Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 16 de desembre de 2003.
Comença la sessió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 19.
Segona reunió.**

 

 

***Debat i votació del dictamen de la comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2004 (BOCV número 23).
Continuació**.*

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Tiene la palabra para defender las enmiendas a la sección quinta, de presidencia, don Ramón Cardona, del Grupo Político Entesa, que presenta el grupo de enmiendas que van de la 109 a la 116.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Només un minut per a comentar la cooperació internacional al desenvolupament.

En el pressupost que ens presenta el Partit Popular el percentatge que es dedica del pressupost és el 0,26%, cosa que no compleix ni de bon tros el que seria desitjable, que seria el 0,7.
Tanmateix, l'Estat espanyol es va comprometre en els acords de Monterrey, en la Cimera de Monterrey, a assolir el 0,50 en el 2007.
Si continuem així tampoc s'assolirà el 0,50 en el 2007.

Per tant, nosaltres proposem un augment fins al 0,33 durant l'any 2004 i, per tant, proposem un augment de 4 milions d'euros a aquest concepte de cooperació al desenvolupament.

Tampoc entenem com les accions institucionals tenen 9 milions d'euros i les accions fetes per a les ONG només tenen 7,8, perquè això vol dir que el Consell té una discrecionalitat absoluta a l'hora d'invertir més de la meitat del pressupost de cooperació, i nosaltres pensem que caldria passar-lo, d'eixes accions institucionals a les accions fetes per les ONG.

Finalment, estos quatre milions d'euros que augmentem els traem d'unes altres partides de presidència perquè no hi ha un altre lloc d'on traure-les.
Nosaltres pensem que la cooperació internacional és prioritària i caldria, per això, dedicar-li recursos, encara que siga d'unes altres seccions.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra el diputado del Grupo Popular Manuel Gómez.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, yo no sé lo que diría usted en otras épocas cuando gobernaban otros gobiernos.
Si usted cree que este gobierno del Partido Popular no hace esfuerzos presupuestarios, los hace y mucho, y así lo ha demostrado durante estos años desde que está en el gobierno.

Mire, hay un dato muy importante.
Tómeselo como usted quiera.
Desde el año 1995 hasta el 2004 un 400% más se invierte que en 1995.
Un 400% más.
Y, además, respaldando partidas que existían antes, algunas con el 15% más; otras con más del 60% y creando nuevas líneas para reforzar esas políticas.

Señor Cardona, yo creo que a usted lo que le molesta es que este gobierno sabe perfectamente que desde que está gobernando esta comunidad está haciendo grandes esfuerzos en políticas sociales, en políticas de cooperación, y eso es lo que a ustedes les molesta porque se les acaba el discurso.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Gómez.

Pasamos al bloque segundo de enmiendas en la sección quinta, que presenta el Grupo Político Socialista, representado por don José Camarasa, que comprende las enmiendas de la 117 a la 171, y de la 173 a la 219.

Tiene la palabra el señor Camarasa.

Comience, señor Camarasa, por favor.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías, defendemos una serie de enmiendas a la sección 05, que van dirigidas, entre otros aspectos, a formalizar definitivamente el compromiso de avanzar para obtener mayores cuotas de autogobierno en nuestra comunidad.
Estamos hablando del desarrollo y reforma del Estatuto y estamos hablando de desarrollo y reforma del Estatuto porque ustedes, señores del Grupo Popular, habrán tenido la oportunidad de observar cómo el gobierno ha desaparecido, ha hecho desaparecer de un plumazo todo un programa que se llamaba así, desarrollo autonómico, y precisamente en un año en el que el presidente Camps había hecho bandera de la necesidad de avanzar en la reforma del desarrollo autonómico.

Adjudicar a la presidencia de la Generalitat la condición de centro impulsor, de mascarón de proa de las prácticas de igualdad, visualizar el compromiso personal del presidente en la lucha dirigida a obtener la igualdad efectiva entre mujeres y hombres es otro de los objetivos de las propuestas de enmienda.
Apostamos por la formación de titulados y estudiantes, aumentando las becas y disminuyendo para ellas los gastos que consideramos excesivos del capítulo de gastos de personal del entorno del presidente.

Hacer posible, realmente, la labor de control de la oposición, señorías, mejorando las relaciones entre el departamento de relaciones con las Cortes y esta Cámara, responde también a otra de las enmiendas que presentamos y en ella buscamos información puntual y completa sobre el seguimiento y ejecución de los acuerdos y resoluciones de estas Cortes.
Conseguir una mayor representación y participación en los órganos decisorios de Europa, señorías, en estos momentos, precisamente, y al margen de lo que es la representación en el comité de las regiones, responde también a otra de las enmiendas que habrá tenido usted oportunidad de ver.

Mejorar nuestras relaciones, tener una mayor valoración, tener una mayor consideración sobre los valencianos que residen en el exterior, señoría, responde a nuestra iniciativa dirigida a establecer, a elaborar una ley de valencianos en el exterior que tipifique el ámbito, los objetivos y, sobre todo, de seguridad jurídica a unos valencianos, señorías, a los que convendrán conmigo que esta comunidad les debe mucho.

Potenciar nuestra representación en la oficina de Bruselas aumentando el capítulo destinado a los gastos de personal, promover la economía y la cultura valencianas, preparar y coordinar el asesoramiento a las empresas que visitan en búsqueda de recursos la Unión Europea es otra de las propuestas que les presentamos a continuación.
Entre ellas, como habrán podido observar, hacemos referencia a la fundación que, si bien es cierto que ya está creado, no figura como objetivo.

Respecto de nuestra representación en Madrid, señorías, simplemente decirles que esperamos que responda a una oficina operativa y deje de ser única y exclusivamente una oficina logística.

Y respecto a la política informativa, señorías, decirle que planteamos que las atenciones del Gobierno para con los profesionales respondan a la objetividad, a la pluralidad y a facilitar el ejercicio de su trabajo.

Por último, en promoción institucional, señorías, reclamamos, una vez más, la naturaleza y titularidad pública de Radiotelevisión Valenciana exigiendo para ello el cumplimiento de sus obligaciones derivadas de su naturaleza de servicio público, insistiendo en la obligatoriedad a nuestro juicio de su gestión pública.

Respecto de la cooperación al desarrollo, que es otro bloque que quería plantearles a ustedes, planteamos, en primer lugar, dotar a esta comunidad de una legislación propia.
Estamos hablando de una Ley de cooperación al desarrollo, que ya era un compromiso que, como ustedes conocen, existía ya en el presupuesto anterior y que no se llevó a cabo, como así también lo era la elaboración del libro blanco, conocer los objetivos alcance, beneficiarios, en fin, propiciar que las ONG conozcan y puedan emitir opinión sobre el convenio con la Agencia Española de Cooperación Internacional, propiciar la información y la transparencia, como así la participación de las ONG y entidades que se dedican a la cooperación al desarrollo, informar a estas Cortes del seguimiento y ejecución del programa anual de cooperación, establecer en el requisito de valoración de proyectos la incorporación de la perspectiva de género e incluir la participación directa de la mujer, responde también al conjunto de propuestas que les hemos presentado, como así mismo estimamos conveniente establecer, abrir una línea específica para la cooperación en la oficina de Bruselas, oficina de Bruselas que se encargaría de coordinar y dar a conocer toda la línea de ayuda que la Unión Europea tiene establecidas para este programa de cooperación al desarrollo.

La solidaridad con los más débiles de entre los débiles en cooperación al desarrollo ha sido motivo también de una iniciativa del Grupo Socialista respecto a la cooperación al desarrollo.
Estamos hablando, señorías, de tener una especial incidencia en el África subsahariana, en el África mediterránea, pero, especialmente, insisto, en una línea dirigida a establecer una cantidad económica importante para ayudar, fundamentalmente, a los débiles que, además, están azotados por una lacra absolutamente insoportable para las sociedades occidentales, que no es otra que el VIH.
Estamos hablando de establecer ayudas dirigidas a aumentar las partidas para combatir, digo, esta enfermedad que está dejando absolutamente, todavía, si cabe más, en las páginas del tercer mundo a estos.
.
.

Y, luego, también, señorías, como habrán visto, hemos establecido una línea de cooperación, de colaboración, para reconstruir Irak, la destrucción que ha ocurrido en este país, al margen de lo que puede ser un objetivo comercial, el objetivo comercial del reparto del botín, del reparto del botín, insisto, al que ya seguramente tendrán oportunidad de acudir aquellos países que se prestaron a establecer la paz y la seguridad en ese país.

Nada más y muchas gracias.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Camarasa.

Per a contestar, té la paraula la senyora Maria Àngels Ramón-Llin, del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Ramón-Llin Martínez:**

 

Senyora presidenta.

Senyores diputades i senyors diputats.

Senyor Camarasa, en primer lloc, reiterar-li d'alguna forma algunes qüestions que tinguérem ocasió de comentar en la comissió, en el sentit que es fa impossible en molts casos admetre les esmenes per quant no podem llevar partides, eliminar partides que vostés plantegen del capítol II, concretament en existències tècniques i jurídiques d'empreses i professionals externs a la Generalitat perquè és necessari per a complir els objectius, molts dels quals vosté també plantegen en termes pareguts i seria impossible de complir.

Però, entrant en altres qüestions, també, reiterar que moltes de les esmenes és un afegit d'objectius o de plantejaments que entenem, entenem en la seua majoria que ja estan arreplegats en altres punts d'eixos objectius i de tots eixos punts dels pressupostos i que, per tant, simplement, doncs, d'alguna forma entenem que amb tots els respectes al treball realitzat és per a engrossir un nombre d'esmenes que, en definitiva, sense desqualificar-les, no aporten res nou al que ja està contingut.
I, aleshores, entenem que vostés el que plantegen és, en este cas, doncs, una qüestió en absolut en consonància amb el que el govern també planteja.

Però, en qüestions més puntuals, com vosté ha analitzat, en la qüestió del desenvolupament autonòmic.
Vosté parla en la seua defensa de les esmenes que el Consell, que la Generalitat no fa una vertadera política de desenrotllament autonòmic, d'aprofundiment i, per tant, en eixa línia planteja les seues esmenes.
No podem admetre-les perquè precisament crec que és el contrari, crec que moltes de les qüestions no es troben plasmades explícitament perquè ja constitueixen en tota l'acció política i, naturalment, pressupostària, un pilar fonamental de tota eixa defensa i desenrotllament autonòmic.
De fet, jo crec que totes les decisions i actuacions del govern estan basades precisament en eixe aprofundiment de la qüestió autonòmica, l'aprofundiment de les nostres possibilitats dins de l'Estatut d'Autonomia.
I, per tant, sempre hem dit i reiterat, tant el president Zaplana com el president Camps, que eixa ampliació de l'autogovern és un objectiu prioritari i que no fa falta a voltes eixes grans paraules que no porten a res, sinó eixa acció d'aprofundiment constant i d'aplicació de les nostres possibilitats d'autogovern.

Per tant, jo crec que d'alguna forma és un debat més filosòfic que pràctic per a un debat pressupostari, que el que es tracta és prioritzar per a un exercici pressupostari, efectivament, i plasmar-ho a través de les polítiques.

I, per tant, en esta mateixa línia dir-li també que les esmenes que van referides a la nostra presència a Europa, als objectius per aconseguir eixa major presència com vostés demanden a Europa.
Crec que la presència de la Comu-nitat Valenciana institucionalment, i com a col·lectiu i com a societat civil, està més present que mai, i està cada volta més present en totes les institucions europees.
I, per tant, entenem que no pot constituir un objectiu, com vostés plantegen, el que ja és una realitat.
Efectivament, era un objectiu, i és un objectiu ja complit en estos moments, almenys en eixa fase.

I a més, també dir-li.
.
.
vosté ha matisat que la presència en Europa.
.
.
Jo li anava a dir ­el que li vaig dir en la comissió­ que participem, i participem d'una forma important i destacada, en el Comité de les Regions a través de la conferència d'assumptes relacionats amb les comunitats europees.
I crec que és important, perquè cal tindre en compte en el context de quina Unió Europea es movem, i no parlarem d'estos últims temps.
I, per tant, creem que eixa presència que vosté reclama i que compartim, evidentment.
.
.
que no s'entenga el rebuig a les esmenes com un rebuig a la filosofia que planteja, sinó que entenem que això està àmpliament complit.
I que, evidentment, totes les suggerències són importants, però entenem que està, més que suggerència, va en la línia de consolidació i aprovació del que es ve realitzant.

I plantegen també una esmena sobre el debat del futur d'Europa, que entenem també que està temporalment passada, que està fora de l'actualitat, perquè eixe és un debat en què s'ha participat, s'està participant des de la Comunitat Valenciana.

I també en altres qüestions fora de la nostra comunitat, de polítiques exteriors, també recordar en la qüestió de tota la.
.
.
Vosté planteja un recolzament i major, digam, delimitació del que són els centres valencians en l'exterior, que, efectivament, no sols compartim amb vosté ­amb vosté i el seu grup, evidentment­ la idea de la importància que tenen els col·lectius de valencians i valencianes a l'exterior de la Comunitat Valenciana, i d'Espanya també, sinó que tot això no és que siga un plantejament d'este pressupost, sinó que des de l'any 1995 hi hagut un augment, com vosté sap molt bé, i el conseller va dir, un augment de pressupost importantíssim de cara a potenciar i ajudar que puguen fer activitats i puguen, evidentment, dins de la situació que viuen de distància, puguen realitzar activitats, evidentment, i funcionar com a col·lectius reals de representació dels valencians i les valencianes en l'exterior.

Per tant, crec que estan fent-se eixes qüestions, que es compartixen i que, evidentment, la importància la té, i no sols ho diem sinó que ho hem plasmat any rere anys en els pressupostos de cara a augmentar les partides pressupostàries per als valencians en l'exterior.

La qüestió de la fundació pública d'Europa, que vostés demanen en una esmena, l'entenem innecessària, perquè, efectivament ­ho he dit, però ho retire­, existix la Fundació Comunitat Valenciana-Regió Europea, i que no està plasmada, evidentment, com vosté ha traslladat, però és que ja està constituïda.
Per tant, no és un objectiu constituir la fundació, sinó que està constituïda, i el que es tracta és que a partir d'ara està en funcionament.
Per tant, entenem el mateix, però no està correctament dit impulsar una fundació que ja existix.
En qualsevol cas, serien altres qüestions.

I també des de l'oficina de Brussel·les.
.
.
Jo crec que, a més, el que demanen és el que s'està fent en eixa oficina.
Funciona, s'han fet coses importants, ha servit per a aconseguir grans èxits per a esta comunitat en moltes matèries.
I, per tant, entenem que independentment de les millores que es puguen realitzar, els plantejaments que vostés fan no es corresponen amb la realitat del funcionament de l'oficina de Brussel·les.
Igual que l'oficina de Madrid.
L'oficina de Madrid és absolutament operativa, operativa en tots els àmbits, inclús el que vosté diu.
I s'ha oblidat de nomenar al president Zaplana.
És que també ho han trobat a faltar, de quan anava a Madrid i ho dia el seu grup.
Però és que és operativa per al president que estiga, i per a la societat civil, i per als empresaris i per a tot aquell que tinga una necessitat d'utilitzar, entre cometes, una oficina que és institucional i que és absolutament de tots.

I, per últim, dir-li també, en el tema de la cooperació ­perquè el temps s'acaba­, de la cooperació internacional ­ja li ho vaig dir en comissió, i li reitere­, que el conveni amb l'agència de desenrotllament està negociant-se la seua renovació d'eixe conveni que existix; que el llibre blanc es va realitzar ja en l'any 2003; que, efectivament, s'està treballant per a buscar des de la Conselleria de Presidència fórmules que siguen el més àgil possibles per a la concessió de les ajudes a les organitzacions no governamentals.
I, en definitiva, que també se va fer en el seu moment, perquè no és un invent ni una línia nova, una aposta decidida per eixa cooperació, que se plasma no concretament a la millor en les ajudes a Iraq, com vosté planteja, però sí en diferents línies que permeten actuacions en països que tenen problemes puntuals com els que té ara Iraq.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Ramón-Llin.
Se li ha acabat el temps.
Gràcies.

 

**La senyora Ramón-Llin Martínez:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Per a rèplica, té la paraula el senyor Camarasa, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Gracias, señora presidenta.

Antes de replicar a la señora Ramón-Llin, quiero poner de manifiesto la satisfacción de mi grupo porque el pueblo hermano de Cataluña hoy va a elegir un gobierno, y esperamos que sea un gobierno importante para colaborar con *(aplaudiments des d'un sector de la cambra)* la Comunidad Valenciana.
Muchas gracias.
*(S'escolta una veu que diu: "Lo dice un albaceteño, ¿eh?
")*

A continuación, paso con mucho gusto a responder algunas de las afirmaciones que ha hecho.
Vamos a ver.
Hablaba usted del libro blanco.
Yo creo que es más fácil que encontremos a Wally que al libro blanco.
Yo lo he buscado, señora Ramón-Llin, y la verdad es que no lo he encontrado por ningún sitio.
Si usted fuera tan amable de facilitarlo a mi grupo, aparte de conocerlo ustedes, lo tendríamos nosotros.

Habla usted también del desarrollo autonómico.
Mire, yo hago referencia a eso, porque usted, que ha sido consellera y ha sido una buena parlamentaria, sabe que el desarrollo autonómico, como cualquier otra cosa importante ­y esta lo es y de primera magnitud­, si no figura en los presupuestos, no existe.
Y nosotros lo que queremos con esto es ayudarle al señor Camps a que cumpla las promesas que hizo en la campaña electoral y que hizo solemnemente ahí, aquí en la cámara.
Y ahora no solamente es que aparece poquito, sino que ustedes lo han borrado del mapa.
Ha desaparecido la reforma del Estatuto, ha desaparecido el avance de este pueblo, ha desaparecido el desarrollo autonómico.
Y eso es lo que aquí queremos saber.
Ustedes lo han dicho: "Lo que no está en los presupuestos no existe".
La voluntad de llevar adelante el desarrollo autonómico, señora Ramón-Llin, por su grupo y por su gobierno no existe si no está en los presupuestos.

Hablaba usted de Europa, que tenemos una mayor presencia.
Y yo decía antes, señora Ramón-Llin, que no hablaba del Comité de las Regiones.
Hablaba, como habla su compañero de filas, Manuel Fraga, de tener una presencia directa en los órganos decisorios.
Y le repito: Fraga, Fraga decía que se fiaba más de su conseller de pesca que del señor Cañete cuando tenía que defender la pesca en Bruselas.
Y usted, si hubiera podido ir en alguna ocasión a Bruselas, estoy absolutamente seguro de que hubiera defendido mucho mejor los intereses de los arroceros, de los aceiteros y de los *(S'escolta una veu que diu: "Seguro")* cítricos que el señor Cañete, que ya tuvo bastante con otras actuaciones por las que no pasará a la historia.
Y parece mentira que usted se niegue a que esta comunidad, que quieren que sea puntera en Europa, no tenga una mayor representación ­eso sí, y se lo decimos desde nuestro grupo­, con toda la lealtad constitucional a este país, con toda la lealtad constitucional a este país que se llama España, pero que algunos tenemos nuestra forma de verla desde la diversidad y desde la pluralidad, eso sí, y siempre ­insisto­ desde la insistencia de la España como ha sido siempre y como la entendemos nosotros en su conjunto territorial.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien!
)*

Hablaba usted también del futuro de Europa, hablaba usted del futuro de Europa, que dice que eso ya está superado.
O ¿usted y yo no leemos la misma prensa?
Creo que el futuro de Europa no es que esté superado, es que está bastante complicado por una posición de intransigencia y de prepotencia de algunos países, de algunos países.
No está superado.
Además, es cierto que se han hecho esfuerzos, la verdad, que muy cicateros, muy mínimos.
Yo decía en una comparecencia con el señor Font de Mora que la contribución valenciana al futuro de Europa eran cuatro folios ­eso sí, deben ser importantes­, cuatro folios que están colgados en una página web, que si usted no ha encontrado, yo con mucho gusto le facilitaré.
Luego, algo debemos seguir insistiendo porque Europa, señorías, no se terminará nunca.
Es evidente.
Ampliación, posiciones encontradas entre países, percepciones distintas de si tiene que ser una unidad que prime lo social, lo económico.
.
.
Eso es lo que pretendemos.
No se terminará yo creo que nunca.

Hablaba usted de la ley de valencianos en el exterior.
Mire, señoría, a veces el dinero, con ser importante, no lo es todo.
¿Nosotros qué estamos pidiendo?
Estamos pidiendo una ley que dé seguridad jurídica a los valencianos en el exterior, esos valencianos que llevan 20, 30 y 40 años fuera de su patria.
Que es verdad que son atendidos, que alguna ocasión los traemos con un avión fallero, los invitamos a paella, les damos un dinerito para que hagan una falla.
.
.
No.
Algo más, señoría, algo más.
Que puedan volver a su patria, a su patria valenciana y puedan ser atendidos, y tengan la seguridad de qué les corresponde, qué no les corresponde, qué se espera de ellos, qué tienen que hacer, en qué tienen que colaborar, si tienen que ser agentes del Gobierno Valenciano o no tienen que ser agentes del Gobierno Valen-ciano.
Eso es lo que pedimos en la ley de valencianos en el exterior.

Y luego ya, en cooperación al desarrollo ­y termino, señorías­, pedimos una ley de cooperación al desarrollo para evitar, entre otras cosas, señores que se llaman Arnoldo y se apellidan Alemán, que fueron paseados por esta comunidad, que fueron placeados.
.
.
Lo digo porque fueron exhibidos en plazas de toros como un dirigente que había que presumir de él, y que ahora, lamentablemente, parece ser que va a tener que cumplir veinte años entre rejas, entre otras cosas, entre otras cosas, siguiendo la prensa nicaragüense, porque ha hecho una utilización indebida de los fondos de cooperación al desarrollo.
Para eso pedimos la ley y para eso pedimos el libro blanco, que ustedes, a día de hoy, todavía no han tenido la virtud, o la posibilidad o las ganas de traer a esta cámara.

Nada más y muchas gracias.
*(S'escolta una veu que diu: "¡Muy bien, Pepe!
".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Camarasa.

Té la paraula la senyora Maria Àngels Ramón-Llin.

 

**La senyora Ramón-Llin Martínez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Camarasa, les seues primeres paraules em preocupen moltíssim, perquè amb el recolzament que vosté i el seu grup donen a eixe nou govern de Catalunya, en primer lloc, esperem que responga a les expectatives dels votants socialistes catalans, que no són per a res les dels nacionalistes d'esquerra.
I en segon lloc, me preocupa ­i més com a valenciana, i ja no com a diputada­, perquè, efectivament, tots els mitjans de comunicació hui es fan ressò de la primera reunió que el senyor Maragall té amb els grups antitransvasament de l'aigua de l'Ebre i en la seua amenaça claríssima d'impedir eixe transvasament.
Me preocupa moltíssim la seua actitud.
*(S'escolten veus que diuen: "¡Muy bien".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

I, per altra banda també, l'actitud des del primer dia del Govern, quan entrava ja en temes lingüístics superats en esta comunitat gràcies al govern que va constituir l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i que vostés segurament van a retornar a impulsar.
Crec que és preocupant, almenys, no el recolzament sinó el que comporta.

I entrant ja en la matèria que mos ocupa, de la qüestió de cooperació, senyor Camarasa, el llibre blanc, com vosté sabrà, està en la llibreria Llig de la Generalitat.
Per tant, no serà un llibre tan amagat.
I que, per tant, en tot cas, farem les gestions perquè li ho regalen, però està.
I, per tant, estem, en este sentit i tots els aspectes que vosté ha plantejat, complint les promeses, complint els compromisos que el senyor Camps en este moment, el senyor Zaplana i qui corresponga en cada moment, va adquirir amb els ciutadans quan va traslladar el seu missatge per a guanyar estes passades i les anteriors eleccions.
I, per tant, és una qüestió que s'estan complint tots els compromisos.
I en molts casos, com en el cas del desenrotllament autonòmic, és que no és necessari explicitar punt a punt, d'una manera detallada, tot el que es va a fer, perquè, efectivament, podria ser amplíssim, podria ser estret.

Però jo li vaig a dir una cosa: el problema no és del text, el problema és la diferent visió que es té del que és el desenrotllament autonòmic.
La seua visió i la del seu grup parlamentari, indubtablement, és molt més curta.
I pel que es veu, els dóna exclusivament satisfacció que estiguen els objectius ben detalladets, independentment que hi haja partides pressupostàries.
I que, a més, no és sols en la Conselleria de Presidència on s'han de plasmar eixes polítiques de desenrotllament, perquè el desenrotllament autonòmic per al Grup Popular, per al Partit Popular, són totes les polítiques conjuntes que fa la Generalitat.
I eixa és la gran diferència: que també en la resta de conselleries fem unes actuacions i uns plantejaments d'aprofundiment al desenrotllament autonòmic, que na sols es fa en la conselleria de Presidència.
I està, possiblement, és una diferència important sobre la visió reduïda sobre el que és el desenrotllament autonòmic i una visió global i ampla del que és l'aprofundiment autonòmic per a tots els col·lectius i per a tota la societat valenciana.

I des d'eixe punt de vista, també, lògicament, seran diferents perspectives el tema europeu.
Però vosté ha fet ací un cant i una lloa a la participació de les comunitats autònomes en els temes europeus i a la seua presència, que no és sols física ni visible, li diria jo, amb els fotògrafs i els periodistes, sinó que la presència existix.
Evidentment existix.
Si no existira, les qüestions no eixirien a soles, evidentment.
I la relació en el govern de l'Estat, i la participació i la seua presència en les comissions sectorials, en cas d'agricultura i de moltes altres, i en la presència no sols dels màxims representants, sinó de les múltiples gestions que se desconeixen després públicament, i que fan que les accions arriben a bon port.

Per tant, és una discrepància de la visió, més ampla o més reduïda o més de quedar bé davant el paper, però des del Partit Popular entenem que allò important és aconseguir eixes polítiques, com s'està aconseguint.

I jo no li he dit que el debat del futur d'Europa estiga esgotat.
Hem comentat que en estos últims dies menys encara.
Però el que sí que li hem dit és que plantejar el debat europeu com una cosa nova i com un objectiu per al pròxim any, no és correcte.
Perquè és, està implícit en la tasca i en el treball del Govern Valencià en tots els seus aspectes.
I en estos últims anys ens hem caracteritzat, no sols per participar sinó per protagonitzar el debat d'Europa des de la Comunitat Valenciana, que són dos conceptes absolutament diferents.

I per tant vosté parla de quatre o cinc folis.
Si la qüestió és que les polítiques se plasmen, que les coses vagen, funcionen i que això done satisfacció als ciutadans.
Si són quatre o quaranta a mi me dóna igual.
M'importa el contingut, la qualitat del contingut i la seua acció, la seua posada en marxa de cada un d'eixos punts.
I eixes són les grans diferències, i també les diferències de plasmar-ho i de traslladar-ho evidentment als ciutadans.
Que crec que la política pressupostària el seu èxit o no estarà en els fets, en l'aplicació d'eixes polítiques i no sols en la filosofia que evidentment en molts casos són coincidents.

Per part, per la qüestió dels centres valencians, jo, de veritat, jo, el seu plantejament sobre els centres valencians, no sé si vol fer una espècie de conselleries, de ministeris o molt bé de què.
Perquè, efectivament, n'hi ha una cosa clara, n'hi ha un seguiment del que eixos centres fan.
N'hi ha un decret d'este any 2003, del 15 d'abril, que regula estos centres, que regula les seues ajudes.
Indubtablement, bo, si venen se'ls convida, en Falles, i en les festes que siga, també.
Jo crec que és normal, i forma part de l'acció important.

Però, per altra banda, eixe plantejament, que no sé molt bé on vol portar, com una espècie de centres institucionals en potestat de gestió, realment no he acabat de comprendre el seu plantejament.
Jo crec que en este tema, com els altres, les coses estan funcionant, evidentment, en possibilitat de millora, mai s'acaba d'actuar en res, sempre n'hi ha unes possibilitats davant de les accions de millorar tot allò que és millorable.

Però indubtablement creiem innecessaris eixos plantejaments, perquè en definitiva entenem que estan arreplegats en el que està fent-se, en les línies pressupostàries.
Perquè vosté ha dit, més o menys, que mosatros diem que el que no està en el pressupost no existix.
Però és que eixa és la diferència també.
Vostés creuen que és sols ficar-li filosofia i més línies, i mosatros pensem que és en l'aplicació de les línies pressupostàries, que són suficientment amples per a donar resposta a tots els plantejaments que vosté i el seu grup fa, en tota la raó, legitimitat i en molts casos compartint-lo.

I per tant, donar-li tranquil·litat, per a finalitzar, perquè estiga segur que els seus plantejaments majoritaris en esta conselleria, que no són tan discrepants dels nostres com puga paréixer, se van a complir de sobra en la dotació pressupostària que la conselleria de Presidència té.
I que el desenrotllament i aprofundiment autonòmica serà de tot el Govern Valencià i no sols d'una conselleria.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Ramón-Llin

Bé, finalitzat.
.
.
Sí, senyor Camarasa, per a què demana la paraula?

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Señora presidenta, para decirle a la señora Ramón-Llin.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Para decirle, no.
Perdone, no.
Señor, señor Camarasa, señor Camarasa.
Aquí no se puede decir lo que a uno le apetezca.
¿Para qué pide usted la palabra?
¿Hay alguna cuestión de desorden en esta sala?
No, pues por lo tanto vamos a continuar con el debate, si le parece bien.
.
.
*(Remors)* No.
No, de todas maneras no le he dado la palabra.
*(Remors)* No le he dado la palabra al señor Camarasa y vamos a continuar con el debate si le parece a usted bien.
*(Remors)* Vale.

A ver.
*(Remors)* Finalizado el debate, como comentaba, de las enmiendas.
.
.
­por favor, señorías­ de las enmiendas presentadas a la sección de Presidencia, vamos a pasar a la sección número 6, de Economía, Hacienda y Empleo.

En primer lloc està el bloc número 1, del Grup Parlamentari Socialista, que comprén les esmenes de la 222 a la 296.
I té la paraula don Antonio Torres, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

Señoras y señores diputados.

En los últimos años, para ser exactos desde que gobierna el Partido Popular, se ha venido produciendo un notable deterioro de las condiciones, un notable deterioro de las condiciones de trabajo en la Comunidad Valenciana.

La magnitud de las cifras de los accidentes laborales constituye una tragedia intolerable para una sociedad como la nuestra que debe velar por la salud y la seguridad de los trabajadores.
De los 73.
000 accidentes de trabajo que se producían en el año 95, hemos pasado a 106.
000 accidentes en el año 2002, somos, junto con la comunidad autónoma de Baleares, los que encabezamos el ranking de accidentes laborales por cada 100.
000 trabajadores.

Tan solo en el período enero-setiembre del año 2003 las cifras son escalofriantes.
Se han producido 81.
113 accidentes con baja.
De los cuales, 970 han sido graves, y 120 mortales.
Y lo que es más grave es que, con relación al mismo período del año 2002, las enfermedades profesionales han crecido un 18% y los accidentes mortales han crecido en un 23%.
Tan solo han disminuido, y de una forma exigua, los accidentes leves en un 6%.
Por lo tanto, es evidente que el gobierno del Partido Popular suspende de una forma descarada en esta materia, al igual que suspende también en la materia de formación profesional ocupacional.

Desde el Grupo Parlamentario Socialista, y así lo hemos pretendido con nuestras enmiendas, entendemos que hay que combatir de una forma directa las causas que están motivando la elevada siniestralidad de nuestra comunidad.
Nuestro mercado de trabajo en la Comunidad Valenciana es un mercado de trabajo que es temerariamente precario.
La tasa de temporalidad, y volvemos una vez más a las tablas del propio Instituto Valenciano de Estadística, indican que en el año1995 la tasa de temporalidad era del 34,93%, y en el año 2002, del 37,52%.
Por lo tanto, no hemos bajado en dos puntos ni en tres puntos, como afirmaba el presidente Camps y como afirmaba el conseller de Hacienda y Empleo, la tasa de temporalidad en nuestra comunidad, sino que se ha incrementado.

Y a todo ello hay que tener en cuenta que la media de España en estos momentos está en el 31% y en la Unión Europea está en el 12%.
Por lo tanto, nuestra comunidad triplica en estos momentos la tasa de temporalidad de los países europeos, y por lo tanto constituye una situación intolerable.

La rotación de los contratos, el fraude en la utilización de los distintos tipos de contratos laborales, los bajos salarios y las prolongadas jornadas de trabajo, caracterizan en general las relaciones de trabajo de nuestra comunidad.
El dinamismo de la economía valenciana, como decía el señor conseller de Industria, no se basa en una economía eficiente y que está produciendo altos beneficios para la sociedad, sino que se basa más bien en la disponibilidad de una mano de obra barata, de una mano de obra abundante, y de una mano de obra con escasa cualificación y escasa formación.

Otra causa importante que nosotros también defendemos en nuestras enmiendas, es que por parte de la inspección se adopten las medidas para evitar el incumplimiento generalizado de las obligaciones empresariales, que la Ley de prevención de riesgos laborales les impone, y que en nuestra comunidad, por desgracia, los empresarios en general se saltan a la torera.

El propio director general decía en su evaluación del plan del año 2002, que de las 3.
974 empresas que habían sido visitadas, el 60% carecían de delegado de prevención, el 86% no tenían vigilancia de la salud de los trabajadores en función de los riesgos que estaban asumiendo, y el 45% de las empresas presentaban graves deficiencias en formación e información sobre riesgos para los propios trabajadores.
Por lo tanto, esas cifras son lo suficientemente elocuentes para que la administración adopte las medidas correspondientes para hacer cumplir la ley.

Si la ley no es la adecuada, como en algunas ocasiones se ha dicho desde esta tribuna, lo que tiene que hacer el Partido Popular es cambiarla, pero no permitir que esté burlándose sistemáticamente por parte especialmente de los empresarios.

Disponemos también en nuestra comunidad de una plantilla de inspectores escasa.
Con esa plantilla de inspectores es imposible poder hacer la vigilancia sobre todas las actuaciones que a la misma le corresponden.
Estamos en una ratio muy superior al resto de España.
En España hay un inspector por aproximadamente 20.
000 trabajadores, y sin embargo en la Comunidad Valenciana estamos superando los 26.
000 trabajadores, frente a una media europea que es un inspector por cada 6.
000-7.
000 trabajadores.
Por lo tanto, estamos tres veces por encima de lo que correspondería a una situación de normalidad.

Pretendemos también que se incrementen las actuaciones por parte de la inspección sobre las subcontratas, especialmente en el sector de la construcción, que son las que provocan, por lo menos en el período de enero-setiembre, cerca del 80% de los accidentes.
En estas subcontratas, en general, no se está cumpliendo la Ley de prevención de riesgos laborales, no hay coordinación de las actividades que se dan entre unas y otras empresas que están trabajando en la misma obra.

Y por lo tanto, es labor de la inspección el hacer seguimiento de las mismas, ya que en su día, en noviembre del año 2002, el Partido Popular en el Congreso de los Diputados, rechazó una iniciativa legislativa popular avalada por 800.
000 firmas y presentada por el sindicato UGT, que pretendía que se regulase la subcontratación, porque entendían los sindicatos que la subcontratación era una de las causas fundamentales de la accidentalidad laboral.

El Gobierno la rechazó entendiendo que no era prioritario.
Y las cifras y las situaciones posteriores que han venido sucediendo nos han dado la razón, y evidentemente, había que actuar de una forma directa sobre la regulación de esas subcontrataciones.
Cosa que el gobierno del Partido Popular no ha querido realizar.
Finalmente sería importante también insistir en el tema de la formación sobre riesgos que se establece en la Ley de prevención de riesgos laborales.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Torres.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Torres.

Vamos a rechazar sus enmiendas porque creemos que están recogidas en el texto presupuestario.
Creemos que algunas afectan a competencias que no son de esta comunidad, y otras suponen obviedades recogidas en la normativa y en la Ley de presupuestos.

Pero lejos de la argumentación de lo que va a ser el rechazo a las enmiendas, yo llevo repitiendo ya durante ciertos debates una preocupación de este grupo parlamentario en cuanto a la argumentación, o en cuanto a lo que es la política, la posición política del Grupo Socialista en la materia de prevención de riesgos laborales.

Nosotros creemos, señor Torres, y se lo he dicho en otras ocasiones, que la lucha contra los riesgos laborales debe ser una tarea de todos, que debe ser una política basada en el consenso y en el diálogo, una política que se base en erradicar lo que para nosotros es una lacra social y que juega con la sensibilidad de los valencianos y de los trabajadores y las trabajadoras valencianas.
Por lo tanto, no consideramos que sea posible ni correcta políticamente la utilización de la mortalidad, de los accidentes laborales, de la prevención de riesgos laborales como instrumento arrojadizo, como arma arrojadiza política contra ningún gobierno.
Porque este gobierno lo que ha hecho es dialogar y consensuar en materia de riesgos laborales, y lo ha hecho desde una perspectiva de apoyo decidido a las políticas de prevención.

En el presupuesto del 2004 las áreas en la lucha contra los riesgos laborales se incrementan prácticamente en un 6,25%, 2 millones de euros más destinados a la lucha contra la prevención de riesgos laborales.
Y para nosotros los resultados avalan que, a pesar de que tenemos que seguir marcando un camino y recorriendo un camino, los resultados son positivos, y que debemos seguir trabajando en esa dirección.
Creemos que alcanzar una sociedad de pleno empleo, con una reducción de los riesgos laborales, una reducción de los accidentes laborales en esta comunidad, es perfectamente posible, y que es lo que estamos haciendo.

Y cuando hablaba de diálogo, hablaba de diálogo, por ejemplo, en la consecución de un organismo consensuado con los agentes sociales y que va a ser uno de los principales instrumentos en la lucha contra los riesgos laborales, contra los accidentes laborales, como es el Invasat, un proyecto de ley que está en estas Cortes y que va a tener una dotación presupuestaria de 3 millones de euros.
Y cuando hablaba de consensuar políticas y de éxitos o de consecuciones de objetivos en la lucha contra los riesgos laborales, hablaba de los planes de acción de riesgos laborales, que en esta comunidad, con diálogo y con consenso con los agentes sociales, se han venido realizando.
Planes que han conseguido reducciones importantes en los accidentes laborales en esta comunidad.
¿Suficientes?
No, pero sí importantes, señor Torres.
Un 20% en el año 2000, un 25% en el año 2001, un 30% en el año 2003.
Por lo tanto, hemos conseguido romper con una tendencia importante, que era el crecimiento de los accidentes laborales en la Comunidad Valenciana.

Hoy tenemos más formación para la lucha contra los riesgos laborales.
Desde el año 1998 se vienen destinando anualmente 6 millones de euros en la lucha y en la formación contra los riesgos laborales.
¿Es suficiente?
Nosotros creemos que es una cantidad destacable.
¿Que tenemos que seguir profundizando?
Seguro, señor Torres, pero lo tenemos que hacer desde el diálogo y desde el consenso.
Por eso nosotros pensamos que hemos avanzado mucho desde el año 1995.
En esa formación, en ese apoyo a las empresas para que se produzcan menos accidentes, hemos pasado de destinar, como le decía, aproximadamente 65 millones de pesetas a la formación del personal contra los riesgos laborales a destinar aproximadamente 6 millones de euros al año.
Y ese es el camino que queremos seguir recorriendo.

Señor Torres, desde la aplicación de los planes del Gobierno que se han consensuado con los agentes sociales, se ha roto la tendencia creciente de riesgos de accidentes laborales en esta comunidad.
Se ha impulsado algo que para nosotros es esencial, como es la cultura preventiva.
Se han reducido los accidentes de una forma notable en esta comunidad.
En definitiva, hemos avanzado por el camino correcto.
Y como sabemos que todavía tenemos caminos que andar y como sabemos que todavía tenemos mucho trecho por recorrer y como sabemos que hay aspectos sustanciales que tienen que tener un refuerzo importante, usted lo ha dicho, los accidentes mortales, por eso se está consensuando con los agentes sociales un nuevo plan de actuación sobre ese sector y sobre esos accidentes.
Que esperamos, dentro del consenso y el diálogo que tiene que tener este tipo de políticas, tenga el mismo éxito que han tenido los otros planes.

Pero para nosotros esto viene dentro de lo que es la política laboral del Partido Popular en el Gobierno.
Usted habla de que esto es fruto de la temporalidad.
Yo le digo que hoy, de los 500.
000 nuevos empleos que hay en esta comunidad, 413.
000 son indefinidos.
Eso quiere decir que hemos conseguido avanzar en la lucha contra la precariedad en el empleo, que hemos reducido desde el año 1995 la temporalidad en la Comunidad Valenciana en 9,4 puntos porcentuales.
Eso quiere decir que hemos avanzado, que desde el año 1999 se ha reducido en 3,9; que en España, mientras, la temporalidad solo se ha reducido la mitad de lo que se ha reducido en la Comunidad Valenciana.
Y que, señor Torres, a pesar de lo que usted diga, los inspectores de trabajo en esta comunidad están haciendo una labor importantísima.
Desde el año 1997 se han producido 46.
455 visitas de los inspectores, desde el año 1997, un 88% más en el año 2003.

Por lo tanto, señor Torres, vamos por el camino adecuado, aportamos los medios necesarios y, desde luego, creemos que es el camino que la Comunidad Valenciana y el Gobierno debe recorrer.

Muchísimas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Per a rèplica té la paraula el senyor Torres.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

Gracias, señora presidenta.

La posición del Grupo Socialista en la pasada legislatura, en la anterior y en esta ha sido siempre, en relación con el tema de los accidentes laborales, una posición muy prudente.
En ningún momento y en ningún caso hemos querido aprovechar determinadas situaciones de incrementos considerabilísimos del número de accidentes de trabajo.
Sin embargo, se ha llegado a una situación en el presente ejercicio del año 2003 en que nuestro silencio podría significar complicidad con la actuación del Gobierno.
Porque entendemos que el Gobierno no lo está haciendo bien.
El director general del ramo llegó incluso a decir en una ocasión en el presente ejercicio que muchos de los accidentes se debían a la casualidad.
Aquí no hay casualidad, aquí lo que hay es una dejación de funciones por parte del gobierno del Partido Popular.

Dice usted que algunas de las enmiendas insisten o tratan de materias que no son propias de las competencias de la Generalitat Valenciana.
Ya lo sabemos.
La inspección de trabajo depende de Madrid, pero la inspección de trabajo sí que tiene muchas actuaciones que dependen directamente de las instrucciones que se dan desde la Generalitat Valenciana.

El rendimiento de la inspección ­y nosotros no cuestionamos a la inspección sino a quien la dirige­ se ha ido disminuyendo de una forma considerable en los últimos años.
Visitas de inspección sobre seguridad en el trabajo en el año 1988, 11.
500; en el año 2002, 8.
300, 3.
200 menos.
Visitas de inspección sobre higiene en el trabajo, 10.
000 en el año 1988 y 1.
200 en el año 2002, y así sucesivamente.
Reconocimientos médicos del año 1988, 22.
000; del año 2002, 14.
000.

Es decir, las funciones encomendadas a la inspección de trabajo han venido cada vez a menos, las actuaciones del Gobierno también se han ido relajando.

Y hay un importante, lo diga usted o no, fraude en estos momentos en lo que se refiere a la utilización de los distintos modelos de contratos que existen en el mercado laboral.
Se está utilizando de una forma fraudulenta, y así lo reconocía también la propia administración, la modalidad de contrato temporal para cubrir puestos que son fijos.
No hay un control, que le corresponde a la administración, para el seguimiento de las actuaciones de las empresas de trabajo temporal, que envían a realizar actividades de riesgo a trabajadores que no han sufrido o que no han tenido previamente el correspondiente curso de formación, que no se les han informado sobre los riesgos del puesto de trabajo que van a asumir, y esto es también una competencia de la Generalitat Valenciana y no una competencia del gobierno del estado.

Se está produciendo un incremento considerable en los accidentes de trabajo, y eso no se limita mediante un incremento de los presupuestos.
Dice usted que se ha incrementado notablemente el presupuesto de 1995 hasta aquí.
Es cierto, pero es que la lucha contra la accidentalidad laboral no es un tema de incremento del presupuesto ­y nosotros no hemos propuesto incremento alguno del presupuesto­ sino una actitud política de querer de verdad atajar y parar esa situación.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Torres.

Té la paraula el senyor Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Torres.
A mí no me parece que usted y su grupo parlamentario esté realizando una oposición prudente en esta materia.
Y, hombre, que me diga usted que no han querido ser imprudentes en la legislatura pasada, yo le diré que no han querido ser imprudentes en la legislatura pasada, no, es que la legislatura pasada ha sido una legislatura de éxitos en la lucha contra los riesgos laborales y contra los accidentes laborales en esta comunidad, a pesar de lo que usted diga.

Y cómplices del Gobierno no sé si ustedes serán, quienes sí que son cómplices del Gobierno en el diálogo y en la lucha contra los accidentes laborales son los agentes sociales en esta comunidad.
Porque, fíjese usted, en el 2001 la Comunidad Valenciana ha sido la segunda comunidad de España donde más se han reducido los accidentes laborales de toda España.
En el 2003 hemos sido la tercera comunidad de España.
Ha habido 8.
000 accidente menos en el 2002 con respecto al 2001.
Han habido, en diez meses del año 2003, 10.
000 accidentes menos con respecto al 2002.

En definitiva, estamos en una vía continua de reducción de los accidentes laborales en esta comunidad, y ese es el camino que estamos tomando.

Fíjese usted que esto es la primera vez que ocurre en la Comunidad Valenciana: se incrementa la población activa, se reducen los accidentes laborales.
Nunca había ocurrido, y mucho menos con gobiernos socialistas en la Comunidad Valenciana.

Y, hombre, que me diga usted a mí que la actuación de la inspección no ha sido la correcta, yo le diré que el número de visitas, no sé lo que usted mantendrá, de 1997 eran 8.
536 y en el año 2002, 16.
057.
Si quiere usted infracciones detectadas, pues de 2.
852 en 1997 a 4.
760 en el 2002.
¿Que quiere usted importe de sanciones?
De 1.
098.
000 euros en 1997 a 1.
692.
000 euros en el 2002.
Y eso es porque hemos conseguido, a pesar de que se dependa de Madrid, que la plantilla en la Comunidad Valenciana de inspectores se haya incrementado en un 10% en los últimos cuatro años.
No solamente eso.
Aquello que usted dice, los delegados de prevención que no tienen las empresas, es que las empresas de más de 30 trabajadores tienen ya 15.
500 delegados de prevención.
Y las de menos de 30 tienen 8.
000 adicionales.

En definitiva, señor Torres, en un tema tan sensible, de tanta sensibilidad social como son los accidentes laborales, no se puede hacer demagogia, se puede hacer política y actuaciones.
Y para eso, señor Torres, a pesar de lo que usted diga, que no es importante, son muy importantes los recursos que se destinan, y este gobierno es el que más recursos ha destinado en esa lucha.

Muchísimas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Costa.

Anem a passar al bloc següent, que és del Grup Parlamentari l'Entesa, i comprén les esmenes 297 a la 303, de la 305 a la 318 i la 320.
Té la paraula per a la seua defensa el senyor Alfred Botella.
Moltes gràcies.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

El bloc d'esmenes que anem a defendre, que va des de la 297 a la 320, la 304 va ser aprovada en comissió, dir que és un bloc d'esmenes que van encaminades sobretot a tractar que els risc laborals es posen tota una sèrie de mesures que vagen encaminades a minorar la situació en la que es troba el País Valencià, que com tots vostés saben estem capdavanters en el tema de la sinistralitat laboral, encara que han disminuït els accidents laborals al País Valencià és de veres també que som els primers en accidents mortals.
I, per tant, això el que significa és que les mesures que està prenent el govern no són mesures que vagen, diríem, d'una manera eficaç a acabar amb aquesta situació.
Per tant, continuem insistint en la idea de què cal augmentar la plantilla d'inspectors per tal del que és la Llei de riscs laborals siga complida eficaçment i tinga, diríem, aparença d'efectivitat.

Al mateix temps, plantegem també una sèrie d'esmenes que van encaminades a la creació d'ocupació, per un costat a que s'incentiven les jubilacions anticipades, a què es donen ajudes per tal que, en definitiva, les empreses d'economia social tinguen, diríem, una prioritat en el que ha de ser la política econòmica de la Generalitat.

I, també, al mateix temps, i per acabar, que em queden dos segons, dir que en el sector del calcer nosaltres plantegem que hi hagen campanyes específiques de prevenció i millora de les condicions de treball.
Ja tenim experiència en el tema del tèxtil en el que va ser Ardystil.
I pensem que en el tema del calcer cal prendre mesures perquè no ocorren coses d'este tipus.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Botella.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Castejón.

 

**El senyor Castejón Chaler:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Botella, quasi, quasi he de repetir-li els mateixos arguments de la comissió.
I jo de fet pensava que com li vaig fer un suggeriment de què revisaren les seues esmenes, esperava que en el dia d'avui les retiressen.
I les retiressen perquè les vaig considerar un contrasentit i les considero de nou un contrasentit.

Si, per un cantó, no anem a repetir tots els arguments que va a donar el nostre portaveu d'economia, el senyor Costa, per si per un cantó vostés el que volen és minvar el que són els riscos laborals, és sorprenent la variació que fan quan a les esmenes de modificació.
Li vaig dir que donava la sensació, i si no retiren la seua esmena pràcticament hauria de pensar que és el que vostés volen, primer perquè els estan llevant tots els recursos econòmics al que és la Direcció General d'Ocupació i als gabinets, precisament, de prevenció de riscos laborals i d'higiene i salut en el treball.
I és un contrasentit.

Jo, que sóc nou en això, pensava que les esmenes es feien per a millorar el pressupost.
I el que m'he donat compte amb això és que simplement s'han presentat una sèrie d'esmenes de canviar parauletes, inclús algunes que l'únic que fan es donar objectius, nous objectius i noves línies d'actuació que després, evidentment, no tenen la seua partida pressupostària pertinent i que inclús i que inclús vostés la retiren.

Jo, per tant, l'únic que dic és que d'alguna manera el que sembla que el pressupost que nosaltres presentem en este capítol de funcions número VI està molt ben fet, perquè les esmenes que ens presenten no tenen raó de ser.
Algunes inclús penso que són un contrasentit en si mateixes i que es contradiuen en els mateixos arguments que fa breus segons ens ha presentat.
Perquè totes aquelles bones intencions que se'ns han ficat de manifest, després resulta que l'estan privant de partides pressupostàries, és a dir, de diners en efectiu.

Per tant, jo considero que si el que realment els interessa és que els plans d'actuació preferent en empreses tinguen un major índex de treball i que vagen a la minva de la sinistralitat laboral, el que cal fer és dotar econòmicament.
I si vosté revisa les seues esmenes vorà que el que fa és privar, precisament, d'estos recursos a aquells organismes, a aquells gabinets que després han de portar a terme esta política, que el Partit Popular està portant realment bé, perquè l'increment dels recursos tant econòmics com humans estem veient que està augmentant i que els resultats avui per avui cada dia són millors.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Castejón, se li ha finalitzat el temps.

Per a rèplica té la paraula el senyor Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, dir-li que l'últim que podia ja esperar ací, en esta cambra, és que damunt se'ns donara lliçons de com s'han de fer les esmenes.
Però, en fi, qualsevol cosa es pot esperar del Partit Popular.

Jo crec que, primer, vosté diu "jo sóc poc expert en este tema" i després, malgrat ser poc expert, ve i ens dóna lliçons.
Moltes gràcies.
Però de totes maneres jo li diré que vosté el que perd de vista és que en el primer debat, quan es marquen ja i es fixen les quantitats, hi ha poques possibilitats de modificacions.
I això vosté hauria de saber-ho.
Però, en canvi, vostés, al mes que ve començaran a modificar este pressupost en diferents partides.
I per tant no hi ha cap problema en que qualsevol d'estes esmenes vostés les accepten i després modifiquen els pressupostos, tal i com vostés van a plantejar en cada període de modificació.

Per tant, jo pense que eixes qüestions no són arguments, senyor diputat, i crec que el que cal tindre en compte és el contingut de les esmenes.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Botella.
Vosté que és veterà sap que el temps és el temps.
Moltes gràcies.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Té la paraula el senyor Castejón.

 

**El senyor Castejón Chaler:**

Senyor Botella, evidentment encara que la meua professió siga la de mestre, en cap moment vull donar lliçons, no siga cosa que aprenguen.
Però el que en realitat jo li volia manifestar, i ho intentava fer el més concís possible, era que he arribat a la conclusió de què almenys en este capítol el pressupost que presenta el Partit Popular referent a l'Entesa les esmenes que ens presenten no ens aporten res nou.
És a dir, el que ens lleven per un capítol el fan desaparéixer per l'altre.
I, després, en aquelles propostes d'addicció l'únic que fan és introduir nous conceptes que en cap moment aclareixen ni ens donen més llum d'aquest objectius que nosaltres teníem marcats.
És a dir, en definitiva, simplement jo he considerat que era la suma de temps per a què alguns ens pogué presentar el que vosté ha fet, és a dir, insistir de què els riscos laborals és un problema que avui per avui tenim, però que també ens dóna peu a manifestar-nos de què el Partit Popular està actuant com deu i que els riscos laborals, com estem veient, no és que disminuïsquen és que almenys s'ofereixen tots aquells recursos, insistisco, econòmics i humans per a què siga un problema cada vegada més preocupant en aquesta societat laboral.

***Secció 7.
Justícia i Administracions Públiques***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Finalitzades les esmenes presentades a la secció 6, anem a passar al debat de les esmenes presentades a la secció 7, Justícia i Administracions Públiques.
El bloc primer, que presenta el Grup Parlamentari l'Entesa, compren les esmenes de la 321 a la 341.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Bon dia, senyora presidenta.

Senyores diputades i senyors diputats.

Jo he de començar com s'ha començat abans.
Jo no puc deixar de manifestar la meua profunda satisfacció pel govern que avui naix a Catalunya d'esquerra plural, i dir dues coses.
En primer lloc, que esta banda estarem un poc més satisfeta quan travessem cap al nord el riu Sénia, i comprendre la seua preocupació.
I que sí que els demanaria que d'alguna manera sempre es manifestara.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

A la qüestió, senyor Ribó, per favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

.
.
.
sempre es manifestara des de la lleialtat institucional.

Anant a la qüestió, alguns temes que m'agradaria plantejar.
El primer, una cosa que apareix en totes les partides que nosaltres plantegem: la necessitat que els mitjans personals es clarifiquen en cada direcció concretament.
El no fer-lo, d'alguna manera, augmenta l'opacitat quan a recursos humans que em sembla preocupant.

Un segon tema que nosaltres volíem contemplar en administració local és el problema del finançament dels ajuntaments.
Els ajuntaments són el parent pobre de les administracions i ho van sent cada vegada més.
L'últim són les conseqüències de l'IAE, concretament de la seua supressió, però a més els compromisos en les assemblees ja fetes fa molts anys en Castelló en 1999 no s'estan complint i entenem que és imprescindible avançar en aquesta direcció.

Plantejar també, en una altra esmena, la necessitat de desenvolupar l'estatut d'autonomia en el tema de la Llei de comarcalització.
Nosaltres hem fet dos proposicions de llei que no han estat acceptades , però sí que ens agradaria que aquest tema es plantejara d'una manera clara i s'avançara en aquesta direcció.

I una altra cosa, que pensem que s'anava a aprendre d'altres comunitats.
És el tema de les noves tecnologies.
En Extremadura s'ha desenvolupat el tema de l'Inex, concretament, pensem que això seria molt oportú plantejar-lo aquí, la introducció del *software* lliure, concretament ajudaria molt a potenciar l'ús de la nostra llengua en aquestes noves tècniques de comunicació.
I pensem que són línies que plantegem enguany i que ens semblen importants.

Acabar amb el necessari desenvolupament reglamentari de la Llei de policia.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, mire, la verdad es que con usted entendemos la reacción al pacto o al nuevo gobierno de Cataluña, porque sabemos ya cuál es el criterio de su grupo y no nos extraña.
Desde luego, nosotros no lo compartimos.

Respecto de las enmiendas presentadas en este programa.
Usted ha hablado del pacto local.
Y yo le tengo que recordar, como ya le dije en comisión, que el pacto local no depende únicamente de la Generalitat Valenciana, requiere el consenso de todas las partes implicadas.

Pero es que, además, en este programa está contemplado expresamente la consecución del pacto local, en concreto en el punto 1.
1, donde habla de participación en los trabajos conducentes a la consecución del pacto local, y en el punto 1.
4.
1 que habla del impulso de las sesiones de trabajo en aras a la consecución del pacto local.

Lo que pasa es que ustedes solicitan que se finalice en el primer semestre de 2004.
Y, como ya le hemos dicho, esto no depende solamente de la Generalitat Valenciana sino que requiere el consenso, y entonces es prácticamente imposible establecer compromisos tasados con rigidez en el tiempo, porque esto es absolutamente contrario al consenso.

Luego, tengo que decirle que usted ha hablado del fondo de cooperación municipal y exactamente igual que referido al pacto local, primero, antes de dotarlo, se necesita la creación legal del mismo.

Luego hablaba usted del desarrollo del estatuto en lo referente a la comarcalización.
Pues, como ya se le dijo en comisión, ya se presentaron sendas proposiciones no de ley en estas Cortes y estas Cortes ya fijaron su postura.
En cualquier caso, sabe usted que por parte de la Dirección General de Administración Local se está desarrollando el fomento y mantenimiento de las mancomunidades.

Y, luego, pide usted la creación y desarrollo reglamentario del Instituto Valenciano de Seguridad Pública.
Bueno, pues decirle que el citado instituto se encuentra en la actualidad en funcionamiento y está adscrito a la Dirección General de Interior, por lo que la creación del mismo es ya una realidad.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Muchas gracias, señora Quinzá.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

La primera cosa és que estava convençut que el criteri del seu grup no seria el mateix que el nostre en el tema de Catalunya.
És evidentment, i ja ho he dit abans, és evident que no i estem molt satisfets que tinguen vostés el seu criteri i nosaltres el nostre.
Per açò hi ha una línia aquí que ho separa, això és normal.

Mire vosté.
Comparar comarques amb mancomunitats em sembla el mateix que comparar autonomies amb descentralització, com ja hem plantejat moltes vegades ací, em sembla reduir les comarques a una cosa molt xicoteta, com són les mancomunitats.
Nosaltres entenem que el que es planteja en l'estatut d'autonomia no és precisament el tema de mancomunitats.
Ens sembla molt preocupant aquest tema, ens sembla molt preocupant.

El tema que m'ha plantejat el Fons de Cooperació i l'Assemblea de Municipis i Províncies és la història de fa 5 anys ja, eh?
Des del 1999 que es planteja en els pressupostos, que ho anem plantejant tots els anys, i tots els anys els diuen el mateix.
I tots els anys ens donem compte que ens diuen el mateix per a no complir, exactament el mateix que l'any anterior.
Jo crec que aquesta és la trista realitat, que vostés no volen complir concretament eixe tema.
Posen açò com a excusa per a no fer absolutament res.
I açò dura ja cinc anys.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó, però el temps se li ha acabat.
*(El senyor Ribó diu, sense micròfon: "Vosté me talla i ja està.
")*

Senyora Quinzá, té vosté la paraula.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Ribó, respecto del Pacto Local, que es en lo que está usted incidiendo principalmente, debo de recordarle lo mismo, que tiene que ser fruto del consenso.
En el año 1999, desde luego, se dio el paso más importante, que es que por unanimidad de todos los grupos se logró firmar ese documento de creación del Pacto Local.
Hasta ahora se han realizado los trabajos preparatorios de una ley del Pacto Local Valenciano.
Se ha hecho recopilación de normativa de otras comunidades, de estudios, dictámenes, jurisprudencias, trabajos doctrinales.

Como actuaciones previstas, está prevista una inminente constitución de una comisión técnica de expertos integrada por especialistas en las materias tanto de la Generalitat Valenciana como de entidades locales para estructurar los citados trabajos y formular sugerencias.
Y de lo que se trata es que todos los grupos, todas las partes implicadas puedan lograr un consenso y, ojalá en el 2004 se pueda finalizar el Pacto Local que todos los grupos están deseando.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Passem al bloc número 2, del Grup Parlamentari Entesa, amb les esmenes 342 a la 390.
Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
en la qual voldria que es prestara un poquiu d'atenció.
En primer lloc, és el tema de la precarietat.
Hem estat parlant ja, en la Llei d'acompanyament, concretament, del Pla d'estabilitat.
Però a nosaltres ens agradaria insistir que és imprescindible que es concrete l'objectiu final de no passar del 8% ­nosaltres plantegem concretament el 8%­ de precarietat o de temporalitat en la funció pública.
En estos moments estem en unes quotes molt elevades.

I després hi ha un altre element que sí que em sembla que aquí s'ha de plantejar ­s'ha de plantejar en algun lloc­, que és el tema de l'estabilitat o la millora de les condicions de totes les persones que estan treballant en estos moments en recerca, innovació i desenvolupament, el tema dels becaris d'investigació.

Bé, açò s'ha plantejat ja ací, en aquestes Corts alguna vegada, però per desgràcia no s'ha obtingut cap resultat en la passada legislatura.
I en aquests moments ja hi ha diverses comunitats autònomes, entre elles Catalunya, però no només, també està Aragó, també n'hi han altres, que han avançat, concretament, en els temes de contractació de les persones.

L'Estatut del becari que ha fet el govern estatal està bé.
Aconsegueixen els becaris d'investigació assolir el nivell que tenen, concretament en la sanitat pública, les persones immigrades.
És un pas important però, evidentment, les persones millor preparades a nivell de qualificació professional de l'Estat espanyol, pensem que no és suficient.
S'ha d'avançar, per tant, en aquesta direcció i és imprescindible.

Hi ha un altre aspecte al qual nosaltres volíem prestar atenció.
Està en tots els temes de la funció pública, però sí que volem insistir en este tema aquí.
I és el tema de l'ús del valencià.
Bé, jo crec que l'administració valenciana no està preparada en estos moments per a assumir una cosa que nosaltres saludàrem, que es podia deduir de la Llei d'ús i ensenyament però que es va intentar concretar per part d'aquest govern en la Declaració d'Ares, el Decàleg de la Declaració d'Ares.
Per què en aquests pressupostos no comencen a posar els mitjans perquè aquesta declaració siga de veritat efectiva?
I és el que hem intentat plantejar amb una sèrie d'esmenes.
La primera, per què no ens plantegem seriosament el tema del requisit lingüístic?
Si volem que els funcionaris es comuniquen en valencià, puguen parlar en valencià davant de les persones que ho sol·liciten, etcètera, evidentment haurem d'exigir a aquests funcionaris, a les persones que entren en la funció pública, els haurem d'exigir el coneixement del valencià, de la mateixa forma que els exigim el coneixement del castellà.
Ni més ni menys.
Sembla normal, lògic, natural, que es fa en les comunitats autònomes que tenen una llengua pròpia i, per tant, nosaltres pensem que açò s'ha de fer ací.
I per això plantegem seriosament la necessitat d'introduir el requisit lingüístic.

Evidentment, hi ha moltes persones que han accedit a la funció pública abans que açò, i açò implica plantejar-se molt seriosament el reciclatge d'aquestes persones perquè puguen complir aquesta condició.

Hi ha un altre aspecte, que van a eixir dades, que és escandalós, la relació de llocs de treball, les RLT, que la condició de coneixement de valencià a diferents nivells estiga contemplat.
Açò, en l'administració valenciana no està contemplat.
Pensem que s'ha d'avançar en aquesta direcció, amb dos elements més: introduir la publicitat.
.
.
Ens agradaria que la Generalitat Valenciana es plantejara seriosament un dels apartats de la Declaració d'Ares i el fera efectiu, que és la producció en valencià.
És una de les esmenes, la producció de la seua documentació en valencià.
La immensa majoria és en castellà.
Que la publicitat que es fa, que és molt important, fóra fonamentalment en valencià, és un altre dels elements que nosaltres ens plantegem ací.

Pensem que aquest tema és un tema molt important.
Ho tractem en tots els apartats però aquí sí que volíem mencionar-ho específicament.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, este bloque de enmiendas también vamos a rechazarlo porque como ya le dijimos en comisión no aportan ninguna alternativa ni ninguna novedad.

Usted ha presentado enmiendas que dice usted aquí, del valenciano, que se le han rechazado.
No, únicamente es que usted las ha confundido de programa.
En este bloque de enmiendas usted trata cuatro programas en concreto, que yo voy a pasar a detallarle el porqué del rechazo nuestro a las enmiendas.

Respecto del Programa de modernización, ustedes han presentado cuatro enmiendas, tres de las cuales se refieren al uso y al conocimiento del valenciano.
Mire, se las tenemos que rechazar porque el uso del valenciano no entra dentro de las funciones propias de lo que significa el Programa de modernización, porque está contemplado en otro programa expresamente como es el Programa de formación y estudios y que usted conoce.

Y la otra enmienda que usted presenta, que la ha repetido en todos los programas, es que solicita un resumen de los medios de personal cuando, además, le consta a usted que ese resumen ya está en el Proyecto de presupuestos, en el anexo de personal.
Entonces, nos parece una redundancia volver a solicitarlo o a implantarla en estos programas.

Respecto del Programa de formación y estudios presentaron ustedes 12 enmiendas, de las que se tratan resumen de medios personales, que me reitero en los argumentos dados, y en un conocimiento del valenciano.
Pues el conocimiento del valenciano, se lo tenemos que rechazar porque se contempla expresamente, en concreto se dice.
.
.
, hay una línea que es la 811 que contempla expresamente los cursos de valenciano para empleados públicos de la administración que realicen funciones de atención al ciudadano.
Pero no solamente eso, sino que además se convocan anualmente en los planes de formación dependientes del Programa cursos de valenciano, como básico de lenguaje administrativo valenciano, lenguaje administrativo valenciano, corrección de textos.

Luego presentan ustedes también unas enmiendas que llaman la atención, que son las enmiendas 356, 57, 58 y 59, relativas a dar una respuesta adecuada a los problemas de violencia de género, luchar contra los casos de violencia de género o hacer frente a la integración.

Si se refiere a lo que es formación, se contempla ya expresamente, y usted lo sabe; si se refiere a lo que es la lucha en sí, sabe que no es competencia del Área de Formación y Estudios.

Respecto a la función pública, ha hecho usted aquí hincapié, o ha hecho mención a una enmienda, y es que ustedes quieren que se incluya como problemática la precariedad y temporalidad laboral.
Mire, yo ya le digo que se la rechazamos porque ya se encuentra incluida en la definición de tipo general.
Pero es que, además, el aumento de la estabilidad laboral de los empleados públicos es un objetivo prioritario de las políticas del Consell.
Y así, reiterarle de nuevo el ya tan famoso en este debate, el acuerdo firmado con la mayoría de las organizaciones sindicales, de fecha 7 de octubre de 2003, que pretende corregir la tasa de temporalidad así como fomentar la promoción de los empleados públicos.

Hablan ustedes también del conocimiento del valenciano en este programa de función pública.
Le remito de nuevo al programa correspondiente, que es el de formación y estudios.

Y luego, respecto a dirección y servicios generales, las enmiendas que han presentado de nuevo se refieren al uso del valenciano, que le digo que está en el Programa de formación y estudios, pero es que además, en este mismo programa, se hace especial hincapié al impulso y al fomento del valenciano, porque es algo que se está contemplando en todos y cada uno de los programas de esta conselleria.

Y luego, vuelve a hablar usted de la precariedad laboral.
Hacerle de nuevo referencia al famoso acuerdo que se ha suscrito por la mayoría de las organizaciones sindicales, que desde luego es una política prioritaria del Consell y que lo que se pretende es corregir la tasa de temporalidad, ofrecer una vía de acceso justa y respetuosa con los principios constitucionales al personal temporal, y fomentar la promoción interna de los empleados públicos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Sí, senyora diputada, mire vosté, quant al tema del valencià, efectivament, nosaltres fem menció en aquest tema perquè, evidentment, per a complir això que s'ha plantejat el Govern, és necessari introduir una sèrie d'elements clars en totes les direccions generals, i a tots els nivells.

Jo li voldria resumir d'una manera.
.
.
Este matí ja s'ha mencionat el senyor Fraga.
Jo li'l vaig a tornar a mencionar.
A mi m'agradaria que el Partit Popular valencià aprenguera del senyor Fraga quant al tema de normalitzar l'ús de la seua llengua pròpia en el seu territori.
I li assegure que si n'aprenguera.
.
.
, perquè de vegades aprendre, almenys dels propis és important.
.
.
­no, no, de modificar la Constitució.
.
.
, d'això no li dic res ara, eh?
Estic parlant només de l'ús del gallec que es fa en Galícia, que aprenguem a vore si som capaços que s'utilitze el valencià amb una iniciativa governamental com s'ha plantejat eixa formació.
Jo no li vaig a plantejar els seus fantasmes, els fantasmes del Partit Popular, ni el senyor Ibarretxe ni el senyor Carod, no vaig a plantejar açò, però, home, almenys que ens assemblem un poquiu al senyor Fraga quant a normalització de l'ús de la nostra llengua pròpia, seria important.

Jo crec que en estos moments és fonamental que al tema del valencià se li done un impuls.
Crec que és una cosa que s'ha d'avançar en aquesta direcció i, mire vosté, m'ha parlat d'una sèrie de coses però jo li vull recordar que no m'ha parlat res de la producció en valencià; no m'ha parlat res de la publicitat en valencià; no m'ha parlat res del requisit lingüístic; no m'ha parlat res de la relació de les RLT, de les relacions de llocs de treball.
Clar, eixos són elements claus, fonamentals, fonamentals per al tema concretament.

Respecte al altre tema, em permetrà que jo li diga que el famós acord d'estabilitat garantix tots els elements constitucionals.
.
.
Doncs, mire vosté, açò ho opinarà vosté.
Hi ha gent que opina el contrari i en estos moments ja hi ha presentada alguna demanda al voltant d'aquest tema.
I si per desgràcia algun jutge, com va passar en el passat, eh?
, algun jutge acceptara aquestes demandes o una part d'aquestes, tot el Pla d'estabilitat saltaria pels aires i, a més, situaria en un nivell d'inestabilitat, de temporalitat el Govern Valencià, els seus treballadors, molt pitjor que el que s'ha viscut en altres anys.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, respecto del uso del valenciano me dice usted que no le he hablado de la publicación en valenciano.
.
.
Cuando se está hablando de las líneas generales, de los objetivos a conseguir, el fomento y el impulso del valenciano, se están contemplando tanto las publicaciones como el fomento del uso del valenciano.

Respecto del requisito lingüístico, debo recordarle que ha sido el gobierno del Partido Popular el que, además, ha exigido este requisito a los maestros y profesores de la Conselleria de Educación.

Y, luego, me hablaba usted también.
.
.
­la verdad es que no me acuerdo­, bueno, en definitiva, ya le digo que ningún gobierno como el del Partido Popular está fomentando el uso del valenciano y, es más, ha conseguido que sea la comunidad donde se implante con mayor eficacia la normalización y el bilingüismo, mucho más que en Galicia, que en el País Vasco, que en la comunidad catalana.
*(Alguns diputats diuen: "Muy bien, muy bien.
")*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Passem al tercer bloc de la secció VII, amb les esmenes que van de la 391 a la 410, i de la 436 a la 448, presentades pel Grup Parlamentari L'Entesa.

Té la paraula per a la seua defensa, el senyor Ribó.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyora diputada, després la invite a un café i em dóna les dades dels estudis sociològics en els quals s'ha basat per a fer l'afirmació última, perquè estic terriblement interessat a veure-les, eh?
, terriblement interessat.
Jo crec que açò no és massa veritat, però, en fi, estaré encantat que me donen les dades.

Bé, anem a policia autonòmica i seguretat pública.
Mire, aquí sí que crec que seria interessant parlar d'una sèrie de temes, n'ha parlat abans, eren de formació, però ara sí que ja, jo crec que hi ha una sèrie de temes, dels quals hem de parlar, que són importants, introduir dintre de les funcions de la policia autonòmica, i ahí en mencionem unes quantes, com és la integració de les persones immigrades, la prevenció del racisme i la xenofòbia, la prevenció de totes les crisis alimentàries, i em sembla que és un tema molt important que de alguna manera es mencione.

El tema de la col·laboració en temes mediambientals amb el Seprona, el tema de dones maltractades, de menors, etcètera, i, en general, el que plantegem en el tema de la policia autonòmica és l'equiparació amb altres policies autonòmiques, progressiva, com seria el cas de la catalana i la basca.

Plantegem-nos números, i com que m'he llegit les intervencions en comissió, que no hi poguí estar, nosaltres plantegem per a enguany un mínim de 500.
Per què ho plantegem?
Perquè fa, doncs, com allò d'abans del pacte local, almenys, des del 1999, que ens diu "y llegaremos este año a 500", eh?
Enguany ja no ho diuen, ja han retirat l'objectiu, que em sembla que és el que passarà amb el pacte local.
Però em sembla important començar a negociar una ampliació, per a anys successius, a 1.
000, perquè, si no, no tindrem policia autonòmica d'una forma clara.

I, després, hi ha un altre aspecte que sí que ens sembla escandalós, i ho veurem després en justícia: com és possible que donem un finançament al Ministeri de l'Interior molt important per a protegir els edificis, concretament, de justícia, quan, amb aquestos recursos podríem incrementar, concretament, la policia autonòmica, i aquesta és una de les seues competències.
Com és possible açò?
Nosaltres no ho podem entendre, ens sembla un mal plantejament, ens sembla una cosa un poc surrealista, que des de la Generalitat Valenciana es subvencione el Ministeri de l'Interior mitjançant un acord amb guàrdia civil, concretament, no tenim massa precedents al voltant d'açò.
.
.

I, per últim, mencionar un altre aspecte que creguem important: quan parlem de policia local, perquè en tema de seguretat pública també es contempla, avui, per exemple, apareix alguna informació respecte a açò, a nosaltres ens sembla molt important la coordinació de la policia local amb el que hauria de ser una policia autonòmica, avançar en la policia autonòmica, i una llei que aprovàrem per unanimitat en aquestes Corts fa uns anys d'una forma urgent, com és la Llei de policia local, s'hauria de desenvolupar reglamentàriament.
Aquesta llei, senyora diputada, també és dels temps del pacte local, eh?
, crec que es va aprovar allà en març del 1999.
Doncs, cinc anys després, la reglamentació, malgrat haver estat aprovada aquí per unanimitat a través d'un acord previ amb els sindicats, doncs, hi han reglaments que encara no s'han desenvolupat, i a nosaltres això ens sembla que és prou negatiu.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula, en representació del Grup Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, mire, usted en este bloque de enmiendas trata los programas de policía autonómica y seguridad pública.
Ha hablado de que ha presentado enmiendas referentes a la inmigración.
Pues, bien, con respecto a la policía autonómica, tengo que decirle que las enmiendas relativas a la inmigración que usted ha presentado las vamos a rechazar, porque no son competencia de este programa.

La atención específica a la población inmigrante constituye desde el punto de vista policial materia de extranjería, y esta materia no ha sido transferida a la Generalitat Valen-ciana, y eso usted lo sabe.
Sin embargo, la policía autonómica sí que realiza las labores de inspección en las materias que corresponden a nuestra administración, y, por ende, a las materias de sanidad, trabajo, vivienda y educación.

Con referencia a la atención específica a menores y mujeres maltratadas, que ha presentado usted tres enmiendas, debo decirle que, efectivamente, con respecto a un tratamiento específico, ya se está realizando, por parte del cuerpo nacional de la policía de la unidad adscrita a la Comunidad Valenciana.
Y, para ello, tanto para las mujeres maltratadas como para los menores, existe un grupo operativo especial dentro de la unidad, que ha recibido formación especializada en materia de menores y violencia de género, actuando en coordinación con los departamentos competentes de la Generalitat Valenciana, con lo cual ya se le está dando un tratamiento específico.

Usted me hablaba también de la coordinación con el Seprona.
Pues, mire, llegan ustedes de nuevo tarde, porque el pasado día 5 de noviembre de 2002 se firmó un convenio del Gobierno Valenciano con el Ministerio del Interior, en concreto, con la Dirección General de la Guardia Civil, a fin de que el Seprona continúe su colaboración con la Generalitat Valenciana en coordinación con la citada unidad en materia de medio ambiente.

Me hablaba usted también de la ampliación de efectivos de la Guardia Civil.
Pues, mire, el aumento de la unidad a 500 efectivos, como ustedes decían, no procede porque no constituye un objeto en sí mismo, sino un medio para alcanzar el objetivo.
No obstante, el aumento de efectivos está contemplado en este proyecto de presupuestos.

Me hablaba usted también de la equiparación con el resto de policías autonómicos.
Mire, una cosa es la seguridad ciudadana y otra cosa son las competencias de la policía autonómica, es decir, del cuerpo nacional de policía de la unidad adscrita a la Comunidad Valenciana.
El funcionamiento y la adscripción de una unidad de la Policía Nacional de la Comunidad Valenciana no la ha realizado, ni es de ahora, ni la ha realizado el Partido Popular, como usted bien sabe.
Esto se realizó en el año 1992 con el gobierno socialista.
Lo que pasa es que entiende este grupo que todavía subsisten las razones que llevaron a hacer aquel convenio, y se renovó.
El pasado 5 de noviembre del 2002 se firmó un nuevo acuerdo en el que se contemplaba, además, no solamente una ampliación de competencias, sino una ampliación de efectivos.

Y respecto a la seguridad pública, ustedes, en las enmiendas que presentan, simplemente solicitan mejorar la operatividad de la policía local frente a la problemática de la inmigración o frente a la problemática de la contaminación acústica.
Pues, mire, la formación de la policía local en estas materias ya está contemplada, con lo cual nosotros vamos a rechazarlo, porque entendemos que es un redundancia.

Y, luego, habla usted también del desarrollo reglamentario de la ley de policía local.
Pues, tengo que decirle que durante el año 2003, que se está procediendo ya a este reglamentario en el año 2003, se han celebrado reuniones del Gabinete Técnico de Coordinación de Policías Locales con objeto de estudiar y revisar los proyectos de la normativa, fundamentalmente para los cuerpos de policía local y de la Comisión de Coordinación de Policías Locales de la Comunidad Valenciana.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Muchas gracias, señora Quinzá.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Anem a vore, jo conec el tema de la immigració.
Efectivament, això ho du directament un servei de la Guàrdia Civil, que es diu Edati, si no recorde malament, però, de totes maneres, nosaltres pensem que hi han tasques d'immigració que seria bo, d'alguna forma, no només la determinació dels contingents, que no estaria mal que es poguera fer a nivell de comunitat, i és una cosa que s'ha demanat moltes vegades, sinó també determinats serveis de seguretat i d'ajuda.
Eixe seria el primer element.

Quant al tema de la policia, jo li vull reiterar, eh?
, és el primer any en els últims cinc, que no ens finca "hasta llegar a 500", ja no s'atrevixen ni a ficar-ho, eh?
, cosa que és un indicador que indica a on anem a arribar.
Si quan ficava l'objectiu, no ho fan, ara que no ho fiquen, doncs, bé, anem a vore.
A nosaltres ens sembla important la policia autonòmica, i és un tema que s'hauria de plantejar.

I, per últim, en el tema del desenvolupament reglamentari de la Llei de policia local, jo m'alegre que durant l'any 2003, quatre anys després de ser aprovada una llei per unanimitat aquí, en aquestes Corts, els reglaments sembla que vagen avant, però em reconeixerà vosté que no es donen massa pressa precisament, són més lents que una tortuga coixa en este tema, i en algun altre, però, per descomptat, en este els he de reiterar que era una llei que estàvem tothom d'acord, que estaven els sindicats d'acord!
Què passa amb estos reglaments, que costen, i ho acaba de reconéixer vosté, com a mínim quatre anys per poder-los traure endavant?
Tan a poc a poc es va en l'administració pública?
Ens sembla lamentable.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Pues, mire, dice que usted conoce el tema la inmigración, nosotros también lo conocemos, y precisamente por eso, en materia de inmigración, lo que es competencia de esta Generalitat, de la Generalitat Valenciana, se está realizando por parte de este gobierno.

Respecto de la policía, dice usted que es el primer año que no pone el número 500.
Pues, mire, ustedes también confunden, porque ustedes en una enmienda piden el aumento a 500 efectivos y en la enmienda siguiente piden a 1.
000 efectivos, ¿eh?
Ya le digo, en cualquier caso, que está contemplado el aumento de efectivos.

Y respecto del desarrollo reglamentario de la Ley de policía local, pues, mire, me alegro de que usted se congratule de que se esté realizando, pero ratificarle y reiterarle que llegan ustedes tarde, porque ustedes presentan una enmienda que este gobierno ya está realizando.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Passem a al segon bloc, que presenta el Grup Parlamentari Entesa, i comprén les esmenes de la 411 a la 435 i la 468.

Té la paraula per a la seua defensa el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Senyora portaveu, aquí em permetrà que faça una xicoteta reiteració en el tema del valencià, perquè jo crec que en la justícia és una qüestió en la qual és important, eh?
, és important insistir que algun dia ens agradaria veure, i que fóra prompte, a ser possible, que una persona, quan va als tribunals puga declarar d'una manera tranquil·la, que l'entenguen, etcètera, que puga fer tota la documentació, les proves documentals, en la nostra llengua.
És una qüestió de normalitat que, en estos moments, vosté sap, doncs, que té molts problemes.

Té molts problemes perquè no s'han donat les passes necessàries per arribar ahí, i crec que en el tema de la justícia s'ha d'insistir, perquè la justícia en este país, des de fa molt de temps ha estat totalment castellanitzada, i canviar aquestes coses implica voluntat política seriosa, i, de moment, no s'ha plantejat.

Hi ha un altre aspecte que crec que és fonamental: si es pregunta als ciutadans per la justícia, el que diuen és que.
.
.
, ara diuen, hi han uns edificis molts bonics, en alguns llocs, en altres no, com en Elx o en Ibi, per això presentem esmenes, però els retards continuen estant d'una manera molt clara.
I el primer element, no l'únic, de la qualitat del servei, precisament, són els retards en l'administració de justícia, que és un element que nosaltres pensem que s'ha de plantejar.

Ens preocupa aquí, i volem reiterar el tema que hem dit abans, la subvenció, que la Conselleria fa al Ministeri de l'Interior.
Ens sembla prou escandalós, i ens sembla que açò és una competència que podria ser perfectament de la policia autonòmica, i no entenem com es fa, com es subvenciona el Ministeri de l'Interior a partir d'una conselleria que precisament ha d'ajornar determinades inversions, ha d'ajornar-les, suposem que per falta de recursos, com es pot veure d'una manera clara en el desglossament de les inversions, per exemple, de cara a enguany.

A nosaltres, ens sembla que açò és una qüestió difícil d'explicar, i, per suposat, demanem que la protecció als edificis de justícia corresponga a la policia autonòmica, com hauria de ser.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, mire, de nuevo no podemos admitirle ninguna de las enmiendas, porque, como ya le he dicho, no presentan alternativa, o, lo que es peor, excede las competencias de la Generalitat.

Respecto a este programa de justicia y a las enmiendas presentadas, debo de recordarle que es el programa que mayores recursos tiene, no solamente estamos destinándolos al plan de infraestructuras judiciales o a la informatización de nuestros juzgados, sino que se están tratando temas específicos como es la violencia de género, la atención a los menores o el tratamiento de los delitos contra el medio ambiente.

Respecto de las enmiendas que usted ha presentado en materia de violencia de género, solicita usted que se presenten antecedentes de las personas que han sido condenadas por malos tratos.
Debo decirle que desde la Conselleria de Justicia está el registro Vida, que es un registro de implicados en faltas y delitos relacionados con la violencia de género, el cual ofrece a jueces y magistrados la posibilidad de poder conocer los antecedentes de las personas acusadas.

Pero no solamente eso, sino que desde la Generalitat Valenciana se está protegiendo y se está trabajando a favor de las víctimas de la violencia.
Decirle que es la única administración autonómica que pone a disposición de las víctimas de los malos tratos el asesoramiento jurídico gratuito para poder litigar, con lo cual se está haciendo un esfuerzo muy importante, como nunca antes se había hecho, a favor de las víctimas de la violencia de género.

La única enmienda que ustedes han presentado a este respecto es la creación de juzgados específicos de violencia de género en Valencia, Castellón y Alicante, y, mire, esto se lo tenemos que rechazar, ya se lo dijimos a su compañero Oltra en comisión, porque usted sabe perfectamente, le consta, que esto excede de las competencias de la Conselleria, la creación de juzgados específicos es una competencia única y exclusiva del Consejo General del Poder Judicial.

Respecto de la petición que ustedes realizan de una fiscalía especializada en temas de malos tratos, debo decirle exactamente lo mismo: es una competencia del fiscal general del Estado, la Generalitat Valenciana no puede entrar en estas cuestiones, porque no entran dentro de su ámbito de competencias.

Habla usted también de la Ley de responsabilidad penal del menor, ustedes solicitan mayores medios.
Yo tengo que decirle que esto ya se contempla expresamente en el proyecto de presupuestos, en concreto, en el punto 3 y en el punto 2.
3.
1, cuando habla de incremento de los recursos destinados a peritajes e informes técnicos requeridos por la Ley de responsabilidad penal del menor.

Respecto de los delitos contra el medio ambiente, debo decirles que es la única administración que ha puesto en marcha los institutos de medicina legal en las tres provincias, con un laboratorio de toxicología que interviene en todos los procedimientos judiciales por delitos contra el medio ambiente.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Té la paraula per a rèplica, el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Sí, senyora presidenta.

Dir abans que hi ha un xicotet error en les esmenes plantejades en este apartat administració de justícia.
És de la 411 a la 435.
No 33 com fica.
I a més, la 468.
No sé si està corregit que.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

468.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

No.
Estem en la 4, administració de justícia, de la 411.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

De la 411 a la 435.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

I a més, la 468.
És que inicialment estava 433.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Ací està bé, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé, dir-li, dir-li concretament que en el tema de la violència de gènere ­que no havia parlat abans i que hi ha esmenes­, a nosaltres ens sembla prou insuficient el tema del registre que vosté ha mencionat.
I tenim informacions que per part dels jutges aquest registre també el consideren prou insuficient.
Nosaltres pensem que no.
.
.
I les dades, per desgràcia, les dades, per desgràcia, són molt clares.
Si s'hagueren d'avaluar els resultats de la tasca que es fa en aquest tema amb les dades que ens estan apareixent als mitjans de comunicació, jo crec que vosté estarà d'acord amb mi que no podem estar satisfets amb aquesta situació i que cal fer alguna cosa més seriosa.
La llei integral, i alguna cosa d'estes, s'hauria d'avançar seriosament, perquè no és precisament per a tirar les campanes al vol la situació en què es trobem.
És una situació deplorable, jo crec que estem tots d'acord, i s'ha plantejat moltes vegades.
I una de les concrecions importants, no l'única, seria avançar en aquesta direcció.
Tindre un registre no és suficient.
Nosaltres pensem que s'ha d'avançar molt més.
I el que es planteja.
.
.
I jo puc estar d'acord en el tema d'una forma estricta, com vosté ho planteja, que no és competència.
.
.
Però, mire, ¿vosté sap les vegades que hem parlat aquí de coses com el Pla hidrològic, que no és competència directa.
.
.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
de l'Ave, que no és competència directa?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Ribó, si a usted le preocupan los problemas de la violencia de género, yo le garantizo que a este grupo parlamentario, cuanto menos, igual o más.
Y también a este Gobierno.
Y precisamente por eso, dentro del proyecto de presupuestos, se contemplan medidas expresas contra la violencia de género.
Ya le he dicho: se potencian las oficinas a las víctimas del delito, es la única comunidad que presta asistencia jurídica gratuita a las mujeres maltratadas, se procura la personación gratuita para las víctimas de los malos tratos.

Y respecto de las competencias, efectivamente, oiga, una cosa es que nosotros podamos manifestar y otra cosa es lo que usted solicita, y es que se incluyan dentro de los presupuestos de la Generalitat competencias que no son propias de este Gobierno.

Y luego, respecto del conocimiento del valenciano ­que antes no me ha dado tiempo, pero que usted sí que había mencionado­, decirle que la Comunidad Valenciana, como ya le he manifestado antes ­y además que le acepto el café que usted me había ofrecido, y le daré los datos­, es donde se ha normalizado con mayor eficacia el bilingüismo, con índice de conocimiento de la lengua valenciana por parte de los jueces y magistrados superior al de Galicia, Cataluña o País Vasco, respecto a sus respectivas lenguas oficiales.
*(S'escolten veus que diuen: "¡Muy bien, bravo!
".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quizá.

Anem a passar a l'últim bloc presentat per l'Entesa, que comprén les esmenes de la 449 a la 467.
Té la paraula, per a la seua defensa, el senyor Ribó.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé.
En el tema de violència de gènere, només dir-li una cosa, com en la Bíblia, "obras son amores.
.
.
" Val?
O "por sus obras los conoceréis".
Aleshores, resultats.
.
.
jo crec que en política a totes i a tots ens demanen resultats, i els resultats estan que canten i fan por.
Alguna cosa està fallant.
Jo crec que vosté està d'acord amb mi.
Allò altre del café, després ho parlem.

Anem a veure.
El tema de protecció civil.
Mire, hi ha un aspecte que a nosaltres ens preocupa, i és en el tema de la protecció civil.
Pensem que està molt desatesa.
Començaria amb una commemoració trista.
Fa pocs dies complirem un any d'una desfeta d'un vaixell, i l'any passat, per primera vegada, introduírem aquesta esmena.
Nosaltres pensem que el nostre país està poc preparat en aquest tema.
Tenim una refineria aquí en Castelló, i entenem que s'hauria de fer una prevenció més important.
Com hem demanat, per exemple, mecanismes de prevenció front a altres possibles accidents per acumulació d'empreses ­estic parlant de Port de Sagunt, respecte a regasificadora i altres coses­, per acumulació d'empreses amb possible risc.
Pensem que és un tema que és important, perquè no passa mai res fins que passa i després tots ho lamentem.
La prevenció és un element fonamental.

Quant al tema de les emergències, també concretant-ho en zones rurals ­no és una esmena d'enguany, i continuarem ficant-la fins que ho aconseguim­, és la necessitat que les brigades forestals passen a ser bombers de tipus forestal i assumisquen totes les tasques de prevenció i d'emergència en zones rurals, que poden ser des dels incendis passant, per exemple, a problemes de seguretat vial en moments de neu i moments complicats.
Pensem que no.
.
.
Ja se m'ha acabat el temps?
*(Remors)* Bé, val.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.
*(Remors i rialles)*

Té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Ribó, la mayor parte de las enmiendas que ustedes han presentado a este programa son cuestiones de redacción, estando contempladas, por tanto, sus peticiones dentro del proyecto de presupuestos.
Por lo que nosotros entendemos que la redacción que se contempla es la adecuada y las vamos a rechazar.

Piden ustedes mejorar la formación de bomberos y voluntarios.
Mire, se recoge expresamente en la línea 1.
1.
1, con la realización de cursos de formación para bomberos y voluntarios.

Igualmente piden la mejora de infraestructuras de las brigadas forestales, y ya se contempla como objetivo el incrementar los niveles de eficacia de los medios de extinción en incendios forestales.

También piden en la enmienda 462 mejorar el funcionamiento del teléfono 112.
Y esto se contempla expresamente en las líneas 1.
1.
10, 1.
1.
11 y 1.
1.
12.

De igual forma, piden ustedes en la enmienda 463 realizar campañas de promoción y prevención para labores preventivas, y se recoge también en los puntos 1.
1.
2 y 1.
1.
4.

Por eso le digo que está prácticamente todo contemplado dentro del proyecto de presupuestos y se trata de una cuestión de redacción.

Sin embargo, presentan ustedes una enmienda en la que solicitan añadir una nueva problemática que contemple la existencia de zonas no urbanizadas en lugares potencialmente inundables.
Sin embargo, la problemática citada, en lo que respecta a la actuación de este programa, estaría englobada en la línea que trata de situaciones de emergencia en materia de protección civil.
Y lo que son actuaciones más precisas a este respecto, sabe usted que responde a los órganos de ordenación de territorio y obras públicas.

Hablaban ustedes también de ausencia de medios para afrontar las emergencias en las zonas rurales.
Sin embargo, nosotros entendemos que no existe tal ausencia de medios.
Y al respecto, hay que destacar la transformación de las antiguas brigadas forestales a las actuales brigadas rurales de emergencias.
(*S'escolten veus que diuen: "¡Muy bien!
")*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Senyor Ribó, té vosté la paraula per a rèplica.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Anem a vore.
Hi ha una cosa que vosté no ha mencionat també i que m'agradaria.
.
.
no m'ha donat temps abans.
Mire, en el tema dels cossos de bombers, pensem que seria important la integració ­i sí que hi ha esmenes en aquest sentit­ de tots els recursos d'emergències.
Nosaltres no podem entendre ­i és un problema que sabem que té la seua ramificació, per exemple, en les diputacions­, com els cossos de bombers tenen caràcter uniprovincial i com d'alguna manera no estan suficientment integrats.
Ens sembla que és un problema, i és un problema que s'hauria de resoldre.

Plantejàvem també, i no ens ha donat temps, la necessitat ­i ho plantegem tots els anys, i volem insistir en ell­ que tots els incendis forestals grans, de més de 500 hectàrees, tinguen auditories externes.
Repetisc el tema d'externes perquè pensem que si no, les auditories, si es fan des de dins, ja sabem com van.
I són temes que nosaltres voldríem plantejar.

I en el cas de les brigades forestals, nosaltres pensem que s'hauria d'avançar cap al cos de bombers forestals, perquè entenem que açò està insuficientment desenvolupat i és un element que pensem que no està tractat adequadament.

Per tots aquests motius, nosaltres plantegem aquestes esmenes.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Ribó, respecto de las brigadas rurales de emergencia, tengo que decirle que se capacita a las mismas a través de cursos de más de cien horas y dieciocho ediciones.

Además, ustedes solicitan también que se aumente el período de contratación de las brigadas forestales.
Este gobierno entiende que se prefiere continuar como se está desarrollando hasta ahora, que partiendo de un número fijo, lo que se hace es que se va incrementando en la medida que climatológicamente aumenta el riesgo de incendios forestales.
Por eso entendemos que la propuesta que ustedes presentan no tiene en cuenta la evolución climatológica y, por tanto, el riesgo en nuestra comunidad, entendiendo que es más adecuada la que nosotros presentamos.

Y luego, respecto de la petición de realizar auditorias externas en los incendios forestales, llama la atención, cuanto menos, esta enmienda.
Decirle, además, que para todos los incendios forestales que superen un determinado número de hectáreas, se realizan informes sobre la actuación de los medios y de los recursos que han intervenido en los mismos.
Y dichos informes son elaboradores por especialistas en la materia dependientes de las diferentes administraciones públicas.
Lo que no entendemos es cómo ustedes, que critican siempre la externalización de los servicios, están solicitando ustedes aquí una auditoria externa.
Parece que estén poniendo en duda el trabajo de los profesionales de la administración, que desde luego este grupo no comparte.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Anem a passar al bloc número 6 que presenta el grup Parlamentari Socialista, que comprén les esmenes 469 a la 655.

Té la paraula per a la seua defensa, la senyora Andrés.
*(Remors)*

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, me uno a la alegría en línies generals dels que estan més contents, i supose que els que no estan tan contents, almenys ho acceptaran democràticament.
Y a partir de ahí *(rient-se)*, y a partir de ahí, vamos a hablar de la sección 07.

Yo la verdad es que lo he planteado en conjunto, porque en conjunto quiero ver esta conselleria en qué situación se encuentra.
Yo creo que la valoración de la justicia en los servicios básicos de la democracia, la seguridad ciudadana, la garantía de la convivencia, la relación con la administración, y la administración territorial, que es aquello con lo que nos identificamos, es lo que engloba esta conselleria.
Pero se podría redefinir esta conselleria, después del tiempo de presupuestos que ha pasado, en una situación de imperceptible, imperceptible porque, como le decía el otro día, representa el 2,2% del presupuesto.
Y, por lo tanto, consideramos imperceptible esta conselleria para unos elementos tan básicos como los que tiene.

Respecto a la Dirección y Servicios Generales, le diría que esta conselleria no es más que una dirección general que es un gabinete técnico del propio conseller.
Y eso lo hacer cualquier gabinete de personal de conseller, no hace falta tener una dirección general.
Tienes ustedes un aumento en las inversiones de alquileres de 17.
000 euros, que no entendemos el porqué; tienen esas líneas de transferencias para premios, ayudas, subvenciones al Tribunal de las Aguas ­algo nuevo­ y al Instituto Cartográfico, pero no sabemos muy bien por qué.

Por lo tanto, nosotros en principio lo que hacíamos era pedir potenciar las políticas de la conselleria, que para eso tiene que estar en una dirección general, y que se haga un estudio de las funciones para aplicar una correcta política de personal.
Y es desde esta dirección general desde donde se lo digo.

Respecto a la Dirección General de Justicia, poco hay que decir más que se limitan ustedes a cubrir gastos.
El 64,9% del presupuesto de la propia conselleria va a servir para cubrir gastos de la famosa Ciudad de la Justicia.
Toda la justificación de hacer la Ciudad de la Justicia es porque había que dejar de pagar alquileres, según consta en la explicación de los presupuestos.
Pero tanta justificación, tanta excusa.
.
.
lo que más parece es que ustedes quieren justificar el exceso del gasto que se ha producido en esa Ciudad de la Justicia.

Pero lo verdaderamente problemático es la relación de los ciudadanos con la justicia, con el funcionamiento de la administración de la justicia.
Y a nosotros nos importa la justicia en Valencia capital, en la Vega Baja o en Vinaroz.
Nos importa en todas partes.
Y así lo dice el artículo 24 de la Constitución.
En la problemática que plantean, plantean ustedes una serie de obligaciones y objetivos que, vamos, más bien son obligaciones pormenorizadas de lo que hay que hacer.
Es que es una cosa increíble.
Por eso usted dice lo de cortar y pegar.
No se lo íbamos a quitar, vaya ser que no lo vayan a hacer.
Pero solo tener que decirle que, por ejemplo, racionalización y mejora del material de oficina nos parece básico.
¿O es que van a crear un delito ecológico?
¿O es que ustedes se tienen que marcar sus propias tareas?

Pero, la parte amarga de la situación, pues.
.
.
es que la justicia está muy lejos de los ciudadanos y la encuesta del Consejo General del Poder Judicial se lo dice, que funciona mal o muy mal en un 73%.
¿Sabe lo que dicen los ciudadanos en esta encuesta?
Pues, que la justicia es lenta y carece de medios.
Se ve que esta Comunidad Valenciana.
.
.
, la respuesta en la justicia, pues, no es real, aunque parece ser, por otras veces que me han dicho, que los directivos de la justicia están muy satisfechos.
Pero, yo lo pongo en duda, y lo pongo en duda, por ejemplo, por las declaraciones el otro día del decano que hizo sobre la situación en que está la justicia en la Ciudad de la Justicia, por el fiscal de Alicante.
Veo que está la cosa bastante dificultosa.

Nosotros lo que hacemos es una denuncia alta y clara de que la justicia ustedes no se la toman como un servicio público, como a un pilar básico.
Desde luego, el anterior gobierno Zaplana, y parece que el actual gobierno, lo único que pensaron fue en la creación de infraestructuras, 7 años de transferencias, porque usted muy bien lo ha dicho, y poco contenido.
Es el tercer año que plantean ustedes el tema del pacto por la justicia, pero solo un enunciado, ni un euro para promoverlo, ni un euro, ni una línea para impulsarlo.

Recordarles que el señor Eloy de Velasco, el desaparecido señor Eloy de Velasco de la estructura del gobierno, de la estructura del gobierno, resulta que dijo que aquí se habían cimentado las bases del pacto por la justicia.
La excusa es la misma: la limitación del decreto de transferencias.
Desde luego, el señor Zaplana fue muy poco ambicioso, pero parece ser que este gobierno Camps tampoco es muy ambicioso.
Quisiéramos saber, en principio, qué es lo que pretende el gobierno Camps para la justicia en la Comunidad Valenciana, porque a mí me gustaría hacerle dos preguntas que no están en todos los presupuestos.
Y es preguntarle: ¿Qué está haciendo ante el ministerio para mejorar la justicia en la Comunidad Valenciana?
¿Va a pedir más y mejores competencias o se va a enredar en lo mismo, en el tema de la informatización?
Porque el tema de la informatización es importante y da un aspecto de mucha modernidad, pero sólo tengo que decirle que se han gastado lo incalculable, lo incalculable.
Se han gastado en dos años, en el capítulo II, 14 millones de euros, 14 millones de euros.
En el capítulo de inversiones se han gastado, en el año 2004, 3.
323.
000 euros, y, en el año 2003, 2.
794.
000 euros.
En total, casi 20 millones.
¡Fíjese!
, casi casi el modificado de la Ciudad de la Justicia, casi casi el modificado de la Ciudad de la Justicia.
Es bastante curioso.

Por otra parte, están los atascos judiciales, que parece que a ustedes no les preguntan porque no les toca a ustedes, está muy lejos del ministerio, y, sin embargo, la memoria del decano que realizó el señor Fernando de Rosa, que está en su estructura administrativa ahora, pues, decía que en los juzgados los despidos y los desempleos habían aumentado un 8,60.
El año 99 tenía 2.
884 casos, y, en el año 2002, 4.
421.
Había aumentado un 53,29% en cuatro años.
El número de casos que ingresaron en el Consejo General del Poder Judicial, en el servicio de estadística de la Comunidad Valenciana, fue 905.
000 casos en el año 2002.
Le legitimidad en esta Comunidad Valenciana va en aumento.
Se pidieron 31 nuevas dependencias, y sólo llegaron 4.
Se pidieron 30 magistrados nuevos para la aplicación de los juicios rápidos y 30 fiscales, y sólo llegaron 7 fiscales.
De los juicios rápidos aquí no ha aparecido nada, nada en los presupuestos.
Y supongo que ustedes tendrán algunas estadísticas y algo que decirnos, porque esta es la justicia de los contrastres, señora Quinzá, es la justicia de los contrastes; mientras tenemos una Ciudad de la Justicia, en Paterna están en unos bajos inmundos donde pone en un cartel enorme: "próxima construcción del Palacio de Justicia", pero lleva ya tres años, pero lleva ya tres años.

Pedimos, por lo tanto, una Ciudad de la Justicia en Elche, que yo creo que es una ciudad de 75.
000 habitantes que la precisa pero la necesita, pedimos la creación de 10, 9, sedes judiciales, y pedimos también la modificación de un importante número de sedes judiciales que incumplen la Ley de prevención de riesgos laborales y que ustedes se la pasan por debajo del hombro.

Hemos hablado de seguridad en los edificios.
No hemos hablado porque esto es reiterante en todas las memorias de los tribunales superiores de justicia.
Tenemos el nuevo convenio con el ministerio que no cubrirá casi nada, porque casi muy poca gente se ha apuntado a este nuevo servicio, que es el convenio del Ministerio del Interior para la gente que está en segunda actividad.
Pero, además, es que vamos a tener que mantener el tema de la privada, el tema de la seguridad privada.
O sea que en total vamos a tener un doble gasto, vamos a llegar a 3 millones de euros en justicia.

Mire, han hablado ustedes del tema de la violencia doméstica.
Mire, la cosa está muy mal.
Y yo apelaría a su sensibilidad, no sé si después de la declaración o la no declaración del 25 de noviembre podríamos llegar a eso.
Pero hay 45 mujeres asesinadas cada semestre.
En el año 2002, en la Comunidad Valenciana, hubo 15.
Nosotros creemos que deberían de hacer políticas y este gobierno no puede continuar siendo impasible.
Y por eso pedimos mejores condiciones para la atención a los malos tratos, para la atención desde la justicia, desde la justicia, porque le corresponde esa aplicación.

Después, nosotros hemos pedido y ustedes han denegado la creación de fiscalías especiales para accidentes laborales y enfermedades profesionales.
Mi compañero ha hecho una exposición amplísima del por qué.
Y ustedes han dicho que no.
Solamente funciona un fiscal en Alicante, y ese fiscal ha hecho unas denuncias muy importantes, muy importantes.
Creemos en la necesidad de la existencia de las tres fiscalías en las tres cabeceras de provincia.

Desde luego, creemos que debe de haber una mejor aplicación de la Ley de planta que hace muchísimo tiempo que no se ha realizado una adecuación de la Ley de planta.
Y usted sabe que tiene que ser una propuesta de la comunidad autónoma al ministerio y ser aprobado por el Consejo General del Poder Judicial, pero una propuesta de la comunidad autónoma y no se hace.

Respecto a la Dirección General de Interior, Protección Civil, la situación está como está.
El año pasado decíamos que nos recordaba a la película *Coge el dinero y corre,* y, ahora, pues a una película mejicana: *Virgencita, que me quede como estoy*, porque ha continuado prácticamente todo igual, todo en el capítulo II, todo en el capítulo II que es muchísimo más cómodo, posibilita utilizar la nueva figura de encomienda de gestión, que le facilita el artículo 39 de la Ley orgánica, para darlo todo a determinado tipo de empresas y así solventar mejor sus problemas porque están muchísimo más relajados haciendo encomiendas de gestión a empresas bastantes familiarizadas.
Por lo tanto, el capítulo II se ha convertido en el capítulo del Partido Popular.

Nosotros pedimos la prevención por todo lo que ha dicho el compañero de Izquierda Unida, pero, además, por la cantidad de problemas que se generan en la vida diaria: gota fría sí, gota fría no, quito autobuses, pongo autobuses.
.
.
Vamos, un desastre.
.
.
, la realización de auditorías en los consorcios que están en quiebra y la realización de memorias de superficies quemadas, su explicación del por qué se ha producido, dotaciones económicas, cuántas superficies y qué medios se han puesto.

Mire, respecto a la policía, ustedes se hacen eco.
Hay una pantalla permanente del señor Cotino que impide decir que las cifras se han elevado.
Pero, las cifras se elevan porque lo recogen las estadísticas nacionales.
Ayer venía en *El País* el aumento.
No puede aumentar mucho porque es que estamos a límites muy importantes.
Pero, además de eso, la Guardia Civil, que no controla tanto a Cotino, pues, dice que en el tercer trimestre de 2003 hemos tenido 36.
482 infracciones.
Y el Consejo General del Poder Judicial, que tiene un servicio de estadística -que por ahora ustedes no meten mano-, ha dicho que hay 179.
543 causas penales.
Es la tercera preocupación, según el CIS.
Y, ustedes, ni caso.
Y, ustedes, ni coger la responsabilidad por ninguna de las partes.

Desde luego, la delincuencia organizada no aparece por ninguna parte y es un problema que está siendo muy serio.
Ya hay más de 100 bandas organizadas de más de 72 países y no estamos preparados en esta comunidad para ello.
Hemos pedido dotaciones especiales para poblaciones de más de 50.
000 habitantes para un tema de la violencia doméstica, hemos pedido cursos de formación y hemos pedido que esa línea de subvención a la Federación de Municipios y Provincias, que tantos contratos genera, que pase al Ivasp, que, además, que sé que funciona y que sé que es en el mismo sitio donde usted vive, pero sé que tiene las competencias también.

Respecto a la administración pública, mire, hoy no está el conseller.
Es una lástima que no esté el conseller porque yo le quisiera preguntar de ese famoso Plan de estabilidad, del que tanto estamos hablando, que se decía que se iba a cumplir el primer trimestre del 2004.
Ahora, en la última mesa general, dicen el primer semestre.
¡Qué casualidad!
¡Trimestre, semestre!
¿Qué pasa aquí?
¿Cómo está la situación?
La verdad es que podrían decirnos si van a cumplirlo o no o van a hacer como Zaplana.

Respecto a la dirección territorial, pues, mire, le voy a decir que resurgió, respiró un poquito, pero, la verdad, es que continuamos con el tema del pacto local.
El señor Serafín Castellanos no está, pero el señor Serafín Castellanos firmó en la séptima asamblea el pacto local y no tiene dotación, y no se cumple, y siempre estamos en los trabajos conducentes.
Tanto conducir, tanto conducir que no llegamos a ningún sitio.
Ustedes tienen zozobra hacia los municipios, incluso los suyos, que lo somete a los de los demás, los estrangulan económicamente, los estrangulan económicamente con el IAE y con el aumento de competencias que les corresponden directamente a ustedes, como, por ejemplo, el PER o como, por ejemplo, la seguridad.

Desde luego, hay algo evidente que ustedes no se han tomado en serio en esta conselleria.
Y se lo dije al conseller y se lo tomó un poco de chufla, pero yo continuo manteniendo que esta conselleria debería tener un carácter social por el contenido que tiene, no porque ustedes se pongan el pegote y digan que dan mayor cantidad de aportación económica a las cuestiones de carácter social, sino simplemente por las materias que contiene.
O contésteme: ¿la justicia, la seguridad pública, la administración local, la administración territorial, se merecen un 2,2 del presupuesto?
Creo que deberían responder a esta situación.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora de Andrés.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora de Andrés, mire, vuelve usted de nuevo con el discurso ­ya lo dijo el conseller en día-, discurso obsoleto de centrar las enmiendas en el porcentaje de presupuestos que tiene esta conselleria dentro del total general, dice usted que representa un 2,2% del presupuesto y que es imperceptible.
Mire, la cuestión no es lo que comporte dentro del presupuesto, sino las políticas que aquí se desarrollan.

Esto es un debate de presupuestos.
Y usted, me de la sensación a mí, que no ha defendido las enmiendas, que ha hecho un batiburrillo general.
Pero yo sí que voy a intentar, por lo menos, por respeto a las enmiendas que usted ha presentado y a la posición de este grupo, sí que vamos a entrar a decirle por qué las rechazamos, porque, desde luego, las vamos a rechazar todas porque, como ya le dije en comisión, ni aporta ninguna alternativa ni son novedosas, o, lo que es peor, que no son competencia de esta Generalitat.
Se lo dije en comisión, pero es que, además, se lo dicen a ustedes año tras año porque son las mismas enmiendas las que se repiten año tras año.

Mire, respecto del programa de dirección y servicios generales ustedes presentan 18 enmiendas y de esas 18, 13 se contemplan ya en el programa.
Y se trata de una cuestión de redacción, pura y llanamente.
Luego, tienen ustedes tres enmiendas de supresión.
Suprimen ustedes la línea de actuación dedicada a programación y coordinación de las actividades públicas del conseller.
¡Oiga!
, les da un pánico cada vez que se nombra al conseller.
Ustedes lo suprimen.
Pues, bueno, nosotros entendemos que es una línea de actuación imprescindible para la consecución de los objetivos de este programa.

También suprimen ustedes la línea de actuación destinada a evaluación y control de la actividad del personal.
Pues, miren, nosotros la rechazamos porque entendemos, además, que es necesaria para la óptima gestión de los recursos humanos.
Entendemos, además, que suprimirlos es una irresponsabilidad.

Luego, también, suprimen ustedes la línea de actuación referente a coordinación con el gabinete jurídico de la Generalitat Valenciana.
Bueno, pues, nosotros entendemos que para la mejor consecución de los objetivos perseguidos se exige actuar de forma coordinada.

Ustedes hacen modificaciones de consignaciones y, entonces, quieren ampliar las partidas destinadas a equipo de material informático y disminuir la partida destinada a trabajos realizados por otras empresas.
Nosotros lo vamos a rechazar porque entendemos que es innecesaria ya que existen otras dotaciones en los distintos programas de la conselleria para este fin que ustedes quieren.

Debo recordarle, respecto a este programa, que a usted le parece que la consellera lo hace tan mal, que se ha incrementado un 5,2% el presupuesto respecto del ejercicio 2003 y que, además, es de destacar la financiación del Instituto Cartográfico Valenciano y, además, especial mención por su objeto como por su novedad ­y me ha parecido que usted lo criticaba­ es financiar las actividades propias del Tribunal de las Aguas, porque esto va encuadrado dentro del marco de nuestra política de apoyo e impulso a las instituciones que conforman nuestro acerbo jurídico y cultural más arriesgado, convirtiéndose esta conselleria, como ya anunció el conseller, en protectora de este tribunal y asumiendo el cien por cien de los gastos que de el y de su funcionamiento se derivan.

Respecto de la administración de justicia, ustedes sí que es cierto que han presentado una serie de enmiendas, 101 en concreto, porque así parece que quede muy bien el decir "hemos presentado 101 enmiendas", de las cuales, como son repetitivas año tras año, 31 son idénticas literalmente.
Efectivamente, usted dice que yo lo había dicho en comisión, copiar y pegar, idénticas, cambiar ustedes únicamente lo que es el orden de contemplarlas sin que esto además suponga ningún tipo de preferencia.

Luego, las que no son idénticas literalmente, pero es cuestión de redacción y están incluidas, son otras 26.

Y, luego, respecto del resto las rechazamos por cuestiones obvias y que le voy a recordar.
Ustedes lo que quieren es asumir la asunción directa de la gestión de peritaje de turno de oficio.
Esto lo presentan en dos enmiendas.
Pues, bien, como ya le dije en comisión se rechazan porque la Ley de asistencia jurídica gratuita impone a la administración el pago de los honorarios de los peritos que intervienen a instancia de quien tiene reconocido el derecho a la justicia gratuita.

La variedad de supuestos hace necesario establecer convenios con todos y cada uno de los colegios profesionales, a fin de disponer de profesionales cualificados y garantizar la defensa de los justiciables.
Y además tener unos honorarios ciertos y asumibles para la administración.

Respecto de menores.
Ustedes presentan cuatro enmiendas relativas al tema de menores.
Dos están contempladas literalmente ya en los presupuestos y las otras dos vienen encaminadas a la creación de un turno de oficio específico de menores.
Y como ya le dije en comisión, señora Andrés, usted sabe perfectamente que esto es competencia de colegio de abogados, no es competencia de la Generalitat.

Me hablan ustedes de la tecnologización de la justicia.
Mire, decía usted antes en su intervención que nos hemos gastado lo incalculable en la justicia.
Pues, mire, en primer lugar, efectivamente, nos hemos tenido que gastar lo incalculable, porque la justicia, cuando entró el gobierno del Partido Popular estaba absolutamente desmantelada, no tenían equipos informáticos.
Pero es que, además, reconociendo usted que nos hemos gasto lo incalculable lo piden ustedes otra vez en una enmienda: tecnologización de la justicia.
Pues, mire, consta expresamente en los siguientes puntos: 1.
10, 1.
11, 1.
12, 1.
13, 1.
14, 1.
15, 1.
10.
1, 1.
10.
2, 1.
11.
1, 1.
12.
1, 13.
1, 14.
1, 15.
1.
Trece puntos dedicados expresamente a la tecnologización de la justicia.

Luego me hablaba usted también de juzgados colapsados.
También está contemplado expresamente en el borrador de presupuestos, en concreto, en el objetivo 2.
6.
1, aumento de la plantilla de la administración de justicia, y en el objetivo 2.
4.
1, planes de refuerzo de personal en juzgados colapsados.

Respecto a la adecuación de los servicios de guardia de los institutos de medicina legal, que solicita usted en su enmienda 532.
Mire, se los vamos a rechazar, porque además los institutos de medicina legal de la Comunidad Valenciana han sido los únicos que han podido desarrollar guardias de 24 horas en todos los partidos judiciales, atendiendo, además, pudiendo atender nuevas reformar procesales, como por ejemplo los juicios rápidos.
Además, ya está contemplada esta enmienda en la línea de actuación 1.
8.
1, puesta en funcionamiento de los servicios de laboratorio de los institutos de medicina legal y 1.
8.
2, adecuación de los servicios de guardia de los institutos de medicina legal.

Respecto de los antecedentes de delitos y faltas por malos tratos que piden ustedes en la enmienda 540.
Pues, bueno, le reitero lo que le había dicho al compañero de Izquierda Unida.
Los juzgados de la Comunidad Valenciana ya pueden obtener antecedentes sobre delitos y faltas relacionados con los malos tratos, a través del registro Vida, realizando sus peticiones vía e-mail o por fax.

Luego hablaban ustedes también de la creación de juzgados y fiscalías con dedicación a los malos tratos en poblaciones superiores a 50.
000 habitantes.
Pues, mire, le reitero lo que usted ya sabe, lo que dije en comisión y lo que le he dicho al compañero de Izquierda Unida: esto es competencia única y exclusivamente del Consejo General del Poder Judicial.

El pacto de la justicia.
Ustedes piden que se incluya una línea que hable del pacto de la justicia.
Pues yo ya le digo que es objeto de un tratamiento singularizado en el punto 5 de la problemática sobre la que se actúa en este programa.

Respecto a la petición de creación de una comisión para estudiar las competencias derivadas del pacto de estado por la justicia debo decirle que se rechaza también, puesto que ya existe una comisión mixta compuesta por la Generalitat Valenciana y el Tribunal Superior de Justicia, así como la formada por la Generalitat Valenciana y la fiscalía del Tribunal Superior de Justicia.

Por otro lado, la mesa sectorial de justicia es el foro de debate con los representantes de los trabajadores, no la comisión mixta que usted solicita.

Respecto de la personación de la Generalitat Valenciana ante los casos de violencia doméstica que solicitan ustedes también en la enmienda 578, pues, mire, le digo que se rechaza porque la Generalitat Valenciana hace posible la personación jurídica gratuita de las víctimas de la violencia doméstica.
De hecho es la única comunidad autonómica que contempla esto.
Pero es que, además, se considera innecesario cuando el ministerio fiscal ejerce la acusación popular obligatoriamente.

Hablaban ustedes también de aplicación de medidas de inspección en la gestión de los colegios profesionales.
Pues, mire, entiende este grupo parlamentario y el gobierno que no resulta procedente añadir dicha línea, puesto que los colegios profesionales sus actos quedan directamente sometidos a las correspondientes competencias sectoriales y a la justicia competente, según se trate de actos sujetos a derecho público o derecho privado.

Llama, además, singularmente la atención y me llama la atención que no la hayan retirado, ya se lo dije en comisión, la enmienda 560, en la que piden ustedes añadir una nueva línea de actuación que contemple la distribución y adecuación de las cargas laborales dentro del propio juzgado.
O sea, que la Generalitat sea la que dentro del propio juzgado analice las cargas y distribuya.
Mire, ustedes pretenden, vía enmienda, modificar una ley orgánica, la Ley orgánica del Poder Judicial, que recoge expresamente que esto es función del secretario del juzgado, como jefe de personal del juzgado, bajo la superior dirección del titular, del juez.
Lo que no puede nunca es la Generalitat Valenciana entrar en estas enmiendas, en estas cuestiones que usted dice.

Luego, respecto a asignaciones presupuestarias.
Mire, quitan ustedes 5 millones de euros de la partida trabajos realizados por otras empresas, cuando hay consignados un total de 6.
101.
000 euros.
Y esto son servicios básicos para la administración de justicia.
Esa administración de justicia que tanto dice usted que les preocupa.
Esto no son solamente trabajos de limpieza, aquí está la seguridad de la que hablaba usted, aquí están las traducciones, aquí están los peritajes.
Sí, señora Andrés, aquí se contemplan todas las partidas fundamentales para el buen desarrollo de la administración de justicia.

Luego, respecto de las inversiones previstas, pues ya conoce usted y sabe que constan y figuran en el Plan de infraestructuras judiciales, en el objetivo básico 1.
2, que habla de ejecución anual de Pladij.

Ustedes piden, además, como copian las enmiendas año tras año, pues se les quedan obsoletas y no se dan cuentas, porque además piden palacios de justicia, piden la nueva creación de palacios de justicia que ya se están realizando, como por ejemplo el de la ciudad de la justicia de Castellón o de Orihuela.

Respecto de la reforma y ampliación de edificios de justicia, también se encuentra incluido en la línea 1.
2.
1, donde habla en concreto de elaboración de memorias valoradas o proyectos de reforma, ampliación o mejora de edificios judiciales, finalización de obras actualmente en ejecución.
Y, al igual que con los de nueva creación, como ya le he dicho, vuelven ustedes a detallar juzgados y a solicitar ampliaciones y reformas que ya se han ejecutado, como por ejemplo, Nules, Moncada, Picassent, Carlet o Benidorm.

Respecto del presupuesto de este programa, del programa de justicia, sabe usted que ha experimentado un crecimiento del 11,8% respecto del ejercicio 2003 y supone casi el 65% del total del presupuesto de esta conselleria.
Además, destacar dentro del programa de justicia la subvención a los abogados que experimenta también un crecimiento del 3%.
Y ello posibilitará no solamente la prestación del servicio y de asistencia jurídica gratuita sino garantizar la debida cobertura jurídica a las víctimas de los delitos de género, cuya protección constituye una prioridad para el gobierno valenciano.

Respecto de los juzgados de paz, se mantienen las subvenciones a los ayuntamientos para los juzgados de paz.

Resaltar también la línea destinada a la valencianización de la justicia, de la que ustedes no han hablado, y es el impulso y el desarrollo del observatorio permanente sobre el derecho civil y la efectiva puesta en marcha de la biblioteca de derecho civil.
Y es importante, también, destacar la línea destinada a la potenciación de las oficinas de atención a víctimas del delito, con la adecuación de los locales, la contratación de nuevo personal y la extensión de las mismas a otros partidos judiciales.

Respecto del programa de protección civil y extinción de incendios, me congratula saber que coinciden prácticamente en la política que desarrolla este gobierno, porque gran parte, prácticamente todas las enmiendas que usted presenta se contemplan de manera idéntica en los presupuestos.
Como novedades solicitan ustedes una auditoria económica y de medios a los consorcios provinciales de bomberos y que se remitan a las Cortes.
Pues, mire, la rechazamos, puesto que la presidencia de los consorcios provinciales, como usted sabe, corresponde a las diputaciones provinciales y entendemos que es más correcto que sean los grupos políticos quienes presenten sus propuestas en las respectivas corporaciones provinciales.

Piden ustedes también la realización de una memoria de las superficies quemadas y de los recursos humanos y financieros invertidos con remisión a las Cortes Valencianas.
Se rechaza igualmente, porque la estadística de los incendios corresponde a la Conselleria de Territorio, como usted bien sabe.
En cualquier caso, recordarle la evolución presupuestaria en materia de extinción de incendios, se ha duplicado en el año 1995 hasta la actualidad.
En 1995 se destinaban 27 millones de euros y en el año 2002 se destinaron 44 millones de euros.
Y si quiere que hablemos de superficies quemadas, decirle que de 1991 a 1994, en tan solo 4 años de gobierno socialista, se quemaron 58.
746 hectáreas.
Sin embargo, desde el año 1995 al 2002, en ocho años de gobierno del Partido Popular, únicamente se han quemado 3.
088 hectáreas.
Esto es prevención y eficacia en situaciones de emergencia y extinción de incendios.

Respecto a la policía autonómica y seguridad, ustedes solicitan la dedicación de la policía autonómica en la lucha contra los malos tratos.
Bueno, pues decirle, como ya le he comentado al compañero de Izquierda Unida, que se están realizando ya funciones específicas por parte de esta policía.

Solicitan también ustedes cursos de formación para policía en la lucha contra los malos tratos que se contienen ya en el programa de formación.
Y, luego, presentan ustedes una enmienda por la que suprimen los arrendamientos de transporte y lo aplican a inversiones en transporte.
Como ya le expliqué en comisión y usted sabe, a los vehículos de turismo se ha optado por el arrendamiento, dadas las ventajas que evita el gasto de mantenimiento y mantiene la flota en perfecto estado.
Pero es más, es más, esta fórmula parece que ustedes cambien de criterio dependiendo de la administración en la que se encuentren, porque en las administraciones en las que ustedes gobiernan, y ya que he mencionado antes el lugar donde yo vivo, les diré el Ayuntamiento de la Eliana, gobernado por su grupo, han cogido efectivamente esta misma línea.
Luego, ustedes tienen que compartir, entendemos que si esa era la adecuada, ustedes tienen que compartir que su grupo allá dónde gobierna aplica también el arrendamiento en los turismos de policía.

Respecto de seguridad modifican ustedes la línea presupuestaria destinada a la federación en materia de mejora de policía y se lo quieren dar al Ivasp.
Se lo dije también en comisión: el beneficiario del convenio no puede ser el Ivasp porque es un servicio administrativo de esta dirección general, de la Dirección General de Interior.

Quieren ustedes añadir los criterios de igualdad, mérito y capacidad para la bolsa de policía.
Nosotros los rechazamos porque, como le dijimos, esto es un precepto legal, es imperativo legal, huelga.
.
.
Efectivamente, sí, sí, es imperativo legal, si no lo sabe yo se lo digo.

Y, luego, respecto del área de modernización prácticamente sus enmiendas se refieren a la supresión del modelo FQM.
Ya le dije que las evaluaciones de calidad utilicen como herramienta este modelo por expresa decisión del gobierno valenciano.

Luego, respecto de formación y estudios, ustedes lo que hacen es que sus enmiendas van encaminadas a, respecto de la formación en políticas de igualdad de hombres y mujeres y de discapacitados, ustedes quieren poner un curso por conselleria.
Pues, nosotros se lo rechazamos con objeto de evitar, precisamente, que se queden sin atender determinados colectivos, porque la previsión de cursos tenemos en cuenta las necesidades reales, de acuerdo con el número de empleados.
Por lo que nosotros entendemos que es preferible no concretar de antemano el número de cursos.

Y respecto a la formación del valenciano, lo mismo.
Ustedes piden tres cursos por conselleria.
Pues, mire, dependiendo de las necesidades de cada conselleria y del número de empleados se, se darán tres, cinco, dos o uno, las necesidades, a fin de que no se quede ningún colectivo sin atender.

Y respecto de la función pública, sus enmiendas únicamente van encaminadas a una remisión trimestral a las Cortes de la relación de personal funcionario, laboral, interino y de memorias sobre salud laboral.
Usted sabe que las Cortes ya disponen de facultades de control que pueden ejercer cuando estimen conveniente.

Y respecto del pacto local, reiterarlo lo que ya hemos estado comentando esta mañana al respecto.
Usted sabe que esto no es competencia únicamente de la Generalitat Valenciana, que se requiere el consenso de todas las partes implicadas, por lo que no es posible ni conveniente establecer compromisos tasados con rigidez en el tiempo.
No obstante, decirle, y usted sabe que está contemplado expresamente en el pacto local.
.
.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

.
.
.
dentro del proyecto de presupuestos.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchísimas gracias.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, la diputada señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Bueno, señora Quinzá, yo lamento que a usted le hayan preparado un guión y haya tenido que soltarlo.
Pero yo le recomiendo otro año, y sin acritud, que se estudie usted los presupuestos y que vea cómo se hacen las enmiendas, que no es cortar y pegar, es organizar y priorizar.

Evidentemente que yo le hablo de la dirección general, evidentemente, porque es un apoyo logístico.
Pero también le voy a decir otra cosa de la dirección general.
Mire, por ejemplo, ya sé porqué han aumentado los arrendamientos, porque ahora tienen que alquilar, que alquilar la sala de reuniones ya que esa sala de reuniones que había antes la han convertido en despachos para tanta corte.
Hay mucha corte para tan poco palacio.

Luego, en las líneas de transferencia, eso que usted decía del Tribunal de las Aguas, que nosotros no tenemos ningún problema en que le den las transferencias, pero sí que le den el premio justicia al señor Cepeda y a las Tyrius, por ejemplo.
En eso sí que tenemos problemas porque no consideramos que sea de justicia, por ejemplo.

Respecto a usted, la justicia, claro.
.
.
nosotros con el decreto de transferencias estamos autolimitados.
Pues mire, no, ustedes son responsables de este gobierno.
Y este gobierno es responsable de los servicios que presta.
Y usted sabe que tiene que ser a propuesta de los gobiernos autonómicos ante el ministerio las modificaciones que se tengan que hacer con respecto a la planta judicial y al número de plantilla.
Sobre las necesidades que haya.

Mire, ustedes toda la justificación hasta ahora ha sido sobre el tema de la construcción de la Ciudad de la Justicia, sobre el tema de alquileres.
Mire, le voy a decir que continúan pagándose alquileres porque este año vamos a continuar pagando 1.
975.
000 euros, que es mucho dinero.
¿Sabe usted qué pagábamos el año 91?
139 millones, 139 millones son 835.
000 euros.
Esta vez, este año vamos a pagar 2,3 veces lo que pagábamos el año 91, después de inaugurada la Ciudad de la Justicia.
Ustedes díganme la excusa para qué ha servido.
Y la tomadura de pelo para qué ha servido.

Desde luego, vemos que la situación en líneas generales no tiene ninguna importancia para ustedes.
Desde el año 96 la justicia ha perdido seis puntos en la valoración que la gente considera como administración pública.
Lo que nos llama la atención es ese 73% que la gente piensa en esta comunidad que funciona mal o muy mal; que el plazo medio de espera en un juzgado son veintidós meses, que no sé si le parece poco o mucho; que los asuntos registrados en el Consejo General del Poder Judicial en la Comunidad Valenciana, asuntos civiles han sido 66.
365; penales 354.
282; asuntos sociales 10.
402; contenciosos 8.
536; que si lo dividimos por el número de habitantes salimos a 11,17 asuntos judiciales cada cien habitantes.

Pero si vemos la tendencia, la tendencia es muchísimo mayor.
Asuntos civiles 163.
743; asuntos penales 296.
696; asuntos sociales 27.
319; contenciosos 29.
549; resulta que si lo dividimos por el número de habitantes salimos a 12 casos cada cien habitantes.
O sea, que entran 11,17 y se mantienen 12,96.
Esto funciona mal, muy mal.
Y ustedes deben de hacer algo.
Ustedes deben de pedir algo.
Le he dicho que queríamos saber la opinión, este grupo parlamentario queremos saber la opinión del señor Camps.

Desde luego yo le digo una cosa: hay otros problemas, como los juicios rápidos que usted no ha abordado para nada.
Pero es que no pueden abordarlo.
Yo no sé si tienen estadísticas, pero ustedes saben que en este momento se está haciendo menos de un juicio rápido al día.
Ustedes saben que menos de un juicio rápido.
Mire, según la estadística del Consejo General del Poder Judicial, 12.
027 juicios en seis meses, dividido por 155 juzgados, usted sume y reste, sume y reste.
Respecto a los juicios de familia, que tanto anunció Michavila cuando apareció por aquí y tanto pegote, pues a pesar de que tiene que producirse una modificación, a pesar de eso, si no le ponen medios la situación va a ser la misma.

Mire, tenemos encima de la mesa estos días un tema importante, que es el tema de Mercalicante, un tema de los juzgados mercantiles, que nosotros hemos pedido, y se ha producido un aumento de un 32% de las quiebras de las empresas en la Comunidad Valenciana.
Nosotros hemos pedido una enmienda para dar respuesta a estas situaciones, y que no colapsen otro tipo de juzgados.

En cuanto a las fiscalías, pues solo decirle los datos que ha referido mi compañero.
Pero por ejemplo, en el año 2002, 106.
000 accidentes son muchos accidentes.
Y en las enfermedades profesionales ha aumentado desde enero a septiembre de este año un 18%.
Yo creo que sería de justicia que ustedes se prestaran un poco a intentar pedir al ministerio la existencia de un fiscal en cada provincia.

Respecto a la violencia de mujeres, que ustedes más y más y más.
Pues mire, 74 mujeres muertas en el Estado en el año 2002, 90-91 en el año 2003, 7 mujeres muertas este año, 30.
199 denuncias ­que para llegar a una denuncia, tela marinera­ se han producido en la Comunidad Valenciana.
Pues usted dígame.
De ellas sólo 7.
295 han considerado faltas, sólo, sólo se han considerado faltas.
¿Sabe que en la Comunidad Valenciana ­tengo aquí la estadística de la Comunidad Valenciana­, sabe que en la Comunidad Valenciana sólo se han realizado 16 juicios por violencia doméstica?
¿Usted lo sabe?
En cuatro meses sólo 16 juicios.

Y luego están las órdenes de protección de víctimas del delito, 350 mujeres, sólo el 24,15 se han considerado causas penales.
Pero, por cierto, ¿y lo que prometió el señor Olivas?
Lo que prometió el señor Olivas, el fondo de garantía, que sería la solución para muchas mujeres.
¿Dónde está ese fondo?
Ha pasado tan rápidamente como el señor Olivas.
Pedimos juzgados con especial dedicación, abogados y policías para los malos tratos porque es una lacra social.

Respecto a la Dirección General de Interior, pues es mucho más cómoda la encomienda de gestión, de verdad que es muchísimo más cómodo.
Pero también es una irresponsabilidad.
La administración debe de ser garante de los servicios que se presta.
Nosotros no estamos hablando de lo público y lo privado, sino de las garantías de un servicio.
Y se ve que ustedes de eso no quieren hablar, porque la empresa Tragsa aquí no comparece para nada, para explicar cuáles son las cuentas o qué actuaciones han realizado.
Ustedes se niegan.
Se han negado reiteradamente.

El pedir las medidas de prevención, pues es cierto, es cierto que no tenemos medidas de prevención.
No tenemos medidas de evacuación ni en los centros públicos ni en los colegios, ni en los hospitales.
No tenemos medidas de evacuación.
En respecto a las auditorías de los consorcios, pues le tendré que decir que ustedes crean que será competencia de la diputación.
Pero sin embargo el otro día, el director general de Interior votó que no a las cuentas del 2002 del consorcio de Valencia, porque eran irregulares, porque eran irregulares.
Votó que no.
Es que no está nada claro.
Es que se adeuda una cantidad de dinero impresionante.

Por lo tanto, creo que en el tema de protección civil y extinción de incendios, aparte de que habría que hacer un buen movimiento, hay un tema fundamental, que es el tema de los consorcios y su liquidez y su situación real en estos momentos.
Porque además han declarado sus dirigentes en este momento por responsables en el consorcio por incumplimiento de la materia de seguridad laboral.

En cuanto a la policía, pues decirle que el número de robos y el número de aumento de la criminalidad continua en la Comunidad Valenciana.
Pero le podría referir algo más concreto.
Aquí se anunció en la campaña que iban a venir un número de efectivos, también Rajoy lo dijo.
Pues mire, en el año 96 habían 2.
524 policías, en el año 2003, 4.
088.
Ha habido un aumento de 436 policías nacionales en ocho años.
Eso supone una media de 54,5, pero este año sólo han venido 35.
¿Pero usted sabe cuántos han pasado a la segunda actividad?
¿Cuántos se han jubilado?
125, menos 90 policías para 300 habitantes que hemos aumentado en estos años, para 300 habitantes.
Ha desaparecido el número de 500.

Y usted el otro día, hoy no lo ha dicho, decía "los que sean necesarios", "els que siguen necessaris".
Pues vamos a poner los que sean necesarios.
Yo le propongo a usted parar y hacer una transaccional y poner los que sean necesarios.
Pregúnteselo al señor Serafín Castellanos, que no está, si paramos y hacemos y ponemos en una enmienda transaccional "los que sean necesarios", pero por lo menos poner algo.
Que por cierto, no tenemos una policía autonómica.
Tenemos una unidad adscrita, tenemos una unidad adscrita.
Creo que conste y que queda bien claro.
No es una policía autonómica, este gobierno no se ha desarrollado en este sentido.
Tenemos una unidad adscrita.
Porque mire, mientras estamos hablando, por ejemplo, se han robado en 2,68 casas, se han robado tres coches, y tres mujeres han denunciado malos tratos, tres mujeres.

No me ha contestado al tema de función pública.
No me ha contestado si se va a cumplir en el primer trimestre y el primer semestre.
Lo entiendo porque no está el conseller.
Lo entiendo a pesar de ser su conselleria, pero desde luego sería el primer incumplimiento que se haría.
Desde luego respecto a la administración territorial, ustedes no tienen ninguna voluntad de crear un fondo.
Porque en este momento, en la Federación de Municipios y Provincias no hay ninguna acta de los trabajos conducentes.
No hay ninguna sola acta, ninguna sola acta.

La Ley de grandes ciudades, lo único comprometido por Camps, ya está aprobada, está publicada, creo que ayer salió la publicación.
El Consell tiene que ratificarlo.
Espero que el Consell sea capaz de ratificar estas propuestas a poblaciones como Elche, de 75.
000 habitantes.

Y voy a acabar con unas breves palabras, acabo enseguida.
Mire, luego le diré el autor, dice: "queda mucho por hacer y mejorar, y falta sentir en garantizar las fuentes de financiación de la justicia en Valencia, en canalizar las relaciones institucionales entre colectivos que influyen en la justicia".
¿Sabe de quién son estas palabras?
Del señor Eloy de Velasco.
Del señor Eloy de Velasco.
Habla.
.
.
tengo la carta aquí.
.
.
*(Remors)* Es del señor Eloy de Velasco.
Habla por la herida, pero yo creo que ustedes se lo debían de pensar.
Esta comunidad no merece este tipo de justicia.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, Josefa Andrés, señora diputada.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, la diputada doña Asunción Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora Andrés, usted ha comenzado su intervención en esta réplica diciendo, en esta segunda intervención, que me estudie cómo se ha realizado las enmiendas, y que no se trata de cortar y pegar, sino organizar y priorizar.
Pues mire, ustedes, yo lo lamento, se lo digo de verdad, ustedes ni han organizado ni han priorizado, han cortado y han pegado.
Han copiado idénticamente las líneas y los objetivos que tiene el proyecto de presupuestos que estamos debatiendo.

Además habla usted, y aquí dice que no tenemos una policía autonómica, que es una unidad adscrita.
Mire, le recuerdo, eso lo creó el grupo al que usted pertenece.
Eso lo hizo en el año 1992 el Grupo Socialista.
Y este grupo entiende que se mantienen las razones por las que en aquel momento, por eso se renueva un convenio y se pide el aumento de efectivos y el aumento de competencias.

También me dice usted que no he contestado a la función pública.
Pues mire, en mi anterior intervención he intentado ser rápida, para contestarle a todas y cada una de todas las enmiendas que ustedes han presentado a la sección 7.
Hablando de justicia, mire, yo le digo que lo que esperan los ciudadanos de la administración de justicia, es que sea una justicia ágil y que sea rápida, que sea eficaz, que sus problemas sean resueltos en la mayor brevedad posible.
Y en eso están los gobiernos del Partido Popular.

Respecto de lo que son competencias de esta conselleria, hay que destacar la brillante actuación que han tenido, principalmente en inversiones realizadas y en esfuerzos presupuestarios realizados.
En contemplar también, como usted habla, de los juzgados colapsados.
Hay dos líneas en concreto que hablan de poner remedio a los juzgados colapsados.
Pero es que además se ha realizado un crecimiento espectacular en inversiones, desde el año 1995 hasta la actualidad, para poder cubrir todas las deficiencias arrastradas.
Porque en los trece años de gobierno socialista ustedes ni construyeron ni reformaron absolutamente nada.
Dígame usted una obra que hiciera el gobierno socialista.
Ni una.
Efectivamente, absolutamente nada.

Mire, con ustedes los juzgados de lo penal estaban en un denostado edificio de la calle Gayano Lluch.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, que no tiene usted.
.
.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

.
.
.
los de laboral en Maestro Clavé, los de familia en la calle Lauria, los de primera instancia en Navarro Reverter.
Estaban absolutamente fatal.

Este gobierno ha sido capaz, efectivamente, de crear la Ciudad de la Justicia, donde se unifican todas las dependencias judiciales.
Es una obra vanguardista, y es una obra de la que desde luego nosotros y ustedes debieran de estar orgullosos.
Yo, repito, sus enmiendas desde luego que son un clásico porque se repiten año tras año.
No tienen ningún contenido alternativo, no tienen ninguna novedad.
O lo que es peor, exceden de las competencias de esta conselleria, y además debo de recordarle que esto es un debate de los presupuestos, y hablando de presupuestos usted sabe que esto son cifras, son asignaciones presupuestarias a programas.
Y en sus enmiendas, en sus múltiples enmiendas, prácticamente no hacen modificaciones a las consignaciones presupuestarias de los programas.

De todas maneras, los ciudadanos saben perfectamente el trabajo que se está realizando desde esta conselleria, el esfuerzo que se está haciendo desde la conselleria de Justicia.
Y lo que se está trabajando para el funcionamiento eficiente y eficaz de la justicia.
Y de todos los programas que comporta esta conselleria.

Usted sube a esta tribuna y pretende mostrar un escenario que no es el que existe.
Me parece además absolutamente demagógico y se lo digo de verdad, señora Andrés, que usted utilice el tema de la violencia de género de una manera.
.
.
de verdad, o sea, tan alegre y tan frívola.
Y que suba usted a esta tribuna a decir o a achacar a este gobierno ni más ni menos lo que ha dicho usted, que de tantas denuncias que hicieron, un número ­no me he quedado con el número­ fue considerado falta.
Oiga, ¿es que también la Generalitat está haciendo responsable a la Generalitat del resultado de los juicios?
Es que me parece ya lo último, que venga usted a esta tribuna a decir si un juez ha considerado falta y no delito un caso o una denuncia de maltrato.
Me parece hacer demagogia y jugar con un tema tan importante y que tanto preocupa a este gobierno como los malos tratos.

Pero además yo le voy a decir una cosa.
Usted ha terminado su intervención resaltando unas palabras.
Pues mire, yo voy a terminar esta intervención resaltando otras, y voy a resaltar sus propias palabras.
Hace exactamente un año, y con el debate además de presupuestos de esta misma sección, usted terminaba su intervención, y además así debe constar en el *Diario de Sesiones*, con las palabras siguientes: "No me preocupa, porque la valoración la harán los ciudadanos.
Estamos al final de esta legislatura ­y decía usted­ y la valoración la harán los ciudadanos y, en definitiva, serán ellos quienes quiten o quienes les pongan en ese sillón".
Pues efectivamente, señora Andrés, la valoración la han hecho los ciudadanos, y no solamente han aprobado a este gobierno sino que le han puesto sobresaliente, habida cuenta de la mayoría absoluta que hemos revalidado.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Quinzá.

No ha habido.
.
.
Todo debate conlleva situaciones que pueden ser interpretadas de una forma por unos y de otra por otros.
Esta presidencia estima que no ha habido en absoluto ningún motivo por el cual haya una interpelación fuera de lo que está programado.
*(Remors)*

Dígame usted, señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Simplemente para contestarle lo de "frívola".
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Mire, esta cámara.
.
.
Eso es un adjetivo calificativo que está plenamente reconocido y es subjetivo.
.
.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

No es correcto.
Pues parece incorrecto.
*(Remors)*

***Secció 08.
Infraestructures i transport***

 

 

**El senyor president:**

 

Perdón.
Seamos concretos y vayamos al grano.

Siguiente bloque de enmiendas.
­Eso no deja de ser una opinión expresada en voz alta.
­ Bloque primero de la sección octava, presentado por el grupo político Entesa por el señor Joan Antoni Oltra, enmiendas de la 657 a la 743.
Tiene la palabra el señor Joan Antoni Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Este és un bloc gran d'esmenes que fa referència a la conselleria del senyor conseller que tenim ací davant, cosa que és d'agrair.
Nosaltres havem dividit aquest bloc d'esmenes en primer lloc en el tema que fa referència al sistema ferroviari.
Nosaltres tenim una aposta clara pel tren, ens preocupa eixa obsessió que té el Partit Popular per l'Ave, com si el món s'acabara amb el tema de l'Ave.
Ens preocupa moltíssim ara amb motiu del tema de la Copa Amèrica que se vullga no ja accelerar terminis sinó inclús hi ha comentaris de posar diners, com si ací a la Generalitat Valenciana li sobraren els diners.
Resulta que no se fan hospitals, no se fan col·legis i resulta que algun espontani ix per ahí dient que a la millor fins i tot es podria ajudar a l'Estat a finançar eixe Ave.
Ave que, en tot cas, hauria d'estar ja molt més avançat del que està si hagueren fet cas a la seua propaganda i hagueren fet cas als antecedents d'altres Ave, que ni se sabia que anaven a estar i en aquestos moments estan en projecte constrictiu molt més avançat.
Però bé, tot això sí que té una conseqüència i una víctima clara, i és el tema del tren convencional, del tren que fins ara utilitza i va a seguir utilitzant, hi haja o no hi haja Ave, la majoria de la població.

En eixa aposta pel tren nosaltres demanem també que per part de la conselleria es faça.
.
.
Home, sabem les dificultats que té, perquè la Conselleria d'Obres.
.
.
Anava a dir "d'Obres Públiques", que d'alguna manera haguera agradat que continuara aixina, però jo pense que el que s'ha fet ha sigut una partició que, al contrari que el rei Alfonso X en les partides, ací no ha eixit molt bé i crec que anem a guanyar en propaganda però crec que anem a perdre en resultats.
En el tema que és, nosaltres apostem molt pel tema del tramvia.
Creem que és un tema que està funcionant correctament, està funcionant fonamentalment a l'àrea de València, molt poquet, significatiu encara en l'àrea d'Alacant, hi ha perspectives, però pensem que és un transport modern, que els països europeus que han sabut conservar aquest mitjà de transport hui estan orgullosos del l'èxit que està tenint, i en eixe sentit nosaltres pensem que cal fer un esforç per estendre aquest mitjà de transport a altres zones, en concret plantegem zones com l'Alcoià, Baix Vinalopó, zones de la Plana de Castelló, etcètera.
Pensem que són llocs ideals per la proximitat de nuclis importants o bé industrials o bé urbans, que tindria un èxit apoteòsic i que valdria la pena fer eixe esforç en eixe sentit.

Després també tenim una sèrie d'esmenes que fan referència a un tema que ix cada dos per tres, que és el tema de les rodalies de Renfe.
Sabem que en principi és una competència estatal.
Què més competència estatal que l'Ave mateix, i pràcticament a diari els nostres responsables autonòmics parlen de la qüestió.
Nosaltres pensem que el tema de rodalies, igual que en regionals, també caldria fer un esforç, inclús de demanar a l'Estat la transferència de la titularitat.
Jo pense que la nostra comunitat està en disposició de fer-se càrrec d'aquestos temes, que d'alguna manera Renfe ens dóna la impressió, i més ara amb la nova llei de liberalització del sector ferroviari, que a la millor poden patir algunes greus conseqüències.

El tema de rodalies en el tram Villena-Alacant, que és un tema que s'està xarrant molt, que s'està fent dependre excessivament tot del tema Ave, igual que el tema Alacant-Múrcia i altres trams també, a nosaltres ens pareix un tema delicat.
La millora d'eixe tram Alacant-Múrcia, que és un tema.
.
.
ara mateix és que inclús arribem a tindre dubtes, no sé quin número de traçat duem en el tema Ave, crec que anem pel set, però l'altre dia el conseller Font de Mora dia: "bé, tampoc és definitiu, a la millor poden eixir més, no?
".
Bé, astò.
.
.
I damunt ara és el PP el que s'oposa allí en Oriola i este tipus de coses.
Bé, no sabem com acabarà açò.
Però sí que ens preocupa que per una banda s'haja condicionat la modernització del traçat a eixe tema Ave, i inclús en alguns supòsits haja aparegut que pràcticament el traçat actual va a ser substituït.
Què va a passar amb el tren convencional?
Són qüestions que pareix que no acaben d'estar fonamentalment resolts.

El tema del tren Alcoi-Xàtiva és un tema que dius: Què cal fer per a millorar això?
Ni tan sols s'és capaç d'aconseguir la transferència de la titularitat de la línia.
Tenim la gestió, tenim el dèficit, però la titularitat no la tenim.
Què cal fer ahí per a aconseguir això?
Perquè pareix que és impossible millorar eixa línia si no és aixina.

En el tema Gandia-Dénia, home, jo crec que ahí ha sigut vergonyosa la posició de l'administració autonòmica, l'engany que s'ha fet a la població de la Safor i de la Marina Alta en el sentit de prometre que aquest tren estaria, ficar inclús unes partides pressupostàries en el pressupost del 2003, i pràcticament desaparéixer per al 2004, una volta s'han fet les eleccions autonòmiques.
Jo crec que vostés seran conscients perquè inclús alcaldes del seu partit estan demanant que això no quede aixina.
Nosaltres demanem en les nostres esmenes que se quantifiquen quantitats per a aquest projecte, que ja du massa anys de retard, i els agrairíem que per part del Partit Popular se tinguera la sensibilitat que se va tindre l'any anterior ­és cert que hi havien eleccions, però bé, també hi ha eleccions ara­ per a intentar reconduir la situació i intentar ficar un compromís ja seriós d'anar endavant en aquest tema.

El tema de carreteres també és un tema important, on s'estan donant incompliments de tot tipus.
No ja el clàssic del peatge de l'A-7 sinó que ara mateix tenim el peatge de l'A-37, el tram d'Alacant en l'autopista del Baix Segura; ara acaba d'eixir també a exposició pública el projecte d'una nova autopista Alacant-Múrcia, també de peatge; tenim la circumval·lació d'Alacant, tenim el segon *bypass* de València.
.
.
O siga, ens preocupa esta política.
Jo sé que és una política molt còmoda per a l'administració, però és una política molt impactant negativament en la ciutadania, fer pagar per la utilització d'unes infraestructures que fins ara han sigut gratuïtes.
O siga, jo pense que la gent paga ja suficientment els impostos, i el que no se pot fer és fer una gran propaganda d'una baixada a voltes simbòlica d'impostos i després anar fent pagar a la ciutadania per inclús circular per carreteres o per autovies.

En eixe sentit, també demanem l'agilització d'un problema crònic que pareixia que vostés anaven a resoldre en el seu moment quan arribaren al poder en Alcoi, que era el tema de la variant.
Sabem que és un tema complicat, però és que era un tema complicat també quan manaven els socialistes; per tant, si arribaven vostés ara amb idea de resoldre esta qüestió, deurien de posar-se mans a l'obra per a intentar accelerar-la.

Després també hi ha un bloc d'esmenes que fan referència al tema de sanejament d'aigües.
Ahí, a pesar dels esforços evidents que s'han pogut fer, jo crec que el tema del Segura encara necessita molts més recursos, molta més atenció per part de l'administració.
És cert que el Segura està molt bonic d'obra en Oriola, però el que circula per ahí no és tan bonic.
I els problemes estan latents, estan permanents, i caldria fer un esforç en el sentit d'exigir en altres administracions un pla de sanejament integral del riu, que en moltes ocasions s'ha plantejat en Madrid.
No ha quallat, pareix que falta força per part també de l'administració valenciana i murciana en el sentit d'intentar resoldre aquesta qüestió, però quan parlem del Segura podríem estendre esta petició als Millars, al Vinalopó, al Xúquer, al Serpis.
.
.
o siga, quasi qualsevol dels rius valencians es troba en un procés preocupant.
El Xúquer encara més en el tema del transvasament i el que està passant en aquestos moments, el que ve des d'Europa, i en tot cas, si algú té dubte, hi ha prou amb traure el cap un poc a com està el Xúquer en aquestos moments.

Demanem també mesures en el tema de millora de nuclis antics de determinades poblacions, una competència que està un poc aixina complicada, a cavall entre la seua conselleria i també la conselleria d'ordenació del territori, però pensem que cal fer esforços en determinats municipis per a evitar situacions que ja s'estan donant en altres, que és la degradació d'eixos entorns urbans.

I encara que són competències clarament estatals, demanem també que se faça un major esforç per part de la conselleria a l'hora d'executar les delimitacions en la costa, en aplicació de la Llei de costes.
El tema d'un pla de salvament marítim que estalvie coses que han passat per ahí.
El tema de reducció dels emissaris submarins, que està suposant un malbaratament d'aigua en un moment que estem demanat aigua fora de nosaltres.
Una moratòria en la costa, que també seria un tema interessant, que recorde que vosté va ficar, encara que d'aquella manera, en l'avantprojecte de llei i que el seu successor d'alguna manera ha eliminat, pareix que li sobra.
Jo no vaig a defensar ni a criticar, pareix que ha criticat més que l'oposició mateixa eixa llei, però considerem que en este aspecte cal fer més esforços per part de la conselleria, que és la que té, digam, l'autoritat moral i d'altre tipus a l'hora d'exigir en Madrid o conveniar amb Madrid mesures de protecció de la nostra costa.

I, lògicament, també més recursos de cara a la depuració i el sanejament d'aigües residuals.
Li recorde, abans d'acabar, que encara estem pendents que ens done fotocòpia dels famosos paperets que en la Comissió d'Economia ens va oferir.
No sé si se'n recordarà.
Sanejament d'aigües residuals i ferrocarrils.
Ens va ensenyar el paperet però se'n va anar sense fer-mos la fotocòpia.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Mundo.

 

**El senyor Mundo Alberto:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Oltra.
En este temps que tinc per a poder parlar de tot allò que són les esmenes que vosté ha presentat, concretament 86 esmenes, dividides una mica per seccions, també tractaré de canalitzar la meua intervenció respecte al seu plantejament que ha fet aquí sobre el tema de ferrocarrils, en primer lloc, que són les primeres esmenes.

Vostés tenen una clara aposta pel tramvia.
Nosaltres també en certes zones d'aquí de la Comunitat Valenciana s'està apostant pel tramvia com un mitjà important de poder donar solució a molts problemes de les grans ciutats.
Però vostés insistixen en zones on hi han altres mitjans de transport, i aixina li ho vaig dir en la comissió, com és el tema de rodalies, els quals pensem que estan donant un servici important, i pensem continuar en eixa mateixa línia.

Quant al tema dels trens entre Alacant i Múrcia, en les línies eixes que tenen una dificultat en este moment per a implantar, vosté demana allí de demanar l'Euromed en aquelles línies, línies que no tenen electrificació, ja li ho vaig dir en aquell moment, s'està apostat per l'alta velocitat.
És una diferència entre vostés i nosaltres.
.

Aleshores, quan tinguéssem eixe línies ja previstes en alta velocitat, podem donar solució no tan sols a això, sinó a altres esmenes que vostés han plantejat, com és l'accés a l'aeroport i altres problemes que mos plantegen.
Jo crec que el tema de l'Ave és una realitat, i eixa realitat hem de tirar-la endavant a la Comunitat Valenciana.
I l'hem de tirar endavant sense presses i ben fetes.
Per tant, jo considero que eixa realitat serà la que mos suplirà també moltes d'eixes deficiències en el tema de ferrocarril.

Però, sempre, senyor Oltra, no tinga el dubte que continuarem fent hospitals i continuarem fent col·legis, perquè, a més, l'Ave porta una línia que no té res a vore una cosa amb una altra.
No n'hi haurà detriment d'una cosa i l'altra, perquè la Generalitat, la nostra comunitat necessita de tot.
És molt demagògic parlar d'una cosa quan en realitat tots sabem que tenim altres coses a on poder nosaltres actuar.

Després, ha parlat vosté de carreteres, infraestructures de carreteres importants a la nostra comunitat, està parlant de l'alliberament dels peatges, de l'alliberament del peatge de la A-7.
Dia que han ficat peatges a llocs que han segut sempre gratuïts, i la A-7 no ha segut mai gratuïta.
Jo crec que el que ha tingut este govern des del principi ha segut una reducció dels peatges, els ha fet més tous, els peatges, amb una nova reducció recent, no fa molt de temps, per l'ús de les mateixes línies, el que ha fet una major utilització d'eixes infraestructures i ha fet una minoració de la càrrega que suportaven altres infraestructures.

En este moment, el III Pla de carreteres mos comporta també altres actuacions importants, com és el desdoblament de la 340 i altres problemes en la nostra comunitat, que són vitals i importants, i des d'este govern donarem suport, en l'administració central, que eixes infraestructures vagen el més ràpidament possible, perquè pensem que són una necessitat per a la nostra comunitat.

Després, estem parlant de temes d'arquitectura.
Vosté, els temes d'arquitectura, pràcticament mos els centra, i és curiós el tema, i, sobretot, en les esmenes.
Vostés, en les esmenes m'està presentant huitanta i tantes esmenes.
.
.
Vosté és de la zona d'Alacant, d'Elx, jo sóc de la zona contrària, de la zona de Benicarló, a l'altra punta de la comunitat, i pareix que estan molt situades, totes les seues esmenes, en la zona d'Alacant.
De les huitanta i tantes, 53 són de la zona d'Alacant, de Castelló mos en recordem molt poquet, a soles 4 esmenes en carreteres; de València, també molt poquet, en arquitectura quasi no cap.
Pràcticament, se veu que els pobles de la província de Castelló no tenen cap problema en el tema de l'arquitectura, tots són de temes d'Alacant, i precisament, a la millor, de pobles a on vostés després han de donar un missatge, eixe missatge de dir-los, "senyors, el Partit Popular, que està governant al poble, no els ha donat suport tampoc en el Congrés una sèrie de propostes per a vostés".
Jo crec que això és jugar més de cara a la galeria que no de cara a les realitats que en este mo-ment estem visquent.

Per tant, a mi, açò m'ha cridat una mica l'atenció, és la primera vegada que intervinc aquí, i analitzant una mica les esmenes, doncs, m'ha cridat una mica l'atenció la poca vertebració que vostés aconseguixen en les seues propostes.

En tema de carreteres, mos eliminen alguna carretera, inclús, de la província de Castelló, el finançament.
Amb eixe finançament, eixe vial Cabanes-Oropesa, que està començat, vostés trauen i donen suport a 14 esmenes més.
I eliminen també un altre punt important, que és el tema d'expropiacions.
Difícilment nosaltres farem obres, si no tenim diners per a expropiació.
Vostés volen un 87% dels diners d'expropiació per a suportar altres obres dins dels seus plantejaments, dins de les seues propostes.

Per tant, jo crec que no és seriós que d'eixes 48 esmenes que els proposen donar vostés més diners, amb eixes dos eliminacions de propostes concretes, n'hi han 27 esmenes ­si no recorde malament­ que mos trauen diners d'eixes dos partides.
Per tant, d'alguna forma són unes partides compromeses que estan realitzant-se, i unes altres partides que hauran d'acabar-se.

I, per suposat, també, dir-li que, quant al tema de recursos hidràulics i sanejament.
.
.
­parlem primer de sanejament­, en el tema de sanejament, n'hi ha un tema molt clar, com és el tema dels emissaris.
Vostés estaven parlant de la dimensió dels emissaris.
Això ho hem parlat ja dos o tres vegades en este hemicicle.
Nosaltres, les apostes de totes les estacions depuradores, estacions depuradores completes que fem en el litoral, que s'estan fent, i unes altres ja projectades i per a començar immediatament, porten el seu corresponent emissari, totes elles, per un augment de cabals de pluja.
.
.
I no diem que estem en contra de poder utilitzar i reutilitzar eixes aigües de les depuradores, però en un moment determinat haurem de tindre un emissari a on enviar eixos productes, i, per tant, s'ha de tindre present en tot el que són els projectes que estem plantejant.

Jo crec que l'esforç que ha fet este govern quant al sanejament del Segura, sanejament amb eixe pla de sanejament integral que n'hi ha, jo pense que és importantíssim i que no s'ha d'oblidar i que no s'ha de deixar al cantó.

Quant al tema dels recursos hidràulics, mire, vostés, en recursos hidràulics, plantegen unes esmenes d'eliminació d'un articulat, plantegen esmenes d'eliminació d'articulats, concretament el 741 i 642, en els quals demanen que insten al Govern central.
.
.
, no demanen vostés, estan escrits en l'articulat que vostés demanen suprimir, que és instar al Govern central perquè amb la màxima urgència executen les obres hidràuliques incloses en el Pla hidrològic nacional.
I la 642, que parla de les obres complementàries.
Vostés estan demanant que s'eliminen eixos dos articulats, dos articulats que, com adés dia la companya, la senyora Maria Àngels Ramón-Llin, quan dia aquí que li preocupava el tema del Pla hidrològic nacional, vostés aquí estan demanant l'eliminació d'eixes dos urgències que considerem per a les nostres necessitats que es puga desenrotllar el Pla hidrològic nacional.

*(Inintel·ligible)* .
.
.
la nostra postura, i espere i desitge que tal com van fer en la comissió, el Grup Socialista recolze també, junt amb el Partit Popular, demane la votació a banda i recolze també la proposta d'estar donant suport a la no-eliminació d'eixos articulats aquí a les esmenes a la Comissió d'Infraestructures i Transports.

Després, n'hi ha una sèrie de propostes que vostés estan repetint molt sobre el tema de rehabilitació, que dia anteriorment, com és.
.
.
, n'hi han allí deu o dotze esmenes, totes, repetixo, del que són actuacions en rehabilitació en cascs urbans en moltes poblacions, la majoria de la zona d'Alacant, en Alcoi moltes, moltes en Alcoi, en les quals, són propostes que no tenen en este moment ni un projecte executat, no n'hi ha ni una intencionalitat per part de la.
.
.
, li ho vaig dir en la comissió també, la sol·licitud a la conselleria corresponent, i, jo pense que totes este coses, quan se vagen tirant endavant, podran tindre el seu interés dins del que és una línia i un compromís de pressupostos de la Generalitat.

Per tant, a més, m'estava parlant també, en una altra línia, sobre el tema d'actuacions en la costa, d'infraestructures.
.
.
Vosté també, en actuacions en la costa ha estat mesclant aquí altres conselleries, perquè ha mesclat això de la llei d'ordenació del territori, dependent d'altres conselleries, com també ho ha fet en algunes esmenes, que vosté ha presentat aquí.

Quant a actuacions en la costa, estem parlant d'actuacions, les quals, dins de la costa no són competència nostra.
.
.
Avui també s'ha parlat, en protecció civil, també del tema de les possibles repercussions que pot tindre l'actuació en la costa.
.
.
I dir-li que nosaltres, a través de la fundació, la Generalitat està participant en línies de seguretat d'actuació, amb convenis amb l'Estat, per a poder tirar endavant problemes, i facilitar que no n'hi haja problemàtica en les nostres actuacions en la costa.

Res més, moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, és que jo crec que està clar que nosaltres tenim una posició concreta, definida, en una sèrie de temes.
Per exemple, la carretera de Cabanes-Oropesa, considerem que és una barbaritat, un atemptat ecològic de primer grau, estem donant inclús suport a la gent que s'està posant ahí.

Home, allò lògic és que els diners que hi ha pressupostats per a eixa carretera, que considerem que té un greu impacte, intentem llevar-ho i que, lògicament, intentem inclús redistribuir això en bona mesura també inclús en el mateixa Castelló.

El Pla hidrològic nacional, nosaltres creem que és una solució impactant, no bona, i que probablement agreujarà, més que resoldrà problemes.
Per tant, la posició nostra està en esmenar eixos objectius prioritaris per a vostés i que nosaltres considerem molt negatius.
O siga, i ahí està, o siga, no ho amaguem en absolut, o siga, per escrit inclús mantenim la nostra posició.

Vosté diu, és que nosaltres també estem parlant del tema.
.
.
Si el problema de vostés és que parlen de tot, però, després, a l'hora de la veritat, doncs, es queden ahí.
O siga, el tema de l'aposta pel tren, o siga, on nosaltres diem que s'ha d'estendre el model del tramvia a tota una sèrie de zones que jo crec que tindria un èxit i una necessitat evident.
.
.
Jo sé que vostés també parlen d'això, però els que tenen la responsabilitat de governar en aquestos moments són vostés.
Per què no deixen de parlar un poquet d'això i comencen a treballar seriosament en el tema?

Diuen, per altra banda, és que vosté es fica en una sèrie de temes que no tenim competències.
.
.
Però, vosté té competència en el tema de l'Ave?
O en el tema del Pla hidrològic?
Per cert, té competència la Generalitat Valen-ciana?
Per què en uns temes pareix que siga una cosa que, si no se parla, no se fa, no sé què passaria?
, i, en altres l'excusa perfecta: no és que no tenim competències.
O siga, vostés no tenen competències per a assegurar un sanejament integral del riu Segura, per exemple; o un pla de salvament marítim en la costa valenciana, que està travessada de tota una sèrie de vaixells amb càrregues molt preocupants.
.
.

O siga, si no tenen competències, doncs, facen igual que amb el tema de l'Ave i del Pla hidrològic, intenten parlar, intenten negociar, intenten pressionar Madrid per a buscar solucions.

En el tema dels trens de rodalies, doncs, estem amb tres quarts del mateix: vostés no tenen competències perquè no volen, perquè són incapaços de demanar-li a Madrid la transferència d'eixes competències, incapaços.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula el senyor Mundo.

**El senyor Mundo Alberto:**

Mire, senyor Oltra, vosté, en el tema del tramvia, tornem a estar en el mateix.
Nosaltres, jo crec que en tema del tramvia, no és que parléssem, és que hem fet realitats, i estem treballant i se continua treballant en el tramvia d'Alacant, i vostés estan fent.
.
.
, una de les seues esmenes, proposaven dotar amb diners per a Alacant, amb 800.
000 euros, quan en la mateixa, en el que és el departament corresponent, n'hi havien 102 milions d'euros disponibles per al tramvia.
I, per tant, n'hi havia una proposta concreta ja quant a diners en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Per tant, nosaltres, s'està treballant el tema del tramvia, el que passa que pensem que els temes de rodalies, és un dels temes que, si nosaltres estem treballant colze a colze amb el ministeri perquè això puga millorar-se i puguen treballar-se insistint en el tema, és una labor que s'està fent.

Igual que en un tema que no hem parlat abans, que ha segut el tema dels passos a nivell, de la supressió de passos a nivell, que vostés estan demanant certs passos a nivells que estan ja contemplats en les esmenes.
N'hi han passos a nivell en eixe conveni, n'hi han 26 passos a nivell en un conveni donat, dels quals 14 els fa la Generalitat, la resta els fa l'Estat, i inclús altres passos a nivell, que no estaven contemplats, els ha realitzat, en este moment n'ha realitzat la Generalitat.
.
.
, li vaig dir que el de Segorbe no s'ha contemplat allí, l'ha realitzat la Generalitat.
Per tant, s'està fent una labor important en tot el que és el tema d'infraestructures ferroviàries.

I, després, també teníem una altra esmena, que no li he fet relació abans, que era sobre el tema del sanejament, sobre els usos industrials.
Vostés proposaven afegir el sanejament per a usos industrials.
Nosaltres sempre, i jo entenia i veia que era una barbaritat, el que les indústries que estan contaminants han d'enviar a la ret general, han d'enviar el producte ja totalment sanejat, depurat.
Per tant, no tenim per què nosaltres fer-mos càrrec, i amb els diners públics, d'una depuració que els correspon a les mateixes empreses, és la mateixa empresa la que ha de.
.
.
, i els ajuntaments, els que han de tindre la corresponent ordenança, de l'altra ordenança, que els abocaments siguen els adequats.
Per tant, no hem d'encarir nosaltres l'abocament.

Per tant, jo crec que la seua posició, és correcte, tenen una posició, la mantenen, però també ha de respectar que nosaltres tenim unes posicions que considerem que són prioritàries i estem defensant la línia de pressupostos.
Per això, nosaltres rebutgem les seues esmenes.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Mundo.

A continuació, entrem al segon bloc i últim de la secció d'infraestructures i transports, presentat pel Grup Parlamentari Socialista, l'esmena 744 a 775, 777 a 864, 866 a 966, i de la 968 a la 991.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Voy a defender un conjunto de enmiendas en diversos programas de saneamiento y depuración de aguas, al programa de gestión de infraestructuras y recursos hidráulicos, y a programas de carreteras de la Comunidad Valenciana.

Yo creo que empezar a hablar de saneamiento y depuración de aguas es empezar también a recordar algunos hitos en nuestra Comunidad Valenciana que han marcado la historia del saneamiento en nuestra comunidad.

La Ley de saneamiento, en primer lugar, de 1992, como saben sus señorías, estableció un nuevo marco jurídico y económico en materia de evacuación, tratamiento y recuperación de aguas residuales.

También esa ley creó la entidad pública de saneamiento de la Comunidad Valenciana y en 1993 se habían establecido ya en la Comunidad Valenciana los sistemas de gestión necesarios para comenzar a recaudar el canon de saneamiento.
El primer Plan director aprobado programó ya la construcción de 300 plantas depuradoras con fecha de terminación en el año 2000.
Y en 1995, según datos de la entidad de saneamiento se habían instalado ya en la Comunidad Valenciana 206 instalaciones de depuración de las 376 existentes en el año 2002, que trataban 290 hectómetros cúbicos de aguas residuales frente a los 441 tratados en el año 2002.

Habría que recordar también la importancia que ha tenido en nuestra política de saneamiento de aguas en la Comunidad Valenciana la ayuda financiera de la Unión Europea, por la que ­es la verdad­ tanto luchamos el Partido Socialista y creo que también corresponde a la realidad, tan poco apoyo encontramos entonces en el Partido Popular.
Ayuda que se ha recibido, generosamente a través de fondos Feder, del programa Envireg y, finalmente, a través de fondos de cohesión, y que ha supuesto el 50% aproximadamente de las inversiones realizadas en depuración de aguas residuales.

Sin embargo, y pese a reconocer los esfuerzos realizados desde 1985, la situación actual no puede calificarse, bajo mi punto de vista, de satisfactoria ni en depuración, todavía incompleta, ni en vertidos de emisarios submarinos al mar, que suponen, como conocen sus señorías, un volumen de aguas de 150 hectómetros cúbicos al año, es decir, lo que sería la mitad del trasvase desde el Ebro.

Por todo ello, las enmiendas del Grupo Parlamentario Socialista no solamente piden que se doten de las infraestructuras contempladas en el segundo Plan de saneamiento a la Comunidad Valenciana, sino también de las contempladas en el primer Plan de saneamiento y todavía no ejecutadas, pues como reconoce el segundo Plan director, se reconoce oficialmente, todavía existen 15 instalaciones pendientes de ejecución, previstas en el primer Plan director de saneamiento, y 37 instalaciones anteriores también al primer Plan director, que no han sido objeto de intervenciones.

Por tanto, consideramos que la enmienda que propone que se completen las infraestructuras del primer Plan de saneamiento, es una enmienda pertinente.

Otras enmiendas van dirigidas a completar y mejorar la red de saneamiento, a remodelar y reconstruir las plantas depuradoras que tengan rendimiento insuficiente por falta de capacidad o problemas estructurales, a ampliar la capacidad de instalaciones existentes o a construir nuevas instalaciones.
En algunas enmiendas particularizamos algunas plantas que deberían ser construidas o reconstruidas, pero como saben sus señorías, no disponemos en estas Cortes de la programación de inversiones de la Entitat de Sanejament pese a que la hemos reclamado multitud de veces, pero no hemos tenido una respuesta positiva por parte de la conselleria.

Proponemos, igualmente, contribuir al cumplimiento de ese Real Decreto Ley de adaptación y transposición de la Directiva 91/271, en lo que se refiere a las normas aplicables al tratamiento de aguas residuales urbanas puesto que constituyen legislación básica; a mejorar las instalaciones de depuración para alcanzar los niveles de calidad exigibles en el nuevo marco normativo; atender a la gestión de fangos de acuerdo con el Plan nacional de lodos; incrementar la reutilización de aguas y mejorar la depuración al efecto.

Y, con respecto a los emisarios submarinos, proponemos que se realice un control de vertidos y una información pública sobre auditorías de estos emisarios submarinos.
Saben sus señorías, que es uno de los grandes problemas que tenemos en depuración de aguas, esos 21 emisarios submarinos y 8 aliviaderos desde el norte al sur de la Comunidad Valenciana, que vierten unas grandes cantidades de agua estimadas, por la propia Entitat de Sanejament, en unos 150 hectómetros cúbicos, pero de los que desgraciadamente carecemos de datos exactos de qué es lo que vierte al mar cada uno de ellos.
Y lo hemos pedido también repetidas veces al conseller pero no nos han sido facilitados.

Otro conjunto de enmiendas se refieren a los vertidos industriales.
Saben sus señorías que el sector industrial, tanto por el volumen de aguas residuales generado como por su potencial contaminante, tiene una gran importancia en materia de saneamiento, y que la industria de la Comunidad Valenciana consume, aproximadamente, 114 hectómetros cúbicos de agua al año, lo que es una cantidad muy importante, y genera, además, una cantidad más importante todavía de contaminación equivalente o próxima a tres millones de habitantes equivalentes.

Esto nos ha llevado a proponer un conjunto de enmiendas para que teniendo en cuenta esa problemática se realicen las acciones oportunas de control de la cantidad y calidad de vertidos industriales para asegurar desde el inicio la depuración, el correcto funcionamiento de las instalaciones y, finalmente, la reutilización agrícola de los lodos generados en el proceso de depuración.

Sobre gestión e infraestructura de recursos hidráulicos, las enmiendas presentadas tienen como objetivo la mayor utilización en la Comunidad Valenciana de actuaciones combinadas de desalación, reutilización, ahorro, gestión, transferencias, puesta en funcionamiento de bancos públicos de agua, y mejora de la calidad de las aguas.

En el momento en que presentamos las enmiendas en estas Cortes, el Gobierno central lamentablemente todavía no ha cumplido el artículo 29 del Plan hidrológico nacional que le obliga a aprobar un Plan de acción en materia de aguas subterráneas que permita el aprovechamiento sostenible de dichos recursos y que incluya programas para la mejora del conocimiento hidrogeológico y la protección y ordenación de los acuíferos y de las aguas subterráneas.

Por ello, en alguna de nuestras enmiendas solicitamos la realización de dicho plan y instar al gobierno a la realización de dicho plan, y la realización también de dicho plan a escala y en el ámbito de la Comunidad Valenciana.

Yo entiendo que el Partido Popular valenciano en la comisión no quisiera dejar en evidencia al Gobierno central por su falta de cumplimiento de este artículo y no apoyó esta enmienda, pero en este caso creo que demostraría un mayor compromiso con los intereses de la Comunidad Valenciana y con los de su partido si aprobara dicha enmienda.

Tampoco ha cumplido el Gobierno central su obligación de elaborar un plan de medidas para la gestión eficaz y sostenible de las aguas para abastecimiento urbano.
Y tampoco ha cumplido el artículo 34 del Plan hidrológico nacional pues no ha presentado un programa de investigación, desarrollo y conocimiento de los recursos hídricos, en el que se identifiquen y propongan las líneas maestras de actuación.

De todo ello hemos presentado enmiendas al igual de otras 77 dirigidas a aportar propuestas complementarias a la siguiente problemática.
En primer lugar, al déficit de agua, desigual distribución e insuficiente desarrollo de los mecanismos de gestión del agua.
Y para ello se proponen medidas de ahorro del agua ­788­, mediante la adopción de medidas en usos domésticos y en usos industriales ­en-miendas 800 y 801­; normativa ordenadora de las ordenanzas municipales que propicien el ahorro del agua ­800­; campañas de concienciación ciudadana para el ahorro del agua ­802­; favorecer la implantación de bancos públicos del agua; incorporación de los principios contenidos en la directiva marco europea a la gestión del agua en la Comunidad Valenciana; evaluación de los recursos hídricos subterráneos, como antes he mencionado; favorecimiento de la recarga natural de acuíferos y limitaciones de la expansión urbanística y de la expansión de nuevos regadíos que deben armonizarse con las disponibilidades reales de agua; política de plantas desalinizadoras en las zonas litorales deficitarias, procedimiento cada día más económico, más barato y más competitivo, y, por supuesto, que produce un agua de mayor calidad que la que podemos obtener por otros medios, incluidos los trasvases.

Ejecución de las obras previstas en el anexo II del Plan hidrológico nacional que, como saben sus señorías, se trata de 72 proyectos de inversiones en la cuenca del Segura, y 63 proyectos en la cuenca del Júcar, entre ellos esa conducción del Júcar-Vinalopó, pero también la necesidad del cumplimiento de ese convenio que ya lleva un retraso de seis años, de mejora de actuación sobre la Acequia Real del Júcar porque de otra manera no se dispondrá de caudales suficientes para *vehiculizar* el agua en esa infraestructura.

Medidas especiales para algunos puntos geográficos concretos sobre construcción de depósitos de agua o de acondicionamiento de redes de agua.
Por cierto, en las redes de agua urbana se están también yendo muchísimos centenares de hectómetros cúbicos en nuestra Comunidad Valenciana.

Medidas también para incidir sobre los déficits cualitativos y cuantitativos en los abastecimientos de agua potable.
Se recuerda la especial incidencia de estos déficit en época estival, en la enmienda 803, y se apuntan algunas líneas tanto generales como concretas de actuación, mejora de redes y conducciones ­la 805, 6, 10, 11, 12­; conexiones en algunos casos de redes de abastecimiento; mejora de la calidad y control de la calidad del agua de abastecimiento, medidas que pensamos que el Consell puede ejercer al menos en una función de impulso, de asistencia y de control.

Se propone, igualmente, el cumplimiento de un plan que fue lanzado a bombo y platillo en el mes de febrero, con el nombre de Patricova, el Plan contra inundaciones de la Comunidad Valenciana, y en el que se preveían realizar 217 actuaciones, con un coste de 246.
139 millones de pesetas y, sin embargo, de dichas actuaciones, el grado de cumplimiento es mínimo.
Por ejemplo, en la comarca de la Safor, donde hay previstas 17 actuaciones estructurales de prioridad alta, y 6 actuaciones de prioridad media, 1 de prioridad baja, con una inversión de 120 millones de euros, apenas se ha invertido un 1%.

Contemplan igualmente, las enmiendas, un conjunto de actuaciones concretas de encauzamientos, de ramblas, barrancos, tramos de ríos, colectores de aguas pluviales y lucha contra avenidas en diferentes puntos de la Comunidad Valenciana.

El tercer grupo de enmiendas propuestas se refiere a reutilización integral de aguas depuradas en comarcas especialmente deficitarias, como son la Vega Baja, la Marina Alta y Baja, el Alto Vinalopó, el Bajo Vinalopó y L'Alacantí.

Y, finalmente, se dotan económicamente programas encaminados al estudio de medidas de ahorro y buenas prácticas en el uso del agua y de aprovechamiento del agua bombeada al mar por los marjales valencianos que según estimaciones es superior a los 100 hectómetros cúbicos al año.
100 hectómetros cúbicos al año, si simplemente fuera esa cifra, y 150 hectómetros cúbicos que se podrían utilizar por medio de la depuración, tendríamos 250 hectómetros cúbicos, que es casi otro trasvase.

Programa de infraestructuras y carreteras, hemos de recordar que la Comunidad Valenciana todavía tiene importantes déficit de carreteras, por lo que las enmiendas presentadas a este programa tienen como objetivo avanzar en la solución de dichos déficit que inciden negativamente en nuestra economía.
Y los problemas también derivados del deterioro estructural de la red viaria, de la inseguridad vial que tiene en nuestra comunidad uno de esos saldos más negativos de Europa.
.
.
Yo les recuerdo lo de los meses de julio y agosto de este verano en que ha aumentado el 30% de víctimas mortales en nuestras carreteras, y la trágica cifra que a final de año estará en torno a las 400 víctimas mortales en nuestra comunidad.
Nuestra comunidad tiene que hacer frente al mismo tiempo a las necesidades estacionales ocasionadas por el importante crecimiento de los desplazamientos en nuestras carreteras, en los períodos estacionales.

Sin embargo, el presupuesto dedicado para atender a las necesidades de infraestructuras de carreteras, es uno de los que menos crece, un 0,7%.
Si descontamos una inflación que se va a situar por ahora en torno al 2,8%, en realidad baja un 2%.
Las consecuencias van a ser el retraso, la inejecución de obras de carreteras.
Y los que hicieron los presupuestos así lo sabían, puesto que han consignado muchas líneas de actuación pero muy poco dinero para atender a cada una de ellas.

Nuestras enmiendas proponen la finalización de las actuaciones previstas en el segundo plan de carreteras, muchas de las cuales están todavía pendientes de ejecución, y las que deberían haberse terminado ya, pero no han concluido.
Y también la conclusión del sistema de autovías de la Generalitat Valenciana, que debería haber concluido ya: autovía de la Plana, autovía central, autovía Sax-Castalla, autovía de la Font de la Figuera-Caudete ­que todavía no se ha iniciado­, autovía Sagunto-Somport ­que va para largo­, la autovía transversal de Gandía a la central, o la autovía Llíria-Casinos ­que todavía no se ha iniciado.
O la gran cantidad de actuaciones pendientes en las carreteras nacionales.
Les recuerdo el sinfín de actuaciones pendientes del ministerio, que debe realizar el Ministerio de Fomento, en las carreteras 332, 340, la Nacional 232, 238, 225, 335, 220, etcétera.
O los desdoblamientos previstos en muchos de los tramos de la Nacional 332.
O los previstos e incluso aprobados en proposiciones no de ley en estas Cortes y en las Cortes Generales, de la 340 en algunos de sus tramos.
O las ampliaciones del tercer carril en el tramo Buñol-*by pass* en la A-3.
Otras muchas actuaciones.

El Partido Popular debería reconocer que lleva un año de retraso en la elaboración de un nuevo plan de carreteras y dar cumplimiento al artículo 16 de la Ley de carreteras de la Comunidad Valenciana, que le obliga a ordenar el sistema viario mediante plan de carreteras de la Comunidad Valenciana en el que se recojan los objetivos a alcanzar y se planifiquen.
Yo creo que la falta de este plan constituye una laguna que debe superarse en el menor plazo posible, en cumplimiento de la ley valenciana.

He de reconocer también el consenso alcanzado por los tres grupos parlamentarios en el debate en comisión, en virtud del cual se incorporará a estos presupuestos esa petición de elaboración del tercer plan de carreteras de la Comunidad Valenciana, en virtud de una enmienda transaccional realizada sobre otra enmienda presentada por el Partido Socialista.

El Partido Popular valenciano no ha prestado la atención que requiere a la inseguridad vial.
Los planes valencianos para el 2003, si existen, deben estar guardados en un cajón, porque lo cierto es que se desconocen, y por eso nuestras enmiendas inciden con intensidad en este tema tan lacerante como es la inseguridad vial.

He de recordar que se persigue, de una parte, el cumplimiento de la ley de carreteras valencianas, que obliga a la Generalitat a tener planes de seguridad vial elaborados, en conjunción con las entidades locales, con carácter obligatorio.
Y también debo reconocer el consenso alcanzado en la comisión, en virtud del cual se va a reclamar del Consell la puesta en marcha de un plan global de seguridad vial de la Comunidad Valenciana, en virtud también de una enmienda transaccional sobre una propuesta efectuada por el Grupo Socialista en la enmienda número 967.

Nosotros invitamos, igualmente, a los grupos políticos de esta cámara a que se sumen a nuestra enmienda 968, a actualizar las fichas de puntos negros y tramos peligrosos y hacer público un programa de eliminación de los mismos, y que se sumen, igualmente, a la 940 en que proponemos la firma de un convenio con el Intras, Instituto de Tráfico y Seguridad Vial de la Universidad de Valencia, que sirva de base para la elaboración de un libro blanco de la seguridad vial de la Comunidad Valenciana.

Hemos presentado un conjunto de enmiendas para incidir en la solución del déficit de infraestructuras, pero también para que el Ministerio de Fomento cumpla sus obligaciones, o bien para la mejora y mantenimiento de la carreteras o bien también para favorecer la accesibilidad en medios urbanos.

Finalmente, desear que dentro de ese cierto espíritu de consenso que hemos encontrado en las enmiendas de seguridad vial y las del tercer plan de carreteras, el grupo mayoritario de la oposición se digne igualmente, por lo menos algunas de seguridad vial, a aprobarlas también o consensuarlas.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

El Grup Socialista ha agrupat en este bloc les esmenes presentades al programa 442.
10, sanejament i depuració d'aigües; les presentades al programa 512.
10, d'infrastructures hidràuliques i al 513.
10, d'infrastructura de carreteres.

Quant al primer programa, només hem pogut acceptar una esmena en comissió al programa de sanejament i depuració.
I solament ha sigut una perquè la resta d'esmenes plantejades no milloraven en res, en res, els objectius que el Consell de la Generalitat s'ha marcat per a l'any 2004 en este programa, que són per a mosatros els més adequats.

Un any més, el Grup Socialista abusa de copiar aquelles esmenes que anys darrers ha vingut presentant als pressupostos de la Generalitat.
En cada programa, moltes de les esmenes són còpia literal de les presentades als pressupostos de l'any 2000, de l'any 2001, de 2002 i inclús de l'últim any, de 2003.
Francament no comprenem com poden de forma sistemàtica repetir i repetir les mateixes esmenes, sense fer cas a allò que en cada debat se'ls contesta.

Jo entendria que eixes esmenes repetides, si foren qüestions que formaren part del seu projecte alternatiu, insistiren anys rere any per a intentar convéncer-nos, però el trist és que no és aixina.
La majoria són qüestions que, sense entrar a discutir, el que volen és que es realitze.
Si és necessari o no ho és, això no els preocupe.
O, en molts casos, són projectes que ja estan executats per la Generalitat o són qüestions que no són competència de la conselleria, inclús no són en molts casos competència de la Generalitat.
I això ho saben bé.
I a més, poden llegir-ho en els *Diaris de Sessions* d'estes Corts on es reflecteix el que cada any els hem contestat.
Per què no són capaços de fer una oposició més constructiva i presenten esmenes més sensates ­em pregunte jo, em pregunte jo?
Senyora, faça el favor de ser educada i guardar silenci, que jo no m'he ficat amb vosté.

Fixent-se les seues senyories, fixent-se les seues senyories, en un programa tan important, com és el de sanejament i depuració d'aigües, el Grup Socialista ha presentat 44 esmenes, i en ninguna d'elles es pot apreciar que el principal partit de l'oposició tinga un projecte alternatiu.
Només una esmena hem pogut acceptar, esmena que inclús era innecessària, perquè l'únic que aporta és la correcció d'un error gramatical, canviar una a per una e, canviar una a per una e.
La resta de les esmenes no aporten res.

Estem d'acord amb el Grup Socialista que es deuen depurar els abocaments industrials perquè siguen assimilables als urbans ­això diuen en les seues esmenes­, però el que no estem d'acord és que això haja de fer-se a càrrec del pressupostos de la Generalitat.
L'Entitat de Sanejament està col·laborant amb els ajuntaments i s'estan realitzant els plans de control per a limitar els abocaments al clavegueram, però la depuració és una obligació de les empreses que contaminen.
L'estratègia del Psoe mentre governava era: "qui contamina paga".
Ara no.
Ara és: qui contamina, que paguen tots els valencians i totes les valencianes.
I això, francament, no mos pareix bé.
Per això hi ha un bloc d'esmenes presentades al programa 442.
10, que, per suposat, hem rebutjat.

Les seues senyories ignoren també que la Generalitat està col·laborant amb els ajuntaments, com he dit, en l'elaboració dels plans de control d'abocaments.
I dic que ho ignoren perquè també presenten un bloc d'esmenes que demanen esta qüestió.
No saben que tots els municipis del Baix Segura compten ja amb el seu pla de control d'abocaments?
Tampoc saben que s'han fet ja 110 plans, que s'estan fent en estos moments 22 i que en el pròxim any, en el 2004, se'n faran 21 més.

No podem entendre com poden demanar que es concloga el primer pla director de sanejament, quan és públic i notori que està executat fa més d'un any, i amb un inversió superior als 500 milions euros.
I que en el any 2000, en l'any 2000, ja havíem superat les exigències de les directives medioambientals europees, que era que aquelles poblacions que tingueren més de 2.
000 habitants, que en el 2005 comptaren amb el seu sistema de depuració.

No obstant això, l'execució del primer pla de sanejament ha deixat ben clar ­i ja és una realitat­ que en totes les poblacions de la nostra comunitat ja en l'any 2000, en poblacions de més de 500 habitants, que tinguen el seu pla de sanejament i depuració.
I clar que el primer pla el van fer els socialistes quan governaven, però el que no diuen és que el van deixar sense dotació econòmica.
Sense dotació econòmica, vam haver de reformar-lo, vam haver de millorar-lo, vam haver d'ampliar-lo i, a més, vam haver de dotar-lo dels diners necessaris; en aquell moment més de 80.
000 milions de pessetes, en estos moments més de 500 milions d'euros.

També defensen un bloc d'esmenes sense ruboritzar-se, entre les quals destaca la petició que s'aprove el segon pla director de sanejament.
Però és que el segon pla es va aprovar dos meses abans que vostés presentaren les esmenes, concretament mitjançant el Decret 197/2003, del 3 d'octubre.
Com és possible que no estiguen al corrent de temes tan importants?
Com fan el seguiment i control del Govern, senyories del Grup Socialista, que ni tan sols lligen el *Diari Oficial de la Generalitat*?

La inversió de la Generalitat en este segon pla que ja està aprovat és tan important que no pot passa desapercebuda la seua aprovació a les seues senyories.
Estem parlant de més de 1.
055 milions d'euros, que no són ninguna broma, i que es desglossen en inversions de la següent forma: 215,6 milions d'euros destinats a ampliar i millorar la xarxa de col·lectors, 403,7 milions d'euros a la construcció i millora de les depuradores, 59,1 milions d'euros a la reducció de nutrients, 127,7 milions d'euros al tractament de fangs, 192,3 milions d'euros a instal·lacions de reutilització d'aigua i 63 milions d'euros a diverses millores.

Ara bé, que no sàpien vostés que una actuació tan important, com és l'ampliació de la depuradora de Rincón de León, ja està feta pel Ministeri de Medi Ambient, i que la de Monte Orgègia està fent-la també, en este cas, la Conselleria d'Infrastructures i Transports, demostra el poc seriosament que es prenen vostés el seguiment i control de l'actuació del Consell i l'estudi d'estos pressupostos.
Per cert, en ells figuren partides de més de 20 milions d'euros destinades al tractament terciari de Rincón de León.
No s'han enterat.

Tampoc s'han enterat que el segon pla de sanejament té previst l'ampliació de les depuradores d'Alacant, perquè no vull pensar que ho sàpien i presenten les esmenes, com ocorre amb les esmenes de Morella, Benicàssim, Castelló, Cabanes, Benlloch, Pobla de Tornesa, que també estan incloses en eixe segon pla que vostés ignoren, igual que en algunes pedanies de la Serra d'En Galceran i dels Ivarsos.
Bé, allò de la depuradora de Vilafamés, astò ja és més greu, perquè l'any passat ja els vam dir que estava funcionant, i enguany continuen demanant-la.
Quant a la segona fase de col·lectors en Llíria, sàpien que eixe projecte ja està executant-se.

Però és que tampoc són coherents.
Anem a vore.
Presenten una sèrie d'esmenes variant el cànon de sanejament de forma absurda, ja que si vostés no estan d'acord amb el cànon de sanejament, el que han de fer és presentar esmenes clarament a l'article 38, que és on se regula.
Però no, ahí no.
Vostés als objectius.

No vull passar per alt eixes altres esmenes que vulneren el Reglament de les Corts Valencianes, ja que, per si alguna de les seues senyories no ho sap, he de dir que l'article 126.
1 deixa ben clar que cada esmena que comporte un augment de crèdit, a més a més de complir els requisits generals, únicament podrà ser admesa a tràmit si proposa una baixa d'igual quantitat en la mateixa secció.
I això vostés no ho fan.
A més, cometen frau als pressupostos, cometen frau als pressupostos perquè no patixen el risc polític de dir d'on detrauen eixos diners.
Jo sé que vostés des de l'oposició no compartixen estos criteris, però facen memòria algunes de les seues senyories i recordaran que quan governaven no deixaven que ninguna d'estes esmenes pogueren anar endavant en el tràmit i les rebutjaven.

En el programa 512.
10, de gestió d'infrastructures de recursos hidràulics ­també té altre programa que acaben de defensar les esmenes­, es donen les mateixes circumstàncies que en el programa 442.
10.
Aquí han presentat 77 esmenes, i no hem pogut acceptar-ne ni una, ni una sols, perquè ell que proposen en 18 d'elles ja està inclòs en els pressupostos en objectius generals i en inversions reals; 5 no són competència ni d'esta direcció general, ni molt menys de la conselleria: plantegen en elles fins l'ampliació de regadius, que són competència, com algunes de les seues senyories saben, de la conselleria d'Agricultura; 42 esmenes d'este mateix programa, pels mateixos motius que he dit anteriorment, vulneren el Reglament de les Corts i són un autèntic frau als pressupostos.

N'ha presentat 12 que cataloguem d'absurdes, com poden ser demanar en elles que es concloga el Pla d'evacuació d'aigües pluvials d'Alacant.
Jo crec que només vostés són els que creuen que no s'ha acabat eixe Pla d'evacuació d'aigües pluvials.
Que per cert, ha tingut una gran acceptació pels problemes que ha vingut a resoldre, i vostés, a pesar d'això, continuen mantenint absurdament esta esmena.

Demanen que s'execute el projecte de barrancs dels Frares, Godella-Rocafort; també mos pareix absurd, no per res, per la senzilla raó que ja està acabant-se l'obra en una inversió de 890.
000 euros.
Parlen d'un institut de l'aigua, i no diuen a quin es referixen, com si només n'hi haguera un, i n'hi ha més de dotze, senyories.

Demanen que s'elaboren els plans d'aprofitament.
No saben les seues senyories que abans de fer el Pla hidrològic, i abans de fer els plans de conca ha hi hagut que aprovar els plans d'aprofitament?
Doncs estan inclosos.
Estan en eixos plans de conca del Xúquer, del Segura.

Si són sincers convindran en mi que estes esmenes són totalment absurdes, però no van a reconéixer-ho.
Però vull deixar ben clar perquè hem rebutjat altres esmenes que són repetició d'anys anteriors.
No per res, tan sols perquè vostés, on vostés donen la versió que més els interessa als mitjans de comunicació afins.
Sí, sí, que els fan d'altaveu a més.
I després tracten de confondre a l'opinió pública.

Vegem: afegir a continuació de dèficit hídric, demanen una esmena, insuficient gestió i desigual distribució de l'aigua.
Dóna la impressió que el Grup Socialista ha augmentat la qualificació o la nota que li dóna al Partit Popular en matèria de gestió hidràulica.
Per què dic açò?
Perquè l'any passat parlaven d'"insuficient gestió".
Ara parlen de "deficient" gestió.
Jo pense que a l'any que ve ja mos donaran com a nota l'aprovat.

Un partit que vol ser alternativa de govern, senyories, deu fer plantejaments més seriosos.
Si la trajectòria que s'ha seguit des de 1995 en relació a la política de l'aigua, mos ha portat l'aprovació dels plans hidrològics de conca; l'aprovació del Pla hidrològic nacional, i ja estem en l'execució dels primers trams del transvasament Xúquer-Vinalopó i del transvasament de l'Ebre; la modernització de regadius, especialment en la Séquia Reial del Xúquer; la culminació del primer Pla de sanejament; que ja estiga executant-se el segon Pla de sanejament.
Inclús abans d'haver-se aprovat, que ha sigut el 3 d'octubre, com he dit abans, ja s'ha iniciat obres en Monte Orgegia, en la Plana de Castelló i inclús en Rincón de León, a compte d'este segon pla.
Per tant, no poden dir que es va espai, sinó que se va al pas que deu anar-se en plantejaments tan seriosos i en projectes tan importants com són estos.

I parlen de dessaladores també.
Clar que parlen de dessaladores.
Però deuen parlar també de l'abastiment a poblacions que se'ls ha oblidat.
Clar, vostés saben que s'ha fet l'abastiment resolent problemes importants que hi havia a la Plana, a la Ribera, a Camp de Morvedre, o inclús en l'interior de Castelló.

S'ha posat en servici grans instal·lacions de dessalació d'aigua del mar a Xàbia, a Alacant.
.
.
*(Pausa)* desenrotllant projectes de reutilització d'aigües residuals d'extraordinària importància en l'àrea metropolitana de València, en l'Alacantí, etcètera.
Li mereix al Grup Socialista la qualificació de suspens en la gestió?
No cap dubte que el criteri que utilitzen és inexistent, miop, i que només perseguix rebutjar tot el que s'està fent pel vici de dir no a tot sense el mínim rigor.
Mai, mai s'havia fet un esforç tan gran, coordinat entre les distintes administracions, per a temes de política hidràulica en esta comunitat.

També parlen en les seues esmenes d'afavorir la implantació de bancs d'aigua.
En què quedem?
Això no era privatitzar?
Això és el que vostés deien en la llei en el Congrés, en la reforma de Llei d'aigües que va plantejar el Partit Popular.
Deien que no, que bancs d'aigua que no, que això era privatitzar la gestió de l'aigua.
I ara resulta que aquí demanen bancs d'aigua.
I ara, què?
El que jo deia: que no tenen criteri.

La possibilitat de crear bancs públics d'aigua en una comunitat autònoma, està supeditat, senyories, a una sèrie de situacions previstes en la llei d'aigües, i a la decisió que el Consell de Ministres d'España puga adoptar eventualment, i cas que aixina se faça, a petició d'una comunitat autònoma, però per a situacions concretes, per a resoldre problemes concrets.
No com a teoria general.

Per últim, en matèria de dessalació, el Pla hidrològic nacional té previst la planta dessaladora de la Pedrera, el col·lector d'evacuació d'aigües salines a la Vega Baja y la dessaladora, la planta dessaladora del Pilar de la Horadada, o l'ampliació de la dessaladora de la Mancomunitat dels Canals del Taibilla, a Alacant.
¿De veritat creuen vostés que són objectius mereixedors que se qualifiquen de suspens tota esta política de l'aigua que està fent-se a la nostra comunitat?
Crec que s'equivoquen una volta més i volen confondre a l'opinió pública.

I en carreteres?
Creuen les seues senyories, que si de 126 esmenes que han presentat al programa de carreteres, 87 vulneren el Reglament de les Corts i són un frau dels pressupostos, 13 no tenen ni trellat, com vorem, 16 ja figuren en els pressupostos, 13 són innecessàries, i 16 no són competència de la conselleria; creuen que això és seriós?
Doncs a mi no m'ho pareix.
Per això ni volent podríem acceptar-los esmenes.

No complir allò establit en l'article 126.
1.
1, ja he dit que és vulnerar el reglament.
Una esmena sense trellat, a què me referia, és la que demana convertir en via urbana la pista d'Ademús al seu pas per Burjassot.
L'autovia València-Llíria, que és la CV-35, que és la que passa per Burjassot, és una via de capital importància en un IMD de més de 100.
000 vehicles al dia.
Voler convertir-la en via urbana és totalment absurd.

És absurd demanar a la Generalitat que faça una travessia en el Puig, sense que ninguna carretera de la Generalitat creue el casc del Puig.
És absurd, almenys per a mi ho és.
També és absurd l'esmena que demana que la Generalitat faça una variant a Pedralba, i ho és pel mateix motiu que la del Puig, perquè no hi ha ninguna carretera de la Generalitat que creue Pedralba.

Més absurd encara és demanar un *bypass* que evite que la carretera CV-90 creue Figueroles.
Fixen-se si serà absurd, que esta carretera que vostés demanen que no creue Figueroles està a la província d'Alacant.
*(Remors)* Absurda és igualment l'esmena que demana una ronda per a què la CV-230 no creue Alfondeguilla, i ho és simplement perquè eixa carretera no creua Alfondeguilla, és tangencial a Alfondeguilla.

També mos pareix absurda l'esmena que demana soterrar l'A-7 al seu pas per Villafranqueza.
Però a més mos pareix que seria un autèntic disbarat, ja que una autovia tota túnel generaria un greu problema de seguretat vial.
Per cert, vostés no han presentat ninguna esmena transaccional per a què siga un objectiu elaborar el tercer Pla de carreteres.
No, no, en absolut, en absolut.
Vostés van presentar una esmena, igual que una altra esmena al tema de la seguretat vial, que no han sigut acceptades en comissió.
No han sigut acceptades en comissió.
El que s'ha acceptat en comissió ve publicat en el *Bolletí Oficial de les Corts* que hui mos permet este debat, i ahí voran vostés que ahí el que hi ha és una esmena del Partit Popular, una esmena del Partit Popular, que el que sí que ha fet i ho reconec, ha sigut aprofitar l'existència de la seua esmena per a solucionar un error; però res més, res més.
Aixina que vostés no diguen que l'han presentat, que vostés no han presentat ninguna esmena.
*(Remors)*

Per cert, allò de la seguretat vial.
Sí, en què quedem?
Volen un llibre blanc, o volen un pla?
Perquè demanen en uns moments *(remors)* un llibre blanc, i en altres moments, en altres esmenes *(remors)* demanen un pla.
En què quedem?
Mire, l'esmena transaccional, l'esmena transaccional, senyories, l'esmena.
.
.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ah!
, ha vingut, senyor Pla.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
Ja s'ha despertat la seua senyoria, ja ha pogut vindre al Ple.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
eviten el diálogo.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Mire.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
eviten el diálogo.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
una esmena transaccional del Partit Popular, del Grup Parlamentari Popular, és la que ha fet que s'incloga eixe objectiu en interés de la Generalitat.

Bo, ja hem parlat de les que són innecessàries, perquè no són competència de la conselleria, per exemple, camins rurals.
Com se'ls pot ocórrer que camins rurals siguen competència d'Infrastructures i Transports?
Com poden pensar que tinga Infrastructures i Transports competència sobre les carreteres d'accés a ports d'interés general com és el de Gandia?
Són disbarats.

Però sí que vull referir-me, com vaig fer en la comissió, a les nadalenques.
No vaig a cantar-los allò que els vaig cantar en la comissió d'allò de *(cantant)* "vuelve, peaje vuelve", no?
, perquè sóc molt desentonat.
*(Remors)* Però sí que vaig a dir-los que són nadalenques, perquè tots els anys per Nadal vostés mos porten les esmenes del peatge.
I mos les porten sense serietat, perquè la millor política de peatges és la que està fent el Partit Popular, que és anar rebaixant cada volta més eixos peatges.

I ho accepta la societat de forma clara, com ho demostra l'increment de tràfic que tenen les nostres autovies, que té la nostra autopista en estos moments.
Tot el contrari del que feien vostés.
Perquè quan governava el Partit Socialista a Madrid, i tenien com a ministre de Foment, no sé si aleshores es deia d'Obres Públiques, no ho recorde, però sí que recorde que a ell li deien el botxí de la Comu-nitat Valenciana.
A ell li deien el botxí de la Comunitat Valenciana, perquè era el *verdugo* d'esta comunitat.
Era el que impedia que les infrastructures d'esta comunitat anaren endavant.

Aquell senyor, Borrell crec que li deien, Borrell crec que li deien, aquell senyor tenia constantment la mania d'anar augmentant els peatges.
I quan van perdre les eleccions, tenien un document preparat ­que saben que el tenim perquè aquí s'ha debatut en altres moments­, que anava a augmentar la concessió administrativa molt més del que s'ha concedit, sense rebaixar ni una sola pesseta ­aleshores eren pessetes­ del peatge de l'autopista.
I eixa és l'autèntica realitat; per tant, ara, de moment, vostés són els defensors d'autopistes sense peatge.

Bo, i després demanen també la solució per a les comarques de la Marina, que la construcció és la construcció de variants, no que la carretera l'autovia A-7 se convertisca, que és de llarg recorregut, se convertisca en una ronda comarcal, això seria un autèntic despropòsit.
La solució per a estes dos comarques de les dos marines, és la construcció de les variants previstes en el protocol del Ministeri de Foment i la Generalitat.
A la Marina Baixa, el ministeri ja està executant la variant de la Vila-joiosa, i està redactant-se el projecte del traçat i construcció del desdoblament de la variant de Benidorm.

Altra d'estes esmenes demana instar al Ministeri de Foment per a què la segona circumval·lació de l'àrea metropolitana d'Alacant siga lliure de peatge.
Ja hem dit fins la sacietat, i el Grup Socialista no vol entendre-ho, que la circumval·lació d'Alacant tindrà peatge pla i aplicable tan sols al tràfic de llarg recorregut.
A més d'una autovia alternativa sense peatge.

I és que, a més, això va a permetre'ns el poder executar una sèrie d'infrastructures, a costa de qui obtinga la concessió administrativa, que són molt importants, que són fonamentals per a millorar les comunicacions en l'àrea metropolitana Alacant-Elx i per a tota la província.
Com és la ronda Est d'Elx, la via parc Alacant-Torrellano, la millora de tot el traçat de l'autovia d'Alacant-Madrid, i la conservació durant quaranta anys gratis, a costa del concessionari, de tots els trams de nova construcció, i de l'autovia del camí de Castilla que ja s'està construint.
.
.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
etcètera, etcètera.
I això són els motius que mos impedixen poder acceptar més esmenes, tan sols una de tot açò que vosté ha defensat.
Perquè una volta més s'equivoquen en els plantejaments i no saben analitzar i estudiar els pressupostos.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, muchas gracias, señor Maluenda.

Por favor, tiene la palabra el señor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Procuren ceñirse a los tiempos, porque si no, nos encontramos con que nos desplazamos mucho de lo previsto.

 

**El senyor Godoy García:**

 

Señorías.

Voy a empezar por el final, la segunda circunvalación de Alicante.
Ustedes nos van a hacer, el Ministerio de Fomento, una segunda circunvalación en Alicante, y la van a hacer allí pero no la va a pagar el Ministerio de Fomento, ni un solo euro, el Ministerio de Fomento.
Más de 380 millones de euros, que recaudarán mediante peaje para pagar la segunda circunvalación, y otras obras anexas.
Con lo cual convierten en peaje las otras obras anexas que ustedes deberían haber realizado y haber terminado hace dos años, al igual que la segunda circunvalación.
Y las estaríamos disfrutando gratuitamente.
*(Remors)*

En segundo lugar, y ya entrando a su comienzo, yo por supuesto le agradezco los buenos consejos que nos ha dado.
Hay que leer el *Diario Oficial de la Generalitat Valenciana*.
Pero la verdad es que lo tenemos que leer todos, y hemos de reconocer que a mí a veces, o a usted a veces se nos pueden saltar cosas.
A usted se le han saltado cosas muy importantes.
Por ejemplo, nos ha acusado de que hemos puesto una enmienda que dice: "aprobar definitivamente el segundo Plan de saneamiento".
Pues bien, lo que dice la enmienda 747 en el *Diario Oficial de la Generalitat Valenciana*, es: "ejecutar el segundo Plan de saneamiento, aprobado definitivamente por el Decreto 197/2003, de 3 de octubre".
Y es que hasta el rabo todo es toro.
.
.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* Hasta el rabo todo es toro.
Y la rectificaciones de errores que se realizan y se envían en tiempo a la Mesa, aparecen en el *Diario Oficial*.
Y usted, señor Maluenda, que es un diputado con experiencia y nos aconseja que nos leamos el *Diario Oficial*, también podría leerse el Diario Oficial.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Mire, usted, señor Maluenda, nos dice que no tenemos proyecto alternativo en saneamiento.
¡Pero si la Ley de saneamiento es una ley socialista!
¡Si el canon de saneamiento es un canon socialista!
¡Si la entidad de saneamiento la pusieron los socialistas!
¡Si el Plan de saneamiento II lo tenían ustedes que haber aprobado en el 2000 y no han sido capaces de aprobarlo, como acabo de decir ahora, hasta octubre, 3 de octubre de 2003!
¡Pero si llevan ustedes retraso!
No nos den lecciones, por favor.
No nos den lecciones en eso.

Y, bueno, yo voy a dejar las cuestiones formales, porque lo que le voy a decir, señor Maluenda, es que el problema no son las enmiendas del Partido Socialista, el problema es su falta de resolución para el consenso, que lo lleva a adoptar una actitud cerrada y defensiva y que tiene una explicación.
Y yo lo entiendo.
Y esa explicación es: uno, el endeudamiento feroz que tiene la Generalitat Valenciana; dos, la falta de voluntad política de consenso; tres, sus divisiones internas; y, cuatro, la sumisión ante los incumplimientos del gobierno central, que ustedes no reivindican nada.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

Mire, señor Maluenda, sus divisiones internas, posiblemente, o el endeudamiento, son la causa del castigo presupuestario que ha sufrido esta Conselleria de Infraestructuras, pues esta conselleria ha perdido peso específico en el reparto de la tarta presupuestaria, porque para gestionar las mismas competencias se dedicaba el 7% de la tarta presupuestaria en el 2003.
Y ahora se dedica solamente el 6,6%; cuatro puntos, pero es que cuatro puntos son 38,24 millones de euros.
Y es mucho dinero el que se ha perdido.
Sus divisiones internas y su endeudamiento son la causa del crecimiento, que el crecimiento del gasto de esta conselleria, netamente inversora, sea solo del 1,2%, 6,7 puntos por debajo del incremento del gasto total presupuestario que será del 7,9%.
El presupuesto de esta conselleria sube menos que la inflación y es la que menos sube de toda la Generalitat Valenciana.
Ese es su problema.

El endeudamiento de la Generalitat Valenciana va a llevarle finalmente a ustedes, y por eso nos han metido de rondón muchas cosas, autorizar con generosidad la Ley de contratos de concesión de obra pública, porque de otra manera no tienen dinero en las arcas de la Generalitat Valenciana.
Por eso, presentamos una enmienda a la totalidad.
Y nos dicen: "bueno, es que algunas cosas no han cuantificado".
Bueno, pues, para eso están las modificaciones presupuestarias, si han de hacerse.
O "algunas cosas es que aparecen en un sitio y, después, aparece en otro".
Mire, si yo le citara la cantidad de puntos que me he encontrado en los presupuestos que se repiten, estaríamos aquí todo el día.

Mire, la falta de voluntad política, esa falta de voluntad política, yo quisiera que cambiara.
Por lo menos, hemos presentado una serie de enmiendas cuantificadas, por ejemplo, la realización del convenio con el Instituto del Agua de Alicante, Instituto del Agua de Alicante, y con las universidades valencianas.
Mire usted, hay errores de trascripción.
¿Para qué vamos a entrar en esos.
.
.
?
Bien sabe usted que es el Instituto del Agua de Alicante.
Y las universidades valencianas, para la elaboración de un plan de aprovechamiento integral de recursos hídricos de la Comunidad Valenciana.
¿Está cuantificada, sí o no, la formalización de un convenio con el Instituto del Agua y las universidades valencianas para la aplicación de las nuevas técnicas para ahorro del agua en edificación y construcción?
¿Sí o no?
La formalización de un convenio con las universidades valencianas, para estudio y evaluación de las aguas bombeadas al mar desde los marjales valencianos, ¿sí o no?
Y la formalización de un convenio con el Intras para seguridad vial, ¿sí o no?
Esas son cuestiones que ustedes pueden resolver y yo, desde luego, estoy dispuesto a transaccionarlas.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Godoy.
*(Remors)*

Yo les ruego que después de la coreografía no sigan ustedes con los comentarios, paren ahí.
*(Remors)* Por favor, por favor, para entender al que está en la tribuna.
Si no lo digo por otra cosa.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Señor Marhuenda.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Maluenda, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Maluenda, Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Muchas gracias.

Mire, jo debatisc les esmenes que publica el *Butlletí de les Corts Valencianes*.
Jo no llig les cartes al director que la seua senyoria o el seu grup puga fer.
Jo ja he debatut una esmena i m'he referit a ella conforme es publica en el butlletí d'estes Corts.

Per tant, no em diga que jo he comés cap error.
L'única cosa que val és el que ix en el butlletí.
Si vostés s'han adonat i han fet una correcció i l'han fet tard, bé, doncs, això és problema de vostés.
Les cartes al director es lligen més depresa.

Mire, vosté critica la falta d'increment en esta conselleria.
Ho fa des del desconeixement.
No crec que vulga fer-ho des de la mala fe.
El volum global d'inversió de la Generalitat en infrastructures en esta conselleria, incloses les entitats dependents d'ella, incrementa el 9,57% sobre el 2004.
Per tant, el que vosté estava dient careix de sentit i ho ha fet sense cap rigor.
Eixa és la realitat.
Summe bé, summe bé.

Mire, mire, la política de l'aigua.
Però, si la política de l'aigua que ha fet esta comunitat és exemple a tota Espanya, intenten copiar-nos.
Si hem sigut dels més avançats en la racionalització de l'ús de l'aigua, en l'increment de la quantitat d'aigua depurada, en la millora d'eixa qualitat de l'aigua i en l'aprofitament posterior de l'aigua depurada.
No com altres, no com altres, que quan governaven.
.
.
I els ho he dit moltes voltes i no em canse de repetir-ho.

Ara, la depuració i sanejament de les aigües és una inversió perquè dóna un rendiment a la societat.
Quan governava el Partit Socialista era una depesa, era una despesa, perquè no estava planificada la ubicació d'eixes depuradores i l'aigua, una volta depurada, pels barrancs es perdia i anava a parar al mar, era una despesa.
Ara la diferència és que es reutilitza i, per tant, és una inversió.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)*

Mire, vosté, la política de l'aigua de la Generalitat es duu endavant bàsicament a través dels dos programes que hem debatut fa un moment.
I la dotació d'estos dos programes indica que la conselleria destinarà 111,16 milions d'euros en el 2004.
Al volum de despeses pressupostàries de la conselleria cal afegir també, com s'ha assenyalat, i, després, ho vorem al llarg d'estos debats, la inversió en depuració i en abastiment que efectua l'entitat de sanejament en recursos propis i que significa 234,9 milions d'euros, amb un 12,9% més que la inversió prevista per a l'any 2003.
En el conjunt del volum total de despesa o inversió dedicat per la Generalitat en el 2004 a les polítiques de l'aigua, estos dos programes i l'entitat de sanejament se situen en 345,7 milions d'euros i suposa un increment en estos programes del 8,7% respecte de 2003.

Entre les importants actuacions que van a permetre estos diners dur endavant està l'abastiment.
L'assignació a infrastructures d'abastiment del programa 512.
10, més les obres a executar per part de l'entitat de sanejament en infrastructures d'abastiment, suposa un volum total d'inversió de 33,6 milions d'euros, el que suposa un 27% més que en l'any 2003.
Esta dotació econòmica permet, entre altres moltes actuacions, continuar el gran esforç inversor que ve realitzant-se durant els últims anys per a resoldre els problemes d'abastiment de la Marina Alta, posar en marxa les últimes fases que culminen els plans d'abastiment que s'estan desenvolupant en la Ribera, en el Camp de Morvedre i en el centre de Castelló.
Darrere el gran volum d'actuacions executades en els últims anys per a resoldre dèficits d'abastiment en les comarques de l'interior i executar el pla d'abastiment de la Plana, primera fase, es posen en marxa noves inversions en el litoral, en les comarques de l'Alt Palància i l'Alt Mijares, etcètera.

La inversió pressupostada en matèria de canalització i en defensa contra avingudes és de 43,6 milions d'euros, el 2% més que l'any passat.
Entre les partides més significatives es pot mencionar les previstes per a continuar i en alguns casos concloure obres de canalització ­a què vostés es referien­, que s'estan executant, per exemple, en el riu Cèrvol, a Vinaròs, en el de Petrer, en el Barranc de San Nicolás, a Gandia, en el barranc de Puçol, barranc del Puig, etcètera.
A més, en el 2004 van a iniciar-se les obres de canalització del barranc de Fraga a Castelló i altres actuacions a Montan, Riba-roja del Túria, Manises, València, Burjassot, Catadau, Pobla Llarga, Sumacàrcer, Rafelguaraf, Daimús, Oliva, Ador, etcètera.

A la província d'Alacant destaquen les dotacions per acabar les operacions de canalització dels barrancs de Juncaret i Orgegia, en execució, així com per al drenatge de la zona de la universitat d'Alacant en l'autovia central i l'inici d'altres obres com canalització del barranc de les Ovelles i el col·lector interceptador d'aigües pluvials, zona sud, San Vicent del Raspeig, que culminen el Pla de defensa contra avingudes d'Alacant, que, per cert, ha sigut un èxit com reconeix tota la societat alacantina.

Estalvi d'aigua.
El pressupost de 2004 incorpora dos actuacions especialment significatives des del punt de vista de la gestió racional de l'aigua.
Per un costat, les obres de modernització de regadius en la sèquia real del Xúquer, sector 8, 22 i 32, que ja estan licitats, que ja han començat, complint el conveni de la Generalitat amb els usuaris de la sèquia real, que es complementa amb la modernització de la ret en alta realitzada per la Confederació del Xúquer i en les actuacions que està realitzant la Conselleria d'Agricultura, i que permet un estalvi d'aigua que va a donar-li solució, part d'ella, al dèficit hídric històric de l'Alacantí i del Vinalopó Mitjà.

Bo, també actuacions importants en l'àrea metropolitana vinculades a la millora i ampliació de la depuradora de Lara que està realitzant l'entitat de sanejament, Pinedo, Carraixet, Quart-Benàger, en execució, i, Torrent, a iniciar en breu, com sap el senyor Alcalde.

Sanejament i depuració d'aigües residuals.
La dotació prevista per al 2004 en el capítol VI, del programa 442.
10 és de quasi 10 milions d'euros, 9,7 concretament, i permetria finançar bàsicament actuacions de col·lectors a Llíria, Navarrés, l'Alcúdia de Crespins, Benidorm, Bellreguard, del Perellonet, València, etcètera.

El volum principal d'inversió de la Generalitat en construcció d'infrastructures de sanejament es realitza a través de l'entitat de sanejament que en el 2004 destinarà 142,7 milions d'euros, el 12% més que en el 2003.
A més, l'Entitat de Sanejament destinarà enguany 91,7 milions d'euros, 84,1 milions d'euros en el 2003.
O siga, que hi ha un augment de 7 milions, quasi d'un 10%, a despeses de depuració, concepte que inclou l'explotació de totes les instal·lacions de sanejament i depuració de la Comunitat Valenciana; la reforma, reparació i millora de les mateixes, les despeses de control i el pagament del cànon d'abocadors de la Confederació.
Estes despeses es financen amb el cànon de sanejament que té una recaptació prevista de 116,8 milions d'euros.

Entre los obres més destacables en matèria de sanejament a executar en l'any 2004, cal destacar ampliació Edar de Monte Orgegia, ampliació Edar Elx-Algorós, Elx-Carrizales, Santa Pola, Crevillent, Benidorm, Rincón de León, Pilar de la Horadada, Guardamar del Segura, Vinaròs, Benicarló, Penyscola, Benicàssim, Fuente del Jarro-Paterna, Pinedo II, conca del Carraixet, Horta nord-Pobla de Farnals, l'Alcúdia-Benimodo, Quart-Benàger, l'Albufereta d'Alacant, Arenal del Sol a Elx, Torrevella, Alcossebre-Alcalà de Xivert, Sagunt-Canet, Oliva, Torrent, Pobla de Farnals, Gandia i Camp del Túria II.
Tot això es fa amb aquestos diners que vostés ens donen un insuficient.

Jo crec que són tot actuacions importants que vostés poden desconéixer, però que no tenen dret en cap cas.
.
.
sí a criticar, però no a intentar infravalorar per allò de les comparacions.
I vosté la millor comparació que poden fer és quan miren cap enrere i veuen que van ser incapaços de fer res beneficiós per a esta comunitat i ara sí que estan fent-se coses.

En matèria de carreteres, és el programa 513.
10, hi ha una assignació per al 2004 de 215 milions d'euros, el que permet mantindre l'alt nivell d'inversió pressupostària de la Generalitat en els últims anys.
A més de la despesa pressupostària, cal dir que durant l'any 2004 es continuarà amb l'execució de les obres de carreteres contractades sota la modalitat d'abonament total de preu, el sistema alemany que vostés critiquen; la segon calçada del tram Betxí-Borriol en l'autovia de la Plana; la connexió del distribuïdor sud en el bypass a Torrent; l'autovia Sax-Castalla; el tram Rótova-Terrateig; l'autovia Gandía-El Morquí i la Via Parc d'Alacant.
Tot això pel sistema de model alemany.
67 milions d'euros importa tota l'actuació que en matèria de carreteres té la conselleria en esta matèria, 67,15 concretament.

Per tant, la inversió real de la Generalitat Valenciana en carreteres durant l'any 2004, tenint en compte la inversió pressupostària del capítol VI i VII i del programa 513.
10 i el volum d'obres contractat pel model alemany, executat en l'any, en l'any només, deduint els pagaments pels mateixos conceptes ­allò de l'any-, serà de 274 milions d'euros.

De les nombroses actuacions previstes en els pressupostos cal destacar les compreses en els alts eixos estructurals de l'autovia central, 11.
5 milions d'euros; l'autovia de la Plana, 29,78 milions; l'eix transversal Albaida-Gandia, autovia El Morquí, 25,6 i l'autovia Sax-Castalla, 36,87.
A la província de Castelló, l'ampliació de la CV-18, Nules-Burriana; el nou eix viari Castelló-Benicàssim; l'Onda-Villarreal; l'enllaç de la carretera CV-11 amb la carretera nacional 238 a Vinaròs.

En conjunt, les inversions previstes per a infrastructures viàries en l'àrea industrial de La Plana, sense comptar les destinades a l'autovia de La Plana, superen, en el 2004, 18 milions d'euros.
I en la província de València: la duplicació de la ronda d'Albal, 5,5 milions d'euros; la millora d'accessos a Massamagrell des de la CV-32, Museros-Massa-magrell; l'avinguda de la Ribera a Alzira; la ronda nord de València, tram Benimamet-Ciutat Fallera.
Cal també destacar l'anualitat prevista en 2004, 11 milions d'euros, per a l'itinerari Alzira-Llíria, segona corona metropolitana de València, en actuacions tan importants com és el condicionament de la CV-50, tram Turís-Xiva o la variant nord de Benaguasil.
I en la província d'Alacant es pot mencionar la millora de la segona via transversal del Rodriguillo; la intersecció CV-836, en el Pinós; l'enllaç d'accés a Beneixama, a la Ronda de Rafal; el condicionament de la CV-759, a la Vilajoiosa-Finestrat; Elx-San Fulgencio i la ronda de Novelda.

I, bo, després, a través de les diputacions també cal destacar les millores d'accessos a Moraira i a Teulada, la millora de la Vila-joiosa-Finestrat, la variant de Bunyol, la variant de Macastre, la carretera Cabanes-Oropesa i un llarg etcètera, perquè ara hi ha una política seriosa que es fa des de la Generalitat, també en matèria d'infrastructures de carretera, una cosa que quan governava el Partit Socialista no es feia, i una cosa que va saber molt bé apreciar la societat civil valenciana, les valencianes i els valencians, quan lliurement en l'any 95 els van dir que vostés havien d'anar a l'oposició i.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i els ho van tornar a dir quatre anys.
I segur estic que ho diran quatre anys més quan tornem a presentar-nos davant l'electorat.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Perquè, fins ara, l'única cosa que han fet vostés, senyories, ha sigut perjudicar i criticar, però de forment, ni un gra.
*(Protestes)*

 

**El senyor president:**

 

Señores, señores, entiendo que en estos momentos de la mañana haya cierta agitación, pero serenémonos.

Muchas gracias, señor Maluenda.

Vamos a proceder a las votaciones.
Comenzamos con la votación de las secciones 1, 2, 3 y 4 *(pausa, remors)* porque, lógicamente, no tenían enmiendas y podemos votarlas de forma conjunta, si les parece bien a ustedes.
Comen-zamos la votación de las secciones 1, 2, 3 y 4.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 84 votos a favor, ninguno en contra.

Ahora, dentro de la sección quinta, vamos a votar el bloque primero de enmiendas que ha presentado el señor Ramón Cardona y que va de la 109 a la 116.
Comienza la votación.
*(Pausa)*

Señor Moreno, ya tiene usted el uso de la palabra.

 

**El senyor Moreno Carrasco:**

 

Señor presidente, para pedirle, si puede ser, votar por separado la 115 y la 116.

 

**El senyor president:**

 

Pues, vamos a proceder a votar de la 109 a la 114 y, luego, conjuntamente, la 115 y la 116.
Comenzamos la votación de la 109 a la 114.
Resultado de la votación: a favor, 40; en contra, 44.

Ahora, vamos a proceder a la votación de la 115 y 116.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 a favor, 44 en contra y 34 abstenciones.

Ahora, vamos a proceder a la votación del bloque segundo de enmiendas que ha presentado el Grupo Parlamentario Socialista, representado por el señor don José Camarasa.
¿Podemos votarlas todas juntas o no?
Pues, vamos a votar de la enmienda 117 a la 171 y de la 173 a la 219.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor y 44 votos en contra.

Ahora, vamos a proceder a votar la sección quinta.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor y 40 votos en contra.

Ahora, vamos a entrar dentro de la sección sexta, de Economía, Hacienda y Ocupación, y procedemos a la votación del bloque de enmiendas presentado por el Grupo Parlamentario Socialista, por don Antonio Torres, que va desde la 222 a la 296.
¿Podemos votarlas todas de forma conjunta?
Pues, comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor y 44 votos en contra.

Vamos a comenzar ahora la votación del bloque segundo de enmiendas, presentado por el Grupo Parlamentario Entesa, representado por don Alfredo Botella, que va de la 297 a la 303, de la 305 a la 318 y la 320.
¿Podemos votarlas todas juntas?
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 44 votos en contra.

Ahora vamos a proceder a votar la sección sexta.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 44 votos a favor y 40 votos en contra.
Queda aprobada la sección.

Vamos a entrar ahora en la votación de los bloques de enmiendas.
Pregunto: ¿podemos agrupar los bloques primero, segundo, tercero, cuarto y quinto?
Bien, pues, estas enmiendas van de la 321 a la 467 y procedemos a votar los grupos de enmiendas presentados por don Joan Ribó, en representación del Grupo Parlamentario Entesa.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 44 votos en contra.

Vamos a proceder ahora a votar el bloque sexto de enmiendas presentado por el Grupo Parlamentario Socia-lista, representado por la diputada doña Josefa Andrés, que van de la 469 a 655.
Comenzamos la votación.

Señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor president, per separar l'esmena 625 de la resta.

 

**El senyor president:**

 

Perdón.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Per separar l'esmena 625 de la resta d'esmenes.

 

**El senyor president:**

 

625.
Muy bien.

Pues, vamos a proceder a la votación de las enmiendas de la 469 a la 624 y de la 626 a la 655.
Comenzamos la votación.

Señor Ribó, tiene uso de la palabra.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

No, senyor president, que només volia separar-ne una.
Tota la resta d'esmenes les anem a votar igual.

 

**El senyor president:**

 

Señor Ribó, yo entiendo que a estas horas de la mañana unos y otros de vez en cuando nos columpiemos.
Mi intención era hacer lo que usted decía, solo que posponiendo la votación de la enmienda aislada después del grupo.

Así que vamos a proceder a la votación de la 469 a la 624 y de la 626 a la 655.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor y 44 votos en contra.

Ahora vamos a proceder la enmienda número 625.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 44 votos en contra y 6 abstenciones.

Ahora vamos a proceder a votar la sección séptima, de Justicia y Administraciones Públicas.
Comienza la votación*.
(Remors)* Resultado de la votación: 44 votos a favor, 39 votos en contra.
Queda aprobada la sección séptima.

Vamos a entrar en la sección octava y última de esta jornada matinal, ya vespertina, correspondiente al bloque primero, presentado por el Grupo Parlamentario Entesa, representado por el diputado don Joan Antoni Oltra, que va de la enmienda 657 a la 743.
¿Pueden ser votadas todas juntas?

Señor Moreno, por favor.

 

**El senyor Moreno Carrasco:**

 

Gracias, señor presidente.

Para que se hagan tres bloques.
El primero la 741 y 742 juntos.
Segundo, 669, 676, 686.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Perdón, perdón, vaya usted un poquito más lento.

 

**El senyor Moreno Carrasco:**

 

669, 676, 686, 688, 689, 701, 703, 708, 715, 721, 722, 738, 739 y 743.
Y el resto en otro bloque.

 

**El senyor president:**

 

Solo tengo una duda, señor Moreno: ¿la primera es la 669 o la 659?
*(Remors)* Muchas gracias.

Bien.
¿Empezamos por el bloque de la 741 y 742?
Vamos a votar las enmiendas 741 y 742.
*(Remors)* Está la votación comenzada.
*(Remors)* La presidencia, teniendo en consideración la petición de don Rafael Maluenda, pero luego habiendo asumido que el resultado es perfecto.
.
.
*(Remors i rialles)* Como sintonizamos los dos en el objetivo, que es terminar cuanto antes, va a permitir que el resultado de la votación valga.
Entiendo perfectamente.
.
.
*(Remors)* Por favor, a estas horas de la mañana tiene uno que tener cierto relax.

Vamos a entrar en el grupo de enmiendas que conlleva la 669.
.
.
*(Remors)* Bueno, el resultado de la votación: 6 votos a favor, 78 votos en contra.

Vamos a continuar con el otro bloque de enmiendas que separaba el señor Moreno, que son la 669, 676, 686, 688, 689, 701, 703, 708, 715, 721, 722, 738, 739 y 743.
¿Correcto?
Vamos a comenzar la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 44 votos en contra y 34 abstenciones.

Y ahora, si el señor secretario ha tomado bien nota de las enmiendas que hemos votado.
.
.
*(Remors)* Perdón.
Señor Letrado.
Es que uno aún tiene deformación de diputación provincial.
Perdón.
Son ochos años y no pasan en balde.
Si el señor letrado mayor ha tomado nota de todas las enmiendas que lógicamente hemos separado en dos apartados, vamos a considerar que en este tercer apartado entran las enmiendas de la 653-57 a 743, que no han sido introducidas en los dos anteriores apartados.
Vamos a someterlas a votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, 44 votos en contra.

Ahora vamos a entrar en la votación del bloque segundo de enmiendas, que ha sido presentado por el Grupo Parlamentario Socialista, representado por el señor diputado don Antonio Godoy, que conlleva de la número 744 a la 775, de la 777 a la 864, de la 866 a la 966 y de la 968 a la 991.
Señor Oltra, hay algún problema en votarlas juntas, lo preveo.
*(Rialles)* Su mano alzada insinuaba algo.
*(Remors)* Ya tiene usted uso del micro.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Molt bé.
Molt *listo* el senyor president, molt *listo*.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies.
*(Rialles)*

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bé.
Demanaríem també votació separada en tres blocs: el primer, 790 i 796; el segon, 797 i 874, i després la resta d'esmenes.

 

**El senyor president:** 

 

El señor Moreno, en representación del Grupo Socialista, no tiene ningún problema.
El señor Marhuenda no tiene ningún problema.
.
.
*(Remors)* Maluenda no tiene problemas.

Bien.
Vamos a votar las enmiendas 690 y 696.
*(Remors)* Yo diré cuándo comienza, no se preocupe.
*(Remors)* Votamos las enmiendas 790 y 796.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 4 votos a favor, 44 votos en contra y 6 abstenciones.

Ahora vamos a proceder a la votación de las enmiendas 797 y 874.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 50 votos en contra.

Y ahora vamos a proceder a las enmiendas que, citadas al principio, no han sido votadas en estos dos bloques.
Es decir, no la 790 ni 796, no la 797 ni la 874.
El resto.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 44 votos en contra.

Ahora procedemos a la votación de.
.
.
No, no.
Perdón.
Tiene usted mucha razón, señora Moreno.
Esa votación la tendremos lógicamente a las ocho de la tarde.

Levantamos la sesión y buen provecho.
*(Remors)* A las cuatro y media, por favor.

 

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 40 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 33 minuts)*

**El senyor Godoy García:**

 

*(Inoïble).
.
.*litoral, ambas se complementan con la 1.
016, en la que se solicita la elaboración de un programa de ayudas a municipios para caso de daños en infraestructuras y dotaciones en la costa causados por temporales.
El resto de enmiendas se refieren a actuaciones puntuales en poblaciones como Benidorm, Benicarló, Borriana, Moncofar, Almenara, Vinaroz o Nules, ayudas para paseos marítimos y regeneración de playas.

En las enmiendas 1.
019 y 1020, proponemos actuaciones encaminadas al fomento de los deportes náuticos en los centros de enseñanza secundaria, y de fomento de las escuelas de vela y actividades subacuáticas.
Creo modestamente que este paquete de enmiendas puede contribuir a que la Ley de presupuestos, que se ha hecho desgraciadamente de espaldas al mar, de espaldas a la Copa América mejore sus objetivos y líneas de actuación frente a una y otra realidad.

El presupuesto de gestión y explotación de puertos es de 6,67 millones, baja también, se descuenta la inflación.
Es un programa cuyos ingresos por tasas serán superiores a la consignación de gastos, justamente el doble de ingresos por tasas que de consignación por gastos.
En cambio estos presupuestos consignan esta cantidad mínima de 6,67 millones de euros para todo el programa, y la cantidad que se va a invertir en mantenimiento e infraestructuras portuarias es de sólo 1,64 millones de euros, y en nuevas infraestructuras sólo se gastará 60.
000 euros en toda la comunidad.
Y en gestión ambiental este programa prevé solamente la cantidad de 100.
000 euros en toda la comunidad.

Portamos también algunas enmiendas con respecto a este programa, relativas al fomento y el desarrollo comercial de los puertos de la Generalitat Valenciana, y al establecimiento de un programa de mejora de los servicios portuarios y gestión de instalaciones pesqueras.

En cuanto al programa de energía, se le dedica un total de 12,32 millones de euros.
El crecimiento de este programa en cifras absolutas es de un millón de euros, con los que la conselleria se propone hacer frente a políticas de fomento de infraestructuras e instalaciones energéticas, impulsar energías renovables, y realizar políticas activas de ahorro y eficiencia energética.
Nos preguntamos cómo va a ser posible; estos presupuestos realmente lo que demuestran es que el Consell confía enteramente la política energética, tanto de producción como de calidad del suministro, a la iniciativa privada, y no se implica realmente ni invirtiendo, ni fomentando, ni obligando inversiones, ni sancionando.
Les recuerdo la memoria del Consejo Económico y Social que, año tras año, les viene advirtiendo de la ineficacia de las políticas energéticas de la Generalitat Valenciana.

Las enmiendas que presentamos van dirigidas, en primer lugar, a pedir la elaboración de una Ley de calidad del suministro eléctrico, en la que, además de las condiciones de estabilidad y continuidad, se garantice un procedimiento ágil que facilite también la mejora del servicio y el pago de indemnizaciones por daños y perjuicios.
Estimamos que esta ley conseguiría, además, que los responsables de la producción y distribución energética invirtieran más en infraestructuras.

Un segundo bloque va dirigido a mejorar la distribución de energía a las poblaciones.
Un tercer bloque a reducir el impacto visual ecológico y ambiental de las redes e instalaciones eléctricas y de gas, enmiendas 1.
028, 1034, para lo que se propone la elaboración de un programa de desviación y soterramiento de determinadas líneas eléctricas que tienen mayor impacto; en su caso la limpieza periódica de las zonas de servidumbre donde discurren.

La potenciación del uso de energías renovables es otro de los aspectos contemplados por nuestras enmiendas.
Recordamos que energías renovables en la Comunidad Valenciana se encuentra bastante detrás de la media nacional, que se sitúa en el 6% de consumo de energías renovables, mientras que la Comunidad Valenciana se encuentra todavía en el 3%.

En potenciación de la eficiencia energética y el ahorro de energía, también hemos propuesto algunas enmiendas que tienden a conseguir la reducción de nuestra intensidad energética.
Al menos en lo que se ha propuesto el Plan de ahorro energético de la Comunidad Valenciana, al menos en ese 1,1% durante el año 2004, y a reducir consecuentemente las emisiones de CO2 por unidad de energía consumida.
Para ello se propone incidir en la población, por vía campaña de sensibilización, la incorporación de medidas de eficiencia energética en edificios e instalaciones.

Y finalmente, otro conjunto de enmiendas van dirigidas a potenciar la participación social en materia de energía.
Saben ustedes que después de dos años de creación de la Agencia Valenciana de Energía, el consejo asesor previsto en su artículo ocho sigue sin constituirse; en consecuencia sin funcionar, por lo que no se está cumpliendo esta ley, se está prescindiendo de la participación de los agentes sociales, incluida universidad, organizaciones empresariales, sindicales, etcétera.

El programa de arquitectura y actuaciones en cascos histórico-artísticos y en infraestructuras y equipamientos urbanos, también sufre un serio retroceso en estos presupuestos.
Exactamente baja un 3,2%.
Las enmiendas que hemos presentado van dirigidas, en primer lugar, a fomentar la investigación y la innovación en el campo de la arquitectura, para lo que proponemos un convenio con las universidades valencianas y colegios profesionales implicados para el desarrollo de esta investigación e innovación en este sector.

O bien van dirigidas a la rehabilitación de centros históricos y edificios histórico-artísticos en diversas ciudades: Alicante, Elche, Castellón, Valencia, Morella, Coves de Vinromà, Vilafamés, etcétera.
Les recuerdo que en este programa de rehabilitación de centros históricos y edificios históricos artísticos, ciudades de la magnitud e importancia de Elche han quedado sin ninguna consignación presupuestaria.
O bien a la rehabilitación y actuaciones de regeneración urbanística de barrios de Valencia, de Alicante; proponemos que se impulse el Plan de rehabilitación en el caserío de Santa Faz, o en el barrio de San Antón, Campoamor, fábrica de tabacos; o el Plan de actuación integral en el barrio de Juan XXIII de Alicante.
En este programa de rehabilitación y actuaciones de regeneración urbanística, ni la ciudad de Alicante ni la ciudad de Elche han tenido tampoco ninguna consignación presupuestaria.

O también dirigidas a rehabilitación de edificios públicos singulares y otras obras públicas urbanas en diversas ciudades.
O a acelerar algunas obras, parques centrales de Valencia y Alicante, parque de cabecera de Valencia, o acondicionamiento y recuperación de espacios urbanos abandonados por infraestructuras preexistentes.
Se han incluido especialmente líneas de actuación para Cocentaina o Alcoy o Gandia.

Para renovación e implantación de infraestructuras urbanas, elaboración de un proyecto de ley de ordenación y fomento de calidad de la edificación, que afortunadamente vemos que se va a debatir en estas Cortes.
Es verdad que con años de retraso.
A mejorar la accesibilidad y eliminar las barreras arquitectónicas va otro conjunto de enmiendas, o actuaciones preventivas sobre edificios catalogados antiguos.

Finalmente, en el programa de infraestructuras de transporte, se han propuesto enmiendas, en primer lugar en relación al Ave, que el Ave ha sido el gran ausente en estos presupuestos.
Nuestras enmiendas pretenden recordarles, la 1.
120, 1.
125, 1.
126 y 1.
127, y son enmiendas que contemplan que se inste al gobierno central, como se hace en otros programas, para que por una parte se garantice ese ancho de vía internacional del Ave del corredor mediterráneo, de la conexión Castellón-Tarragona.
Algo que parece que hasta ahora el propio Partido Popular ha defendido.

Que se exija al gobierno central la finalización del Ave Madrid-Comunidad Valenciana, y corredor mediterráneo en el año 2007.
Que se llegue a las tres capitales de provincia en esa fecha.
Que se solicite el gobierno central que se considere de especial prioridad el Ave directo Madrid-Cuenca-Valencia.
Y que se exija del gobierno central al mismo tiempo, como no puede ser de otra manera, el respeto al medio ambiente en los trazados especialmente en l'Horta de Valencia, y que el Ave penetre en Valencia soterrado.

Con respecto al tranvía, nuestra enmienda 1.
114 pide que se realice el proyecto del tranvía de Castellón.
Y la 1.
134 que se estudie igualmente el proyecto de tranvía Elche-parque industrial a lo largo de la vía parque.
Y la 1.
139 que se impulse el proyecto de tranvía Gandia-Grau playa.
Y la 1.
143 que se realice el proyecto de tranvía circular de Valencia.

En cuanto a cercanías, nuestras enmiendas van orientadas a pedir la mejora de las ofertas de trenes de cercanía en la Comunidad Valenciana; la mejora de la línea Xàtiva-Alcoi; el desarrollo del proyecto Gandia-Denia, o la conexión ferroviaria del aeropuerto del Altet con Alicante.
Hemos de destacar en este apartado el consenso que se ha conseguido, por medio de una enmienda transaccional aprobada por todos los grupos, realizada sobre la base de la propuesta del Grupo Socialista en la enmienda 1.
148, y ofrecida la transacción por el Partido Popular, para colaborar con el gobierno central en la mejora, modernización, electrificación y desdoblamiento de la línea de cercanías de Renfe C-3, Valencia-Buñol-Utiel.

Con respecto a la seguridad ferroviaria, nuestra enmienda 1.
152 pide que se impulse la renovación de los elementos de seguridad ferroviaria que se encuentren fuera del periodo útil.

Con respecto a soterramiento de vías, nuestras enmiendas 1.
149, 50, 1.
116, 1.
144 y 1.
145, piden el soterramiento en diversas ciudades de la Comunidad Valenciana.
Igualmente un conjunto de enmiendas se refieren a los aeropuertos, de manera que a través de ellas se puede impulsar la acción de exigir al gobierno la finalización de las obras del Plan director del aeropuerto del Altet, su adecuación a las nuevas necesidades de incremento del número de viajeros, por encima de las previsiones que se tuvieron en cuenta a la hora de elaboración del actual Plan director, al igual que para el aeropuerto de Manises.
E igualmente se contiene en algunas enmiendas relativas a ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.

Finalmente, el último conjunto de enmiendas se refiere a facilitar la accesibilidad a los transportes públicos a las personas con discapacidad, la 1.
159 a la 1.
169.
Les pido de manera muy especial que apoyen estas enmiendas porque realmente no se ven razones para la oposición a las mismas.

Muchas gracias.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Godoy.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Bo, abans que res vull fer-li un aclariment al senyor Godoy.
Quan parle de la Copa Amèrica, no parle de la Copa de Amèrica.
La Copa de Amèrica se disputarà a Amèrica.
Açò és la Copa Amèrica, que afortunadament i gràcies a la gestió del govern actual i del govern anterior, va a disputar-se a la Comunitat Valenciana.
La Copa Amèrica, senyor Godoy.

Bo.
Dels distints programes que la seua senyoria ha defensat, el 514.
10, infrastructures i actuacions en la costa, vint-i-cinc esmenes han presentat a este programa en el que n'hi ha cinc que com a mínim són curioses, i no vull donar altre qualificatiu, curioses.
Totes elles tenen en comú alguna cosa: la data 1 d'octubre.
No tenen altra cosa en si mateixa.

Diuen: que es presente el Pla director de ports de la Generalitat, data límit 1 d'octubre.
Que es presente el Pla de ports, data límit 1 d'octubre.
Que es presenten les directius d'actuació en la costa, data límit 1 d'octubre.
Que presenten el Pla d'actuacions en la costa, data límit 1 d'octubre.
Que es presente el Pla d'emergència, data límit 1 d'octubre.
No sé per què no és el 2, o el 6, o el 28, o el 4 de setembre, o l'11 de novembre.
No ho sé.
Crec que els ha traït el subconscient.
Sí, sí.
Ho dic de veritat.
Crec que els ha traït el subconscient.

Jo no sé si vostés se donen compte que, gràcies a Déu estem en democràcia, i el dia 1 d'octubre ja no és data a commemorar afortunadament a España.
Jo no sé si açò no s'han donat compte i pensen que encara estem en aquella època, i vostés volen d'alguna reivindicar la festivitat de l'1 d'octubre.
Perquè no sé per què volen donar-li tanta importància a esta data.
Mire vosté, com a mosatros l'1 d'octubre no mos diu res, el Pla de ports ja el vam presentar el dia 28 de novembre.
Ja està presentat.
El Pla director estarà redactat abans que acabe este any.
Els directius d'actuacions i els d'emergència estaran acabats també molt abans de l'1 d'octubre.
Per si estan disposats a aclarir-mos l'enigma caldria que afegiren també allò del Pla d'ordenació litoral sud Devesa-Albufera, perquè hem preguntat i ningú sap el que és!
Hem preguntat i ningú sap el que és.
Coneixem el Pla especial de protecció del parc de l'Albufera que està fet; també sabem el que és el Porn, que està en tramitació.
Però el que vosté demana ­li ho promet, li ho promet­, senyor Godoy, no n'hi han ningú que sàpia en l'administració què és això.
Ja me diran d'on ho han tret.

Si per casualitat vol referir-se, la seua senyoria, a les actuacions conveniades entre el Ministeri de Medi Ambient i la Generalitat, sàpia, per a la seua tranquil·litat i per a la tranquil·litat del seu grup, que eixes actuacions estan molt avançades i les partides pressupostàries a l'efecte, estan incloses en estos pressupostos que vosté vol esmenar, en el codi FM 7600016.

Altres dos esmenes a este programa, que curiosament s'ajusten al reglament i van quadrades *(rient-se)*, ­cosa que no és habitual en vostés­ indicant d'on se detrauen estos imports, no mos pareixen serioses.
Per què no mos pareixen serioses?
Perquè les seues senyories, el que han fet ha segut buscar un projecte que tinguera afinitat amb els que figuren en el programa, en el pressupost, i l'únic a què s'han limitat és a augmentar la quantitat.
Però augmenten eixa quantitat, la consignació econòmica des del coneixement.
Si les seues senyories saberen.
.
.
, ­jo crec que ara van a saber-ho perquè ho ha explicat el senyor Puig­ si les seues senyories saberen quina és la situació del projecte, segur que dirien que no cal posar més diners.
Per què?
Perquè no van a poder gastar-se en l'any 2004, tots els diners que la conselleria ha posat per a esta partida.

Però el més greu, el més greu, és que vostés, la contrapartida la fan en un programa d'arquitectura que rebaixen en un 31%, que és el que té com a missió fonamental complir els convenis, complir els acords amb els ajuntaments.
Ara, no tenen la gallardia de dir a quins ajuntaments van a deixar sense projecte.

Per últim, en este programa hi han dos esmenes que han presentat igual al Programa d'arquitectura i que vosté ha fet referència en la seua defensa.
I és això del Pla de la badia d'Alacant.
El Pla de la badia d'Alacant, senyoria, tampoc sabem el que és, però no és que no ho sabem mosatros, és que no ho sap ningú en l'administració.
I a mi m'agradaria.
.
.
, crec que vostés també tenen seriosos dubtes sobre esta qüestió.
Prou inequívoc és que el presenten al programa 514.
10 de costes, i el presenten al mateix temps al Programa d'arquitectura.
Això demostra, evidentment, que vostés no saben quina és la competència ni el que és això.
M'agradaria que vosté ho aclarira, no per res, no per res, per saber si és una actuació d'esta conselleria, és una actuació de l'Estat o què sé jo el que pot ser això.
Vosté que ho ha plasmat, és el que deu aclarir-ho.

Bé, *siempre nos quedará París*, sempre mos queden les 12 esmenes eixes que vostés presenten en cada programa, que vulneren el Reglament de les Corts perquè no es quantifiquen econòmicament i que són un clar frau als pressupostos perquè no diuen d'on s'han de detraure eixos diners.

En la gestió i explotació de ports, presenten quatre esmenes, que estan totes elles incloses en les línies d'actuació 1.
2.
2, 1.
2.
3 i 2.
1.
1.
El Pla director de ports de la Generalitat és l'instrument que marca les actuacions concretes per a potenciar les ensenyances de l'esport nàutic i crear o ampliar les infraestructures necessàries.

També ha anunciat ja el Consell, que la Comunitat Valenciana abans del 2007 disposarà de 10 noves escoles del mar similars a la que hi ha en Borriana.
Quant a les instal·lacions pesqueres, en els últims anys s'ha fet una millora molt important de les infraestructures i les instal·lacions al servici de l'activitat pesquera en els ports autonòmics.
De cara al futur, es tracta de mantindre i millorar el nivell de qualitat i gestió.
I això és el que té el Govern en els seus programes.

Les actuacions en la costa, mire vosté, en el programa 514.
30 hi ha una dotació de 6,7 milions d'euros, i en el capítol VI, de 2,2.
I per la seua banda, el programa 514, d'infraestructures i actuacions en la costa, té 12,5 milions, 12,5 milions, a part de 10,1 en el capítol VI i ha tingut un increment sobre l'any anterior.
I la dotació prevista és per a actuació en la costa.
.
.
, se va a incrementar.
.
.
, podem ressaltar les actuacions en la platja del Pinar de Castelló, la millora del litoral de la Vila-Joiosa, que comptarà amb 1,4 milions d'euros d'inversió directa i, aproximadament, 1 milió d'euros més per al capítol VII, el passeig marítim de Peníscola i ordenació del litoral en l'Albufera de València.
A més, en el que se referix a infraestructures portuàries, se veuen incrementades en un 18,5%, en una inversió prevista de 5,4 milions.
I destaquen els plans d'actuació en els ports de Vinaròs, Benicarló, Borriana, Dénia i Torrevella.

En energia, ahí té un nou programa, que és un nou programa, en *(inintel·ligible)* s'han presentat 19 esmenes, totes elles irrellevants.
No aporten res i en alguns casos són de competència municipal.
No compartim la necessitat d'elaborar un projecte de llei de la qualitat del subministrament elèctric, ja que considerem que és la Llei 54/1997, de 27 de novembre, del sector elèctric, la norma que regula els aspectes bàsics per al subministrament del servici elèctric amb les adequades condicions d'estabilitat i continuïtat garantitzant al mateix temps la qualitat en el subministrament.

Convé tindre en compte també que el Real Decret 1955/2000, d'1 de desembre, que regula esta matèria té caràcter bàsic, arreplega els requisits mínims de qualitat exigible i les conseqüències econòmiques i administratives derivades dels possibles incompliments pels subjectes en l'obligació i responsabilitat d'exercir la qualitat del servei.

El Programa d'arquitectura, que és un programa important en la Conselleria d'Infraestructures i Transports, al qual el Grup Socialista ha presentat 72 esmenes, 36 ­tres, sis­, 36 d'elles són d'eixes que dic i mantinc que vulneren el Reglament de les Corts Valencianes i són un autèntic frau als pressupostos.
Per eixos motius, les seues senyories ja saben, ja saben, el que passa és que no fan el mateix quan eren govern que ara que són oposició.

Mire, a més, 19 de les esmenes demanen qüestions que ja estan en els pressupostos.
I, per tant, no anem a repetir-les però sí que volen deixar constància que demostra, una volta més, el poc interés que les seues senyories prenen en els pressupostos de la Generalitat, que ni tan sols se preocupen d'estudiar-los i vore què és el que està inclòs i el que no està.

Curiosament també 19 esmenes són còpia literal de les presentades en l'any 2000, 2001, 2002 i 2003.
Han canviat els equips però mantenen la inèrcia de les actuacions que tenien en aquells anys.
Sis d'elles són innecessàries.
Prova del que dic és que una demana que s'actue en el centre històric de Castelló, i la conselleria està ja executant este programa en col·laboració amb l'ajuntament.

Altra esmena demana l'acord del parc de capçalera en València, i està en un conveni que l'antiga Coput ja va firmar amb l'ajuntament per a la redacció dels projectes, i s'està amb allò.

No és ninguna sorpresa, almenys per a mi, per al meu grup, que el Grup Socialista no s'haja enterat que el Consell ja va aprovar el Projecte de llei de la qualitat de l'edificació.
No sols això, sinó que, a més, el mes passat se va presentar en estes Corts per a la seua tramitació.
Està en tramitació.
Les seues senyories demanem que s'elabore.
Per favor!
, siguen més seriosos.

Quant al desenrotllament de la Llei d'accessibilitat tampoc fan falta les seues esmenes perquè ja s'ha remés al Consell Jurídic Consultiu el decret pel qual se desenrotlla la Llei 1/1998.

Un altre bloc d'esmenes, nou concretament, no són competència ni de la direcció general i tampoc de la conselleria.
Pareix ser que encara no s'han enterat que el Pla de la vivenda és competència d'una nova conselleria, la de Territori i Habitatge.
És curiós que a l'igual que van fer amb les esmenes del 2000, 2001, 2002 i 2003, també els pressupostos del 2004 presenten la famosa esmena, famosa per absurda, mitjançant la qual demanen actuacions en el Pla Reche, de rehabilitació del centre històric d'Elx, pla que només existix en la seua obcecació, ja que ni quan governava el Psoe ni des que governa el Partit Popular ha existit.
Però a vostés, què més els dóna?
, cada any continuen copiant la mateixa esmena, el Pla Reche.
*(Remors)*

I aquí tenim altra volta el Pla de la badia d'Alacant ­altra volta, senyories­, el Pla de la badia d'Alacant, torna aquí i tornem a parlar d'ell sense saber a què es referix eixe Pla de la badia, ni mosatros ni ningú.
No podem negar que és totalment absurd que demanen que la Direcció General d'Arquitectura finalitze la via Parc d'Alacant, absurd, clar que sí!
En el seu cas, seria una actuació de la Direcció General de Carreteres, però vostés són tan originals que demanen que siga la Direcció General d'Arquitectura.
Jo crec, crec sincerament, que ni saben el que volen ni on han de demanar-ho.

El Pla Racha, rehabilitació del centre històric d'Alacant, exterior del perímetre del pla.
Mire, la conselleria manté contactes amb l'Ajuntament d'Alacant, amb mires a ampliar l'àmbit d'intervenció espacial del Pla Racha.
Però mentre no es concrete eixa possible ampliació i queden establits els instruments de coordinació adequats, per què volem parlar de pressupostos?
Primer s'haurà de tindre l'instrument legal que mos permeta fer una actuació pressupostària.

I del parc central de València?
La realització del parc central de València.
.
.
, està actuació està inclosa en el conveni firmat entre l'Ajuntament de València, però no pot iniciar-se mentre no queden els terrenys alliberats del servici ferroviari.
No els pareix absurds, senyories, no els pareix absurd que diguen que es comence el parc central de València?
Si estan passant els trens cada dia, senyoria!
Estan passant els trens cada dia.
Mentre no s'allibere el servici de ferrocarril i les vies estiguen subterrànies, no se podrà iniciar eixe parc central de València.

El parc central d'Alacant.
.
.
, també se n'han recordat d'ell.
Inici del parc central d'Alacant en terrenys alliberats pel soterrament de les vies.
Clar que sí, senyories!
Però quan estiguen alliberats, quan estiguen alliberats, senyories.
Entre tant, què volen, que comencen les pales pel mig de les vies quan estan circulant els trens?
Crec que no té molt sentit el que estan demanant.

I l'aluminosi?
Per cert, les actuacions del govern socialista amb l'aluminosi comencen en l'any 1991, quan este diputat, en nom i representació del grup al qual s'honra de pertànyer, va presentar una proposició no de llei demanant actuacions.
Mire vosté, des d'aleshores, l'Ivvsa ha fet una sèrie d'actuacions, d'inspecció a la totalitat del parc de promoció públic de la Generalitat per a conéixer la situació i, paulatinament, ha anat rehabilitant edificis, habitatges afectats per l'aluminosi.
Fer un catàleg, conforme diuen vostés, no servix de res.
És millor que la conselleria vaja fent inspeccions, introduïsca en el banc de dades la realitat de cada moment, i vaja actualitzant-la.
Perquè un catàleg passa en el temps.
Podem fer un catàleg fins a hui, però, de què mos servix si no coneixem el de demà?
Per tant, és més fàcil i més adequat que la conselleria continue fent eixa actuació.
A més, està fent-la mitjançant un conveni que té firmat amb el Col·legi Oficial d'Arquitectes de la Comunitat Valenciana.

La conselleria, per la seua banda, s'ha preocupat de formar tècnics amb estes patologies estructurals perquè puguen fer millor la seua missió.
Però, no obstant el que he dit, acabe recordant-li a la seua senyoria, que este tipus d'actuacions tampoc són d'esta conselleria.
Estan englobades en el Pla de l'habitatge i este pla, com he dit abans, ja no forma part del Programa d'arquitectura ni tampoc de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
És una actuació, és un pla que depén de la Conselleria de Territori i Habitatge.

Però hi ha qüestions que vostés plantegen i que no podem comprendre.
Per exemple, per què consideren que la mera existència d'edificis catalogats de més de 50 anys en els centres històrics siga un problema?
Però, per què té eixa obsessió el Partit Socialista?
Deixarà de ser normal que en els centres històrics que se cuiden existisquen edificis de més de 50 anys?
Si no, no serien històrics.
Això és el normal, i el normal és que la conselleria adopte les mesures adequades per a la rehabilitació i el manteniment d'eixe centre històric.

Tampoc entenem per què volen que la Generalitat suplante els ajuntaments en les inspeccions tècniques d'estos edificis, que sempre s'han fet a través dels policies municipals.
Creem que són els que deuen inspeccionar i els que deuen sancionar.
I per què l'any passat demanaren per astò un pla quadriennal i enguany el demanen triennal?
Quin captritx és eixe?
Sí, sí, l'any passat quadriennal, ara, enguany, triennal.
Explique-m'ho vosté ací.
Per cert, què vol dir ­que vosté l'ha defensat concretament esta esmena­ què vol dir "adequació avinguda de Dénia d'Alacant en el seu tram de via urbana"?
Què vol dir "adequació de l'avinguda"?
A què i com es referix vosté?
Què vol dir eixa adequació?
Per què?
Explique-ho.
La veritat és que no sabem el que vol dir i per això ignorem si és competència de esta programa o no és competència d'este programa.
Si és competència de la conselleria o no ho és.
Si és competència de la Generalitat o no ho és.

Infraestructrues ferroviàries, han presentat 50 esmenes, 50 esmenes.
Doncs, mire vosté, diu que el gran absent és l'Ave.
L'Ave és competència de l'Estat i la seua senyoria no ho sap.
L'Ave és competència de l'Estat.
Ací se pot instar, agilitzar actuacions per part de l'Estat però no és competència nostra.
D'estes 50 esmenes, 27 vulneren el reglament i són un frau dels pressupostos com tantes que han presentat.
I 11 no són competència de la Generalitat.
Jo pensava, pensava que al canviar ­ho he dit abans­, al canviar l'equip d'infraestructures de la conselleria anaven a millorar el que altres anys s'ha fet.
Però bé que em pena que no, que continuen vostés obcecats, que continuen vostés encasellats en el passat i que continuen sense donar-se compte de quina és la realitat d'un programa tan important com és este.

Considere una bona idea del Grup Socialista demanar una plataforma per al transport públic en Castelló, bona idea, encara que arriba tard, ja que han sabut vostés i és públic i notori que el conseller ja va anunciar fa més de quinze dies una xarxa de plataforma reservada al transport públic en Castelló i per tant no cal acceptar la seua esmena.

També ens pareix bona idea la que han tingut les seues senyories al demanar ample internacional al tram de l'Ave Castelló-Tarragona.
Però també arriben tard!
Si ja fa mesos que el ministre Álvarez Casco va anunciar no solament l'ample internacional per al tram d'Ave Castelló-Tarragona sinó per a tot el corredor del mediterrani.
S'han quedat curts les seues senyories.

Quant a l'Ave Madrid-Comunitat Valenciana marcar prioritat d'uns trams determinats no té massa sentit, perquè tots ells tenen la mateixa prioritat.
I ja saben que s'ha licitat recentment el tram Requena-Siete Aguas, s'ha aprovat definitivament l'estudi de recorregut directe, com vosté demanava, Madrid-Cuenca, Cuenca-Motilla i Motilla-València.
Per tant, la seua esmena no té cap sentit.

Conteste a altres esmenes que rebutgenm dient-li que no correspon a la Generalitat millorar l'oferta de Renfe.
Vosté sap que és una empresa estatal.
I tampoc li acceptem la que demana la connexió del tramvia a Vinalesa, perquè en el Pla d'infrastructures del transport ja està contemplada la connexió Alfara-Vinalesa-Foios, com també la plataforma de reserva al tramvia d'Elx, que vosté ha mencionat.

Demanar la modernització del trenet d'Alacant-Dénia i la connexió a l'estació Intermodal és molt bona idea si ignoren les seues senyories que la Generalitat ja està construint una xarxa de tramvia a Alacant, modernitzant el trenet d'Alacant-Dénia i té previst també el tramvia de la Marina, en penetració en Benidorm, i la connexió a l'estació futura Intermodal d'Alacant.

Quant al baixador de Sant Vicent del Raspeig ja figura ­acabe senyoria­, ja està inclós també en el conveni firmat entre el Ministeri de Foment, la Generalitat, l'ajuntament, Renfe i el GIF.

Per tant, senyoria, el temps no em dóna per a més, però queden unes perles, queden unes perles aquí que podré recordar-li a la seua senyoria en el torn de rèplica, si té l'amabilitat de replicar-me, si no, no tindria jo ocasió de poder-li-ho dir.

Res més, senyoria, i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

Muchas gracias, muchas gracias.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a torn de réplica, té la paraula el senyor Godoy.

 

**El senyor Godoy García:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Maluenda, por lo menos dos o tres aclaraciones.
En primer lugar, a mí me hubiera gustado que usted, cuando ha leído la enmienda de la vía parque de Alicante se hubiera puesto en contacto con el ayuntamiento o hubiera visitado la ciudad.
Y entonces habría comprobado que el proyecto de vía parque de Alicante es distinto del proyecto vía parque Alicante-Elche o el proyecto Alicante-Torrellano.
Es una vía urbana prevista en el Plan general de ordenación urbana y perpendicular a la Gran Vía.
Y, por tanto, está en este programa y se pide en este programa y no se pide en el programa de carreteras.

Igual que me hubiera gustado que hubiera pedido también al ayuntamiento aclaraciones sobre esto de la Avenida de Dénia en su tramo urbano, porque también hubieran puesto en sus manos, seguramente, un buen conjunto de papeles correspondiente a un proyecto para la ejecución de mejoras en esa Avenida de Dénia.
Hay proyecto en uno y en otro caso y se trata de vía urbana en uno y en otro caso.

Con respecto al Plan Rache de Elche, mire, no es una cuestión nominalista, no es una cuestión de nombre, ¡si es igual!
, llámele si quiere de rehabilitación, llámele de intervención en el casco histórico, de rehabilitación de edificios antiguos, llámele como quiera.
Lo que no es de recibo es que en todo el programa dedicado a rehabilitación de cascos históricos y edificios históricos, no se dedique ni un solo euro a la ciudad de Elche.
Eso es lo que no es de recibo.

Con respecto a las fechas.
Yo creo que esa pregunta usted no la tendría que haber hecho.
¿Por qué hemos puesto una fecha?
Porque estamos cansados en estas Cortes, y usted lleva mucho tiempo aquí y lo sabe, que año tras año los presupuestos repitan los mismos compromisos de que se van a hacer planes directores, planes y más planes, hasta ocho o diez planes en materia de puertos y costas y que nunca los terminen.
Por tanto, queríamos saber el día 1 de octubre si habían cumplido para poder citar aquí al conseller para que compareciera y diera cuentas, sencillamente para poder ejercer el control parlamentario, si no llega el día 31 de diciembre, no lo han cumplido y lo vuelven a meter en los mismos presupuestos.

Sobre el proyecto de calidad de la edificación.
Yo me alegro de que ese proyecto ya haya sido aprobado en el Consell, no cuando nosotros presentamos la enmienda, la presentamos antes, sino posteriormente le han dado difusión a la prensa de que ha sido aprobado en el Consell y ha sido enviado a estas Cortes.
Pero la enmienda se presenta con anterioridad.
Y se presenta también, porque ustedes habían incumplido una promesa, que era promesa del conseller.

Mire, con respecto al Plan Bahía de Alicante, es que no sé cómo necesita usted tantas explicaciones, porque usted ya es antiguo aquí, en el lugar.
Y el Plan Bahía de Alicante es un proyecto que fue elaborado por la Coput.
Y, miren, no quiero traer documentación, no he querido traer documentación, pero tengo cantidad de documentación sobre él de la Coput, hecho por la Coput y el Ayuntamiento de Alicante, que contempla el litoral desde el norte hasta el sur y que empieza por la parte sur, con un paseo de Calabarda, después toda una serie de intervenciones en la fachada marítima, hasta llegar al Cabo Huertas.
Por tanto, no sé cómo usted no conoce ese plan.

Pero, mire, pasa lo de siempre, igual que cuando dice lo de las enmiendas que si vulneran el reglamento, que si son repetitivas.
Bueno, repetitivos son los presupuestos, eso sí que es repetitivo, porque miran los objetivos, miran los problemas y miran las líneas de actuaciones que no cambian año tras año.
Por tanto, usted no se extrañe de que nosotros presentemos enmiendas que tienen que ir a dar respuesta a los mismos problemas que ustedes vienen planteando y a los mismos objetivos que vienen consignando.
Es natural, porque no los han cumplido.
Si los hubiera cumplido no repetiríamos tales propuestas.

Pero el problema no es ese, el problema es distinto, señor Maluenda.
Y lo que de verdad no se entiende en estas Cortes es que el Partido Popular no apoye determinadas enmiendas que no tienen coste presupuestario.
Y nos dice: "es que no son competencia de estas Cortes para que ustedes las pongan aquí".
¿Pero es que es competencia de estas Cortes el Plan hidrológico nacional?
¿Y cuántas veces lo han traído ustedes aquí?
¿Tiene sentido instar.
.
.
?
Y, bueno, entonces yo se las leo a usted para que vea: 1.
120, instar al gobierno central para que garantice el ancho de vía internacional; 1.
125, exigir al gobierno central -exigir o instar es muy parecido- la finalización del Ave Madrid-Comunidad Valenciana, corredor mediterráneo, en el 2007.
Y dice usted: "no tiene mucho sentido marcar prioridades".
No pensaba así el president Camps cuando se subió a esta tribuna el día de su investidura y dio como fecha el año 2007 *(remors)* y se reunió con el presidente Aznar y se hicieron la foto en la prensa y dijo "he consensuado con él la fecha del año 2007".
Y después viene Álvarez Cascos y nos dice "no, el 2010".

Y después llega el mes de octubre y vemos que no aparecen los proyectos prioritarios europeos para financiación europea.
Y llega el 1 de noviembre y vemos que no aparece la lista de Quick Star; bueno, pues en el consejo de ministros de transportes, un poco más allá, en diciembre, y no aparece tampoco.
Bueno, pues el señor Aznar lo defenderá el día 12 y 13 en la Comunidad Europea, y vemos que pasan esas fechas y que tampoco han entrado los proyectos Quick Star.

Mire, exigir al gobierno central, no que lo tengan ustedes que hacer o lo tengamos que hacer, sino que mantengamos el compromiso del president en estas Cortes.
¿Tiene algún sentido marcar prioridades?
¡Pues claro que tiene sentido!
La política consiste, precisamente, en marcar prioridades y en adoptar compromisos.

La 1.
126 es solicitar al gobierno central que considere de especial prioridad el Ave directo Madrid-Cuenca-Valencia.
¿Sabe usted por qué?
Porque cuando se fue el señor Zaplana a negociar con el señor Bono, el señor Valcárcel y el ministro, acordaron que esa era la última prioridad y que hasta que no se hiciera lo demás no se hacia este.
Por lo menos, marquemos desde estas Cortes una prioridad, porque el trayecto disminuye en cien kilómetros.
Y aquí es importante la disminución del trayecto, la velocidad, porque garantizará una mejor competencia y un mayor desarrollo para esta Comunidad.

Y cuando decimos, en la 1.
127, exigir del gobierno central que la plataforma del Ave en la Comunidad Valenciana se construya evitando al máximo los impactos ambientales.
.
.
pues, qué horror, que queremos que se eviten al máximo los impactos ambientales.
Si tienen ustedes propuestas presentadas, alternativas, lo que queremos es que las estudien.
Si tienen ustedes a todos los alcaldes exigiéndoselo y pidiendo.
Si no han respondido a las miles y miles de alegaciones que les han realizado.
Hagan ustedes un esfuerzo.

Y lo que pedimos es que ustedes exijan al gobierno central que realice ese esfuerzo, al señor Álvarez Casco que no nos diga "pues si no les interesa aquí me iré a llevar la inversión allá donde me aplaudan".
Eso no es de recibo y la dignidad de este Gobierno y de estas Cortes exigen que le pidamos y que instemos al gobierno central a que haga eso.
Por cierto, hay alcaldes del Partido Popular, ya en la parte más baja, en el sur de la Comunidad Valenciana, que están pidiendo lo mismo que los alcaldes de la Horta Sud de aquí.
Y son del Partido Popular.
Vaya usted a Orihuela.
*(Remors)*

Bien, ya termino.
Con respecto al tranvía, con respecto al aeropuerto de Alicante, que también es de instar y que no les cuesta dinero, con respecto al ferrocarril Gandia-Dénia, con respecto a la línea Alcoy-Xátiva, creo que es muy claro, simplemente es una cuestión de voluntad política, ni siquiera de presupuestos.
Hagan ustedes un esfuerzo de consenso.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Godoy.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.

Mire, senyor Godoy, allò de l'1 d'octubre, no vaig a repetir-li-ho més, és que quan vosté presenta les esmenes han passat dos mesos de l'1 d'octubre i vosté té ficat en el coco l'1 d'octubre.
Vosté sabrà per què, vosté sabrà per què.
Eixa és la realitat.

Mire, una cosa és que en una proposició no de llei instem al govern d'Espanya a què es facen actuacions, però que es posen en els objectius bàsics d'un pressupost de la Generalitat, unes línies que diga "instar al govern d'Es-panya" em pareix que no és seriós.
.
.
*(Remors)* No, senyor Such, no és seriós i si té dubtes puge i li ho contestaré.

Mire, mire, és claríssim que és el pressupost.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Perdó, senyor Maluenda, un moment si em permet.

Els pregue, per favor, que en el seu grup han decidit que el portaveu en este tema siga el senyor Godoy, si no estan vostés d'acord poden fer una reclamació al seu equip de direcció, però, per favor, deixen parlar al senyor Godoy i al senyor Maluenda, que són els portaveus d'esta secció.

Moltes gràcies.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Moltes gràcies, senyora presidenta pel seu empar.

Deia, deia, senyor Godoy, deia que instar en una proposició no de llei és clar.
Però instar en els pressupostos?
Què són els pressupostos?
L'expressió econòmica d'un programa de govern.
Així de clar.
Per tant, vosté si vol un projecte alternatiu plantege esmenes alternatives, quantificades econòmicament, d'actuacions que siguen competència de la Generalitat.

Allò del parc central d'Alacant crec que vosté no ho ha entés.
Vaig a tornar-se'l a aclarir.
Li he dit que no es pot iniciar el parc central d'Alacant, que és una esmena seua, en terrenys alliberats pel soterrament de les vies mentre que no s'alliberen eixes vies.
Si estan circulant els trens cada dia.
Quan se soterren les vies i quede alliberat eixe terreny, aleshores podrem parlar d'iniciar el parc central d'Alacant.

Hem dit que considerem esmenes absurdes moltes de les que han presentat.
Mire vosté, demanen que no es faça la privatització de les infrastructures ferroviàries de l'Estat.
No sabem per què presenten esta absurda esmena.
Perquè qui ha parlat alguna volta de que vagen a privatitzar-se les infrastructures ferroviàries de l'Estat?
Seran vostés.

Li he dit que tindria lloc a parlar-li de les perles, dos perles.
Una de elles: demanen la supressió del pas a nivell en la línia 1 del metro estació d'Ademús.
Bo, a la millor és interessant l'esmena, però haurà de dir-nos on està eixe pas a nivell, perquè en l'estació d'Ademús no hi ha cap pas a nivell.
Eixa és la serietat dels seus plantejaments.

Altra perla, senyor Camarasa, altra perla.
Mire, demanen que se soterren les vies de la línia 2 del metro.
On està eixa línia que vostés volen soterrar?
On està la línia 2 del metro?
Més perla encara: que la Generalitat cree una línia d'actuació per a millorar els servicis de rodalies de Renfe en tot l'eix mediterrani".
Agarra't.
Açò té alguna cosa a vore amb eixe projecte obsolet i ridícul dels Països Catalans del senyor Maragall i els seus socis?
*(Remors i aplaudiments en un sector de la cambra)* És possible.
Del qual el senyor Pla, absent esta vesprada, vol ser governador civil en València.
*(Remors)* A la millor per això.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, per favor.
Continue, senyor Maluenda.
*(Veus.
Pausa)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ja, senyora presidenta?
Ah!
, gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Continue, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Mire, el conveni entre el Ministeri de Foment, Generalitat, Ajuntament d'Alacant, Renfe i GIF, que es va firmar el 7 de març ja preveu remodelar la xarxa arterial ferroviària d'Alacant, ja està signat.
I contempla el soterrament de les vies i la construcció d'una estació intermodal en Alacant.
Per tant, no se preocupe, estiga tranquil·la la seua senyoria que això va a fer-se.

Cal assenyalar que la Generalitat ja ha redactat el projecte constructiu i que el Consell de Ministres ja ha autoritzat el dia 28 de novembre la licitació de la primera fase de l'obra, amb un pressupost de 38,14 milions d'euros, i que van a iniciar-se les obres en l'any 2004.
Quan això s'ha produït, vosté encara ni havia presentat les esmenes; quan vosté presenta les esmenes, això ja s'ha produït.
Coherència.

Els pressupostos de la Generalitat contemplen en estos programes una partida en la Generalitat de 3,05 milions d'euros en la línia T4310000 per a col·laborar amb este projecte.

Del Parc Central de València ja hem parlat anteriorment.
Mentres que no s'alliberen les vies no es pot fer res.
Però en allò que a la Generalitat li pertoca també té consignades les partides, ja els ho vaig explicar en comissió.

L'aeroport d'Alacant.
L'esmena és innecessària.
Per què?
Perquè la Generalitat ja ve gestionant davant el ministeri l'execució de les obres que el creixement del trànsit de l'aeroport fa necessàries.
Per altra banda, cal destacar que Aena està executant el pla director, amb una inversió prevista en l'any 2004 de 17,43 milions d'euros, i sent les principals actuacions l'àrea terminal primera fase, ampliació plataforma zones de càrregues, àrea de servicis aeroportuaris primera fase, sistema d'inspecció d'equipatges en bodega, àrea provisional del tractament de passatgers, etcètera.

Ara exigixen la terminació de l'Ave en el 2007, però mentrestant, tracten de retardar-lo obstaculitzant en aquells ajuntaments on governen, posant pegues al seu traçat, intentant demorar d'alguna forma que l'Ave arribe tan prompte com puga a la Comunitat Valenciana.
Però per què, senyories?
Per què?
Si no ho saben, jo vaig a dir-los-ho: perquè quan vostés governaven no tenien previsió d'alta velocitat per a la Comunitat Valenciana, dien que velocitat alta era suficient.
I jo encara recorde haver defensat sense èxit des de l'oposició una esmena que demanava que quan arribara l'Ave a València arribara també a Alacant i a Castelló.
I vostés, vostés, senyories, la majoria legítima d'aleshores, va rebutjar eixe tipus d'esmenes.
Ara tracten d'obstaculitzar en l'administració local i dir que impulsen en l'administració autonòmica.

Parlen de la modernització de la línia Alacant-Múrcia, que és una actuació que no és competència de la Generalitat, que ha de realitzar l'administració de l'Estat.
En la famosa reunió que vosté ha mencionat del 8 de gener del 2001 en Múrcia, se va acordar que el tram Alacant-Elx fóra d'alta velocitat, i en estos moments estan realitzant-se els estudis informatius.
La resta del traçat fins a Múrcia també serà alta velocitat.
I sap què li dic?
Que el projecte de Partit Popular no acaba amb l'Ave a Múrcia, perquè allò que pretenem és que continue fins a Almeria, i en Almeria faça la unió Almeria-Màlaga, per a connectar amb el Màlaga-Sevilla, i aleshores tindrem una ret arterial, una xarxa arterial d'Ave que en qualsevol moment als valencians mos situarà.
.
.
Sí, aixina, senyor Suc, aixina, aixina, això és el cercle per si no ho sabia.
I això mos permetrà estar en connexió amb la resta d'Espanya, vertebrant Espanya, i podrem tindre accés a Europa sense ningun problema.

Aquí el que passa és que vostés estan traumatitzats, senyories.
Estan traumatitzats perquè porten huit anys dient que el Partit Popular no seria capaç de fer allò que havia promés, i vostés s'estan portant, per a vostés, la verdadera sorpresa, però afortunadament molt agradable per a la societat civil valenciana, per a les dones i hòmens de la Comunitat Valenciana, de vore que el Partit Popular no solament és que està complint eixos programes sinó que va més enllà i està actualitzant-los constantment i està millorant-los constantment, atenent reivindicacions que la societat en cada moment està fent.
I està procurant que tinguem majors i millors servicis en cada moment, està procurant que la Comunitat Valenciana estiga al cap de regions europees, que la Comunitat Valenciana siga exemple, exemple a igualar per part d'altres comunitats autònomes espanyoles i per part de regions europees.
I això ho dic jo amb la gran satisfacció de ser un militant del Partit Popular, d'estar molt satisfet i molt orgullós de pertànyer al Partit Popular i de defensar cada dia els programes que el Partit Popular ha presentat davant la societat i que la societat ha aprovat majoritàriament en el moment de votar.

Res més, senyories, i moltes gràcies.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

 

***Secció 09.
Cultura, Educació i Esport***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Finalitzat el debat d'esmenes a la secció 8, anem a continuar amb el primer bloc de la secció 9, de Cultura, Educació i Esport, que presenta el Grup Parlamentari de l'Entesa i que comprén les esmenes 1.
179 a 1.
187, 1.
402 a 1.
424, 1.
188 a 1.
207, 1.
214 a 1.
228, 1.
229 a 1.
239 i 1.
245 a 1.
251, tenint en compte un escrit que ha arribat a la Mesa amb una correcció d'errors en les esmenes de la 1.
214 a la 1.
228 per a fer saber que on diu "452.
10, biblioteques, arxius i promoció editorial" ha de dir "452.
10, biblioteques i promoció editorial".

Per tant, anem a passar a la defensa d'eixes esmenes, i té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Són unes esmenes que tenen a vore amb aspectes de cultura, de la secció de Cultura, Educació i Esport.
I començaré parlant dels que tenen a vore amb la Llei del patrimoni, una llei que es va aprovar l'11 de juny de 1998, i que hui en dia vostés, els senyors del Partit Popular, ja plantegen canviar, no per a defensar més el patrimoni cultural i artístic nostre, sinó per destruir-lo i per permetre que un suposat bé social passe per damunt del nostre patrimoni i de la nostra cultura.

Perquè la llei esta de 1998 vostés no l'han complit.
No han complit allò de fer un catàleg, allò que diu la llei de fer un catàleg a tot el País Valencià del nostre patrimoni cultural i artístic; no han complit allò que existisca suficient pressupost per a atendre les necessitats que tenim en aspectes de patrimoni ni coses molt concretes com que deuria haver una inspecció, deurien haver uns elements, unes persones que es dedicaren a la inspecció i a la vigilància d'estos valors culturals i artístics.
És a dir, com no l'han complit, el nostre patrimoni està en perill.

No han ajudat tampoc que els ajuntaments xicotets i mitjans, els xicotets que no tenen prou pressupost, puguen fer els seus catàlegs de valors culturals a preservar.
Ni, evidentment, han fet res per preservar el patrimoni rural: els molins, les sitges, les séquies, els assuts.
.
.
I absolutament res per preservar el patrimoni de pedra seca.

És en eixe aspecte que nosaltres clar que ens plantegem alguns canvis o els diem que algunes obres seria necessari fer-les.
Són exemples.
Sabem que hi han moltes més coses ací en el País Valencià dignes de ser protegides, però nosaltres plantegem que en Jérica, l'ermita de San Roque deuria ser restaurada; que en Betxí el palau Fortalesa deuria tindre uns recursos, nosaltres suggerim un milió d'euros, per a començar la seua rehabilitació; o nosaltres plantegem que el castell de Miravet en Cabanes o el palau de la Duquessa d'Almodóvar en Ontinyent deurien tindre consignacions pressupostàries suficients per començar a fer alguna restauració.

Nosaltres trobem a faltar concrecions en eixos aspectes que ens pareixen fonamentals.
Però si anem a vore la fundació La Llum de les Imatges, ahí sí que no hi ha problema, ahí mos trobem 11 milions d'euros.
Mos trobem més subvencions a La Llum de les Imatges que a tota la Direcció General de Patrimoni de la Generalitat, i nosaltres no podem entendre això.
Hem llevat, hem restat a la subvenció a La Llum de les Imatges i hem llevat en total 2.
750.
000 euros, una quantitat xicoteta per als 11 milions que tenen, però és que considerem que hi ha necessitats que s'han de cobrir.
S'han de cobrir necessitats de foment de la lectura, s'han de cobrir necessitats de majors ajudes a la millor al Museu de la Festa d'Elx o al Palmerar d'Elx, etcètera.

Però n'hi ha algun aspecte que és especialment sagnant.
Hui han eixit unes notícies que diuen que en Castelló s'han hagut d'aturar les investigacions arqueològiques que s'estan fent en Ares sobre la descoberta, ja sap vosté, del xiquet d'Ares i de set enterraments més en el cingle del Mas Nou.
S'han hagut d'aturar eixes investigacions perquè el pressupost que n'hi havia l'any passat era de 30.
000 euros, però enguany n'hi han 31.
000 euros, quan fer una anàlisi d'ADN de les restes trobades costa 60.
000 euros.
Tenen vostés l'oportunitat de suprimir, d'evitar eixe problema.
Nosaltres tenim una esmena que diu que han d'haver 60.
000 euros per a les excavacions arqueològiques en Castelló, per a la Universitat Jaume I concretament, que és la que està dedicant-se a fer aquestes obres.

Com no me queda molt de temps, jo no puc anar comentant-li totes les esmenes, però voldria comentar-li'n algunes.

En el País Valencià se llig poc, i se llig poc a més en valencià.
N'hi han poques biblioteques, falten llibres en les biblioteques que hi ha.
Jo voldria ressaltar-li una esmena concreta, molt concreta, però és que va haver un jove que es va dedicar a arreplegar signatures perquè havien tancat l'agència de lectura del seu barri, el barri del Quint de Mislata.
Jo crec que una persona que fa un esforç per a aconseguir que s'òbriga una biblioteca en el seu barri requeriria una resposta per part de vostés, del Partit Popular.
I pense que estaria molt adequat aprovar esta esmena que aporta diu que 60.
000 euros, uns escassos 10 milions de pessetes, deurien dedicar-se a obrir eixa biblioteca del barri del Quint perquè algú fa l'esforç per intentar recuperar-la.

I, evidentment, nosaltres pensem que quan se subvenciona, quan se vol fomentar l'edició en valencià, cal adreçar-ho més que a editors de la Comunitat Valenciana a editorials de capital valencià que tinguen un projecte de servei a la societat.
Sabem que no és fàcil delimitar eixos aspectes, però nosaltres pensem que n'hi ha editorials que poden tindre un aspecte més de negoci, mentre que n'hi ha unes altres que tenen un aspecte més de servei a la societat.
Això sí que es pot valorar en la manera d'actuar, i per això eixes editorials, a les que fan publicacions infantils també d'eixes editorials, proposem que n'hi haja un augment d'aportació.

I això mos porta al tema de la promoció i ús del valencià.
Nosaltres pensem, ja ho ha comentat este matí el nostre síndic, el senyor Joan Ribó, que deuria haver una normalització lingüística a totes les administracions públiques, i pensem que la Direcció General de Promoció i Ús del Valencià es deuria dedicar a aquests aspectes.
Deuria assegurar que tots els mestres tingueren la seua adequada competència lingüística, que tots pugueren ensenyar tant en castellà com en valencià, que no n'hi haguera discriminació en eixe tipus de qüestions.

I per això nosaltres proposem també que n'hi hagen campanyes per a ensenyar valencià a la població adulta, i que això tinga la seua consignació pressupostària.
1.
600.
000 euros plantegem perquè els llocs on està la formació de persones adultes puguen dedicar-los a ensenyar valencià, a escriure'l, a llegir-lo a la població adulta, no només la que és d'aquí sinó la que també ve de fora, que també necessita educació en eixe aspecte.

Finalment, per no relatar-les totes una a una, voldria referir-me a l'esmena 1.
239, que es referix a la necessitat d'una publicació quinzenal escolar en valencià.
Nosaltres trobem a faltar eixos elements pedagògics de novetat, elements que poden tindre notícies, poden servir per a l'ensenyament, que estiguen redactats en valencià i que responguen a les coses que estan passant en este moment en el País Valencià.

Per tant, nosaltres pensem que una publicació quinzenal, feta a vegades pels mateix centres, o amb participació del mateixos centres, seria essencial per a promocionar i dignificar el valencià a tots els centres educatius del país.

Nosaltres proposem moltes coses més.
Proposem cases de cultura, proposem que s'adeqüe la casa cultura d'Antonio Maura a Castelló, que li fa falta una remodelació.
O proposem que es faça el centre cultural.
.
.
una casa de cultura a Benlloch o a Vilanova d'Alcolea, coses que han sigut promeses electorals, ara en este moment que a Vilanova s'han celebrat unes eleccions municipals posteriors.
Tot era prometible, tot s'anava a fer de nou, però nosaltres no veiem que conste un pressupost per a fer-lo.
Nosaltres pensem que esta casa de cultura a Vilanova d'Alcolea, que ja la vam demanar l'any passat, és absolutament necessària.

I ara després, en la rèplica, si tinc temps, li aportaré algunes altres esmenes nostres que pense que són importants per a fer que el País Valencià tinga una millor cultura i una millor protecció del seu patrimoni.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.
Buenas tardes.

En este primer bloque de enmiendas, han presentado enmiendas a cinco programas que forman parte del bloque y están ubicados dentro de la estructura orgánica de la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte: uno, el 452, archivos e innovación tecnológica, que pertenece a subsecretaría; y los otros cuatro restantes, patrimonio artístico, promoción cultural, biblioteca, archivos, promoción cultural y promoción y uso del valenciano, que pertenecen a la secretaría autonómica.
Por cierto, a veces algunos de los programas no los ubican bien y se conoce que el organigrama de la conselleria aún no lo tienen complemente aprendido.

El programa de patrimonio artístico, con un presupuesto de 1.
700.
000 euros, disminuye un 8,68%, disminución que no es real, si se tiene en cuenta el acuerdo de esta conselleria con la Conselleria de Infraestructuras para restauración de edificios histórico-artísticos protegidos considerados bienes de interés cultural, por un valor de 12 millones de euros, entre los que se cuentan, entre otras, las siguientes actuaciones: palacio episcopal de Orihuela, fase III; colegiata de Gandía, fase II; San Francisco de Xàtiva; Alcúdia de Crespins, iglesia de Tabarca.

Por otra parte, hay que destacar las dos importantes subvenciones que se incluyen en el programa 421.
10, dirección y servicios generales, y que refuerzan el presupuesto destinado al patrimonio histórico-artístico: la Fundación Jaume II el Just, con un importe de 456.
000 euros, en el capítulo IV, y uno con 4 millones de euros en el capítulo VII, para la recuperación del claustro de la Valldigna.
Y luego la Fundación de la Luz de las Imágenes, dotada con un capítulo IV de 4 millones de euros, que supone un incremento del 80% respecto al ejercicio anterior, y el capítulo VII presupuestado con una cantidad de 7,3 millones de euros, que supone un crecimiento del 30%.

En patrimonio artístico, hay un grupo de quince enmiendas en las que su grupo propone añadir nuevas líneas de actuación para restaurar o rehabilitar edificios, que no le podemos aceptar porque en la ficha FP4 del programa están suficientemente especificados los principios de actuación y porque la redacción dada en el proyecto de ley es más acertada que las propuestas en las enmiendas.

Por otra parte, en algunas de ellas hay actuaciones en marcha, como en la enmienda 1.
182, proyectos encargados u obras en ejecución.

Al programa promoción cultural, han presentado un grupo de veinte enmiendas.
Las catorce primeras proponen añadir una línea nueva en principales líneas de actuación para alcanzar objetivos, y no se aceptan porque, primero, no se dice cómo se financiará la nueva inversión propuesta; y segundo, porque eventualmente pueden ser consideradas estas líneas dentro del programa de infraestructuras culturales.

Las seis enmiendas restantes, en las que se propone detraer recursos de la línea T-3172000, tampoco se puedan aceptar, porque la subvención para la fundación la Luz de las Imágenes es necesaria para alcanzar los objetivos propios previstos en la programación establecida.

Se crea un nuevo programa, el programa 452.
20, archivos e innovación tecnológica, con una dotación de 8,26 millones de euros y un incremento del 38,84%, cuyos objetivos básicos son: protección, conservación y difusión del patrimonio documental de los archivos de la Comunidad Valenciana o los conservados fuera de la comunidad, promoción de los archivos valencianos como centros de conocimiento e investigación de la historia y cultura valenciana y resolver las necesidades de infraestructuras ofimáticas e informáticas de la conselleria racionalizando y organizando las estructuras y procedimientos de gestión.

Todas las propuestas que hace en las siete enmiendas presentadas están contenidas en los objetivos y líneas de actuación para conseguirlos de esta Ley de presupuestos.
Me referiré a ellas porque son nuevas.
Hay una nueva línea en la que proponen la necesidad de un sistema archivístico valenciano.
El sistema archivístico valenciano ya está creado por la Ley 4/1998, de 11 de junio, de la Generalitat Valenciana, del patrimonio cultural valenciana.

Rápidamente le voy a ir enumerando estas enmiendas porque son nuevas.
Y, ¡hombre!
, es una novedad el tener siete enmiendas en un programa donde prácticamente se repiten.
.
.
no en este programa sino en los demás programas se repiten el 90% de las enmiendas.

Proponen también una ley que desarrolle la Ley de patrimonio cultural valenciano en lo que corresponde a archivos.
Es un tema jurídico que no afecta a los presupuestos de la Generalitat Valenciana.
Y, no obstante, hemos de decir que la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte ha elaborado un borrador de proyecto de ley de archivos, que en estos momentos está siendo informada por el área jurídica de la conselleria.

Me voy a pasar a las otras enmiendas porque el tiempo apremia y me gustaría tocar todos los programas.
Hay un programa de bibliotecas, archivo y promoción editorial, que tiene un presupuesto para este ejercicio de 12.
263.
250 euros.

Cincuenta enmiendas presentadas por su grupo en las que piden nuevos códigos de línea, nuevas líneas en principales líneas de actuación.
Y no se las vamos a aceptar, porque la redacción o el contenido de sus propuestas están ya reflejadas en el borrador de la ley.

A la enmienda 1.
214, donde proponen la potenciación de la lectura en la Comunidad Valenciana, le diremos que la potenciación de la lectura en la Comunidad Valenciana se contempla en los presupuestos de la Dirección General del Libro, y está implícita en la redacción de estos presupuestos en los objetivos básicos 1.
1 y 2.
2.

También decirle que la promoción de campañas para incentivar la lectura del valenciano está contemplada en las líneas de actuación 1.
1.
1, 1.
1.
3, 2.
1.
4 y 3.
1.
8.

La Dirección General del Libro acepta potenciar económicamente la promoción de la lectura, y cuenta con líneas presupuestarias adecuadas para la producción editorial en valenciano.

En la promoción del valenciano hay un presupuesto de 6.
071.
760 euros, con un incremento del 4,24%.
Y recordarle que en las enmiendas 1.
222 y 1.
230, de una parte, la administración no puede garantizar la normalización lingüística del resto.
Lo que se puede proponer desde un programa económico como objetivo, es dinamizar, proponer y favorecer el uso del valenciano.

A la enmienda 1.
233, le diría que la promoción del valenciano en la población adulta se hace a través de los centros de formación de personas adultas de la Comu-nidad Valenciana, y de la Generalitat y de los programas municipales, a través del programa 422.
20, de enseñanza primaria.

Las ayudas a entidades locales para la promoción del valenciano son las adecuadas, contestando a su enmienda 1.
234.
Las revistas y publicaciones periódicas pueden obtener ayudas a través de otros programas.

Ha tocado un tema importante, pero ya se me ha acabo el tiempo y lo hablaré en la réplica.
Bueno, un tema.
.
.
hay bastantes más.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades.

Senyor diputat, ja sé que el Partit Popular té unes prioritats diferents a les que té l'Entesa.
No cal que m'ho repetisca tantes vegades perquè és evident.
És a dir, vostés tenen una línia d'actuació i nosaltres en voldríem una altra.

Nosaltres el que veem és que per molt que insistim, no hi ha uns pressupostos, no hi ha uns recursos adequats per a fomentar determinades coses que a nosaltres ens pareixen bàsiques i fonamentals, importantíssimes.

Ja vaig dir, quan vam parlar dels pressupostos, que a nosaltres no ens dol que existica una Fundació de la Llum de les Imatges dotada amb 11 milions d'euros.
Ens dol que 11 milions d'euros, o 12 o 13, no es dediquen a la Direcció General de Patrimoni, perquè llavors sí que indica un desequilibri.
Com pot ser que una fundació que, es vulga o no, té una direcció privada tinga més recursos que tota la Direcció General de Patrimoni?
Això no és possible.
El que vol dir és que per al patrimoni eclesiàstic ­que la Fundació de la Llum i les Imatges només treballa en eixe patrimoni ja propietat d'algú­ hi ha més diners que per a tota la resta del patrimoni, per a tota la resta.
I això és el que no ens pareix bé.

Per tant, nosaltres seguim insistint que per a complir la Llei de patrimoni, el que cal fer és augmentar el pressupost de patrimoni, de cultura, de potenciació de promoció cultural, de museus.
.
.
Nosaltres pensem que eixe pressupost cal augmentar-lo, i cal augmentar-lo de manera substancial perquè s'arribe a accions concretes en, si és possible, gran extensió del territori del País Valencià.
Ho veem essencial i fonamental.

Vosté me diu, per exemple, que els arxius, el sistema arxivístic ja està creat per la llei d'11 de juny de 1998.
Això és el que posa en la llei, però no s'ha fet cap tipus d'actuació perquè realment eixe sistema arxivístic existisca.
No hi ha cap relació de coordinació entre els diversos arxius.
No hi ha tampoc un arxiu central que siga el que s'encarregue que eixe sistema realment funcione.

Quan vosté me diu: "És que la llei ja està fent-se, no ha de figurar en els pressupostos", bé figura en els pressupostos que volen fer una llei de cooperació.
Per tant, a nosaltres sí que ens pareix important i bàsic que aparega escrit "anem a fer una llei d'arxius".
Per què?
Perquè una llei d'arxius és essencial per a saber que la documentació històrica, la documentació administrativa, tota la documentació actual que pot ser rellevant en algun moment estarà realment preservada i guardada.
Per exemple, vosté sap que no existix la junta qualificadora de documents administratius?
No existix.
I la Llei de patrimoni diu que ha d'existir, i ha d'actuar, i ha de qualificar els documents per a saber quins tenen determinada rellevància.
Per tant, la Llei de patrimoni no es complix i, a més, la llei d'arxius no està feta.
Per tant, sí que tenim raons i motius per a exigir que hi haja canvis i diferències en la manera d'intervindre.

Vosté em diu: "És que ja es potencia la lectura, això ja està implícit en la direcció general".
No ha d'estar implícit, ha d'estar explícit.
Ha de constar concretament que es faran campanyes, junt amb la gent implicada, junt amb els editors, junt amb les llibreries, junt amb les biblioteques perquè la lectura siga realment una cosa important per a tota la gent, per als nostres xiquets, per als nostres jóvens.

Per tant, no és prou amb què estiga implícit, sinó que ha de figurar concretament i explícitament perquè nosaltres puguem dir que estos pressupostos responen a les necessitats que realment tenim.

Gràcies

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, en la primera intervención ha dicho que se lee poco en valenciano, se ha hecho hincapié en la creación de bibliotecas, en la promoción y uso del valenciano.
Me voy a referir, en particular, a esa enmienda a la que usted se ha referido, que es añadir una nueva línea en la enmienda 1.
219, colaborar en la creación de bibliotecas en el municipio donde no hay y la 1.
220, incremento bibliográfico de las bibliotecas y agencias de lectura.

Se le va a rechazar esa enmienda, junto con las anteriores, porque actualmente la Comunidad Valenciana es la segunda comunidad autónoma española en número de puntos de servicio de bibliotecas públicas.
Hay 526 puntos de servicio de bibliotecas públicas en la Comunidad Valenciana.
Un 96% de la población valenciana reside en municipios donde existe una biblioteca pública.
La Ley 7/85, de bases de régimen local, establece la obligatoriedad de que todos los municipios de más de 5.
000 habitantes ofrezcan servicios de biblioteca pública y, en el caso de la Comunidad Valenciana, todos los municipios de más de 3.
000 habitantes están dotados de servicio de biblioteca pública o agencia de lectura.
Sólo no existen puntos de servicio de biblioteca pública o agencia de lectura en municipios de escasas dimensiones demográficas, donde sería más adecuado establecer puntos de servicios bibliotecarios a través de bibliobuses, debido a que la inversión en una agencia de lectura sería difícilmente amortizable y el servicio no podría ser mantenido por estas pequeñas poblaciones.

Las pautas técnicas de bibliotecas suelen establecer un límite de 3.
000 a 1.
500 habitantes, según casos, por debajo del cual no es aconsejable la creación de bibliotecas o agencias de lectura.
Asimismo, se suele fijar un mínimo de 300 a 400 habitantes por encima del cual ya se puede establecer un punto de servicio de bibliobús.
Parte de los pequeños municipios de Castellón, que carecen de una agencia de lectura municipal, son atendidos por medio del servicio bibliobús de la Diputación de Castellón.
La gestión sobre bibliotecas públicas valencianas debe ir más orientada hacia la mejora en la calidad del servicio que el incremento cuantitativo de puntos de servicio.

Como ve, señor Cardona, en cuanto al tema de bibliotecas públicas la Comunidad Valenciana está verdaderamente bien en comparación con el resto de las comunidades autónomas de toda España.

Y, bueno, como no queda tiempo, vamos a dejar para una segunda intervención otros temas.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Continuem amb el segon bloc d'esmenes a la secció 9, presentades pel Grup Parlamentari l'Entesa i que són de la 1.
208 a la 1.
213, de la 1.
240 a la 1.
244, 1.
250 a 1.
255, 1.
258 a 1.
264, 1.
265 a 1.
270, 1.
301 a 1.
337 i 1.
425 a 1.
443.

Té la paraula per a la seua defensa, el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades, senyors diputats.

Nosaltres voldríem que les Corts tingueren informació periòdica de quina és la programació de Ciegsa.
Ens agradaria saber-ho.
Què pensen construir?
Quan?
Quant va a costar?
Quines són les previsions?
I això nosaltres ho demanem en direcció i serveis generals perquè eixa informació realment ens aplegara.

Demanem també que als distints centres educatius els arribe la premsa, la premsa que tinga suplements d'educació.
I volem que els arribe en condicions d'igualtat, sense discriminar a una premsa sobre una altra, cosa que vostés saben que han estat condemnats, la Generalitat, algunes vegades per discriminació a determinats diaris.

I voldríem que les federacions i associacions de pares i mares d'alumnes estigueren, primer, en este programa.
No entenem com passen al programa de primària, perquè les federacions de pares i mares d'alumnes també abasten l'alumnat de secundària.
I, per tant, pensem que hauria d'estar en direcció i serveis generals, i, a més, pensem que serien les associacions i les federacions les que haurien de tindre la màxima aportació ­en el nostre cas, nosaltres pensem que 500.
000 euros­, i no a les confederacions i federacions que estan més lluny del que és el treball diari.

Volem que en l'administració de personal existisquen comités de seguretat i higiene en el treball perquè així es va acordar amb els sindicats.
I volem que això estiga dotat econòmicament.
I plantegem que 1.
800.
000 euros deurien ser per a crear estos comités i perquè realment estigueren funcionant.

I entrant en els aspectes d'ensenyament primari, voldríem que la formació de persones adultes vostés la consideraren realment una prioritat.
Nosaltres ací demanem que s'adeqüe el centre de FPA de Vinaròs i també el centre de Pasqual Tirado, de Castelló.
La situació en la que estan donant classes en estos centres és realment tercermundista.
Quan u va allí i veu que estan donant classes en soterranis i que per a passar d'una classe a una altra cal passar per dins de les anteriors classes i que no hi ha ni llum, això és tercermundista i cal actuar de manera urgent i concreta per a millorar les condicions de la formació de persones adultes, igual com nosaltres pensem que no es té una consignació pressupostària adequada.
Ha d'haver un augment i, a més, eixe augment ha de costar com un conveni general multilateral, una qüestió que estan exigint continuadament la Mesa dels agents socials per a formació de persones adultes.
Per què?
Perquè el conveni general multilateral proporciona una estabilitat, una duració.
Se sap que d'un any a un altre hi haurà consignació pressupostària, dóna una estabilitat als ajuntaments que saben a què atendre's i poden preveure les seues actuacions de manera més concreta.

I, clar, demanem la construcció finalment del centre de Formació Professional d'Adultes de San Vicent del Raspeig, que ja tenen el terreny cedit però que no hi ha planificació per a construir-lo, i del Centre Bosch i Morata de Xàtiva, que ja porta alguns anys prometent-se.

En educació primària.
És evident que nosaltres tenim una concepció diferent del que és l'educació, però crec que podem coincidir que el que volem obtindre al final d'una educació primària són ciutadans, els més autònoms possibles, volem tindre ciutadans cultes, ciutadans solidaris.
.
.
És el que volem tindre al final de l'educació.
Per això, nosaltres proposem que l'educació ha de fer referència a moltes més coses que no només al currículum, ha de referir-se a aspectes de cultura.
Per això, nosaltres proposem campanyes amb autors valencians, en biblioteques, en llibreries, en l'entrada del teatre realment a l'escola, en promoció de la lectura a l'escola.
Per això, proposem planificació del respecte al medi ambient, d'hàbits de vida sans.
Tot això pensem que ha de formar part de la formació que es dóna en les nostres escoles.
Però, això, si no està planificat desapareix, si no està planificat no es fa.
I vull recordar que el Partit Popular té una tendència a fugir de l'educació en valors i de l'educació en actituds que en este moment és bàsica i essencial per a obtindre els resultats que tenim en els nostres alumnes.

Per això, nosaltres pensem, volem que l'escola pública tinga una força real.
Nosaltres volem que el transport i el menjador arriben a infantil.
Clar que sí!
Però, volem que arribe a infantil pública quan vostés fan arribar el menjador, abans d'infantil, fan arribar a l'ensenyament concertat.
Nosaltres no estem d'acord.
Molta gent se'n va dels centres concertats, se'n va lluny del seu lloc de residència, en un autobús, perquè tria anar a eixe centre.
Per què hem de, a més, pagar-li el menjador quan hi ha gent que ho necessita de l'escola pública i que no té eixa ajuda?

Per tant, nosaltres insistim que l'escola pública ha de tindre els recursos necessaris.
I volem augmentar els recursos de menjador.
I volem augmentar els recursos de funcionament.
Vosté sap que de l'any passat a enguany han llevat 3.
314.
000 euros de subministres per a les escoles de primària?
Com van a pagar la calefacció?
Com van a pagar les despeses que tinguen de llum?
Si s'han llevat més de la meitat del que tenien per a subministraments?
Nosaltres, clar que proposem que se'ls done quatre milions d'euros!
Pensem que és el mínim per a poder pagar les despeses mínimes que poden tindre estos centres.
I nosaltres pensem que els centres escolars han de ser una cosa més que no només un lloc posat al medi d'un barri.
Pensem que han de tindre influència en eixe barri.

I vull ressaltar-li tres esmenes concretes.
Unes esmenes que tenen a vore en què les escoles poden ser una font de dinamització sociocultural, oberta a l'entorn, per a eixe barri.
Hi ha zones de les ciutats, hi ha zones rurals que només tenen el centre educatiu com a possible potenciador cultural de tot el poble, de tot el seu entorn.
Nosaltres proposem 350.
000 euros per a dedicar-los a eixe tipus d'activitats.
És veritat que al principi comencen ser experimentals, però a la llarga poden ser una font d'enriquiment sociocultural a tot l'entorn que rodeja a un centre educatiu.
Per això, proposem també activitats i programes extraordinaris d'atenció a la diversitat, perquè pensem que hi ha gent immigrant, que hi haja gent en eixa situació sociocultural desfavorable, que hi ha gent en situació de risc, que hi ha persones que no poden atendre als seus fills en totes les hores que a la millor deurien, i, per això, pensem que els centres haurien de ser vàlids per això.
Però, vostés es limiten a unes campanyes molt puntuals per a poder compaginar la vida domèstica, la vida laboral i la vida educativa.
Nosaltres pensem que hem d'anar més lluny, hem d'anar a campanyes reals que afecten a tot l'entorn on està situat un centre i que no es limite a atendre només a unes poques persones, sinó que tinga un aspecte de difusió.

Finalment, nosaltres, clar que demanem alguns centres, demanem algun centre a Alcoi o el de Salvatierra, a Fontanars, o un aulari de tres anys a Bocairent, o una escola de zero a tres anys a Benicàssim, perquè nosaltres no estem d'acord amb els concerts d'infantil.
Estem d'acord amb l'educació infantil pública, de zero a tres anys, oferida per la pròpia Administració, i, a més, amb una ratio per a 3 anys que no passe de 20 alumnes per aula.
És el que considerem mínim per a una educació realment de qualitat.
Volem que s'atenga correctament a la diversitat, per això volem que en els centres hi haja dinamitzadors socioculturals, que hi haja mediadors socioculturals, que permeta als mestres atendre a tota eixa diversitat d'alumnat que els està arribant actualment.
No pensem que estes persones hagen d'estar en programes a banda, però sí que pensem que han de tindre ajudes extra.
I eixes ajudes extra són el dinamitzador sociocultural, són el que existisca personal que puga atendre'ls en algun moment determinat o són, per exemple, per atendre a una altra diversitat, la que pot vindre de necessitats educatives especials, pensem que han d'existir educadors i educadores en els centres educatius per atendre a xiquets que no poden fer les seues funcions de la vida diària d'una manera ordinària.

Per tant, nosaltres pensem que este tipus de coses són les essencials perquè l'educació primària fóra realment un servei públic i potenciar l'educació pública, que és la que l'administració té l'obligació de potenciar.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, voy a contestarle a todo lo que pueda, porque es muy denso el programa que ha expuesto y es poco el tiempo.

Al programa 457.
10, Fomento de la actividad deportiva, han presentado 11 enmiendas, 6 que proponen añadir nuevas líneas pidiendo la construcción de un polideportivo en Bocairent; una piscina cubierta en al antiguo matadero de Alcoy, así como un velódromo, una piscina, y la redacción del proyecto de un polideportivo en Alfafar y en Vall d'Uxó.
No se aceptan porque no se pueden atender peticiones distintas a las formuladas por esos municipios, ya que Bocairent pidió un pabellón polideportivo cubierto, fase tercera, así como Vall d'Uxó.
Alcoy realizó la petición de un pabellón cubierto, y Alfafar no realizó petición de su.
.
.
de lo que ha pedido con cargo al VCT 4495.
En el caso de ampliación presupuestaria, tendrían prioridad los municipios que quedan a la espera de una ampliación.

En realidad en relación con las cinco enmiendas restantes, decirle que el régimen disciplinario del deporte en la Comunidad Valenciana, ya prevé y sanciona toda manifestación vejatoria contra las personas en general, por lo que es aplicable a las manifestaciones racistas y xenófobas.
Igualmente el deporte femenino promocionado desde la Generalitat Valenciana, tiene el tratamiento proporcional a los niveles de participación y rendimiento que ostenta.
Y siempre es discriminado positivamente en la medida que permiten los niveles de audiencia de las televisiones públicas.

En relación a la enmienda 1.
244, decir que el Ayuntamiento de Alicante ostenta la competencia, pues tiene autonomía municipal, y dispone de los medios humanos y técnicos a través de su Fundación Deportiva Municipal para elaborar su plan de necesidades prioritarias en materia deportiva.
Las dos enmiendas restantes persiguen objetivos que se encuentran incluidos en líneas existentes de juegos deportivos, campañas náuticas y colaboraciones con ayuntamientos, federaciones y clubes.

Como novedad en estos presupuestos, destacamos la inclusión del programa 542.
50, de promoción de investigación, desarrollo e innovación, I+D+I, cuya dotación para el ejercicio 2004 es de treinta y dos millones de euros.
Esta conselleria asumirá parte de las competencias de la antigua Agencia Valenciana de Ciencia y Tecnología.
El Gobierno Valenciano pretende fomentar e impulsar la investigación, como elemento fundamental para contribuir a la generación del conocimiento base de todo desarrollo a largo plazo.

El objetivo de la conselleria se centra en la necesidad de articular políticas, que favoreciendo en general las actividades investigadoras y de innovación tecnológica, permitan no solo reforzar la calidad de su investigación, sino también el valor de sus aplicaciones.

El presupuesto del programa 421.
10, dirección y servicios generales, es de 36.
283.
260 euros, con un incremento del 24,6% con relación a los presupuestos del año pasado.
El debate de las siete enmiendas presentadas a este programa, es muestra del tipo de enmiendas que presentan para debatir en todos los programas de la Ley de presupuestos para la conselleria de Educación.
Enmiendas innecesarias; enmiendas incluidas en programas que no corresponde; enmiendas que piden dotación para líneas o que no hace falta crear o que están suficientemente dotadas; enmiendas que pretenden aumentar partidas que se contradicen con otras en las que proponen disminuir esas mismas partidas.
Si no, recuerden lo de los gastos de funcionamiento, en unas enmiendas solicitan aumentarlo y en otros detraer para otras líneas.

Los centros públicos de la Comunidad Valenciana recibirán la prensa diaria para fomentar su lectura, por lo que ya está prevista la compra de suministros en el borrador del presupuesto de 2004.
La conselleria dispone de medios personales y materiales suficientes, que realizan los estudios y trabajos necesarios para mejorar sus aspectos competenciales.
No es preciso detraer 30.
000 euros del capítulo II, gastos de funcionamiento.

En cuanto a la administración de personal hay un presupuesto para el 2004 de 7.
245.
390 euros, y no le vamos a aceptar tampoco ninguna de estas seis enmiendas presentadas a este programa, como tampoco se las aceptamos en el año pasado, el anterior, el otro.
Y no lo vamos a hacer porque se trata de enmiendas innecesarias.
Una vez más se tiene que decir que dan la impresión, algunas veces, de desconocimiento del sistema educativo de la Comunidad Valenciana.

Desde hace muchos años, lo venimos repitiendo año tras año, la Conselleria de Cultura, Educación y Deporte convoca y realiza anualmente oposiciones para el acceso a la función pública docente en todos los niveles educativos.
En todos esos niveles lleva aparejado un procedimiento para la adquisición de nuevas especialidades dentro del mismo cuerpo docente.
Los dos grandes acuerdos de plantillas de educación infantil y primaria, del 17 de junio de 1966, y de secundaria, del 25 de mayo del 99, firmados entre la Conselleria de Educación, Cultura y Deportes y los sindicatos con representación en la mesa sectorial de educación, consta que las substituciones deben ser cubiertas en siete días, desde la recepción de los partes de baja en las direcciones territoriales.
Y estos acuerdos no han sido denunciados por ninguna de las partes.

El pago puntual de los salarios, así como el reconocimiento inmediato de los trienios y sexenios del personal docente de la Generalitat Valenciana, es práctica habitual de la conselleria.
Todos los centros docentes públicos de la Comunidad Valenciana, cuentan ya con el personal de administración y servicios necesario y suficiente para su buen funcionamiento.

La conselleria siempre ha cumplido rigurosamente los pactos acordados con las organizaciones sindicales.
La constitución de los servicios de prevención de riesgos laborales viene reflejada en los capítulos 1.
2 y 6.
En ningún momento en los acuerdos con las organizaciones sindicales se han planteado partidas para transferencias corrientes.

Al programa de enseñanza primaria, con un presupuesto de 1.
048.
699.
940 euros, tiene un incremento del 8,57%; o sea, quiere decir que está mejor, está mejor dotada que el año anterior.
De las cincuenta y seis enmiendas presentadas a este programa, treinta y dos se refieren a modificación de líneas o propuesta de líneas nuevas, dieciocho a altas y bajas de asignación presupuestaria, seis a construcciones, y estos dos últimos grupos las iremos englobando dentro de otras enmiendas que han presentado en distintos programas, y las defenderemos todas en conjunto.

No quiero acabar sin hablar de la formación de personas adultas.
Las enmiendas 1.
425, 26 y 27, referidas a esa formación de personas adultas piden la inclusión de unos objetivos nuevos.
Yo le he de recordar que el impulsar la oferta educativa de educación de adultos es una función propia de la Comisión Interdepartamental de Personas Adultas, por lo que ya está contemplada en la normativa vigente.
No procede su inclusión en presupuestos.
Mejorar la calidad de la formación de personas adultas, objetivo propuesto; ya está dentro del objetivo general enunciado en las líneas 1.
1.
6 y en el objetivo 1.
2, mejorar la calidad de la enseñanza.

Y ya por último, no está prevista la financiación de la formación de personas adultas y de los gabinetes psicopedagógicos municipales a través de la firma de convenios generales multilaterales.
Sí está prevista la financiación, con procedimiento de subvenciones, mediante una convocatoria como se ha venido haciendo en los presupuestos anteriores.

Muchas gracias, y en la próxima intervención aclararemos.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor diputat.

Que diferent és el que consta en els papers del que hi ha en la realitat.
Clar que en els papers consta que la comissió interdepartamental és l'encarregada de la potenciació de l'educació de persones adultes.
Però quan anem als papers, en Benestar Social ni un euro per a formació de persones adultes; en Ocupació ni un euro per a persones adultes.
Quina comissió interdepartamental funciona, quan n'hi ha dos de les conselleries implicades que no tenen cap tipus de pressupost dedicat al que haurien d'estar dedicant-lo?
Segons la pròpia llei.
Perquè la llei diu que n'hi ha tres conselleries implicades, no una.
Per a això n'hi ha una comissió interdepartamental, perquè diversos departaments que actuen.
Però el paper diu això, però la realitat no és eixa.

Igual com la substitució en set dies.
Clar que en alguns llocs se compleix en set dies, com van a denunciar si això és un acord i l'acord vol que se cobrisca en set dies?
Però nosaltres coneixem molts de llocs on la substitució no es fa en set dies, ni en huit, ni en quinze, i a vegades ni en un mes.
A principi de curs va haver casos on no va arribar el substitut en un mes.
Per tant, el que nosaltres simplement plantegem és que no n'hi ha prou en què estiga escrit, n'hi ha que tindre la voluntat, i quan no se complix, simplement ficar les eines, els instruments per a què se complisca.

És igual com quan vosté diu que, bo, que tot segons vosté tot està planificat i tot està vist, però nosaltres en la realitat no mos trobem en això.
Per exemple.
.
.
tenim bibliotecaris en tots els centres educatius?
No, evidentment.
Això és una qüestió que nosaltres proposem que es faça de manera progressiva.
Vostés estan d'acord en ficar de manera progressiva bibliotecaris en els centres educatius?
Si és que sí, ací tenen una esmena que ho diu.
Si és que no, evidentment poden rebutjar esta esmena.

També poden intentar posar bibliotecaris sense, bo, posar-los, sense aprovar la nostra esmena.
Però ens agradaria que ens digueren quants de bibliotecaris van a posar; com van a fer eixa progressiva dotació de bibliotecaris als centres educatius.
Perquè ens agradaria saber-ho, perquè a nosaltres al final estos pressupostos en lloc de donar-nos més llum ens confonen.

Per exemple, ja no és prou que no sabem la programació de Ciegsa, és que tampoc sabem les inversions, els diners que estan consignats en este, en primària, en inversions reals no sabem a què se van a dedicar, perquè no ho posa per cap lloc.
Doncs nosaltres introduïm una esmena que diem, diguen-nos a les Corts a què van a dedicar els diners que tenen consignats en inversions reals en els pressupostos de la Generalitat.

És una qüestió normal, perquè un pressupost és la previsió del que se va a fer.
Com anem a saber la previsió si no mos donen un llistat del que pensen fer?
Com anem a controlar, perquè la missió d'estes Corts també és controlar el que fa el govern de la Generalitat, com anem a controlar el que fa el govern de la Generalitat si no ens diuen què és el que pensen fer?
Però és que nosaltres pensem que és el mínim que es pot demanar a un pressupost: un llistat d'accions que pensen fer.

Vosté ha comentat coses que jo no he tingut abans sobre el tema d'esports, per exemple.
Clar que demanem estes coses d'esports.
Pensem que són coses que fan falta en eixos pobles, que mos demana la població d'eixos pobles, encara que moltes voltes l'ajuntament a la millor no ho haja demanat.
Però són necessitats que se perceben.
Tenen l'oportunitat de valorar-ho, perquè mosatros ho presentem aquí.

I finalment nosaltres pensem que en l'esport s'estan donant manifestacions xenòfobes.
N'hi ha grups xenòfobs que s'estan amagant com a, diguérem fanàtics de determinats esports o de determinats esportistes, que caldria que la Generalitat intervinguera perquè després poden passar coses greus de les que ens podem penedir.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.
*(Remors)*

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.

Son tantos los temas para tratar que yo, la verdad, es que me siento incapaz para atenderlos todos.
Antes se ha referido a la prevención de riesgos laborales.
Han presentado una enmienda, una nueva línea, servicio de prevención de riesgos laborales, y con la descripción y finalidad, cumplimiento del pacto con las organizaciones sindicales en materia de salud laboral, y piden para esta línea una dotación de 1.
800.
000 euros.
Y hemos de responderle que desconocemos qué tipo de pacto imaginario nos debe llevar a unas transferencias corrientes de 1.
800.
000 euros, sin especificar a quién irán destinadas y para qué, con qué objetivo.

El servicio de prevención de riesgos laborales del sector docente, adscrito a la Dirección General de Personal Docente, cuenta con toda la dotación presupuestaria necesaria para su buen funcionamiento.
Habla también de.
.
.
pues que no están de acuerdo con los conciertos.
.
.
habla de mediadores socioculturales, habla de Ciegsa, Ciegsa lo tocaremos junto al programa 422.
30, porque hay enmiendas comunes, enmiendas que tratan de las mismas peticiones en varios programas, y los trataremos de condensar, y la contestación, en le programa 422.
30.

En cuanto a las enmiendas propuestas en altas y bajas, han presentado en total 55 enmiendas, 17 en enseñanza primaria, 13 en la ordenación e innovación educativa, 3 en enseñanzas universitarias, 13 en enseñanzas secundarias, 4 en promoción I+D+I, y cinco en dirección y servicios generales.
Esas 55 enmiendas, en cada una de ellas piden ayudas para líneas que a juicio de la Generalitat Valenciana están suficientemente dotadas, para líneas que no han agotado en años anteriores las cantidades que se presupuestaron, para líneas que están desarrolladas en otros programas, y quieren disminuir en 28.
929.
200 euros, las ayudas a alumnos de centros concertados.
.
.
¡Es que eso no puede ser!

Es decir, estamos repitiendo un año tras otro la filosofía del partido que gobierna no es esa.
En los programas electorales no se habla de eso, ¡hay que cumplir con lo que marca la Lode!
Como ustedes piensan, a lo mejor, pues, el 5% de los valencianos, ¡hay un 95%, o 94% o 93%, que están de acuerdo con ese tipo de enseñanza!
Es prácticamente imposible ni comentarles nosotros a ustedes ni ustedes a nosotros.

Entonces, yo me siento impotente, lo siento.
*(Veus)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Continuem amb el bloc número 3, del Grup Parlamentari Entesa, que comprén les esmenes 1.
256, 1.
257, 1.
444, de la 1.
271 a la 1.
300, de la 1.
338 a la 1.
401, i de la 1.
446 a la 1.
456, degut que hi ha un escrit que ha arribat a la Mesa, on es sol·licita la retirada de l'esmena 1.
445.

Té la paraula per a la seua defensa el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Jo, la veritat és que agrairia arguments una miqueta més contundents que no la quantitat de vots que han rebut, perquè, moltes voltes.
.
.
Bé, no anem a comentar totes les vegades que en la història una majoria ha estat equivocada, val?

Clar que tenim una concepció ben diferent al que és l'educació!
jo li puc dir d'a on he restat els diners que he posat en altres programes, i li ho puc dir amb detall.
Els centres concertats de Batxillerat i COU, que vostés consignaven 11 milions d'euros, doncs, mire, jo li'ls he llevat pràcticament tots.
A què els he dedicat?
Doncs, a activitats complementàries dels centres educatius, a programes i activitats de compensatòria en centres també concertats i públics; els he dedicat a gabinets municipals, els he dedicat a subministraments de primària, eixes partides que vostés realment reduïxen, clar que he llevat d'eixa partida!
Perquè Batxillerat i COU no és ensenyament obligatori, i com no és ensenyament obligatori, jo no estic d'acord que es concerte, quan en l'escola pública i en l'educació pública bàsica n'hi han carències tan greus.

Que vostés me posen en una línia, concretament, en una de les principals línies per a aconseguir l'objectiu, aconseguir la gratuïtat de l'ensenyament concertat, quan és l'obligatori, però si no és gratuït ni per als centres públics!
En centres públics n'hi ha llocs a on gent que està en situació molt precària han de pagar-se el menjador!
O vosté no s'ha enterat que n'hi han Ampa que han de pagar diners a l'escola per a cobrir determinats aspectes de funcionament que la Generalitat no cobrix?

És a dir, mos estem trobant que l'ensenyament públic no està sent gratuït i cada vegada menys.
I, clar, vosté posa una línia per a assegurar la gratuïtat per als concertats.
No estem d'acord!
, i menys per als concerts que són d'ensenyament no obligatori, perquè 11 milions per a Batxillerat i COU són 11 milions per a ensenyament no obligatori, i són 11 milions que moltes voltes se resten de necessitats reals.
A on hem llevat diners?
Doncs, mire, en cicles formatius de grau superior, que vostés tenen 9 milions d'euros i nosaltres els hem retirat pràcticament tots.
No hem fet el mateix en els cicles formatius de grau mitjà, hem llevat, a la millor, una tercera part, i, per descomptat, per exemple, en els concerts de primària i infantil, de 216 milions d'euros, mire vosté, 216 milions d'euros, li hem llevat 5 milions d'euros, per a dedicar-los a uns aspectes que nosaltres considerem fonamentals.

És a dir, vostés estan concertant en l'ensenyament no obligatori, i l'ensenyament obligatori públic està en una situació de precarietat, al qual li falten coses.

I com no tindré temps de dir-li-ho tot.
.
.
, però li diré, per exemple, que en secundària, en subministraments, vostés els han deixat en 891.
000 euros, els han llevat en un any, de l'any passat a este, els han llevat 5 milions d'euros.
No ho entenem: com se poden pagar amb 891.
000 euros totes les despeses que tenen en calefacció, en electricitat, en subministraments de materials que requerixen?
A vore, no és possible.
I per això nosaltres insistim que clar que hem de llevar dels centres concertats, sobretot dels no obligatoris.

A vore, quan nosaltres parlem d'autonomia financera, nosaltres el que estem dient és que els instituts no estiguen ofegats, que els subministradors no hagen de dir-los "eh, que no te serviré", que la gent de menjador, els que fan el *catering* no hagen de dir-los "és que me deveu tres mesos, jo aixina no puc aguantar".
Els col·leges i els centres educatius s'estan transformant en finançadors de la Conselleria d'Educació i Cultura, perquè mantenen part del deute suportant els subministradors perquè no cobren.

Això nosaltres no ho trobem adequat de cap manera.
I, per tant, nosaltres, en secundària, per no repetir algunes esmenes que hem presentat en primària, seguim, insistint en els centres oberts a l'entorn, en els centres que són alguna cosa més que no un centre educatiu a on van els alumnes i a on, quan se'n van, se tanquen les portes, sinó com un lloc a on la dinamització cultural és important.
Per a això fa falta diners, per a això fa falta el personal, i el que estem suggerint aquí simplement és que se posen eixos diners, que se disposen, que no simplement se deixe els centres el que va dir aquí el conseller, els centres, en el temps que no estan ocupats, s'obriran al personal, sempre que els ajuntaments posen gent per a cuidar-lo, sempre que els ajuntaments mantinguen el lloc: això no és descentralitzar, això és llevar-se les puces de damunt i passar-les a un altra instància.

Li voldria comentar bastants més coses de secundària.
Per exemple, la construcció de centres: tampoc mos diuen les inversions reals a on aniran.
Ja no estic parlant de Ciegsa, eh?
, estic parlant de les inversions reals d'aquí.
Nosaltres no hem tingut més remei que posar l'institut Jérica-Viver.
L'institut Jérica-Viver està des del 1995 en barracons!
Des del 1995.
A mi me pareix un excés posar dos milions d'euros per a enguany i un milió i mig d'euros per a l'any que ve.
Per què?
Perquè no sé si van a construir-lo!
, senyor diputat, no ho sé!
, en ningun lloc figura!
, ningú mos ha donat un full a on diga, "i l'institut Jérica-Viver se construirà en l'any 2004", i, per tant, nosaltres l'havíem de posar aquí.
Igual com n'hem posat alguns altres.

Per exemple, l'eliminació de barreres arquitectòniques, i nosaltres diem, però també els privats.
Vosté sap que n'hi ha centres concertats que se neguen a acceptar a un xiquet en cadira de rodes, perquè tenen barreres arquitectòniques?
Això, magnífica excusa per a no tindre un xiquet que necessita una atenció un poc més concreta.

Vostés tenen l'obligació d'exigir als centres concertats no només això de, hala, l'alumnat, que el matriculen com vullguen.
.
.
No, no, tenen l'obligació d'exigir que eixe alumnat estiga ben escolaritzat.
I, per tant, tenen l'obligació d'exigir als centres concertats que eliminen les barreres arquitectòniques, perquè això no pot ser motiu de rebuig a un alumne.

Bé, com vull parlar de moltes altres coses, vull parlar-li un poc del tema de la formació del professorat i de la innovació educativa.
Per a nosaltres és un tema bàsic i fonamental.
A on pensem que està, potser, la clau de la millora de la qualitat educativa.
Clar, en això estem d'acord, probablement, amb el que vostés diuen.
Però, nosaltres, quan veem que els Cefire no tenen el personal necessari, no el tenen tot el personal, i quan el tenen no és gent triada per qüestions de mèrit, de capacitat, responent a un perfil necessari, sinó que són gent triada a dit.
Gent a dit que se la posa per a formar professors.

Doncs, moltes voltes, no és la gent més útil ni és la gent que pot fer realment eixa faena de manera adequada.
Nosaltres el que volem és que se facen oposicions per a eixe tipus de coses, i volem que, a més, eixos formadors estiguen ben formats.
A on està la formació de formadors en el seu pressupost?
A on està?
A on està la dotació econòmica que permeta la gent dels Cefire anar als centres a fer formació en centres?
Si al cap de tres mesos se'ls han acabat els diners per a eixir del propi centre i s'han de quedar en ell, sense poder anar als centres educatius per a donar una educació, una formació, realment implicadora i adequada als problemes que tenen els centres.

Per això, nosaltres pensem que l'atenció a la diversitat no se fa agarrant la gent i traent-la de la seua escola, sinó al contrari, formant la gent perquè puga atendre-ho i donant recursos.
Nosaltres plantegem: si la immigració és una font de diversitat, hi ha d'haver una formació concreta sobre el tema de la immigració, no una formació donada fora dels centres, sinó allí mateixa.
Hi ha d'haver mediadors culturals, hi ha d'haver cursos intensius.
.
.
Mosatros proposem cursos intensius de valencià i de castellà.
Per què?
Perquè pensem que la gent que ve de fora, el primer que necessita és dependre l'idioma.
Ara, sincerament, li posem 300.
000 euros al castellà, perquè pensem que està en l'ambient i és més fàcil de dependre i li posem 600.
000 euros al valencià, perquè, si no, es seguirà sempre en una situació de diferència respecte al castellà.

I pensem que la gent que ve ací immigrada ha de dependre el valencià com a llengua d'integració, pensem que no és cap problema que s'integren coneixent el valencià.
Perquè el castellà també està en molts aspectes de l'entorn i poden dependre'l de manera més fàcil.

Nosaltres pensem que han d'anar més ajudes als centres concertats de compensatòria.
Els centres de compensatòria són importants.
Pensem que han d'anar més als centres públics de compensatòria, sí, però també als concertats, perquè pensem que han d'atendre també població culturalment en situació de desfavoriment.

Proposem que hi han d'haver més ajudes per a actuacions d'integració d'alumnes de necessitats educatives especials.
Vostés proposen 36.
000 euros!
Això són 6 milions de pessetes.
Amb això no es poden fer suficients activitats d'integració.
Els centres ordinaris que integren alumnes amb greus dificultats, han de tindre ajudes substancials.
Per què?
Perquè és important que els xiquets que tenen necessitats educatives especials estiguen en centres ordinaris, perquè és allí a on tindran els companys que després se trobaran en el carrer.

Pensem que hi han d'haver cursos per a la formació de delegats i delegades en prevenció.
En el sector educatiu es donen molts de problemes educatius, i es donen problemes, a vegades, de gent que necessita suport psicològic per a afrontar problemes de l'educació que són greus, però necessiten suport a vegades o ensenyaments físics, cursos, formació, sobre utilització de la veu.
Quants de professors i professores estan de baixa per problemes en la veu?
Són estudis que no s'han fet, però existix un gran quantitat que té eixe tipus de dificultat.

Per tant, per què no treballem perquè això no passe?
És positiu per a ells, però també és positiu per al sistema, són gent que no se ficarà de baixa tantes vegades i que podran estar per a atendre a tot l'alumnat.

I, finalment, nosaltres pensem que deu col·laborar-se, deu ajudar-se més en moviments i associacions de renovació pedagògica.
Són els que ens garantixen que n'hi haurà una innovació, que n'hi haurà investigació, que n'hi haurà treball i que n'hi haurà implicació en la renovació i en el canvi que necessiten les nostres escoles.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, no era mi intención, en la intervención anterior, herir su susceptibilidad, y, probablemente me he pasado un poquito, por lo menos en algunos puntos porcentuales, es cierto.

Bien, este tercer bloque de enmiendas, de 108 enmiendas, nos va a referir a tres programas, enseñanza universitaria, ordenación e innovación educativa y formación del profesorado y educación secundaria.

En el programa 422.
60, de enseñanzas universitarias, hay un presupuesto de 396 millones de euros, lo que significa un incremento de 17,8 millones de euros en términos absolutos, y un 4,7% de incremento relativo.

A este programa han presentado tres enmiendas, que no se las vamos a aceptar porque la demanda de estudios universitarios se entiende cubierta con el actual mapa de titulaciones y su distribución territorial, porque la financiación de la actual convocatoria de becas al transporte universitario se entiende cubierta con el incremento del 4% en la línea de subvención, y porque la financiación de la actual convocatoria de becas para la exención de tasas universitarias se entiende cubierta con el incremento del 8% en la línea de subvención.

En ordenación e innovación educativa, con un presupuesto de 29.
314.
380 euros, su grupo ha presentado 30 enmiendas.
En 17 de estas enmiendas proponen, en cuatro de ellas, un nuevo objetivo básico; en cuatro más, añadir nueva línea de actuación, y en nueve, modificar alguna línea de actuación.
Proponen fomentar la formación permanente del profesorado, que está contemplada en la línea de actuación 3.
2, donde también se contempla la previsión de las dotaciones económicas a los Cefire.
Proponen dotar a todo el personal de los Cefire sin tener en cuenta que no hay dotación de personal, que su ampliación vendrá determinada por el análisis de necesidades que no se contempla concluir en 2004.
Por supuesto que cualquier concurso de incorporación establecerá los preceptos de igualdad, mérito y capacidad, y el perfil necesario para su tarea.

Quieren añadir un nuevo objetivo básico: garantizar la formación de formadores, cuando ese objetivo está contemplado en el punto 3.
2 y concretado en la línea de actuación 3.
2.
3.

Actuaciones que están recogidas en los objetivos básicos 7.
1 y 7.
2, cuatro líneas que solicitan añadir nuevas son actuaciones, repito, que están recogidas en los objetivos básicos 7.
1 y 7.
2, más concretamente en las líneas de actuación 7.
1.
1, 7.
1.
2 y 7.
2.
1.

Las trece enmiendas restantes proponen aumentar o dotar algunas líneas en perjuicio de otras a las que se pretende aminorar, y que forman parte de ese grupo de 55 enmiendas al que nos hemos referido antes, cuando hemos hablado del programa 422.
20, enseñanza primaria.

Al programa 422.
30, enseñanza secundaria, con un presupuesto de 1.
048.
699.
940 euros, con un incremento del 8,57%, han presentado 75 enmiendas, 31 de ellas se refieren a modificación de líneas; de esas 31 enmiendas, 13 están en los dos programas, en el 422.
20 y 422.
30, son repetición unas enmiendas de otras, y el resto son enmiendas que hemos estado viendo año tras año también, son enmiendas de otros años.

Otras 13 enmiendas pertenecen a ese grupo de 55 que hemos defendido en el programa 422.
20, que se refieren a altas y bajas.
Hay 21 de formación profesional y hay 10 referidas a construcciones, que las defenderé junto a las enmiendas que hay presentadas en el programa 422.
20, referidas a construcciones.

En la parte del programa de formación profesional, enmiendas de 1.
381 a 1.
401, son 21 enmiendas, de esas enmiendas me voy a referir a seis en particular porque son enmiendas nuevas de este año.

En la 1.
381 las distintas actuaciones para impulsar y potenciar la formación profesional se encuentran contempladas en la ficha FP4 y FP7 del programa 421.
30, de ordenación.

La 1.
382, los objetivos básicos que permiten desarrollar una formación profesional de calidad y adecuada a las demandas de la población están recogidas en la ficha FP4, el programa 421.
30, también de ordenación.

La 1.
383, el mapa escolar de formación profesional específica, se basó en la adecuación de la oferta de formación profesional específica a las necesidades y demandas del sistema productivo y de servicio valenciano.
Desde 1996 se encuentra en constante revisión y estudio dentro del seno del Consejo Valenciano de Formación Profesional con objeto de adecuarlo a las necesidades cambiantes de la sociedad valenciana.

No se acepta la enmienda 1.
384 al no constituir un objetivo del programa 422.
30.
Sin embargo, desde la presidencia de la Generalitat Valenciana se ha indicado que en breve se creará una dirección general de formación profesional en la que convergerán las distintas acciones de FP de los diferentes subsistemas actuales.

La línea que pretende añadir en la 1.
385 se encuentra en la ficha FP4 del programa de ordenación, 421.
30.

La 1.
386, además de la información a centros, familias y alumnos a través del tríptico divulgativo por cada ciclo formativo, se realizará anualmente la Fira per a la Formació, Forma i Ocupa i Educa Ocupa, en convenios de colaboración suscritos, donde se potencia y se dé a conocer la implantación de la formación profesional específica.

En cuanto a construcciones escolares, me voy a referir a las siete enmiendas presentadas en el programa 422.
20, de la 1.
428 a la 1.
434, y a diez enmiendas del programa 422.
30, de la 1.
446 a 1.
455, porque la 1.
445 la han retirado,18 enmiendas en total, que son enmiendas que no se pueden aceptar porque sus propuestas están mal formuladas.
En el apartado de principales líneas de actuación para alcanzar el objetivo se recogen los criterios generales, que se concentran en actuaciones de carácter general que abarcan un nivel educativo, una etapa o unas enseñanzas.
En este apartado no tiene cabida la formulación de una actuación concreta.

Recordarle que toda la inversión en materia de infraestructuras educativas se realiza a través de la sociedad gestora Ciegsa, que tiene como objetivo principal dotar a la Comunidad Valenciana de una infraestructura educativa de primer orden con la construcción y modernización de los centros educativos, y para ello cuenta con un presupuesto para inversiones de más de 400 millones de euros, 66.
500 millones de las antiguas pesetas, lo que permitirá tener terminados alrededor de 70 centros educativos desde el 1 de enero de 2004 al 31 de diciembre de 2004.
Por lo tanto, las operaciones de capital, si contamos con el esfuerzo inversor que realiza la sociedad de infraestructuras educativas superaría en 425 millones de euros la inversión real en la Comunidad Valenciana, inversión que no realiza ninguna otra comunidad en España.

Y también porque se ha referido su señoría antes al tema, recordarle que la conselleria aporta toda la información solicitada sobre construcciones a través del presupuesto y las preguntas parlamentarias, orales y escritas, que formulan los grupos parlamentarios.

Hablábamos antes de los conciertos, de las bajas que hacían en algunas líneas de algunos programas para.
.
.
*(Pausa)* Vale.
Gracias, señora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Té la paraula per a rèplica el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

El tema de les construccions és un tema que ja mos desborda.
No és que tinga cabuda en l'apartat de principals línies d'actuació, però és que per a vostés no té cabuda en cap lloc, ni en principals línies, ni en inversions reals, ni en programació de Ciegsa.
Per tant, els seus pressupostos no tenen de cap manera un llistat on pugam saber on se pensa invertir, i per tant, són uns pressupostos en això totalment opacs.

I després, clar que nosaltres presentem esmenes iguals any rera any.
És que són unes bones esmenes.
Per exemple, crear una direcció general de formació professional.
Fa anys que l'estem presentant.
Doncs, mire, uns dies després d'haver presentat esta última esmena el senyor conseller diu que va a crear-la.
A la millor no anàvem tan desencaminats l'any passat ni l'anterior.
A la millor era això el que calia fer des del principi.

Per tant, nosaltres sí que estem convençuts que moltes de les nostres esmenes són esmenes substancials i que la seua aprovació milloraria la manera correcta d'educar, d'oferir un servei educatiu públic a la població.
Per exemple, des de fa anys estem dient que els Cefire se cobrisquen amb proves per a valorar el mèrit i la capacitat.
Exactament, ho estem dient almenys des de 1998, però és que no se fan proves per als Cefire des de 1995 i, per tant, la gent que entra ahí no se sap quina capacitat té, ni se sap com ha estat elegida.

Per tant, nosaltres clar que anem a repetir eixa esmena l'any que ve.
Eixa esmena i totes les altres que considerem que poden millorar l'educació i que vostés no assumixen.

Voldria centrar-me una miqueta en el tema de formació professional, perquè no l'he tractat i pense que és un tema bàsic i fonamental, perquè pense que caldria donar-li més potència, major qualitat, major adequació a la demanda de la població i major adequació també a l'oferta de treball que n'hi ha en la societat.

Nosaltres proposem un pla de xoc, unes campanyes a on realment se potencie la formació professional, és a dir, unes campanyes que potencien l'FP i no el PP, perquè allò que veem en la televisió moltes voltes són campanyes on vostés han confós una lletra.

Nosaltres volem que en les plantilles de formació professional se contemplen se contemplen noves funcions.
Si ahí n'hi han tutors de formació en centres, n'hi ha persones que han de preparar tallers i determinades coses, s'ha de contemplar això a l'hora de la reducció horària.
Nosaltres pensem que cal donar avantatges, cal fer un reconeixement a la formació professional.
Com es pot entendre que hui en dia, gent que ha estudiat una formació professional de climatització i fred, no pot presentar-se a unes proves si no passa per una acadèmia?
Perquè les proves no s'han adequat als estudis que tenen eixes persones.
Això què és, més que desvaloritzar la formació professional?
Pública, clar, perquè si van a una acadèmia sí que poden presentar-se a eixes proves.

Per tant, nosaltres pensem que les exigències que fem respecte a la formació professional la millorarien de manera substancial, i anem a insistir en elles l'any que ve si no ha canviat alguna cosa respecte a açò.

I respecte a la universitat el que demanem nosaltres bàsicament sí que demanem un campus universitari en la Vall d'Albaida, la redacció del projecte, però allò que fonamentalment fem en estos pressupostos és demanar un augment per a les beques i un augment per al transport.
Nosaltres considerem que n'hi ha molta gent que es queda sense les ajudes de transport necessaris per a acudir als estudis universitaris i que calen moltes més beques per a garantir que la gent que realment val i que realment té capacitats puga realment estudiar en la universitat.
Moltes voltes ens estem trobant amb gent que no pot accedir a la universitat per falta de recursos econòmics, i això ens pareix intolerable, i ens pareix que ja fa molts anys que estava superat, però que ara està tornant a aparéixer.

I finalment, senyor diputat, nosaltres allò que volem dels centres educatius és que siguen realment una eina de compensació social i de igualtat.
Pensem que és possible que això ho pogueren fer.
Però per a això necessitem que tinguen realment recursos personals i econòmics.
Volem que n'hi hagen campanyes on la realitat cultural entre allí dins.
Volem que el valencià se potencie en tots els centres.
Vostés posen que el valencià se potenciarà en els centres públics.
Per què no en els concertats?
Per què no en els privats?

Ahí és on nosaltres pensem que vostés deurien actuar de fet cap als centres privats.
I el que nosaltres trobem realment és que no es vigilen, no controlen el que realment fan i l'única cosa que fan és no exigir-los coses que nosaltres pensem que deurien ser perfectament exigibles.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.

Vamos a ver, dice que a lo mejor el conseller ha pensado en la creación de la Dirección General de Formación Profesional al leer su enmienda.
Pues, si tuviese *(rient-se)* que tomar todas las decisiones que le propone, una decisión que han tomado que es.
.
.
, vamos, yo ya no voy a poner en duda su manera de pensar.
.
.
No lo creo pero, en fin.
.
.
Pero si tuviese que pensar en todas las enmiendas que tiene.
.
.
, doscientas ochenta y tantas enmiendas, pues sería una revolución y, sobre todo, para los presupuestos sería algo impensable.

Yo pienso que, a lo mejor lo que pretenden al presentar esta cantidad de enmiendas que hacen año tras año es disponer de tiempo en este pleno de presupuestos para salir en prensa y salir en los medios que es una cosa que, efectivamente, tienen todo el derecho del mundo.

Habla de la educación concertada, de la enseñanza concertada porque es el tema fijo, ese es un tema fijo, y habla de que solamente disminuyen las líneas de actuación en educación, en enseñanza secundaria.
Bien, yo lo que sí que le puedo decir.
.
.
, he estado estudiando sus enmiendas detenidamente, sé que si se aceptaran estas 55 enmiendas no se podría financiar ninguna unidad de bachillerato en el curso 2004-2005, y gran parte de las concertadas en el curso actual 2003-2004, no podrían mantenerse hasta que finalizara el curso.

Igual ocurriría con los ciclos formativos de grado medio, con los ciclos formativos de grado superior, con la formación profesional de segundo grado, acabaría, por lo menos, por lo menos, con 156 unidades de niños, de alumnos y alumnas que asisten a centros concertados y que tienen convenios con la conselleria en infantil, en primaria, en educación especial.

Habla de los conciertos educativos.
Pues sí, en enseñanza secundaria la partida específica para centros concertados supone un incremento del 9,6%.
Pero en enseñanza primaria también hay un incremento del 8,5%.
Y decirle que de 5.
139 unidades concertadas en el curso 1995-1996, pasaremos a 4.
963, a lo que usted dijo que era cierto.
O sea, hay una disminución de 151 aulas en cuanto a conciertos.

¿Por qué se aumenta la partida retributiva o la asignación a los centros concertados?
Pues porque hay que homologar a los profesores de los centros concertados y la aprobación retributiva de los docentes con los funcionarios públicos que está demandada además por los sindicatos, el incremento de educación especial, que se han duplicado las aulas de educación especial para una mayor atención a los alumnos que necesitan esta clase de educación.
Todo eso ha supuesto que, efectivamente, se ha tenido que aumentar la asignación a esa partida específica de centros concertados.

Pero, a colegios públicos el incremento en enseñanza es del 8,1% en gastos de personal, el 20,7% en gastos de funcionamiento, y en enseñanza secundaria los incrementos son del 9,05% en gastos de personal y el 5,32% en gastos de funcionamiento.

Y, luego, también se ha referido a aulas prefabricadas.
Pero no, no se refiere usted con el término "aulas prefabricadas", sino "barracones", como barracones.
Pues decirle que sí, que efectivamente han habido durante este curso 1.
110 aulas, pero en toda la comunidad representan un 3,4% sobre el alumnado escolarizado.
Y no hay otra alternativa a la escolarización.
Tenga en cuenta que los 51 centros puestos en funcionamiento en septiembre de este curso ha supuesto una oferta de 27.
505 puestos escolares que, en su día, gran parte de estos alumnos también estuvieron en aulas prefabricadas, pero que ahora están disfrutando de unos centros estupendos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Bé, finalitzats els blocs presentats per l'Entesa a la secció 9, anem a passar al bloc presentat pel Grup Parlamentari Socialista que comprén les esmenes de la 1.
457 a la 1.
482; de la 1.
486 a la 1.
592; i de la 1.
595 a la 1.
669.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Gracias, señora presidenta.

Buenas tardes.

La verdad es que cuando un gobierno elabora los presupuestos es cuando uno puede ver y comprobar cuáles son las intenciones que tiene ese gobierno.
Y más las puede comprobar cuando luego vemos los niveles de ejecución de ese presupuesto.

Y lo digo porque hay una diferencia abismal y extraordinaria entre la buena nueva que el conseller de Educación va predicando por las tierras valencianas y lo que luego realmente se hace.
Entre el verbo y el hecho, como se dice popularmente, pues hay un buen trecho.

Mire, nosotros hemos intentado hacer unas enmiendas que respondan, de verdad, con razones y con dinero, a los problemas que en estos momentos tienen los ciudadanos, pero a los problemas que tiene de verdad la comunidad educativa.
Y, además, que respondan a cinco objetivos.
Primero de ellos, igualdad de oportunidades; segundo, diversidad y multiculturalidad; en tercer lugar, nuevas tecnologías y idiomas, como retos de la sociedad y de la formación; en cuarto lugar, la ampliación de la enseñanza pública a otros tramos de edad, como la formación de adultos o como los niños de cero a tres años y, en quinto lugar, unas virtudes que últimamente parece que no están muy de moda en este parlamento, la eficacia, la agilidad y la transparencia.

Mire, si hablamos de igualdad de oportunidades, yo creo que esa es la obligación que la administración tiene de ofrecer una educación pública, gratuita y de calidad.
Y todas las enmiendas que hemos hecho desde el Grupo Parlamentario Socialista van encaminadas justamente a conseguir esa finalidad.

El presupuesto del Partido Popular ­aunque diga que no el señor Maluenda, ya verá usted como sí, luego se las estudia con más calma, que seguro que no ha tenido tiempo para tantas cosas­, el presupuesto del Partido Popular está huérfano de medidas sociales y compensatorias que traten de facilitar el acceso a la educación a aquellos alumnos con dificultades de cualquier índole.
Le voy a poner algunos ejemplos, algunas de las enmiendas que nosotros hemos presentado.
En educación especial: mire, consideramos que la educación especial tendría que tener categoría propia para tener su propio programa.
Pero, además, es que ustedes la han obviado y han pasado incluso de compromisos anteriores que se venían manteniendo desde hace mucho tiempo.
Por ejemplo, la construcción de determinados centros.
Si vamos al caso de la ciudad de Valencia, el centro actualmente existente está tan masificado, tan saturado, que hasta ahí han llegado los barracones o las aulas prefabricadas, como quiera el señor Ortega.
Pero hablamos de una precariedad educativa en niños y jóvenes de educación especial.

Por eso, nosotros sí planteamos, a parte de la creación de centros, aumentar el cien por cien la financiación del transporte y comedor de los centros específicos de educación especial.
Pero hay también otras medidas compensatorias y sociales importantes.
Nosotros planteamos que se abra una línea nueva en el presupuesto, de ayudas para el comedor de los alumnos de infantil de los centros públicos y concertados CAI.
Además la dotamos presupuestariamente de una cantidad importante, 1.
500.
000 de euros.
¿Por qué razón?
Mire, a mi me ha parecido de vergüenza que hubiéramos vivido durante este otoño, el ver diariamente en la prensa si el Consell se pensaba en dotar de subvención o no a los comedores infantiles de los centros CAI, porque como no es una línea presupuestaria depende de la benevolencia que tenga aquí, en este caso, el conseller o el equipo de gobierno.
Cuando estamos hablando, además, de unos niños cuyo origen son familias con conflictos socioeconómicos y, en este caso, el comedor no se convierte en un servicio educativo, se convierte en una necesidad de subsistencia.

Pero si seguimos hablando de igualdad de oportunidades en el acceso a la educación, hemos de hablar también de uno de los retos que tiene pendiente nuestra sociedad y nuestro sistema educativo: atender la diversidad y la multiculturalidad.
Y yo no he visto reflejada ninguna línea de ayuda para paliar el grave problema de escolarización que viven los colegios públicos al recibir una demanda cada vez mayor de alumnos inmigrantes.

Dice el señor conseller, o decía: "No, es que las medidas son transversales.
" Hombre, transversal será el recorte que se está haciendo en la pública, porque desde luego transversal no se ha visto ninguna medida de atención.

Y nosotros sí creemos, y por eso abrimos una línea de material didáctico y profesorado de apoyo para escolarización de alumnos inmigrantes en colegios públicos de 3 millones de euros, porque esos niños necesitan atención complementaria, profesorado de apoyo, material didáctico que pueda ponerles en un tiempo breve y rápido al corriente de lo que es la escolarización normal de los alumnos.

Pero hay otra segunda línea, y es que me sorprendió el otro día el señor conseller, la verdad es que tiene frases lúcidas, se ve que temporales, que no responden luego con la realidad, porque dice: "No quiero que los colegios se conviertan en guetos.
" Bueno, ya vamos avanzando, al menos ya lo ha oído, ya sabe que la demanda que se le dice de los colegios públicos es que el 80% de la matriculación se concentra en la pública.
Él no quiere.
.
.
Bueno, ya hemos llegado a que lo oiga.
Ahora falta el segundo proceso de aprendizaje, y es que lo procese y aprenda que esa es una responsabilidad de este Consell y que, efectivamente, para eso lo que tendrá no es que recortar las ayudas a los centros concertados que efectivamente tienen proyectos educativos compensatorios y dejarlos en la ridícula cantidad de 180.
000 euros, sino significará que en lugar de penalizarlos, los ayude.
Y los ayude justamente para que no se produzca esa concentración o ese gueto que él llamaba.

Por eso nosotros ahí sí que hacemos un aumento espectacular a los centros concertados con proyectos educativos compensatorios de un 1.
000%, llegando a la cantidad de 1.
600.
000 euros.

Hombre, hablar de nuevas tecnologías y de idiomas, sobre todo de nuevas tecnologías, es como meter el dedo en uno de los grandes fracasos que el Partido Popular ha tenido en materia educativa.
Nuevas tecnologías, Infocole, aulas informáticas.
.
.
, porque todavía recordamos todos aquí, en la tribuna, al señor Francisco Camps cuando era conseller de Educación diciendo que, bueno, lo del Infocole.
.
.
, lo del Infocole y lo de los ordenadores.
Y nos hemos quedado a la cola de toda España en disponer de ordenadores por número de alumnos.
La Comunidad Valenciana tiene 27 alumnos por ordenador, mientras que España tiene una media de 15 alumnos, y la Comunidad Europea, de 9.
Hay comunidades, como la extremeña, que ya tiene un nivel tan alto de 2 alumnos por ordenador.
Vamos a ser más modestos, no vamos a llegar a esa cifra porque, bueno, tampoco queremos llevarlos ahí agobiados, que de todas maneras, ustedes prometer prometen, y luego hacer, hacen poco.
Vamos a plantear una medida realista: dotemos a los centros educativos de un ordenador por cada 10 alumnos, a ver si así, el año siguiente o el otro podemos tener un poquito más de empujón y no quedarnos a la cola de toda Europa en algo que es absolutamente necesario para la formación.

Si hablamos de idiomas, hombre, esto me recuerda a los refranes populares que se dicen de.
.
.
, creo que es algo así como *arrancà de matxo i parà de burro*, ¿no?
, porque llega el programa electoral y ustedes tiran la casa por la ventana y dicen que ni más ni menos van a hacer una extensión de la Escuela Oficial de Idiomas en cada instituto.
Bueno, pues vamos a dar los primeros pasitos, porque no hay nada, nada, nada en su presupuesto para atender la enseñanza de idiomas de los alumnos.
Vamos a dar los primeros pasitos empezando, por ejemplo, por garantizar la libre elección del primer idioma extranjero, por promocionar cursos de actualización y perfeccionamiento o por construir nuevas sedes de la escuela oficial de idiomas.

Mire, hablemos de la ampliación de la enseñanza pública en otros tramos educativos, hablemos de adultos.
Adultos ha sido la enseñanza doblemente olvidada por el Partido Popular, doblemente por dos razones.
La primera, porque no han sido capaces de dotarla dignamente y presupuestariamente de lo que le correspondía.
Por eso nosotros sí solicitamos elevar al doble, a un cien por cien, la financiación prevista en formación de adultos.
Pero de la misma manera no han contemplado ustedes la reforma y adecuación de centros.
Por eso nosotros sí abrimos también ahí una línea nueva.
Comentaba anteriormente el diputado Ramón Cardona la situación de algunos centros, es que es lamentable.
Yo les voy a comentar alguno más de ejemplo y así pueden visitarlo.
Vayan a Liria y verán cómo los alumnos adultos estudian en las canchas deportivas.
De la misma forma, tampoco tienen previsto realizar ninguno de los compromisos con los centros adquiridos, como puede ser el de Játiva, el Bosch y Moratá.

Pero decía que era doblemente olvidada porque, además, la formación de adultos ha sido la que han utilizado todos los consellers para subir en esta tribuna a prometer todo lo que iban a hacer desde la ley de 1995, que todavía no han hecho.
Pasó Francisco Camps, subió y dijo: "yo haré el convenio general multilateral, y además el Plan de adecuación y habilitación de centros y la Ley de adscripción de centros", que la tiene paralizada.
Se fue Francisco Camps, llegó Marcela Miró y luego pasó también el señor Tarancón.
Y todos pasaban por esta tribuna, también el señor Tarancón.
"Yo haré.
.
.
" No dudo que el señor Estaban González Pons hará lo mismo, porque bueno es él para no hacerlo, claro, cualquier le quita a él eso.
Él seguro que también subirá a esta tribuna y dirá "yo haré".
Pero yo haré se hace con presupuestos y poniendo recursos y sacando las leyes necesarias para que eso se cumpla, que además lleva paralizado desde el año 1995.

Hablemos de enseñanza de los niños de cero a tres años, que además es algo que a ustedes electoralmente les gusta mucho, porque parece que como eso da votos de las mamis, pues, bueno, las mamis vamos a ver si conseguimos que ahora nos convencemos que tienen que ser mujeres trabajadoras incorporadas a la sociedad y vamos a prometerles no sé cuántas miles de plazas de guardería.
No sé cuántas miles, ya ni las recuerdo las que decían ustedes en campaña electoral.
*(Remors)* 45.
000, nada, ni más ni menos, con 4 millones de euros, que es lo que ustedes ponen en el presupuesto, para que los ayuntamientos pongan el suelo, hagan la construcción, contraten el profesorado, tengan que pagar todos los gastos corrientes, se asfixien económicamente y ustedes les darán alguna subvenciones de las de esos 4 millones de euros.
No, no, así no se crean plazas, sean valientes; sean valientes, porque dinero tienen en su presupuesto, nosotros se lo ofrecemos.

Mire, hagan ustedes un convenio con los ayuntamientos para construir cien escuelas infantiles públicas en toda la Comunidad Valenciana y le digo de dónde tiene dinero.
Cójalo de Cacsa, por ejemplo, y ponga 50 millones de euros.
Si no hay suficiente para las cien, pongan otros 50 millones el año que viene, que seguro que le llegan.
Pero eso sería una apuesta valiente y decidida y de verdad.
Y no la miseria con la que ustedes pretenden adornar sus discursos pretendidamente ideológicos.

Y vamos a hablar de eficacia, agilidad y transparencia.
Mire, hablar de eficacia es hablar también del principal instrumento y herramienta de la educación, que son los profesores.
Y es hablar, lógicamente, de la situación que viven los profesores, la situación absolutamente de inestabilidad y de precariedad laboral.
Y a mí me parece que el profesor en estos momentos necesita algo más que unas palabras cariñosas, unas palmaditas en la espalda o esa sonrisa cinematográfica con la que dicen que el conseller se pasea cuando va de visita.
Un poquito más.
Desde luego, lo que no necesitan es un recorte drástico del 40% en la formación del profesorado.
Eso me parece inaudito e intolerable.
Y además es, como le digo, contravenir todo lo que ustedes están diciendo.
Nosotros no estamos en esa línea y, desde luego, no sólo recuperamos el 40% sino que triplicamos la ayuda a la formación del profesorado.

Pero hablar también de eficacia y agilidad significa hablar de los gastos corrientes de los centros.
Yo no sé si el Partido Popular habrá leído y habrá oído durante estos meses, porque a lo mejor no ha seguido la actualidad de la prensa, que los directores de los centros de secundaria no pueden llegar a final de mes para abrir sus centros con dignidad, no pueden, no tienen para cubrir lo mínimo, lo imprescindible.
Antes estaba hablando yo de ordenadores, pero es que no tienen ni para tiza de las pizarras.
Estamos hablando ya de una escuela pública del siglo XIX donde casi el profesor tendrá que ir y comprar él mismo la cajita de tizas para poder enseñar.

Gastos corrientes.
Ustedes no tienen ninguna voluntad de corregirlo.
No solo es que pagan tarde, mal y poco, sino que además mienten.
Y aquí voy a ser además muy dura porque creo que están jugando a tomar el pelo a los profesionales de la enseñanza.
En primer lugar, hacen el presupuesto y ni cortos ni perezosos salen y dicen: "la partida de gastos corrientes crece un 15% frente a la del año pasado".
Hombre, depende, porque si ustedes quitan las partidas que desde el año 2001 están poniendo de arrendamientos de construcciones y arrendamientos de bienes, que eso son alquileres y que nada tiene que ver con gastos corrientes, no solo es que no crece sino que es menor que la del 2003, pero, le voy a decir, es menor que la de 1995.
Que en 1995 la partida de gastos corrientes tenía 27 millones de euros y en estos momentos la suya tiene 18 millones de euros.

Pero no solo eso, sino que José Antonio Godoy, parlamentario del Grupo Socialista, le pregunta al conseller por escrito: "¿Y cuánto le llega a los directores en los centros?
" Y dice el conseller: "en el 2002, la aportación que dimos a los directores era de 19 millones de euros".
Y dices: ¡ah, caray!
Pues la partida de gastos era de 33 ¿dónde está la otra mitad?
¿Qué hemos hecho con la otra mitad que tenía que haber dinero para mantener justamente los gastos corrientes de los centros de secundaria?
Pues díganme, y así dejaremos de hacer especulaciones.
De verdad, qué va a llegar, cuánto va a llegar a los centros de secundaria y cuándo va a llegar, para que puedan abrir los centros, como digo, con absoluta dignidad y tranquilidad.

Nosotros llevamos una enmienda, señores del PP, donde planteamos la subida de 9,5 millones de euros, que significa el 50% de lo que ustedes ponen de más.
Lo que quiere decir que podemos recuperar toda la pérdida de poder adquisitivo, pero además, desde luego, disponer de un dinero para seguir manteniendo las escuelas públicas.

Mire, a mí no me parece ni correcto, ni moral, ni educado que haya partidas de 20 millones de euros para subvencionar la enseñanza privada y concertada no obligatoria, no obligatoria, de ciclos formativos de segundo grado, de bachillerato o de COU, no obligatoria, y no tengamos dinero para mantener la enseñanza pública obligatoria.
Eso es lo que yo creo que no es ni correcto, ni moral, ni educado.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

Y, por último, por último.
.
.
Están atendiendo, cosa que usted también podría hacer y a lo mejor se enteraba un poquito de Educación.
Vamos a ver eficacia, agilidad y transparencia.
Eso también significa, señores del PP, por ejemplo, finalizar el mapa escolar, finalizarlo, si fuera posible, cosa que ya no lo es, en tiempo prometido y con el coste prometido, que digo que ya no lo es.
Y les invito a que lean, en estas jornadas que tenemos tan intensas de debate parlamentario, el informe del Síndic de Greuges, porque ahí se darán cuenta que de las mayores quejas que se reciben son aquellas que hacen las Apas o personas a título individual reclamando la construcción del centro educativo que no está y que lleva retraso.

¿Sabe a qué me recuerda?
Ustedes se acordarán de ese dicho popular que al final se hizo tan conocido en España durante la burocracia de la administración franquista, que cuando alguien iba a plantear lo que necesitaba a la administración le decían: "vuelva usted mañana, vuelva usted mañana".
Y aquel: "bueno, pues volveré mañana".
Ahora, cuando uno va a la administración de Francisco Camps y le dice: "¿qué pasa con mi colegio, qué pasa con el centro educativo?
, lo llevo prometido desde 1995, 1996, 1997.
.
.
".
"Está técnicamente acabado, está técnicamente acabado".
Eso es lo que se dice ahora con la administración de Francisco Camps.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Mire, la primera falta de transparencia se comete cuando se miente.
Y ustedes con ese "técnicamente acabado" siguen mintiendo a la población.
Pero la segunda es cuando se oculta información.

Una de las enmiendas que nosotros llevamos y que discutimos ya en la comisión era una auditoria de la empresa de Ciegsa, una auditoria en la que yo sigo pensando que nosotros tenemos todo el derecho.
No sólo todo el derecho, sino que si hablamos de una empresa pública cien por cien, nosotros deberíamos de estar sentados en el consejo de administración, deberíamos estar allí sentados en el consejo de administración, tener la capacidad de ver las cuentas, de revisarlas, de conocer la auditoria, de saber con quien se contrata; de saber, por ejemplo, cuánto personal tiene Ciegsa o cómo cobra el personal de Ciegsa o cuántos créditos bancarios tiene Ciegsa.
Deberíamos tener derecho a esa información.

Y yo le puedo asegurar que, aunque me cueste muchas patadas, estoy dispuesta a llamar a todas las puertas que haga falta ara conseguirla.
Y usted me dijo: "no, no, auditoria no hace falta, porque como está registrada".
Vale, bien.
Pues lo primero que hemos hecho, por supuesto pagando, cosa que creo que no deberíamos de hacer los diputados parlamentarios que tenemos derecho a esa información y la tenían que haber dado ustedes, y hemos tenido que solicitarla en el registro mercantil de Valencia, las cuentas que ustedes en noviembre de 2003 registraron y que corresponden al 2002, y tengo el balance, del cual ya hablemos, tengo la memoria de gestión, de la cual ya hablaremos, pero no tengo la auditoria, no tengo la auditoria.

¡Hombre!
, yo no esperaba una auditoria extensa, de un montón de folios, que me aclarara todas las dudas que tengo, pero esperaba, al menos, los dos folios reglamentarios que se suelen inscribir para cubrir el expediente, para cubrir el expediente, y no están.

Pero no se preocupen, porque lo que hemos hecho ha sido personarnos en el Registro Mercantil, ya que la información vía correo electrónico no estaba completa, y decir que se supone que debido a algún error o algún olvido o a que no es accesible, solicitamos la parte que nos falta, que es la auditoria de Ciegsa.
Que ya le digo que no creo que tuviera que estar yo pidiéndola fuera de esta cámara ni fuera de este parlamento, ni fuera del lugar donde me corresponde, porque he sido diputada elegida democráticamente para fiscalizar, en este caso, al Gobierno.
Lo que sí que creo es que se olvidan de sus deberes democráticos, que es responder a las informaciones que la oposición sí les está pidiendo.
Como ven, eficacia, agilidad y transparencia, me parece que también corresponde, en este caso, al sistema educativo público.

Y yo he de lamentar ­quizá por la novedad, porque esto de ser diputada novata hay cosas que te sorprenden­ que ni siquiera el conseller del ramo esté presente para saber qué cosas le pueden preocupar a la oposición, porque no las sabe de la Comisión de Educación, tampoco las sabe ahora.
Porque, claro, supongo que entre las prácticas de navegación y en hacer la semana azul, que tiene que tener una coordinación complicadísima eso de la semana azul, estará muy ocupado.
Pero realmente me molesta que el conseller de Educación no esté presente.
Y, claro, será que organizarla es muy complicado.
Y además, dado en este caso que entre ustedes hay que saber bien a quién se dirige uno para saber a quién respalda uno, yo no sé si les podrán llegar a ustedes los informes de lo que a la oposición le preocupa.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Noguera.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Nácher.
*(Remors)*

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora Noguera, vaig a començar pel final que vosté ha acabat.
Mire, Ciegsa és una empresa pública.
Per tant, per llei, per llei té una auditoria de la Sindicatura de Comptes de la Generalitat Valenciana, té una auditoria de la intervenció general de la Generalitat Valenciana.
I per la pròpia naturalesa jurídica, té un auditor propi contractat.
Per tant, no es tracta que ací estem ocultant alguna cosa, no es tracta que estem ocultant alguna cosa.

Jo comprenc que vosté faça demagògia amb el tema i vulga crear el dubte sobre la gestió del govern del Partit Popular, però el que no comprenc és una cosa, que me l'haurà d'explicar.
.
.
Que no es fie del Partit Popular, em costa d'entendre, però li ho puc acceptar *(Protestes.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*, però crear dubtes sobre la professionalitat, la fidelitat, la lleialtat de la Sindicatura de Comptes, crear dubtes sobre això, mire, amb tots els meus respectes, vosté està fent terrorisme institucional.
*(Protestes.
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Això és el que està fent.
Perdone.
Però, mire, perquè ho sàpia.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Silenci, per favor, senyories.
*(Protestes)*

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

.
.
.
els síndics, els síndics.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyora Nácher, un moment.

Per favor, senyories, per favor, senyories.
La senyora Nácher està fent la seua intervenció.
*(Protestes)* Per favor.
.
.
Senyor Such, la senyora Nácher està fent la seua intervenció.
Si vosté, quan acabe la seua intervenció, té alguna cosa per a demanar, ho demana en el moment oportú.
Ara està intervenint la senyora Nácher.
Per tant, li pregue que tinga el degut respecte a la persona que està intervenint.
Després me demana la paraula i li la podré o no donar, però no és ara el moment.
No es deu interrompre a l'orador.
Moltes gràcies, senyor Such.
Moltes gràcies.
(*Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

Senyora Nácher, quan vulga.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

A més, a més, els membres de la Sindicatura de Comptes, és a dir, síndics, sap qui els anomena?
Estes Corts per majoria qualificada.

I li he de dir que.
.
.
bé, recordar-li, senyora Noguera, Vaersa, Filmoteca Valenciana, Ivvsa, Ferrocarrils de la Generalitat, Vacico.
.
.
Des de quan estaven en els consells quan mosatros estàvem en l'oposició?
Des de quan mos van donar eixa oportunitat d'estar en els consells?
*(Protestes)* Per tant.
.
.
Ara, i ací hi ha empreses que també creaven els seus dubtes, entre elles, Vacico, recorde-se'n.

Per tant, senyora Noguera, el mapa escolar ­li ho torne a repetir­ tècnicament està culminat.
Els centres que falten, com li vaig dir ja en la comissió, és per manca de solars, perquè no els han donat els ajuntaments, ajuntaments tant que governen el Partit Popular com que manen el Psoe, eh?
N'hi ha de tots els colors.
Però jo crec que deu donar l'enhorabona al govern del Partit Popular, de la gestió dels huit anys, i al govern actual, a tots, al senyor Zaplana i al senyor Camps, perquè mirant les seues peticions, es dedueix que ja està acabat la mapa escolar en la Vega Baixa, en el Baix Vinalopó, en el Vinalopó Mitjà, en l'Alt Vinalopó, en la Marina Alta, en Camp de Morvedre, en la Vall d'Aiora, l'Horta est, en l'horta de Bunyol, en la Ribera Alta, en la Ribera Baixa, en els Serrans, en Requena i Utiel, en Rincón de Ademuz, els Ports i l'Alt Maestrat.
Perquè, clar, no necessiten ninguna actuació en infrastructures.
Per tant, jo ho done perquè vosté sí que reconeix que el mapa escolar està culminat.

Però hi ha una cosa que sí que vull, senyora Noguera.
.
.
Que, mire, jo quan vaig llegir allò de construcció d'un CRA, em vaig quedar al·lucinada ­d'un centre rural agrupat, qui no ho sàpia, un centre rural agrupat, que es diu CRA.
Perquè, clar, diu: "Construcción de un CRA en Chóvar, Azuébar, Sot de Ferrer, en capítol VII, d'inversions".
Mire, els CRA no es construïxen, es creen.
Es fa la petició per part dels tres ajuntaments a la conselleria.
Això demostra, senyora Noguera, ací el subconscient li ha contrarestat, demostra la visió que té el Partit Socialista de les zones rurals.
Què volen per als pobles xicotets?
Que desapareguen, que no tinguen col·legis i que poc a poc *(protestes)*, poc a poc vagen despoblant-se.
Això és el que demostra esta sèrie d'esmenes que vostés presenten.
Perquè, mire, em dóna llàstima la visió tan pobra que té sobre el sistema educativa, que sols es limita a una obsessió: a Ciegsa, a Ciegsa i que no acabem el mapa escolar.
Mire, sols li he de dir que en el curs 1995-96 hi havia 11 instituts que donaven primer de secundària.
En este curs 2003-2004, hi ha 259 centres.
Per tant, alguna cosa s'ha fet, alguna cosa s'ha fet, i crec que no és poquet.

Sí que vull que m'explique per què vol disminuir la línia T-3118000 *(remors)*, perquè diu: "Ajudar al funcionament.
.
.
".
Eixa línia diu: "Ajudar al funcionament, al foment de la participació i al desenrotllament de les activitats de la formació de les confederacions i federacions de pares i mares d'alumnes".
Pares i mares, no *papis* ni *mamis*, pares i mares.
*(Protestes)* I els beneficiaris sap qui són?
La confederació i federació de pares i mares d'alumnes de centres docents sostinguts amb fons públics.
Això què demostra, senyora Noguera?
Per a vosté el sistema educatiu en què es basa?
Perquè ja amb el poc respecte que ha tractat als pares i a les mares, ja m'ho puc imaginar.
Però a vosté el sistema educatiu es basa simplement en els centres, i ja està.
No.
El sistema educatiu el conformen els pares i les mares, els professors, la seua representació en les meses sectorials per part dels sindicats, els alumnes i l'administració.
Tots eixos, tots ­mire si són­, formen el sistema educatiu, cosa que vosté s'oblida.

Quant a educació infantil, mire, em diu: "Ayudas a.
.
.
" Diu que vosté ha treballat moltíssims per l'educació infantil, que el Partit Popular no ha treballat.
El primer que em diu és: "Suprimir.
.
.
", dos línies: una per al segon cicle d'educació infantil i l'altra les ajudes per al primer cicle d'educació infantil.
I me'n crea una nova, que diu: "Ayudas a población menor de cuatro años".
I la de cinc i sis què fem?
Amb eixa què fem?
La tirem?
Els xiquets de cinc i sis no tenen dret?
*(S'escolta una veu que diu:* "L'obligatòria*")* Per tant, per tant, no ho aclarix bé.

Sí que és de veres, sí que és veres que la població infantil.
.
.
mire, m'alegre d'una cosa: que ara reinvindique la població infantil, perquè ha evolucionat ideològicament.
Perquè jo li he de recordar que fins el 1995 no parlava ningú de població infantil, ni parlava ningú de conciliar la vida familiar i laboral.
Clar, açò és nou, açò és nou.
Açò és una idea del Partit Popular que vostés han vist bé, que a mi em pareix bé *(protestes)* i han decidit recolzar-la.
I a mi em pareix molt bé, em pareix molt bé que les idees nostres les recolzen.
Perquè, perquè la Loce diu ben clar que és una demanda que no és obligatòria, és voluntària per part dels pares i mares si volen dur als xiquets.
És voluntària.

Si no s'ha posat en marxa el decret de desenrotllament de l'educació infantil, que vosté tan exigeix, deu preguntar-ho a Andalusia, a Extremadura, Astúries i Aragó, perquè en la conferència sectorial del ministeri, en l'última, van demanar per favor que este curs no es posara en marxa perquè no estaven preparats, i per al curs 2003-2004.
Quan esta és comunitat tot el contrari.
Hem de sentir-nos ben orgullosos, perquè vam ser pioners en el tema.
Per tant, senyora Noguera, no pot dir que l'educació infantil l'hem abandonada, sinó tot el contrari: esta comunitat pot sentir-se ben orgullosa.
Possiblement si vostés governaren estarien com en Andalusia, possiblement, i Extremadura.
Possiblement.

Quant als gastos, hi ha un increment del funcionament.
Vosté en la seua intervenció s'ha donat compte que ha discriminat, com sempre.
Sols parla de secundària.
Mire, centres hi ha de primària i de secundària.
I no sols muntem els de secundària, sinó també els de primària.
En educació primària hi ha augment d'un 20,95%, i en educació secundària un 15,32%.
Per tant, tenen el que es considera.
.
.
I l'augment ha sigut just, eh?
El reivindicaven i era just.
I s'ha considerat que calia augmentar-lo, i per això ha paregut en els pressupostos.
Ni més ni menys.
Per això ha aparegut en els pressupostos.
I tenen la plena autonomia, tenen la plena autonomia els directors de gastar estos diners segons les prioritats que ells creguen convenients.

Quant a l'educació concertada, també és un dels temes que vosté toca i jo crec que amb massa alegria, perquè disminuïx moltíssim la línia T-84619, que diu: "Ajudes als alumnes de centres concertats que impartixen el batxillerat".
La baixa tant que, mire, del pressupost que té la línia, que són 11.
899.
380 euros, vosté la baixa, la baixa, la baixa, li posa tantes partides que la baixa fins a 13.
097.
710 euros.
És a dir, dos milions que s'inventa, dos milions que s'inventa.
Però mire, senyora Noguera, ignorar que els centres concertats econòmicament vulneraria allò establit en la Llei orgànica 8/1985 ­no una llei del Partit Popular, una llei del Partit Socialista­, en la qual en diversos articles diu que cal conjugar l'oferta de llocs escolars sostinguts amb fons públics, tant en centres concertats en l'oferta pública de nova creació i l'oferta concertada, i que mai es pot substituir.

Per tant, senyora Noguera, eixe és un dels problemes que tenen.
Perquè a més que tenen eixe problema, sap quin en tenen més?
Que ja és hora de contar les veritats.
Sap qui va ser el conseller que més unitats va concertar?
A què no ho sap?
Va ser el senyor Romero.
Mire per on.
*(Protestes)* I aixina, en el curs 1995-96, va concertar 5.
139 unitats.
En el curs este, n'hi ha concertades 4.
977.
Mire la diferència.
Clar!
És que cal fer història!
Els agrade o no els agrade.
Tenen llast, tenen llast i l'han d'assumir, l'han d'assumir.

Per tant, no es tracta ací de fer allò de "es que ustedes simpre están con la concertada".
No, perdone, no.
Mosatros treballem per la pública, el que passa és que també complim la llei, llei que no hem aprovat mosatros, però que les assumim, les assumim com s'ha de fer, perquè això és la democràcia i la tolerància.

Allò dels seminaris, tampoc li ho vaig a repetir, perquè ja li ho vaig repetir.
M'imagine que haurà mirat vosté perfectament els pressupostos de totes les autonomies i s'haurà adonat que estan perquè són un pacte d'Estat.

Vosté no ha fet menció al personal.
Però, jo sí que vaig a fer una menció personal perquè vosté ho posa en tots els programes, en el de personal, ho posa en secundària, ho posa en primària, que les places, doncs, queden cobertes en 7 dies les baixes.
Mire, en l'acord de plantilles d'educació primària, que es va signar el 19 de juny de 1995 i en l'acord de plantilles d'educació secundària, que es va signar el 25 de maig de 1999, van ser signats entre el Consell i els sindicats, en representació en la mesa sectorial d'educació, es va quedar d'acord que les substitucions que pogueren produir-se en les plantilles haurien de ser cobertes en el termini de 7 dies des de la recepció dels parts de baixa en les direccions territorials.
En estos moments no ha sigut denunciada per cap part dels signants.
Per tant, significa que la conselleria compleix de forma rigorosa en benefici del sistema educatiu i per una educació pública de qualitat, per les dues coses, per les dues coses.

Després, agrair-li, senyora Noguera, mirant les seues esmenes, el recolzament que ens dóna de la Llei orgànica de qualitat educativa, perquè en algunes esmenes que vosté posa ja apunta el que diu la Llei de qualitat educativa, ho apunta.
I si no ho podem posar ara, sap per què és?
Perquè en la mesa sectorial on es reuneixen totes les autonomies i tots els consellers han demanat un ajornament.
I li dic les autonomies que han sigut.
Les de sempre : Andalusia, Extremadura, Aragó i Astúries.
Sempre són les mateixes.

Però, sí que li agraïsc que tant que els ha agradat convocar manifestacions contra la Loce, estar contra la Loce, li agraïsc que ­es veu en estos pressupostos- en el fons recolzen la Loce i que pensen que és una mesura prioritària per a la qualitat educativa d'esta comunitat i de l'Estat espanyol.

Quant a la formació de persones adultes, senyora Noguera, doncs, dir-li que la veritat és que hi ha un increment, el que passa és que vostés pareix que no vegen o llisquen els pressupostos.
Hi ha algunes esmenes que pareix que estiguen fetes basant-se en el pressupost de l'any anterior.
Hi ha un increment per a este exercici d'un 4,7 respecte a l'any 2004.
I, clar, a mi m'ha esglaiat moltíssim quan vosté ha dit: "inestabilidad y precariedad laboral del profesorado".
No pot ser, no pot ser, perquè tots els anys des que està el Partit Popular hi ha oferta pública.
Tots els anys es convoquen oposicions de les places que es necessiten.
I si una de les coses que vosté veu, i que així ho manifesten els seus pressupostos, és que munta molt el capítol I.
Però, sap per què munta molt?
Perquè han fet centres educatius, perquè volem baixar el ratio i perquè estem dotant d'eixos centres nous educatius que han posat en marxa de nous professors, perquè es necessiten.
I s'ha baixat el ratio, i, a més, volem baixar-ho més perquè nosaltres estem per la qualitat educativa, doncs, s'ha contractat a més professorat, simplement i planament.

I, a més d'això, a més d'això, vosté em parla de la formació.
Bé, la formació està fent-se, li agrade o no li agrade, li agrade o no li agrade.
I els Cefire estan funcionant, i estan funcionant en el que és l'ordenació i estan treballant per la integració de l'alumnat, la diversitat de l'alumnat que es trobem.

I, per últim, senyora Noguera, dir-li que, mire, que en la seua obsessió per la concertada, en la seua obsessió per la igualtat d'oportunitats, mire, l'única cosa que fa, sap que fa, una discriminació negativa, una discriminació negativa totalment, perquè rebutja que la formació del professorat, és a dir, vosté soles vol que el professorat públic siga el que es forme, el privat i concertat no es pot formar.
Quina discriminació!

Després, la projecció d'innovació educativa i desenrotllament curricular del professorat.
Tampoc vol que entren els concertats ni els privats.
Tampoc vol que hi haja premis per al professorat que ha elaborat materials didàctics.
Tampoc vol que els temes versats en l'educació amb valors es tracten en els centres concertats i privats.
Això és el que vol vosté, que m'ho demana.
Tampoc vol reconéixer que l'alumnat que ha finalitzat els estudis de Formació Professional específica per al millor aprofitament, doncs, tampoc és bo els que han treballat per la privada.
Tampoc volen afavorir i fomentar el desenvolupament de les pràctiques esportives en l'àmbit educatiu.
Tot això no ho vol.
Tot això no ho vol, simplement perquè és la concertada.
Li torne a dir que per favor es llisca la Lode, que treballe amb la Lode a la mà, perquè s'oblida d'ella, i és de 1985.
No és aprovada pel Partit Popular, és aprovada per vostés, és aprovada per vostés.
I es van oblidar d'ella.

I dir-li, senyora Noguera, que sé que anem a continuar perquè vosté no va a canviar en el tema, sempre va a ser el mateix, doncs, bé, continuarem, però oblide's de l'obsessió de Ciegsa i del mapa escolar, que no cree dubtes on no hi ha.
Perquè, sap què passa?
Hi ha una diferència entre vostés i nosaltres; que no som iguals, no som iguals, però, gens, no som iguals perquè Ciegsa no és Vacico, Ciegsa no és.
.
.

Per tant, li ho dic sincerament, li ho dic sincerament, vosté el que està fent, continue dient-li-ho, és crear el dubte, però eixe dubte no va a dur-li a cap lloc, perquè ja van intentar-ho els seus companys que van passar abans i mire per què ha servit, mire per què ha servit, han tornat a perdre les eleccions.

Per tant, la gent el que vol és passejar-se pels seus pobles i vore el seu centre educatiu acabat, que això sí que és una realitat, que els seus xiquets estiguen en el seu centre educatiu.
Això sí que és una realitat.
I no vol, doncs, ací dir que si açò, que si allò, que no duen a cap lloc i que està posant en entredit institucions importants, inclús estes Corts Valencianes.

Moltes gràcies.
(*Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

**El senyor Such i Botella:**

 

Una qüestió d'ordre, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Such, què és el que ocorre?
Diga'm la qüestió d'ordre, per favor.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

És que la senyora Nácher ha acusat a una diputada del meu grup de terrorisme institucional.
Jo crec que eixe tema hauria de retirar-lo la senyora Nácher perquè no constara en el *Diari de Sessions*.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Such, estupend.
Anem a vore la senyora Nácher què és el que creu i, a partir d'ahí, crec que la qüestió d'ordre quedarà finalitzada.

Senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Directament no ha sigut a la senyora Noguera, perquè jo pense que quan la senyora Noguera parla, parla pel seu grup parlamentari, no a nivell personal.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, bé, bé.
Vosté, senyora Nácher, no retira la seua afirmació.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

No, no, no ho retire.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Estupend.
Anem a continuar.
No ho retira.
Anem a continuar amb la intervenció de la senyora Noguera, amb la rèplica de la senyora Noguera.

Per favor, senyor Noguera, té vosté el temps de rèplica.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Bueno, veo que la señora Nácher no retira lo de terrorismo institucional.
Hemos empezado esta mañana siendo frívolos, hemos seguido y hemos continuado siendo cobardes, ahora terroristas.
No sé, si esto dura mucho más y no lleguemos a la cena de Navidad, pues si van a venir a lo mejor a esposarnos y salir de aquí presos.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

Mire, mire, terrorismo institucional, terrorismo institucional, ¿es pedir como diputada autonómica las cuentas en una empresa pública?
¿Eso es para usted ser terrorista institucional?
Pues negarlas es puro fascismo.
Eso es lo que es negarlas.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, per favor, senyories, reconduïm el debat, si són tan amables, per favor.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

¿Se atreverían ustedes a corregir esos presupuestos y a que yo me sentara en el consejo de administración de Ciegsa?
¿Se atreverían?
Porque ese sería uno de los primeros pasos de democracia que podrían hacer para, efectivamente, evidenciar que no pasa nada en Ciegsa.
Yo voy tan ricamente frente a todo el Partido Popular y me puedo sentar como un miembro del consejo de administración.

Decía la señora Nácher que estaba técnicamente acabado ­sigue insistiendo- un mapa escolar, la parte de Ciegsa que, como hemos podido demostrar con informes concluyentes y totalmente comprobados, está en el 2003 el 28% finalizado tan solo.
Pues, me parece que ustedes sí que están faltando a la verdad, insultando la sensibilidad y la inteligencia de los padres, madres, jóvenes, que están esperando un centro educativo, y de todos aquellos ayuntamientos que han puesto el suelo a disposición y llevan años esperando, años esperando a que construyan ese centro con retraso.
Pero, es más, hay comarcas -y se lo he dicho en alguna ocasión, como puede ser la de Canal- donde hay niños y jóvenes que todo su período educativo lo van a hacer en barracones, todo el período educativo.
No van a conocer lo que es un centro construido, educativo, público, no lo van a conocer.
Y vivirán, y estudiarán, entrarán en primaria y saldrán en secundaria en barracones.

Y me dice usted que no ningunea a ciudadanos y ayuntamientos.
¡A todos!
Mire, usted que es de la comarca conocerá el asunto de Binolloba, sabrá perfectamente que.
.
.
, Benilloba, perdón *(remors*), que el colegio público.
.
.
Es que voy demasiado rápida para no comerme el tiempo que tengo mucho que decirle.
El colegio público de primaria y de secundaria, que está terminado y al cual los niños todavía no puede asistir, es porque están pendientes de las negociaciones porque la administración a la que usted representa, a la que representa el conseller de Educación, se niega a asumir los gastos de mantenimiento que le corresponde.
Eso es lo que ustedes están haciendo en educación, asfixiar a los niños, a los jóvenes y a los ayuntamientos negándoles hasta lo que les corresponde por ley.
*(Remors)* Pues, eso es efectivamente, y lo digo porque corresponde a su comarca y podrá perfectamente comprobarlo.

Mire usted si hace demagogia.
Yo, desde luego, es que no sabría, jamás, y son ustedes unos maestros, porque le ponen ya hasta a Francisco Camps esos mensajes subliminales en la tele, todo el grupo de Zaplana, para poder desacreditar cada mensaje que hace.
.
.
Sí, lo he leído en la prensa, mensajes subliminales diciendo no sé qué de sangre roja o tal.
.
.
, para ver si desacreditan.

Mire usted si manipula que me dice: "retire usted las partidas de infantil de zero a tres años".
¡Hombre!
, las retiro y le estoy ofreciendo, por una parte, 7.
500.
000 para ayuda a los ayuntamientos en gastos corrientes y un convenio de 50 millones de euros.
Y me dice: "es que me retira una que tiene dos millones de euros y otra que tiene uno".
¡Hombre!
, ¿no será que hemos agrupado y hemos hecho?
Y dice: "usted se olvida de los niños de 4, 5 y 6".
No me olvido, no me olvido.
Yo no sé si usted sabe, como responsable de educación, que es de la comisión, que tiene la obligación de garantizar plaza pública a los niños de 4, de 5 y de 6 años y no lo están haciendo.

Y le digo: léase el informe del Síndic de Greuges, porque recuerdo que el señor conseller decía: "a mí no se me ha quejado ningún padre y madre ­no utilizaré lo de mami, que a mí me encanta, porque me lo dice mi hija todos los días-, pues ningún padre ni madre se ha quejado porque su hijo de tres años se ha quedado sin plaza".
¿Cómo que no?
Pues, el informe del Síndic de Greuges está lleno de quejas.
¿Qué pasa, que ustedes utilizan las instituciones cuando les gusta y cuando no, no?
¿Eso no es desacreditar las instituciones que sí están haciendo informes?

Y me dice: "no hable sólo de los gastos corrientes de los centros de secundaria, hable también de los de primaria".
Tiene razón, porque se me había olvidado.
¿Quiere que hablemos?
¿Quiere que hablemos de los centros de primaria?
¿Quiere que hablemos de cómo están los directores haciendo manifestaciones?
¿Quiere que hablemos de cómo se van a la puerta de conselleria a manifestarse porque no les llega el dinero para pagar el comedor, que tienen que adelantarlo ellos casi de su propio bolsillo?
¿Hablamos de eso?
Que solamente les llega el ingreso a cuentagotas cuando ven que ya va a explotar la manifestación y se sonroja la cara del conseller porque no puede salir del edificio.
*(Remors)* Se me había olvidado, efectivamente, primaria, tiene usted razón.

Mire, me parece que mal empezamos cuando no le he oído hacer ninguna mención de algunas de las enmiendas que yo llevaba, por ejemplo, la de inmigración.
No le he oído hacer ninguna mención ni saber si la va a aceptar o no la va aceptar.
Pero, le digo, no sólo es que no veo ninguna línea de ayuda a alumnos inmigrantes, sino que me parece que mal estamos empezando, porque la panacea iba a ser ese congreso de educación y de inmigración que se iba a realizar con el cual solucionaremos todos los problemas.
Pues, ¡hombre!
, para intentar que sea un congreso de multidiversidad y multiculturalidad empezar vetando ponentes porque sean socialistas, me parece que, desde luego, no son los mejores comienzos que uno pueda hacer.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

Y me dice de la concertada.
Dice: "es que usted en la concertada tiene manía obsesiva".
.
.
No señor, no señor.
Claro que el gobierno socialista ayudó y puso en marcha dentro de la red de un sistema educativo público, ¡lo poco público que tenía!
, poco, porque he de recordarles de dónde venía, la herencia que pudo recoger el gobierno socialista, que era de toda una red de escuelas nacionalcatólicas privadas.
Bueno, pues, puso en marcha toda una red pública y concertó escuelas, claro que sí, sin rebajar para nada la calidad de la escuela pública, todo lo contrario, la puso bien alta.

Porque, haga usted memoria, que usted y yo procedemos de la misma generación: cuando yo empecé la primaria, mis padres pensaban, porque no tenían colegio público en el barrio, "a la xiqueta li haurem de donar un ensenyança de pagament, no?
, de pagament, que siga privada, perquè eixa és la bona".
Pues, cuando mi hermano estudió, diez años después, diez años después, mi hermano, ya fue perfectamente a la pública, porque era la que estaba garantizada como la mejor escuela y la mejor oferta.
Y eso correspondió a los años ochenta, noventa, hasta que ustedes llegaron y cortaron ese grifo.
*(Remors)*

Yo le he dicho: no le toco los recursos de la concertada obligatoria, pero sí de la concertada no obligatoria.
Y, sobre todo, mientras ustedes no tengan dinero para ponerlo en la pública, y para ponerla en el lugar donde se merece.
Porque yo no tengo ningún dolor de conciencia de hacer estas críticas; ustedes sí deberían de tener dolor de conciencia de estar mintiendo continuamente, y, es más, deberían de confesarse, ya que han puesto la enseñanza de religión dentro de la Logse, ¡por el amor de Dios, que mentiras tan gordas no se pueden permitir!

Están asfixiando la escuela pública, y yo no le he tocado ni un solo recurso de la concertada que fuera enseñanza obligatoria, "obligatoria", pero sí la no obligatoria, o los premios que usted me dice que van para las enseñanzas privadas y concertadas.
Me hablaba de premios, premios al profesor, premio al alumno, todos de la privada *(veus)*, garantíceme que los niños de la pública irán a un colegio donde puedan comer, tener calefacción, encender la luz, un trocito de tiza, y, si puede ser, desde luego, el asiento donde sentarse.
*(Veus)*

Y, por último, comentarle, me dice: "ustedes han hecho modificaciones añadiendo la Loce dentro del presupuesto".
Mire, yo no tengo ningún interés en que lleven la Loce en marcha, ¡ninguno, ninguno, ninguno!
, me parece pésima esa ley.
Ahora, lo que también me parece pésimo, y un poco de morro es que, hombre, para estos presupuestos no necesitábamos ningún superconseller que viniera de Madrid.
Desde luego, ¡ninguno!
, porque para que la gente del grupo de Zaplana cogiera miméticamente el presupuesto del 2003 y lo copiara hasta equivocándose en las siglas, que es lo que yo les he corregido, ¡hombre, me parece muy fuerte!

Resulta que ponen: "Evaluación de la implantación de la Logse!
".
Hombre, buena mujer, si la Logse ya la han retirado, y la han retirado ustedes.
.
.
Será evaluación de otra cosa.
*(Veus)* Errores de haber copiado miméticamente un presupuesto sin ni siquiera haberse molestado en hacer la adaptación.

Y, le digo, ¿por qué no ponen ustedes la Loce en marcha?
Pues, mire, en lo que puede ser programas, construcción, donde se necesite dinero, porque no hay un duro, "porque no hay un duro", y porque no tienen dinero.
Ese es el problema.
Porque, además, llegó el señor conseller, que al principio del verano estaba más chulo que chulo, era, ¡bueno!
, decía una detrás de otra.
Yo me acuerdo que dijo: la Loce la vamos a financiar nosotros solitos aquí, en la Comunidad Valenciana, nosotros solitos.
Lo dijo, lo recuerdo perfectamente.
Dices, bueno, será que va a tener dinero para ello.
*(Veus)* ¡Ay, ahora ya no!
, ahora ya resulta que la financiación tiene que llegar de Madrid, pero es que los malos de los socialistas la bloquean.
¡Será ese el problema!
, pero, además, que no tienen ni un duro.

Y sabe qué es lo que sí van a aplicar de la Loce, van a aplicar las medidas pedagógicas más retrógradas que existen en toda Europa, van a cargarse un sistema de educación "igual" para todos, donde el mayor derecho que se puede tener es la libertad de pensamiento.
Ustedes lo van a anular haciendo nuevamente una enseñanza confesional obligatoria.
Y dígame que eso casa con el Estado de derecho, porque el principal deber del Estado de derecho es garantizar que cada individuo pueda pensar con libertad lo que quiera y donde quiera, y eso, ustedes se lo cargan con su tan mencionada Ley de calidad educativa.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Noguera.

Para el turno de réplica, tiene la palabra la señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

President.

Senyories.

Señora Noguera, el balance de Ciegsa es público, *(veus)* es público, puede mirarlo cuando quiera, y mire las partidas cómo están, mire las partidas cómo están.

Y la ley que crea las empresas públicas, les recuerdo que fue aprobada también por el Partido Socialista y creó Vaersa, y dígame cuándo estuvo alguien del Grupo Parlamentario Popular en Vaersa, dígame cuándo estuvo en la Filmoteca Valenciana, dígame cuándo estuvo en el Ivvsa, dígame cuándo estuvo en Ferrocarriles de la Generalitat, *(remors)* ¡dígamelo!
¡Nunca!
¡Nunca!
¡El fascismo lo hemos aprendido de ustedes!
, ¡lo hemos aprendido de ustedes, que son unos fascistas!
*(Aplaudiments i protestes)*.

En cuanto a Benilloba, le voy a contestar.
*(Veus)* Mire, en primer lugar, yo no represento a la administración, yo represento a un Partido Popular, represento a un partido, me presenté en una lista, *(veus)* y he sido elegida, pero no a la administración.

Mire, la alcaldesa de Benilloba, saltándose todas las reglas, formas y maneras, quiere nombrar al bedel, que sea alguien de su confianza, porque es "su" colegio, la empresa de limpieza, ¿eh?
, y no quiere dar el permiso del agua y la luz.
*(Veus)* Eso es la vergüenza de los ayuntamientos mandados, no gobernados, por el Partido Socialista.
*(Protestes)*

No, si es que no tiene ningún peligro el bedel, pero es que la ley dice que lo tiene que nombrar la administración, ni más ni menos, no municipal, sino autonómica, esa es la diferencia, no tiene ningún peligro.
*(Protestes)*

Mire.
.
.

 

**El senyor president:**

Bueno, señores diputados, por favor.
Diputada Nácher, por favor.

Vamos a ver, yo entiendo, señores, que a estas horas, después de todo el día, pueden tener ustedes necesidad de *efervescer*, pero, por favor.
Eso no quiere decir que no tenga esto vida, pero con moderación.

Continúe, señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gracias.

En cuanto a la educación infantil, señora Noguera, decirle que en estos momentos, en Alicante, de cero a tres años, existen 281 vacantes de alumnado de cero a tres años si cubrir.
Es decir, no hay alumnos, pero están ahí para que los niños se quieran ir; en Elche, existen 230 vacantes de alumnado de cero a tres años sin cubrir; en Valencia, 559 vacantes de alumnado de cero a tres años sin cubrir.
Y así, reiteradamente.

Y en lo que se refiere a nivel de educación infantil de tres, cuatro o cinco años, consta que 7.
826 alumnos están escolarizados en 404 unidades, atendidos por 487 maestros, y ello supone un ratio de 19,3 alumnos por unidad y de 16 alumnos por maestro.

Por tanto, si le hacemos caso, le continúo diciendo que dejamos a los niños de cuatro, cinco y seis años sin asistir a clase.
Pero como no le hacemos caso, porque para nosotros sí que la educación es obligatoria infantil.
.
.
, voluntaria, voluntaria, se lo vuelvo a repetir, aquellos que los padres y madres quieran llevar a los colegios, voluntaria, ¿eh?
, padres y madres que quieran llevarlos a los colegios, pues, por lo tanto, está todo cubierto, está toda la demanda cubierta.

Y en cuanto al alumno inmigrante, pues, simplemente, decirle que se han establecido programas y acciones de compensación educativa, que están reguladas en la orden del 4 de julio del 2001, están publicadas en el *Diario Oficial de la Generalitat Valenciana* el 17 de juliol del 2001, y se apoyan mediante recursos materiales imputables al capítulo II del programa 421.
30 y al capítulo IV en la línea T72000 del mismo programa, y mediante recursos humanos.
Y en el curso 2003/2004 se han dotado, en estos momentos, de 233 maestros o profesores.

Aparte de eso, se elabora material específico para el aprendizaje de lenguas para proyectos de investigación e innovación educativa para la integración de estos emigrantes.

Y, le insisto, señora Noguera, el Partido Socialista no hizo ni un solo colegio, *(veus)* y ese, *(protestes)* ese es el problema que tienen, que saben que llegar a 445 centros es muy difícil, esa.
.
.
Yo lo comprendo, que ustedes no saben cómo lo hemos hecho, pero lo hemos hecho, ustedes no.
*(Veus)*

Con lo cual, todo lo que dicen de Ciegsa, decirles que es pura falacia, es una pura falacia que ustedes quieren desacreditar a este gobierno.
Pero vamos a continuar trabajando y vamos a continuar haciendo centros públicos y vamos a trabajar por la educación pública y de calidad.
Eso, téngalo claro, aunque venga usted todos los días aquí a decir lo contrario.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Nácher.

Vamos a continuar con el debate.
.
.
 *(remors)* Por favor, señores diputados, vamos a continuar con el debate del grupo de enmiendas presentadas por el Partido Socialista, con representación de don Vicente Escrig, que va de la 1.
593, 1.
594, 1.
623, 1.
624, 1.
657 y 1.
658.

Por favor, tiene la palabra el señor Escrig.

 

**El senyor Escrig Peris:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Presentem una sèrie d'esmenes referides a les escoles de música, Conservatori Superior de Música de València, com a ensenyament de règim especial i promoció musical.

Com a nou diputat d'esta cambra, que procedixc i vinc del món musical valencià i, en concret, de l'associacionisme musical, volguera intentar conscienciar estes Corts Valencianes i, en especial, al Partit Popular, de la necessitat d'aprovar estes esmenes sobre música, perquè seria una forma de començar a fer justícia amb els músics i la música valenciana.

I dintre d'este debat parlamentari en esta VI legislatura, m'escoltaran moltíssimes vegades fer una defensa de la música valenciana com un fenomen sociològic únic en el món i que, per justícia, hauria d'estar subvencionada al cent per cent per la Generalitat Valenciana, a partir de la base dels projectes que desenvolupen.

Presentem, en primer lloc, l'esmena de modificació 1.
593, a les ajudes d'escoles de música, que s'ha consignat inicialment una quantitat de 3.
640.
000 euros, demanant una modificació fins a de 7 milions d'euros per les raons que vaig a argumentar.

El Grup Parlamentari Socialista presenta esta esmena no sols perquè és una necessitat a una realitat com són les escoles de música, sinó per una cosa més important, per la tasca educativa i social que porten a cap les societats musicals.

Esta esmena és el sentit de moltíssims músics, i en estos moments, si me permeten, en esta trona parle en boca dels músics i en nom d'ells.
Les bandes de música, les corals, senyors diputats, com a entitats privades sense ànim de lucre estan desenvolupant un servei públic, repetisc, un servei públic com és l'ensenyament musical no reglat, que hauria de ser assumit en tota la seua extensió per la conselleria mateixa.

Considerem, senyora Nácher, ix ací que el pressupost de l'any 2004 per a ajudes d'escoles de música ha pujat efectivament un 28%, però creguem a totes llums que és insuficient, inclús la directora general de l'ens, de l'Institut Valencià de la Música, reconeix que les subvencions que reben les actuals escoles de música són manifestament insuficients.
Així mateix, en un estudi que presentà la Federació de Bandes mateixa, diu que el pressupost necessari perquè no arriben a desaparéixer les escoles de música és al voltant de 7 milions d'euros, que és la quantitat que demanem en l'esmena.
Volguera apel·lar, des de la responsabilitat de govern que té el Partit Popular, que si no es puja esta partida a eixa quantitat de 7 milions, moltes escoles desapareixeran, i desapareixeran, consegüentment, bandes de música.
I, segons fonts de la Federació de Bandes mateixa, podrien desaparéixer fins a 50 escoles de música, i jo crec que la responsabilitat seria únicament i exclusivament del partit que mana en la Generalitat Valenciana.

Pregue al Partit Popular que tinga la consideració i sensibilitat cap a este fet social i educatiu tal com són les escoles de música.
I els músics volen justícia educativa, és a dir, si n'hi han importants subvencions per a educació concertada i privada en general, que també s'invertisca allò que correspon a escoles de música, perquè les bandes de música estan arrossegant dèficits econòmics molt grans, i vosté, senyora Nácher, ho sap, de molts anys, quan vosté era subsecretària, i ho sap perfectament.

Fent una comparació amb altres autonomies, per exemple el govern de la Generalitat catalana està invertint 11 milions d'euros en escoles de música, assumint totes les competències, i el País Basc està al voltant de 6 milions d'euros.

I el mateix conseller de Cultura en esta trona, el dia 24 de setembre, quan féu l'exposició de política general, digué: "S'ha de donar un esforç gran al manteniment de les entitats musicals de la Comunitat Valenciana".
I per tant, crec que si no s'aprova esta esmena n'hi haurà una contradicció entre la realitat dels pressupostos de la conselleria i les paraules del senyor conseller.

I si se demana esta esmena a l'aprovació és per un sentit d'interés general, no partidista, perquè reconeguem que els músics han de desenvolupar la seua tasca en base a justícia.

També presentem una esmena de modificació al conservatori superior Joaquín Rodrigo de València, perquè puga ser reformat.
Les actuals condicions són tercermundistes, i invite les senyories que vegen les instal·lacions d'este conservatori, que estan en un estat lamentable.
Pense que un estudi superior com és la música en València hauria de ser donat, i per tant, tant professorat com alumnes, en unes condicions dignes.

Demanem, per una altra banda, i presentem unes esmenes de promoció musical, perquè creguem que el Grup Parlamentari Socialista ha d'ajudar la música valenciana en general.
Vaig a donar unes dades que vostés les saben: 502 bandes de música, 40.
000 músics federats, 80.
000 educands i al voltant de 300.
000 persones que voluntàriament, directament o indirectament, estan contribuint al món de la música valenciana.
Per tant, es mereixen un tracte especial per part de la Generalitat Valenciana.

Qualsevol banda de música o societat musical, siga gran, mitjana o xicoteta, té tres objectius: l'objectiu de projecte cultural com és la banda, l'orquestra, els cors, els grups instrumentals; l'objectiu o projecte social, com són els socis i voluntaris, i l'objectiu educatiu o projecte educatiu, que són les escoles de música.
Per tant, són projectes portats per eixes societats musicals que són entitats privades i que donen un servei públic, i per tant, creguem des del Partit Socialista que estan mal pagats per part de la Generalitat Valenciana els actuals músics, bé perquè hi haja una gran hipoteca en la Comunitat Valenciana o bé perquè les arques públiques de la conselleria estan buides.
Pense que necessitem fer un esforç per a ajudar estos músics.
Si la música valenciana estiguera en el País Basc ­i faig menció al txistu i a les corals­ o estiguera en Catalunya ­les cobles i sardanes­, segur que estaria al cent per cent subvencionada.
No és el nostre cas, que estem donant funcions públiques a un preu zero euros.

Demanem justícia cultural, per tant, perquè sí, efectivament, anem a recolzar l'esmena 2.
091 del Partit Popular, que fa referència a una subvenció a la Federació de Bandes quant a l'impuls dels intercanvis musicals, i anem a donar suport des del Grup Socialista al Grup Popular.
Però què passa amb la Federació de Cors i què passa amb la Federació de Compositors Valencians, que no tenen cap partida pressupostària per a dur a cap la seua tasca?
Això obligarà que molts cantants i molts compositors hagen de fugir de València per a estrenar les seues obres o poder cantar fora de la Comunitat Valenciana.

Jo pense que és important que d'esta cambra naixqueren uns premis de composició importants, que institucionalment les Corts Valencianes donaren suport al premi valencià de composició Manuel Palau per a coral, premi valencià de composició Joaquín Rodrigo per a orquestra simfònica, premi valencià de composició Salvador Giner per a banda, perquè actualment no n'hi ha ningun premi a què puga un compositor valencià poder optar, i és vergonyós que haja d'optar a altres premis fora de la Comunitat Valenciana.

També presentem unes esmenes d'addició quant al que és el compliment de la Llei valenciana de la música, per a la creació de la famosa Orquestra Simfònica de la Generalitat Valenciana i la Jove Banda, que estan des de l'any 1998 en el caixó dels oblits.
Pensem que és important que els nostres músics no hagen d'anar-se'n fora de València a l'Orquestra Nacional, Radiotelevisió o a altres bandes simfòniques fora de la Comunitat Valenciana.
És precís ficar en marxa allò que diu la llei i crear estes unitats artístiques, perquè aixina ho diu la llei i perquè aixina mos ho estan demanant els músics professionals que acaben els conservatoris i que no tenen accés a ninguna plaça en València.

Finalment, vull dir i fer una reflexió perquè volem presentar estes esmenes, i incidixc en el tema, amb un interés general, no mai partidista.
Perquè els músics en l'actualitat estan ignorats, i pensem que des de les institucions públiques hem de fer un gran esforç entre tots, perquè pensem, i aixina ho pense jo personalment, que la música valenciana ha sigut i és una assignatura pendent en cultura.
I jo pense que seria molt important començar a mentalitzar-mos, a conscienciar-mos en esta cambra que quan donem un euro a la música no és un euro per al músic, és un euro per a la cultura, per a la banda, per a la part artística, social i educativa.

Moltes gràcies.
*(Veus: "Molt bé".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Escrig.

Tiene la palabra.
.
.
Por favor.
Entiendo el énfasis que ponen ustedes en sus manifestaciones, pero modérense.
Señora Nácher, tiene usted el uso de la palabra.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Compartim, senyor Escrig, eixa sensibilitat per la música, i crec que ha quedat demostrada per part del Partit Popular en estos anys de govern i en estos pressupostos que dins d'uns dies van a aprovar-se.
Ha quedat demostrada l'aprovació i la creació de la Llei de la música, i recorde que va ser aprovada, presentada i a proposta, em consta, dels músics de la comunitat, que els va escoltar el Partit Popular, i per això la vam dur a esta cambra.

També li he de dir que la nostra sensibilitat arriba més allà.
Jo recorde quan vostés van demanar les ajudes a l'escola de música, ajudes que fins aleshores no les tenien.
Ho recordes?
Jo sé que vosté ho recorda perquè en aquell moment estava com a president de la federació o va entrar al poc temps de començar a donar estes ajudes.
I estes ajudes no les va donar ningú més que el govern del Partit Popular, va començar a donar-les.
I en eixa línia s'ha continuat treballant.

I la sensibilitat és tan gran que, per suposat, la línia de subvenció destinada a les escoles de música i a les societats musicals, que els titulars són també les escoles de música, s'ha incrementat un 28%, més de 796.
760 euros.
També s'ha augmentat la línia d'ensenyança de música reglada, que els beneficiaris són les corporacions locals titulars de conservatoris de música i centres autoritzats per a impartir la dita ensenyança.
S'ha incrementat també en 888.
750 euros respecte la de l'any anterior.

Vosté sap que s'ha implantat el segon curs del grau superior de música.
S'han posat en marxa este curs nous edificis dedicats a la música, com el conservatori professional de València en Velluters, i el conservatori professional de València en Torrent.

Vosté em demana també, que no ho ha dit, beques per a alumnes d'escoles de música, i jo li he de dir que no, però no perquè jo vullga, sinó perquè m'ho diu una llei, una llei que és la Logse, que diu que sols es poden concedir beques a l'ensenyança reglada, ni més ni menys.
Però bé, és eixa qualitat per l'educació, eixe en pro de l'educació pública i tot això que hem sentit abans, mire, ací tenim un detall sense importància del que mos du la Logse.

Sap també que s'ha creat el conservatori superior d'Alacant, i en el conservatori superior de València s'ha implantat el grau superior de dansa, impartint dos especialitats, la de coreografia i la de pedagogia.

El conservatori Maestro Rodrigo superior de València, mire, estic dient-li, m'ho demana dos voltes, m'ho demana una en diverses actuacions d'infraestructures i una com una esmena solitària, he de dir-li que ha arribat ja tard perquè ja està redactant-se el projecte bàsic, ja està redactant-se.
Per tant, puc dir-li que ha arribat tard a eixa esmena perquè ja està treballant-se en el tema.

Vosté sap també que esta treballant-se, que s'ha parlat amb el ministeri perquè és el que ho ha d'aprovar, que mosatros no som ni més ni menys que el País Basc i més ni menys que Catalunya, volem ser iguals, i per això està treballant-se perquè es puga estudiar en els centres la xirimita, que també puga estudiar-se la xirimita, i està treballant-se en això.

Dir-li també que este any va a promoure's la creació musical mitjançant encàrrec d'obres de compositors valencians per a la seua posterior estrena i difusió.
Per tant, els nostres mestres, els nostres compositors, no se n'hauran d'anar, no serà tot tan dramàtic, no se n'hauran d'anar d'esta comunitat.

També està treballant-se pel perfeccionament musical, especialment dedicat a jóvens.
I ara quan diga la dotació de beques, bé, és que no és en la reglada, és ja no reglada, per a l'organització de cicles de jóvens intèrprets.
I ja el funcionament total de l'orquestra de la Generalitat Valenciana, aixina com un programa d'intercanvi de festivals d'orquestres juvenils.

També, com vosté bé ha dit, el recolzament a federacions i associacions de la Comunitat Valenciana, especialment a la Federació de Societats Musicals i també de cors, folklore i cant d'estil.
I ahí li donem les gràcies per haver recolzat eixa esmena que va presentar el Partit Popular, que com veu, demostra en tot moment una sensibilitat pels nostres músics i per la música dels valencians i la música valenciana.

També volem la difusió de la nostra música folklòrica, hem de difondre-la.
La difusió de la música i els músics valencians a través d'un circuit o xarxa musical valenciana perquè la coneguen dins de la comunitat i que puguen participar en certàmens nacionals i internacionals.
Recuperació del nostre patrimoni musical, unitats artístiques professionals, com el programa de treball del Cor de la Generalitat Valenciana.
Col·laboració amb les principals formacions professionals de la Comunitat Valenciana i actuació en els principals auditoris i participació en diferents cicles, festivals i temporades líriques espanyoles.

També un dels objectius que vosté haurà llegit que apareix en els pressupostos del 2004 és la consolidació d'un pla de festivals i certàmens musicals.
També haurà llegit, perquè aixina consta en els nostres pressupostos que anem a aprovar dins de poc, que per això també li demane que, mire, tot açò, eixa sensibilitat que està demostrant el Partit Popular, eixa sensibilitat també podria vosté recolzar-la amb el vot afirmatiu el dijous, quan votem els pressupostos, perquè ací es veu clarament que n'hi ha un sentir per la música, pels nostres músics i per esta comunitat, que no siga una comunitat de tercera sinó que volem que siga de primera, i sobretot, en el tema de la música, en la consolidació d'un pla de festivals i certàmens de música, aixina com en la creació d'un *(inintel.
ligible)* líric per al foment de l'òpera i la col·laboració amb les principals agrupacions professionals de la Comunitat Valenciana, com puga ser la Capilla des Ministres, que quan ix de la Comunitat té molt d'èxit, el grup instrumental de València, que és molt conegut fora de les nostres fronteres, el Quinteto Cuesta, Estil Concertant, Amores Grup de Percussió, Coral Catedralicia, etcètera, etcètera, etcètera.
Perquè si d'alguna cosa podem gaudir en esta Comunitat, i podem gaudir tots els valencians, és de tindre, a part d'amor a la música, molt bons músics i jo crec que també l'apreciament i la sensibilitat per part de tots a la música.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Nácher.

Tiene la palabra el señor Escrig para el turno de réplica.

**El senyor Escrig Peris:**

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyora Nácher, no mesclem peres amb pomes.
I m'explique molt clar.
Jo li he explicat ací els problemes que té la música amateur valenciana.
Jo no he vingut ací a escoltar una sèrie de realitzacions que ha fet el Partit Popular en eixos vuit anys.
Perquè totes les realitats que vosté m'ha dit es van a resumir en una paraula: Música 92, fet pel Partit Socialista, i que a partir de 1995 s'acabà eixe projecte meravellós de Música 92.
I l'únic que han fet vostés són les ajudes a escoles de música, les ajudes a escoles de música per una pressió social i musical de totes les bandes.
No ha sigut un projecte inventat pel Partit Popular.

Senyora Nácher, vosté sabrà molt de patrimoni artístic, però no té ni *zorra idea*, i disculpe l'expressió, de música valenciana.
Li ho dic amb tot el cor i amb tot el respecte.
Perquè estem, estem, estem en una situació precària els músics valencians.
I això no ho volen vore vostés.
I no em siga frívola, senyora Nácher, no siga frívola, perquè estem realment en una situació molt lamentable i crítica.
Estan desapareixent escoles de música, els dèficits estan assumint-se per associacions musicals amb uns dèficits importants econòmics.
I, per tant, no em vinga ací venent el que es ven en el mercat, perquè no ens convenç.
I li ho dic i repetisc en nom dels músics podíem parlar de molts problemes: de l'homologació dels alumnes d'estudis superiors de música a instituts universitaris, que es crearen ací en les Corts Valen-cianes; podíem parlar dels alumnes de música de jardí musical que estan desemparats.
Podíem parlar de moltes coses.

Però, mire, en música valenciana la demagògia té un nom, que és diu Partit Popular.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Escrig.

Tiene la palabra la diputada Nácher.
*(Pausa)*

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Em crida l'atenció, senyor Escrig, que quan vosté parla de Música 92 i 95, en estos pressupostos demane infrastructures musicals.
Em crida l'atenció, perquè si tot estava fet en 1992/1995, realment els conservatoris havien d'haver estat acabats, veritat?
I faça memòria també que.
.
.
ara després en cultura parlarem de les infrastructures que s'han fet a les societats musicals, també parlarem d'elles, també.
Perquè haurien d'haver estat fetes totes en 1992/1995.

La veritat és que jo recorde, jo recorde exactament, que un piano es va prometre en un poble de la meua comarca en 1992-1995 i el piano mai va arribar, mai va arribar.
Això sí que li ho puc dir.
*(Remors)* Encara no tenen piano en el poble, això sí que li ho puc dir.
Això va ser, això va ser el pla de Música 92, això va ser.
.
.
*(Remors.
Una veu: "¡Muy bien, muy bien!
")*

**El senyor president:**

Por favor, por favor.
Señores.
.
.
Señora Espí, señor Camarasa.
.
.
¿Y todo por un piano?
*(Remors.
Rialles)* Por favor.

Puede continuar, señora Nácher.
*(Remors.
Pausa)* Muchas gracias, señora Nácher.

Vamos a entrar en el debate del bloque de enmiendas presentadas por el Grupo Socialista y que presenta doña Isabel Escudero, que va de la 1.
670 a la 2.
070.
*(Remors)*

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

Bona nit.

A hores d'ara voldria agrair al Grup Parlamentari Popular, als qui estan ací, la seua capacitat de resistir aquesta vesprada, i al meu grup, al Grup Socialista, per la resistència, perquè avui de nou hem encarnat l'esperit fresc i il·lustrat de la resistència.

M'agradaria començar dient "no passaran", però com vostés igual van a passar *(rialles)* jo voldria posar de manifest en les nostres esmenes el nostre projecte que d'aplicar-se suposaria un model estructural, una modificació de l'actual.

Mire, vaig a començar per l'esport perquè sempre es queda l'últim.
Aquest any ha disminuït en un 9%.
Encara queda, senyories, allò de *mens sana in copore sano*.
La filosofia que ha caracteritzat el seu pressupost ha sigut, senyora Nácher, reduir dramàticament tots els capítols destinats a ajudar a les entitats públiques i als agents socials, aquells que estan compromesos en la pràctica esportiva.
I, per contra, han incrementat en l'estructura de la secretaria autonòmica de l'esport i en l'aportació de la Generalitat a la societat Circuit del Motor que se'n porta el 38% del pressupost total.
Han marginat l'esport de base en estes dos legislatures.

Jo crec que ara és el moment de demostrar si este govern té més sensibilitat que l'anterior i acceptar alguna de les nostres esmenes destinades a ajudar als únics agents que en l'actualitat treballen en el desenvolupament d'activitats per a joves: els ajuntaments, que han estat rebent quantitats testimonials quan les han rebut.

Tampoc ha hagut en aquestos vuit anys cap increment en la quantia destinada a l'esport escolar i a l'esport universitari.
La seua sensibilitat no ha canviat, que també veiem que no ha canviat en la desprotecció que vostés tenen a nivell sanitari en les nostres esportistes i en especial en els joves; en la planificació d'infrastructures, en el que els paràmetres d'idoneïtat, econòmics o de temporalització en la seua construcció són sempre imprevisibles, i en el Pla d'instal·lacions esportives, que en 2001/2007 preveien un finançament de 24 milions d'euros.

Per quart any consecutiu, senyora Nácher, vostés han consignat un 30% menys de la quantitat compromesa.
O no construeixen al ritme previst o els municipis i empreses constructores suporten càrregues financeres no previstes, o són projectes desproporcionats, perquè la seua reducció és impressionant.
D'altra banda, senyora Nácher, han disminuït un 28% les ajudes a les federacions i han ferit de mort l'esport valencià.

En l'últim govern socialista, no se'n recordarà, a la millor, nosaltres vam posar en funcionament el programa Hospi.
Esport, les quanties no han variat en estes dos últimes legislatures.
I és fonamental, vosté ho sap igual que jo, facilitar la incorporació a la vida quotidiana i a la integració social de persones que tenen deficiències sobrevingudes i que no es poden quedar en un fet absolutament testimonial.
Jo crec que s'hauria de ser molt seriós en esta situació.

Creuen vostés, de veritat, que així va bé l'esport valencià?
Jo crec que va bé, però ben arreglat.
Igual d'arreglada que està la cultura, la cultura per la qual vostés han apostat.
Una cultura espectacle, la dels impactes mediàtics, la que es concentra en les grans capitals i abandona a la seua sort el territori.

I el pitjor, senyora Nácher, és que han escollit com a model una trama d'organismes, d'ens, d'instituts, de fundacions amb conseqüències absolutament nefastes, perquè incrementen el capítol I i el II on proliferen els directors generals, els gerents, els assessors, el lloguer de locals, la burocràcia, el protocol, la imatge, les dietes.
I fan, a més, una gestió opaca amb l'argument pintoresc de no violar la privacitat dels qui s'enduen els diners a sac sense auditories fiables, renunciant a la gestió directa en favor d'eixa xarxa que està creant un forat negre, que algun dia aflorarà i serà per a vostés ­mosatros ja ho sabem­ una sorpresa ben desagradable.
Vostés gasten tot açò per allò de "tranquilos que habrá para todos".
Zaplaza *dixit*.
Evitar el control, despreciar el procediment, alimentar empreses afins i multiplicar la despesa.

Les nostres esmenes, ja les vam debatre en comissió, pretenen i busquen reforçar la capacitat de creació artística i cultural, estendre territorial i sectorialment la cultura, i educar, educar des de la llibertat i el desenvolupament de la consciència crítica dels ciutadans.
I per això hem demanat reforçament en les produccions teatrals, audiovisuals, etcètera.
Amb els diners, senyora Nácher, que ens estem gastant en una sola luxosa producció o pagant a tots eixos fitxatges estrangers podríem programar tot l'any a més de 200 pobles.

Vostés duen vuit anys venent-nos la moto de la ciutat del teatre i encara no saben quan tindran els terrenys, i reincideixen cada dia més en la seua política de *grandeur.* Ara ens toca *La Celestina*, l'any passat era *Equu,* l'altre *Les Troianes*.

I també volem incrementar la producció audiovisual, perquè en discursos, en discursos no són pel·lícules.
Duen anys marejant la perdiu amb el llibre blanc, en què es un sector estratègic, amb la Llei de l'audiovisual, en la ciutat de la llum.
Però nosaltres no veiem la seua voluntat política als pressupostos.
El que haurien de fer és comprometre's seriament amb TVV, a Canal 9, en la producció d'empreses valencianes; desenvolupar una política eficaç de producció pròpia amb fins culturals i educatius i finançar els projectes dels sectors.
Això és el que haurien de fer.

Respecte a la política del llibre i de les biblioteques, imagine que vostés es queden indiferents als conéixer que estem a la cua d'Espanya i d'Europa en interés per la lectura; que hi ha valencians que no han llegit mai en la seua vida, que no empren ni un llibre a l'any i les raons hauran de buscar-les en què no tenen ni un pla que fomente la lectura i en que inverteixen menys que cap altra Comunitat.
Evidentment, això és qüestió de prioritats i a vostés segurament els pareixerà molt millor gastar-se milions en encarregar escultures a algun amic a costa dels fons per a les biblioteques municipals.

També hem decidit en les nostres esmenes recolzar la xarxa de museus, perquè l'oferta museística no ha d'estar concentrada exclusivament en les capitals.
L'oferta en els pobles i ciutats és una eficaç contribució al seu desenvolupament econòmic i és un element fonamental de conservació de la seua identitat històrica, la identitat que vostés no defensen però a la que recorren com a talismà electoral anunciant periòdicament la invasió de los *bárbaros del norte*, dient-mos que mos volen privar de la nostra identitat.

Hem proposat també un increment dels fons destinats a la recuperació dels fons del nostre patrimoni històric, artístic, al qual vostés han condemnat a la ruïna amb assignacions miserables.
En aquestos huit anys s'han limitat a deixar que el temps i l'especulació arrasara amb tot.
Van promoure la Llei 4/1998 i l'han amagada al caixó, no l'han desenvolupada reglamentàriament, no l'han dotada, i ara que la van a modificar, tampoc pareix que obeïxca a la seua estima pel patrimoni, sinó a fosques operacions immobiliàries d'interés general, diuen vostés, per a congratular els dirigents.

Per això, nosaltres destinem fons a incrementar les inversions en recuperar el nostre patrimoni, perquè la quantitat que vostés han disposat, a banda del ridícul, no creguem que se puga fer res més.

Hem augmentat els crèdits de l'Institut de Restauració de Béns Culturals, i en concentrem d'altres assignats a La Llum de les Imatges i al centre de restauració.
Ningú no és capaç d'entendre com es pot crear un institut i no dotar-lo de recursos.
Més valdria, senyora Nácher, que la seua tasca legislativa la limitaren als projectes en els quals creuen, perquè fa falta molt hipocresia per a anunciar lleis, per a anunciar instituts i, després, dotar-los amb allò just per a assegurar el sou d'alguns càrrecs.

¿Saben vostés, senyories, que la llei de patrimoni que van dur a aquestes Corts els obliga en l'article 93.
1 a assignar com a mínim l'1% del crèdit total de les inversions amb destí al patrimoni cultural valencià?
Si ho saben, per què aproven estos pressupostos que condemnen a la ruïna el patrimoni?
A on estan les quantitats?
A on està el pla de conservació?

Per a major vergonya, aquest programa baixa, baixa en relació al 2003 en transferències, en inversions i en transferències de capital.
Aixina és com vostés pensen recuperar el patrimoni?
Ara mos ho explicarà.

També vull mencionar l'increment proposat per a ajudar a la xarxa d'infraestructures culturals en els pobles.
Vostés opten per esmenar el seu propi projecte, retiren quasi mig milió d'euros d'aquesta partida.
Jo crec que està clar que l'avanç de l'esquerra disminuïx les seues previsions de gasto.
Si cada vegada hi han menys ajuntaments governats pel PP, cada vegada necessiten menys fons per a construir i per a renovar cases de cultura i auditoris.

El seu sectarisme és l'única explicació possible a l'endarreriment que promouen.
Ja els ho explicarà, vosté, el conseller, qui siga, a les valencianes i als valencians.

Mire, de l'única cosa que m'he alegrat és que en aquest exercici han reduït a la mitat els fons del Consorci.
Nosaltres creiem que és innecessari i per això pràcticament l'hem buidat.
Entenem que si, com han anunciat, creen l'Ivac, l'Institut Valencià d'Art Clàssic, a este institut li correspondrà fer-se càrrec de les exposicions d'art clàssic; que les exposicions d'art contemporani, per sentit comú, estan a l'Ivam; i les exposicions temàtiques, poden i deuen fer-se des de la secretaria autonòmica.
Per tant, no té sentit el Consorci, i, a més, no té sentit perquè és un pou d'irregularitats, apunte-s'ho, és un pou d'irregularitats: no té interventor que fiscalitze la legalitat del gasto, encara que vostés tenen en nòmina a una persona a la qual li donen eixa denominació; no fan els contractes segons el procediment de contractació que marca la llei, fan contractes orals ­vosté també ho sap­; fraccionen les factures per a aparentar subministraments menors.

I deu desaparéixer perquè és un fons de rèptils, que ha servit per a compensar econòmicament l'*staff* d'alts càrrecs, d'amics i de negres, amb dietes sobredimensionades per a arrodonir els sous i perquè des de fa anys, senyora Nácher, està en fallida absoluta.
Al començar l'exercici, existeixen factures impagades en els caixons del Consorci ­pregunte, pregunte­ per un import superior al pressupost total.
És a dir, comencen l'exercici amb dèficit.
I jo no parle del deute financer amb entitats bancàries, on el pagament és aplicable i negociable.
Jo parle de deutes amb proveïdors i subministres, als quals s'obliga, com vosté sap a canviar les dates i on els proveïdors habituals saben que la situació s'afronta millor incrementant els costos, per a fer front a les càrregues pels retards.

Senyora Nácher, el dia que la inspecció independent fique la mà en el consorci, descobrirem un nou concepte en la gestió dels diners públics.

També hem detret fons, vosté ja ho sap, del Consell Mundial de les Arts, perquè encara que a algú l'enlluerne el nom, estem enfront d'un altra exhibició de foc i de traca.
Durant un parell de dies se reunixen un grup d'il·lustres i de famosos personatges de la cultura i debaten sobre temes variats.
Jo, fins ací, de veritat, res a objectar.
Però vosté sap que les jornades són a porta tancada?
Sap que les actes i que les conclusions no s'editen ni se difonen?
Aleshores, per a què volem tant de pensador?
Per a què mos gasten tants diners, tres-cents o quatre-cents milions de pessetes, en una activitat que no cap tipus de repercussió social?
No els dóna rubor denominar consell mundial un programa que no repercuteix ni en Mislata?

Perquè quan nosaltres parlem de repercutir, no ens estem referint a l'impacte mediàtic, mos estem referint a la utilitat social, a com beneficia la societat valenciana, o a algun sector, encara que siga minoritari, que tampoc ho fa.

I també hem suprimit la Biennal, eixos diners els hem destinat, com vosté sap, a unes altres coses, perquè és un escàndol, és un escàndol seguir mantenint este projecte.
També sap que exceptuant algun veí del Carme que passe per allí o que visca allí, la Biennal no aconseguix motivar ningú, i costa mils de milions.
Ahí també se centrifuga el gasto, se deriva als instituts de cinema, de teatre i de música, en detriment de la programació pròpia d'eixos instituts.

Vostés estan impedint que els valencians sàpien que un grup d'espavilats, que n'hi han la gana, s'estan emborsant milers de milions ­d'euros, eh?
­ col·laborant, i ningú, naturalment, pot pensar que en esta Biennal mosatros, en esta, en l'anterior i en la que vindrà, perquè vindrà, som l'enveja del món.

Ha corregut per ahí la veu que ací, a València, es pot fer fortuna venent el que u tinga, venent motos, venent biennals, i aixina ens va.
I s'han oposat ací, vostés s'han oposat que nosaltres coneguem els comptes d'este fosc projecte, argumentant el dret a la intimitat i a la privacitat dels que s'enduen els nostres diners a cabassos, a mans plenes, impedint, evidentment, que la ciutadania ho sàpia.

El conglomerat de funcionaris, d'adherits, de comissaris, de facturadors, faria, de veritat, eh?
, del camarot dels germans Marx una ordenada i ampla estança.
Per si de cas, perquè ara després m'ho dirà, jo li dic que nosaltres no estem en contra de les propostes que podrien dur-se, del que estem en contra, senyora Nácher, és dels projectes que desborden els nostres recursos ­que els desborda, la Biennal­, que ignoren les nostres necessitats i que desprècien la nostra realitat.

Igualment, també ho sap, promovem el trasllat de fons des de La Llum de les Imatges a l'Institut de Restauració de Béns Culturals.
No s'espanten i no fagen després demagògia barata, estalvie's, senyoria, el discurs que nosaltres ens oposem a la promoció de l'art sacre per allò que som anticlericals, perquè si seguim per eixe camí, ara mateixa mos acabaran diguent que matarem cures i cremarem esglésies i coses d'eixes.

La Llum de les Imatges, senyoria, té el nostre respecte i contribuïx a donar a conéixer una part del nostre patrimoni, una part, que inclús els agnòstics i els ateus, com jo mateixa, respectem i valorem.
No estem en contra de l'Església, nosaltres vam crear aquella Comissió Mixta Església-Generalitat i vam subscriure els primers convenis, també ho sap, i vam finançar programes de restauració i de rehabilitació.
Nosaltres, el que pretenem és ficar ordre en eixe caos, i com ho pretenem?
Vostés que van crear per llei l'Institut de Conservació de Béns Culturals i que sobre el paper li van assignar totes les competències, ràpidament, el van ficar, com a altres coses, en un caixó, amb la intenció que eixe institut, eixa llei, foren també un objecte arqueològic.

Han fet rodes de premsa anunciant-la, han presentat el seu director, amb un sou que ja voldria el president de la Generalitat, però no ha sigut fins a aquest any quan ha aparegut en la llei de pressupostos, i de forma tan tímida i tan paupèrrima, que valdria la pena que l'hagueren deixat en el caixó.

Però, mire, jo crec que és una bona idea, de veritat, és una bona idea, se l'han de creure, encara que siga seua, no siguen desconfiats i doten-la de recursos.
La restauració és un tema molt seriós, molt delicat, que exigeix direcció, coordinació política, tècnica i científica, amb criteris, amb prioritats.
Eviten, si poden ­que poden­, que la política de restauració siga una mescla de regne de taifes i d'exèrcit de Pancho Villa.

I, acabe, senyoria, nosaltres sabem perfectament que els resultats del gasto cultural no són evidents a curt termini i que la rendibilitat en la cultura té un aspecte intangible, encara que és mesurable amb una sèrie d'indicadors.
I també sabem que és cert que els diners públics han d'establir un equilibri territorial i sectorial que possibilite superar les desigualtats i que faja ciutadans compromesos amb els valors de la democràcia.

Però, nosaltres, tot això, no ho hem vist.
Tampoc hem vist als seus pressupostos el que nosaltres entenem per cultura i el que volem per cultura.

I acabe, com el senyor Maluenda dia adés, però jo acabaré en llatí: *verba volant, scripta manent*.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular la senyora Nácher.

**La senyora Nácher Pérez:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora Escudero, jo podria començar després del seu començament, "a las barricadas", però mire, no vaig a començar aixina, perquè, sap què passa, és que jo sóc d'una generació de la democràcia, i crec que enguany, justament, tot el contrari, hem de gaudir dels vint-i-cinc anys de Constitució i del que mos ha portat de bo eixa Constitució.

Quant als esports, senyora Escudero, la veritat és que la mitat o la major part de tot el que demanen, ho trauen del Circuit del Motor, del circuit Ricardo Tormo.
Ja li ho vaig dir en la comissió, no exactament a vosté, però el circuit de Ricardo Tormo té una gran projecció tant a nivell autonòmic com a nivell nacional com a nivell internacional.
Jo sé que en 1992 vostés van anar a un solar, van posar una pedra que després la van robar i.
.
.
bé, té molta història eixa pedra, i que mai es va construir el circuit, i que a vostés els dol que mosatros sí que vam tirar avant i vam dir: "ha d'haver un circuit, ha d'haver un circuit en esta comunitat".
Perquè a banda de tota la gent que practica i que és aficionada a practicar este esport, bé en motociclisme com en automobilisme, a part també n'hi ha molta gent molt aficionada.
I jo crec que en estos moments podem dir en veu alta que el circuit Ricardo Tormo està en un pòdium molt elevat.
I jo entenc en part que vostés vullguen que el circuit Ricardo Tormo deixe d'existir, ho entenc en part.

Quant al Pla d'instal·lacions esportives, que vosté diu: "és que no.
.
.
" Mire, mos ho van deixar tan bé que vam haver de crear un pla d'instal·lacions esportives.
Ara anem ja per la segon fase.
És un pla en què participen les diputacions provincials, els ajuntaments i la Generalitat.
Es comprometen els tres a pagar en tres parts allò que volen per als seus pobles i les seues ciutats.
Jo en allò que han sigut els pressupostos he vist un llistat d'actuacions, m'ha cridat l'atenció, i he hagut de tocar als ajuntaments i preguntar realment als ajuntaments que governen si realment volien allò que demanaven en eixe llistat, i m'han dit que no.
Mire vosté, m'han dit que no.
S'hauran d'esperar que vostés guanyen en eixos ajuntaments per a fer eixes coses, perquè m'han dit que per a ells no és prioritari allò que vostés han demanat, són prioritàries altres coses o són prioritàries altres instal·lacions esportives.
Per tant.
.
.

I allò que he trobat a faltar, senyora Escudero, esta volta, perquè la veritat, com és molt reiteratiu açò, allò que he trobat de veres a faltar ha sigut la defensa de l'esport autòcton.
I en part m'agrada que vostés no hagen defés l'esport autòcton.
Perquè està clar que vostés ja estan convençuts que el mateix èxit que ha tingut en el circuit Ricardo Tormo el govern del Partit Popular anem a tindre'l en la Ciutat de la Pilota.
Una reivindicació també de molts anys i vostés ja la donen perquè va a tindre molta acceptació i va a ser un dels projectes que la societat valenciana més va a recolzar.
Jo els done les gràcies ja per endavant en vore que vostés cada volta mos recolzen més.

Però en eixe recolzament, la veritat, senyora Escudero, vosté diu: "no, els pressupostos, que és una casa de *grillos*".
Bé, me l'ha deixat, la pobra cultura, en comptes d'una cultura és un calaix ahí tot menejat.
Bé, mire, una partida que no augmenta, una partida que no augmenta en estos pressupostos justament és el capítol II de cultura.
Tant que ha deixat caure el dubte, vosté sempre amb el dubte, a vore si possiblement ahí n'hi haja un punt que ja ho estirarem, ja vorem.
.
.
Mire, on menys augmenta.

Però sí que li he de dir que a mi no em fan por els *bárbaros del norte*, això que ha dit no em fa por.
És que ho ha dit aixina, "barbaros del norte", senyora Andrés.
Estava parlant i no l'ha sentida a la seua companya, però ha dit "bárbaros del norte".
A mi no em fan por el *bárbaros del norte*, però em dóna un poc de tristesa, senyora Escudero, perquè jo sé que vosté és una dona de pro, que ha lluitat per les llibertats, i m'imagine que fa un poc més de 25 anys vosté estaria.
.
.
Jo no estava perquè tenia deu anys, ja li ho avance, però m'imagine que vosté estaria ahí demanant la llibertat, l'Estatut d'Autonomia, i que ara diga que se'n va cap amunt i que abandona eixes idees de llibertat, de reivindicació autonòmica de la Comunitat Valenciana, la veritat, em dóna molta tristesa per una part.
I per l'altra part, la veritat és que a mi no m'importaria tindre solidaritat cultural amb Catalunya, no m'importaria gens, però també vullc que tinguen solidaritat amb l'aigua, solidaritat amb moltíssimes coses que mos fan falta i mos les neguen per ser valencians.
Això sí que li ho dic!
La mateixa solidaritat que vosté em demana per als de dalt, que els de dalt la tinguen per a mosatros.
I ja sap què estan dient estos dies: a la Comunitat Valenciana ja no ni aigua; ni pa ni sal

Quant al Consorci de Museus.
.
.
Bé, primer parlarem de la vertebració cultural, perquè sí que és de veres que la vertebració cultural és molt important, i aixina ha quedat manifestat en estos huit anys de govern, i d'eixa manera anem a treballar i va a continuar-se treballant en la cultura.
Perquè, mire, quan el Partit Popular va arribar al govern en 1995, Castelló Cultural no existia, però és que Castelló no podia gaudir ni d'un teatre ni d'una sala d'exposicions, no podria gaudir de res, i vosté és de la província de Castelló.
Si se n'anàrem a Alacant, la mateixa cosa.
Però ja no sols les capitals de província, què li he de dir dels pobles?
Això dels pobles era verdaderament vergonyós.
I per tant, li puc dir que en 1995 es va posar en marxa un programa d'infraestructures i d'equipament cultural, i que s'han fet des de 1995 fins ara 364 infraestructures culturals en tota la comunitat: arxius, auditoris, teatres, biblioteques, centres culturals, cases de la música, equipament per a les companyies teatrals, locals d'entitats culturals, museus, locals de societats musicals.
S'han fet també 174 convenis amb centres d'ajuntaments, 42 societats musicals i 19 entitats culturals.

Per tant, senyora Escudero, açò és vertebrar la comunitat, és treballar des de Vinaròs a Pilar de la Horadada, no en Guardamar del Segura, com es quedava algun president de la Generalitat, fins Pilar de la Horadada.
I s'ha continuat treballant i s'ha fet un pla d'infraestructures culturals, continua fent-se, i anem a continuar treballant en eixa mesura, perquè crec que és l'encertada, crec que és l'encertada sense ninguna discriminació.
I en eixe aspecte, bé, el Consorci de Museus també fa el seu paper amb molta dignitat, en la qual va treballant i van arribant exposicions a tots els llocs de la Comunitat Valenciana, que és molt important.

Dir-li que en el sector de llibre, mire, s'ha creat la Fundació de Patrimoni Bibliogràfic Valencià i el Premi de Literatura Valenciana en estos nous pressupostos.
I també s'inclou el premi enguany de les Lletres Valencianes, que es concedix cada dos anys.
Aixina com es mantenen les dotacions per a les ajudes d'associacions professional del sector a la producció i campanyes en favor de la lectura, campanyes que són molt importants i que estan fent-se, i vosté ho sap, que els centres educatius van a vore a Sant Miquel dels Reis, a part de vore la Biblioteca Valenciana, eixa biblioteca que vostés tant van dir i que mai la féem, bé, eixa Biblioteca Valenciana que hui ja és una realitat en el monestir de Sant Miquel dels Reis, a part de gaudir i d'ensenyar-los allò que és el monestir estan amb un autor famós, amb un escriptor famós, i els conta allò que és la lectura perquè cada volta s'enganxen més, perquè jo pense que és important, com vosté, que la lectura forme part no sols de la part infantil, sinó també dels adults, i que forme una part nostra.

Per al 2004 serà per al teatre un any de planificada transició que propicie un canvi del nou model de gestió, provat per la imminent presentació de la Llei de les arts escèniques de la Comunitat Valenciana.
S'han intentat mantindre les activitats d'exhibició, producció, coproducció d'espectacles teatrals i de dansa, amb un augment quantitatiu i qualitatiu de l'activitat.
A partir d'enguany també estan prevists els tallers de formació actoral i tècnica per a les professionals del sector per primera volta.
Es mantindrà el recolzament a festivals i certàmens de la nostra comunitat.
També el Centre Coreogràfic, que seguirà amb les seues activitats, que és molt important, i es recolzarà a les companyies valencianes amb coproduccions i altres ajudes, aixina com el foment de la formació dels valencians.

En els arxius, la veritat és que he trobat a faltar, però ja veig que s'han donat a la idea i que ja ho saben, que els arxius provincials històrics estan creant-se, tant el de Castelló com el d'Alacant, cosa que pense que és molt important.

I quant al patrimoni, mire, jo sé que allò de la Llum de les Imatges no els ha agradat mai, però bé, ho ha explicat molt bé el respecte que manté sobre la fundació de La Llum de les Imatges.
De la Fundació Jaume II el Just no m'ha dit res.
Jo comprenc que els dolga, perquè vostés van comprar el monestir de la Valldigna i ahí va estar.
En estos moments ja és una realitat la recuperació d'una de les peces importants que és el claustre de l'abat.
Ja és una realitat, és una reivindicació, és una senya d'identitat i cultural de la nostra comunitat, i com això hem de tindre-ho, com a referent cultural de la nostra identitat.
Per tant, jo pense que no m'ha dit res, que està vosté.
.
.
es congratula amb el Govern i amb tot mosatros del treball de la Fundació de Jaume II el Just.
I la fundació de La Llum de les Imatges, dir-li que per a vosté, que no li pareix un encert massa corrent, jo li dic que és un encert, és un encert.
Oriola i la Vega Baja en estos moments estan disfrutant d'allò que és La Llum de les Imatges de la diòcesi Orihuela-Alicante, i que en el 2005 podrà gaudir d'esta fundació que seran altres peces, que no són sempre les mateixes peces, la part bona que té això és que els edificis no són però els béns mobles tampoc són els mateixos.
Es podrà gaudir en Sant Mateu i ho podran gaudir el nord de la comarca de Castelló, que també té molt de patrimoni per a recuperar.
I la realitat és la realitat.
Jo sé que a vosté no li molesta perquè, per això que m'ha demanat, no li molesta restaurar el patrimoni eclesiàstic, però la realitat és que en esta Comunitat Valenciana el 70% del patrimoni és eclesiàstic; per tant, jo pense com vosté que s'ha de treballar pel patrimoni eclesiàstic en gran mesura.

I ací m'he de parar, senyora Escudero, perquè, mire, va a explicar-me dos coses.
A banda que em trobe que em demana moltíssims projectes per a Castelló, moltíssims per a València, i no arriben a deu per a la província d'Alacant.
Clar, jo pense: és que en Alacant deurem tindre-ho tot restaurat.
Però no em clave ja en la importància que dóna vosté a la vertebració, a eixa vertebració que vosté repetix, que es veu després en el dia a dia i en el treball, sinó em pare en dos coses.
Mire, en Vinaròs m'ha tornat boja, no es pot restaurar la façana de l'església de Sant Sebastià perquè no existix.
*(Pausa)* No.
I no es pot restaurar en Canet lo Roig la teulada de l'església parroquial perquè ja s'ha restaurat.
Però no s'ha restaurat de fa poc, eh?
, es va inaugurar ja fa temps.
Per tant, jo què vol que li diga?
Ja li vaig dir: mire's el capítol VII bé perquè, clar, és que no em casaven les coses.
Però realment sí que és de veres, i vosté en les seues afirmacions ho reconeix, que està treballant-se en el patrimoni valencià de manera decidida.

I en eixa manera decidida està treballant-se, i en cultura este govern i els governs anteriors treballen de manera valent.
I li he de dir, li he de dir que mire, mire si treballen de manera valent que s'invertix, el gasto per càpita en cultura és de 95,36.
Va a dir-me: "no és molt, és poc".
Bé, vaig a dir que sols n'hi ha una autonomia que mos passa, que és la de Múrcia, que invertix un 7,17, un 7,17.
Però, mire, jo espere que les seues polítiques del Partit Socialista no siguen les mateixes que estan aplicant-se en Andalusia, perquè en Andalusia tristament en cultura solament s'invertix un 22,58, solament s'invertix, i en Extremadura solament s'invertix un 51,25.
Per tant, jo espere, senyora Escudero, que el govern socialista recolze estos pressupostos, li ho dic sincerament, perquè amb eixes esmenes el que volen és que esta comunitat es pose a l'altura d'Extre-madura i Andalusia.

Moltes gràcies.
*(Veus: "Muy bien".
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Senyoria, a mi m'ha quedat clar que vostés no estan disposats a donar facilitats als sectors culturals; que es donen per satisfets amb els actuals indicadors sobre la lectura.
M'ha paregut a mi entendre que els pareix bé que la política de restauració estiga dispersa, sense control i sense coordinació.
Que la il·legalitat de no consignar l'1% de les inversions per a patrimoni es repetisca any rere any, que l'Institut de Restauració no restaure.
Tot això me pareix de les seues paraules que li ha paregut bé.

Vostés mos han anunciat la reforma de la Llei de patrimoni, la de les arts escèniques, la d'arxius, segurament n'entraran moltes més, la de l'audiovisual.
Jo li pregunte, perquè abans no he tingut temps, si també les van a aplicar vostés.
.
.
Perdó, *(Pausa.
Remors)* És la veu, és la veu.
Si també les van a ficar al bagul de l'oblit, li preguntava, senyora Nácher.
Si van a seguir ocultant el gasto amb arguments ridículs, que tampoc m'ha contestat en el dret a la privacitat.
Això tampoc m'ho ha dit.
Per favor, ara en la seua rèplica o contrarèplica m'ho assegura.

I quan jo parlava dels bàrbars del nord, senyora Nácher, parlava perquè vostés parlen.
No és una encunyació que jo faig.
És que per a vostés és una cosa recurrent cada volta que miren cap a dalt, que miren cap a Catalunya.
I és clar, li puc dir que jo sí que estava demanant llibertat, amnistia i Estatut d'Autonomia.
*(Remors)*

Sabem ­ho continue demanant, eh?
­, sabem que les irregularitats s'acumulen en molts organismes de gestió.
*(Remors)* Que hi ha persones que han trobat a València autèntics jaciments d'or.
Però vostés van a seguir gastant la majoria, eixa majoria absoluta, aclaparadora, per a impedir que se sàpia la veritat, perquè saben que si es fa públic, és un escàndol majúscul.
Però, senyora Nácher, tot el que jo li deia en la primera part s'acabarà coneixent, perquè els cadàvers als armaris sempre apareixen.
No mai se'n queda cap, molt poques vegades.
I eviten eixa cantilena, que ja mos avorrix, de, primer, negar la informació, per a després dir-mos allò que, si hi ha alguna irregularitat "vayan ustedes a los tribunales".
Tranquils, mosatros farem cada cosa al seu temps.
Primer esgotarem la via parlamentària, i després, si de cas, ja aniríem als tribunals.

I com he acabat en llatí i no sé si m'ha entés, ara li he de dir una cosa que diuen al meu poble.
I és que el que hi ha a la cistella són peixos, i el que hi ha a la mar, pesquera.
I això són els seus pressupostos, no me faça futuribles, senyora Nácher.
Jo li demane coherència, no a vosté exactament, sinó al Grup Popular i fonamentalment al conseller, que no està.
Coherència, eficiència, fonamentalment eficiència, i també redreçament en eixa conselleria, que la redrece.

Per què li demane coherència?
Per què vull jo, per què volem nosaltres que vostés siguen coherents?
Perquè no és possible que vostés no complisquen les seues pròpies afirmacions.
En tant queden alumnes escolaritzats en barracons no s'abordarà la construcció de la pell de l'Ivam, se va dir en aquell moment.
Doncs bé, apliquen, per coherència, el mateix principi a tots els palaus que tenen en marxa, a totes les ciutats que tenen en marxa, algunes de les quals van anunciar en les eleccions, i que no hem vist per cap lloc, com la de l'eufòria, i d'altres projectes enlluernadors que dins de no res els vorem.
Supediten també la construcció d'eixe centre d'alt perfeccionament musical fins que els músics tinguen les condicions que necessiten, com abans li deia al meu company.
I fonamentalment siguen coherents en el tema de Sagunt.
Com és possible que vulguen fer vostés un altre teatre i enderrocar el de Sagunt?
Com és possible això?
Això és coherència, senyora Nácher?
Pregunte-li-ho al seu conseller.

Li demane també eficiència.
Enguany jo sé que han tingut vostés i han afinat els pressupostos, perquè és clar, el desbalafiament que fins ara s'havia practicat com a norma general els ha dut, com deia jo abans, al dèficit.
I jo demane que practiquen eixe principi d'eficiència, que furguen; furgue vosté i tot el seu grup en eixa conselleria.
Furguen i voran vostés quina quantitat d'organismes, d'entitats, de fundacions culturals són les que s'enduen el pressupost.
Furgue.
Però el pressupost se l'enduen sense cap tipus de control, sense control, senyora Nácher.

Aquestes modificacions, aquestes institucions jurídiques són les que s'enduen el gat a l'aigua.
Totes eixes fundacions, tota eixa trama que tenen vostés muntada, que té la Conselleria de Cultura, Educació i Esports absolutament hipotecada.
Escolten el que diu la gent de la seua conselleria.
La gent que treballa allí, respecte a la gestió d'algunes àrees.
Ací hi ha qui podria també parlar molt, i precisament parlen de les àrees que tenen la despesa més alta.
Jo crec que hi ha algú en eixa conselleria que té les ungles massa llargues.
Per això li demane que furgue.

I també li demane, perquè mosatros no som capaços segurament, perquè ho investigue, el que mos ha costat de veritat la primera Biennal i la segona; de veritat dic, de veritat.
Jo ja sé el que me va a contestar ara quan isca.
Però jo li dic que ho investigue de veritat, el que mos ha costat.
I que m'investigue també, si és possible, els diners que han eixit de la caixa per a finançar totes eixes produccions a Sagunt, a la nau de Sagunt.

Sap vosté, senyora Nácher, quantes fundacions culturals tenen dependència directa o indirecta de la Secretaria Autonòmica de Cultura?
Sap vosté els recursos que se destinen?
Si ho sap, per favor, el meu grup i jo mateixa li agrairem que mos ho diga.
Perquè crec de veritat que de vostés depén que esta conselleria continue políticament i econòmicament hipotecada o que siga una conselleria capdavantera.
Capdavantera, és clar, és el que a nosaltres ens agradaria, i ahí mos podríem trobar.
Però si, naturalment, aposten com fins ara per la coentor, mos trobaran enfront.

I li demanava també redreçament.
Que el conseller fique un poquet d'ordre en eixa conselleria, perquè vostés tindran clar quins són els objectius.
Massa vegades a mosatros mos pareix que es confon el que hauria de ser l'exercici en la responsabilitat de càrrec, amb la demostració o autoafirmació que u o una té mèrits suficients i capacitats sobrades per a ocupar una cadira, que això és el que està passant.
Jo no sé si n'hi ha massa mèrits, però és clar que el que sí que sé és que no hi ha massa capacitats.

Quin sentit té, senyora Nácher, eixa quantitat d'exposicions i d'altres manifestacions culturals organitzades a altres països, que mos costen tants diners i a les que no va ningú?
Jo que me pensava, i vosté també, i estic segura, que és l'Estat el que té la competència en cultura exterior, que té la competència exterior en cultura.
I mosatros mos dediquem a anar per ahí per la resta del món mostrant no sé quines coses.
Clar que mentres el que importa siga fer punts per a vore si tenim una cadira després a un altre govern, doncs aixina evidentment no anem bé.
No hi ha prou amb eixa política de gestos que vostés fan.
No tenim prou.
S'ha de treballar per la cultura d'una manera seriosa i rigorosa, perquè és el nostre patrimoni identitari.

Jo me pareix, vosté ja m'ho ha dit, que havia sigut molt clara en el tema de La Llum de les Imatges, i se m'havia oblidat el tema de la Valldigna.
Mire, ha sigut un error, perdone.
Jo l'única cosa que he fet ha sigut suprimir, i vosté ho sap igual que jo també, una transferència de capital de 1.
400 euros que estaven a la secretaria autonòmica, i he obert un subprojecte amb la mateixa quantitat.
Ja sap vosté per què ho faig.
Pel mateix que estem dient tot el temps: control, un poquet de control.
Perquè des de la subsecretaria és clar que se fan moltíssimes maleses.
Ja li queda clar, no, senyora Nácher?
Bé.

I voldria dir-li a propòsit del circuit, que nosaltres estem a favor del circuit.
Mire, estem a favor del circuit i estem a favor dels esportistes del circuit, els sofrits esportistes.
Però el circuit no és el seu circuit.
Nosaltres, és clar, vosté ho ha dit, que vam ficar aquella pedra.
Però a banda de ficar la pedra també vam estudiar la ubicació, vam portar a terme l'expropiació dels terrenys, també vam redactar el projecte, el vam pagar, i els vam deixar les coses a vostés ben redreçadetes, eh?
, ben redreçadetes perquè vostés actuaren.
I ara se l'apropien, eh?
Vostés l'exploten, evidentment, però ja el tenien molt encarrilat.
Però mosatros amb el que no estem d'acord, i passa com en l'altre, és en la gestió.
I vostés tampoc deuen d'estar molt d'acord amb la gestió perquè acaben de substituir el seu director.
Por qué serà?
Bé.
Si s'opta per una gestió a través d'una empresa pública, senyora Nácher, se suposa que és per donar-li agilitat i excel·lència, però procurant rendibilitzar al màxim la instal·lació.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyora Escudero, el temps se li ha acabat.
Si és tan amable.
.
.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Sí.
Jo només voldria preguntar-li a la senyora Nácher com es pot gastar tant i traure tants pocs recursos.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Bé.
Moltíssimes gràcies, senyora Escudero.
Moltes gràcies.

Per a contestar a la senyora Escudero, té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Mire, senyora Escudero, en el circuit del motor, en el circuit Ricardo Tormo *(Rient-se)* no m'ha de preguntar a mi com van deixar el tema.
No m'ha de preguntar a mi.
Haurà de preguntar a algú que ho té.
.
.
que a la millor està.
.
.
la veritat és que no sé si ara pertany al Partit Socialista, mire què li dic.
No sé exactament on està.
Però haurà de preguntar-li-ho a algú que ha estat en les files, segur, del Partit Socialista.
I si no, pregunte-ho a algú els enfangats que va deixar.
Els terrenys no estaven comprats, li ho puc assegurar, els terrenys no estaven comprats.

Mire, senyora Escudero, els agents.
.
.
primer em diu: "vostés ­he entés jo­ és que, clar, amb l'autocomplaença no escolten els agents culturals".
I després em diu: "és que vostés, en els artistes, la cultura la promocionen fora de les nostres fronteres".
A vore si ens aclarim: els fem cas o no els fem cas?
Jo crec que la promocionem dins del nostre territori de la Comunitat Valenciana, i crec que es mereixen també la promoció internacional.
Crec, crec.
Ara, si vosté diu el contrari.

I crec que també tots els habitants de la Comunitat Valenciana, tots mosatros, tots els ciutadans i ciutadanes, crec que també es mereixen vore cultura de l'exterior; és a dir, vore artistes d'altres comunitats, inclús d'altres països; vore'ls, disfrutar-los, gaudir d'ells, escoltar-los, vore'ls interpretar en esta comunitat.
Jo crec que arribar a eixe conjunt de valorar els nostres artistes i al mateix temps els artistes de fora, que són importants, dur-los a la Comunitat Valenciana, és un encaix de *bolillos* que costa molt però que està fent-se, costa molt però està fent-se.
Jo comprenc.
.
.
, li ho dia anteriorment, que vostés pensen: "I com ho fan?
" Mire, es fa, es fa, dedicant-li moltes hores, moltes hores, li ho puc assegurar, per a encaixar les peces.
Però, al final, es fa.
I aixina podem gaudir de persones importants i, al mateix temps, donar a conéixer els nostres artistes que també són molt importants.

Mire, quan el fantasma del nord, que em diu vosté, no va ser este partit parlamentari que tinc l'honor de hui representar i poder parlar per part d'ell, sinó va ser el senyor Pla.
Jo el primer que vaig sentir en els mitjans de comunicació i va dir: "El mur de la vergonya de Vinaròs".
Mire, no.
Jo li continue dient que si jo vull solidaritat, és a dir, vull la mateixa solidaritat que vosté em demana per a Catalunya, la vull que Catalunya la tinga amb la Comunitat Valenciana.
Igual com vosté em diu que jo munte.
.
.
, que, de veres, em pareix bé que la nostra cultural vaja a Catalunya, jo vull que l'aigua, que l'aigua vinga a la Comunitat Valenciana i que no mos se negue.
*(Veus i aplaudiments des d'un sector de la cambra.
Un diputat diu: "Y el vino.
.
.
")* ­No, mire, el vi no, el vi no, gracias a Dios tenemos en Requena, Utiel, en Monóvar.
.
.
y tenemos nuestro vino y con denominación de origen.

Mire.
.
.
, *(remors)* Pues sí, sí.
Mire, quan mos diu que la cultura la tenim sense control, sense coordinació, sense coherència, sense eficiència i sense ordre, jo crec que eixos són els qualificatius que ha dit vosté de la nostra cultura, en general.
És a dir, ahí trau vosté: patrimoni, biblioteques, arxius, promoció cultural, tot, tot té els mateixos qualificatius.

Mire, jo, la veritat és que crec que és la sensació que a vosté li dóna, però si vosté mira els pressupostos, podrà vore.
.
.
, i a més dels pressupostos el Reglament orgànic de la conselleria ­de tant en tant u ha de vore el Reglament orgànic de la conselleria­, i aleshores vorà el tema dels pressupostos i vorà com està de coordinat, vorà la coherència que té, l'eficiència que té i l'orde que té.
M'entén?
No fa falta.
.
.
Vosté agarre els pressupostos i agarre el ROF de la conselleria, però el que no pot ser ni pot fer és demanar la dimissió en uns pressupostos, que aparega en una línia d'actuació pressupostària que dimitisquen els càrrecs de la conselleria.
Com comprendrà, senyora Escudero.
.
.
, això apareix en una de les seues esmenes.
Si vosté té raó per a demanar-ho, no es perquè estiga en els pressupostos.
Ve ací, demana una compareixença i diu: "Mire, jo vull que dimitisquen, i explica els perquè".
Però, els perquè com ha de ser.
I si tants dubtes té.
.
.
, li ho torne a dir, vosté vol esgotar la vida parlamentària.
Em pareix molt bé que esgote la via parlamentària però, si no, si tants dubtes, tan descontrol, tanta descoordinació, no n'hi ha coherència, no n'hi ha eficiència i no n'hi ha ordre, si eixos qualificatius vosté té tantes proves i ho té tan clar, jo li ho dic, vaja als tribunals.
Perquè, realment, la veritat, no sé que està fent, vaja als tribunals.

I, per acabar, senyora Escudero, soles li desitge que es millore, que sé l'esforç que ha fet, i els desitge a totes les senyories un bon Nadal.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Finalitzades les esmenes presentades a la secció 9 de Cultura, Educació i Esport, anem a fer un recés fins a les 9.
30 en punt que s'iniciaran les votacions, a les 9.
30 en punt.

Per tant, pregaria les senyories que no s'allunyen molt.
És un consell, perquè a les 9:30 en punt s'iniciaran les votacions.

Moltes gràcies.

 

*(Se suspén la sessió a les 21 hores i 18 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 21 hores i 30 minuts)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Vamos a proceder a la votación del bloque tercero de enmiendas de la sección 8, que corresponde a Infraestruc-turas y Transporte y que fue presentado por don Antonio Godoy, representante del Grupo Parlamentario Socialista.
Corresponde a las enmiendas que va entre la 992 a la 1.
147, y de la 1.
149 a la 1.
171.
¿Hay algún problema en votarlas juntas?

Por favor, señor Oltra, manifiéstenos su punto de vista.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyor president, volíem demanar votació separada de la 1.
125 a la 1.
127, i de la 1.
006 a la 1.
013.

 

**El senyor president:**

 

No sé si entiendo bien, señor Oltra, pero creo que puedo entender, y si no me corrige usted, que la 1.
125 y la 1.
127 puedan ser votadas con la 1.
006 a la 1.
013.
¿O no?
*(Remors)*

O sea, tenemos que hacer tres bloques: 1.
125, 1.
127 por un lado; de la 1.
006 a la 1.
013 por otro.
.
.

Señor Oltra, manifiéstese.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

La cosa és que he estat a punt de repetir-ho però, dic, igual no fa falta ja, però sí, se veu que ho havia d'haver repetit.

És 1.
125, 1.
126 i 1.
127.
O siga, és un bloc de tres.
I això requerix una votació.
Un altre 1.
006 a 1.
013, un altre, i la resta.
Està ara.
.
.
?
Sí?

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Pues vamos a proceder, si les parece bien, a votar la 1.
125, 1.
126 y 1.
127.
Comienza la votación.
35 votos a favor y 51 votos en contra.

Ahora vamos a votar de la 1.
006 a la 1.
013.
Señor Oltra, ¿es correcto?
, inclusive, 1.
006 a 1.
013.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 35 votos a favor, 46 en contra y 5 abstenciones.

Y ahora vamos a proceder a votar el resto.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es: 40 votos a favor y 46 votos en contra.

Y ahora vamos a proceder a la votación de la sección 8.
Y comenzamos la votación ya.
*Eccole qua!* 46 votos a favor y 40 votos en contra.

Ahora vamos a proceder a la votación del grupo de enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Entesa representado por Ramon Cardona, que correspondía a las enmiendas de la 1.
179 a 1.
187; de la 1.
402 a 1.
424; de la 1.
188 a 1.
207; de la 1.
214 a 1.
228; de la 1.
229 a 1.
239, y de la 1.
245 a 1.
251.
¿Hay algún problema con votarlas juntas?

Por favor, señor Moreno, exprésese.

 

**El senyor Moreno Carrasco:**

Gracias, señor presidente.

Si puede separar la 1.
207.

 

**El senyor president:**

 

De aquí separamos la 1.
207.

¿No hay ningún otro problema?
*(Remors)*

¿No tiene usted el escrito, señor Maluenda?
¿No tiene usted el escrito?

De la 1.
179 a la 1.
187; de la 1.
402 a la 1.
424; de la 1.
188 a la 1.
207; de la 1.
214 a la 1.
228; de la 1.
229 a la 1.
239, y de la 1.
245 a la 1.
251.
Y de esas extractamos la 1.
207 y la votamos antes.

Vamos a votar la 1.
207, por favor.
Comienza la votación.
5 votos a favor, 47 votos en contra y 34 abstenciones.

Ahora vamos a votar el resto.
Comienza la votación.
40 votos a favor y 46 votos en contra.

Ahora vamos a votar el boque segundo de enmiendas presentado por don Ramon Cardona, del Grupo Parlamen-tario Entesa, porque supongo.
.
.
y pregunto si es factible votar los bloques segundo y tercero juntos.
¿Podemos votar los bloques segundo y tercero juntos?
*(Un diputat diu: "Sí")* Ah, pues muy bien.

Vamos a votar de la 1.
208 a la 1.
213; de la 1.
240 a la 1.
244; de la 1.
252 a la 1.
255; de la 1.
258 a la 1.
264; de la 1.
265 a la 1.
270; de la 1.
301 a la 1.
337; de la 1.
425 a la 1.
443; las enmiendas 1.
256, 1.
257, 1.
444; de la 1.
271 a la 1.
300; de la 1.
338 a la 1.
401, y de la 1.
446 a la 1.
456, porque la 1.
445 ha sido retirada.

Procedemos a la votación.
Comienza la votación.
Tenemos 40 votos a favor y 46 votos en contra.

Ahora procedemos a la votación del bloque 4 de enmiendas presentado por doña Ana Noguera, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, que va de la 1.
457 a la 1.
462; de la 1.
486 a la 1.
592; de la 1.
595 a la 1.
622; de la 1.
625 a la 1.
655, y de la 1.
659 a la 1.
669.
¿Se puede.
.
.
?
*(Pausa)*

Señor Moreno.
*(Remors)* Muy bien.
¿Hay algún problema?
Pues votamos también el bloque número 5 de la sección novena que ha presentado el señor don Vicente Escrig que son las enmiendas 1.
593, 1.
594, 1.
623, 1.
624, 1.
656, 1.
657, 1.
658, y a su vez el bloque número 6 de la sección novena que ha presentado doña Isabel Escudero y que va de la 1.
670 a la 2.
070.
*(Remors)* Señor Cardona, manifieste su.
.
.

**El senyor Cardona i Pla:**

Per diferenciar la 1.
884 i la 2.
067.

**El senyor president:**

 

Perdón, repítame usted.
.
.
*(Remors)*

**El senyor Cardona i Pla:**

 

1.
884 i 2.
067.

**El senyor president:** 

 

Moltes gràcies.

Entonces hacemos dos votaciones.
Estas dos enmiendas por un lado y los otros tres bloques por otro.

Vamos a votar las dos enmiendas 1.
884 i 2.
067.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 35 votos a favor.
46 votos en contra.
5 abstenciones.

Ahora vamos a proceder a la votación de los tres bloques sin estas dos enmiendas.
Un momentito.
*(Pausa)* Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor y 46 votos en contra.

Ahora vamos a proceder a la votación de la sección novena.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 47 votos a favor.
.
.
*(veus, aplaudiments, rialles)* Resultado de la votación: 47 votos a favor, 38 en contra.

Señores, se levanta la sesión.
Mañana comenzaremos a las 10 de la mañana.

*(S'alça la sessió a les 21 hores i 44 minuts)*