeta, com si el
problema de la immigració fóra igual per a un jubilat
danés que té un xalet en la costa de Dénia que per a
un ciutadà senegalés que viu en un barracó i treballa
esporàdicament, és simplement.
.
.
doncs això, doncs una
qüestió, si no vol de falta de vergonya, de falta de rigor si
això li agrada més.

I a més, és lamentable que
s'utilitze esta realitat social d'esta manera distorsionada,
generant a més, entre la població, una animadversió
cap els estrangers, perquè la gent, i més en crisi
econòmica, percep que s'està furtant alguna cosa.

I per últim, perquè se m'acaba el
temps, la seua proposició no de llei acaba amb una altra
insolència, que és demanar diners per als seus grans fastos
-ajudes públiques de l'estat per a competicions de
tenis, de golf, de regates internacionals, de competicions de
fórmula 1- dels que estan fugint moltes ciutats i més
en temps de crisi, per l'alt cost que suposa i l'escassa o
negativa rendibilitat de la seua economia local i la seua imatge, com
s'ha demostrat ara.
I si no, que algú me diga quan es va
fer.
.
.
en quina ciutat es va fer la Volvo Ocean Race de 2005-2006, per
exemple.
A vore si algú s'ho sap.

Aleshores, tal és la inflació
d'estes activitats internacionals que la seua ubicació ja perd
absolutament virtualitat.

Per tant, nosaltres anem a votar en contra
d'esta proposició no de llei per les qüestions que he dit
i altres que no me dóna temps a dir.
Però, evidentment,
darrere d'esta proposició no de llei, darrere d'estes
polítiques d'amagar les carències reals en
qüestions bàsiques com la sanitat, com l'educació,
per a posar-les en grans esdeveniments, en fastos que malbaraten els diners
públics, l'única cosa que estem veient és que,
després d'analitzar esta política, els beneficis
públics de realitzar estos esdeveniments, només troben una
corretja de transmissió amb determinats interessos privats, o a la
millor, en comptes de corretja de transmissió, hauria de dir correa de transmissió.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Sí, per a rèplica, senyor.
.
.
¿Quiere réplica?
(Se sent una veu
que diu: «Sí, sí.
»)

Vale, vale.

El senyor Maluenda Verdú:

És que com no sentia insults en este moment.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Jo no he insultat.
»)

El senyor president:

Perdó, senyor Maluenda.
(Veus)

Per favor, senyories.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

Vosté ha insultat.
(Se
sent una veu que diu: «Jo no he insultat.
»)

El senyor president:

Anem a vore, anem a vore, senyories, té ara la
paraula la presidència, val?

De manera general, jo agrairia a les seues senyories
que se pot dir tot en la cambra, tot, absolutament tot d'una forma
moderada i d'una forma que no ofenga els oïts de les altres.

N'hi ha, a la llengua valenciana, l'idioma
valencià, com a l'idioma castellà, hi ha paraules i
maneres dir les coses que no ofenguen ningú.
Per tant, jo els
agrairia, que en la comissió mai hem tingut cap problema
d'este tipus, que continuarem per eixa senda tots.

Moltes gràcies.

Senyor Maluenda, per a rèplica té
vosté la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Oltra, ha arribat un moment que pensava
que no havia de contestar-li com a prova de protesta als seus insults i
desqualificacions, que els ha tingut.
Els ha tingut de forma reiterada.
Els
ha tingut de forma reiterada perquè vosté té un
criteri, quan vosté no compartix una qüestió, resulta
que és una vergonya i és un insult.

Aquí l'única que té la
vareta de mesurar què és una vergonya i què és
un insult i ho determina, és la seua senyoria, i la resta hem de
donar-ho per bo.
Després, quan parla de.
.
.
si esta comissió
és competent per astò.
Però, ¡però anem a
vore!
Però, ¿com se li ocorre a la seua senyoria determinar
si és competent o no és competent esta comissió per a
tractar un tema d'auia?
Potser, ¿no sap vosté com se
determina la remissió a comissió de les iniciatives?
(Veus) ¡Ah!

¿Diu en algun llibret, diu en algun llibret,
diu en algun article què deu anar a cada comissió?
Va
allò que la Mesa de Les Corts determina.
I sobre les decisions de la
Mesa de Les Corts se tenen quaranta-huit hores de termini per a presentar
algun recurs si algun diputat, ja no solament els grups parlamentaris,
algun diputat no està d'acord.
Per tant, si vosté pensa
que astò està mal fet remetent-ho aquí, doncs mire, ha
fet un deixament de les seues responsabilitats, perquè haguera
pogut.
.
.
a més, és síndica d'un grup
parlamentari, haguera pogut presentar perfectament un recurs.

I, a més, he de recordar-li que astò
és la Comissió d'Obres Públiques, al marge del
que he dit abans, i les obres públiques s'ocupen
d'infraestructures.
¿Hi haurà infraestructura
més important que l'auia?
(So
d'un telèfon mòbil) Li
pregunte, ¿hi haurà infraestructura més important que
l'auia?
L'auia és una energia que dóna vida, que
dóna vida.
De l'auia depén la vida.
Per tant, no entenc
com la seua senyoria.
.
.

Ara, se queixa, a més, se queixa, a més,
que en la proposta de resolució se parle de diversos temes.
¡Clar!
, a vosté el que li molesta és que de tots estos
temes que vostés tenen encarregat a una persona, a cada un
d'ells tinga de pronunciar-se un sol diputat sobre les
qüestions, com mos passa a mosatros i com li passarà al Grup
Parlamentari Socialista, si vol referir-se a tots.
Però el que no
pot és utilitzar la desqualificació i l'insult per a
manifestar que està en contra d'una cosa.

Diu, diu: «Mosatros també estem pel
Tajo-Segura.
» Doncs mire, jo no la vaig vore en la
manifestació.
No la vaig vore.
«Tots estem.
.
.
» Doncs
mire, jo no la vaig vore, francament, a la millor sí que estava.
A
la millor sí que estava, però jo no la vaig vore.
No dic que
no estiguera.
Jo no la vaig vore.
A mi sí que me van vore.
¡A
mi sí que me van vore!
Tampoc vaig vore el senyor Godoy,
però, a la millor, sí que estava.
No tinc per què ni
desqualificar el senyor Godoy ni dic.
.
.
dic que no el vaig vore, ni a la
seua senyoria, tampoc.
Però bé.

Tot el que se planteja aquí diu vosté
que li recorda una situació del franquisme.
Se veu que
vosté.
.
.
Sí, sí, una distribució territorial
que se defensava en l'època del franquisme.
Jo, com sóc
molt major, he de dir-li que en aquella època efectivament hi havia
uns intents d'ordenació territorial, millor dit de
distribució territorial, que sempre mos hem sentit valencians, i jo
m'he sentit valencià sempre i, si no, vosté pot
repassar el meu historial, no va a trobar-lo, perquè sóc una
persona molt modesta i molt.
.
.
no va a trobar-lo, no sóc ninguna
persona enlluernadora, però pot preguntar als que me coneixen de
tota la vida, jo sempre he defensat moltíssim la vertebració
perquè me senc valencià, valencià de Monòver.
Me senc valencià.

I he de dir-li que en aquella època allò
que defensaven aquells, i que jo estava en contra, era la província
d'Alacant unida a la de Múrcia.
També.
.
.
bé,
també era.
.
.
Murcia tiene dos, Murcia i Albacete, i encara que
afortunadament hui no té res a vore.
Com tampoc té res a vore
la comparació que vosté ha fet en esta iniciativa.

Aquí estem parlant de servicis de la Comunitat
Valenciana, no de la província d'Alacant, ¡de la
Comunitat Valenciana!
, que són comuns, les necessitats, amb les de
Múrcia i amb les d'Almeria en el tema de l'auia, en el
tema d'infraestructures ferroviàries, en el tema de
carreteres, en el tema de finançament, en el tema del reconeiximent,
que som més de cinc milions d'habitants en la nostra comunitat
i que, tant en Andalusia com, sobretot, en Múrcia, també han
tingut un important increment, que se reconega a l'hora del
finançament.
Són temes compartits.

I diu vosté: «És que ens demanen
que recolzem el manifest.
» No, no, el que diem és que
està basat en eixe manifest del Grup Parlamentari Popular, que
té la majoria en Múrcia.
La seua senyoria, si utilitza la
taula matemàtica, segur que s'adona que això
serà l'acord del parlament murcià, igual com
serà aquí, però no estem dient que recolzen el
manifest, sinó el contingut, les reivindicacions.
.
.

El senyor president:

Senyor Maluenda, vaja acabant.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-acabe, senyor president-, les
reivindicacions del Consell.

I s'atrevix també a dir:
«Perquè les dades són falses.
Han falsejat les dades
dels immigrants.
» Però, ¿què passa?
, ¿que
vosté té més informació que ningú?
¿Vosté té una bola de vidre on ho veu tot i té
més dades que l'administració?

Jo pense que fa falta humilitat en tot, senyora Oltra,
permeta'm que li ho diga, ho he dit abans, encara que siga per estes
canes, que no per altra cosa, cal ser més humils, cal respectar les
opinions de la resta, cal respectar les iniciatives de la resta, encara que
no se compartisquen, i cal votar amb llibertat.
Si la seua senyoria creu
que deu votar en contra, vote en contra.
Jo no vaig a retraure-li-ho, si
és el seu dret.

Per tant, vosté té de reconéixer
també el nostre dret a portar esta iniciativa.
.
.

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
a defensar-la, a votar-la i a aprovar-la.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyora Oltra, per a rèplica.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore.
Jo no he insultat a ningú, ni he
desqualificat a ningú, al contrari del que fa vosté, senyor
Maluenda, (veus) al
contrari del que fa vosté, sí.
Perquè jo he dit: jo
qualifique un text, no qualifique la persona que el defensa.
I vosté
i les seues canes i sense canes me mereix el major dels respectes, val?
Però esta proposició no me'l mereix.
No me'l
mereix, per les argumentacions que he donat.

I, primer, vosté, a més, ha negat.
.
.
després ha corregit que açò fóra recolzar el
contingut del manifest.
I ho posa, ho posa: «Les Corts acorden
recolzar el contingut del manifest per la igualtat interterritorial
redactat pels diputats de l'Assemblea Regional de Múrcia i de
les Corts Valencianes adscrits al Grup Parlamentari Popular.
»

Jo li dic, i me jugue amb vosté el que vullga,
que açò ho haguera presentat un grup de
l'oposició i no s'haguera tramitat per la mesa.
I
vosté me diu «¿qui decidix què és
competent o no?
», «la mesa és la que repartix».
Clar que sí, i la mesa repartix en funció dels interessos del
grup majoritari.
Per això tenim les bregues que tenim en la mesa.
I
diu: «Presente vosté un recurs».
Perquè
vosté en la Junta de Síndics me'l tombe.
Doncs perdone,
senyor Maluenda, preferisc invertir el meu temps, que és molt
valuós, en altres coses.

Diu vosté que me molesta que siguen molts temes
perquè un sol diputat ha de contestar.
Mire, me baste i me sobre per
a contestar estos i vint més que vosté vullga presentar.
I
per a contestar-los des del rigor i des del que jo crec que és el
correcte.
I el mateix respecte se mereix la meua opinió que la seua,
encara que la meua siga minoritària.

Per tant, jo no he fet ningun deixament de
responsabilitats al no presentar el recurs.
¿Veu com vosté
sí que qualifica?
Vosté ha dit que jo he fet deixament de
responsabilitats.
No, jo decidisc.
.
.
(Veus) Sí, sí, ¡home!
, vosté
m'interpel·la directament a mi, i diu que jo no he complit
bé les meues funcions, i això sí que és una
desqualificació.
I perdone que li diga, però les meues
funcions i el que jo he de fer, no serà vosté el que vinga a
dir-m'ho.
Quan vosté.
.
.
quan vosté.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

Per favor, senyor Maluenda.

I, senyora Oltra, dirigisca's a la cambra, per
favor, i no facen vostés.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

Anem a vore, quan ell s'ha dirigit a mi
perquè diu que l'insulte i tal, (veus) també vosté.
.
.

El senyor president:

Senyora Oltra, senyora Oltra.
.
.
(Veus)

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
evidentement.
.
.

El senyor president:

.
.
.
el que vull dir és que eviten, per favor, el
diàleg.

Res més, moltes gràcies.

La senyora Oltra Jarque:

Molt bé.

Sí, senyor president, però crec que el
que està interrompent la meua intervenció és el senyor
Maluenda.

El senyor president:

És que si.
.
.
Senyora Oltra, si donem per bo el
diàleg, vénen les contestacions fora del moment oportú
processal.

La senyora Oltra Jarque:

És que estic replicant-li al senyor Maluenda.

El senyor president:

Seguisca, senyora Oltra, continue.

La senyora Oltra Jarque:

Quan vosté diu,
senyor Maluenda que.
.
.
quan el Grup Popular, a través de la boca del
senyor Maluenda, diu que una de les infraestructures més importants
és l'aigua, doncs ahí se li està veent el plumero, al discurs del Partit
Popular, i és que l'aigua no és una infraestructura; el
transvasament, sí.

I a vostés el que els interessa és el
ciment de la infraestructura i no l'aigua.
L'aigua els importa
dos quinzets, i això ja se va demostrar en la comunicació del
Consell que vam tindre ocasió de debatre en plenari.
Ahí
l'ha traït a vosté l'inconscient.
Efectivament, la
infraestructura més important no és l'aigua.
L'aigua és un element natural del qual depén la vida
del ser humà.
És molt diferent.
No és una
infraestructura.

Igualment, intenta desqualificar els membres de
l'oposició quan diu que vosté no els va vore en la
manifestació.
Molt bé.
És que, que el Partit Popular
veja algú en la manifestació o no, no és evidentment
determinació que vaja o no.
I, en tot cas, cada un, (veus) cada un decidix les
qüestions a les quals va.

I, per tant, vostés no tenen arguments per a
defensar este totum revolutum.
Tampoc m'ha contestat el que suposa la ingerència en
el parlament de Múrcia.
.
.
Això sí, vosté diu:
«Clar que s'aprovarà, ¿o vosté no coneix
la taula matemàtica?
» I, ¿vosté coneix si el dia
que se vote açò s'ha posat malalt la mitat del Grup
Parlamentari Popular i no s'aprova, per exemple?
¿Vosté
això ho sap?
(Veus) ¿Vosté això ho sap, si vostés van a
guanyar la votació?
Vosté sabrà que tenen majoria
absoluta en la cambra, però no sap el dia eixe de la votació
si guanyaran o no.
¿O té vosté la bola de vidre?
(Veus) ¿A que no?
Val.

I quan jo dic que falsegen les dades dels estrangers,
ho faig sobre la base de les dades que vostés publiquen.
Efectivament, jo sempre dic, jo m'atenc a les dades que publica La
Generalitat, és de veres que acudisc a una font molt poc fiable,
mire vosté, però és la seua font.
Ja sé que
és poc fiable, però jo me base en dades públiques, no
en boles de vidre, perquè no sóc tan bruixa encara.
El dia
que puga, a través de la bola de vidre, vore coses, doncs segurament
també l'utilitzaré, no tinc ningun.
.
.
sóc molt
heterodoxa, senyor Maluenda.

Per tant, les dades són falses, perquè
equiparen vostés els estrangers comunitaris als extracomunitaris, i
això, això, és falsejar les dades sobre
l'increment de la immigració.
Entre altres coses,
perquè no s'està considerant.
.
.
no és considerat
un immigrant un membre de la Unió Europea, perquè no
és un immigrant, ¿eh?
, és un resident de la
Unió Europea i, per tant, estan falsejant les dades.
I,
efectivament, sabent, a més, que són falses.

Esta proposició no de llei a
l'oposició no se li haguera permés tramitar.
(Algú diu: «Per què?
») Doncs, ¡perquè vostés són aixina!
Perquè vostés són aixina i, per tant, a més,
pel seu contingut, per la forma en la qual s'ha presentat i
perquè erra en la política.
.
.
o, almenys, des del nostre punt
de vista, des del Grupo Compromís, és la política
equivocada que està duguent a la nostra comunitat a ser una
comunitat a la cua de renda per càpita, a la cua.
.
.
bé, al
cap de destrucció d'ocupació, doncs nosaltres, per
descomptat, no anem a recolzar esta política, per molt que
vostés s'entesten en seguir errant en les mateixes
polítiques.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyora Oltra.

Per a fixar posició té la paraula el
senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

La verdad es que ya es la tercera vez, en ocho meses,
que ustedes presentan la misma proposición no de ley, la misma,
¿eh?
, con ropa distinta, pero ya conocen ustedes el refrán
español, aunque la vistan de seda es la misma proposición a
la que ustedes tienen aquí.

Y mire, señor Maluenda, yo creo que no podemos
discutir si son galgos o son podencos.
Si dice que apoyar el contenido del
manifiesto no es apoyar el manifiesto, pues bienvenida sea su
explicación.

Pero, mire usted, en la primera vez que la presentaron
tenía dos puntos.
Primero, que «las Cortes manifiesten su
apoyo al manifiesto.
» Esa era la primera.
Se ve que se dieron cuenta,
se dieron cuenta de que eso era muy fuerte, ¿verdad, señor
Maluenda?
, y entonces, ya en la segunda, como se habían dado cuenta
que eso era muy fuerte, dicen: «Las Cortes acuerdan apoyar el
contenido del manifiesto.
» Siempre del Partido Popular.

Bueno, a mí me tendrán que explicar
muchas veces qué diferencia hay entre apoyar el contenido del
manifiesto, apoyar el manifiesto.
Por muchos formalismos que quieran
recurrir, yo creo que han confundido estas Cortes con un congreso del
Partido Popular.
Es, en los congresos políticos, donde se apoyan los
manifiestos políticos de un partido; no en unas Cortes, en las que
se supone que el pluralismo y la mínima dignidad hace que cada uno
de los diputados y de los partidos tengan su propio manifiesto,
¿verdad?
, lo tenga.

Bueno, nosotros no vamos a votar a favor de esta PNL,
evidentemente.
Además le voy a dar algunas otras razones, porque
creo que el parlamento está para eso.
Lo primero es que consideramos
que esta PNL yo creo que es un paso más, pero no hacia delante, es
un paso más hacia atrás, como los cangrejos.
Ustedes van
hacia atrás, porque está fundamentada en una estrategia
política que yo no sé qué réditos les puede dar
a ustedes, pero, desde luego, réditos políticos para la
comunidad, pocos, porque es una estrategia política de propaganda y
de crispación.

No vamos a votar a favor, señor Maluenda, y la
verdad es que cuando vemos que se la han encomendado.
.
.
o usted mismo
se la ha encomendado el defenderla, pues la verdad es que pensamos que
usted está asumiendo realmente un papelón.

No vamos a votar a favor, porque esta PNL ignora
deliberadamente que estamos en la Comunidad Valenciana, la responsabilidad
es del Consell, estamos en la Comunidad Valenciana.
¡Ni un solo
llamamiento o responsabilidad es del Consell!
El Consell no tiene nada que
ver aquí ni con ferrocarriles, ni con agua, ni con dependencia, ni
con inmigración.
.
.
¡No tiene absolutamente nada que ver!
Solamente tiene que ver el Gobierno de España.

No sé, para esto, para qué quieren
ustedes la autonomía.
Lo propio sería presentar esas
exigencias, si son para el Gobierno de España, en el Congreso de los
Diputados, y presentar exigencias al Consell en las Cortes Valencianas.
Si
usted mismo lo ha dicho antes al señor Morera.
«No apoyamos su
proposición porque esto deben presentarlo en el Congreso de los
Diputados».

No vamos a votar favorablemente porque yo, vamos,
además de ver que confunden estas Cortes con un congreso, ya digo,
de, mire, a nosotros, a los diputados, nos confunden como si
fuéramos militantes del PP.
Pero, ¿cómo vamos a votar
nosotros un manifiesto que han hecho exclusivamente ustedes?
, y que lo
tengo aquí.
Ya no se atreven ni a decir más que el contenido
y a hablar de agua, ¿no?

Y además, mire, nos pide al resto de los grupos
parlamentarios que apoyemos un documento que ustedes titulan
eufemísticamente «manifiesto por la igualdad
territorial», pero que realmente podríamos poner con mayor
claridad y rotundidad que es un manifiesto del Partido Popular contra el
gobierno de Zapatero, contra Zapatero.
Y yo le voy a decir por qué.

En dicho manifiesto el Partido Popular apela -yo
sí he leído el manifiesto-, apela constantemente a la
Constitución; sin el menor rubor afirma lo siguiente -entre
comillas-: «La llegada al gobierno de José Luis
Rodríguez Zapatero en 2004 marcó el inicio de un etapa
política en la que el cumplimiento de los principios de solidaridad
y de igualdad entre todos los españoles han tenido en todo momento
un carácter marginal.
»

Mire, yo creo que cuando la igualtat y la solidaridad tuvieron
un carácter marginal fue en los cuarenta años de la dictadura
franquista, que me gustaría que usted condenara de verdad.
Eso
sí que fue un carácter marginal.
Ahora, afortunadamente,
vivimos en una democracia y si la igualdad o la solidaridad se vieran
tocadas, a cualquiera de nosotros nos faltaría el tiempo para
recurrir, no a las Cortes Valencianas, al Tribunal Constitucional para que
se restituyera, porque son principios fundamentales y tienen su
procedimiento.

A mí no me disgusta en absoluto ver que el
Partido Popular se envuelva en la bandera de la Constitución en toda
esta proposición no de ley.
Me parece muy bien.
Pero lo que le pido
es que, por favor, no intente monopolizar esos principios porque la
Constitución es de todos, que no lo utilicen como arma arrojadiza y,
de verdad, que no nos den lecciones, porque yo creo que el resto de los
partidos si por algo nos distinguimos es porque siempre hemos estado al
lado de la Constitución, como el PP, desde que se constituyó,
como el PP así lo hizo, unánimemente.

El texto constitucional, sin embargo, sabe usted que
fue aprobado por todos los diputados del PSOE, también por los del
Partido Comunista en aquel tiempo, en una sesión solemne del
Congreso de los Diputados en 1978.
Sin embargo, cosechó seis votos
en contra en el Congreso de los Diputados, y de ellos, de esos seis, cinco
eran de Alianza Popular, además de ello otros tres diputados se
Alianza Popular se abstuvieron.
Luego usted me dirá que ocho
diputados en contra es muy poco, ¿no?
Pero yo lo único que le
tengo que decir es que entonces Alianza Popular tenía
dieciséis diputados, luego solamente el 50% votaron.

Por tanto, a mí me parece muy bien todo lo que
nos digan, y además estoy realmente satisfecho de que todos, y ahora
el nuevo Partido Popular, una vez que hizo su congreso, estemos todos
alrededor de la Constitución.
Pero, por favor, no lo utilice usted
como arma arrojadiza, porque es un documento de unidad.

Mire, además esta proposición no de ley
llega tarde, pues las elecciones generales ya han tenido lugar, los
españoles han dado su confianza en estas elecciones al Partido
Socialista; aunque no sea una mayoría absoluta, pues una
mayoría que está permitiendo al gobierno con acuerdos
puntuales.

Y además yo creo, y se lo digo
políticamente, que la proposición no de ley es
hipócrita y cínica, pero políticamente.
¿Por
qué?
Porque olvidan que hasta hace cinco años solamente quien
gobernaba en España era el Partido Popular.
Y si usted dice que
tenemos problemas de AVE, de agua o de cualquier otra cosa, incluida la
población, pues será porque el Partido Popular no lo
resolvió ¿verdad?
¿Porque es que el problema del AVE
es un problema de ahora y el problema del agua es un problema de ahora?
Ustedes no lo resolvieron y, si no lo resolvieron, pues ahora hay un
gobierno que se está preocupando.

Porque ustedes dejaron el AVE ejecutado en el 1,56%.
Y
el corredor mediterráneo declararon solemnemente que ya estaba
terminado.
Y eso es, el Partido Popular, yo creo que hizo algo bueno el
Partido Popular también, y es que en 1999 encargó el proyecto
para la Comunidad Valenciana, pero de 1999 a 2004 es que ejecutaron ustedes
160 millones de euros, y éste gobierno ha ejecutado en cinco
años 7.
000 millones de euros.
¿Se da usted cuenta de la
diferencia?
El corredor mediterráneo ustedes lo dieron por hecho, y
este gobierno está empeñado en hacer la doble.
.
.
, la
cuádruple vía entre Castellón y Tarragona, hasta tal
punto que ya ha puesto dinero, sea mucho o sea poco, para poder encargar el
estudio informativo en este año.

Y lo del agua, yo creo que no pueden ustedes dar
lecciones a nadie, porque ustedes no hicieron nada, desgraciadamente no
hicieron nada.
Pero además lo que no pueden hacer nunca es falsear
la realidad.
El trasvase del Ebro no puede realizarse, pero no porque no
quiera usted o no quiera yo, o porque usted quiera y yo no quiera, sino
porque hay una ley en el Congreso de los Diputados que modificó el
Plan hidrológico nacional.
Esa ley del Congreso de los Diputados fue
aprobada por todos los partidos políticos con una sola
excepción: el Partido Popular.
Luego, las tornas han cambiado.
El
Partido Popular -lea usted los diarios de
sesiones, señor Maluenda- fue el
único partido que se opuso.
Desde Coalición Canaria, pasando
por Convergencia i Unió, por Iniciativa.
.
.
de izquierda, por el
Partido Socialista, todos, sin excepción, apoyaron el nuevo Plan
hidrológico nacional.
Y ustedes se opusieron.
Pues esa es la
cuestión.

Mire, de financiación qué le voy a decir
a ustedes.
¡Si ustedes son los creadores de la actual
financiación!
Y la hicieron de tal manera que prohibían que
se pudiera revisar por motivos de población, y precisamente Zapatero
es el que está dando el impulso, y ha iniciado un impulso que
jamás lo inició Aznar, que gobernó cinco años
con esa financiación y con 500.
000 habitantes más, ciudadanos
más en la Comunidad Valenciana.
Y Zapatero está dando el
impulso para cambiar el criterio prioritario que tiene que tomar de la
población.

Mire, el incremento de la policía.
Sólo
le voy a dar tres datos, y con esto termino.
Cuando era delegado
González Cepeda había 3.
800 efectivos menos.
Cuando era
delegado Camps 3.
400 menos.
Y 3.
300 ahora mismo hay, ahora mismo hay 3.
300
más que cuando era delegado Cotino.
Por tanto, se ha incrementado.
Ustedes están pidiendo mucho menos del número de efectivos
policiales que ya se han elevado.
Pero la política nunca puede ser
exclusivamente policial.
Hay que aplicar otros tipos de política, y
en eso estamos y esperamos tener la colaboración del Partido
Popular.

Y en grandes eventos, por favor, señor
Maluenda, no lo mencione usted en ese sentido, porque sabe perfectamente
que en la Copa del America el Gobierno de España ha financiado el 90,4% de las
actuaciones realizadas en infraestructuras para la Copa del America.
.
.

El senyor president:

Señor
Godoy.
.
.

El senyor Godoy García:

.
.
.
con una inversión de 1.
000 millones, de
los cuales 500 en un aval bancario que ustedes no pusieron.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Godoy.

Para réplica, el señor Maluenda tiene la
palabra.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies,
senyor president.

Bé, jo comprenc que el Grup Parlamentari
Socialista no vote a favor esta proposició no de llei perquè
en tota ella s'està exigint que el Govern d'Espanya done
solucions als problemes de la Comunitat Valenciana en aquelles
qüestions que són de la seua competència.
Per tant, no
hi ha un nou gir del partit, del PSPV a la Comunitat Valenciana, com (inintel·ligible) .
.
.
el
senyor Alarte.
Continuen vostés fent el mateix, lo que diga el gobierno de Madrid i
mantenint-se.
És el que han fet sempre per poder continuar en la
foto.

Mire, la iniciativa demana aigua, demana AVE, demana
més policies i guàrdies civils, demana el corredor
mediterrani, demana euros per aplicació de la llei de la
dependència, demana més euros per atendre la despesa social
dels immigrants i demana que des del Govern d'Espanya se done suport
econòmic als grans esdeveniments -sí que ho dic-
valencians.

No és veritat.
.
.
Perdó, crec que estava
confosa la seua senyoria en el que ha dit respecte de
l'aportació.
.
.
No!
vosté ho ha dit, un aval.
Què
és un aval?
Un aval no és una aportació.
Un aval
és dir, si vosté no paga, pagaré jo.
Però
resulta que sí, resulta que sí que paga, sí que paga
La Generalitat i sí que paga l'ajuntament.
Qui no paga, qui no
paga és el Govern d'Espanya.

Però vosté sí que vol que se
donen diners a Catalunya, sí que vol que se donen diners a
Aragó, sí que vol que se donen diners a Andalusia.
Fixe's, a Aragó el muntatge i el desmuntatge inclús de
l'exposició.
Però als valencians no.
Als valencians
res.
Els valencians que continuen agenollats, agenollats, perquè com
no voten als socialistes, que continuen agenollats.

El mateix me dóna que siga el secretari general
el senyor Lerma, que el senyor Pla, que el senyor Alarte.
I me referisc a
ells amb el màxim respecte.
Dic que me dóna el mateix
perquè són corretja de transmissió de Madrid.

I jo el que no he pogut atendre és quin
problema constitucional pot generar-li a la seua senyoria eixa retafila
històrica que mos ha fet del passat, és que no puc
entendre-ho per què se referia la seua senyoria a eixes
qüestions que res tenen a vore amb la realitat.

Diu, «i vostés van governar».
Vostés duen cinc anys governant i no ho han resolt.
Mosatros vam
governar i sí que ho vam resoldre.
Mire, sí que ho vam
resoldre perquè mosatros mos vam deixar el transvasament de
l'Ebre aprovat, i fins i tot iniciat.
I van ser vostés els que
el van derogar.
Va ser la senyora De la Vega qui va firmar el decret pel
qual el derogava.
Mosatros vam deixar el Xúquer-Vinalopó
executat en més del 50%, més de 150 milions d'euros
d'inversió que vostés han tirat a les escombraries,
l'han tirat, perquè això ja no val per a res.
Sí, si en algun moment se reprén.

I el Tajo-Segura?
El Tajo-Segura, ¡clar que vam
complir en tot moment les necessitats!
, no s'havia de fer regs de
socors ni demandes piadoses conforme s'ha de fer ara perquè es
complisca una part de la llei del transvasament.
I damunt són
vostés els que li posen una data de caducitat.
Encara no he sentit
jo el senyor Alarte que diga públicament a tots els senadors i
diputats del PSPV a Madrid que diguen «votarem en contra del nou
Estatut d'autonomia si manté la caducitat».
Encara no ho
he sentit.
El meu president sí que ho ha dit.
És més,
jo els presentava una esmena, que vaig defensar al congrés regional
del Partit Popular, on demanava això, i va ser aprovada per
aclamació.
Allí estaven tots els càrrecs
públics.
Aixina que no me diga, mosatros el Tajo-Segura el vam
mantindre i vostés volen data de caducitat.
I després, des de
darrere de la cortina diuen «i si no hi ha data de caducitat
augmentarem el cabal ecològic de reserva de 240 a 600».
Això és el mateix que dir que no hi ha una gota d'aigua
per a transvasar a Alacant i a Múrcia.

I el corredor mediterrani, mire, se li ha oblidat!
En
l'agenda europea han passat totalment del corredor mediterrani.
Per
això jo he dit en l'anterior punt, quan hem parlat del
corredor mediterrani, que anem a vore si el «presidente de todos los
españoles», don José Luis Rodríguez Zapatero,
aprofitant la presidència espanyola del Consell de la
Comissió Europea és capaç, és capaç de
posar eixe eix entre les prioritats d'actuació de la xarxa
transeuropea de transport ferroviari.

Policies i guàrdies civils.
A on?
A on?
A on?
Pregunte-li a l'alcalde de Torrevella -ah!
ha hagut
d'absentar-se-, però pregunte-li a l'alcalde de
Torrevella què passa amb la promesa comissaria de Torrevella, en la
població que té Torrella.
Què passa?
Que li
l'han denegat, després de dir, de comprometre's
públicament que sí que anaven a fer-la.

I de l'AVE!
Home!
De l'AVE?
Hauria de
donar-los vergonya parlar de l'AVE.
Si vostés encara no
s'han donat compte.
El Partit Socialista no s'ha donat compte
que no hi ha línies més rendibles per al ferrocarril que
aquelles que passen per la Comunitat Valenciana.
I van preferir fer primer
l'AVE Andalusia, por «aquello del señor Guerra y del
señor González».
I ho dic també amb el
màxim respecte.
Por «aquello de los señores Guerra y el
señor González» van fer primer l'AVE a Andalusia.
No li van donar la prioritat.
I ara estan retardant tot el que poden i
més, i cada volta mos donen una data d'arribada de l'AVE
a la Comunitat Valenciana.
Ara ja no arriba a les tres províncies
alhora, conforme vostés havien votat aquí sempre.
.
.

El senyor president:

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-ja acabe, senyor
president-, ara resulta, des que governen vostés a Madrid, ja
«el AVE no, aquí ustedes no hicieron nada, nosotros lo hacemos
todo».
Mire, jo vull vore l'AVE a València, vull vore
l'AVE a Alacant i vull vore l'AVE a Castelló alhora.

I sobretot, si arriba a Castelló i
vostés no fan el projecte i l'executen de la connexió
Castelló-Tarragona en alta velocitat, poc avançarem en el que
el corredor mediterrani d'alta velocitat ha de ser.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Maluenda.

Sí, per a rèplica, senyor Godoy,
té vosté la paraula.

El senyor Godoy García:

Bueno, en primer lugar,
mire, señor presidente, señor Maluenda, en primer lugar no se
puede ocultar.
Es que su proposición no de ley es tan clara.
Es que
lo dicen al principio.
«Las Cortes acuerdan apoyar el contenido del
manifiesto por la igualdad interterritorial redactado por los diputados de
la Asamblea Regional de Murcia y de las Cortes Valencianas, adscritos al
Grupo Parlamentario Popular.
» Es un manifiesto de partido lo que
ustedes traen aquí.
Traigan ustedes lo que quieran, pero es un
manifiesto del partido.
Eso es una.
.
.
, es venir a estas Cortes
confundiéndolas con el congreso del Partido Popular.

¿En qué cabeza cabe que los diputados de
otros partidos políticos vayan a venir aquí a darle la
«cabotà» a un manifiesto elaborado exclusivamente por el
Partido Popular contra, además, el Gobierno de España (veus), en el que se atribuye el
monopolio de la igualdad y la solidaridad (veus) contra Rodríguez Zapatero?
Pero si es que es una
barbaridad de tal calibre que, en fin, me cuesta creer el fervor con el que
usted la defiende, señor Maluenda.
Todos tenemos nuestra historia,
pero me cuesta mucho creer ese fervor.

Mire usted, voy a centrarme en algunas coses muy
concretas, muy concretas.
Vamos a ver.
Dicen (veus) ustedes.
.
.
.
El corredor mediterráneo, que si no va o
si va en la agenda europea de Rodríguez Zapatero.
Yo creo que de
infraestructuras esa agenda no habla, pero es lo mismo.
Mire usted,
está dicho activa y por pasiva en sede parlamentaria, por la
ministra de Fomento, que es una de nuestras prioridades, no de ahora, como
ustedes, que es de ahora.
.
.
Yo lo pedí en el 2003, cuando usted,
Loyola de Palacios, el señor Camps y el señor conseller de Infraestructuras
de entonces venían a estas Cortes a decirnos que las cosas estaban
bien como estaban.
Yo lo pedía, y pedía que entrara en la
línea de los proyectos de comienzo rápido, como eje
prioritario del mediterráneo, y ustedes lo negaban.

Ustedes crean el problema, encienden el fuego y ahora
dicen que no vienen los demás a echarle agua al fuego.
Miren, lo
menos que se les puede pedir es que co-la-bo-ren, que no crispen, que hay
muy buena voluntad y mucha claridad en el gobierno para impulsar el
corredor mediterráneo hacia delante.
Colaboren ustedes con humildad
y con modestia, ya que perdieron en ocho años la posibilidad de
hacerlo y no lo hicieron.

Y lo mismo le digo con el AVE valenciano.
Si no lo
hicieron ustedes en ocho años, y ahora se está haciendo, y en
el 2010 va a venir a Valencia, cosa que jamás logramos con ustedes,
tengan humildad, digan que ustedes encargaron el proyecto, que estuvieron
cinco años sin poner un sola traviesa -perdón, una
traviesa pusieron- y que ahora, bueno, que se unen y que van a
colaborar.

Mire, del agua, mejor no hablarlo.
Nos dice usted que
prácticamente el trasvase del Ebro estaba hecho.
No, perdone usted.
El trasvase del Ebro, desgraciadamente, (veus) desgraciadamente.
.
.
Estamos hablando del proyecto y estamos
hablando de la Unión Europea también.
El trasvase del Ebro,
desgraciadamente, contaba con tres informes en contra de la Unión
Europea.
Pero, además, el trasvase del Ebro es que lo rechazaron no
el Partido Socialista, todos los diputados en las Cortes, excepto los
diputados del Partido Popular y léase usted la cuestión.
(Veus) Pero yo no quiero
discutir en este momento de eso.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.
.
.

El senyor Godoy García:

.
.
.
porque es otra cuestión.

Nos dice usted que el trasvase
Júcar-Vinalopó ustedes lo tenían al 50%.
Pues,
señor Maluenda, ¿es que no ha llevado usted temas de agua?
¿Es que ya se ha olvidado de estas cosas?
Ustedes lo tenían
al 10%, y con informe en contra de la Unión Europea que nos
costó Dios y ayuda poder cambiarlo.
Y para eso, tuvimos que cambiar (veus) la toma, porque de otra
manera no salía adelante.
Si no se lo aceptaban ni sus propios
militantes.
Pregunte usted al presidente de la Acequia Real del
Júcar cómo estaba y qué es lo que piensa.
Si
estaban.
.
.
(Veus) No,
no, no.
Eso es otra cosa.
Ni sus militantes, ni el presidente.
.
.
¡Si
mandaron hasta enmiendas!

Mire usted, del Tajo-Segura no dé usted
lecciones, porque el primero que en esta cámara, precisamente fue en
Elche, defendió una proposición de ley presentada por mi
grupo parlamentario, para votar en contra de la fecha de caducidad del
Tajo-Segura, fue nuestro partido.
Fue nuestro partido.
Y usted no tuvo
más remedio que chupar rueda y votar a favor de una transaccional (veus) con Izquierda Unida,
precisamente.

El senyor president:

Señorías, por favor.
.
.
Señorías, señor Maluenda.

El senyor Godoy García:

Y le voy a decir más, tendrá usted (veus), tendrá usted mucha
ocasión de hablar.
.
.
Le pido que me descuente el tiempo,
señor presidente.

El senyor president:

Lo tendré en cuenta, señor Godoy.

El senyor Godoy García:

Y no nos venga usted a engañar que si se dio
prioridad al AVE de Andalucía.
Pero, ¿es que no le da a usted
vergüenza pensar que cuando llegó el gobierno socialista al
poder, el AVE de Cataluña lo tenían ustedes al 50%, el AVE de
Valladolid al 40, el AVE de Toledo al 30% y que el AVE de la Comunidad
Valenciana lo tenían al 1,56%?
(Veus) ¡Qué le vamos a hacer!

Señor Maluenda, no gestionaron.
En aquellos
momentos recibía la Comunidad Valenciana una media del 60% que el
resto de las comunidades en financiación per cápita, y ahora
recibe más del 85%.
Esa es la diferencia y esos son datos objetivos.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Terminado el debate, señorías, pasamos a
votación.
¿Votos a favor de la proposición no de ley?
8.
¿Votos en contra?
7.
Por 8 votos a favor y 7 en contra queda
aprobada.

Señorías, antes de pasar al
próximo punto del orden del día, suspendemos un minuto nada
más, y pido a los portavoces que se acerquen.
Y no abandonen la sala
porque vamos a continuar enseguida.
Que se acerquen los portavoces, por
favor.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Es reprén la comissió.

Proposició no de llei sobre el manteniment i
reparació del tren turístic Limón Exprés,
presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 29.
634, BOC
número 128)

El senyor president:

Passem al punt número 5: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre manteniment i
reparació del tren turístic Limón
Exprés, presentada pel Grup Parlamentari
Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Esta proposición no de ley que presentamos,
como ustedes conocen perfectamente, se refiere a un producto
turístico de gran importancia para las comarcas de la Marina Alta y
Marina Baja, para la provincia de Alicante y, consiguientemente, para la
Comunidad Valenciana.

Este producto lleva un nombre muy simbólico, es
el tren turístico Limón
Exprés, que como ustedes saben, se
llamó de esa manera, por lo menos por lo que yo he podido leer, por
el color con el cual pintaron los vagones al principio, cuando lo pusieron
a circular.

Este tren es el primer tren turístico de
España, en España, y además con muy buena
consideración, siempre ha tenido muy buena consideración.
Sin
embargo, el Consell retiró este Limón
Exprés, este servicio, en el año
2005, con la promesa de que lo iba a reponer unos meses después, muy
pocos meses, seis u ocho meses después.
En el 2005 lo retiró,
pero a día de hoy el Limón
Exprés sigue aparcado sin funcionar.
Lo
único que ha cambiado en el Limón
Exprés es el lugar de su
aparcamiento.
Estuvo primero aparcado en la estación de Benidorm y
ahora está aparcado en las cocheras de El Campello.

Por eso, nuestra propuesta de resolución es muy
clara.
Pedimos a las Corts Valencianes que insten al Consell, en primer
lugar, a finalizar, con la mayor diligencia, las operaciones necesarias de
mantenimiento y reparación del material motor y móvil de este
tren turístico.
Y en segundo lugar, a dar la mayor prioridad a la
restitución del servicio durante el año 2009, licitando la
correspondiente concesión o mediante otra fórmula de
gestión ajustada a derecho, que podría ser incluso la
gestión directa de este tren.
No tiene por qué ser una
gestión indirecta.

Señorías, ustedes saben muy bien que
estamos hablando de un producto turístico importante en estos
momentos.
Saben perfectamente, como he dicho antes, que es el primer tren
turístico de España.
Se puso en servicio el 1 de junio de
1971, por hacer algo de historia de este tren, por iniciativa, según
las informaciones de que todos disponemos, de un promotor turístico
británico afincado en Benidorm, el señor Simpson, en
colaboración con ferrocarriles de vía estrecha del estado.

Este servicio nació como un atractivo
complementario del turismo ofertado en la Costa Blanca.
Tiene muchos
complementos ese turismo de playa y sol, de tipo cultural, de excusiones,
medioambientales.
.
.
Y este tren turístico era igualmente un
complemento.

Saben que el material móvil de este tren
está sufriendo un serio peligro de deterioro, se está
deteriorando.
Y, sin embargo, es una pena porque se trata de un material yo
creo que de un atractivo singular.
Se basa el tren en coches de manera de
época de los años 20, de balconcillos, que al pasar la
línea a los Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana fueron
totalmente remozados en 1987 por los desaparecidos Talleres Miró
Reig de Alcoy.

Este material, que cuenta actualmente con esos doce
coches de época, es arrastrado por locomotoras Alstom, de las que
posee tres locomotoras.
Saben ustedes también que el servicio que
estaba dando consistía en cinco salidas semanales, dependía
de la demanda, pero cinco salidas semanales.
Y que durante su recorrido
atravesaba términos de gran belleza paisajística y de gran
importancia turística, como es el término de Benidorm, de
Calpe, Benissa, Teulada y Gata.

En la actualidad, señorías, desde el
día 28 de mayo del año 2005, se encuentra en un estado, entre
comillas, de suspensión, suspendido el servicio, ya que
Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana y, por consiguiente, es
responsable el conseller de Infraestructuras y Transporte, que es el presidente de ese
consejo de administración de FGV, ni renovó la
concesión, ni sacó a concurso una nueva concesión, ni
se hizo cargo de dar el servicio directo.

Ustedes, como yo, saben que se han dado varias
versiones sobre la suspensión del servicio -en la prensa
salieron todas ellas-: desde una suspensión por causas
económicas hasta, finalmente, una suspensión por el mal
estado de los coches y las locomotoras, pasando por algunas otras causas
más pintorescas, como puede ser que como se iban a hacer obras en el
tramo Villayosa-Benidorm, ya se impedía su salida desde Benidorm.
Pues eso no impide que esté funcionando el resto de los trenes en la
línea.

Bien.
Para mí ninguna de estas razones parece
convincente, pero no es ese, no es ese el debate que yo quiero plantear.

Las causas económicas no parecen convincentes
porque nada impedía que se hubiera licitado una nueva
concesión.

Si las obras efectuadas en el tramo La Vila-Benidorm
fue la causa, la verdad es que nada impedía que se utilizara otra
estación de salida o que se siguiera utilizando la de Benidorm,
porque así han pasado todos los trenes.
Y, por otra parte, esas
obras entre La Vila y Benidorm ya terminaron hace meses.

Y otra que se dio, la del mal estado de los coches y
locomotoras, pues miren ustedes, si hubiera existido de verdad voluntad
política de ponerlos en funcionamiento, podían haberse
reparado en un plazo seguramente no superior a seis u ocho meses y
estaría todo en funcionamiento.

En cualquier caso, en cualquier caso, por no entrar en
ese tipo de debates, lo que me parece indiscutible, y yo creo que sus
señorías están de acuerdo, es que un producto clave
importante, de un atractivo turístico singular y que merece que
estas Cortes le den su protección, amparo y que, además, de
alguna manera impulsen su puesta en marcha.

No podemos entender por qué el Consell, que lo
retiró con la promesa de restituirlo al cabo de muy pocos meses, lo
mantenga retirado todavía.
Desde que FGV suspendió el
servicio, no tenemos constancia de que se haya realizado su
renovación, la renovación del material.

Ahora les daré algunos datos.
Los vagones y
locomotoras permanecieron aparcados, primero, en la estación de
Benidorm -les he dicho-, deteriorándose, llenos de graffiti.
Y en el verano de 2007
fueron trasladados a las cocheras del tranvía en El Campello, donde
continúan un proceso de envejecimiento y deterioro.

Y miren ustedes, en el Boletín
Oficial del Estado, que seguro que han
consultado, de 24 de junio de 2006, Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana, sí es cierto, anunció la licitación de un
contrato para la reparación general de veinticuatro bogies de
material de época del Limón
Exprés de la línea
Alicante-Denia de FGV, con un presupuesto de un millón de euros.

En el Boletín
Oficial de Estado del día 21 de
octubre de 2006, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana anunció
la adjudicación de este contrato a la empresa Tafesa, SA  por
un importe de 960.
320 euros.
Pero, señorías, poco sabemos de
la situación actual de este tren y de sus perspectivas de futuro,
aunque es de suponer que algo se habrá hecho y si alguna de sus
señorías tiene datos de que ya está terminado, yo
estaría encantado de poderlos recibir.

Saben ustedes que la sociedad alicantina, la prensa
alicantina se ha hecho eco de esta situación y es un clamor la
demanda, también por parte de los propios sindicatos.
Yo me voy a
permitir exclusivamente leer un texto de uno de los sindicatos, pero vamos,
todos ellos lo han reclamado en la prensa: «El secretario general del
sindicato de transporte de UGT en Alicante, José Sagredo, ha
criticado que el Limón Exprés, el primer tren turístico de España, lleve
tres año inactivo.
» En mayo de 2005, la dirección de
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana decidió suspender este
transporte para proceder a la renovación de los coches y
previó la reanudación del servicio a finales de 2006,
etcétera.
No obstante, no fue hasta agosto de 2006 cuando la
Conselleria de Transporte anunció la licitación de la
reparación de los veinticuatro bogies y durante todo este tiempo ha
estado abandonado y llenos de grafitis.

Antes del verano de 2007, se recibieron los
veinticuatro bogies renovados a la espera de ser montados en los talleres
de Alicante por el personal de FGV, que también se encarga de
reparación de chapa y pintura.
Sin embargo, esta última fase
de la renovación del Limón
Exprés se ha visto retrasada por la
disminución de la plantilla realizada por la dirección de
FGV, de forma paulatina en los últimos años en el servicio de
talleres de Alicante.

Bien, etcétera.
Por todo ello, esta misma
persona reclama al conseller que revise la actuación de la dirección de FGV
y que pongan solución a este problema.

Son muchos los textos que tengo en mi poder, de la
prensa, que creo que no es necesario que les lea, porque todas sus
señorías son conscientes de la problemática.

Yo espero, no sé si ingenuamente, pero espero,
confío y les ruego que apoye esta propuesta de proposición no
de ley que, al fin y al cabo, lo que pedimos al Consell es que finalice,
con la mayor diligencia, todo este tipo de operaciones de renovación
del material ferroviario y que en este año 2009 -tiempo
tienen- den la mayor prioridad a la restitución de este
servicio.

Nunca nos gusta hacer las cosas o poner los textos de
manera que impongamos nosotros, desde estas Cortes, la fórmula
concreta de gestión que tiene que haber.
Hasta ahora, saben ustedes
que la fórmula de gestión que ha habido, amparándose
en la ley, ha sido la gestión indirecta por concesión.
Podría realizarse también gestión directa, pero
nosotros no entramos a eso.
Eso, consideramos que debe ser una
elección de FGV.

A lo sumo, si había una concesión, bien
puede convocarse una nueva concesión, de la cual lo único que
pedimos es que se haga con rapidez, que sea transparente y que esos parajes
maravillosos de las marinas vuelvan a ver ese tren Limón Exprés circular.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Per a fixar posició pel Grup Parlamentari
Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, molt breument per a mostrar el suport a
esta PNL que presenta el Grup Parlamentari Socialista i per fer un poquet,
sense ànim de repetir massa.
.
.
però algunes coses repetirem
segurament.

Però breument, el tren Limón Exprés és
una plataforma de transport públic de gran calat social i
històric i també turístic, en la Marina Alta i en la
Marina Baixa.
De fet, les línies ferroviàries entre Alacant i
Dénia tenen una història que es remunta al segle XIX, quan el
23 de març de 1892 es va concedir a Juan Bautista Lafora
l'autorització per a implantar un ferrocarril que unira
Alacant amb la Vila Joiosa i un altre per a unir Dénia i Altea.

El Limón
Exprés és una variant
d'esta línia ferroviària i començà la
seua circulació, segons dades que jo he pogut trobar, en 1971
-igual ahí hi ha una diferència- per iniciativa
d'un promotor turístic britànic, que ja s'ha
anomenat, de l'època, que és el senyor David Simpson.
I
este tren ja realitzava aleshores el trajecte Benidorm-Gata-Benidorm, amb
combois de fusta dels anys vint i trenta del segle XX, remolcats per
locomotores model Batinyol.

En 1986 es crea l'entitat de dret públic
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, fent-se càrrec dels
ferrocarrils de via estreta al País Valencià i que estaven
essent explotats, fins aleshores, per FEVE.

L'any 2005 el Limón
Exprés atura el seu funcionament i
resta abandonat en l'estació de Benidorm, aparcat i sense
control com ja s'ha fet menció.
De fet, el que va ser el
primer tren turístic d'Espanya es va convertir en un conjunt
de combois d'època plens de pintades, desperfectes, vidres i
seients trencats, pols, òxid i altres desperfectes que el pas del
temps i els actes vandàlics anaven deixant sobre els seus ferros i
fustes.

Segons FGV, el tren havia d'haver-se posat en
funcionament novament en 2007, després que l'empresa
concessionària decidira cessar el seu servei davant el perill
imminent que tenia, i cal recordar el tren havia descarrilat unes cinc
voltes en pocs anys.

El Limón
Exprés ha estat prou de trenta anys
recorrent la Costa Blanca pels seus penya-segats, des de Benidorm fins a
Gata de Gorgos, realitzant un itinerari de 40 quilòmetres per les
principals poblacions costaneres.

Està compost per 12 cotxes de balconets de
fusta dels anys vint i trenta, com els havia dit, -cadascun
d'estos balconets abans tenia el nom d'una dona- i de 3
locomotores que són una vertadera relíquia per a la gent que
estima el ferrocarril.

En 2006, FGV va sol·licitar la seua
reparació general amb un pressupost de 960.
320 euros -vora el
milió d'euros- i, des d'aleshores, el servei del Limón Exprés continua
anunciant-se en els fullets i propaganda turística de la zona, sense
prestar el servei, ja que a hores d'ara no està licitada la
seua concessió.

El Limón
Exprés és un tren
d'època que hauria de conviure amb les noves tecnologies
-lògicament- i moderns sistemes de transport, com ara el
Tram, a més d'adaptar-se a la nova normativa de seguretat
ferroviària, evidentment.
I sabem que esta adaptació
és costosa, però ja portem quasi quatre anys sense este
servei, un servei que, segons les últimes dades, sembla que va a
modificar el seu recorregut i que, quan comence a caminar, de nou
anirà de Benidorm a l'Alfàs del Pi.

Creiem que la inversió feta en el Limón Exprés per
a la seua rehabilitació, no pot quedar-se en el magatzem o els
tallers i que cal que es pose en funcionament el més aviat possible,
igual que cal dotar del personal necessari en el servei per a la seua
posada en funcionament o, en el seu defecte, traure la concessió a
la seua gestió.

Per tant, compartim la proposta que se'ns
presenta, perquè a més és emblemàtic.
És
un tren -com deia- que la gent que estima el ferrocarril
necessàriament ha de tindre en estima.
Per això, anem a
recolzar esta proposició que presenta el Grup Socialista a
consideració d'esta comissió.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per banda del Grup Parlamentari Popular, té la
paraula el senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo, en primer lloc, vull agrair la
informació tan detallada que mos ha donat la senyora Oltra, que
és digne d'agrair, sobre l'antiguitat, el funcionament,
les característiques i altres peculiaritats que són molt
interessants, i que algunes eren sabudes i altres no, almenys per qui
parla.
Per tant, agraïsc la seua informació.

Però bé, centrant-nos en la iniciativa,
que és el que toca, el senyor Godoy, he de reconéixer-li que
s'ha preocupat per esta qüestió, no ja des d'este
moment, sinó que ja havia formulat preguntes escrites al conseller i
que han sigut publicades.
Jo tinc aquí l'anotació de
les preguntes 9.
206 i 9.
208, que en gener d'este any, de 2009, van
ser contestades, i que li deia el conseller, -que ho dic
perquè és un document públic, no és privat com
saben les seues senyories- li deia en la contestació que es
publicava en el bolletí d'estes Corts.
Diu: «Com ja li
informava en la meua resposta a la seua pregunta número 1.
617
-és a dir, una tercera pregunta-, el 15 de juny de 2006
se va licitar el contracte per a la reparació general dels
vint-i-quatre bogis de material d'època del Limón Exprés, pertanyents
als dotze vagons que prestaven el servici.
El contracte se va adjudicar a
l'empresa Tafesa -ho ha dit també el senyor Godoy-
en el mes de setembre i en un termini d'execució de dotze
mesos.

»En el mes de setembre de 2007 se van rebre les
bogis reparats, procedint-se a la realització de les proves
dinàmiques de funcionament, les quals van resultar totalment
satisfactòries.

»Per altra banda, com a conseqüència
d'encontrar-se en fase d'execució les obres de
renovació del tram Benidorm-Altea emmarcades dins del projecte de
modernització de la línia Alacant-Dénia, no s'ha
pogut reprendre a dia de hui -això ho deia el 15 de juny de
2006- la prestació del servici del tren turístic.

»Fins al moment s'han muntat un total de
setze bogis i també s'estan realitzant diferents operacions de
conservació sobre el mencionat material mòbil.
»

Com a conseqüència de
l'execució.
.
.
-és que des d'ací no
se veu, des d'ací- com a conseqüència de
l'execució de les obres del projecte de construcció de
la renovació i electrificació del tram La Vila
Joiosa-Benidorm, -açò no ho deia el conseller, ho estic
dient jo ara- se va decidir en el seu moment la suspensió
temporal del servici, i cal recordar que l'estació de Benidorm
estava.
.
.
en eixa estació estava la seu del tren turístic.

Una volta finalitzades les citades obres, la
suspensió temporal continua vigent, donada l'execució
de les obres de renovació del tram Benidorm-Altea.

Aprofitant la suspensió temporal del servici,
se va decidir iniciar la renovació del material mòbil que
afecta el tren turístic.
Este material mòbil necessitava,
segons els informes de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, una
profunda renovació fonamentalment en els cotxes que
l'integraven i, de forma especial, el seus bogis, bastidors,
etcètera.

Per això, el 22 de juny de 2006 se va tramitar,
pel procediment negociat amb publicitat, el contracte per a la
reparació general dels vint-i-quatre bogis de material
d'època del tren Limón
Exprés, que se va adjudicar a la
mercantil Tafesa -conforme ha dit vosté- el dia 29 de
setembre de 2006, per un total de 960.
320 euros i un termini
d'execució de dotze mesos.

En el mes de setembre de 2007 se van rebre els bogis
reparats, procedint-se, entre els mesos d'octubre i desembre del
mateix any, a la realització de proves dinàmiques de
funcionament, les quals van resultar totalment satisfactòries.

Altra circumstància que cal tindre present
és que una volta executades en la seua totalitat les obres de
renovació i modernització del corredor Alacant-Altea, el
material mòbil de tracció dièsel, com és el cas
del tren turístic Limón
Exprés, deixarà de prestar servici
en el tram comprés entre les estacions de Benidorm i Altea.

En este context, Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana està estudiant diferents alternatives, amb la finalitat
d'avaluar possibles modificacions a introduir en
l'explotació d'este servici turístic, com puguen
ser el manteniment o no del seu origen en l'estació de
Benidorm o donar-li trasllat a l'estació d'Altea.

Totes estes circumstàncies (so d'un telèfon mòbil) impedixen, a dia de hui, la preparació de qualsevol tipus
de plec de condicions amb la finalitat de licitar l'explotació
del tren turístic Limón
Exprés.
S'haurà
d'esperar que finalitzen totes estes qüestions, però el
que sí volem deixar constància -i crec que la meua
informació aixina ho denota- és de
l'interés que compartix el Consell i el Grup Parlamentari
Popular amb les seues senyories que, abans possible, se pose en
funcionament novament este servici turístic del trenet Limón Exprés, a
què tant d'estima tenim, no solament les persones que estem
ací en la comissió, sinó també per als usuaris
d'este tren i els habitants de les poblacions per les quals travessa.

Per tant, senyories, pense que la iniciativa que
presenta el senyor Godoy és innecessària.
És
innecessària perquè coincidix en el plantejament que
té el Consell, però a més dificulta que puguem
acceptar-se-la, no l'esperit de la iniciativa, que el compartim,
sinó les dates que vosté menciona quan parla de finalitzar
amb la major diligència les operacions necessàries de
manteniment i reparació del material del motor mòbil, que FGV
està en això.
Diu: «Donar la major prioritat a la
restitució del servici durant l'any 2009.
» No sabem si a
2009 podrà estar o no podrà estar, per això mos
preocupa votar-li que sí i que després no se puga complir
perquè -ja li he dit- s'està en la
situació de la reparació de tot el material.

Per tant, compartim la seua preocupació,
compartim el seu criteri i la necessitat, i la necessitat, i també
l'afecte que han expressat els dos grups parlamentaris en la seua
intervenció, he de dir-li que, lamentant-ho molt, votarem en contra
la seua iniciativa.
Però, no obstant, tinga la tranquil·litat
la seua senyoria que el Consell, a través de FGV, està
preocupant-se enormement perquè astò se pose en funcionament
este servici el més prompte possible.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Maluenda.

Sí, per a rèplica, senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Pues muchas gracias, es
para réplica exclusivamente al señor Maluenda, pero me
permitirán que agradezca a la señora Oltra tanto su
intervención, los términos, como el apoyo que ha dado.

Y también voy a agradecer al señor
Maluenda su tono y el que haya terminado su intervención diciendo
que lamentablemente van a votar en contra; subrayo
«lamentablemente», y por su parte quiero creer que es
absolutamente sincero.

Pero no puedo compartir cuando nos dice el
señor Maluenda que la iniciativa es innecesaria porque coincide con
el planteamiento del Consell.
Yo creo que no coincide desgraciadamente con
el planteamiento del Consell, porque si coincidiera con el planteamiento
del Consell la diligencia que nosotros estamos pidiendo, este tren
estaría circulando desde hace dos años.

Yo creo que el Consell no ha tenido diligencia en las
operaciones necesarias de mantenimiento y reparación.
Y yo le voy a
dar algunos datos que estoy seguro, confío en la buena fe, en el
análisis de los mismos.
Ustedes saben perfectamente que desde el
año 2005 en el que se suspendió el servicio hasta el 24 de
junio de 2006, un año después, tardaron un año en
anunciar la licitación del contrato para la reparación de los
veinticuatro bogies.
A eso yo no le puedo llamar diligencia.
A eso le tengo
que llamar negligencia.

Durante ese año, ¿dónde estuvo el
Limón Exprés?
Pues resulta que estuvo en una estación, que era la
estación de Benidorm, que daba el Consell como excusa para suspender
el Limón Exprés.
Decía «no, como vamos a estar de obras, el Limón Exprés ya
no tiene estación de salida».
¿Cómo puede no
tener estación de salida y estar aparcado durante un año en
esa estación que no puede ser de salida?

Mire, yo he ido personalmente varias veces y he
observado la situación lamentable en la que han tenido ese material.
Y he hablado de graffitis, pues claro que sí, estéticamente, pero hay cosas
mucho peores cuando se tiene un tren inactivo durante tanto tiempo en un
lugar.

Por tanto, yo no coincido en absoluto.
En lo
único que puedo coincidir con cualquiera que así lo vea es
que el Consell no ha sido diligente, en que ha sido negligente, o lo fue
antes o lo ha sido después.
O suspendió las operaciones del
tren con mucha antelación.
O, suspendidas las operaciones del tren,
no fue capaz de abordar los problemas con la diligencia debida.

Mire, dice el señor Maluenda, y voy a creer en
su sinceridad, que se está planteando el Consell, se está
planteando el que el tren saldrá de Altea.
Pues no falta más,
no falta más.
Pero eso se lo tenían que haber planteado desde
el principio, desde el 2005, porque como la vía Altea-Benidorm
será electrificada, pues él, que es un técnico en este
sentido, por lo menos hemos adquirido todos una cierta experiencia en el
tema, pues el Limón Exprés es un tren diésel, por tanto tendrá que
salir de Altea.

La cuestión de nuevo, le digo, no podemos estar
planteando las cosas así.
Se sabe que tiene que salir de otra
estación.
Tómese la decisión en el 2005 cuando se
suspende, porque ya saben en el 2005 que se van a hacer las obras de
electrificación hasta Altea, y colóquese.

Mire, a mí me habrían dado un gran
alegría diciéndome hoy aquí que no se va a poner en
marcha el Limón Exprés por una razón, una única razón.
El
Consell, si usted hubiera declarado aquí firmemente, el Consell va a
electrificar la línea Altea-Denia, y entonces vamos a pensar en un
modelo de tren turístico diferente electrificado.
Pero esa
razón no me la han dado, a pesar de que el Plan de infraestructuras
estratégicas dice -no quiero creer que sea con
engaño- que se van a invertir entre 2004 y 2010 21 millones en
la modernización de la línea entre Altea y Denia.
Y sabe
usted que sólo han invertido en un contrato de un millón, no
ha llegado, un millón novecientos y pico mil euros en esa
línea.

Miren, yo creo que aquí no valen excusas.
Cuando se para un tren, y se le tiene parado cuatro años en una
estación, y se está deteriorando, y no se actúa con
diligencia y no se tienen las cosas claras, no hay excusa.
Lo que hay que
hacer es pedir responsabilidades.
Y yo creo que la señora gerente de
FGV y el conseller
tienen que dar explicaciones y, sobre todo, tienen que poner en marcha las
actuaciones eficaces y eficientes sobre el Limón
Exprés lo antes posible.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Godoy.

Senyor Maluenda, té vosté la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt breument.

Més que replicar, per aclarir alguns conceptes.
Perquè, bé, perquè la preocupació la compartim,
i la necessitat i la conveniència la compartim.

Mire, no hi ha hagut ninguna negligència, no hi
ha hagut ninguna actitud per part del Consell de retardar.
Ja hem parlat
abans, i vosté aixina ho sabia, perquè va rebre la
contestació a la pregunta que va formular de les tres preguntes al
conseller, que el 22 de juny de 2006 va ser quan se va tramitar el
procediment negociat per a la contractació de la reparació
general dels vint-i-quatre bogis del tren Limón
Exprés.
I que se li va adjudicar el 29 de
setembre a Tafesa, per un import de 260.
320 euros, també ho ha dit
vosté, i amb un termini d'execució de dotze mesos.
Mire, se va complir, en setembre de 2007 estaven els vint-i-quatre bogis
reparats.

I jo ara vaig a donar-li dades més recents, eh?
Perquè des d'aquell moment s'estan muntant els bogis,
que no és qualsevol cosa, des d'aquell moment s'estan
muntant els vint-i-quatre bogis que se van reparar dintre de termini.

A gener de 2009, en un any.
Què s'ha fet
en un any?
No s'ha parat.
Mire, a gener de 2009, perquè sap
que va començar el muntatge al gener de 2008, a gener de 2009 hi ha
muntats setze bogis corresponents a huit vagons, restant, per tant, el
muntatge només de huit bogis, que corresponen a quatre vagons.

Respecte a la remodelació dels vagons i
locomotores, s'ha procedit a rehabilitar, tant exteriorment com
interiorment, el material motor compost per tres locomotores i el material
mòbil, dotze vagons, treballs que s'estan efectuant en les
instal·lacions de tallers de Ferrocarrils de la Generalitat ubicats
en l'estació de la Marina.

De les tres locomotores, dos es troben ja en
condicions de prestar servici.
L'altra està a l'espera
del subministrament de diferents recanvis per a la seua reparació
definitiva.
Estem parlant de locomotores.

Per altra banda, s'està realitzant
diferents operacions de conservació sobre el material mòbil,
trobant-se estes reparacions molt avançades en el vagó
corresponent al cotxe-bar i en diferents fases en la resta del material.

Quant al manteniment futur del material s'ha
d'indicar que esta qüestió està sent objecte
d'estudi per Ferrocarrils de la Generalitat, donat que està
pendent de decidir-se la ubicació definitiva dels tallers
encarregats del manteniment del material mòbil de tracció
diésel, que prestarà servici en el tram Altea-Dénia.

Totes estes qüestions condicionen clarament que
no se puga de moment fer, redactar qualsevol plec de condicions per a
licitar l'explotació del tren.
Per tant, pensem que com
astò està molt avançat, astò està a punt
de finalitzar eixa reparació, molt prompte tindrem la
satisfacció totes les senyories, i sobretot els usuaris i els
habitants d'aquella zona, que el tren Limón
Exprés estiga novament funcionant.
I
crec que serà motiu de satisfacció per a tots els qui creuen
en este tren turístic, i sobretot per a tots aquells que
l'utilitzen i que estan satisfets de la seua conveniència de
recuperar-lo el més possible.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Maluenda.

Conclós el debat, passem a la votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
7.
Vots en contra?
8.
Per
8 vots en contra i 7 a favor queda rebutjada la proposició no de
llei.

Proposició no de llei sobre la
presentació d'un projecte de mobilitat sostenible a la
Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 29.
637, BOC número 128)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia,
que és el número 6: presa en consideració de la
Proposició no de llei sobre la presentació d'un
projecte de mobilitat sostenible a la Comunitat Valenciana, presentada pel
Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias.

En efecto, señor presidente, la propuesta de
resolución que sometemos hoy a estas Cortes dice lo siguiente.

«Las Cortes Valencianas instan al Consell de La
Generalitat a elaborar y presentar en estas Cortes durante el año
2009 un proyecto de ley de movilidad sostenible en la Comunidad Valenciana.

»El Consell dará cuenta a estas Cortes
del grado de cumplimiento de la presente resolución en el plazo
máximo de un año.
»

Miren, señorías, desde el Grupo
Parlamentario Socialista estamos convencidos de que compartimos con muchos
diputados de esta cámara el objetivo de dotar a nuestra comunitat de una ley de
movilidad sostenible.

Ustedes bien saben que lo hizo, de las comunidades
cercanas, Cataluña en el año 2003, siendo presidente, por
cierto, todavía Jordi Pujol.
Se propuso hacer esa ley también
en la Asamblea de la Comunidad Madrid el último trimestre de 2008,
tanto por parte del Grupo de Izquierda Unida, que llegó a presentar
una proposición de ley, como por parte del Grupo Parlamentario
Socialista, cuya portavoz anunció igualmente la presentación
de una proposición de ley de movilidad en dicha asamblea.

Y saben también perfectamente que el Grupo
Socialista en les Corts Valencianes también presentó y
registró en el último trimestre de 2008 en estas Corts una
proposición no de ley en la que pedíamos que se instara al
Consell a elaborar y presentar en el plazo de un año un proyecto de
ley de movilidad sostenible en la Comunidad Valenciana.

Y la presente proposición no de ley no es
más que un ejercicio de coherencia, sólo difiere del anterior
en que acotamos el tiempo de presentación de este proyecto de ley de
movilidad sostenible para el año 2009.

No es necesario que recuerde que el propio Grupo de
Compromís presentó y defendió, si no recuerdo mal,
brillantemente la señora Oltra en estas Corts una proposición
no de ley similar.

Con nuestra proposición no de ley perseguimos
un objetivo, y es que el Consell elabore y presente a esta cámara
eso, un proyecto de ley sobre movilidad sostenible.

Y dicho esto con toda claridad, hemos de añadir
que estamos convencidos de que para el éxito de esta tarea dicho
proyecto de ley, como ya dije también cuando se discutió el
proyecto de Compromís, debe contar con un amplio consenso, tanto de
las administraciones públicas, locales, como las organizaciones
económicas, sociales implicadas, entre ellas, lógicamente,
los sindicatos y las organizaciones empresariales que
democráticamente organizan a trabajadores y empresarios.
Para lo
cual en el proceso de elaboración del proyecto de ley nosotros
pensamos que deberían establecerse los más amplios cauces de
información pública y de participación social,
incluso, incluso en la fijación de los objetivos y principios.

Señorías, queremos hacer patente que
para el Grupo Socialista la implicación y participación
social es fundamental para el avance en la consecución de una
movilidad sostenible.
Y sin esa complicidad e implicación social,
nosotros pensamos que por muchas leyes que aprobemos no va a ser posible de
conseguir los objetivos que suelen contener este tipo de propuestas que se
han realizado en los últimos años y que algunas de ellas se
han aprobado.

En materia de leyes de movilidad sostenible, ya hemos
indicado que la Ley 9/2003, de 13 de junio, de movilidad de Cataluña
ha sido realmente una pionera en este país.
De ella se ha dicho que
es una ley inspirada en el modelo francés, como ya tuve
ocasión de indicar, que es un modelo de legislar por objetivos y
principios fundamentalmente.
Se establecen muchos objetivos, se establecen
muchos principios, en lugar del modelo anglosajón, que es un modelo
de programas.
Probablemente eso es cierto.

Por el mismo camino que la catalana, por ese mismo
camino se han dirigido, a nuestro entender, otras iniciativas, presentadas
en España, entre ellas una proposición de ley presentada en
el Congreso de los Diputados también, cuya toma en
consideración fue rechazada por motivos diversos en el pleno del
día 28 de octubre de 2008.
Era una proposición no de ley
-si no recuerdo mal- de Izquierda Unida.
Estoy convencido de
que sus señorías tienen este dato, en la toma en
consideración votaron 9 diputados; en contra, 318, y se abstuvo 1
diputado.

Yo lo que sí que quiero indicar es que el
rechazo, por parte del Grupo Socialista del Congreso de los Diputados, fue
exclusivamente a la toma en consideración de esa concreta
proposición no ley presentada en esos momentos.
Pero, sin embargo,
el Grupo Parlamentario Socialista del congreso sí que se
manifestó a favor de la elaboración de una ley de movilidad
sostenible de amplio consenso, y eso mismo nosotros pretendemos hacerlo con
nuestra iniciativa.

Por eso no hemos querido, no hemos querido
conscientemente acotar lo más mínimo el contenido del
proyecto, pues estimamos que todo él debe estar abierto a la
más amplia participación y aportaciones de las partes
implicadas.
Lo que nuestra proposición no de ley pretende
aquí no es definir y articular el contenido de la ley, ya lo haremos
en un momento posterior, sino sencillamente dar un impulso político
de complicidad a estas Corts también con la presentación de
este proyecto.

Señorías, como ustedes conocen,
también el Gobierno de España se ha comprometido.
.
.
es un
compromiso legal, legalmente se ha comprometido a presentar en las Cortes
Generales un proyecto de ley de movilidad sostenible, y ese compromiso ha
quedado recogido en la disposición adicional séptima de la
Ley 34/2007, de 15 de noviembre, de calidad del aire y protección de
la atmósfera.

Les recuerdo a sus señorías el mandato
legal contenido en esa ley para que no alberguemos la menor duda.
Dice
así: «Disposición adicional séptima.
Ley de
movilidad sostenible.
El gobierno, en desarrollo de las medidas urgentes a
adoptar contra el cambio climático, elaborará una ley de
movilidad sostenible que incluirá, en el marco del diálogo
social establecido, la obligación de la puesta en marcha de planes
de transporte de empresa que reduzca la utilización del
automóvil en el transporte de sus trabajadores, fomenten otros modos
de transporte menos contaminantes y contribuyan a reducir el número
y el impacto de estos desplazamientos.
»

El Gobierno de España se propone, por tanto,
elaborar un proyecto de ley de movilidad sostenible que sea ampliamente
consensuado y participativo, y también el programa del propio
Partido Socialista, el PSOE, con el que concurrió a las pasadas
elecciones, se comprometía a la aprobación de una ley de
movilidad sostenible que establezca un marco estable de cooperación
entre todas las administraciones involucradas en el transporte urbano y
metropolitano, donde se fijen criterios medioambientales y de eficiencia
para la mejora de los sistemas de transporte que soportan la movilidad
cotidiana de los ciudadanos en las principales ciudades españoles.

Dicho programa también se comprometió a
estimular la elaboración de planes de transporte al centro de
trabajo a través del diálogo social.
Estimular,
señorías, no imponer.
Utilizar el diálogo social, no
el decreto ley.
Esa es nuestra posición con respecto a esos
concretos planes de transporte al centro de trabajo.

En esta misma línea se expresa igualmente el
programa con el que el PSPV-PSOE concurrió a estas elecciones, que
dedica un extenso espacio a la movilidad sostenible.

Tendría que recordar a sus
señorías algunas cuestiones más.
Por ejemplo, el
Pavace, firmado el 15 de septiembre de 2008 por el presidente de la
Generalitat valenciana y los secretarios generales de UGT y Comisiones
Obreras y el presidente de la Confederación de Organizaciones
Empresariales de la Comunidad Valenciana, también se expresa de
manera favorable sobre la realización en nuestra comunidad de una
ley de movilidad sostenible.

Yo creo que ese acuerdo de La Generalitat con las
organizaciones sociales y económicas debe ser un elemento
importantísimo que lleve al Consell a consensuar dicho texto legal y
a presentarlo lo antes posible.

Tenemos que destacar que recientemente, el día
15 de enero de 2009, como ustedes también conocerán
seguramente, el Ministerio de Medio Ambiente y Medio Rural y Marino
sometió a exposición pública, que, por cierto,
terminó el plazo el 7 de febrero de 2009, sometió un
documento que yo creo que está llamado a jugar un papel importante
en el futuro, se trata del borrador de la estrategia española de
movilidad sostenible.

Esta estrategia contiene un conjunto de
recomendaciones que, sin duda alguna, pienso contribuirán a unificar
criterios en las próximas leyes de movilidad sostenible que han de
aprobarse tanto en el estado como en las comunidades autónomas,
pero, por supuesto, que nosotros, nuestra Comunidad Valenciana, como
cualquier otra comunidad, tiene total y perfecta autonomía y
capacidad de legislación en este tema.

En primer lugar, esta estrategia española de la
movilidad sostenible establece el diagnóstico de los principales
problemas de movilidad en España que, según el texto, se
derivan de la acumulación e interrelación de múltiples
variables: fuerte crecimiento de la demanda, desequilibrio modal, declive
del ferrocarril, desigualdad del nivel de accesibilidad en diferentes
ámbitos territoriales, nuevos requerimientos de calidad y seguridad,
débil integración intermodal, aumento del número y
distancia de desplazamientos motorizados en áreas metropolitanas
-yo creo que lo sufrimos de manera muy especial en nuestra
comunidad-, creciente importancia de los costes externos,
energía, deterioro de la calidad del aire, deterioro de la salud,
ruido, accidentes de tráfico, tiempo perdido en atascos.
.
.

Y, en segundo lugar, establece un conjunto de
objetivos de movilidad sostenible, y es importante que lo reflexionemos; en
tercer lugar, determina un conjunto de directrices, y, finalmente, detalla
un buen número de medidas a adoptar.

Miren, en el anterior periodo de sesiones, el Grupo de
Compromís -como he dicho antes- presentó una
proposición no de ley sobre movilidad, que además obtuvo todo
nuestro apoyo.
En ese momento el Partido Popular, yo creo que
defendió el señor Ferraro también muy brillantemente
bajo mi punto de vista, pero defendió una posición de rechazo
del Partido Popular, y daba principalmente dos razones: una, es que
contenía muchos objetivos, muchos objetivos.
Han visto que ahora el
Partido Socialista elimina los objetivos para que se fijen en la ley y
para.
.
.
en aras a lograr un consenso y sencillamente hacer una
declaración política.
Bueno, en segundo lugar, yo creo que,
más bien, pensaba que no estaba en la línea de prioridades de
ese momento.
(Remors) Es
una interpretación.

Yo creo que a la vista del Pavace esta ley
también se encuentra o debe encontrarse en la línea de
prioridades del Consell en estos momentos.

Esperamos que ya el Partido Popular haya tenido tiempo
de reflexionar, y que ahora se encuentre en disposición de apoyar
este texto que ya les digo que hemos renunciado conscientemente a acotar,
porque nosotros tenemos nuestros principios y nuestros objetivos,
evidentemente.

Pero hemos renunciado a acotarlo de ningún modo
en aras a lograr ese consenso, si es posible, sobre la voluntad
política también de esta cámara de que se apruebe un
texto legal de movilidad sostenible en nuestra comunidad.
Por eso la
presentamos con un ánimo totalmente constructivo, esperando
encontrar el apoyo de sus señorías.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Para fijar posición tiene la paraula la senyora
Oltra, pel Grup Parlamentari de Compromís.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, gràcies, senyor president.

Efectivament, vam tindre ocasió en
l'anterior període de sessions de debatre una proposta del
Grup Compromís que era una moció subsegüent a la
interpel·lació al conseller d'Infraestructures,
precisament, on plantejàvem la necessitat d'una llei de
mobilitat sostenible i on, a mode d'exemple, perquè
això sí que va quedar clar en el debat, en el debat que
brillantment va mantindre el senyor Godoy, (rient) en aquell moment, en el qual, efectivament, se
plantejava que no podia ser una llista d'objectius tancats i que en
ningun cas havia de ser una qüestió imposada, sinó
-digam- parlada, consensuada amb els agents socials.

Això en el debat va quedar clar que era una
llista d'objectius i de principis, a mode d'exemple, que
posàvem, que podien ser eixos o no, perquè evidentment qui,
en tot cas, faria la llei.
.
.
la proposta de llei seria el govern
valencià, i ho faria sobre les bases que creguera oportunes.

Efectivament, també en aquell moment
parlàvem que a banda dels acords dels empresaris, dels agents
socials, sindicals, també era important conrear l'acord de les
associacions ecologistes, que també han de dir la seua, i les
associacions i plataformes que també n'hi ha en defensa del
transport públic, que també al nostre parer s'han
d'integrar en esta tasca de, efectivament, tindre un marc, una norma
amb rang legal que parle sobre la mobilitat sostenible.
.
.

I jo sí que repetiré.
.
.
, no vullc
repetir el debat d'aquell moment, no exhaustivament, però
alguns dels principis que nosaltres proposàvem, i és que els
principis inspiradors d'una llei d'este calat haurien de ser
l'impuls per a aconseguir una mobilitat sostenible; el dret dels
ciutadans i ciutadanes a l'accessibilitat en unes condicions de
mobilitat adequades, segures i amb el mínim impacte ambiental
possible; l'organització d'un sistema de
distribució de mercaderies també sostenible; la prioritat
dels mitjans de transport de menor cost social i ambiental, tant de
persones com de mercaderies; el foment d'incentivació del
transport públic i col·lectiu front al transport privat i, a
més, evidentment, també el de baix o mínim impacte,
com són les desplaçaments en bicicleta o a peu; la
cooperació institucional de diferents autoritats pel transport; la
participació de la societat, amb això, doncs el que se
plantejava abans molt important, el consens de tota la societat i que
participen també donant el seu punt de vista; la distribució
adequada dels costos d'implantació i gestió del
transport; el foment d'un desenvolupament urbà sostenible i un
ús racional del territori, i el compliment evidentment dels tractats
internacionals.

Això, al nostre parer, haurien de ser uns
principis inspiradors en una llei d'este tipus, que evidentment, tal
com se configura en la proposta de resolució que fa el Grup
Socialista, l'únic que sí que s'insta al Consell
perquè l'elabore des dels principis i els objectius que crega
oportuns, però que li done un impuls a que precisament tingam una
norma així.

En aquell moment, efectivament, la moció
subsegüent va tindre el suport del Grup Socialista però no
tant.
.
.
però no del Grup Popular, i n'hi havia un tercer
argument a banda dels que ja ha expressat el senyor Rajoy.
.
.
¡Ai!
, el
senyor Godoy, perdó, senyor Godoy, per a.
.
.
No sé en
què estaria jo pensant.
(Rient) Açò sí que ha sigut un lapsus,
hauré de parlar amb un psicoanalista.
Això és tremend.
El tercer argument, a banda dels que ha expressat el senyor Godoy, era que
havien d'haver presentat una proposició no de llei nosaltres.
Bé, sí, era una possibilitat, de totes maneres, cap de les
que hem presentat de moment s'han tramitat.
També,
això, haurà de tindre-ho en compte el senyor Ferraro, no?

En tot cas, per a nosaltres és fonamental este
tipus de legislació, per un costat, que garantisca eixa mobilitat
dels ciutadans i ciutadanes, eixa necessitat de mobilitat, però
també garantisca, evidentment, la sostenibilitat que per a nosaltres
és fonamental, com, a més, garantia d'un futur
habitable a la nostra terra.

I, en eixe sentit, alguns dels objectius que
plantejàvem anaven encaminats en este sentit, integrar les
polítiques de desenvolupament urbà i econòmic i les
polítiques de mobilitat de manera que es minimitzen els
desplaçaments habituals, però que es garantisca el
desplaçament, la plena accessibilitat als centres de treball,
residències, punts d'interés cultural, social,
sanitari, formatiu, lúdic, etcètera; adequar el sistema de
carreres i tarifes directes sobre la mobilitat a un esquema que integre les
externalitats i que equipare el transport públic i privat en
allò que afecta als costos de producció, i en eixe sentit no
sé si recorden que vam anomenar un estudi de La Caixa, en el qual se
demostrava que actualment el viatge en transport públic, si se
té en compte la variable temps és molt més car que el
viatge en transport privat i resulta més eficient que el viatge amb
transport públic el transport privat.

Suposava, si tenim -l'estudi de La Caixa,
eh?
-, si tenim en compte eixos estudis, que la Comunitat Valenciana
gasta el 3,9% del seu producte interior brut en costos per pèrdua de
temps de viatges al treball.
El 3,9% del seu producte interior brut es
gasta en la nostra comunitat en pèrdua de temps, la qual cosa suposa
1.
800 euros anuals per treballador, que no és una quantitat gens
menyspreable.

També plantejàvem la planificació
de la mobilitat sobre la base de la prioritat del sistema de transports
públics i col·lectius, i també els que tenen nul o
baix impacte, com els desplaçaments a peu o en bicicleta; atendre
les necessitats de les persones amb discapacitat a l'hora de la seua
mobilitat; promoure els mitjans de transport més ecològics:
posar en marxa formes d'integració tarifària del
transport públic; ajustar els sistemes de transport
col·lectiu a la demanda en els polígons industrials i grans
centres d'activitat, amb també objectius de millorar la
qualitat de l'aire que, efectivament, en esta proposta que se sotmet
en la seua exposició de motiu parla de l'impacte i de
l'increment de patologies cardiovasculars i de càncer pel tema
de la contaminació de l'aire; millorar la velocitat comercial
de transport públic en viatgers; disciplinar el trànsit i
exigir el compliment de les normatives sobre prevenció de la
contaminació atmosfèrica i acústica, que també
genera un problema greu, sobretot en aquelles poblacions de més de
20.
000 habitants; garantir també la seguretat viària i la
reducció de l'accidentalitat és un altre objectiu
-entenem- d'una llei de mobilitat; i, en fi, altres
objectius que no vaig a repetir perquè els poden vostés
trobar en la moció que vam presentar al seu dia, però que a
nosaltres ens semblen fonamentals si volem, efectivament, que la
sostenibilitat que  tots tenim sempre a la boca, al final siga
també una realitat i no només un discurs perquè
és modern, perquè queda bé, perquè la gent cada
vegada demana polítiques mediambientalment sostenibles del seus
governants.

Per tant, anem a recolzar esta proposició no de
llei amb l'esperança que el Grup Popular reflexione sobre la
posició que va mantindre en l'anterior període de
sessions per la necessitat que tenim com a societat d'articular
polítiques de mobilitat que garantisquen l'accessibilitat,
però que també garantisquen un futur habitable a la nostra
terra.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la
paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Godoy, vaja per davant que el meu grup
parlamentari compartix la necessitat d'esta llei.
No tant sols la
compartix el meu grup parlamentari, compartix també la necessitat
d'esta llei el govern valencià, i, de fet, la Conselleria
d'Infraestructures i Transports ja està treballant en la
confecció d'esta llei i la pretensió és que en
qualsevol cas estiga elaborada i puga aprovar-se en la present legislatura.

Dit això, he de dir-li, senyor Godoy, que la
presentació d'esta proposició no de llei evidencia, al
meu juí, una falta de coordinació interna en el seu grup
parlamentari, i en el seu partit, en el Partit Socialista, i també
una falta de coherència.
I li explicaré per què.

En primer lloc, vosté ha fet una cert
al·lusió a això, però ha de tindre en compte
que el govern central té el compromís d'elaborar una
llei de mobilitat d'àmbit estatal, tal com es va reiterar el
passat 28 d'octubre de 2008, ho va fer el senyor Morán
Fernández, que és del Grup Socialista, al Congrés dels
Diputats -pot comprovar-ho en el Diari de Sessions del 28 d'octubre de 2008, per a ser més exacte,
en el número 40-.
Allí es dia literalment: «El
gobierno incorpora un mandato taxativo, que es el de llevar a la mesa del
diálogo social la elaboración de una ley de movilidad
sostenible.
» Diàleg, que aprofite per a dir que compartim des
del meu grup eixa necessitat d'eixe diàleg amb tot els
sectors, que s'ha manifestat tant per part del seu grup com del Grup
Compromís.

Tornat a eixa intervenció.
Esta
intervenció es va produir en el marc d'un debat, d'una
proposició de llei sobre mobilitat sostenible presentada,
precisament, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Republicana-Izquierda
Unida-Iniciativa per Catalunya i els Verds al Congrés dels Diputats.
No li estranye.
Això es va produir el 28 d'octubre de 2008.
Li
estranya, veritat?
Doncs, mire, encara li estranyarà més el
que li vaig a afegir; que el PSOE va votar en contra d'eixa
proposició.
Entén ara -i a vosté li ha provocat
un somriure-, entén ara per què li he dit que era
incoherent i que era un exemple de descoordinació del Grup
Socialista el plantejament d'esta proposició no de llei, avui,
ací?
Ho entén ara?

El PSOE, efectivament, va votar en contra de la
proposició argumentant que el text d'una futura llei sobre
mobilitat dia literalment: «Requiere un trabajo previo que no tiene
por qué ser demasiado largo, pero sí intenso.
Es preciso
sentarse con las comunidades autónomas y con los
ayuntamientos.
» Així va fonamentar el Partit Socialista el seu
vot en contra de la iniciativa del grup assimilable al seu en què
presentàvem eixa necessitat d'esta llei, perquè es fera
esta llei.
A més, s'afegia que també es deuria
incorporar als agents socials «para hacer participar a la sociedad
civil en ese proceso de aportación previa a la elaboración
del texto».

En este context, no deixa, per tant, de sorprendre,
que al Congrés dels Diputats el PSOE diguera «no» a una
proposició de llei sobre el tema assenyalant la necessitat de
seure's prèviament amb els distints agents i que no el PSOE
ens presente ara ací, a Les Corts, una proposició no de llei
com la que estem debatent del mateix tenor literal.

Per una altra banda, a pesar de les manifestacions del
PSOE en este ple del Congrés, fins al moment La Generalitat encara
no ha sigut citada per a establir la seua posició respecte la llei
estatal sobre la matèria.

En conseqüència, senyor Godoy, a
vosté que li agrada eixa frase «no hay que empezar la casa por
el tejado» -diu vosté moltes voltes-;
«estaría bien empezar la casa por los cimientos»
-ho ha dit una vegada més este matí vosté
ací.
Per tant, davant el retardament en la redacció de la
llei estatal, es pot parlar d'una falta de comunicació amb les
comunitats autònomes en este punt, un retardament que té una
influència directa en la legislació autonòmica, ja que
el marc legislatiu estatal és un escenari previ per a
l'actuació legislativa valenciana.
Per tant, comencem la casa
pels ciments, pels fonaments i no per la teulada.

En este sentit, n'hi ha elements que
s'haurien de fixar també -al nostre juí- a
més de fer eixa llei estatal, eixa llei marc, elements previs que
s'haurien de fixar amb una claredat en l'àmbit de la
llei estatal perquè tenen un caràcter fonamental en la
mobilitat, com, per exemple, el paper de les rodalies en el transport
metropolità, una qüestió en què la Comunitat
Valenciana ens trobem davant una mancança de definició i un
absolut abandonament quant a inversions, o caldria fixar prèviament
i comparar les inversions que s'estan fent en altres comunitats
autònomes.
Això seria un altre element per a la
reflexió per al debat previ, per exemple, a Madrid, que estan
vostés, després del 28 de novembre, que la ministra de Foment
va presentar en el Consell de Ministres un pla d'infraestructures
ferroviàries, una inversió de 5.
000 milions d'euros per
al període 2008-2015; a Barcelona 4.
000 milions d'euros per a
eixe mateix període, amb una sèrie de plans que ací en
cap cas a la nostra comunitat ens arriben.

En eixe context, el Ple de les Corts Valencianes va
aprovar el passat 22 d'octubre una resolució en què
demanàvem la transferència de les competències.
Però, a més, s'incidia també en eixa
transferència que s'acompanyara de les oportunes dotacions
econòmiques.
I comparant eixes -que jo acabe de citar-
amb el mínim que se xifrava en eixa resolució de 2.
500
milions d'euros, doncs, es pot entendre que estava en termes de
raonabilitat.

En este mateix marc d'idees encara estem a
l'espera que el govern central expresse, com a Madrid i a Catalunya,
la seua ferma voluntat per a millorar i potenciar les infraestructures
ferroviàries en l'àmbit de la nostra comunitat, de la
Comunitat Valenciana.

Un altre exemple d'un criteri que hauria
fixar-se prèviament per l'estat i la falta del qual dificulta
el treball legislatiu de les comunitats autònomes, és la
posició davant dels consums dels hidrocarburs o
l'emissió de gasos dels automòbils o la
introducció de motors menys contaminants, com, per exemple, els
motors elèctrics, circumstàncies totes estes
necessàries per a arribar una sostenibilitat adequada a les ciutats.

A la vegada, es pot ressaltar el fet que
l'administració de l'estat ha realitzat una
estratègia espanyola de canvi climàtic i energia neta, que no
ha estat acompanyada de mesures efectives de recolzament al transport
públic.

Per últim, una vertadera política sobre
mobilitat sostenible en l'àmbit autonòmic deu tindre
com a base una posició clara de l'administració
estatal.

Per tant, crec que el més coherent seria que
vostés, en lloc de presentar esta proposició no de llei, que
l'hagueren presentat en un contingut que realment fóra
coherent, assenyalant, instant, en primer lloc, el govern central que
presente eixe projecte de llei de mobilitat sostenible, i, després,
podria exigir-se del Consell que, una vegada aprovada eixa
legislació d'àmbit estatal on se marcaren tots eixos
principis, eixe marc, poguérem desenrotllar la nostra.

En qualsevol cas, li reitere que des de la Conselleria
d'Infraestructures i Transport s'està treballant,
s'està elaborant ja eixa llei perquè es puga presentar
en esta legislatura.
Però, hi ha una gran quantitat
d'incògnites que dependrà que s'aclarisquen, en
funció d'eixa necessària llei marc que deu elaborar i
aprovar el govern de l'estat.
A partir d'eixe moment estarem en
disposició d'obrir -i amb això el meu grup
parlamentari també està d'acord- un procés
de consulta a tots els implicats, a la societat en general, per a poder
elaborar l'instrument, la pertinent llei d'àmbit
autonòmic.

Per tant, senyor Godoy, mosatros farem el mateix que
va fer el Grup Socialista en l'estat, votarem en contra per eixes
raons que li acabe d'aportar perquè crec que això
és el coherent i és l'oportú.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Per a rèplica, senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias.

En primer lugar, por supuesto, agradecer a la
señora Oltra el apoyo que nos va a dar.

En segundo lugar, al señor Giner, bueno, pues,
la dificultad de traerse las intervenciones totalmente escritas siempre
está claro cuál es.
Usted ha estado hablando de una
proposición de ley votada en el pleno del 28 de octubre de 2008, en
el Congreso de los Diputados, sobre movilidad sostenible, de una forma como
queriendo dar a conocer a este portavoz el contenido.
Y no se ha dado usted
cuenta, señor Giner, que no solamente he hablado del contenido sino
que, incluso, el resultado de la votación lo he dado en estas
Cortes.
Más de una vez he dicho que el resultado fueron: votaron 9
diputados a favor de la toma en consideración; 318 votaron en
contra; y, 1, se abstuvo.
 Y le he dicho, también, que de esos
318 estaba el Partido Popular y estaba el Partido Socialista.

Pero por motivos muy diversos, y si usted hubiera
leído bien las explicaciones del voto que da el Partido Socialista,
dice, claramente, que «se opone a la toma en consideración
porque llega a esas Cortes una ley muy cerrada y queremos hacer una ley
más abierta, es decir, más consensuada.
(Veus) Espero que usted lo haya
leído, al igual que seguramente habrá leído las
intervenciones del resto de los diputados, porque este diputado que le
habla sí que las ha leído todas, y eso es lo que nos ha
llevado, una vez más, a considerar que es absolutamente oportuna la
presentación de esta proposición no de ley en esta
cámara, y es oportuno, además, por varias razones.

En primer lugar, hay comunidades autónomas que
la tienen, ¿eh?
Cuando usted dice, es que se ha de elaborar una ley
y la etiqueta de esa ley.
.
.
, yo creo que usted no sabe exactamente
cómo será la etiqueta de esa ley, ¡yo no lo sé!
Vamos, si usted tiene información (veus) privilegiada, en ese sentido, ya nos lo dirá.

Mire usted, yo lo que sí que le voy a decir es
algo que usted, que es valenciano y conoce las cosas que hacemos los
valencianos, lo conoce perfectamente.
Le voy a leer un compromiso de su
gobierno, que es el Consell y que también es mi gobierno, aunque yo
no sea el partido que lo sustente, sino el suyo y, por tanto, usted
debería conocerlo mejor de lo que yo lo conozco.

Dígame usted si está de acuerdo o no en
que el gobierno valenciano firmó un documento que se llama el Pavace
II, Pacto valenciano por el crecimiento y el empleo II, 2009-2013, el 11 de
septiembre de 2008.
Yo creo que usted me dirá que sí, porque
es una cuestión que no se puede negar.
Pues, mire, hay un punto en
ese Pavace, que es el punto 14.
5, en el cual el Consell compromete la
culminación de los trabajos para la elaboración y
presentación del anteproyecto de una ley de movilidad de la
Comunidad Valenciana (veus) ¡en el año 2009!
Por tanto, lo que yo invito es a
estas Cortes a reforzar e impulsar lo que espero que no sea un compromiso
escrito en papel que se haya metido después al agua para que se
borre.
(Veus)

Mire, usted nos ha dado una información (veus) que a mí me parece
interesantísima.
Nos ha dicho: la Conselleria de Infraestructuras y
Transporte ya está trabajando en la confección de esta ley
para que esté elaborada «en esta legislatura», con lo
cual mes está diciendo, mire, ya está trabajando en la
confección de esta ley para incumplir la fecha de compromiso del
Consell que ha sido para el año 2009 ¡en esta legislatura!
.
.
.
Luego, usted ya le está dando, (veus) perdone, usted ya está dándole ¡dos
años más de prórroga!
(Veus) ¡Dos años más!

Le leo exactamente, porque he tomado sus palabras, y
mire usted el Diario de Sesiones: «La Conselleria de Infraestructuras y Transporte ya
está trabajando en la confección de esta ley para que
esté elaborada en esta legislatura.
» (Algú diu: «¿Y eso no es el 2009?
») Mire.
.
.
¡No, no!
¡Espere!
(Veus) Entonces, si está usted de
acuerdo en el año 2009, como me está diciendo y me
está respondiendo por lo bajo que si no es eso en el 2009.
.
.
Digo,
mire, si es en el 2009, ¿por qué no nos vota?
Y, si no es en
el 2009, ¿por qué el Consell se comprometió en el
Pavace a la fecha del 2009?
Respóndame a alguna de las dos preguntas
por lo menos.
(Veus)

Si es en el 2009, ¿por qué no nos vota?
Y, si no es en el 2009, ¿por qué el Consell se
comprometió?
Yo creo que está usted ahí en un dilema
que tiene que responder de una manera o de otra.
Nuestra proposición
es muy coherente con la política del propio Partido Socialista, pero
es muy coherente también con el Pavace.
Lo que no es coherente es la
posición del grupo que sustenta al gobierno.
.
.

El senyor president:

Señor Godoy, concluya, por favor.

El senyor Godoy García:

.
.
.
con el Pavace y con una política de
movilidad (ininte­l·ligible) .
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

Sí, senyor Giner, per a rèplica.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, no intente ficar en la meua boca qüestions
que jo no he dit.
Vosté fa les seues pròpies conclusions, que
són totalment alienes al que jo he manifestat ací.

Jo, literalment, li he dit, li ho torne a repetir, i
crec que es podrà comprovar en el Diari
de Sessions.
Jo, literalment, li he dit, que.
.
.
,
el primer que he començat diguent en la meua intervenció
és que compartíem la necessitat d'esta llei.
La primera
qüestió.

En segon lloc, li he afegit que no només ho
compartia el meu grup parlamentari, sinó que també compartia
eixa necessitat la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
I tant
és aixina que li he afegit que des de la conselleria s'estava
treballant en l'elaboració d'eixa llei, per a afegir a
rengló seguit que es pretenia que estiguera elaborada en la present
legislatura.
I, d'ahí, vosté comença a barallar
el 2009.
I jo li pregunte: ¿que el 2009 no forma part d'esta
legislatura, no es un any que pertany a esta legislatura?
¿Per
què té de concloure el que jo no he afirmat?

Vosté ha manipulat o ha intentant manipular el
que jo he afirmat.
El que jo he afirmat, li ho he reiterat ara clarament,
claríssimament.
I li torne a dir que la pretensió és
que estiga elaborada en esta legislatura, i aprovada en esta legislatura.

Però a rengló seguit li he dit una cosa
que li torne a reiterar: el que porta vosté preparada la seua
intervenció, com és normal, i com és obligació
de tot lo món preparar-se i abastir-se de tota la informació
necessària.
Jo he escoltat la seua intervenció i vosté
ha fet una sèrie de referències en què jo,
després, en la meua, he vullgut tornar a reincidir, perquè,
precisament, reincidir en eixes referències ficava de manifest
més clarament les dos afirmacions que jo he fet en l'anterior
intervenció meua.
Primera, la falta de coordinació del seu
grup i la total incoherència del seu grup, per la posició que
el seu partit havia mantingut en esta mateixa llei en l'àmbit
del Congrés dels Diputats i el que vostés pretenien que
s'aprovara ací en el plantejament de la seua proposició
no de llei.

Jo li he patentitzat clarament eixa
incoherència i eixa falta de coordinació, perquè crec
que això és inapel·lable, per poc que es veja, quina
va ser la posició del seu grup, per molt que ho vullga disfressar,
perquè, precisament, en les al·lusions que ha fet en la seua
intervenció a eixos fets, vosté ja estava ficant-se la bena
en la ferida abans que li provocaren ninguna ferida.
Per tant, ahí
n'hi ha una clara, una claríssima incoherència i
descoordinació, o, al final, vostés no han pogut fer
coherent.
.
.
, una proposta que fóra coherent amb la posició
del seu partit en l'àmbit nacional.

I, en tot cas, jo he fet una referència a la
llei d'àmbit estatal, perquè eixa llei marcarà,
evidentment, dissenyarà un marc, marcarà els principis,
és una llei que s'ha d'elaborar en contacte.
.
.
,
s'ha d'elaborar segons manifesten els seus companys en el debat
de la proposició que en seu dia van presentar en el Congrés
dels Diputats, un necessari diàleg amb les distintes comunitats
autònomes, i estes són les hores en què el govern
central encara no s'ha ficat en contacte amb la comunitat
autònoma valenciana per a parlar sobre eixa que, i crec jo que
això és un element a considerar.

Vostés, per a votar en contra d'eixa
proposta que va presentar Esquerra Republicana, i torne a incidir en el
mateix, Esquerra Republicana-Izquierda Unida-Iniciativa per Catalunya i Els
Verds, és que apareix en el diari de sessions del Congrés
dels Diputats del 28 d'octubre del 2008.
.
.
(Veus) Jo li dic la proposta.
La
proposta la poden firmar distints grups.
Vostés, com a argument,
senyor Godoy, van utilitzar precisament l'argument de dir que
«se tenía que hacer participar a la sociedad civil en este
proceso de aportación previa a la elaboración del
texto», i van votar en contra d'una proposta de llei, van votar
en contra d'una proposta de llei com la que exigixen vostés
ara que aprovem mosatros ací.
¡Per això li he dit que
són incoherents!
(Veus) Per això li he dit que, com a mínim, doncs,
serà una descoordinació amb el seu grup, ¡però
és que això és tan elemental!
, és tan
elemental.
(Veus)

Vosté ha fet una sèrie de
referències, però jo també li he dit que, en tot cas,
a més d'eixes conversacions, a més d'eixe
contacte, a més d'una sèrie de qüestions que
s'hauran de tindre en compte, a vore si, de pas, van prenguent nota
des del seu grup, si mos equiparen,.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner, (ininte­l·ligible) .
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
a la Comunitat Valenciana amb la de Madrid i amb la
de Barcelona.

No res més i moltes gràcies, senyor
president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Conclòs el debat, anem a passar a
votació.
¿Vots a favor?
7.
¿Vots en contra?
8.
Per 8
vots en contra i 7 a favor, queda desestimada la proposició no de
llei.
(Veus) Perdó,
perdó, perdó, sí, acabe de seguida.
.
.
, o s'acaba
açò.

Proposició no de llei sobre la posada en
funcionament del consell assessor de l'Agència Valenciana de
l'Energia presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 29.
638, BOC número 128)

El senyor president:

Passem al punt 7 de l'ordre del dia, que amb
este punt acabarem la sessió per hui: presa en consideració
de la Proposició no de llei sobre la posada en funcionament del
consell assessor de l'Agència Valenciana de l'Energia,
presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Godoy.

El senyor Godoy García:

Bueno, pues, muchas gracias, señor presidente.

Señorías, la Agencia Valenciana de
Energía, como ustedes saben, se creó por Ley 8/2001, de 26 de
noviembre de estas Corts, pero su efectiva puesta en funcionamiento
quedó condicionada a la aprobación por el gobierno valenciano
de un reglamento, que tenía que ser aprobado en el plazo de tres
meses.
Dicho reglamento es el Decreto 9/2002, de 15 de enero.
.
.
: 2002.
Nadie puede entender, señorías, que desde el 2002 hasta
aquí (veus) siga
sin constituirse el consejo asesor de la Agencia Valenciana de
Energía.
Ustedes saben que, además, el Grupo Socialista, yo
creo que prácticamente en todos los presupuestos ha puesto siempre
una enmienda de constitución de ese consejo asesor, y no hemos
conseguido nunca que nos la voten a favor.

Nosotros, desde el Grupo Socialista, desconocemos a
qué se debe esta posición política.
.
.
, la voy a llamar
posición política, de tantos años, del Consell.
(Veus) Desde luego, no puede
alegar motivos económicos el Consell en este caso, porque les tengo
que decir, señorías, que es un órgano cuyos miembros
no tienen retribución alguna, (veus) así lo dice la normativa.
Por tanto, que no nos
alegue motivos económicos.

Quiero recordar a sus señorías que el
consejo asesor es un órgano de carácter consultivo, de
asesoramiento, de debate, cuyas funciones son las siguientes: asesorar e
informar al comité de dirección en todas aquellas cuestiones
relacionadas con los fines asignados a la agencia; proponer cuantos
acuerdos y disposiciones sean convenientes para el mejor funcionamiento de
la agencia; informar sobre cualquier asunto que en el ámbito de las
competencias de la agencia le solicite el gobierno valenciano o el
presidente de la agencia; informar sobre los programas de actuación,
inversión o financiación; y cuantas otras puedan ser
conferidas de conformidad con la legislación vigente y demás
disposiciones posteriores.

Como pueden comprobar sus señorías, la
función de este órgano son funciones de propuesta, de debate,
de información, de asesoramiento, por lo que, si el Consell no
quiere constituirlo, hemos de pensar que no quiere tener propuestas ni cree
necesitar ningún tipo de asesoramiento ni informe sobre sus
programas de actuación, inversión o financiación.

Nosotros, señorías, por el contrario,
sí que consideramos de gran interés para la política
energética del Consell contar con estos informes de un órgano
de expertos, que a buen seguro la enriquecerían y la
orientarían hacia mejores derroteros, y en el cual también
estén representadas las organizaciones sociales y económicas
más representativas de nuestra comunidad, porque, como saben
ustedes, la composición del consejo asesor, además de su
presidente, que es el conseller, y el vicepresidente, que es el secretario autonómico
competente en materia de energía, más todos los miembros del
consejo de dirección, que son unos diez miembros más
institucionales, y cinco representantes nombrados por La Generalitat, esa
composición, además, incluye once vocales de
representación social o económica o de las universidades
valencianas, empresas, organizaciones empresariales, organizaciones
sindicales, consejo oficial de cámaras de comercio, colegios
profesionales relacionados con el área energética,
Federación Valenciana de Municipios y Provincias, ecologistas,
consumidores y usuarios, empresas productoras y comercializadoras de
energías renovables, etcétera.

Yo creo que tiene poca disculpa esto.
No sé si
ustedes es que no han tenido tiempo en seis años -y me refiero
al Consell, por supuesto- para constituir este consejo asesor o si lo
que no quieren es que participen las universidades valencianas, o las
organizaciones empresariales, o las sindicales, -es que no me lo
puedo explicar- o del consejo oficial de cámara de comercio, o
son las organizaciones ecologistas, porque es que eso no es tan
difícil de poner en marcha.
Yo creo que si se tiene voluntad (s'interromp la gravació) .
.
.
en los tres meses siguientes, este consejo asesor.

Pensamos que.
.
.
-y termino,
señorías, vamos a hacerlo rápido- que este
consejo asesor contribuirá a conseguir el objetivo básico de
la Agencia Valenciana de la Energía, que no debe ser otro que
conseguir una mayor utilización y fomento de las energías
renovables, mayor garantía de abastecimiento energético,
diversificación y calidad, ahorro y eficiencia energética e
implantación de nuevas tecnologías mediante el apoyo a la
I+D+I con acciones específicas dirigidas a las pymes.
Todos estos
actores sociales, yo creo que tienen un gran papel a desarrollar y que
llevamos, desgraciadamente, seis años prescindiendo de su buena
participación en el consejo asesor.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

A esta proposición no de ley se presentaba una
enmienda, por parte del Grupo Parlamentario Popular.
Para su defensa tiene
la palabra el señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, somric.
.
.
estic en part d'acord amb
el que ha dit el senyor Godoy, però estic somrient, m'ha fet
gràcia el que ha dit a l'inici, que diu: «No sé
per què el Consell no posa en marxa el consell assessor.
» I
diu: «Jo ho he demanat en els pressupostos, ja, en distintes
ocasions, i vostés m'ho rebutgen.
» I diu, a
continuació: «Però no crec que el consell siga per
caràcter econòmic, el que no se cree, perquè no tenen
ninguna retribució.
»

Aleshores, si no té res a vore amb el
caràcter econòmic, ¿per a què dimonis -i
li ho dic amb el màxim respecte, vosté està en el seu
dret de fer el que crega- presenta vosté eixa esmena als
pressupostos, que són l'expressió econòmica del
programa de govern?
¿Per què presenta vosté eixa
esmena?
No puc entendre-ho.

Però bé, la iniciativa seria assumible
per mosatros, seria assumible.
El que ocorre és que vosté
fixa en un terme de tres mesos, que pensem que no depén del Consell
el que es puga complir o no, com ara tractaré d'explicar-li,
per això, havíem presentat una esmena que suprimix el terme
dels tres mesos i remet al.
.
.
present exercici 2009.

Vosté fa una síntesi en la seua
exposició de motius molt correcta, en la qual se referix a la
regulació de la normativa del consell assessor, creat per la Llei
8/2001 i el desenrotllament del Decret 9/2002, modificat pel decret
posterior de 2004, eh?
, del 2004.
No són sis anys.
Tal com arreplega
la normativa, el consell assessor té una sèrie de components
nats que són el president, vicepresident i membres del consell de
direcció, cinc representants nomenats pel Consell i onze vocals, en
representació de la societat civil, nomenats pel conseller a
proposta de les respectives institucions o sectors en representació.

En este sentit, en l'últim trimestre del
passat any, del 2008, en l'últim trimestre
-d'octubre a desembre- se va començar a enviar als
distints sectors, indicats en el reglament com representats en el consell
assessor, invitacions perquè proposaren els candidats a vocals.

Fins al moment present, s'han rebut, entre
desembre del 2008 i març del 2009, propostes de designació de
vocals.
.
.
associacions empresarials, cambres de comerç,
col·leges professionals, FVMP -Federació Valenciana de
Municipis i Províncies-, consumidors i usuaris i empreses
productores i comercialitzadores d'energies renovables i
convencionals, i s'està pendent de rebre per la resta de
propostes.
No se pot posar en marxa, mentres que no hagen contestat tots.

Per tant, en l'actualitat s'estan
realitzant les actuacions oportunes per a l'efectiva
constitució del consell assessor de l'Aven.
S'està en això.
En esta línia,
s'entén que la proposició no de llei hauríem de
rebutjar-la, el que ocorre és que estem d'acord amb el que
perseguix.
El que no podem és acceptar el terme dels tres mesos, ja
que donat que el procediment per a la designació dels membres
designats del consell assessor està en estos moments obert, i fins
que no estiguen rebudes totes les propostes i nomenats tots els
representants, no podrà procedir-se a la seua constitució
material.

Per tant, li hem presentat una esmena que ve a dir
pràcticament el mateix que la seua senyoria.
Si el que volem
és impulsar al Consell perquè agilitze al màxim la
constitució del consell assessor, la nostra esmena elimina el terme
de tres mesos, i diu: «Les Corts Valencianes insten el Consell de La
Generalitat perquè, dins de 2009, es constituïsca i pose en
funcionament el consell assessor de l'Agència Valenciana de
l'Energia.
»

Tinga vosté en compte que falta molta gent
encara per designar, falta molta gent per designar i, no obstant
això, l'agència està funcionant.
L'agència està funcionant, però clar, com la
llei diu que cal nomenar el consell assessor, allò important
és que s'impulse l'acció del Consell,
perquè inste a aquells que tenen de nomenar els seus representants
que ho facen el més prompte possible.

I, per tant, compartim el criteri.
.
.
el que perseguix
la seua iniciativa, pensem que és adequada i correcta,
únicament tenim el problema que si diem «en tres mesos»,
al no dependre del Consell, podria el Consell incomplir, sense culpa, el
terme que aquí establim.

Si fiquem que siga al llarg del 2009, doncs estem
impulsant la seua acció, estem recordant-li que cal agilitzar, i que
se pose en contacte amb totes les institucions d'on tinguen de
designar representants, perquè se constituïsca el més
prompte possible.

Espere que considere l'esmena i l'accepte.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Para la aceptación o no de la enmienda tiene la
palabra el señor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias.

Y, además, también le agradezco al
señor Maluenda el tono de su intervención.
Hay algunas cosas
que yo creo que tenemos que aclarar, señor Maluenda.

En primer lugar, es que el Grupo Popular y el gobierno
valenciano nos tienen a todos saturados en presentación de
propuestas en los presupuestos que nada tienen que ver con los ingresos y
con los gastos de esta comunidad autónoma, e incluso se atreven a
poner determinadas propuestas que tienen que ver con los ingresos y con los
gastos en Madrid.

En segundo lugar, que usted confunde algo, parece
mentira que un diputado de su antigüedad y solvencia confunda
retribución con gasto.
Una cosa es que tengan o no tengan
retribución los miembros y, otra cosa, es que tenga o no tenga gasto
un consejo.
Son dos cosas distintas y, por tanto, (veus) no le vale.
.
.
o no le
vale una o no le vale la otra argumentación, pero las dos juntas,
las dos juntas a usted no le valen.

De todas formas, yo creo que eso es realmente una
cuestión menor, que lo que ha faltado, cuando se está ocho
años esperando que un consell de la Generalitat valenciana cumpla con una ley que ellos
mismos han aprobado y con un reglamento que ellos mismos han aprobado, para
constituir un consejo asesor, pues yo creo que tendrían que tener
sonrojo de dar cualquier tipo de excusas, porque en esos ocho años
han tenido tiempo, más que de sobra, para convocar.
(Remors)

Ahora nos dicen: «Mire usted, es que estamos
convocándoles y, desde diciembre a marzo, han pasado tres meses y no
hemos recibido todas las propuestas.
» A ver si ahora la culpa la van
a tener las universidades, o los empresarios, o los sindicatos, o las
cámaras de comercio, o los ecologistas, o los consumidores, porque
no han mandado las propuestas en los tres meses.
Yo creo que si ustedes se
las hubieran pedido, esas propuestas, hace seis años o siete
años, seguramente, las tendrían todas.

Pero además, ¿qué pasaría
si alguno de ellos no da propuesta?
Se tendrá que.
.
.
se
tendrá que constituir, algún plazo tendremos que ponerle.
Cuando ustedes dicen: «No queremos poner un plazo de tres meses, como
dicen ustedes, porque es que no puede ser, poner un plazo, y que
después no tengamos las propuestas.
.
.
» Es que,
¿qué sucederá si alguna de estas entidades en el plazo
de un año, que ustedes quieren proponer, no nos da propuesta?
¿Impedirán la constitución del consejo asesor?
Usted
sabe que no.

Bien, de todas formas, nos dice finalmente: «La
agencia está funcionando.
» ¡Eso faltaba!
Aquí la
proposición no de ley en ningún momento pide que funcione la
agencia.
Lo que pedimos es que la agencia funcione como debe funcionar, que
además de tener un consejo de dirección, tenga un consejo
asesor, y que ese consejo asesor está sin constituir.

Por tanto, no es materia de esta proposición no
ley, si funciona o no funciona, algo que podríamos discutir desde el
punto de vista político durante mucho tiempo, sino que es materia de
esta proposición no de ley, si el consejo asesor debe constituirse
-y debe constituirse cuanto antes- o no debe constituirse.

Estamos de acuerdo en algunas cosas, señor
Maluenda, estamos de acuerdo.
Yo creo que en el objetivo de que tiene de
que ser constituido el consejo asesor estamos de acuerdo.

Y, mire, ustedes tienen, en este caso, tienen la
llave, porque tienen la mayoría en esta cámara.
Si la llave
la tuviera el Partido Socialista, en este caso, no le quepa a usted duda de
que saldría con el plazo de tres meses esta proposición, (remors) porque
tendríamos la llave para hacerlo, y creemos que en ese plazo se
puede constituir.
Porque no es el plazo de tres meses, es el plazo de siete
años y tres meses.

Pero, en este caso, tienen ustedes la llave y nosotros
tenemos voluntad de consenso en este tema, y eso es importante, porque
creemos y les pedimos que si no se cumple, hagamos todos honor a la
votación que aquí realicemos, y pidamos todos conjuntamente
al Consell, si eso no se ha cumplido en el mes de enero, la urgente
constitución del consejo asesor, no en un año, sino en el
mismo mes de enero.
¡Hagámoslo!

Yo, de verdad, que.
.
.
lance usted también
esa propuesta, diciéndole al Grupo Popular, que vamos a aceptar la
enmienda que el Grupo Popular está proponiendo en aras al consenso,
y que esperamos encontrar, también, del Grupo Popular, la
receptividad suficiente para que si no se cumple ya, en el año 2009,
la constitución de este consejo asesor, todos juntos, en el mes de
enero, exijamos.
.
.
perdón, no podrá ser en el mes de
enero, pero en el mes de febrero sí podrá ser, exijamos que
en el plazo de un mes esté constituido, y que ustedes tomen esa
bandera con la misma fuerza que la vamos a tomar nosotros.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Sí.
.
.
¿Es para réplica?

El senyor Maluenda Verdú:

No, és que tinc un dubte.
No sé si en
este moment el senyor Godoy està acceptant l'esmena o
està condicionant.
.
.

El senyor president:

No, això anava a preguntar-li.
Senyor.
.
.
senyor
Maluenda, jo, precisament.
.
.
(Veus) Jo anava a preguntar-li al senyor Godoy que si efectivamente
aceptaba usted la enmienda tal cual, sin más.

El senyor Godoy García:

Hemos aceptado, señor presidente, la enmienda,
y hemos realizado una petición, pero la enmienda la hemos aceptado.

El senyor president:

Muchas gracias.

Queda registrada la petición, pero la enmienda
es tal cual.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

Yo le agradezco que acepte la enmienda, pero este no
es el turno de petición.

El senyor president:

Por eso, por eso, queda registrada, en su turno queda
registrada sin más.
(Veus)

Puesto que pasaremos a votación la enmienda,
para fijar posición tiene la palabra la señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

No vullc allargar jo tampoc, perquè tots tenim
fam, però, efectivament, el que estem debatent ací.
.
.
(Veus) Jo com ací el senyor
Maluenda no afluixa mai, doncs jo tampoc.
(Inintel·ligible)
.
.
.
 que el que estem debatent ací
és una mostra més de la incapacitat del govern del Partit
Popular de complir les seues pròpies lleis i els seus propis
decrets, perquè la llei encara és del parlament, però
el decret és del govern valencià, i l'únic
responsable és el govern valencià.

Per tant, efectivament, la llei de creació de
l'agència valenciana del 2001 -com l'Odisea en el espacio-, i el
seu reglament del 2002 -fa set anys, i estem en el 2009-,
encara no han estat capaços de crear l'òrgan consultiu,
que jo crec que, efectivament.
.
.
jo sí que vaig a expressar
-com la proposta no és meua, que és del Grup
Socialista-, vaig a expressar que, efectivament, és que
segurament molesten els consells assessors, perquè s'ha de
preguntar el parer d'altres, encara que després no se'ls
faça cas.

En este sentit, no podem més que recolzar la
proposta del Grup Parlamentari Socialista, fins i tot amb esta esmena,
perquè quan tant s'ha esperat, sis mesos.
.
.
, que en realitat
si estem en març, es deia tres mesos, fins al final de 2009
són sis mesos.
Després de set i el que ha plogut, sis mesos
més tampoc és tan important.

Jo, com dic, simplement no tenien molt
d'interés en crear este consell assessor.
I jo crec, senyor
Godoy, que mos vorem en febrer de l'any que ve reivindicant una altra
vegada allò evident, que és el compliment d'una llei,
amb la qual cosa no es pot votar en contra.
Per això entenc que
s'haja presentat l'esmena, perquè no poden votar en
contra del compliment d'una llei, encara que.
.
.
bé,
«cosas veré de Sancho».
Efectivament, per a nosaltres és fonamental.

I és de veres que l'agència
funciona i ha fet coses positives -per a nosaltres poques,
n'havia d'haver fet més- en la recerca de noves
fonts d'energia alternativa als combustibles fòssils, que pel
seu preu canviant -ara està a la baixa, però sabem que
fa molt poc estava a l'alça- i la dependència que
generen estos combustibles fòssils fan necessària
també la creació d'este consell assessor per tal de
recaptar i impulsar
noves formes de generació d'estalvi i consum d'energia,
aixina com donar compliment a les finalitats de la mateixa agència,
com promoure la diversificació energètica, buscar un qualitat
i eficiència en el subministrament, impulsar l'estalvi, les
energies renovables, l'autosuficiència, etcètera.

Com dia, des de l'agència s'han
impulsat alguns projectes.
El fet que no estiga el consell assessor, es
deia adés, no significa que l'agència haja estat
paralitzada, però és cert que és un requisit que la
llei marca i que ha de complir-se simplement.
És que estem davant
d'una perogrullada molt gran.

Per a nosaltres, també necessitem
avançar en la dotació de mitjans i de línies
estratègiques de producció d'energies renovables, ja
que són les que garantixen una major durada en el temps i, per tant,
un subministrament de futur, així com una producció que no
danya els ecosistemes naturals que són finits i cada cop,
malauradament, més deteriorats.

Per això cal que ens dotem de tots els
mecanismes administratius i d'assessorament necessari que
contribuïsquen a donar una visió més ampla i fomenten un
debat obert a la incorporació de nous models de producció i
consum responsable i, com no?
, a la participació social.

Jo pense que des de l'administració
s'ha d'impulsar una participació activa per part de la
ciutadania, dels agents socials i dels professionals en les diferents
matèries a l'hora de prendre decisions i en la
planificació de projectes que contribuïsquen al benestar
comú i al manteniment d'un equilibri entre les necessitats a
cobrir i garantir un desenvolupament racional i sostenible.

Els instruments de participació i assessorament
s'han de crear i dinamitzar com marquen les lleis, al mateix temps
que han de ser protagonistes en l'elaboració i adopció
d'acords.
No han de ser mers espectadors i utilitzats segons la moda
de torn o d'acord amb el temps polític que el partit del
govern vullga donar-los.

Per tant, dintre del marc normatiu i legislatiu
valencià comptem amb nombrosos consells assessors.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories, estem acabant ja.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
i de participació, però amb una
efectivitat a vegades, i protagonisme, pràcticament nuls o
desapercebuts, ja que no se'ls té en compte o se'ls
convoca o simplement, com en este cas, no arriben ni a crear-se.

(Veus) Sí, però jo fixe posició respecte.
.
.

El senyor president:

Per favor.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
d'una proposició.
.
.
(Veus) No, però no para
vosté.
És que no para vosté.

El senyor president:

¡Senyories, per favor!
.
¡Senyories, per
favor!

La senyora Oltra Jarque:

Pura energia, i això que no ha dinat encara.

El senyor president:

Anem a vore.
Per favor, dirigisquen-se a la
presidència i no se dirigisquen entre vostés.

La senyora Oltra Jarque:

Ja.
Però és que no se pot parlar, senyor
president.
No para, no para.

El senyor president:

Per favor, per favor, jo demane respecte a la diputada
que està intervenint.
Moltes gràcies.

La senyora Oltra Jarque:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Pot continuar.

La senyora Oltra Jarque:

Per tant, des del Grup Parlamentari Compromís
anem a donar suport a la proposta presentada.
I a més, volem demanar
que la seua constitució no sols servisca per materialitzar un
compliment formal, sinó que siga una realitat efectiva i complisca
la finalitat, encara que no en tres mesos sinó ara en el 2009, i
objectius que té encomanats en la redacció de la llei i del
reglament.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Sí, senyor.
.
.

El senyor Godoy García:

Sencillamente para agradecer a la señora Oltra
el apoyo.
.
.

El senyor president:

¡Hombre!
, turno de agradecimiento no hay, pero
le voy a dar.
.
.
no le voy a  fijar ni tiempo.
Si usted quiere puede
decir.
.
.
, pero ni tiempo.
Esto es fuera de reglamento, ¿eh?

El senyor Godoy García:

Señor presidente, a estas horas, yo creo que
teniendo las cosas tan claras, podemos pasar directamente a
votación.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Señorías, entonces pasamos a
votación la enmienda que ha aceptado el señor.
.
.
presentada
por el Grupo Parlamentario Popular en su integridad.
¿Votos a favor
de dicha enmienda?
Por 13 votos, por unanimidad queda aprobada.

Señorías, muchas gracias por su
colaboración.
Y se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 14 hores i
29 minuts)