Obres%20P%C3%BAbliques%588368.05.14%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 14 de maig de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 2.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
a la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports, convocada per al dia de hui.

En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de comprovar si n'hi ha quòrum.

Senyora secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la reunió anterior.

Les seues senyories tenen en la carpeta l'acta.
Si és conforme, (inintel·ligible) .
.
.
Crec que aixina serà.
La donem per unanimitat?
S'aprova.

Proposició no de llei sobre el manteniment de la línia 9 de Ferrocarrils de la Generalitat entre Dénia i Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 43.
011, BOC 132)

El senyor president:

Punt 2 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el manteniment de la línia 9 de Ferrocarrils de la Generalitat entre Dénia i Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, el Grup Parlamentari Compromís planteja una proposició no de llei que, com vostés podran comprovar, està datada el 18 d'octubre de 2012, però que per a nosaltres era important que avui estiguera en aquesta comissió.
I vull posar eixa data per a contextualitzar el que ha passat fins al moment.
És important conéixer, sobre aquest tema, quines han estat les declaracions que ha fet el govern davant d'una qüestió que se plantejà, ja dic, a l'octubre de l'any passat, on se va posar de manifest el possible risc del manteniment d'aquesta línia, no?
I no solament és coneixedor per part d'este grup parlamentari, sinó són els mateixos professionals que atenen esta infraestructura els qui van verbalitzar, efectivament, i els qui feren aquesta posició contrària a la possible eliminació de la línia entre Dénia i Alacant.

De fet, l'exposició de motius diu que la línia 9 de Ferrocarrils de La Generalitat recorre el litoral des de Dénia a Alacant, donant un servei molt important de connexió entre les comarques de la Marina Alta, la Marina Baixa i l'Alacantí.
I és una de les que més increment d'usuaris ha tingut en el darrer any; la que més, en proporció, incloent les de València.

Darrerament, s'han fet obres de condicionament que l'han convertit en una de les més segures i puntuals.

Aquesta línia dóna un servei molt important en el transport a centres hospitalaris i centres d'ensenyament; i ofereix moltes possibilitats de promoció turística, dins de l'estratègia de la mobilitat sostenible.

Tot i això, des de La Generalitat s'han fet especulacions -ja dic, en el context de fa uns mesos- sobre el possible tancament del seu servei, que ha creat malestar i alarma en molta gent d'aquestes comarques.
I és pel que presentem aquesta proposició no de llei.

I la proposició no de llei, si vostés la lligen, és una proposició no de llei molt sensata, que l'únic que ve és a reconéixer la necessitat de mantindre aquesta línia.
I, per tant, diu que Les Corts acorden instar el govern de La Generalitat per tal que mantinga la línia 9 de Ferrocarrils de la Generalitat entre Dénia i Alacant, sense restriccions en els seus serveis; i que facen els estudis promocionals que corresponga per a aconseguir consolidar encara més aquesta opció de mobilitat sostenible.
Això és el que plantejàvem en octubre i, donat que va haver, la veritat, una oposició molt contrària, no solament pels professionals que atenen la línia, pels usuaris i també per les administracions locals que se podien vore afectades pel tancament d'aquesta línia, els ajuntaments de tots els colors polítics mostraren el seu malestar davant d'esta possible eliminació de serveis d'aquesta línia.

Tot açò va ser atés per la consellera en el seu dia, fent declaracions, declaracions on negava la possibilitat que se tancara el servei entre Dénia i Alacant; on efectivament deia que probablement havia estat damunt de la taula la reestructuració de tots els vials de Ferrocarrils, però que aquesta línia estava garantida.

Doncs, bé, nosaltres sabem d'estes declaracions, tot el món les coneix.
Ara bé, aquí tenim un conflicte, i és el conflicte de confiança, és un conflicte entre el que el govern del Partit Popular diu i el que el govern del Partit Popular fa.
I no tenim garanties, a dia d'avui, ni les hem tingut des de ja fa molt de temps, que el que diu el govern del Partit Popular després és el que fa.
I, per això, era important que hi haguera un posicionament de tots els grups parlamentaris davant d'aquesta realitat, amb una proposta de resolució molt concisa, i és de «manteniment sí o no?
».
I és un posicionament que calia, sobretot, cal.
Perquè pareix mentida, no?
, perquè una proposició no de llei després el govern del Partit Popular pot fer o desfer.
Però sí que és cert que, ja dic, els usuaris, els ajuntaments, els professionals es quedarien molt més tranquils si hui vegueren i visualitzaren quina és la posició de tots els grups parlamentaris per a tranquil·litzar-se respecte al manteniment de la línia entre Dénia i Alacant.
I per això està hui ací.

Jo espere, desitge i, a més, puc suposar -per l'esmena que se planteja- que el desig de tots avui serà que hi haja un posicionament unànime respecte a la necessitat de mantindre aquesta infraestructura tant necessària; que, a més, se promocione -que és la segona part-, és a dir, no solament és que se mantinga, sinó que se mantinga en les condicions.
.
.
, com a mínim les que té a dia d'avui, però que avancem a promocionar-la.
Perquè les dades objectives ningú les pot discutir.
I les dades objectives són que és una línia que vertebra el nostre territori; és una línia que atén, a més, les necessitats turístiques d'una part del territori que és molt important, que és la nostra costa del sud de la comunitat; que a més estan les dades objectives ja de l'ús que s'ha estat fent d'esta línia, que ja dic que ha sigut una de les més sostenibles en proporció a la resta, quant als usuaris que ha tingut, l'increment constant.

I, per tant, davant d'estes evidències i, ja dic, estes dades objectives, queda la voluntat política.

I, per tant, nosaltres, Compromís, instem la resta de grups a que la seua voluntat política avui siga dir, clar i ras, i votar a favor d'una proposta que demana el manteniment d'aquesta línia perquè aquesta crisi de confiança en el govern, almenys.
.
.
, doncs, bé, pugam salvar-la els grups parlamentaris amb un posicionament unànime.

Això és el que espere i desitge.
I, bé, en el transcurs del debat vorem si pot arribar a ser així.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

A esta proposició no de llei hi ha presentada una esmena, per banda del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada número 55.
510.

Per a la seua exposició de la paraula, el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Popular ha esmenat esta proposició no de llei, coincidint amb el que el Grup Compromís està proposant, en l'esperit d'esta, i creent que estem complementant el que s'està dient en la proposta de resolució.

Entenem que els 51 quilòmetres que n'hi han entre l'estació de Benidorm i l'estació de Dénia, els 11 baixadors, les 7 estacions que conformen la línia 9, són fonamentals.

I jo tinc la sort de parlar perquè en sóc usuari i conec la realitat del que ha sigut eixa línia, i sé el que és agafar el trenet en el baixador de l'Olla d'Altea i arribar a l'estació del meu poble o tornar a ella, de manera quotidiana.
I entenc que l'evolució que ha tingut eixa línia és molt positiva.
Jo recorde fa alguns anys, fa alguns anys, els problemes que tenien d'horari de pas, de les freqüències, i he vist la millora que ha tingut al llarg dels últims anys.

Jo coincidisc amb l'exposició de motius que fa el Grup Parlamentari Compromís, que és una línia que ha crescut -és veritat- en usuaris, no tot el que, a la millor, voldríem alguns que haguera crescut, però és veritat que està creixent.
És veritat que la visita als centres hospitalaris, tant de Dénia com de Benidorm, ha fet que es multiplique l'ús en molts municipis de la comarca de la Marina Alta, en este cas en concret.
I és veritat que s'han fet obres de condicionament últimament perquè, si no, hi hagueren hagut greus problemes, inclús cal recordar que l'any passat la línia, durant el tram entre l'Olleta d'Altea i Calp, va estar tallada durant uns mesos per uns despreniments que hi hagueren, i que sent una línia que.
.
.
, bé, sent l'orografia com és, té els problemes que té, però els ha tingut sempre.
Hui tenim la sort de tindre un mobiliari mòbil renovat, que s'ha millorat, però s'ha de continuar apostant.

I és veritat que hi va haver certa alarma -i coincidisc en l'exposició que deia la portaveu del Grup Compromís; puc discrepar a la millor en el tema de crèdit i la confiança o d'on venia eixa alarma, puc discrepar, però sí que és veritat que va existir-.
I des del Grup Parlamentari Popular vam vore la resposta, per part del govern, en este cas de qui li corresponia, la màxima responsable en esta matèria des de l'àmbit governamental, que era la consellera Bonig, que va eixir i va fer unes declaracions que jo crec que van tallar totes les alarmes; les va fer on les devia fer, en la comarca afectada, directament amb els alcaldes; les ha fetes repetidament en estes Corts, en esta comissió.
I, per tant, des del Grup Parlamentari Popular, hem tingut molt d'interés i hem fet un seguiment molt, molt, molt real.

Hi ha un programa d'infraestructures i d'inversions previstes per a l'any 2013 i per a l'any 2014.
I per això mosatros, en l'esmena que hem fet, junt a que se continuen fent totes les actuacions oportunes -on va la promoció, on va tot el que s'haja de fer-, volem que les obres de condicionament en la línia 9 se continuen fent i que estiga consolidada, en este cas, doncs, la línia com una opció de mobilitat sostenible, com diu la mateixa proposta de resolució del Grup Compromís.

Per tant, la voluntat política del Grup Parlamentari Popular és clara, manifesta i rotunda i no dóna peu a interpretacions.
Vull dir, mos sumem, de veritat, a l'esperit del que ha dit la senyora Mollà.

Creguem que podíem millorar la proposta de resolució, demanant també que hi haja un compromís en les obres de condicionament que estan previstes en l'any 2013 i en l'any 2014, tant en Calp com en Altea, doncs, creguem que són obres importants per al pas, en este cas, del que és la línia 9, el que coneixem allí, la gent de la comarca, com «el trenet» o «el trenet de la Marina».
I creguem que és important i significatiu, i que l'ús deu continuar creixent.
Per això, perquè l'ús continue creixent, doncs, s'han de prendre mesures com les que se van prendre en l'any 2008, 2009, on el pas i l'horari de pas va augmentar la freqüència de cada hora en trams importants, com era el tram de Gata de Gorgos, el tram que unia amb Calp i acabava en Dénia.
.
.
Vull dir, que hi hagen certes garanties de que la gent puga tindre ahí un mecanisme de mobilitat que siga el més perfecte o el més professional possible.
I ahí s'ha millorat molt.

Per tant, el que sí que li demanem -i jo crec que deuríem demanar-li tots els grups- en este cas al Consell és que, junt amb totes les actuacions que haja de fer per a mantindre la línia, el que les obres i les inversions no minven i el compromís que va dir ací la consellera, en les quantitats econòmiques que va dir en el seu moment, doncs, lògicament, que se complisquen i que siguen una realitat.
Perquè, al final, és una demanda que per una part és d'usuaris, de manera continua, de les dos marines, tant de la Marina Alta com de la Marina Baixa, com l'element i el complement turístic que també té esta línia, doncs, lògicament, per la sort que té de poder discórrer per uns paratges que són meravellosos i que tens un viatge, doncs, que lògicament la gent també ho utilitza com un complement turístic en qualsevol època de l'any.
Jo convidaria molta gent a que en les èpoques de Pasqua pogueren pujar i mos sorprendríem de l'ús que té eixe tren en dies de festivitat on la gent, doncs, lògicament, de manera tradicional, continua fent un ús d'ell.
Que és un complement més, però sí que és veritat que per a determinats elements, com en este cas, els complements a les dotacions sanitàries que n'hi han, este tren està sent útil per a moltíssima gent, per a poder-se moure en dos punts com és Dénia i com és Benidorm.

Per tant, la proposta que fem mosatros, l'esmena de modificació, l'únic que fa és, seguint l'esperit del que diu el Grup Compromís, doncs, recalcar on les obres de condicionament també estiguen posades de manera explícita i que hi haja un compromís, per part del govern; i que estes Corts, doncs, si podem de manera unànime, demanar-li i exigir-li que complisca en allò que diu la proposició no de llei del Grup Parlamentari Compromís.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a acceptar o no l'esmena, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, nosaltres anem a acceptar l'esmena.
Probablement m'haguera quedat el dubte de si no haguérem acceptat l'esmena, perquè la nostra proposta de resolució també és clara i no diu res que no siga votable perquè tampoc està tirant les culpes de la situació -que sí que va existir esta situació d'alarma- al govern valencià, és a dir, és una proposta de resolució votable, probablement me quedaria el dubte de saber què hagueren fets vostés si no haguera acceptat esmena, supose que l'hagueren votat a favor, ¿no?
, la proposta de resolució.

Malgrat això, jo crec que l'esmena s'ha d'acceptar, i s'ha d'acceptar perquè sí que és cert que fa referència a les obres de condicionament, nosaltres en això el que entenem és que, doncs, bé, podríem avui eixir amb un reconeixement que sí, que la línia s'ha de mantindre, que la línia ha de ser una aposta per la mobilitat sostenible, s'ha de fer promoció però que, a més, s'ha de garantir que la condicionament, les obres que siguen necessàries perquè, efectivament, eixa línia siga del tot segura, garantista, les infraestructures que cal, doncs estiga ahí i això compromet també a una inversió al govern de La Generalitat.
Tot el que siga comprometre el govern de La Generalitat, i més en inversió, a nosaltres ens sembla bé perquè sí que creguem que costa molt que el govern valencià se puga comprometre en un moment donat a invertir en qüestions necessàries, i esta és una d'elles.

De totes formes, jo voldria fer dos aclariments.
Un, l'alarma que es va crear és una alarma que va estar justificada -vull dir-, però perquè l'alarma no se crea per part dels partits polítics, és a dir, se crea perquè els professionals que estaven vivint esta reestructuració de FGV se'ls diu clarament que una de les línies que perilla és la línia 9.
I això, si no va ser cert en el seu moment, a responsables de FGV, que van traslladar aquesta qüestió als professionals que atenien esta línia, doncs haurien d'estar cessats, ¡no sé!
, perquè ¡home!
, posar en perill i crear, efectivament, esta alarma que es va crear, doncs, bé, la senyora Bonig hauria de mirar a vore quins són els responsables de FGV que van dir i van verbalitzar que el Consell una de les línies que tenia emmarcades com a possible supressió era la de la línia 9.

I això, clar, se trasllada, efectivament, la pilota se va fent més i més grossa i n'hi ha una viva demostració a nivell dels municipis afectats, dels usuaris, dels professionals i de la suma dels partits polítics que açò era una barbaritat, ¿no?
I, per tant, clar, ha d'eixir Bonig a explicar que, jo no sé si alguna vegada va estar en la llista negra de línies que anaven de suprimir-se, doncs la va haver de llevar o no va estar mai, i, aleshores, hauria d'haver buscar els responsables de FGV que van dir que açò era aixina, ¿no?
Això per començar.

I, després, allò de la falta de confiança, vostés tampoc poden negar açò, és a dir, perquè la senyora Bonig isca diguent que esta línia no se va a suprimir, ¿quina garantia n'hi ha?
I no és que jo li tinga animadversió o mania a la senyora Bonig, ni jo ni supose que la resta, és que la senyora Bonig li ha posat vint-i-cinc mil dates, per exemple, a la línia del Tram d'Alacant a Sant Vicent del Raspeig, i encara, a dia de hui, des d'anys de la seua inauguració i d'haver-li posat mil i una dates, no està en marxa eixa línia.

I, per tant, la paraula de la senyora Bonig en compromisos ferms a nivell dels mitjans de comunicació que ho ha verbalitzat i que la societat ho acull amb confiança, doncs, clar, quan u la seua paraula va tots els dies caiguent pel seu propi pes, doncs ja n'hi ha una crisi de confiança -vull dir-, és que ací no se pensen vostés que nosaltres som diferents als ciutadans d'a peu que llegim unes declaracions d'un membre del govern, les donem com a vàlides, confiem, però, clar, quan una, una altra, una altra i una altra, són successius incompliments de la teua pròpia paraula, que ho has verbalitzat tu com a membre del govern, doncs, al final, ¡escolte!
, aquí la gent no és bova, ¿eh?
, i el primer que fa és desconfiar; desconfiar no significa que u no espere que, al final, doncs se puga posar trellat, igual que jo confie que l'última paraula de la senyora Bonig respecte al Tram d'Alacant-Sant Vicent se complisca, confie que siga així, espere, però m'agradaria que els fets foren millor que les declaracions.

Aleshores, com que això és aixina, ¿veritat que tocava que avui votàrem una cosa unànime?
, a més, acceptant una esmena sense que ningú se vullga posar medalletes ni res i que quedara contundentment clar que els grups polítics de tots els colors i, sobretot, el que sustenta el govern, diu que vol mantindre esta línia, que vol que continuen les obres de condicionament i que vol apostar i promocionar una línia que ha d'anar in crescendo perquè mos convé a tots, els convé als usuaris que ja de per si necessiten esta línia, però també els possibles usuaris que han de fer ús d'esta línia perquè -ja dic- és una línia que en el tema turístic també és -¿veritat?
- fonamental, i en el tema de la vertebració del territori, doncs ja ni diguem, ¿no?

Per tant, jo crec que només que instar la resta de grups que davant d'esta esmena acceptada també -crec- segurament estiguen d'acord i, avui, doncs tindre el gust de viure un moment on podem votar des de l'oposició que hagen presentat una proposició no de llei i que isca votada de forma unànime.

Res més.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyories, està clar que queda acceptada l'esmena i, per tant, per a fixar posició a la nova redacció que té la proposició no de llei per la incorporació de l'esmena.

Pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, la veritat és que amb els atacs que estem patint als serveis públics, en general, i al transport públic, en concret, a més amb un expedient de regulació d'ocupació a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, si açò ho sumem a les declaracions de la senyora Bonig en determinats moments posant en dubte la viabilitat de determinats trajectes i un pla de viabilitat que s'ha elaborat i que també parla de reduir freqüències i parla també d'eliminar determinades línies, doncs la veritat és que si tenim tot això en compte no és d'estranyar que avui haja arribat aquesta proposició no de llei a la comissió, no és d'estranyar que n'hi haja, no només per part dels grups de l'oposició, sinó, sobretot, de la ciutadania i dels municipis afectats doncs eixa necessitat que se vote que es va a mantindre la línia 9, ¿no?

De totes maneres, des d'Esquerra Unida, que tenim clar que anàvem a votar la proposició no de llei tal i com estava i que la votarem, també, amb la incorporació de l'esmena -com dic-, perquè considerem que és necessari per tot allò que s'ha estat dient sobre aquesta línia però, més enllà de tot açò, des d'Esquerra Unida pensem que cal anar un poc més enllà sobre la línia 9, sobre Dénia-Alacant perquè, evidentment, perquè realment aquesta línia puga donar el servei que se necessita en les poblacions afectades, evidentment calen moltes millores, cal un augment de les freqüències, i, sobretot, calen millores pel que fa al trajecte Benidorm-Dénia, perquè sí que és veritat que Alacant-Benidorm està prou millor, però Benidorm-Dénia, no.
Serà l'única manera, augmentant les freqüències, millorant que siga, evidentment, el trajecte més ràpid, serà la millor manera que els usuaris troben en aquesta línia de ferrocarrils una alternativa real al transport privat o al transport per carretera perquè, si no, si un servei públic no dóna realment un bon servei no se convertix en alternativa.

I eixe és el problema en estos moments que tenim en la línia Dénia-Alacant, que fa falta un augment de les freqüències i que fa falta unes millores perquè augmente el nombre d'usuaris i perquè, realment, supose eixa alternativa, sobretot si tenim en compte que en esta zona tenim l'AP-7 de peatge, és a dir, que encara seria més alternativa, ¿no?
, si tingueren eixes freqüències i eixes millores.

Per tant -com dic-, des d'Esquerra Unida votarem favorablement la proposició no de llei, però crec que és interessant que tots tingam en ment que no és només mantindre la línia el que se necessita, sinó mantindre-la, millorar-la, augmentar les freqüències, i, per això -com dic-, votarem favorablement aquesta proposició no de llei.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Este tema, efectivament, els grups parlamentaris l'hem dut a comissió i a ple en diverses ocasions, tant la possibilitat de supressió de la línia 9 com la possibilitat de supressió de la línia 1 des de Picassent fins Castelló de la Ribera perquè, efectivament, damunt de la taula s'ha plantejat per FGV la possible supressió -se plantejà en el seu moment- de les dos línies, i, per això, ho hem portat diferents voltes a comissió i a ple.

En la comissió, no obstant això, de 21 de novembre de 2012, davant de la possibilitat de desaparéixer esta línia 9, la consellera va dir que no contemplava, a hores d'ara, la supressió de cap línia, va dir: «¿Ho entenen tots?
, ¿no?
, ¿ho escolten?
Cal tindre present que la línia 9 presenta unes condicions orogràfiques especials que dificulten l'homologació amb la resta de la xarxa de Ferrocarrils, però això no vol dir que vaja a llevar-se la línia.
»

Per tant, jo entenc, en este moment, després de la contundència de la consellera, entenc l'esmena del Partit Popular perquè està en línia de la contundència de la consellera expressada en esta comissió del 21 de novembre, ¿no?

No obstant això, també, en aquella comissió la consellera va explicar que per a la línia 9 n'hi havia un projecte de 70 milions d'euros elaborat pels enginyers de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per a poder deixar-la perfecta, no eliminar-la, sinó deixar-la perfecta, ¿no?
Va explicar que en esta legislatura anaven a dedicar-se 11,5 milions i va explicar que, a través de GTP, en este any, anava a dedicar-se, en concret, 3,5 milions d'euros, només, en este any, només, i, concretament, en un quilòmetre i mig de la línia de Benidorm i en la zona de l'Olla d'Altea-Calp i en reforçar tots els ponts que més afectats estaven.

Jo crec que a este ritme de 2,5 milions per any, fins i tot, en una legislatura, la quantitat que la consellera va anunciar d'11,5 milions, jo pense que si no s'augmenta la consignació no aplegarem al 70 i no podrem deixar-la totalment acabada, però bé, és a dir, eixes són les intencions de la conselleria, de la consellera, i, per tant, doncs, cal d'alguna manera pensar en elles.

Efectivament, esta és una línia important, és una línia molt important, cal tindre en compte que en 2012 esta línia va desplaçar, en concret, la línia Benidorm-Dénia va desplaçar 65.
100 usuaris en 2012, són molts, és la quarta línia del Tram d'Alacant que més usuaris va desplaçar, la quarta línia del Tram d'Alacant.

Per tant, jo pense que és plenament justificat el que avui anem a aprovar, és a dir, és plenament justificat que eixa línia no desaparega i que continuen fent-se les actuacions oportunes i obres de condicionament per a consolidar esta opció de mobilitat sostenible -com diu l'esmena del Partit Popular-, en definitiva, mantindre i millorar la línia.

Per tant, nosaltres anem a votar a favor de la proposició no de llei de Compromís amb l'esmena del Partit Popular acceptada, és el que estem demanant durant molt de temps.
També s'ha dit ja allò que la línia 1 des de Picassent fins a Castelló de la Ribera tampoc va a eliminar-se, esperem que un dia, en una comissió d'estes, puga passar el mateix que passa en la línia 9 perquè la consellera també ha dit que no anava a eliminar-se i, per tant, que passe el mateix, que pugam votar per unanimitat allò que la consellera d'alguna manera ha anunciat, ¿no?

Efectivament, doncs, n'hi ha hagut molt de temor, n'hi ha hagut molta oposició dels usuaris, dels ajuntaments, dels professionals, n'hi ha hagut una incertesa, n'hi ha hagut un estat d'alarma, però, bé, jo pense que amb el que anem a aprovar hui jo pense que el tema quedarà absolutament resolt i donarem tranquil·litat a tots eixos 65.
100 usuaris que en 2012 varen utilitzar la línia.

Per tant, nosaltres anem a votar a favor.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei amb l'esmena incorporada com és natural?
Per unanimitat queda aprovada.

Proposició no de llei sobre l'elaboració del reglament de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
954, BOC 135)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 3: proposició no de llei sobre l'elaboració del reglament de carreteres de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Esta és una proposició no de llei que també el nostre grup, igual que ha passat en l'anterior proposició no de llei de Compromís, venim arrossegant molt de temps i, bé, no arribava a vore's en cap període de sessions, i per fi ha arribat.
És a dir, estem parlant de la Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana que no té un reglament que la desenrotlle i, per tant, nosaltres demanem que definitivament se desenrotlle eixe reglament.

Però, ¿per què és necessari un reglament de carreteres en la Comunitat Valenciana?
Miren, se tracta, en primer lloc, d'una promesa reiteradament enunciada des de fa més de nou anys pel Partit Popular dins dels seus compromisos de govern.
En concret, va ser un compromís en la compareixença del conseller en aquells moments.
.
.
, presa el 17 de setembre de 2004.

Hi han havut successius compromisos en els pressupostos de La Generalitat per a redactar este reglament de carreteres, en concret se dia «desarrollo normativo de la ley de carreteras», es configurava en els pressupostos generals de La Generalitat fins 2010 i en 2010 desapareix.
I en 2011 i 2012 ja no apareix consignació pressupostària per a la redacció d'este reglament de carreteres.

Creem que és necessari desenrotllar la Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana, com dia, que és de l'any 1991, en tots aquells aspectes ja previstos per esta llei i, específicament, els assenyalats en els seus articles 8, 27, 33, 39 i 40, que són articles que remeten a l'aprovació del reglament i, per tant, falta reglament per a eixa remissió que es fa en eixos articles a.
.
.
, o que se remet al reglament.

La Comunitat Valenciana en este moment se regix en matèria de carreteres per la seua pròpia llei, com dic, de l'any 1991 i, subsidiàriament, per la legislació de l'estat.
No obstant, la legislació de l'estat, que és la llei de 1988, i el reglament de la llei de 1988 de l'estat, que és de 1994, i altres disposicions més específiques estan promulgades per a la xarxa de l'estat sense atindre's a les peculiaritats que la xarxa de carreteres valencianes puga tindre.
Per tant, és necessari este reglament.

El temps transcorregut des de la promulgació de la Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana en 1991, vint-i-dos anys fa ja que s'aprovà la Llei de carreteres de la Comunitat Valenciana sense a penes modificacions en eixa llei, nosaltres creem que aconsellen l'actualització d'alguns dels seus preceptes de l'any 1991 -vint-i-dos anys-, d'alguns dels seus preceptes des de l'àmbit normatiu d'un reglament per a millorar eixos buits que una llei de 1991, lògicament, digam, se li van creant.

Per posar un exemple, el concepte de via ràpida, aquella via que està en la llei de 1991, ha quedat ja obsolet amb la legislació de matèria de trànsit i circulació vial.
Per tant, a través del reglament, podíem solucionar-ho.

En matèria de dret comparat, la necessitat d'un reglament general l'han sentit comunitats com Madrid en 1991, que l'aprovà; Canàries, en 1995; Aragó, en el 2003; Catalunya, en 2003; Castella-Lleó, en 2011.

La llei valenciana de carreteres va ser redactada l'any 1991 amb una concepció poc o res reglamentista, amb el fi que els reglaments generals posteriors que s'anaren promulgant tingueren els seus necessaris graus de flexibilitat.

¿En què creem nosaltres que deu incidir un reglament general de la llei de carreteres en este moment de manera més urgent?
És a dir, ¿per què una llei de carreteres?
És a dir, ¿en quins termes creguem que per què és urgent l'aprovació del reglament de la llei de carreteres de 1991?

En primer lloc, per a coordinar les actuacions viàries amb el planejament urbanístic.
És a dir, en este moment, la llei de carreteres del 1991.
.
.
, ha passat vint-i-dos anys, hi ha havut un desenvolupament urbanístic, que això lògicament s'ha solapat amb les carreteres que existien en aquell moment.
Per tant, l'elaboració del reglament solucionaria eixe problema.

En segon lloc, n'hi han normes relatives als accessos a les carreteres que són noves i que podríem incorporar al reglament de carreteres.

En tercer lloc, els plans i programes de carreteres, especialment en el que afecta al curt i mitjà termini, ja que els últims plans de La Generalitat s'han formulat només al llarg termini, per tant, en el reglament podríem formular, com dia, plans i programes que afecten curts terminis.
I això ho podrien fer en el reglament, i estaria molt bé i milloraria molt molts problemes que per no estar ahí estan sorgint.

Pensem que pot definir també els plans de seguretat vial.
Mire, en la Llei de l'any 1991 de carreteres de la Comunitat Valenciana, de forma nova, es va estipular com obligatoris els plans de seguretat vial, però des del pla bianual 2003-2004 no s'ha aprovat cap nou pla de seguretat vial.
Per tant, nosaltres pensem que eixe tema podem, digam, repescar-lo i col·locar-lo en el reglament de carreteres.

I, finalment, les actuacions viàries en mitjà urbà, és a dir, el que són les travessies.
És a dir, això, digam, s'ha modificat molt des de l'any 1991 i creem que també podríem resoldre eixa problemàtica d'una forma ben resolta amb el reglament.

Per tant, és pel que nosaltres demanem l'aprovació del reglament, perquè creguem que és necessari, s'han deixat coses fora que en este moment pel pas del temps no se contempla en la llei i pel que acabe de dir que crec que el reglament podria solucionar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Des d'Esquerra Unida el primer que vaig a dir és que ens anem a abstindre en aquesta proposició no de llei i vaig a explicar el perquè.

En primer lloc, el reglament el fa qui governa.
En este cas el faria el Partit Popular, la senyora Bonig.
(So per interferència d'un mòbil) Quan se fa un reglament, i sobretot si tenim en compte la forma de funcionar del Partit Popular, no hi ha participació.
Ells fan el reglament que volen i el fan com el volen.
Per tant, nosaltres, des d'Esquerra Unida, no ens volem ni imaginar com seria un reglament elaborat per la senyora Bonig.

A vore, ens podem fer alguna idea en este tema si tenim en compte, per exemple, les modificacions a la llei introduïdes per la llei d'acompanyament que, per descomptat, no són positives en absolut.
I en aquelles coses que podrien regular-se en el reglament, com són les afeccions a la planificació territorial o la protecció mediambiental, doncs millor que no ho toquen.
O siga, qualsevol cosa que puga tocar la senyora Bonig, «millor» que no ho toque, millor que se quedem com estem.

Nosaltres, des d'Esquerra Unida, pensem que no seria positiu que en estos moments la senyora Bonig fera un reglament sobre la llei de carreteres, perquè pensem que segur que ho empitjora.
Segur que millorar-ho, no ho va a millorar.
Segur que açò anirà a pitjor.

Per tant, la nostra reflexió, i per això anem a abstindre'ns, si hem estat vint anys sense eixe reglament, podem estar dos anys més.
Podem estar dos anys més.
I ja el fareu o ja el farem, i el farem bé.
I és molt simple i estic tenint un atac de sinceritat, ja el farem.
No sé si el fareu vosaltres o nosaltres, però ja el farem.
No cal que el faça ara la senyora Bonig per a empitjorar més les coses.
I eixa és la nostra argumentació per a abstindre'ns en la proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Una tarea interesante sería rescatar todos los documentos de intenciones que los señores del Partido Popular han presentado en unas épocas con más soltura y frecuencia que en otras y ver qué ha quedado de ellos.
Generalmente suele ser que no quedan en nada.
A ese respecto, y hablando de carreteras o transporte, siempre, y no por casualidad, nos acordamos de la estrategia valenciana frente al cambio climático que elaboraron ustedes, señores del Partido Popular, y de la que por cierto no han cumplido nada.

Pero si recordamos dicho documento es porque de los datos que se recogen en el mismo, procedentes del inventario estatal de emisiones de gases de efecto invernadero y de la desagregación de los mismos por territorios, se constata que el transporte por carretera tanto de personas como de mercancías tiene en el territorio valenciano una intensidad muy superior a la media estatal en la contribución a las emisiones de gases de efecto invernadero, un 40% con los datos recogidos en el documento de la estrategia 2008-2012.
Estamos un 40% por encima de la media estatal.

Esto, en uno de los territorios como es el valenciano que, pese a la crisis, más se incumplía el protocolo de Kioto en toda Europa, es especialmente significativo.

Pero hoy no le vamos a pedir que hagan algo que no está en su ADN, como es apostar por la reducción de emisiones de gases de efecto invernadero, por la movilidad sostenible, por el transporte público, por una planificación territorial que contemple la movilidad sostenible y la eficiencia energética como elemento clave de la misma.
Hoy lo que les vamos a pedir es que sean consecuentes.
Si ustedes apuestan por una mala decisión, por una decisión tan mala como es apostar por el transporte por carretera, al menos háganlo de la manera menos mala posible.

Miren, antes les hablaba de la afición que tienen a la elaboración de documentos que luego ignoran, y eso pese a que los menos desacertados de todos estos documentos están plagados de tiempos verbales en condicional, no sea que vayan a ser ustedes obligados a tener que cumplir alguna de estas recomendaciones.

Uno de estos documentos es el primer plan global de seguridad vial de la Generalitat valenciana, elaborado por la Dirección General de Obras Públicas.
En dicho documento, en la página 49 del mismo, dentro del epígrafe 4, líneas de intervención, se dice textualmente: «En la actualidad se está redactando el reglamento de carreteras de la Comunidad Valenciana como instrumento de protección de la carretera que contemple las características específicas del viario de la Comunidad Valenciana», etcétera.

También les recordamos que va camino de una década el tiempo que ha transcurrido desde que se redactó este documento que les recordamos.
Así que de acuerdo a su propio documento, casi diez años después de redactarse estas líneas, en el territorio valenciano carecemos aun de: uno, un instrumento de protección de la carretera, sea cual sea la interpretación que ustedes hagan de esta definición y, dos, un instrumento -el reglamento en sí- que contemple las características específicas del viario valenciano.

Y otra duda que nos surge es, según dice el documento textualmente: «En la actualidad se está redactando el reglamento de carreteras de la Comunidad Valenciana.
» De verdad, ¿les cuesta a ustedes redactar y aprobar diez años un reglamento de carretera?
En ese caso, la propuesta del Partido Socialista sería utópica.
En tres meses que esté aprobado el reglamento, después de diez años de no hacerlo, pues bueno.

Desde luego, siendo esos sus tiempos y su eficacia, que nos hayan llevado a la crisis en la que nos han inmerso era inevitable y, miren, las competencias que se tienen hay que asumirlas realmente.
Así que, de acuerdo a su propio documento, carecemos de un instrumento de protección de la carretera y de un instrumento de contemple las características específicas del viario valenciano, pese a que afirman haber empezado a redactarlo hace casi diez años.
Por tanto, creemos que ya es hora.

Sí que es cierto que tenemos las mismas dudas que ha planteado la representante de Esquerra Unida.
En la época Bonig al frente de infraestructuras y medio ambiente da pavor la creación de nuevos documentos o de nuevos marcos normativos, porque, bueno, esta consellera se está caracterizando por dar unas vueltas de tuerca que muchos no hubiéramos ni sospechado años atrás.
Y no es una impostura, es que.
.
.
es que es así.

La sociedad valenciana, y el movimiento ecologista en concreto, no deja de salir de su asombro de cómo esta consellera está dando unas vueltas de tuerca que son muy negativas para el medio ambiente y no a corto plazo nada más, sino a medio y a largo plazo.
Estamos hablando de incineración de residuos, estamos hablando de privatización en la gestión de los montes y, bueno, otros aspectos que se han ido comentando aquí.
No hablemos del fracking o de las prospecciones petrolíferas por las que parece que están ustedes de acuerdo aunque aquí hayan votado otra cosa.

Por tanto, a priori siempre es mejor tener un desarrollo de una ley con un reglamento y máxime si es adecuado a las circunstancias y al momento que estamos hablando.
Por tanto, en este caso vamos a apoyar la propuesta del Partido Socialista, a ver si es verdad que podemos tener un reglamento en breve plazo.

Nada más, gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Buenos días, señor presidente.

Muchas gracias.

Señor Signes, al final no tengo muy claro qué va a hacer el Grupo Compromís, pero.
.
.
(Veus) Va a aprobarla.
Pensaba que con la abstención de Izquierda Unida se iba a quedar usted solo con su proposición no de ley.

Y el Grupo Parlamentario Popular, por motivos absolutamente discrepantes con lo que usted está diciendo, porque la legislación de carreteras en este momento no genera ningún tipo de conflicto, ha venido regulándose, como usted conoce perfectamente, desde el año 1991 y complementándose con diversas modificaciones, como la Ley 11/2002, de 23 de diciembre o la Ley 14/2005, de 23 de diciembre o la Ley 10/2006, de 26 de diciembre, en función de las necesidades que se han ido advirtiendo en la materia.

Y en esta misma línea le recuerdo la intervención del Grupo Parlamentario Popular, no existe.
.
.
, y estamos hablando no de los años en los que usted pretende remontarse en un compromiso de un conseller que en su momento compareció hace muchos años, como recordaba el señor…, cada ley, cada momento legal tiene unas circunstancias, y como, no puede ser de otra forma, en este momento el reglamento de carreteras no es una prioridad.
Porque entendemos, si bien pues es un instrumento que puede ser útil para mejorar, para completar lo que sería un ordenamiento de carreteras que prácticamente se encuentra magníficamente bien desarrollado por el mismo reglamento de la ley de carreteras estatal, que, como usted sabe, rige en toda España, y además lo hace con bastante eficacia.
Son cuatro las comunidades que usted ha comentado que tienen un reglamento de carreteras, por lo tanto, pues no existe un frenesí reglamentario en cuanto a esta ley de carreteras o en cuanto al reglamento de carreteras autonómico que usted pretende, precisamente porque el reglamento de carreteras para todo el estado español está haciendo muy bien su trabajo, señor Signes.

Por lo tanto, no entendemos qué prisa, qué necesidad urgente de tres meses pueda ser esa que a usted le motive o deba presionarse a la consellera que, con toda seguridad, cuando elabore este documento de carreteras, cuando sea el momento adecuado, que ya le decimos que en este momento no es una prioridad para el gobierno, pues cuando sea ese momento, seguro que hará un reglamento de carreteras magnífico; pero este momento, el momento actual, pues no es necesario.

Además, usted no lo menciona, pero la estrategia territorial en la Comunidad Valenciana, aprobada en 2011, después de una amplia participación pública, esa que la señora Albiol parece que no reconoce, en cuanto a los trabajos que hace este gobierno, pues señala que la prioridad del Consell en materia de carreteras es contar con una red viaria autonómica en condiciones adecuadas de servicio para atender las demandas de movilidad de personas y mercancías, en coherencia con los objetivos de ordenación del territorio y en condiciones adecuadas de equidad social y compatibilidad con la infraestructura verde del territorio.
Por lo tanto, se trata de una circunstancia que se cumple precisamente por esa reglamentación.

Además, y por otro lado, y tampoco lo menciona usted, el Consell ha aprobado el Decreto 44/2013, hace muy, muy poquito, en el mes de abril, el 12 de abril, para ser exactos, señor Signes, relativo al catálogo del sistema viario de la Comunidad Valenciana, adaptando el mismo a la realidad actual.
Lo conoce.

Bueno, son suficientes argumentos como para que en este momento la legislación de carreteras esté perfectamente sustentada por esa legislación que, como le he explicado, ha ido ampliándose con el paso del tiempo, más este catálogo del sistema viario de la Comunidad Valenciana, más una estrategia territorial que en este momento se está cumpliendo a la perfección.

Por lo tanto, le insisto, señor Signes, que entendemos que está perfectamente sustentado jurídicamente en la reglamentación de carreteras, con ese reglamento de carreteras que rige a nivel estatal y que lo hace en la mayoría de las comunidades autónomas.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Bé, jo m'he referit en la meua primera intervenció.
.
.
Bé, en primer lloc, agrair a Compromís i a Esquerra Unida el posicionament del vot.
Jo compartisc, diguem, el fons dels seus arguments, de per què van a votar d'eixa forma.
Però, bé, jo he explicat en la meua primera intervenció per què crec que ja després de vint-i-dos anys cal el reglament, no?

Vosté diu, la prisa, la pressa dels tres mesos que posa la PNL.
És que són vint-i-dos anys ja sense reglament.
Per tant, pressa en el Consell es coneix que n'hi ha poca, no?

Però és que, mire, també vosté ha explicat que en el Consell no hi ha un excessiu frenesí reglamentari.
I jo li ho confirme.
És a dir, perquè, a pesar dels pactes quan s'aprovaren les lleis, encara ni s'ha aprovat el reglament de la Llei d'accessibilitat universal del sistema de transport ni el reglament de la Llei de mobilitat sostenible de la Comunitat Valenciana.
És a dir, que parlant de temes d'esta comissió.
.
.
Per tant, frenesís en el Consell efectivament, té raó el senyor Peral, pel que fa a l'elaboració de reglaments, pocs.

Mire, el decret a què vosté fa referència, del catàleg del sistema viari, només és una cessió de tràmits de carreteres a municipis, per tant no té res a vore amb el reglament, és una cessió de trams de carreteres a municipis, eh, de molts trams, tot aixina de trams.
Per tant, no té res a vore amb el que estem debatent en este moment.

Bé, que podem seguir subsidiàriament amb el reglament de 1994 estatal, doncs sí, podem seguir si no hi ha reglament, si no estan elaborant el reglament seguirem.
Però seguirem amb conceptes en la llei de 1991 que han quedat obsolets, que han desaparegut, que no s'utilitzen.
Seguirem amb problemes (veus), com dia abans, de solapament d'actuacions viàries amb els creixements dels municipis, seguirem amb normes relatives als accessos a les carreteres.
I ací, per exemple, puc.
.
.
l'article 27 de la llei diu que «no se permitirán accesos directos a las autopistas, autovías y vías rápidas desde las parcelas colindantes, no se permitirán accesos directos a las demás carreteras desde las parcelas colindantes, salvo las excepciones que reglamentariamente se determinen».

Vull dir, igual que eixe article que fa remissió al reglament, hi ha molts altres problemes per solucionar, però sobretot el de la seguretat vial, que és un tema fonamental.

Aleshores no vull entrar a parlar de la seguretat vial, ho he dit abans.
És a dir, l'únic pla bianual de seguretat vial és de 2003-2004, i mentre que el pla global de seguretat vial parlava de plans bianuals, i l'últim és de 2003-2004, la seguretat vial és fonamental, fonamental en este tema, i el reglament creguem que podria molt bé solucionar.

Però bé, res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Señor Signes, sin perjuicio de la conveniencia teórica de desarrollar la normativa aplicable al sistema viario autonómico, no cabe hablar de vacío jurídico por la inexistencia de un reglamento autonómico, aspectos como la definición, la nomenclatura y características de las vías ya se recogen en el catálogo ese que a usted le parece que no tiene nada que ver con lo que estamos hablando en este momento.

Y el hecho de que no exista un reglamento no significa que La Generalitat haya hecho dejación de sus competencias en materia de planificación, proyección, gestión, explotación, conservación, señalización y resto de funciones relacionadas con la política de carreteras, las inversiones viarias de los últimos años, así lo acredita el señor Signes.

En esta línea entendemos que en estos momentos prima la mejora de la gestión del patrimonio existente.
De ahí que el Consell haya puesto en marcha en esta legislatura un sistema de contratos plurianuales de mantenimiento integral de la red autonómica que hasta ahora venían separados en actuaciones sobre los firmes: iluminación, señalización, balizamiento, limpieza de márgenes, etcétera, en un único contrato que incluye todas estas actuaciones en un solo contrato para cada una de las nuevas zonas en las que se divide el territorio en la Comunidad Valenciana a estos efectos.

Mediante esta decisión el Consell ha conseguido reducir la burocracia administrativa reduciendo de dieciséis a nueve contratos más fáciles de gestionar y controlar, al tiempo que supondrá un ahorro para las arcas autonómicas de unos cincuenta millones de euros en los próximos cuatro años.

Por lo tanto, señor Signes, La Generalitat está haciendo muy bien su trabajo en el ámbito de las carreteras.
Y le recuerdo y le reitero que hay un reglamento de carreteras que incluye todas éstas, no existe ningún vacío legislativo porque esta normativa es subsidiaria y se aplica siempre esa normativa que existe para todo el estado español.

Por lo tanto, habiendo una normativa que existe, como ha dicho la señora Albiol, que estima está funcionando correctamente, qué necesidad tienen ustedes de que se haga un reglamento cuando se está, se está cumpliendo perfectamente la normativa y no existe, se ha complementado esa normativa en los últimos años.

Precisamente por todo eso, en este momento, desde el Grupo Parlamentario Popular entendemos que no es prioritario elaborar un reglamento de carreteras que desarrolle la ley valenciana, que está perfectamente actualizada a la fecha de hoy.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

Per 5 a favor, 8 vots en contra i 1 abstenció, queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la rehabilitació integral del pont de Sant Jordi d'Alcoi, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 51.
162, BOC 150)

El senyor president:

Passem al punt quatre de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la rehabilitació integral del pont de Sant Jordi d'Alcoi, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Martínez Juan.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, senyor president.

Hui portem a esta comissió la presa en consideració d'una proposició no de llei sobre la rehabilitació del pont de Sant Jordi, d'Alcoi.
Com parlem en la redacció d'esta, el pont de Sant Jordi és una de les obres més emblemàtiques de la ciutat d'Alcoi, i fa més de vint-i-cinc anys que es tracta de posar en marxa una rehabilitació integral, tant dels elements d'ornamentació com, sobretot, d'una actuació més important de tipus estructural.

El projecte de rehabilitació d'esta infraestructura tant important per a l'Alcoià, com és el pont de Sant Jordi, i per a tota la comarca també, com dia, porta més de vint-i-cinc anys de retràs; vint-i-cinc anys que fan que esta obra siga l'obra que més temps porta esperant el seu inici a la ciutat d'Alcoi.

Estem parlant d'un projecte de rehabilitació que porta des de l'any 1986 anunciat com a imminent.
S'ha de tindre en compte que esta infraestructura connecta el centre històric amb els barris perifèrics de la ciutat, i és de vital importància el seu manteniment, entre d'altres coses perquè, a data de hui el deteriorament que s'observa avança de manera implacable i les mostres d'eixe deteriorament són molt, molt visibles i afecten inclús veïns i instal·lacions que hi ha baix del pont.

Les últimes notícies oficials que tenim, i sobretot que es té al seu ajuntament, per part de la conselleria, són d'octubre de 2010, on l'ajuntament rebia un requeriment de la conselleria per fer una sèrie de esmenes de deficiències que la conselleria havia detectat, i sent esmenades per part de l'ajuntament, en escrit de desembre de 2010, res més s'ha sabut per part de la conselleria.

Ahí es perd la pista de l'enèsima rehabilitació anunciada del pont.
Únicament les declaracions de la consellera als mitjans de comunicació, en la qual es reconeix que la conselleria en l'any 2012 no disposava de recursos, però que hi havia un compromís de la mateixa consellera perquè en 2013 es realitzaren tots els tràmits pertinents a la consignació del projecte sobre els pressupostos autonòmics de 2013, donaven un fil de llum al final d'este llarg túnel, d'una obra que és molt necessària perquè no acabem en un pont del tercer món en la ciutat d'Alcoi.

I què ha passat amb eixe projecte?
Doncs, pel que sabem, no hi ha cap resposta en forma de partida de pressupostos en l'any 2013, del compromís que s'havia fet.
No hi ha cap resposta, i per això hui demanem que ens diguen què pensen fer amb la rehabilitació d'este pont, si pensen complir amb el seu compromís en la ciutat d'Alcoi o, com han fet fins ara, només fent una sèrie de declaracions i de promeses que després no es complixen, sobretot en esta infraestructura a la qual s'han compromés.

Sobretot s'han compromés vostés amb l'opinió pública d'Alcoi i sobretot amb la seua administració, amb el seu alcalde, a prendre una iniciativa que solucione este cas que porta, jo crec, que ja massa temps oblidat en els caixons de la conselleria.

Jo vull recordar que el darrer pressupost calculat per a una neteja de cara perquè es parlava d'una.
.
.
no d'una rehabilitació integral sinó d'una neteja de cara perquè ací hem estat parlant de rehabilitacions integrals i, després, de xicotetes reformes, oscil·lava al voltant dels 300.
000 euros.
També recordar que la rehabilitació integral fa un temps ja es parlava d'al voltant d'un milió d'euros i que, com hem vist en els pressupostos, no s'han destinat eixes quantitats.

I el pitjor del cas és que cada any tindrà que ser eixa xifra molt més gran mentres la conselleria no prenga cartes en l'assumpte i es pose a treballar en la redacció d'un projecte creïble i factible per a una infraestructura tan important, com dia abans, per a Alcoi i per a tota la comarca, perquè a banda d'unir el centre històric en diversos barris de la ciutat també és l'accés principal que tenen molts pobles de la comarca per a centre de negocis i el centre econòmic que també està en el centre d'Alcoi.

Jo només, per a il·lustrar un poc, li llig distintes notícies que han estat eixint als mitjans de comunicació i que no són crítiques del Partit Socialista en este cas sinó que són les pròpies declaracions de responsables de la conselleria d'infraestructures que venien a anunciar repetidament l'inici, després la licitació, després la inauguració, després el projecte, després la redacció del projecte, la renúncia a la redacció del projecte, la renúncia a la licitació de.
.
.
, una sèrie d'anuncis continuats i que des de l'any 2007 que tenim eixos anuncis que parlàvem, per exemple, en l'any 2007, a febrer, que «la conselleria de infraestructuras y el Ayuntamiento de Alcoy elaboran un convenio para la rehabilitación del puente San Jorge y la construcción de nuevas conexiones», eixe conveni no existix; en l'any 2007 també ho anunciava el conseller d'infraestructures, no ho anunciava el govern municipal sinó que el mateix conseller d'infraestructures, que «el Consell prevé rehabilitar el puente de San Jorge en pleno centro con un fuerte valor histórico y sentimental pero muy deteriorado; para ello, La Generalitat prepara un convenio»; en l'any 2008, l'any següent, «La Generalitat ha aplazado sin fecha el proyecto de rehabilitación integral», i el mateix conseller Mario Flores señalaba que «todavía está pendiente la redacción del proyecto de rehabilitación estructural».
Ja plantejaven que no es podia fer perquè es necessitava fer un pont alternatiu quan abans no fea falta i després tampoc.
L'any següent, en juny de 2009, «el Consell ha anunciado la rehabilitación -en este cas, sí- integral del puente de San Jorge de Alcoy», inclús el director d'obres públiques dia que licitaria «la reparación de la balustrada antes de final de año» i després una segon fase en la qual en tres-quatre mesos podria estar també el que és la plataforma del pont, i arribem, entre l'any 2010, que ja torna a canviar el criteri i torna a ser una simple neteja fins a l'any 2012 de l'any passat en què els mitjans de comunicació i, sobretot, la consellera, anunciava que anava a fer-se en els pressupostos autonòmics.
.
.
anava a incloure's esta actuació.

Jo crec que açò no pot ser.
La gent un dia escolta una cosa, un altre dia n'escolta una altra, i el que demanem en esta iniciativa és, en resum, bé, que ens plantegem ja per a enguany algun tipus de redacció de projecte, inclús per a tindre una partida ja específica per a l'any 2014 per part de la conselleria i que no permetem que este anunci que va fer este any passat la consellera siga un altre dels anuncis que no estan complint-se per part del Partit Popular en este tema del pont.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Per a fixar posició, té la paraula pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Des d'Esquerra Unida anem a votar a favor d'aquesta proposició no de llei que presenta el Grup Parlamentari Socialista.
La veritat és que ja s'han explicat molts dels arguments per a votar-la a favor.
Però, bé, per completar alguna cosa, supose que la majoria ací ja coneixeu el pont de Sant Jordi d'Alcoi que, bé, és un pont de formigó armat, i el que té el formigó armat és que és molt sòlid fins que es rovella el ferro que porta dins, no?
, que és la situació en què es troba ara el pont de Sant Jordi.

La intervenció que necessita és una intervenció integral i, evidentment, és molt cara, són molts diners que no pot assumir l'Ajuntament d'Alcoi.
Aleshores, per què volem que se facen unes modificacions pressupostàries i que la conselleria, que la Generalitat valenciana assumisca aquesta despesa?
En primer lloc, perquè és un bé d'interés cultural; és un compromís que ja ha assumit el Consell amb l'Ajuntament d'Alcoi i no sols amb l'ajuntament, evidentment amb la ciutadania d'Alcoi i, per tant, s'ha de complir eixe compromís que se té i, en segon lloc, perquè en estos moments és absolutament impossible que l'Ajuntament d'Alcoi puga assumir esta despesa.
I per què és impossible?
Doncs, entre altres coses, perquè el deute que té La Generalitat amb l'Ajuntament d'Alcoi, si no m'equivoque, i si m'equivoque me corregixen, però arriba a més de huit milions d'euros en aquests moment, eixe deute, el deute del Consell de La Generalitat amb l'ajuntament.

Per tant, no se pot des del Consell dir que l'ajuntament assumixca aquest tipus de despeses quan ja n'hi ha un deute de vuit milions d'euros, no?

Però, com dic, sobretot és una promesa que ja s'ha fet a aquesta ciutat, a la ciutat d'Alcoi, és un compromís que ja ha adquirit el Consell i, per tant, des d'Esquerra Unida i des del Partit Socialista, el que s'està dient és que se materialitze eixe compromís i que eixe compromís se posen els diners damunt la taula que s'han de posar perquè puga fer-se eixa rehabilitació del pont de Sant Jordi.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Albiol.

Pel Grup Parlamentari Compromís, tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Sí, desde Compromís también vamos a apoyar la PNL del Partido Socialista porque, bueno, es de cajón, se trata de una infraestructura que es básica para la ciudad de Alcoy, una infraestructura que está deteriorada y ese deterioro hay que frenarlo antes de que sea irreversible.
Ya se han dado prácticamente todos los argumentos.
Se trata de un bien de interés común; se supone que había ido habiendo partidas presupuestarias años atrás para iniciar proyectos y rehabilitación y luego nunca se han materializado.
Y, bien, porque, desde luego, para Compromís es fundamental mantener las infraestructuras actuales antes que seguir apostando por nueva construcción que seguro que si estuviéramos hablando de hace cinco años, antes apostarían por un nuevo puente que por rehabilitar el antiguo, porque es la tendencia que ha demostrado siempre el Partido Popular.

Poco más, añadir que Compromís hemos pedido en los últimos años que se hiciera.
.
.
, bueno, hemos hecho enmiendas a los presupuestos para que hubiera una partida para este proceso de restauración integral, y el Partido Popular ha votado en contra una y otra vez.
Por tanto, pues, bueno, en coherencia nosotros vamos a apoyar esta propuesta y esperemos que el Partido Popular sea consecuente con esta necesidad imperiosa de la ciudad de Alcoy de restaurar este puente.

Nada más.
Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Para fijar posición, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, señor presidente.

Nosotros vamos a rechazar la propuesta pero no porque no la creamos necesaria.
Estaban aquí comentando que hay que ser consecuente con los hechos.
Bueno, pues el gobierno del Partido Popular lo que es es consecuente con todas las necesidades de la sociedad.
Y debe, tiene la responsabilidad y debe priorizar.

La exposición de motivos de esta proposición no de ley afirma que desde mitad.
.
.
, bueno, desde hace veinticinco años -afirmaba el señor Martínez- han venido anunciándose proyectos para solucionar el estado de deterioro del puente Sant Jordi de Alcoy, desde un proyecto completo de rehabilitación integral, intervenciones puntuales de limpieza y restauración, pero que no se han materializado en nada hasta hoy.
Eso es cierto.
¿Que no saben nada desde hace bastante tiempo?
Bueno, yo les recuerdo que el 14 de noviembre de 2011 se respondió una pregunta parlamentaria en la que el diputado, señor Signes, aquí presente, se interesaba por el estado de ejecución de la actuación de referencia y la respuesta de la consellera indicaba que el proyecto se estaba redactando por el ayuntamiento.
De eso, supongo que ustedes también tendrán conocimiento.

En la actualidad, es verdad que la actuación no se encuentra presupuestada y no va a haber modificaciones del presupuesto para incluirlo.
No, de momento.

En cuanto a la propuesta de resolución, pues se insta al Consell a realizar las modificaciones de crédito para proceder a esta rehabilitación integral y, además, que en los presupuestos de 2014 se incluyan partidas para su finalización.
De momento, como ya le comentaba no se va a hacer tales modificaciones y, en 2014, se estudiará la posibilidad de que se presupueste.

También han dicho que no cabe el pedir al ayuntamiento que haga lo que tiene que hacer, pero es que es verdad que lo tiene que hacer.
Es que es el ayuntamiento el que tiene la competencia sobre el puente de Sant Jordi para su mantenimiento y conservación.
Es el que tiene la competencia, al que le corresponden los aspectos relacionados a su vez con la seguridad y su estabilidad.
Otra cosa.
.
.
es cierto que La Generalitat se ha comprometido a colaborar con el ayuntamiento, como tantas otras veces ha hecho La Generalitat, colaborar con administraciones locales para llevar a cabo este tipo de obras, porque en el marco de sus competencias colabora activamente con administraciones locales en la rehabilitación de elementos de valor histórico.
Eso lo ha hecho siempre y lo seguirá haciendo siempre que económicamente sea posible.

En este sentido, la conselleria de infraestructuras presta asistencia económica y técnica a las corporaciones locales.
A mí me consta que técnicamente sí que ha habido una colaboración y sí se han trasladado en numerosas ocasiones técnicos de la conselleria al lugar para estudiar el asunto.
No es algo que se tenga de lado por completo.

En su momento se planteó una rehabilitación integral, como bien decían, del puente Sant Jordi, y se dividió en dos, en un proyecto de rehabilitación armamental del puente como mejorar laterales, iluminación, que redactó el ayuntamiento y quedó pendiente de algunas modificaciones que no se han efectuado de momento, y un proyecto de rehabilitación estructural del puente que ha quedado anticuado, que en el momento en el que estamos debería de modificarse y adaptarse a las circunstancias en las que se encuentra el puente actualmente.

Y, como le decía, debe de tenerse en cuenta, dada la situación presupuestaria actual, que el criterio básico es el pago de las obras ejecutadas y las que se están ejecutando.
Esa es la prioridad de La Generalitat y de la conselleria y, por tanto, es preciso valorar con mucho rigor la adecuación, viabilidad y el interés público de las actuaciones a desarrollar como esta por muy relevante que sea y, entiendo que siendo de Alcoy y concejal de Alcoy, a usted le importe muchísimo, pero La Generalitat debe de ser responsable y debe tener en cuenta el interés general.

Por lo que, de momento, no se van a modificar los presupuestos para llevar a cabo esta obra y por supuesto se seguirá trabajando para en un futuro esperemos que próximo, sí que se pueda llevar a cabo.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Para réplica, tiene la palabra el señor Martínez Juan.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, president.

Bé, jo crec que sí que és una prioritat per a la ciutat d'Alcoi la rehabilitació d'este pont, sobretot perquè, el que comentàvem també en el primer torn, que cada any que passe serà més cara si no van fent-se eixes reparacions, entre altres coses pel que parlava també la companya d'Esquerra Unida, que l'estructura metàl·lica també ve ressentint-se dia darrere de dia.
Sí que és una prioritat per als alcoians el tema d'este pont.
Jo, l'única cosa que puc dir, pel que parlava que no s'han comunicat, l'últim document que va fer la conselleria a l'Ajuntament d'Alcoi té data d'eixida del 13 de desembre de 2010.
Este és l'últim document de l'expedient de la rehabilitació del pont de Sant Jordi i jo crec que sí que hauríem de, bé, insistir-los a vostés que per a l'any.
.
.
almenys per a l'any 2014, sí que s'incloga una partida en què s'estudie, entre altres coses perquè jo crec que sí que és una prioritat de la conselleria resoldre este tema del pont.

I també probablement tinga la competència l'ajuntament però açò és tan simple com el deute que té La Generalitat amb l'Ajuntament d'Alcoi, que ve a ser de huit milions i mig d'euros, que se solucione com més prompte millor i eximiria, jo crec que l'ajuntament, molt a gust, de la rehabilitació d'eixe pont amb el pagament del deute que es té amb l'ajuntament.
Que es té, entre altres coses, perquè n'hi han moltes inversions de La Generalitat que a pesar d'estar promeses no s'han pagat i no s'han fet efectives fins a la data.

Jo els torne a demanar que sí que recolzen esta proposició no de llei per almenys donar-li a tot el poble d'Alcoi la llum al final d'este túnel tan llarg que pot ser la rehabilitació del pont de Sant Jordi.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Señora Díaz, tiene usted la palabra.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Sí, como bien decía, es una necesidad y una prioridad de la ciudad de Alcoy, de los ciudadanos de Alcoy.
El gobierno representa a toda la Comunidad Valenciana, no solo a los ciudadanos de Alcoy, y también lo tiene como prioridad pero también tiene otras cosas por delante.
Por eso le decía que se estudiará con rigor el hecho de que se incluya en los próximos presupuestos y que se puedan llevar a cabo estas obras que sabe que son necesarias.
Pero hay otras cosas por delante y, eso, La Generalitat del Consell es consecuente con ello.

Usted decía que cuanto antes.
Bueno, a ver si en septiembre, con el FLA podemos.
.
.
que estamos pidiendo que se pague a las administraciones locales, se pueda llevar a cabo ese pago que usted comentaba.
Esperemos que sí.

Y, por supuesto, nosotros, como diputados y, bueno.
.
.
, en concreto la señora que tengo a mi lado, mi compañera diputada por Alcoy y, bueno, y yo como representante de la provincia de Alicante, le aseguro que defenderemos los intereses de la provincia de Alicante y, entre otros, el que usted comenta.
Pero, le repito, La Generalitat, el Consell es consecuente y responsable y lo que hace es distribuir los presupuestos de la mejor manera posible y priorizando otras necesidades que son, valga la redundancia, prioritarias a lo que está usted solicitando ahora con esta proposición no de ley.

Por lo tanto, espero que lo entienda y seguiremos, por supuesto, trabajando para poder incluirlo en algún momento, pero el momento que sea adecuado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
Vots a favor d'esta proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjada.

Passem al següent punt de l'ordre del dia.
.
.
Sí, senyor Ponce?

El senyor Ponce Guardiola:

Sí, es que, bueno, Enric Morera va a substanciar este punt i estarà en la Junta de Síndics.
Era per si.
.
.
a vore si acaba la junta i baixa o ajornem.
.
.

El senyor president:

Suspendemos por un minuto y los portavoces.
.
.
Un minuto.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) … defendre el senyor Morera que està encara en la roda de premsa de la Junta de Portaveus.

Proposició no del llei sobre la recuperació de l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens autonòmic per a la coordinació i la gestió del transport públic a les àrees metropolitanes valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 51.
940, BOC número 151)

El senyor president:

Aixina, senyories, punt números 6: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la recuperació de l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens autonòmic per a la coordinació i la gestió del transport públic a les àrees metropolitanes valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Amb data 12 de març de 2013, per sentència de la sala social del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, es declara la nul·litat de l'acomiadament col·lectiu dels treballadors de l'Agència Valenciana de Mobilitat.

En diverses ocasions, i sense èxit fins avui, la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient ha expressat la seua voluntat de sol·licitar que els pressupostos generals de l'estat arrepleguen consignació que permeta comptar amb un contracte programa en les àrees metropolitanes valencianes.

L'Agència Valenciana de Mobilitat, a partir de l'any 2010, va tindre àmbit autonòmic i competències en les àrees metropolitanes de Castelló, València i Alacant i les seues estratègies de mobilitat.

La Llei 6/2011, de mobilitat, faculta l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens adequat per a la coordinació i gestió del transport públic en àrees metropolitanes.

L'Agència Valenciana de Mobilitat en els seus dotze anys d'existència, acumulà un important know-how en coordinació de serveis de transports metropolitans.

Per tot això, presentem la següent proposta de resolució:

«Les Corts insten el Consell a recuperar l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens autonòmic per a la coordinació i gestió del transport públic en les àrees metropolitanes valencianes.

»I el Consell retrà compte davant Les Corts del compliment d'aquesta resolució en el termini de dos mesos des de la seua aprovació.
»

Bien.
Desde Compromís consideramos que son muchos los motivos que hacen incomprensible que el Consell todavía no haya revocado su errónea decisión de suprimir la Agencia Valenciana de Movilidad.

Por tanto, enumerarlos va a llevarnos un poco de tiempo.

Empezaremos con un diagnóstico que, por tan obvio, hasta ustedes, por la vía de los hechos, han tenido que reconocer.
Tenemos en el territorio valenciano un problema innegable de carencia de transporte sostenible, de transporte público de calidad.

Empezaré recordando con más detalle una serie de datos que de manera más sucinta nombramos al inicio de esta sesión y que ahora es necesario detallar.

La Estrategia valenciana del cambio climático 2008-2012 reconocía como el tránsito por carretera en el territorio valenciano suponía una contribución en las emisiones de gases de efecto invernadero muy superior a la media estatal, con una ponderación que ha variado desde el 26,7%, siendo que la medida estatal no llegaba al 18 en el año base, al 30,3 en el año 2005.
La medida estatal en el 2005 estaba en 21,7.

Asimismo, dicho documento reconoce textualmente que uno de los dos sectores que tiene mayor peso en el inventario valenciano del que representa el inventario estatal es el tránsito por carretera.
En el mismo documento, en el mismo documento se recoge también como el sector…, otras formas de transporte, como el ferrocarril, por ejemplo, se mantenía inalterable en el período 1990-2005, en la cifra del 2% en el territorio valenciano, mientras que en el marco estatal ha pasado en este mismo período del 2,7 al 3,1.
Por tanto, la Comunidad Valenciana digamos que tiene un 50% menos respecto al estado de aporte de lo que es ferrocarril al transporte en global.

Esta sobrerrepresentación de las emisiones atribuibles al transporte por carretera, en un territorio como el nuestro, con una densidad de población que dobla holgadamente la estatal y que incluso supera la media de la Unión Europea, tanto la Unió Europea de los 15 como la de los 27, y en la que la población está concentrada en una franja de menos 100 metros sobre el nivel del mar, es inexplicable, de no mediar, claro, unos pésimos gobiernos en lo referente a políticas de transporte a lo largo de décadas.

Sigamos.
Las emisiones de gases efecto invernadero por comunidades autónomas, serie 1990-2010, recogida por la Secretaría de Estado de Medio Ambiente, permite conocer que el índice de evolución de las emisiones de estos gases en el territorio valenciano se sitúa por encima del 155%, siendo ese mismo índice para el conjunto del estado del 128%.
Según la secretaría de estado, en 2011 se mantuvo esto sin variaciones.
Por tanto, si el estado estaba el 22% por encima de lo máximo estipulado, el territorio valenciano estaba en un 55%.
Más del doble.

Recordemos que el nivel de emisiones que le correspondía al estado español para cumplir el protocolo de Kioto, en el marco del objetivo de emisiones de la Unión Europea, solo le permitía superar en un máximo del 15% el nivel de referencia durante el período 2008-2012.

Estos indicadores objetivos evidencian de forma clara que en el territorio valenciano hay un problema innegable en la sostenibilidad del sistema de transporte de personas y mercancías.
Una de las escasas fortalezas con las que contábamos en cuanto a movilidad sostenible la acaban de eliminar ustedes.

La Agencia Valenciana de la Movilidad, desde el año 2010, tenía ámbito autonómico y competencias en las áreas metropolitanas de Castellón, Valencia y Alicante y en sus estrategias de movilidad.
Y era una herramienta que prestaba servicios muy importantes y que hubiera sido -esperemos…, y esperemos que lo sea- básica para resolver problemas largamente arrastrados.

En diversas ocasiones, el Consell ha expresado su voluntad de que en los presupuestos generales del estado recojan consignación presupuestaria que permita contar con un contrato programa a las áreas metropolitanas valencianas, al menos a las más pobladas.
Pero eso ha sido sin resultado alguno real hasta la fecha.
Un hecho, por cierto, uno más, que pone de manifiesto que o insisten insuficientemente, o que son declaraciones vacías o sencillamente que no les escuchan en su propio partido.

Y era y es una herramienta especialmente adecuada, ya que la Ley 6/2001, de la Generalitat, de movilidad, facultaba a la Agencia Valenciana de Movilidad como el ente adecuado para la coordinación y gestión del transporte público en áreas metropolitanas.

Y era una propuesta adecuada, pues en sus doce años de existencia, la Agencia Valenciana de Movilidad acumulaba un importante bagaje en la coordinación de servicios de transporte metropolitanos, encargándose actualmente de coordinar el transporte y de emitir los billetes coordinados para todos los modos de transporte metropolitano en la ciudad de Valencia y su entorno.

Y muy buen saber hacer y experiencia en gestión y coordinación del transporte metropolitano es necesario acumular para poder introducir algo de racionalidad en la movilidad en un territorio que ustedes a lo largo de dos décadas han desvertebrado con su apuesta por la depredación del territorio, por la urbanización difusa e insostenible.

¿Cuántos nuevos desarrollos urbanos en la última década han contado con planes de movilidad urbana sostenibles?
No sé si podrán contestarme los señores del Partido Popular, pero yo creo que más bien pocos o ninguno.
Han dejado un territorio que es un ejemplo de todo lo que nunca se debe hacer en sostenibilidad y tampoco en movilidad.

La eliminación de la Agencia Valenciana de Movilidad por parte de ustedes, suprimida por el Decreto 7/2012, no es sino para ustedes ser coherentes con un modelo de ocupación del territorio depredador e insostenible, que desde el año 1998 se ha caracterizado por sellar aún mucho más suelo en urbanizaciones difusas y desconectadas de cascos urbanos consolidados que en crecimientos en entornos a los espacios ya consolidados.

Por supuesto, ni nunca se han planteado que todo nuevo plan urbanístico debía ser adecuado a la capacidad de carga del territorio, responder a una demanda real y ser sostenible y que la movilidad es la clave en esa sostenibilidad, hasta que ha explotado la burbuja inmobiliaria que ustedes mismos crearon y alentaron.

Cierto es que no ha habido por parte de ninguna administración con competencias a lo largo de las pasadas décadas una apuesta real por la protección del territorio, y menos aún por la vertebración del mismo en cuanto a movilidad.

Pero en los últimos años se ha hecho dejación absoluta de la obligación de fomentar el transporte público en el territorio valenciano, que debería haber sido perentoria dado el retraso de nuestras infraestructuras de transporte público, tanto respecto a la media estatal como a los restantes territorios de la Unión Europea.

Un territorio bien vertebrado, como era el valenciano hasta hace pocas décadas, es aquel que cuenta con una estructura de ocupación del territorio adecuada a sus características climáticas, edafológicas, ecosistémicas, y desde épocas más recientes, que minimice el sellado de los suelos más valiosos y que cuente con una adecuada red de transporte público.
Ustedes han borrado, han eliminado por completo esa sostenibilidad, ese buen diálogo con el entorno.

Y esto no era así.
No sé si ustedes lo saben, pero se lo recordaré.
El territorio estaba hasta hace no muchas décadas muy bien estructurado en una red de ciudades y pueblos y muy bien adecuada a sus características y recursos físicos y naturales.
Todo eso es lo que ustedes han destruido o han impedido.

Así, pues, era totalmente previsible que en el contexto de una crisis utilizada como coartada de la imposición de un programa ideológico y profundamente antisocial, de máximos, ustedes prescindieran de todo organismo que permitiera impulsar políticas públicas, en este caso, de movilidad.

Pero es que además, los tribunales, en nuestra opinión, han evidenciado que esto está como se lo estoy relatando.
La sala de lo social del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana declaró, con sentencia de 12 marzo, la nulidad del despido colectivo de los trabajadores de la Agencia Valenciana de Movilidad, al considerar, estimando la demanda interpuesta por los representantes de los trabajadores, que en el proceso (so d'un mòbil), que en el proceso no hubo negociación de buena fe por parte de la empresa.

Claro que no hubo negociación.
Por cierto, deben ustedes ser el gobierno con mayor número de sentencias consecutivas en lo referente a los ERE en el sector público.
Una evidencia, una más, de lo ideológico de todas sus actuaciones y del rechazo que les produce todo lo que sea apostar por servicios públicos y del bien común.

Al respecto, la sentencia es clara, considerando que no se contempló ni tan siquiera tangencialmente la posibilidad de reducir el número de extinciones contractuales.
Claro, lo que querían extinguir era el mayor número de puestos de trabajo y la misma existencia del ente público metropolitano.

Como se me acaba el tiempo, completaré la intervención después, pero de alguna forma destacar y pedir el apoyo de los grupos que están presentes en esta comisión para que, bueno, se inste al Consell a reconsiderar una decisión que consideramos totalmente desafortunada, como fue la extinción de la Agencia Valenciana de Movilidad, del despido de 31 de sus 39 trabajadores, y que ahora mismo, dada la nulidad de este proceso, es una ocasión inigualable para que el Consell y la consellera responsable se repiense el tema y pueda darle una vuelta.

De hecho, es necesario, puesto que ella misma ha anunciado que va a reclamar ese contrato programa al estado y necesita de la Agencia Valenciana de la Movilidad o de un ente similar, pero no tiene sentido volver a crear algo cuando tenía una estructurada creada y que llevaba ya una década funcionando.
Y por eso pido el apoyo a los grupos presentes en esta comisión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Ponce.

Pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, per a fixar posició, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé.
El que ha passat amb l'Agència Valenciana de la Mobilitat, la veritat és que ha segut tot un desgavell del Consell, del Partit Popular, des del principi.
S'ha denunciat per part dels treballadors i treballadores amb contundència i s'ha denunciat també per part de l'oposició parlamentària en diferents ocasions, tant en aquesta comissió d'obres públiques com en el Ple de les Corts Valencianes.

Ací estem parlant d'una entitat pública, estem parlant d'un servei públic, del transport públic, i el primer que s'haguera tingut de tindre en compte és que no se pot posar el criteri econòmic sense tindre en compte el benefici social que suposa l'Agència Valenciana de Mobilitat, o que suposava, i el benefici social del transport públic, que és el que s'ha fet.

El que s'ha fet és posar únicament el criteri econòmic sense tindre en compte els altres criteris.
I es va fer al principi amb l'eliminació de l'Agència Valenciana de Mobilitat, amb el decret de reorganització del sector públic valencià, que més bé es tindria d'haver dit el decret de com carregar-se el sector públic valencià.
I també es va fer després amb eixe expedient de regulació d'ocupació en què es va fer fora a més del 80% de la plantilla.

Per cert, ja estava comentant el senyor Ponce de com n'hi ha ja una sentència dient que eixe expedient de regulació d'ocupació es va fer amb mala fe perquè no va haver voluntat de negociar, perquè des del principi es tenia clar que eixos treballadors se n'anaven fora i no va haver ninguna possibilitat de negociació, com sí que ha hagut amb altres expedients de regulació d'ocupació.

Per tant, com dic, des del principi, tant en el mateix decret com en l'expedient, simplement s'ha posat la qüestió econòmica sense tindre en compte el criteri social, quan estem parlant d'un servei públic.

I a més, n'hi han coses que són absolutament inexplicables.
¿Com és possible que fa poc més d'un any s'aprovara una llei de mobilitat, amb la finalitat de fer un transport accessible per a tots, i que aquesta llei en el seu preàmbul marca l'Agència Valenciana de Mobilitat com a l'ens públic de la Generalitat valenciana que té un paper destacat en matèria de coordinació de transport públic i foment de la mobilitat equilibrada, així com la gestió del taxi en els espais metropolitans i que uns mesos després d'això, se suprimisca aquesta Agència Valenciana de la Mobilitat?
¿Com és possible?
¿Com és possible que primer se faça una llei, que se li dote de més competències -perquè en aquella llei se van augmentar les competències de l'Agencia Valenciana de Mobilitat-, que se li va considerar autoritat única de transport en els àmbits metropolitans del País Valencià, que uns mesos…, i que després, després d'eixa llei, que se li dóna més competències, que parla de l'autoritat única…, i després de tot això, uns mesos després se fa un decret i s'elimina, se suprimix aquesta Agència Valenciana de Mobilitat?
Evidentment no té ninguna explicació possible.

A més, cal recordar que l'Agència Valenciana de Mobilitat es va crear expressament amb l'objectiu d'assolir un transport públic més eficient i més viable.
¿Què és, que ara ja no se vol un transport públic més eficient i més viable?
Perquè si se continua volent un transport públic més eficient i més viable, ¿per què s'ha suprimit l'Agència Valenciana de Mobilitat?
No té lògica.
No és possible que, a més, la consellera, quan va vindre ací a contar-mos per què la suprimien i a parlar de l'ERO, ens va parlar que era perquè volien potenciar la coordinació i la millor eficiència, i que per això la suprimien.
Quina contradicció, ¿no?
El mateix argument amb què se crea l'Agència Valenciana de Mobilitat l'utilitza després el Consell, el Partit Popular, per a suprimir l'Agència Valenciana de Mobilitat.
Açò és, com dic, un desgavell des del principi, no n'hi han arguments reals, polítics, per a suprimir aquesta Agència Valenciana de Mobilitat, simplement ha segut una manera de.
.
.
, com he dit abans, de posar els criteris econòmics sense tindre en compte absolutament res més.

I al final el que està passant, doncs, és això, que la mala gestió del Consell l'estan pagant, per una part, els treballadors i treballadores que han segut acomiadats, que ara estan en l'atur.
.
.
, bé, ja vorem com queda la cosa amb eixa sentència; i ho està pagant també la ciutadania.
I la ciutadania cada vegada té en el País Valencià un transport públic de pitjor qualitat i més car.
I eliminant l'Agència Valenciana de Mobilitat, això, evidentment, també influïx en la qualitat del transport públic al País Valencià, perquè s'elimina una agència que s'encarregava de la coordinació i que es va crear per a fer-lo més viable i més eficient i més eficaç.
Per tant, evidentment, afectarà i molt la ciutadania en la qualitat del transport públic.

Com dic, des d'Esquerra Unida ja ho hem sol·licitat moltes vegades en les Corts Valencianes, ho seguirem sol·licitant, i anem a votar favorablement aquesta proposició no de llei per tal de recuperar l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens autonòmic per a la coordinació i la gestió del transport en les àrees metropolitanes valencianes.
Hi votarem a favor, clar que sí.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

En primer lloc, donar l'enhorabona als treballadors de l'Agència Valenciana de Mobilitat per la sentència de 12 de març de 2013 en la qual s'explica que La Generalitat en la negociació de l'ERO actuà de mala fe.
Efectivament, esta agència va ser eliminada pel Decret llei 7/2012, de 10 d'octubre, amb la qual cosa València s'ha quedat en la única gran ciutat espanyola sense autoritat de transport metropolità.
Esta nova situació destaca enfront a la de la resta d'àrees metropolitanes d'Espanya, que compten amb consorcis o autoritats que, com fins ara en València, s'encarregaven de la tasca important de coordinar els transports i emetre els bitllets coordinats per a tots els modes.

Durant més d'onze anys València inicialment i la Comunitat Valenciana posteriorment, han comptat amb l'Agència Valenciana de Mobilitat per a la gestió del transport i els títols de transport integrats en totes les àrees metropolitanes i nuclis importants de població.
Especialment, recentment, ha estat notícia freqüent les importants tasques de reestructuració de línies i serveis en tota la comunitat, i per nous projectes tecnològics que situen els sistemes de l'Agència Valenciana de Mobilitat a l'avantguarda mundial en sistemes de ticketing gràcies a la targeta Móbilis, que ha segut dissenyada i gestionada directament pels tècnics de l'Agència Valenciana de Mobilitat i que en l'actualitat compta amb més de set milions de targetes repartides per les tres províncies de la comunitat i dels avantatges de les quals i millors s'han beneficiat per igual els operadors de transport i els usuaris.

És igualment destacable l'activitat de modernització i gestió del taxi en totes les àrees de prestació conjunta en la Comunitat Valenciana, introduint sempre, sempre, millores en l'accessibilitat i sostenibilitat dels vehicles i els serveis, lluitant contra l'intrusisme i les activitats il·lícites que en estos temps han estat proliferant d'una forma molt intensa.
Gràcies a açò, l'agència.
.
.
, a estes activitats de l'Agència Valenciana de Mobilitat, han segut reconegudes i admirades per tots els entorns de transports d'Espanya i de la resta del món.
Cal destacar que el projecte de targeta Móbilis en l'actualitat està nominat per als prestigiosos premis Sesames, que s'han fet o se faran entrega en París, i que la revista europea Eurotransport publica un article en què es parla que València i el seu sistema ticketing són dels més avançats i intel·ligents del món.
I tot això amb els mínims costos operatius i amb noves iniciatives que permetran incrementar els ingressos de l'agència, si es torna a crear, com nosaltres, tots els grups, hem demanat en reiterades ocasions i demanem, com són els rellonges Móbilis o les targetes Bankia Móbilis, fruit de la tan recomanada últimament col·laboració publicoprivada que l'agència ve practicant des dels seus orígens.

Per això.
.
.
, però pareix ser que estos i altres molts arguments en favor de l'agència no han segut suficients per a mantindre amb vida esta entitat de dret públic, que, com molt é s'ha dit, se crea ara justament fa dos anys, quan s'aprova la llei de mobilitat sostenible de la Comunitat Valenciana, amb un baix cost econòmic enfront del seu enorme rendiment social, que depén de la conselleria d'infraestructures territori, i transport i que des d'altres instàncies polítiques menys sensibles a estes activitats han decidit suprimir-la d'una forma absolutament incomprensible.
Al respecte, és curiós observar com sanitat i educació es cataloguen, per part del Consell com serveis bàsics, però ningú en el Consell, ningú, absolutament ningú, defensa ni aposta per mantindre la qualitat en el transport, que precisament és el mitjà per a accedir als esmentats serveis i que cada dia apropa milers de ciutadans als seus centres d'estudi, treball, hospitals i ambulatoris.

Els treballs de l'Agència Valenciana de Mobilitat suprimida s'han distribuït al llarg dels serveis territorials i la mateixa conselleria i en este moment hi està havent un desgavell prou important pel que fa a com s'estan executant en este moment les tasques que de forma, digam, conjunta, feia l'AVM.
Per tant, donada la sentència favorable als 31 treballadors i donada, digam, la importància que la mateixa -i en vigor encara- llei de mobilitat sostenible dóna a l'Agència Valenciana de Mobilitat, i amb tot el prestigi que esta agència ha acumulat al llarg dels més d'onze anys de vida, nosaltres, una altra volta més, reclamem la recuperació d'esta Agència Valenciana de Mobilitat de forma immediata i, en eixe sentit, anem a votar favorablement la proposta que es presenta, la proposició no de llei que es presenta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, anunciar que per part del Grup Parlamentari Popular, votarem en contra d'aquesta proposició no de llei bàsicament perquè ara per ara, ara per ara, això és important dir-ho, està totalment en contra de quines són les estratègies del Consell, perquè, precisament, com saben, va ser el Consell el que la va suprimir en unes condicions, i pensem que avui per avui no han canviat, no han variat aquestes condicions que van motivar aquesta decisió.
I amb això pràcticament estaria tot dit, però li anem a donar més explicacions.

Jo he sentit aquí una argumentació que.
.
.
, insistim moltes vegades en criteris econòmics, en criteris econòmics, que moltes vegades el Partit Popular no mira altra cosa, i en la seua argumentació, en altres condicions econòmiques, doncs, caldria tindre en compte.
.
.
, però avui per avui, doncs, precisament sabem que, sense voler, estan marcant, doncs, moltes vegades el devenir de la mateixa política.

Vostés saben que la supressió va obeir precisament.
.
.
, i és una pregunta que se fan però saben la resposta, va obeir precisament com a compromís.
.
.
, per a mantindre un compromís adquirit en el Consell ja des de l'inici d'aquesta legislatura per la reestructuració i per l'ordenació del sector pública empresarial i fundacional de La Generalitat.
Sabem que vostés no estan en aquesta línia, ho sabem, no estan en la mateixa línia, perquè si ha sigut així, doncs, haguessen votat a favor aquesta passada setmana, el passat ple, la llei en què vam aprovar.
.
.
, aquesta llei de mesures de reestructuració i racionalització del sector públic empresarial de La Generalitat, però no va ser així.

Nosaltres, des del Partit Popular, des del Grup Parlamentari Popular, apostem, seguim apostant per fer més sostenible l'administració i no només en este cas en agències, sinó també, com saben, en anuncis que hem fet de reduir, doncs, la composició d'organismes, reduir el nombre de diputats, d'alts càrrecs.
.
.
Però sembla que vostés, segons.
.
.
, algunes vegades, segons i per a què, doncs, no els interessa entrar en esta dinàmica de la reducció de l'administració pública.
En algunes ocasions sembla que no s'adonen de la complicada situació econòmica en què vivim, i per responsabilitat de govern, perquè una cosa és governar i una altra cosa és estar a l'oposició, no ens queda avui per avui altre remei que continuar amb aquesta reestructuració i amb aquesta nova configuració del sector públic empresarial i fundacional.

Hem apostat per l'eficiència i jo diria que és que no n'hi ha altra opció.
Saben que baixen els ingressos, que les despeses cal mantindre-les, i cal mantindre-les racionalitzant-les.
Per tant, l'objecte d'esta proposició no de llei està precisament, com li dia al principi, a l'objectiu totalment contrari del que avui per avui portava, doncs, l'equip de govern el Consell.
Vostés volen recuperar l'Agència Valenciana de Mobilitat com a ens autonòmic, però la coordinació i gestió del transport públic de les àrees metropolitanes de València quan.
.
.
, ja saben, s'ha dit aquí per part del senyor Signes, va ser suprimida en virtut del que disposa l'article 16 del Decret 7 del 2012 el 19 d'octubre, ara ja llei, perquè es va aprovar la passada setmana.
Llei que li dedica, doncs, un apartat molt ampli, concretament el capítol II, en què fa referència a les mesures d'àmbit de la mobilitat i el transport, i més concretament a l'article 16, que arreplega, doncs, com se suprimix l'Agència Valenciana de Mobilitat, aquesta entitat, insistixo, de dret públic, detallant tots els temes i terminis que trobem indicats en el que és la disposició transitòria primera, que no detallaré ara, i l'agència desapareix, això és cert, però té de quedar molt clar que les funcions, les funcions que l'ordenament jurídic atribuïa a l'Agència Valenciana de Mobilitat, no desapareixen, no desapareixen i són assumides per la conselleria bé directament o per una entitat de dret públic.
Així, totes aquelles funcions de caràcter administratiu passen a exercir-se per part de la conselleria competent, en este cas, la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, mentres que les de caràcter comercial passen a desenrotllar-se per l'entitat de dret públic que és l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat.
Per tant, des del dia 1 de gener, les funcions que realitzava l'agència estan ja sent exercides per la Direcció General de Transports i Logística i per l'Entitat d'Infraestructures de La Generalitat.

Però, si tornem al motiu de per què es suprimix l'agència, caldria marcar tres punts bàsics.
En tot moment cal recordar que aquesta.
.
.
, esta supressió està formant part d'aquesta ordenació i reestructuració i, per tant, los punts serien tres.
Una és per genera un sector públic viable i «sostenible» financerament; dos, unificar i centralitzar tot el que és el control ecofinancer dels ens que conformen el sector públic de La Generalitat; i també contribuir a l'esforç de la consolidació fiscal.

Com li dia al principi, les circumstàncies econòmiques que van motivar la reestructuració del sector públic valencià continuen estant present, però que en estos moments considerem que no és procedent accedir a la proposta que vostés fan, quan ja d'alguna manera els estic dient que totes aquelles funcions que tenia l'agència valenciana s'estan exercint amb normalitat per l'administració del Consell, com és el cas de l'agència de mobilitat, que totes aquelles funcions, com li dia, doncs, s'estan fent, doncs, directament, per la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient.

I després, en la rèplica, si de cas li explicaré alguna cosa més de per què el govern del Partit Popular adopta esta mesura, sempre en la línia de mantindre una administració eficient i sostenible.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Señor Castejón, señores del Partido Popular, ni eficiente ni sostenible.

Vamos a ver, si la rentabilidad que ustedes evalúan de un sistema de transporte público se resume a ingresos y gastos, por supuesto que no es rentable, pero es obvio que las externalidades que genera un transporte público de calidad bien coordinado, ¿eh?
, eso nos.
.
.
, habría que cuantificarlo, ¿eh?
, igual que habría que cuantificar cuánto vale el oxígeno que respiramos o el CO2 que cogen nuestros bosques, porque, claro, ustedes se olvidan de todo eso y eso es fundamental, ¿eh?

Y hablan de responsabilidad de gobierno.
.
.
Si es que.
.
.
, además, se lo ha comentado el señor Signes, hay premios internacionales a lo que estaba generando la agencia valenciana de la movilidad, estaba a punto de tener unos.
.
.
, un premio que lo consideraba de los sistemas más avanzados a nivel de mundo, ¿y eso es lo que ustedes se cargan?
, ¿lo más avanzado que tenemos a nivel de movilidad?
, ¿se lo cargan ustedes?
Pues, eso no es rentable para los valencianos en ningún caso, en ningún caso.

Saben que las áreas metropolitanas de Madrid y de Barcelona están recibiendo hace ya más de una década del orden de.
.
.
, entre setenta y ciento treinta millones de euros todos los años cada una de ellas para un trasporte metropolitano de calidad y sostenible, ¿eh?
, y ustedes tienen la herramienta ideal para poder optar a ese contrato programa, dicen que lo van a pedir y se cargan la herramienta.
O sea, no tiene ningún sentido.
.
.
, no tiene ningún sentido.

Pero, claro, lo que está claro es que ustedes, pues, apostaban por un tipo de modelo, apuestan por que ciertas empresas sigan ganando dinero y apostaban por cuestiones como la fórmula 1, que seguirá siendo deficitaria económicamente, socialmente, ¿eh?
, pero ustedes seguirán pagando el canon, ¿eh?
, porque su línea es privatizar beneficios y socializar pérdidas, gastos y costes generales, ¿no?

Un trasporte público que presta un servicio social medioambiental tan valioso, que aporta unas externalidades, ¿eh?
, que de cuantificarse adecuadamente evidenciarían lo incoherente e inexacto y sobre todo lo ideológico de hablar de déficit, porque de esta forma lo que está claro es que están eliminando servicios, órganos capaces de gestionar las cuestiones con eficacia y eficiencia.

Hablan mucho de eficacia, de eficiencia, de transparencia y de sostenibilidad.
Pero al final todas sus políticas ni son eficientes, la eficacia desaparece, la sostenibilidad es solamente la económica, que es desvirtuar el término de sostenibilidad.
Y al final algo que es fundamental para la sociedad valenciana, porque en las áreas metropolitanas valencianas viven la inmensa mayoría de la población valenciana, pues ustedes se lo cargan.

Y he demostrado antes con datos que no es que estemos en la media del estado español, que ya va por detrás de la Unión Europea, sino que estamos muy por debajo de la media estatal en cuanto a tema de emisiones.
Por tanto, nuestro transporte público no es de calidad, ni es eficiente.
Y la herramienta que teníamos para llevarla hacia delante se la cargan.

El objetivo: despedir a 31 trabajadores que habían optado a su puesto de trabajo con un proceso selectivo y que venían desarrollando unas funciones que, insisto, internacionalmente han sido reconocidas y que ustedes de pronto, de un plumazo, se la cargan, dispersan competencias por los distintos servicios territoriales y a otra cosa.
Lo cierto es que es absolutamente decepcionante.

Y, bueno, yo les recuerdo a los diputados del Partido Popular que esto es la cámara legislativa y luego está el poder ejecutivo.
No tienen por qué ser directamente el filtro y el tapón que impida que esta cámara, que representa a todos los valencianos, pueda ejercer cierta influencia sobre el poder ejecutivo, que representa a una parte mucho más minoritaria.
Un poco de sensatez, señores del Partido Popular, y aún están a tiempo de reconsiderar su posición.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor Castejón, té vosté la paraula.

El senyor Castejón Chaler:

Gràcies, senyor president.

Sensatesa tota, responsabilitat tota; que els seus criteris i els nostres, evidentment, hi ha vegades que no coincidixen això ho estem veient comissió darrere de comissió.
Però des del govern del Partit Popular seguim apostant, com li deia, per una reestructuració del sector públic, amb tots els problemes i tots els problemes que això ha representat.

El que no li puc admetre és que vosté marque com a objectiu en la reducció o en l'anul·lació de l'agència el despedir la gent.
Vosté sap que això no és així i això ho hem parlat moltes vegades ací, que el més fort i el més dur que té precisament una conselleria, en este cas concret la consellera, és haver de tirar gent al carrer.

Però el Grup Popular ho ha dit clarament, ha dit nítidament quina és l'aposta que tenim per al sector públic valencià.
Ha marcat aquelles fundacions o aquelles empreses públiques, com és el cas ara de l'agència, que pensem que en estos moments poden suprimir-se bé perquè en un moment donat com l'actual no és que siguen totalment necessàries o bé perquè en el cas que estem parlant, el cas de l'agència de mobilitat, com li he dit, les seues funcions poden ser assumides i són assumides directament per la conselleria.

Però és que vosté sembla que a vegades ho oblida i nosaltres el que no podem és oblidar mai quin és el problema, el gran problema que tenim avui per avui.
Aleshores, considerem que cal lluitar en tots els fronts per augmentar l'ocupació i és bàsic i fonamental.
Però també cal recordar que, davant aquesta situació econòmica, el sector públic i fundacional necessitava una reestructuració, que sembla que vostés no l'hagen fet o només la plantegen quan els interessa.

Saben que els ingressos de La Generalitat han baixat un 65% i calia actuar, no calia altre remei.
I s'està actuant.
I aquesta reestructuració és totalment necessària, i moltes vegades coincidim, i suposa complir els objectius que abans li apuntava, de la consolidació fiscal o l'execució del Pla econòmic de reequilibri que van firmar des de 2012 a 2014.

Per tant, la reestructuració del que és la liquidació pròpiament de l'agència de mobilitat forma part d'esta reducció, que eleva fins a un 61% tots els ens del sector públic.
S'ha apostat, vosté ho fica en dubte, però nosaltres no, s'ha apostat per mantindre la qualitat i prestació de molts serveis públics.
Però també s'ha apostat per ficar fre a la macrodimensió d'alguns sectors de l'administració.

Per tant, les fundacions s'estan reduint, s'ha reduït un 75% i un 58% el nombre de totes les mercantils i això representa un estalvi important.
Un estalvi que precisament, bé, ho vam xifrar en l'últim ple, d'uns tretze milions, que fan possible, que fan viable quina és l'aposta avui per avui del govern valencià, que és tot el tema social.
Perquè els diners no ixen i no surten de les plantes.

Evidentment, qui té la responsabilitat de governar ha de prioritzar i vore amb els ingressos que té cap a on els pot destinar.
I avui per avui les prioritats del Consell o el govern d'Alberto Fabra són claríssimes, és a dir, per damunt de tot estan les persones i moltes vegades, molt a pesar d'algunes conselleries, com la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, no precisament tot allò que voldríem portar a terme se pot portar a terme, com és el cas que mos ocupa en estos moments.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Senyories, conclòs el debat passem a votació.
Vots a favor de la proposició no llei?
5.
Vots en contra?
8.
Abstencions no hi ha.
Per 8 vots en contra i 5 a favor queda desestimada.

Proposició no de llei sobre l'inici de les converses entre l'Ajuntament d'Alboraia i el Consell per a renegociar els acords firmats de cofinançament per les obres de soterrament de la línia 3 del metro al pas pel terme municipal, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 51.
421, amb correcció d'errades RE número 51.
449, BOC número 151)

El senyor president:

Tornem ara al punt cinc que ho havíem deixat pendent: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'inici de les converses entre l'Ajuntament d'Alboraia i el Consell per a renegociar els acords firmats del cofinançament per les obres de soterrament de la línia 3 del metro al pas pel terme municipal, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, agrair-los la deferència que han tingut en passar este punt a l'últim de l'ordre del dia i així haver evitat que s'haguera de suspendre la comissió.
(Remors) Ah, s'ha suspés mitja hora.
Crec que amb benevolència per part de tots s'arriba als objectius.

Bé.
El tema és molt senzill, jo crec que ho hauran llegit vostés en el cos de la proposició no de llei.
I és del que estem parlant, de la falta de recursos i la insolvència per a fer front a les necessitats bàsiques que tenim plantejades els valencians.
En este cas, l'Ajuntament d'Alboraia totalment hipotecat per una decisió que es va fer a 2006, fruit d'un protocol entre la Generalitat valenciana i l'ajuntament, governat aleshores pel Partit Popular, pel qual se plantejava el cofinançament de les obres de soterrament de les vies del metro al seu pas per Alboraia.
Una obra que nosaltres hem considerat que és correcta, ha suposat una millora en la qualitat de vida dels ciutadans d'este municipi de l'Horta Nord.
Però realment l'operació, tal i com va estar dissenyada, ha deixat hipotecat totalment el consistori municipal i ha suposat un llast important a l'economia local i a la funcionalitat del mateix ajuntament que està totalment en fallida.

En eixe conveni que es va firmar, per cert amb un informe negatiu de l'interventor municipal que assenyalava concretament que l'ajuntament no està capacitat per a suportar els recursos que plantejava este conveni, se derivava del que hem vist ja en altres llocs que els aprofitaments urbanístics generarien recursos suficients per a pagar esta obra important.
I realment no ha estat així.

Eixos recursos urbanístics estem parlant de fer pagar als ciutadans de les zones urbanitzades les càrregues urbanístiques.
Però, en tot cas, això no ha estat possible i ens trobem en una situació totalment insostenible, agreujada encara més perquè els serveis econòmics de La Generalitat, el Consell, han permés que un ajuntament, que té un pressupost municipal d'uns quinze milions d'euros, s'hagen de fer càrrec d'una obra d'estes característiques.

En estos moments mos trobem que el deute existent de l'empresa pública Egusa, que va conveniar amb l'empresa pública de La Generalitat, GTP, és de 26 milions d'euros, al voltant de 26 milions d'euros.
I hem de recordar que La Generalitat, el Consell demana els interessos acumulats a raó d'uns 750.
000 euros anuals.

En definitiva, senyories, estem parlant d'una situació que necessita una actuació, una solució.
Una solució, perquè es tracta de rescatar un ajuntament i el que comporta que l'ajuntament puga continuar prestant els serveis públics bàsics i no condicionats per esta situació gravíssima d'haver de fer front, en virtut d'unes decisions que s'han pres, a uns costos que no li pertocarien.
Estem parlant de 3,5 vegades el pressupost de personal de tot l'ajuntament d'Alboraia, de setanta vegades el pressupost d'acció social de l'ajuntament, de vint vegades les quantitats d'interessos del deute del mateix ajuntament.

En definitiva, ¿què és el que plantegem?
Nosaltres el que plantegem és que esta comissió parlamentària, estes Corts, atenent a esta decisió, puguen instar el Consell a encetar converses amb l'Ajuntament d'Alboraia per tal de renegociar els acords de cofinançament de les obres de soterrament de la línia 3, no 1 com erròniament vam posar en l'original que després vam modificar, la línia 3 de metro al seu pas per este municipi, que garantisca este acord la recuperació econòmica de l'Ajuntament d'Alboraia.
També indiquem en el punt dos que Les Corts insten el Consell a que se li condone a l'Ajuntament d'Alboraia la quantitat endeutada corresponent als interessos de demora per les obres anteriorment descrites.
I tres, que atesa la gravetat de la situació econòmica de l'ajuntament, Les Corts, és a dir, nosaltres, instem el Consell a donar resposta a aquestos acords en un termini d'un mes.

Esta és la proposta i en les nostres mans està donar una viabilitat a l'Ajuntament d'Alboraia.
No se pot argumentar que la situació és delicada i que no hi ha recursos i que no podem fer front, com he escoltat també en allò de l'agència de la mobilitat.
Diners n'hi ha, es tracta de tindre la capacitat i la defensa dels interessos valencians per anar a demanar el deute històric que ens deu l'estat al poble valencià, com s'ha assenyalat tantes i tantes vegades en estes Corts.
Es tracta de tindre un president que reclame els nostres diners per a fer front a estes qüestions, a l'agència de la mobilitat, a recuperar-nos com a poble.
Perquè són, segons la comissió d'expert, pel que hem sabut, més de tretze mil milions d'euros.

Vol dir que no n'hi han 26 milions d'euros per a l'Ajuntament d'Alboraia?
Per què?
Perquè hem de suportar esta gravíssima situació quan hem estat discriminats, segons hem escoltat en reiterades ocasions per part de la bancada del Grup Popular, cosa que nosaltres ja veníem dient des de fa anys.

Nosaltres, ni el poble d'Alboraia és responsable de la situació en què se troben immersos.
Esta situació de voler finançar unes obres públiques amb els aprofitaments urbanístics és un model que en el seu dia va aprovar el senyor Francisco Camps, president de La Generalitat, i el senyor alcalde d'Alboraia, que si no recorde mal va ser el senyor Álvaro del Partido Popular.
I esta situació gravíssima a la que han portat a l'Ajuntament d'Alboraia no l'han de pagar els ciutadans d'Alboraia, senyories.
Per tant, ací no podem dir «no» per resposta i deixar que s'ho apanyen sinó el que estem fent és intentar recompondre una decisió que en el seu dia van prendre altres.

No podem consentir que estes obres, que són obres fonamentals per a la nostra mobilitat, per al nostre benestar, no són unes obres, no han sigut unes obres mal plantejades si el plantejament del que ha suposat el finançament de les obres en base a un model totalment esgotat se queda com està.
I no podem consentir, senyories, que a banda del deute històric tinguem un Gobierno de España que invertisca barbaritats en AVE insostenibles, com el de Galícia, i no tinga una inversió per a la nostra terra com ens mereixem.
Les inversions dels últims pressupostos generals de l'estat són una autèntica discriminació.
Però si és que mirem el que el Gobierno de España realment invertix en la nostra terra està molt per baix del que ens pertocaria.

Jo demane que ens alcem i que diguem prou i que no tolerem ja més eixa discriminació i que comencem a rescatar les persones i a rescatar ajuntaments que han sigut víctimes d'eixe model i d'eixa falta de reivindicació, falta de fortalesa, falta de plantar-nos, de dir prou, de exigir el que és just per part dels que ens han governat.
I, per això jo reclame que tinguem eixa visió i que com a mínim en esta comissió parlamentària, que tots coneguem la situació d'Alboraia, puguem encetar eixe camí que pertoca per a superar esta gravíssima crisi que patim agreujada per uns mals governants, que són incapaços de reivindicar allò que és nostre i que és just.

Per tant, senyories, els demane el seu vot favorable i que des d'esta comissió puga eixir eixa onada, eixa nova etapa, eixa exigència que hem de fer per a superar esta situació, la del poble d'Alboraia, i tantes altres amb uns diners que són nostres.
I que no mos vinga ningú dient que ahora no hay dinero y que no puede ser, perquè diners n'hi ha per al que volen, però sembla que per als valencians no n'hi ha mai diners.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Morera.

Per a fixar posició té la paraula, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.

Bé, la veritat és que no té molt de trellat que un ajuntament del tamany d'Alboraia s'haja hagut de fer càrrec del cofinançament d'una actuació d'aquesta envergadura, no?
El soterrament d'unes vies evidentment té un cost altíssim per al que és el pressupost de l'Ajuntament d'Alboraia.

I ara podrem posar-nos a discutir si aquell conveni, aquell protocol que es va signar entre la Generalitat valenciana i l'Ajuntament d'Alboraia s'hauria d'haver signat o no s'hauria d'haver signat.
Podem discutir-ho tot el que vullgam, però ja està signat.
I la situació ara és la que és.

Evidentment, nosaltres no compartim que se lligue el finançament d'unes obres als aprofitaments urbanístics, tal com estava previst en aquest protocol, i nosaltres no estem d'acord.
Però ara la situació és la que és.
Crec que no cal o no val la pena que ens posem a discutir sobre la signatura d'aquell protocol que per a nosaltres, evidentment, no la compartim; però fins i tot els qui sí que la compartixen.
Vull dir, què més dóna, no?
Ara ja, en estos moments, eixe protocol es va signar, però és evident que les previsions urbanístiques no van a complir-se.
I tenim damunt la taula un ajuntament que té un llast molt greu que li impedix, supose, doncs, portar a terme totes aquelles actuacions que ha de portar a terme un ajuntament en matèria.
.
.
, sobretot en matèria social, no?

Arribats a este punt, l'únic que podem fer és demanar una solució i demanar que se done resposta des del Consell, des de La Generalitat.
Perquè també podem fer una altra cosa, i és tancar els ulls, mirar cap a un altre costat i fer com que no passa res.
Però això crec que seria una irresponsabilitat per part de tots i, evidentment, sobretot, per part del grup majoritari, del Partit Popular, i per part del Consell.

Hem d'afrontar la situació.
Podem fer totes les crítiques que vullgam a la signatura d'aquell protocol, però ara el que cal fer és afrontar la situació i donar una resposta a l'Ajuntament d'Alboraia que no pot fer-se càrrec, evidentment, d'una actuació d'aquesta envergadura, de tots els diners que suposa.

Per tant, nosaltres, des d'Esquerra Unida, recolzem aquesta proposició no de llei, sobretot pel punt que fa a que se continuen les.
.
.
, o a encetar les converses amb l'Ajuntament d'Alboraia, que se renegocien tots els acords que s'han signat.
Sobretot, eixe punt a mi em sembla bàsic i fonamental, no?
; si n'hi ha un ajuntament que està en eixa situació, alguna cosa haurà de fer el Consell.
El Consell no pot mirar cap a un altre costat i deixar que el poble s'ofegue i que no isca endavant.
I, per això dic, des d'Esquerra Unida, és una qüestió de sentit comú i de caixó que se revise eixa situació i que no se deixe el poble absolutament ofegat.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Nosaltres, efectivament, votarem a favor de la proposició no de llei de Compromís.

No entenem el fet que per a soterrar la línia 3 per Alboraia haguera, en el seu moment, de firmar-se un protocol amb el mateix Ajuntament d'Alboraia per a cofinançar les despeses d'una competència que, en definitiva, és de Ferrocarrils o GTP.
.
.
, en aquell moment de GTP.
És a dir, no entenem com, per què se firma eixe protocol, no arribem a entendre-ho.
És a dir, que l'obligació de fer subterrània la línia 3 per Alboraia era absolutament de Ferrocarrils i, per tant, havia d'haver-la executat GTP.

¿Que se firmava el protocol i que el finançament d'obres públiques se va diferir a aprofitaments urbanístics del pla general?
Bé, alguna volta això s'ha fet.
Però que no s'hagen complit les previsions dels aprofitaments urbanístics, en definitiva, tampoc crec que és culpa de l'Ajuntament d'Alboraia; és culpa de la situació econòmica i la seua repercussió en l'urbanisme, que afecta l'Ajuntament d'Alboraia i la resta d'ajuntaments del País Valencià, de la Comunitat Valenciana.

Estan molt castigats tots els ajuntaments, molt castigats pels deutes que el Consell té amb ells.
Però el fet que este ajuntament se comprometera a una cosa que no tenia per què comprometre's, perquè no era competència seua, que en este moment dega 26.
000 milions d'euros i 750.
000 euros anuals en interessos de demora ens pareix una verdadera barbaritat.

Creguem que cal intentar salvar este ajuntament i, per tant, mos pareixen molt sensats els dos punts de la proposta de resolució que presenta Compromís.
En primer lloc, encetar converses; és a dir, que tampoc és que Compromís plantege ací que se condone el deute complet, sinó que s'enceten converses per a possibilitar algun tipus de nou acord amb l'Ajuntament d'Alboraia.
I, després, que se condonen els interessos de demora.

Per tant, d'este tema tenim molt poc més a dir.
Creguem que és molt sensat el que se proposa en la proposta de resolució i, per tant, anem a votar a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Bé, en primer lloc, vullguera, en nom del meu grup, agrair-li al senyor Morera i al seu grup el reconeixement explícit que fan en l'exposició de motius de la seua PNL a l'assenyalar literalment que el soterrament de les vies del metro, al seu pas per Alboraia, va suposar un gran avantatge, sobretot respecte a la millora de la qualitat de vida dels ciutadans d'este municipi.
I això és una cosa que cal no oblidar.
Tant és aixina que eixa millora va afectar, entre altres coses, la desaparició del risc que suposava la via en el casc urbà; la desaparició de tres passos a nivell, amb la corresponent millora en el tràfic rodat; la millora de l'accessibilitat, gràcies a les noves estacions; l'increment de les freqüències de pas, gràcies al desdoblament de les vies; o l'eliminació de l'impacte acústic i visual i la conseqüent millora mediambiental i urbana, mitjançant la creació d'un parc de més de sis mil metres quadrats en l'entorn de l'estació d'Alboraia-Palmaret.

Dit això, vullguera també assenyalar que la PNL també argüix en l'exposició de motius que les previsions de pagament, per part de l'ajuntament, depenien d'uns aprofitaments urbanístics, que no s'han complit com a conseqüència de la crisi econòmica.
Però això no vol dir.
.
.
Que no s'hagen complit fins el moment, no vol dir de manera alguna que no puguen complir-se en el futur.

En segon lloc, assenyalar també que, per part del Grup Compromís, la PNL assenyala que és incomprensible que els servicis econòmics de La Generalitat hagen permés que un ajuntament es fera càrrec -i s'ha dit ací també, en les distintes intervencions-, un ajuntament -insistisc- es fera càrrec d'una obra d'eixes característiques.
I a eixe respecte cal recordar -crec que no deuria fer falta recordar- que les administracions local gogen d'autonomia per a la gestió dels seus interessos, pel que sorprén, com a mínim sorprén, eixa posició de semitutela per part de La Generalitat que argumenta el Grup Compromís.

A més, en tercer lloc, voldria assenyalar i recordar que el 10 d'abril de 2013 la conselleria de territori i medi ambient va anunciar que La Generalitat no assumiria eixe deute.
Encara que, també va assenyalar de manera molt clara, no anava a exigir els diners ara, en este moment, afirmant que l'ajuntament és qui deuria assumir la seua part i posar una línia pressupostària, durant els anys que feren falta, per a pagar la infraestructura, d'acord amb el seu compromís; afegint que La Generalitat, com tots coneixen, tampoc disposa ara dels diners que desitjaria i que, en qualsevol cas, la condonació suposaria un greuge comparatiu respecte a altres poblacions que sí que han pagat o estan afrontant el cost de la mitat de les obres.

I, per últim, assenyalar que, si és cert que no es va a exigir el pagament ja, com està ocorrent en estos moments, en la pràctica, La Generalitat, a més de no exigir eixe pagament, està revisant el calendari del pagament de les aportacions de l'Ajuntament d'Alboraia.

I jo crec que, per part de La Generalitat, s'està fent allò que cal fer, s'està respectant i recolzant un municipi per a no exigir-li, de manera immediata, una cosa a què es va comprometre fent ús de la seua pròpia autonomia; i que, en conseqüència, s'està fent el que cal fer.
I, en eixe sentit, per tant, el meu grup votarà en contra d'esta PNL.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Sí, per a rèplica, té vosté la paraula, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, primer, agrair als grups d'Esquerra Unida i Grup Socialista el suport a esta proposició no de llei i lamentar que el Partit Popular, que és en gran mesura el causant de la situació que patixen els ciutadans d'Alboraia per un conveni inassumible que l'ajuntament de l'època, amb informes contraris per part dels interventors, va fer, amb un model caducat que ara estem veient les seues conseqüències tan nefastes.
.
.
Estem parlant de les persones, dels veïns i les veïnes d'Alboraia que volen trobar en el seu govern, en la Generalitat valenciana, en el Consell, una resposta.

I, efectivament, sabem què va dir la consellera.
I sabem que diu que no se va a exigir el pagament.
És que l'Ajuntament d'Alboraia no pot pagar; és que està fallit tècnicament.
I, ¿què fa l'Ajuntament d'Alboraia, paga este deute i deixa d'atendre i de pagar nòmines i d'atendre els serveis públics municipals bàsics?

I, ¿què fa el Partit Popular, que tenim 13.
000 milions d'euros en el deute històric i no va a reclamar-los?
S'és fort amb els dèbils -en este cas, l'Ajuntament d'Alboraia- i no se reivindica on s'ha de reivindicar.

Esta no és una resposta.
Esta no és una solució.
Ací no s'està donant una eixida, que caldria en estos moments de gravíssima situació.
Una operació d'esta magnitud finançada en els futurs aprofitaments urbanístics era una bogeria, era una barbaritat, i se sabia, i n'hi han informes tècnics.

Què ha de fer l'Ajuntament d'Alboraia?
¿Actuar contra els responsables polítics que van fer esta decisió, si no troba resposta?
Deixen vostés l'Ajuntament d'Alboraia en una situació gravíssima i això no es pot tolerar, no es pot tolerar, no es pot tolerar.

I jo el que els demane és que vostés tinguen la valentia, primer, de reconéixer que esta operació és una operació fracassada, no pel que suposava el soterrament de les vies -que més se n'haurien de fer-, sinó fracassada pel model de finançament d'unes obres públiques que mos ha portat al desastre que mos ha portat.

Pensar que en un pròxim futur se puguen buscar aprofitaments, tal.
.
.
, és que és desconéixer la magnitud de la tragèdia on estem instal·lats.
I la tragèdia és que no se va a poder urbanitzar i no se van a poder repercutir en els compradors d'unes hipotètiques vivendes unes quotes d'urbanització.
És impossible; si.
.
.
, quants pisos tenim buits?
A banda que les entitats bancàries -que eixes sí que han rebut ajudes públiques- tenen un parc estratosfèric de vivendes.

No té solució açò si no n'hi ha una ajuda pública decidida per a recuperar l'Ajuntament d'Alboraia i, per tant, els veïns d'Alboraia.
I si el Partit Popular s'esborra i és incapaç de reivindicar una actuació del govern central, reclamant els diners que no són nostres, doncs, ja sabem que el Partit Popular no defén ni els interessos del poble valencià; el Partit Popular està defensant altres interessos, però els del poble valencià i del poble d'Alboraia no els està defensant.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Sí, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

La situació que patixen, evidentment, és una situació que és conseqüència d'uns fets que no vaig a tornar a relatar, perquè reiteradament s'han exposat ací.
Però també és cert que eixa actuació va suposar unes millores que ni tan sols vostés han pogut negar en les seues argumentacions.
Si bé, també és cert que les han aclarit i les han substanciat en tres o quatre renglons de la seua exposició de motius.

Però, torne a reiterar-li, la desaparició del risc que suposaven les vies en el casc urbà, no era important?
; o la desaparició dels tres passos a nivell; o la millora de l'accessibilitat; l'increment de les freqüències, no ha aportat qualitat?
; l'eliminació de l'impacte acústic i visual.
.
.
Tot això no es patia, no es patia?
, ¿no es vol reconéixer explícitament la relació d'eixes millores?
Efectivament, es van fer.
I jo estic convençut que el conveni es va fer amb la millor de les voluntats, pensant en eixes persones a què el senyor Morera al·ludia en la seua intervenció.

Que després hem sofrit -i estem sofrint- una greu crisi econòmica, indubtable; que l'Ajuntament d'Alboraia té dificultats per a poder pagar, per això -ja li ho he assenyalat en la meua anterior intervenció- no se'ls exigix per part de la Generalitat valenciana el pagament en estos moments, i la Generalitat valenciana és conscient d'eixa realitat i ha actuat de la manera que calia fer-ho.

Dit això, intentar aprofitar qualsevol fet -com fa el senyor Morera en esta intervenció i en altres a les que ja mos té acostumats-, un fet com este, local, lamentable, en una situació fruit de la crisi econòmica, per a tornar al missatge que reiteradament envia que, en part, podem compartir, del deute històric, però, bé, què ha de vore el deute històric i què ha de vore tot el que vosté planteja en esta qüestió en concret.

Jo crec que és una argumentació fal·laç, carregada de demagògia i que, en últim extrem, a l'única cosa que porta és al que l'interessa al seu grup, aprofitant, vinga a compte o no vinga a compte, qualsevol tema per a llançar el seu missatge com a grup nacionalista.
I molt poc més, molt poc més.

I dit això, també, doncs podem compartir moltes coses, però no té res a vore una qüestió amb l'altra.

Per tant, senyories, senyor president, el meu grup mantindrà el vot en contra d'esta PNL.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Conclòs el debat, senyories, passem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda desestimada.

Senyories, acabat l'ordre del dia, només comunicar-los que la pròxima comissió serà el dia 29 per la vesprada i serà control al govern.
La pròxima comissió serà el dia 29 -anem a proposar-ho ara a la Mesa de Les Corts- a les quatre i mitja de la vesprada.
(Veus) No, 29, és la setmana que no n'hi ha ple, ¿eh?
, dimecres per la vesprada, dia 29 dimecres, de maig.

Senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 19 minuts)